ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-וארבע של הכנסת השש-עשרה, 2004-02-09 00:00

קולט אביטל: הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון), התשס"ד-2004 112

מיכאל איתן: דיווח משלחת הכנסת לכנס אירו-ים-תיכוני 135

מגלי והבה: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 36) (הצהרת אמונים) 137

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו): 142

): שאילתות ותשובות 152

): 783.

): ציון יום הזיכרון ליצחק רבין ויום הזיכרון לרחבעם זאבי בבתי-הספר 153

): 801, 807, 808, 843.

): טיול שנתי של תלמידי בית-ספר בקריית-שמונה 155

): 841.

): הקפאת בניית כיתות במגזר החרדי 159

): 871.

): כיתות לימוד במגזר הבדואי בנגב 161

): 872, 996.

): שיטת הקבלה לאוניברסיטאות 165

): 900.

): אי-קבלת ילדה לבית-ספר של "בית יעקב" 169

): 925.

): החתמת מורים חדשים על חוזי העסקה אישיים 171

צבי הנדל: 926.

צבי הנדל: מפיק הסרט "ג'נין ג'נין" 173

צבי הנדל: 1009.

צבי הנדל: התנהגות תלמידים בסמינר לדמוקרטיה 179

צבי הנדל: 1023, 1037, 1059.

צבי הנדל: מבחני המיצ"ב 182

צבי הנדל: 1029.

צבי הנדל: רישום תלמידים לבית-הספר "מאיר שפיה" 186

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היום יום שני, י"ז בחודש שבט התשס"ד, 9 בחודש פברואר 2004 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה לפי סעיף 53 לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם היום, כמו בכל יום שני, כנסת ישראל לא שוכחת את השבויים והנעדרים ואת בני משפחותיהם:

רוחמה אברהם-בלילא: רב-סמל צבי פלדמן - 22 שנים; רב-סמל זכריה באומל - 22 שנים; רב-סמל יהודה כץ - 22 שנים; רב-סרן רון ארד - 18 שנים; רב-טוראי גיא חבר - שש שנים; ויונתן פולארד - 18 שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: החל מהשבוע אני רוצה לתאר באופן אישי כל אחד מהחיילים השבויים והנעדרים, שאנחנו כל כך מצפים לשובם.

רוחמה אברהם-בלילא: היום אני רוצה לספר על רב-טוראי גיא חבר.

רוחמה אברהם-בלילא: גיא הוא הבן הבכור של רינה ואיתן, והוא אח לתאומים אור ושיר, שעומדים ערב גיוסם לצה"ל.

רוחמה אברהם-בלילא: גיא הוא בחור יפה תואר, צנוע ועניו.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אוהב בצורה בלתי רגילה סרטים וספרים שעוסקים במדע בדיוני, ויש לו הספרים הכי נדירים בתחום הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: גיא הוא בעל חוש הומור וציניות מעודנת, שאהובה על כולם.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אוהב את האינטימיות שבחדרו, אוהב את המשפחה וחובב מוזיקה מושבע.

רוחמה אברהם-בלילא: החזרתם של שלושת חללי צה"ל לפני שבועיים מפיחה תקווה שגם גורלו העמום של גיא, כמו של שאר השבויים והנעדרים, ילך ויתבהר.

רוחמה אברהם-בלילא: גיא, אנחנו עושים מאמצים בלתי פוסקים לדלות כל בדל מידע על אודותיך, מידע שיהיה בו כדי להשיבך לביתך ולעמך, שכל כך מצפים ומייחלים לחזרתך, וגם לחזרתם של שאר בנינו שעוד נותרו בשבי.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: ונזכור את עזאם עזאם, שעדיין יושב בבית-האסורים במצרים.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש הכנסת בדבר היעדרות שרים מן הארץ.

מאיר פרוש: למה הוא אוסף את הלחם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש אנשים שאין להם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, יש כללים בכנסת ואנחנו נקפיד עליהם.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 24(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי השר אברהם פורז ממלא את מקום שר המשפטים החל ביום י"א בשבט התשס"ד, 3 בפברואר 2004 למניינם, עד יום י"ג בשבט התשס"ד, 5 בפברואר 2004 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מודה לראש הממשלה על הודעתו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

אריה האן: הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - הרכב המועצה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק מינוי מנהל המכס ומס ערך מוסף ונציב מס הכנסה (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון - ארנונה על כביש אגרה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, עזמי בשארה וואסל טאהא; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון - אישור ועדת הכספים להפרטה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - נציגות סטודנטים במועצה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון - משרות אמון), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת גדעון סער וגלעד ארדן; הצעת חוק המקרקעין (תיקון - חשבונות בבית משותף), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק התרבות והאמנות (תיקון - קביעת רף מינימום מסך התקציב השנתי), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אתי לבני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התפזרות הכנסת השש-עשרה, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת דני יתום; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 66), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת דניאל בנלולו; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון - תקציב בנק ישראל), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת יעקב ליצמן; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - מוסדות להשכלה גבוהה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון - העדפת תוצרת הארץ), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון - החזר תשלומים להורי התלמידים), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת דליה איציק, גילה גמליאל ודניאל בנלולו; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון - פיקוח על תקציב בנק ישראל), התשס"ד-2004,

אריה האן: מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק-יסוד: משאל עם, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק משאל עם על נסיגה חד-צדדית ועקירת יישובים, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת יולי-יואל אדלשטיין, גלעד ארדן, יצחק כהן ונסים זאב; הצעת חוק הממשלה (תיקון - פרסום הסכם בקשר להצבעה על חוק התקציב), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת יעקב ליצמן; הצעת חוק לתיקון פקודת הסדר זכויות במקרקעין (ערעור על החלטות פקיד ההסדר), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת מגלי והבה; הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון - עדכון נקודת זיכוי), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אברהם בייגה שוחט, קולט אביטל, אורית נוקד ויצחק הרצוג; הצעת חוק זכויות יוצרים (תיקון - אחריות משתמש במישרין בזכות יוצרים), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת יאיר פרץ ואליעזר כהן; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון - שכר עובדים), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון - חיזוק הקשר עם יהדות התפוצות), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת קולט אביטל, גילה פינקלשטיין ואילן שלגי; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון - גיל הפרישה לאשה) (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק עניי עירך, התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון - ציון עלות המעביד בתלוש המשכורת), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הגנת כינויי טרום המדינה, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת יוסי שריד, חיים אורון, אילן שלגי ורשף חן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - הכנסות פטורות מדמי ביטוח), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שידורי הטלוויזיה החינוכית, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת רוני בר-און, ענבל גבריאלי ויצחק הרצוג; הצעת חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל) (תיקון - ביטול משאל עם), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - ביטוח זכויות עובדי הרשויות המקומיות),

אריה האן: התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת עמרם מצנע וקבוצת חברי הכנסת.

אריה האן: עוד הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הפנים ואיכות הסביבה בנושא: הענקת התואר "העיר הלבנה" לעיר תל-אביב על-ידי ארגון אונסק"ו העולמי.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להבהיר שני נושאים.

ראובן ריבלין: הנושא הראשון, חבר הכנסת פרוש, בשם כמה אנשי סיעות, הגיש לי בקשה בשבוע שעבר לדיון בנושא הודעותיו של ראש הממשלה ותוכניות כאלה ואחרות שראש הממשלה הביא לידיעת הציבור ולידיעת האזרחים בישראל באמצעות עיתון ובאמצעות השתתפות בישיבת סיעת הליכוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, יחד עם רבים אחרים, ביקשו להעלות על סדר-יומה של הכנסת הצעות לסדר-היום, שאכן הוגשה גם היום על-ידי יותר מ-11 סיעות.

ראובן ריבלין: אנחנו קבענו בנשיאות את ההליך של דיון לפי סעיף 86, שבו נייתר את הצורך בהצעה להעלאת הנושא על סדר-יומה של הכנסת, ונעלה את הנושא על סדר יומה של הכנסת כדבר גמור, ובסיום הדיון תיערכנה הצבעות על הודעות סיעות כאלה או אחרות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש לא הוסיף בקשה נוספת, ולכן גם חבר נוסף מסיעתו, חבר הכנסת רביץ, הגיש בקשה.

ראובן ריבלין: כך שבין היוזמים, לכאורה לא נכלל שמו של חבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: אני מודיע, שאכן חבר הכנסת פרוש היה היוזם והראשון בין מגישי ההצעות.

ראובן ריבלין: מאחר שהחלטנו – חבר הכנסת דהן שנמצא פה, וחבר הכנסת ברכה וחבר הכנסת יולי אדלשטיין, שהם חברי הנשיאות – על קיום דיון לפי סעיף 86, חבר הכנסת פרוש יהיה הפותח בדיון זה.

ראובן ריבלין: עניין אחר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש הניח על שולחן הממשלה מעטפות לכל אחד משרי הממשלה, ובהן פרוסות לחם.

ראובן ריבלין: אדוני יצא ידי חובתו על-ידי כך שהודעתי מה הוא עשה, ואני מודיע לו גם שהסרתי את זה מייד משולחן הממשלה, כי לא זה הדרך שבה חבר הכנסת יכול לנהוג במסגרת אולם המליאה.

נסים דהן: הם לא אוכלים לחם רגיל, הוא לא יודע.

נסים דהן: הם מפונקים, הם אוכלים לחם מיוחד.

נסים דהן: צריך לשים להם לחם מיוחד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, אני אמרתי מה שאמרתי.

ראובן ריבלין: התקנון ברור בעניין זה.

ראובן ריבלין: אין מיצגים ומוצגים באולם המליאה.

מאיר פרוש: לפחות שאת הלחם יעבירו לילדים בחוץ שמחכים ללחם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, זה עניינך.

ראובן ריבלין: הלחם מועבר לך ישירות, על מנת שתעשה בו כרצונך, כי אתה הבעלים של הלחם.

ראובן ריבלין: אני מבקש, מייד כשחבר הכנסת פרוש ירצה, תעבירו לו את הלחם אל מחוץ למליאה.

ראובן ריבלין: אני אפילו יותר טוב מדובר הסיעה שלך, אפילו טוב מהדובר האישי שלך.

מאיר פרוש: אני מודה לאדוני על הרישא ועל הסיפא.

מאיר פרוש: א.

מאיר פרוש: המצב הכלכלי והמדיני; ב.

מאיר פרוש: יחסה למצבו הקשה של בית-החולים "ביקור חולים" בירושלים; ג.

מאיר פרוש: תוכניותיה להעביר יישובים ערביים במשולש מעבר ל"קו הירוק" והמצב המדיני-החברתי; ד.

מאיר פרוש: העיכוב בהעברת תקציבי הישיבות ומצבם הקשה של שירותי הדת במדינה

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדר-היום.

ראובן ריבלין: על סדר-היום הצעת אי-אמון בנושא המצב הכלכלי והמדיני, מטעם העבודה-מימד.

ראובן ריבלין: ינמק חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט.

יאיר פרץ: אדוני, אבל אין ממשלה.

ראובן ריבלין: האם לא ראה אדוני את השר גדעון עזרא?

ראובן ריבלין: האם אדוני לא ראה את סגן השר אדרי?

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שהשר גדעון עזרא נמצא פה הרבה יותר משהיה נמצא השר נסים דהן, וגם הוא היה נמצא הרבה.

נסים דהן: הוא שר מקשר, אני לא הייתי שר מקשר.

ראובן ריבלין: אז למה לא שאלת אז איפה השר דהן, שר הבריאות?

ראובן ריבלין: עבדת, לכן לא היית פה כל הזמן.

מאיר פרוש: אדוני כחבר הכנסת הגן על חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הייתי אומר שלא היה בעבר ולא קיים גם היום מחזאי היכול לכתוב דרמה מלאת סתירות ותהפוכות, רוויה בקריסה של עמדות, בהתנהלות אישית שערורייתית, כפי שאנו חווים היום במדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: אני מניח שלא שייקספיר ולא מולייר, לא נתן אלתרמן ולא חנוך לוין ולא רבים אחרים, שהפעילו את כשרונם ואת דמיונם במשך מאות רבות של שנים על מנת לכתוב מחזות אבסורד ומצבים דמיוניים – אף אחד מהם לא היה מצליח לכתוב מחזה המבטא את המתרחש כאן והיום במציאות הישראלית.

אברהם-בייגה שוחט: סיעת העבודה מגישה אי-אמון טוטלי, רחב וכולל בממשלה ובעומד בראשה.

אברהם-בייגה שוחט: זאת בגין הכישלון המוחלט של מדיניות השלום והביטחון אשר קרסה כמגדל קלפים ולא הביאה להישג או לתוצאה חיובית כלשהם, אלא לאסון מתמשך והולך.

אברהם-בייגה שוחט: אנו מביעים אי-אמון בגלל הכאוס הכלכלי, הרס החברה, הסתלקות הממשלה ממחויבות ומאחריות לתושביה.

אברהם-בייגה שוחט: רק עכשיו אנחנו חוזרים מסיור בעיר לוד, מפגישה עם עובדי עיריית לוד ועובדי עיריית קריית מלאכי, ותאמינו לי, מראות כאלה לא היו במדינת ישראל מעולם - עשרות ומאות אנשים לא מקבלים משכורות במשך חמישה, שישה ושבעה חודשים.

אברהם-בייגה שוחט: אנו מביעים אי-אמון בראש הממשלה בגלל שבירת הנורמות המוסריות והשלטוניות והפיכת ישראל למדינת עולם שלישי מושחתת וידועה כך בעולם.

אברהם-בייגה שוחט: אולם אנחנו לא לבדנו באי-אמון.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, מצטרפים אלינו למעלה ממיליון אזרחים החיים מתחת לקו העוני ואשר מספרם יגדל במאות אלפים רבים בשנה הבאה - אנחנו יודעים את זה מפי אנשי הביטוח הלאומי וכל מי שעוסק במה שקורה בארץ - ביניהם קשישים מבוזים, עולים שעולמם חרב ומחפשים אוכל בפחי האשפה, תלמידים שהישגיהם העלובים בלימודים נובעים מעוני במשפחה ומשחיקת תקציבי החינוך, וכל עתידם נהרס, והסיכוי שלהם לחיים טובים וליכולת להתמודד בחברה מתקדמת שואף לאפס.

אברהם-בייגה שוחט: מצטרפים אלינו 300,000 מובטלים חסרי תקווה, 100,000 בעלי עסקים קטנים שמפעל חייהם נהרס; מיליוני תושבים הרואים כיצד נגוז החלום של המדינה היהודית, הציונית והדמוקרטית אשר נותנת שוויון לכל אזרחיה.

אברהם-בייגה שוחט: וכמובן, מצטרפות אלינו כל מפלגות האופוזיציה, זה מובן מאליו, אבל לא מובן מאליו - - -

דניאל בנלולו: הם מצטרפים - - -

אברהם-בייגה שוחט: - - - וזה כמובן מביא אותנו לאחד האבסורדים, והבה נראה מה הן העמדות של חברים רבים בקואליציה.

אברהם-בייגה שוחט: אני שואל אתכם, חברי הכנסת בקואליציה, אלה השותפים בממשלה האיומה הזאת, ממשלת הכישלון והאסון - אולי את חבר הכנסת אריה אלדד וחבריו שאינם פה היום, אורי אריאל ואחרים - האם יש לכם אמון באריק שרון?

אברהם-בייגה שוחט: אולי יואילו סגן השר יצחק לוי, שלא נוכח כאן, והשר אפי איתם - -

דניאל בנלולו: יש, יש.

אברהם-בייגה שוחט: - - אשר עולמם חרב עליהם בגלל עמדותיו של ראש הממשלה, לענות?

אברהם-בייגה שוחט: האם יש לכם אמון בו?

דניאל בנלולו: יש.

אברהם-בייגה שוחט: ומה עם יחיאל חזן, גלעד ארדן, אהוד יתום וכל חבורת המורדים - האם אתם מאמינים בו?

אברהם-בייגה שוחט: ומה עם השר עוזי לנדאו, שיושב בממשלה, וכל מנזר השתקנים, היושבים סביב השולחן הזה, רואים את הנעשה ושותקים.

אברהם-בייגה שוחט: אולי לרגע אחד תחשבו שמה שקורה זה לא רק בתחום המדיני - אולי הוא מוליך אתכם שולל גם בתחום הכלכלי, בתחום החברתי, בתחום של הנורמות האישיות?

אברהם-בייגה שוחט: אולי הוא בכלל איננו ראוי?

אברהם-בייגה שוחט: לעומת זאת, אלי, הבנתי, שלשר הביטחון, מר מופז, יש אמון גדול בראש הממשלה; יש לו אמון מוחלט בהרס החברה; יש לו אמון מוחלט בנורמות ההתנהגות הבלתי-סבירות, אבל בעיקר יש לו אמון במדיניות ההתנתקות.

אברהם-בייגה שוחט: האם זה באמת אותו שאול מופז שכרמטכ"ל התנגד בכל תוקף ליציאה מלבנון?

אברהם-בייגה שוחט: האם זה אותו מופז שאמר רק לפני שבועות מספר, שצה"ל ינצח בכוח את הטרור, וכל פינוי הוא כניעה לטרור?

אברהם-בייגה שוחט: האם זה אותו מופז שהתנגד לבניית הגדר?

אברהם-בייגה שוחט: אולי בכל אופן יש אמת בשמועה, אדוני היושב-ראש, שהובטח לו כי יכהן אצל שרון כשר הביטחון בכל ממשלה שתקום?

אברהם-בייגה שוחט: עם היישובים בעזה, בלי היישובים בעזה, עם העתקת הגדר מערבה או בלעדיה, עם הורדת היישובים בגדה או בלי זה - בכל מקרה מקומו מובטח.

אברהם-בייגה שוחט: אכן קם לנו מנהיג אידיאולוגי חדש, אחלה גבר-גבר, אחלה גבר-גבר.

ראובן ריבלין: האם אדוני מוכן להשיב על שאלות, לא על חשבון זמנו?

אברהם-בייגה שוחט: אחרי זה.

ראובן ריבלין: אחרי זה.

אברהם-בייגה שוחט: ועכשיו כמה מלים בעניין מפלגת שינוי; חבר הכנסת שלגי, אני גם מדבר אליך בתור איש המפלגה שיושב כאן.

אברהם-בייגה שוחט: שינוי, כידוע לך, הביעה תמיכה מלאה במדיניות הכלכלית, בקריעת הרשתות החברתיות, בפגיעה בחלשים.

אברהם-בייגה שוחט: כל הווייתם המבוגרת של לפיד, פריצקי ופורז מתקיימת והתקיימה לא בין חדרה לגדרה, אלא בין הרצלייה לרחוב שינקין, זה הגבול הדרומי, והרצלייה היתה הגבול הצפוני.

אברהם-בייגה שוחט: את זה הם מכירים, שם הם היו תמיד, שם הם חיים.

אברהם-בייגה שוחט: נכון, לפעמים הם נסעו לטייל בגליל או בנגב, אבל זה בדיוק כמו לטייל בציריך, בפריס או בניו-יורק – אותו הדבר.

אברהם-בייגה שוחט: מעולם לא פגשו ולא ראו את האנשים שחיים כאן, את המצוקות ואת הקשיים של תושבי ישראל, ולא התייחסו אליהם.

אברהם-בייגה שוחט: ידידי שר הפנים - הוא באמת ידידי - נלחם את מלחמתן של הרשויות; אבל במשך שנים רבות הוא טען כי השלטון המקומי רקוב ומושחת כולו.

אברהם-בייגה שוחט: מעולם לא הבחין בין האשם לבין זה שפעל כיאות.

אברהם-בייגה שוחט: מבחינתו - האחד חטא, ועל כל העדה יוצא הקצף.

אברהם-בייגה שוחט: אפילו בימיו הראשונים במשרד הפנים התבטא בסגנון זה.

אברהם-בייגה שוחט: ואילו כעת הוא גילה, לשמחתי הרבה, כי יש ממשלה רעה בישראל, ממשלה המקבלת החלטות הרסניות, בלתי סבירות - -

אלי אפללו: קואליציה - - -

אברהם-בייגה שוחט: - - אשר גורמות לקריסת רובם המכריע של היישובים.

קריאות: - - -

אלי אפללו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

יצחק וקנין: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה.

אופיר פינס-פז: אתה רוצה לחם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, אדוני מנמק את הצעת האי-אמון מטעם סיעתו, אז למה הוא מפריע לחבר הכנסת אברהם בייגה שוחט?

אברהם-בייגה שוחט: מי שמתנהג בצורה בלתי סבירה זו הממשלה הזאת, היא אחראית לקטסטרופה, וכך התנהלו הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: הרי כולנו ראינו שאתמול ב-08:00 עמדה ממשלה חזקה, זקופה, ואמרה: שקל אחד לא יוחזר למענק האיזון, אלא רק לתוכניות ההבראה.

אברהם-בייגה שוחט: ב-12:00 זה היה 400 מיליון, ב-16:00 זה היה 600 מיליון, ב-21:00 זה היה כבר 700 מיליון.

חיים אורון: היה פיחות, בייגה.

אברהם-בייגה שוחט: ויש לי הודעה בשבילך, זה יהיה 900 מיליון וגם מיליארד.

אברהם-בייגה שוחט: בשביל מה אתה צריך את כל הטלטלה הזאת?

אברהם-בייגה שוחט: הרי הדברים נאמרו בכנסת ובוועדת הכספים, ואמרו: זו ממשלה מטורפת שככה מתנהלת.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אנחנו עוסקים בשינוי, ושמחתי שהוא שינה את דעתו, וזה העלה לי רעיון, ואני מקווה שאתה מסכים: אולי נבחר את טומי לפיד לחצי שנה להיות שר הבריאות, כי גם לפורז קרה משהו, ואת פריצקי לחצי שנה להיות שר הרווחה.

אברהם-בייגה שוחט: אולי שניהם יצאו החוצה מהקונכייה, שכפי שאמרנו, נמצאת בין הרצלייה לרחוב שינקין, ואולי טומי לפיד יראה סוף-סוף ויפגוש את הקשישים שאין להם כסף לתרופות; ואולי הוא יראה את השערורייה של חדרי הלידה בבאר-שבע, ב"סורוקה", המשתווים ברמת צפיפותם למדינות אפריקה, ואולי הוא יבין את המתחולל במערכת הבריאות הציבורית.

חיים אורון: את זה גילה גמליאל כבר סידרה.

אברהם-בייגה שוחט: אולי הוא יעזור לנו, ויכה על חטא, כמו שקרה לפורז.

אברהם-בייגה שוחט: ואולי פריצקי בתור שר הרווחה יראה שיש באמת מובטלים אמיתיים, יש גם מובטלים אמיתיים; ואולי יראה שיש גם אמהות חד-הוריות, שמדיניות הממשלה הרסה אותן, יש גם כאלה; ואולי הוא ייפגש עם מישהו ממיליון התושבים שנמצאים מתחת לקו העוני.

אברהם-בייגה שוחט: סוף כל סוף האנשים הללו בממשלה, ועד עכשיו הם לא הבינו שום דבר.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, קח את ההצעה - חצי שנה שר הבריאות, שיהיה טומי לפיד, שיעזוב את המשפטים, פריצקי חצי שנה שר הרווחה, ואז אולי הם יבינו באיזו מדינה הם חיים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל בתיאטרון האבסורד, אדוני היושב-ראש, יש איש נוסף העומד על הבמה, והוא החשוב מכולם: השחקן הראשי, ראש הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: דרך אגב, אני רוצה לאחל לו כל טוב והרבה בריאות, ואני מקווה שהטיפול שלו יצליח והוא לא ידע סבל ומכאוב.

אברהם-בייגה שוחט: אני מניח שהאיחולים הם נחלת כולם, כמובן.

אברהם-בייגה שוחט: הוא מגיע לכנסת מחדרי החקירות תחת אזהרה, כתפיו שחוחות מעומס החדשות, הוא מסתלק מאחריות, וכולנו שואלים את עצמנו, עד מתי יימשך הדבר, לאיזו רמת שחיקה של טוהר המידות ונורמות השלטון עוד נגיע.

אברהם-בייגה שוחט: בראש הממשלה הזה אין לנו אמון.

אברהם-בייגה שוחט: האי-אמון הוא לא על התנגדותו לנסיגה מלבנון בשנת 1985 ובשנת 2000; לא על התנגדותו לתוכנית ההצלה הכלכלית ב-1985; אפילו לא על 25 שנים של בניית התנחלויות חוקיות ובלתי חוקיות, שהרסו את המשק והחברה הישראלית ואת הסיכוי לשלום.

אברהם-בייגה שוחט: הרי מה הוא אמר למצנע רק לפני שנה?

אברהם-בייגה שוחט: - מנצרים אנחנו נצא?

אברהם-בייגה שוחט: אתה השתגעת?

אברהם-בייגה שוחט: נצרים היא העיניים שמשגיחות על נמל עזה.

אברהם-בייגה שוחט: מנצרים אנחנו נצא?

אברהם-בייגה שוחט: וכפר-דרום - זו הסאגה ההיסטורית של העם היהודי בארץ-ישראל.

יצחק וקנין: בייגה, זה הגיל, הגיל.

יצחק וקנין: בייגה, הגיל עושה את שלו.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן, כשאנחנו רואים את הדברים האלה, יש לנו אי-אמון רב.

אברהם-בייגה שוחט: אנו מביעים אי-אמון על כך שבתקופת שלטונך, אדוני, קרסה הכלכלה הישראלית, עלתה האבטלה, גדל העוני, ובעיקר הממשלה הסתלקה מאחריות לתושבי ישראל, והדברים היחידים שעושה הממשלה הם העלאת מחירי הסולר, התחבורה הציבורית, המים, והיום הבשורה החדשה - העלאת מחירי הלחם האחיד ב-27%.

אברהם-בייגה שוחט: כל המוצרים שהזכרתי הם מוצרים מרכזיים בסל הקנייה של המשפחה החלשה, וזה מה שהממשלה עושה.

אברהם-בייגה שוחט: האי-אמון הוא על כך שתקציבי החינוך, הבריאות והרווחה נשחקו כפי שלא היה מעולם, והחברה הישראלית הפכה חלשה יותר, ענייה יותר לרוב אזרחיה, ובעיקר יותר בלתי שוויונית, יותר מקוטבת.

אברהם-בייגה שוחט: האי-אמון הוא על כך שזוג צעיר, לאחר השירות הצבאי והלימודים, לא יכול למצוא עבודה, לא יכול לרכוש דירה, כי שינו את המשכנתאות, ורבים מהם נקלעים לייאוש ולחוסר תקווה, וחלקם מוצא פתרון בירידה מהארץ.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אמון, כי זלזלת בבניית הגדר ודחית אותה, ועל כך שילמנו במאות הרוגים ובאלפי פצועים.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אמון, כי אחרי שנתיים, כאשר כבר הסכמת לבנות את הגדר, בנית אותה בתוואי יקר ומזיק למדינת ישראל, כפי שאמר כאן שר המשפטים, שהגדר היא סיכון ונזק למדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: האי-אמון הוא על כך שלא נתת כל סיכוי לתחילת הידברות ולפתרון מדיני מול הפלסטינים, כאשר כולנו יודעים שהזמן לא פועל לטובתנו.

אברהם-בייגה שוחט: האי-אמון הוא על כך שבמקום אומץ רוח ומנהיגות, מדיניותך מורכבת מעשרות "ספינים" תקשורתיים והבטחות על הבטחות שאינך טורח לקיימן, ועל נזק אדיר שאתה גורם למדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: בשלוש השנים נסוגה מדינת ישראל אחורה עשרות שנים - בכוחה, ביכולתה, ברמת החיים של תושביה, בביטחון התושבים ובמעמדה הבין-לאומי.

אברהם-בייגה שוחט: על כך נביע בך אי-אמון.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם בייגה שוחט.

רוני בר-און: מי ראש הממשלה שהם מציעים?

ראובן ריבלין: שמעון פרס.

ראובן ריבלין: כבוד השר, ימתין שנייה.

אלי אפללו: איפה - - -

ראובן ריבלין: האם לכם יש הצעת אי-אמון כלכלית או חברתית?

קריאות: - - -

רוני בר-און: גדעון, אתה עונה על כל הצעה בנפרד?

ראובן ריבלין: למרצ יש - - -

חיים אורון: למרצ אין - - -

ראובן ריבלין: תוכניות להעביר יישובים ערביים - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: אבל אתם מדברים בעיקר על - - -

נסים דהן: מה, זה הולך אחד-אחד?

נסים דהן: אולי שיענה בסוף לכולם.

גדעון עזרא: תגיד לי, יש לך עוד הצעות?

גדעון עזרא: בייגה הציע כבר הכול.

ראובן ריבלין: מילא, אתה מנהל את סיעת ש"ס - זו בעיה שלך ושל ש"ס; מילא, אתה מנהל את הכנסת - זו בעיה שלך ושלי.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה רוצה לנהל גם את הממשלה, חבר הכנסת דהן?

נסים דהן: ממשלה כזאת לא בעיה לנהל יותר טוב.

ראובן ריבלין: רבותי, כל הצעת אי-אמון - - -

נסים דהן: ילד בכיתה א' מנהל את הממשלה הזאת יותר טוב.

גדעון עזרא: כשהיית שר, אף פעם לא הפרעתי לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, הממשלה רוצה לתת כבוד לכל הצעה בנפרד.

ראובן ריבלין: מה אתם רוצים?

ראובן ריבלין: התייחסות מלאה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת בייגה שוחט, עליך אני מאוד מתפלא.

גדעון עזרא: אם דליה איציק היתה באה ואומרת את הדברים שאתה אומר - היא עושה זאת כל שבוע.

גדעון עזרא: אתה החלפת אותה השבוע כנראה עם הנוסח שלה, ודיברת כאן - - -

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי רק מה שאני חושב, אדוני השר.

אברהם-בייגה שוחט: רק מה שאני חושב.

גדעון עזרא: - - - ודיברת כאן בצורה, שכאשר שמעתי השבוע שאתה בעד הצטרפות לממשלת האחדות, קראתי בעיתון - - -

אברהם-בייגה שוחט: אל תאמין לעיתונים.

גדעון עזרא: כאשר שמעתי הצהרות שלכם על כך שאתם תיתנו גיבוי לממשלה - זה לא עולה בקנה אחד עם הדברים שהשמעת פה.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך, שחברי לא אחת דיברו על השיטות שאתה הנהגת, כאשר למעשה שיטת הקצבאות המסיבית והכלכלה הסוציאליסטית - אתה נתת אותן, ואנחנו עכשיו מנסים, ומנסים חזק - - -

חיים אורון: אתם בארץ?

חיים אורון: אתם בארץ?

חיים אורון: - - -

אברהם-בייגה שוחט: מתי הליכוד עלה לשלטון?

אברהם-בייגה שוחט: באיזו שנה - - -

גדעון עזרא: סיעת מרצ, עם ששת חבריה, וסיעת העבודה, עם 19 חבריה - אתם מדברים על אי-אמון בממשלה.

גדעון עזרא: מי נתן לכם את הכוח בעם הזה להצביע אי-אמון בממשלה?

גדעון עזרא: ואתה תראה היום את תוצאות ההצבעה כפי שתהיינה, למרות כל מה שאתה אומר - ואני מסכים אתך שהמצב שלנו איננו פשוט, והמצב שלנו בהרבה נושאים קשה, ואנחנו עושים את כל המאמצים, למרות המלחמה שמתנהלת, למרות המצב הכלכלי הקשה - לעשות את המיטב על מנת לאזן את כלכלתה של מדינת ישראל.

גדעון עזרא: ואתה כאילו נמצא על הירח, באיזה מקום אחר, באיזו פלנטה אחרת, ופשוט, במקום לבוא עם הצעות קונסטרוקטיביות לממשלה, אתה בא בשורה של האשמות, תוך כדי מתן קומפלימנטים לחברי הכנסת - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עם לחם לאנשים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנשים רוצים לחם - - -

גדעון עזרא: - - מהשוליים שלנו, שלא באים להצביע - בשבילך שהכול ילך לעזאזל, רק מפלגת העבודה אולי תגיע ל-20 מנדטים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, הוא שמע, וגם הפרוטוקול שמע.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד לך, שמעבר לדברים שאתה אמרת - אני מסכים עם דבר אחד, זה האיחולים ששלחת לראש הממשלה, ואני מאמין ששלחת אותם מכל הלב, וגם אני מאחל לו הצלחה מקרב לב, שיחלים במהרה.

גדעון עזרא: אני יכול להגיד לך, שאין לכם אלטרנטיבה - לא לדרך, לא למצב.

גדעון עזרא: אנחנו נמצאים במלחמה זה שלוש שנים, תוך מצב כלכלי קשה, והצורך להבטיח ביטחון לאזרחי ישראל, כשכוחות הביטחון עושים את הבלתי-אפשרי למען הצלת נפשות, ואתם בשלכם, כאילו עולם כמנהגו נוהג, כאילו אין מלחמה, כאילו אין שום דבר.

גדעון עזרא: כאילו מי שהביא אותנו למצב הזה זה מפלגת הליכוד, ולא אתה וחבריך כאשר נתתם לערפאת לבוא הנה עם כלי הנשק שלו.

גדעון עזרא: ואת זה כולם שוכחים.

טלב אלסאנע: אולי לשנות את הססמה הזאת כבר.

טלב אלסאנע: הטיעון הזה - לשנות אותו.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד, השמצת את מופז - - -

אברהם-בייגה שוחט: רק ציטטתי אותו.

גדעון עזרא: השמצת את שר הביטחון מופז, טיווחת את פרופסור אלדד - באמת, מתאים לכם, מפלגת העבודה, שדואגים לביטחון ושלום.

גדעון עזרא: אני דוחה את דבריך, ואני מאוד מקווה שחברי לא ייתנו לכם היום להגיע למקום שאתם רוצים להגיע אליו.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא השר לשעבר נסים דהן, על מנת לנמק את הצעת האי-אמון של סיעת ש"ס, שעניינה היחס למצבו הקשה של בית-החולים "ביקור חולים" בירושלים - יחסה של הממשלה, כמובן.

קריאה: ממשלה חסרת לב.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: האבנים האלה, לא הפלסטינים זרקו.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראש ובראשונה אני בטוח שכולם יצטרפו לאיחולים לראש הממשלה, שבעזרת השם יהיה בריא ושלם, ושהטיפול יעבור בקלות ושלא יהיו לו סיבוכים.

נסים דהן: זה טיפול ידוע ומפורסם, הוא בדרך כלל עובר בקלות, וכולנו מאחלים לו מעל בימה זו רפואה שלמה.

נסים דהן: גם כשאין לנו בו אמון כראש הממשלה, רפואה שלמה כולנו שולחים לו.

נסים דהן: נכון שגם אתה מצטרף אלי, חבר הכנסת דהאמשה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - - שאלה איפה יש לו אבנים.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: ידידי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ודאי תשאלו אותי, בצדק, על מה נזעקה סיעת ש"ס לאי-אמון בממשלה, כשהנושא הפעם הוא "ביקור חולים".

נסים דהן: בית-חולים קטן במרכז ירושלים, 200 מיטות, נקלע לקשיים בשנים האחרונות – הקשיים לא נולדו אתמול.

נסים דהן: הוא עלול להיסגר, אני מקווה שהוא לא ייסגר, ואנחנו נזעקים ומציעים אי-אמון בממשלה.

נסים דהן: למה?

אחמד טיבי: הוא נותן שירות טוב.

נסים דהן: בגלל צורת ההתנהלות או חוסר תשומת הלב הראויה של הממשלה.

נסים דהן: על זה אנחנו מציעים אי-אמון בשרון ובממשלתו, ממשלה שמדברת גדולה-גדולה על מיגור הטרור?

יוסי שריד: גבוהה-גבוהה.

נסים דהן: ממשלה שמדברת גבוהה-גבוהה על מיגור הטרור?

נסים דהן: ממשלה שמדברת גבוהה-גבוהה על כלכלה אחרת למדינת ישראל?

נסים דהן: ממשלה שמדברת על הבאת שלום וביטחון לאזרחים?

נסים דהן: ממשלה שאומרת שאת כל הדברים האלה היא עושה או-טו-טו, כבר, הנה זה בדרך?

נסים דהן: אז אנחנו עם השיגעונות הקטנים שלנו, של "ביקור חולים", רוצים להציע אי-אמון בממשלה, ועוד קוראים לכל חברי הכנסת – וכולם שפויים בעינינו – להצביע בעד?

נסים דהן: הייתכן שעל כזה דבר פעוט אנחנו הולכים להציע אי-אמון?

נסים דהן: אדוני היושב-ראש ודאי שואל את עצמו, מה קרה לסיעת ש"ס?

נסים דהן: הם בדרך כלל אנשים עם שכל בראש, ודאי אתה, שר הבריאות לשעבר – אתה מכיר את מערכת הבריאות, על זה אתה הולך להציע אי-אמון בממשלה?

נסים דהן: מורי ורבותי, "ביקור חולים" הוא רק משל.

נסים דהן: הוא משל ודוגמה איך הממשלה הזאת, מיום שנבחרה, מנהלת את ענייני המדינה.

נסים דהן: אם אמרתי ש"ביקור חולים" הוא משל ודוגמה, אסביר לכם את המשל, ושאר הנמשלים יהיו מובנים מאליהם.

נסים דהן: "ביקור חולים" הוא בית-חולים קטן במרכז ירושלים, שלדעת כל המומחים במערכות הבריאות למיניהן הוא בית-חולים נחוץ וחשוב, וראוי שימשיך להתקיים, מבחינה מקצועית.

נסים דהן: כך קבעו כל המומחים במשרד הבריאות.

נסים דהן: ואומנם, כבית-חולים קטן הוא נקלע לקשיים.

נסים דהן: חלק מהקשיים נובעים אולי מניהול לאורך שנים, אבל אי-אפשר לומר שהיה שם ניהול כושל במיוחד או שהיו מעילות גדולות שגרמו לקשיים.

נסים דהן: זהו בית-חולים קטן במרכז ירושלים, בית-חולים ישן.

נסים דהן: צריך מפעם לפעם לחדש תשתיות, ומטבע הדברים, בית-חולים קטן וישן נקלע לקשיים.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, לפני שנתיים היה אפשר לפתור את כל הקשיים של בית-החולים "ביקור חולים" ב-60 מיליון ש"ח הלוואה.

נסים דהן: כל מה שביקשה הנהלת בית-החולים היה ערבות ממשלתית להלוואה בסך 60 מיליון ש"ח ל-20 שנה.

ראובן ריבלין: אדוני השר לשעבר, ערבות ממשלתית זה כסף – תקציב המדינה.

ראובן ריבלין: אני יודע, אני הייתי מי שביקש ממך.

נסים דהן: כחבר ועדת הכספים, לא צריך לספר לי מה זו ערבות מדינה.

נסים דהן: אנחנו בוועדת הכספים נותנים ערבויות מדינה לא פעם ולא פעמיים במיליארדים, לתעשייה האווירית למשל.

ראובן ריבלין: זה תקציב.

נסים דהן: יש תקציב מיוחד – יש רשימה שקוראים לה "ערבות ממשלתית".

נסים דהן: היא לא צריכה לעבור על 10% מתקציב המדינה השנתי.

נסים דהן: דובר על 60 מיליון ש"ח ערבות ממשלתית ל-20 שנה, כדי שבית-החולים יוכל לעמוד בהתחייבויות שלו כלפי האזרחים.

נסים דהן: הוא בית-החולים היחיד שמשרת את התושבים במרכז העיר ובמזרח-ירושלים, ולפי כל העדויות הוא נותן טיפול מצוין לכל מי שמגיע לשעריו.

נסים דהן: לצערנו הרב, זה מוכח פעם אחר פעם – כשקורה פיגוע, הפצועים מפונים בראש ובראשונה לבית-חולים קרוב, ובית-החולים הזה הוא "ביקור חולים".

נסים דהן: אבל מה קורה?

נסים דהן: עבדך הנאמן, אדוני היושב-ראש, בסיוע שלך, הגיש בקשה לממשלה לפני שנתיים, דרך פקידי האוצר, דרך הפקידות של משרד הבריאות, לאשר את הערבות הזאת ואת ההלוואה.

נסים דהן: לצערי הרב, זה שנתיים דוחים אותנו בלך ושוב - "אחרי החגים", "אחרי השבת", אז נקיים את הדיונים האלה.

נסים דהן: פעם אחר פעם אחר פעם, ובינתיים עברו שנתיים.

נסים דהן: 60 המיליון הם כבר לא 60 מיליון, וכבר לא הלוואה.

נסים דהן: חלק חייב להיות מענק, ו-60 המיליון כבר מצטברים ל-180 מיליון, כי כשלא פותרים את הקשיים של בית-חולים כשהם קטנים, הם נעשים גדולים.

נסים דהן: אתה חושב שהמדינה פתרה את הבעיה היום?

נסים דהן: לפני כמה חודשים נתבקשה ועדת הכספים לאשר העברה של 8 מיליוני ש"ח ל"ביקור חולים".

נסים דהן: מובן שאין הקומץ משביע את הארי.

נסים דהן: ב-8 מיליוני ש"ח אי-אפשר לפתור חובות של 180 מיליון ש"ח.

נסים דהן: בית-החולים נשאר בקשיים שלו, והאסון הכי גדול הוא שכל אותם עובדים מסורים במשך שנים, שהיו בטוחים שכשיגיע הזמן והם יצטרכו לפרוש לפנסיה תהיה להם פנסיה, כי הם עבדו שנים רבות בבית-חולים ששילם משכורות כדת וכדין ובזמן, במשך 170 שנה – בית-החולים היה יכול להתקיים 170 שנה, תחת כל השלטונות ששלטו בארץ: הצרפתי, הטורקי והבריטי, כולם החזיקו את בית-החולים.

נסים דהן: מגיעה מדינת ישראל, בשלטון של שרון, ואין לבית-החולים פינה חמה בלב של אותה ממשלה.

נסים דהן: מ-60 מיליון נעשה עכשיו "ברוך" גדול של 180 מיליון ש"ח, והממשלה כנראה לא תרצה לפתור את זה גם ב-180 מיליון ש"ח.

נסים דהן: וכשיתחילו לקרות אסונות ולא יהיה בית-חולים זמין שיכול לתת פתרונות, הממשלה הזאת תתעורר.

נסים דהן: העלות האמיתית תהיה כמה מאות מיליונים, ויצטרכו לבנות הכול מחדש, ואז נגיד: אמרנו לכם.

נסים דהן: אבל זה המצב.

נסים דהן: בשביל בית-החולים "ביקור חולים" לבדו לא היינו מציעים אי-אמון.

נסים דהן: אני יודע מה תגיד כאן עוד מעט, אדוני השר.

נסים דהן: תגיד: יש לנו רוב בטוח, תדברו עד מחר – הכלבים נובחים והשיירה עוברת.

נסים דהן: תגיד: יש לנו רוב בטוח, תדברו עד מחר.

נסים דהן: אבל, אדוני השר, לא ענית אפילו על שאלה אחת קטנה ששאל בייגה שוחט.

גדעון עזרא: הוא אמר, הוא לא שאל.

נסים דהן: אמר – אז הוא אמר: איך אומרים ביידיש?

קריאה: האט ער געזאגט.

נסים דהן: נכון – הוא אמר.

נסים דהן: נורא ואיום.

נסים דהן: כך מתייחסת הממשלה לכל הבעיות.

נסים דהן: כך הממשלה הזאת מתייחסת לכל הבעיות.

נסים דהן: כי לבית-החולים, לדוגמה, נתתי הצעה כשהייתי שר הבריאות.

נסים דהן: פנה אלי אז היושב-ראש, שהיה חבר כנסת ושר נמרץ בממשלת ישראל, כאחד שנולד ב"ביקור חולים", כאחד ש"ביקור חולים" קרוב ללבו, כירושלמי טוב, וביקש פתרון לבית-החולים.

נסים דהן: ישבנו – איך כתוב בסיפורים של חכמי חלם, לצערי הרב?

נסים דהן: – שבעה לילות ושבעה ימים, וטיכסנו עצה, ומצאנו פתרון, אבל זה נשאר בסיפורים.

נסים דהן: פתרון מאוד פשוט.

נסים דהן: הממשלה לא יישמה אותו.

נסים דהן: הממשלה תמיד תגיע כשמאוחר מדי.

נסים דהן: כך קורה לכל אורך הדרך.

נסים דהן: בית-החולים "ביקור חולים הוא רק משל.

נסים דהן: כך קורה בביטחון – פתרון שהוא קל יחסית הממשלה דוחה, ואז הפתרון מתחיל להיות מסובך, ואז תעמוד פה ותגיד: אנחנו עסוקים במלחמה.

נסים דהן: אבל אמרנו לכם את זה – כשהפתרון היה קל, אמרנו לכם שיש פתרון פשוט – לא רצו לבדוק.

נסים דהן: אותו הדבר בכלכלה – אותו הסיפור.

נסים דהן: כשמתחילות הבעיות הכלכליות אנחנו מתריעים פעם אחר פעם בוועדת הכספים, ופה מעל הבימה, ואומרים לחברי הכנסת ולוועדת הכספים שההצעות שהממשלה מציעה אינן נכונות – הן חמורות מדי, הן מאוחרות מדי והן אינן מספיקות.

נסים דהן: אחר כך באים חברי הכנסת מוועדת הכספים ואומרים: אוי, איך הצבענו בשנה שעברה בעד.

נסים דהן: אתה צודק.

נסים דהן: עכשיו הם שוב עושים את אותה טעות.

נסים דהן: עוד פעם הם יגידו לי שאני צודק.

נסים דהן: עוד פעם יגידו שכל ההצעות שהממשלה מביאה הן לא במקום, לא נכונות ולא בכמות מספיקה.

נסים דהן: ואז מתחילים לתקן.

נסים דהן: בהתחלה מקצצים את קצבאות הילדים, וצריך לעשות תיקון כי מתברר שזה חמור מדי.

נסים דהן: אותו הדבר, אדוני היושב-ראש, אמרנו על הביטחון, על השלום, על הכלכלה ועל החינוך.

נסים דהן: אותו הדבר.

נסים דהן: בכל שנה, בשנתיים האחרונות, מתפרסמים סקרים שמראים שמדינת ישראל נמצאת בשפל המדרגה בהישגים של תלמידינו היקרים.

נסים דהן: היום התברר שגם המורים הם לא הכי מוצלחים – גם הם מעתיקים.

משולם נהרי: מה עם הלחם?

נסים דהן: ואז אנחנו נעמוד פה בפני שוקת שבורה.

נסים דהן: אבל אנחנו אמרנו לכם את זה לפני שנתיים.

נסים דהן: וזרקתם אותנו מהממשלה, כבוד השר.

נסים דהן: ישבתי מולך בממשלה, ואת הדברים שקורים היום, אמרתי בישיבות ממשלה, וכבוד ראש הממשלה, שיהיה בריא - ואני שולח לו עוד הפעם רפואה שלמה - היה גוער בי בישיבות ממשלה פעם אחר פעם, היושב-ראש היה עד.

נסים דהן: אבל אמרתי לך, אדוני ראש הממשלה, שזה מה שיקרה.

נסים דהן: אז איך יצאת ידי חובה?

נסים דהן: כשהיית דופק על השולחן: השר דהן, אתה לא תגיד לי איך מנהלים מדינה.

נסים דהן: נו, בסדר.

נסים דהן: לא אגיד לך.

נסים דהן: תנהל יותר טוב.

נסים דהן: הרי את כל הדברים האלה אמרנו.

ראובן ריבלין: אני פשוט רוצה לדעת כמה זמן אדוני צריך עוד.

נסים דהן: עד שיימאס לך.

נסים דהן: כשיימאס לך, אדוני היושב-ראש, תרמוז לי - אני יורד.

ראובן ריבלין: אל תעמיד אותי במבחן.

משולם נהרי: - - -

נסים דהן: אני רוצה לסיים - על-פי בקשתו של היושב-ראש - בתופעה המצחיקה הזאת שקוראים לה: העלאת מחיר הלחם.

נסים דהן: אפשר להשתגע מהממשלה הזאת.

נסים דהן: אפשר להשתגע, איזה ניתוק ואיזו קהות חושים - - -

ראובן ריבלין: אדוני עובר לפרשה אחרת, מה, באמת.

נסים דהן: איך הממשלה יכולה להגיע - כבוד השר, איך אתה יכול לשבת רגוע כשאתה מתבשר חדשים לבקרים, שאותו מסכן שקיצצו לו את קצבת הילדים, אותו מסכן שכנראה פיטרו את אשתו או אותו, אותו מסכן שהעלו לו את מחיר התחבורה הציבורית, אותו מסכן שהעלו לו את מחיר החימום של הסולר - -

יצחק וקנין: - - -

ראובן ריבלין: רגע, רגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וקנין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וסגן היושב-ראש והשר לשעבר - - -

נסים דהן: - - שהטילו עליו מסים חדשים - - -

ראובן ריבלין: נוהג חדש פרץ לו בכנסת: אדם מסיים את הזמן ואז הוא מתחיל לנאום.

ראובן ריבלין: איזה מין דבר זה?

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, דווקא השבוע קיבלנו תמר חינם.

ראובן ריבלין: זה בסדר גמור, אבל כמה - - -

יצחק וקנין: בפרשת השבוע קיבלנו אותו חינם.

ראובן ריבלין: הרי נתתי לו עוד כהנה וכהנה.

נסים דהן: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש, ואתם מפריעים לי.

נסים דהן: אני רוצה לסיים.

ראובן ריבלין: בבקשה, בבקשה.

משולם נהרי: דווקא זה נשמע מעניין, אדוני היושב-ראש.

נסים דהן: אותו מסכן, שהבטיחו לו לימוד חינם לילדים, בסוף מתברר שהוא משלם תשלומים מעבר, לעלא ולעלא מכל ברכתא, כמו שאומר חבר הכנסת רוני בר-און בקדיש - לעלא ולעלא מכל ברכתא, מטילים עליו חובות תשלומים.

נסים דהן: אותו מסכן מתעורר בוקר אחד ומחיר הלחם עלה ב-70 אגורות.

נסים דהן: אז לי ב-70 אגורות, לך ב-70 אגורות - "ביני ובינכ", איך אומרים?

נסים דהן: שום דבר.

נסים דהן: אבל קח לך משפחה שהשכר שלה, הממוצע - הלוואי שהוא יגיע לשכר הממוצע - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, אדוני לא יכול להתחיל בפרשה חדשה.

נסים דהן: לא, אני עוד מעט מסיים.

נסים דהן: אני רוצה לעשות חשבון איך לא נשאר להם כלום.

נסים דהן: משפחה ממוצעת - - -

ראובן ריבלין: לא יכול להיות דבר כזה.

נסים דהן: משפחה ממוצעת עם חמישה ילדים - חמש נפשות - קונה שני לחמים ביום.

נסים דהן: אז מה?

נסים דהן: 70 אגורות כפול שתיים – 1.40 שקל.

נסים דהן: כפול 30 זה כבר לא 1.40 שקל.

נסים דהן: זו אותה משפחה, שכשהוא הולך לרופא הוא עומד ומתלבט: לקחת את התרופה?

נסים דהן: לא לקחת את התרופה?

ראובן ריבלין: עכשיו אדוני עבר לפרשת הרופאים.

ראובן ריבלין: אדוני, היו לו עשר דקות, נתתי לו 14 דקות, ועכשיו הוא התחיל לנאום.

ראובן ריבלין: עכשיו פרשת הלחם, פרשת הרופאים - אדוני חייב לסיים את נאומו, כי עומדות לפנינו עוד שתי הצעות, ואנשים מבקשים לנמק את ההצעות.

נסים דהן: אני רוצה לסיים.

נסים דהן: אני רוצה לסיים, מה אני יכול לעשות?

נסים דהן: היושב-ראש, ואני כסגן שלו, אני משתדל להיות לויאלי ליושב-ראש.

נסים דהן: אתה מבקש שאני אסיים.

נסים דהן: אדוני, כבוד השר, אתה עוד מעט תעלה לענות לי.

נסים דהן: אם אתה מתכונן לענות לי: יש לנו רוב בטוח - חבל.

נסים דהן: תישאר שם, אני יודע.

נסים דהן: יש לך תשובות יותר רציניות מאשר: יש לי רוב בטוח?

נסים דהן: יש תשובות מעשיות איך הממשלה הזאת משנה כיוון ומתכננת לטווח ארוך ולא פותרת בעיות מן היד לפה, כמו ב"ביקור חולים", ואחר כך מגיעים לפשיטת רגל?

נסים דהן: כי פשיטת הרגל של "ביקור חולים" זה משל.

נסים דהן: המדינה - הממשלה הזאת פשטה רגל; המדינה אף פעם לא תפשוט רגל - הממשלה הזאת פשטה רגל, והיום ראש הממשלה, שנמצא בבית-חולים, ובטח יודע להעריך כמה חשובים בתי-חולים שמתפקדים - כי מה שקורה ב"ביקור חולים" יכול לקרות גם ב"תל השומר", ולא יהיה מי שייתן לו את הטיפול שהוא כל כך זקוק לו היום.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת דהן.

ראובן ריבלין: כבוד השר גדעון עזרא ישיב.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת דהן, בנושא ייקור הלחם יש הצעות דחופות לסדר-היום ביום ד', ונביא תשובה מלאה ולא תשובה חלקית לבעיה שהעלית בסוף דבריך.

גדעון עזרא: בראשית דברי ברצוני להסכים אתך לגבי חשיבותו של בית-החולים "ביקור חולים", מה הוא בית-החולים "ביקור חולים" לתושבי ירושלים, מה היה בית-החולים "ביקור חולים" בשנים האחרונות בפיגועים שהיו במרכז העיר, ובעניין הצורך לדאוג לפנסיונרים.

גדעון עזרא: אבל תדע לך דבר אחד, ואתה יודע את זה יפה: אתה לא אמרת מדוע לא עשית - מעבר להצעות - כאשר היית חבר בממשלה, כאשר דובר על 60 מיליון.

גדעון עזרא: לא אמרת - לא סיפרת פה לציבור מה אתה עשית.

גדעון עזרא: הצגת שאתה ביקשת 60 מיליון ולא קיבלת אישור ל-60 מיליון.

גדעון עזרא: אני מאמין לכל מלה שלך, אבל אני רק רוצה לומר שאתם בהצעה שלכם לסדר-היום דיברתם על התעלמות הממשלה מקריסת בית-החולים.

גדעון עזרא: בית-החולים "ביקור חולים" הוא לא מוסד ממשלתי.

גדעון עזרא: הצורך לסייע לגופים, ולגופים שמעסיקים כל כך הרבה עובדים, הוא בהחלט חשוב, אבל לא כל דבר צריך להגיע לפתחה של הממשלה - זה הגיע לפתחה של הממשלה, ואני אגיד לך גם מה קורה בעניין הזה.

גדעון עזרא: בית-החולים "ביקור חולים" מתנהל באופן גירעוני, ואתה צודק שהוא צבר חובות בסך של 180 מיליון ש"ח.

גדעון עזרא: בית-המשפט מינה כונס נכסים כמפרק מפעיל של בית-החולים, ומשרד האוצר גיבש הסכם להעברת סיוע בהיקף שהוא לא של 8 מיליוני ש"ח, אלא 10 מיליוני ש"ח, באופן מיידי.

ישראל אייכלר: הבנקים לקחו את זה.

ישראל אייכלר: הבנקים לקחו מייד את הכסף.

גדעון עזרא: בחודשים האחרונים מפעיל כונס הנכסים את בית-החולים - - -

ראובן ריבלין: יש כונס נכסים.

ראובן ריבלין: כשיש כונס נכסים הבנקים כבר לא יכולים לקחת.

ישראל אייכלר: אבל הם לקחו, כי היה להם - - -

ראובן ריבלין: הם לא יכולים כשיש כונס.

ראובן ריבלין: אבל גם הם קיבלו, בוודאי.

גדעון עזרא: בחודשים האחרונים מפעיל כונס הנכסים את בית-החולים תוך ניסיון לגבש תוכנית הבראה אשר תביא להמשך פעילות בית-החולים, תוך בחינת מיזוגו בתוך מסגרת ארגונית גדולה, אשר תאפשר לייצב את בית-החולים.

גדעון עזרא: עכשיו, כאן, בכנסת, באחד הימים – נדמה לי שזה היה מישהו מאגודת ישראל, אני לא זוכר אם זה היה - - -

ראובן ריבלין: הרב רביץ, מיהדות התורה.

גדעון עזרא: הרב רביץ?

גדעון עזרא: שדיבר על כך ש"שירותי בריאות כללית" הפסיקו לשלוח חולים לבית-החולים "ביקור חולים", ולאחר הקריאה שלו פנה שר הבריאות דני נוה, שגם הוא רואה חשיבות רבה בהמשך תפקודו של בית-החולים, אל מנכ"ל "שירותי בריאות כללית" ודרש ממנו להמשיך לקיים את הסכם קופת-החולים עם בית-החולים.

גדעון עזרא: שר הבריאות ציין, שלא ייתכן שדווקא בתקופה קשה זו עבור "ביקור חולים" תדרוש קופת-חולים דרישות שמאיימות על המשך קיומו של בית-החולים, וכולנו תקווה ש"שירותי בריאות כללית" ייקחו ברצינות את פנייתו של השר דני נוה - - -

יוסי שריד: הם נתנו תשובה שלילית - מה ייקחו ברצינות.

יוסי שריד: כבר נתנו תשובה שלילית.

גדעון עזרא: אני לא יודע שנתנו תשובה שלילית.

ישראל אייכלר: הם כבר שלחו תשובה ליושב-ראש הכנסת, שהם דוחים את הבקשה.

גדעון עזרא: ואני מאוד מקווה ש"שירותי בריאות כללית" יסייעו - - -

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני קיבלתי היום מכתב, בעקבות פנייתי, גם לממשלה, לשר הבריאות, וגם ליושב-ראש ועדת הכספים, וגם לכונס הנכסים.

ראובן ריבלין: קיבלתי מקופת-חולים כללית הודעה מפורשת, שהם יעשו כל מאמץ לעשות כל מאמץ, אבל הם, בעניין זה, לא יכולים להושיע.

גדעון עזרא: טוב, אני מאוד מקווה - - -

יוסי שריד: אתה מקווה, אבל הם נתנו תשובה.

יוסי שריד: מה זאת אומרת אתה מקווה?

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה שזה לא סוף הסיפור, אני מאוד מקווה שבסופו של דבר "שירותי בריאות כללית", שממומנים על-ידי - - -

ראובן ריבלין: כבוד השר, בית-החולים קיבל הודעה מ"שירותי בריאות כללית", שאם הוא יפחית 50% מדמי האשפוז שהוא דורש, הם ישלחו לו קליינטים, ואם לא - לא ישלחו לו.

ראובן ריבלין: אנחנו התרענו על כך והזהרנו, וביקשנו גם משר הבריאות וגם משר האוצר להתערב - - -

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה שהשר דני נוה - - -

ראובן ריבלין: כמובן, אנחנו לא - חבר הכנסת אייכלר - אנחנו לא מקבלים את תשובת קופת-חולים כתשובה סופית.

נסים דהן: לפי החוק שהכנסת הזאת חוקקה, "שירותי בריאות כללית" זכאים לעשות את זה.

ראובן ריבלין: השר דני נוה ילחץ עליהם, ובצדק יעשה כך.

גדעון עזרא: אין לי ספק שהשר דני נוה ימשיך וילחץ עליהם, ואני חושב שבהחלט בית-החולים "ביקור חולים" צריך להיות מוסד שיישאר, יתקיים, יעסיק עובדים וישרת את תושבי ירושלים.

גדעון עזרא: אינני חושב שהנושא הזה של "ביקור חולים" הוא עילה להציע אי-אמון בממשלה.

גדעון עזרא: אני מציע לדחות את ההצעה הזאת.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר גדעון עזרא.

יוסי שריד: איזה נושא מתאים לדעת השר כדי להביע אי-אמון בממשלה?

ראובן ריבלין: יש פה עוד שלוש הצעות, ולעת עתה על אף אחת הוא לא אמר שהיא לא מתאימה.

יוסי שריד: בגלל זה אני שואל על איזה נושא, כי יכול להיות שנתחשב בזה.

ראובן ריבלין: השר לא אמר שהמצב הכלכלי והמדיני הוא נושא לא מתאים.

יוסי שריד: מכיוון שאנחנו כל כך מכבדים את השר ואת שיקול דעתו, יאמר מה לפי דעתו ראוי.

ראובן ריבלין: התוכנית להעביר יישובים ערביים במשולש מעבר ל"קו הירוק" והמצב המדיני-החברתי – מרצ, חד"ש-תע"ל, בל"ד ורע"ם.

ראובן ריבלין: ינמק חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: האם גם על זה נקיים משאל עם?

ראובן ריבלין: מי ישתתף במשאל עם?

ראובן ריבלין: האם אני בירושלים אקבע איפה ישבו אנשי אום-אל-פחם, או שרק אנשי אום-אל-פחם יחליטו?

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, על נושאים כאלה לא מקיימים משאלי עם.

מוחמד ברכה: גם אם יש רוב של 90% לשלילת אזרחות של אזרחים, זה עדיין לא חוקי.

ראובן ריבלין: בכל פעם שרוצים להזיז מישהו מביתו – מובן שלא צריך משאל עם בעניין זה.

מוחמד ברכה: אם הוא נמצא בביתו על-פי חוק ועל-פי כל דין – לא בית שנגזל מאחרים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ממשלת החורבן של אריאל שרון ממשיכה לזרוע הרס ולהפגין מידות יוצאות דופן של אטימות ורשעות.

מוחמד ברכה: על חטא האבטלה והניוון וחוסר התוחלת נוספה הבוקר גזירת ייקור הלחם.

מוחמד ברכה: מתאים היה לראש הממשלה לקרוא לדלת העם: אם אין לחם, תאכלו קרקרים.

מוחמד ברכה: זה עכשיו באופנה אצל אנשים שעושים דיאטה ורוצים גזרה יפה.

מוחמד ברכה: קריית הממשלה, אדוני היושב-ראש, הפכה להיות חוץ-לארץ.

מוחמד ברכה: אין לה שום קשר ועניין עם המתרחש בארץ שבה ביקשה למשול ושלאנשיה הבטיחה שלום, ביטחון ורווחה.

מוחמד ברכה: הניתוק והחידלון מוחלטים, וקריסת המערכות הופכת כרונית.

מוחמד ברכה: אף אחד כאן כבר לא אחראי לשום דבר.

מוחמד ברכה: כאשר אין לראש הממשלה ולשריו מענה על זעקות השבר וריבוי המצוקות, הם פונים לכלל הידוע: הכה בערבים, תסית נגדם ותציל את העולם; אם לא את העולם, לפחות יציל ראש הממשלה את עורו.

מוחמד ברכה: הרעיון המפלצתי של הטרנספר, שהיה עד לא מכבר נחלתם של שוליים סהרוריים ומוקצים מחמת מיאוס, זכה תחת ממשלת שרון לשדרוג מואץ והפך לפתע לשיח לגיטימי בפוליטיקה, בתקשורת ואף בין כותלי האקדמיה.

צבי הנדל: מה, אתה מתנגד - - -

מוחמד ברכה: הטרנספר, בגרסאות שונות ומשונות שלו, הפך פתאום לבון-טון.

מוחמד ברכה: אין כנראה גבול לרגרסיה שיכולה לעבור חברה, לתהומות השפלות שאליהם היא עלולה לצלול וליכולת שלה לכבס ולהלבין גם את המתועב והמשוקץ שברעיונות.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה אריאל שרון רואה ברעיון הדמוקרטי והאזרחי סוג של מטרד, של מפגע, אחרת הוא לא היה מציף את הקואליציה שלו בארכי-גזענים ולא היה הופך את השיסוי וההסתה נגד האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל ללחם חוקו ולא היה מעניק השראה ולגיטימציה לשיח פסול ומסוכן.

מוחמד ברכה: ממשלת שרון מכתיבה שיח ציבורי הנגוע בגזענות עמוקה, בליבוי פחדים ויצרים ובהסתה בלתי פוסקת נגד האזרחים הערבים.

מוחמד ברכה: שרון עצמו מוביל במידה רבה מאוד את המגמה.

מוחמד ברכה: יוזמתו האומללה של ראש הממשלה להעביר אזרחים ערבים לתחום הריבונות הפלסטינית היא יוזמה אנטי-דמוקרטית, אנטי-אזרחית ואנטי-אנושית.

מוחמד ברכה: אם ראש הממשלה לא רוצה לחלוק את ספסל הנאשמים בהאג עם מילושביץ', מוטב שישוב מהר ממסעות ההזיה שלו בדבר טרנספר לערביי ישראל.

מוחמד ברכה: ראוי אולי, בהזדמנות זו, להסביר לראש הממשלה דבר בסיסי: רובם המוחלט של אזרחיה הערבים של מדינת ישראל לא הצביעו אומנם בעבורו, והם מתנגדים נמרצות למדיניותו, אולם ראש הממשלה הוא גם ראש ממשלתם.

מוחמד ברכה: ההסתה המתמדת שלך נגדנו, אדוני ראש הממשלה, חותרת תחת המהות והמשמעות של תפקידך.

מוחמד ברכה: אתה פשוט לא מבין, או ממאן לקבל, את המהויות של דמוקרטיה.

מוחמד ברכה: התפקיד שלך אינו להסית נגד אזרחי המדינה, כי אם לשרת אותם.

מוחמד ברכה: הצעות ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, אינן משקפות נדיבות יתר כלפי הרשות הפלסטינית.

מוחמד ברכה: הוא עוד לא נסוג מכל השטחים שנכבשו ב-1967, עוד לא הוריד את הגדר, עוד לא פינה את ההתנחלויות, וכך, בנדיבות לב, הוא עוד רוצה – כדי שירווח לפלסטינים עוד קצת – להוסיף להם עוד יישובים.

מוחמד ברכה: לא זאת המטרה.

מוחמד ברכה: המטרה היא לקיים הקבלה משוללת כל יסוד בין מעמדם של האזרחים הערבים ובין המתנחלים בשטחים הכבושים.

מוחמד ברכה: האזרחים הערבים במדינת ישראל אינם מתנחלים שגזלו אדמתם של אחרים והתיישבו במקומם.

צבי הנדל: הם אויבים.

מוחמד ברכה: בעצם העלאת הרעיונות האלה ראש הממשלה מתכוון להציב סימן שאלה על אזרחותם של הערבים בישראל, כאילו הם עוברי אורח או חבורה של מהגרים או נודדי דרכים שנקלעו לכאן במקרה, שנקלעו לכאן באקראי.

רוני בר-און: אפשר לשאול שאלה?

מוחמד ברכה: אפשר – בסוף.

רוני בר-און: הנאום הזה הוכן לפני הפרסום אתמול על חברי בל"ד?

ראובן ריבלין: שאלת אותו אם הוא רוצה לענות על שאלה, והוא אמר שאולי בסוף.

רוני בר-און: אני שואל בהגינות.

מוחמד ברכה: זאת אומרת ששלשום זה היה מוצדק ואתמול זה הפך להיות לא מוצדק?

רוני בר-און: שאלתי, ואתה יכול לא לענות.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בר-און, מה אתה אומר בעצם?

מוחמד ברכה: אם הנאום הזה הוכן שלשום, הוא היה בסדר גמור, או שאפשר לעיין בו, אפשר להתייחס אליו ברצינות.

רוני בר-און: השאלה היא אם אתה לא חייב תשובה לשומעים בעניין הזה.

מוחמד ברכה: אני אתייחס גם לזה.

מוחמד ברכה: לפני חודשיים היה זה ראש הממשלה לשעבר ושר האוצר דהיום שהצהיר שהאזרחים הערבים הם הבעיה האסטרטגית של מדינת ישראל, או בעיה דמוגרפית, כפי שהוא קרא לזה.

מוחמד ברכה: אחרי שנתניהו הציג את הבעיה, בא שרון לפני שבוע והציע את הפתרון – להעביר אוכלוסייה אזרחית שלמה לתחומי הריבונות הפלסטינית.

מוחמד ברכה: שערו בנפשכם, רבותי חברי הכנסת, מה היה קורה לו היתה הקהילה היהודית באחת ממדינות אירופה הופכת יעד להסתה ולשיסוי מתמידים של ממשלתם הם, באופן דומה לחוויה המתמדת, המתמשכת והמסויטת שהאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל נאלצת להתמודד אתה – שר בכיר היה מזהיר מהרחם של האשה היהודייה, שר אחר היה מדבר על היהודים כבעיה אסטרטגית או דמוגרפית, ושר שלישי היה מציע לצמצם את הנוכחות היהודית.

מוחמד ברכה: מה היה קורה?

מוחמד ברכה: איך הייתם מגיבים?

מוחמד ברכה: אני מציע לקובעי המדיניות כאן, ובפרט לראש הממשלה – תתחילו להקשיב קצת לעצמכם, כדי להבין מה אתם אומרים, מה המשמעויות של הרעיונות שאתם מפריחים.

מוחמד ברכה: גם קצת חוש היסטורי לא היה מזיק פה – אולי הייתם מעט זהירים יותר.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מלחמת 1948 היתה חוויה יסודית אצל אריאל שרון.

מוחמד ברכה: שם נוצרו במידה לא מבוטלת אישיותו והשקפתו, ושם הוא נתקע, כנראה, במלחמה ההיא, עת נעקרו וגורשו מבתיהם ומבוסתניהם מאות אלפי פלסטינים.

מוחמד ברכה: שרון כנראה הוזה על סיבוב נוסף.

מוחמד ברכה: אין לי הסבר אחר לעיסוק הכפייתי של ראש הממשלה בדמוגרפיה, בגיאוגרפיה ובסקיצות על טרנספר.

מוחמד ברכה: גם הדרך שבה בחר שרון להקים את חומות ההפרדה מקפלת בתוכה מחשבות אסורות על טרנספר זוחל.

מוחמד ברכה: סגירת מאות אלפי פלסטינים בגטאות, גזל אדמותיהם והרס בארותיהם, מניעת נגישות ותנועה והמאסת החיים באופן כזה שכל מבוקשם יהיה להימלט – תקשיבו לעצמכם, רבותי.

מוחמד ברכה: אני באמת רוצה להתייחס להערתו של חבר הכנסת בר-און, ואת הדברים האלה אני לא אומר רק מעל הבמה בעברית.

מוחמד ברכה: רק אתמול הזדמן לי להשתתף בתוכנית טלוויזיה יוקרתית מאוד, שצופים בה עשרות מיליוני אנשים, והדברים נאמרו בצורה חד-משמעית.

מוחמד ברכה: האוכלוסייה הערבית, מנהיגיה ומפלגותיה, כל אלה שמיוצגים בכנסת וגם אלה שאינם בכנסת, אינם מאמצים דרך לחיות במדינה הזאת אלא הדרך האזרחית על-פי החוק ועל-פי מטלות החוק.

מוחמד ברכה: אם יש ניסיון לשייך את כל האוכלוסייה הערבית להאשמה שעוד לא הוכחה נגד שני אזרחים, אני חושב שנעשה פה לא רק עוול, אלא פשע כלפי אוכלוסייה שלמה.

מוחמד ברכה: אני לא מבין מה האינטרס של כמה דוברים מהימין לבוא ולהבאיש את ריחה של האוכלוסייה הערבית ולהכפיש את שמה.

מוחמד ברכה: בשביל מה?

מוחמד ברכה: בשביל מה צריך את זה?

מוחמד ברכה: למי זה נחוץ?

מוחמד ברכה: למי זה נחוץ?

מוחמד ברכה: מה התועלת האזרחית הדמוקרטית, מה התועלת בדבר הזה?

מוחמד ברכה: או ללכת ולהבאיש את ריחה של מפלגה שלמה, בל"ד אני מתכוון, שעברה גם את המבחן של בג"ץ אחרי שהיא נפסלה בוועדת הבחירות, שהיא ועדה פוליטית לכל דבר ועניין.

מוחמד ברכה: לכן אני מייעץ לכם, שני הבחורים שנעצרו ושהוגש נגדם אתמול כתב אישום, הם עד הרגע הזה חפים מפשע.

מוחמד ברכה: כל עוד המשפט לא אמר משהו אחר, הם חפים מפשע.

רוני בר-און: - - -

מוחמד ברכה: אני רק אומר לך, כל עוד לא הוכחה אשמתם.

ראובן ריבלין: את זה אתה צריך לומר לחבר הכנסת בר-און?

ראובן ריבלין: הוא אומר את זה כל שעה.

ראובן ריבלין: הוא אומר את זה כל דקה.

רוני בר-און: כל פעם שאני אומר את זה, אתם רוצים להרוג אותי.

מוחמד ברכה: לא, חס וחלילה.

ראובן ריבלין: כל אדם שלא הוכחה אשמתו, הוא חף מפשע.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך, אדוני, שרוב אנשי השמאל דווקא מנסים לשכנע את אנשי הימין, שהסיבה היחידה או העיקרית או המובילה בנושא של הסכסוך הישראלי-הפלסטיני זה הצורך או האי-צורך בהקמת מדינה פלסטינית שנובע רק מהבעיה הדמוגרפית, כך אומרים אנשי השמאל.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, הם שכנעו חלק מאנשי הימין שזאת כל הבעיה.

ראובן ריבלין: פירושו של דבר, שזה דבר שאדוני מתריס כלפי הימין.

ראובן ריבלין: אני כל הזמן מנסה לבוא ולומר, אני למשל מוכן לחיות עם כל אחד שמוכן לחיות אתי כימין, ואני ימין, זאת אומרת, אני יושב-ראש הכנסת, אבל אני מה שקוראים ימין בהשקפותי, לפני שהייתי יושב-ראש הכנסת.

חיים אורון: הן לא השתנו גם עכשיו.

ראובן ריבלין: כנראה הן השתנו גם עכשיו, כשאני אפסיק להיות.

ראובן ריבלין: אלא מה?

ראובן ריבלין: אני רק אומר, הרי כל הזמן אומרים: הם שם ואנחנו כאן, ואני אומר: כולנו כאן.

ראובן ריבלין: ואני לא מבין למה אדוני כועס על הימין.

מוחמד ברכה: בקטע הזה אני יכול להצטרף לביקורתו של היושב-ראש על השמאל הציוני.

מוחמד ברכה: אני אפילו כתבתי פה דברים לא מזמן, וגם אמרתי את הדברים האלה באחת מישיבות ראשי האופוזיציה, לחבר הכנסת פרס, שלא ייתכן שתשתמשו בשוט הדמוגרפי כדי לשכנע את העם בישראל שהשלום דרוש לו.

מוחמד ברכה: השלום דרוש כי הוא דרוש לעם בישראל ולעם הפלסטיני, והעם הפלסטיני צריך להקים מדינה לא בגלל חששות ופחדי הדמוגרפיה של היהודים, אלא כיוון שמגיעה לו עצמאות כמו לכל עמי העולם, מגיעה לו מדינה כמו לכל העמים, כמו לעם בישראל.

מוחמד ברכה: מדינת ישראל תשקף את זכות ההגדרה העצמית של העם היהודי, ומדינה פלסטינית - - -

ראובן ריבלין: אדוני, זה מביא למצב מסוכן, שבו יבואו ויאמרו חלילה שאזרח ישראלי לא יהיה לו שיקול דעת אם הוא יהיה בישראל או לא, כי אותה השתקפות של המדינה היהודית יכולה להיות במצב שבו רעיון עיוועים, של אנשי שמאל, דרך אגב, להעביר את אום-אל-פחם - - -

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, זה בסדר - - -

ראובן ריבלין: לא, אני עצרתי את השעון.

חיים אורון: אם אריק שרון הוא איש שמאל, אז זה בסדר, אבל מי שזרק השבוע את ה"ספין" של אום-אל-פחם זה אריק שרון.

חיים אורון: יש בימין אנשים - - -

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שאמר מי שאמר "בן ערב, בן נצרת ובני"; היו אנשים בתנועת העבודה שאמרו - טרנספר.

ראובן ריבלין: אני יודע, אני מכיר מההיסטוריה.

ראובן ריבלין: כך למדתי, כי אני ותיק.

חיים אורון: אבל ההדבקה הזאת של אנשי שמאל ואום-אל-פחם - בזהירות קצת.

מוחמד ברכה: הטרנספר האופרטיבי ולא המושגי נולד בבית-מדרשה של מפלגת העבודה.

ראובן ריבלין: השמאל הקיצוני והימין הקיצוני נפגשו באיזה מקום.

מוחמד ברכה: הטרנספר האופרטיבי, במרכאות, ולא המושגי, נולד בבית-מדרשה של תנועת העבודה.

מוחמד ברכה: זה לא חידוש לאף אחד.

ישראל אייכלר: מי עשה טרנספר ב-1948?

מוחמד ברכה: זה מה שאני אומר.

מוחמד ברכה: אז צריך לנחש מה שאני אומר?

מוחמד ברכה: אני אומר, זה ברור.

קולט אביטל: אז הימין יביא לך את ההצלה.

מוחמד ברכה: חס וחלילה.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת אביטל, את לא מצפה שאנחנו נסכים על כל דבר.

מוחמד ברכה: זה יביך אותך, זה גם יביך אותי.

מוחמד ברכה: לא צריך להמשיך.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה, דווקא בהמשך להערתו החשובה של חבר הכנסת בר-און, להזהיר מפני כל עיסוק אולטימטיבי שבא להטיל דופי באוכלוסייה שלמה.

מוחמד ברכה: גם אם נלך לחומרא ולא לקולא, ונניח ששני הבחורים יורשעו בכתב האישום, זו עדיין תהיה אשמה של שני אנשים.

מוחמד ברכה: היום, במקום מסוים שבו נכחתי, עם יושב-ראש הכנסת ואחרים, השר עזרא אמר, שבתקופה האחרונה היו שישה מקרים של מעורבות של אזרחים ערבים מישראל בעניינים של טרור או של התארגנות.

גדעון עזרא: "חיזבאללה".

מוחמד ברכה: אם ניקח את המספרים המוחלטים, מדובר על כמה אנשים, אדוני השר?

מוחמד ברכה: על שישה, שבעה, על עשרה?

גדעון עזרא: "חיזבאללה" רק שישה.

מוחמד ברכה: עשרה אנשים?

עסאם מח'ול: צריך לבדוק כמה מתוכם משת"פים.

מוחמד ברכה: כן, זו גם סוגיה אחרת.

מוחמד ברכה: אותו פיגוע בחיפה, שאמרו שפלסטיני עזר, אחר כך הסתבר - - -

ראובן ריבלין: לא צריך להאשים את כל המשת"פים.

ראובן ריבלין: יש משת"פים שהם זכאים לפני.

חיים אורון: נכון, גם שם יש כאלה וכאלה.

מוחמד ברכה: אבל באמת ללכת ולדבר על תופעה כדי להטיל דופי באוכלוסייה שלמה, זה דבר שלא מקובל עלי, וגם הדברים של אריאל שרון שלשום היו מעוותים ולא נכונים, כנגד הזזת יישובים ערביים בתמורה למתנחלים, או בכל תמורה אחרת, וגם היום, וגם אחרי שיורשעו, אם יורשעו, כל מי שלא יהיה, הדברים האלה יהיו בלתי נכונים ומסוכנים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, בשל ההסתה והשיסוי הבלתי-פוסקים - - -

ראובן ריבלין: כבוד הדובר, אני רק רוצה להזכיר לחבר הכנסת אורון, שעוד מעט יתקיימו בחירות במפלגתו החדשה, ואחד מהמועמדים היותר-רציניים הגה את הרעיון הרבה לפני אריק שרון.

חיים אורון: של מה?

ראובן ריבלין: של אפשרות העברת אוכלוסייה על קרקע שהיא יושבת.

רוני בר-און: קוראים לזה תחלוף.

ראובן ריבלין: השר לשעבר וחבר הכנסת ביילין אמר את זה.

ראובן ריבלין: הוא בזמנו אמר זאת בתוכנית אתי.

רוני בר-און: טוב, הוא לא רלוונטי, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: למה הוא לא רלוונטי?

ראובן ריבלין: קודם כול, הוא רלוונטי מאוד, הוא בן-אדם שבהחלט יש לנו ויכוחים אתו, אבל, חבר הכנסת אורון, רק רציתי להזכיר לך.

מוחמד ברכה: כל כך רלוונטי, שהוא אילץ את ראש הממשלה לגלגל כל מיני - - -

ראובן ריבלין: הוא אמר את זה - - -

רוני בר-און: אתה לא באמת מאמין בזה.

מוחמד ברכה: אני לא אלמד עכשיו סניגוריה על ביילין, אבל אין ספק - - -

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת סנה אמר זאת.

חיים אורון: הוא לא פה.

חיים אורון: אני אף פעם לא זוכר - - -

ראובן ריבלין: יכול להיות, אני יכול רק לזכור מה שאני זוכר.

מוחמד ברכה: סנה כן, אבל יוסי ביילין לא.

ראובן ריבלין: רבותי - - -

מוחמד ברכה: לסיום, אדוני היושב-ראש, בשל ההסתה והשיסוי הבלתי-פוסקים של ראש הממשלה ושריו כנגד האוכלוסייה הערבית, בשל מדיניות הטרנספר הזוחל העומדת ביסוד הקמת חומת ההפרדה, בשל הצהרותיו ותוכניותיו של ראש הממשלה לשלול אזרחות ממאות אלפי אזרחים ערבים במשולש, בשל אלה, וכן לאור חגיגות השחיתות ואווירת הביזה המאפיינת את ממשלת שרון, ולנוכח הכישלון הקולוסלי - - -

רוני בר-און: לא אמרנו לפני חמש דקות שכולם זכאים עד שלא הוכחה אשמתם?

מוחמד ברכה: אני מדבר על ראש ממשלה שניהל את הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, נא לשבת.

מוחמד ברכה: מה עשו כאן חברי המרכז היום, שבאו להתנגד להפרטת מפעל באשקלון?

רוני בר-און: - - -

מוחמד ברכה: לא, זה מינוי פוליטי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, נא לשבת.

ראובן ריבלין: סיימנו את הזמן.

מוחמד ברכה: אני מנסה לגמור את המשפט הראשון שלי.

מוחמד ברכה: איך זה יצא שמספר כל כך גדול של חברי מרכז הליכוד עובדים באותו מקום?

רוני בר-און: למה אין מבקר?

ראובן ריבלין: כל חבר כנסת שרוצה הגנה יקבל.

מוחמד ברכה: בשל כל אלה, אדוני היושב-ראש, ובשם אלפי עובדי או עבדי המדינה הנעשקים ומשוללי השכר, אנו משוכנעים שממשלת שרון אינה ראויה לאמון, והיא חייבת ללכת, ומוטב מוקדם.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: כבוד השר גדעון עזרא יבוא וישיב על הצעת האי-אמון הזאת, ואחרי דבריו תועלה הצעת אי-אמון של יהדות התורה - חבר הכנסת אייכלר.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתה לא היית פה בשבוע שעבר, כאשר חבר הכנסת ברכה קרא לי שופך דם.

ראובן ריבלין: הייתי קורא אותו לסדר.

גדעון עזרא: אני עליתי פה לבמה והשבתי לו, אבל זה הפרטנר שלנו, של מדינת ישראל, שמדבר יפה-יפה על שיתוף פעולה והליכה משותפת ויד ביד.

גדעון עזרא: יושב פה על הבימה הזאת, ולפי דעתי הוא איננו שותף לכלום.

אחמד טיבי: מי זה?

גדעון עזרא: אני מבקש לענות עכשיו על הצעת האי-אמון של סיעות חד"ש-תע"ל, מרצ ורע"ם.

ישראל אייכלר: למה היושב-ראש לא הגיש תלונה בוועדת האתיקה?

ישראל אייכלר: הוא אומר שקראת לו "שופך דם".

ישראל אייכלר: כשהרב פרוש דיבר על שופט, יושב-ראש הכנסת הגיש תלונה לוועדת האתיקה.

מוחמד ברכה: האם אתה באמת מעוניין שאני אחזור על זה עכשיו?

גדעון עזרא: האם זה לא נכון?

גדעון עזרא: תגיד שזה לא נכון.

מוחמד ברכה: תוציא את הפרוטוקול של הכנסת ותקרא.

גדעון עזרא: מה אמרת?

מוחמד ברכה: אתה אמרת שלא ישוחררו - - -

גדעון עזרא: אני לא דיברתי, הייתי בכלל בחוץ.

מוחמד ברכה: אתה דיברת מעל הבימה ואמרת שלא ישוחררו במסגרת העסקה אסירים שיש על ידיהם דם.

מוחמד ברכה: אמרתי שיש גם שרים שיש על ידיהם דם.

גדעון עזרא: לא, אמרת עלי שיש עלי דם.

מוחמד ברכה: דיברתי עליך, כן.

גדעון עזרא: נכון שיש עלי דם.

גדעון עזרא: אז אתה שותף שלי במדינה שלי - - -

מוחמד ברכה: תגיד שזה לא נכון.

גדעון עזרא: אני צריך את ההגנה שלך?

מוחמד ברכה: גדעון עזרא, תגיד שזה לא נכון.

גדעון עזרא: שיש לי דם על הידיים?

אתי לבני: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

אתי לבני: השר, תמשיך לענות.

אתי לבני: אני אוציא אותו אם הוא יצעק.

גדעון עזרא: - - - פשוט מתעלם ממנו.

גדעון עזרא: לא, הוא לא מפריע לי.

אתי לבני: אם הוא לא הפריע, אז לא.

גדעון עזרא: הוא מפריע לעם ישראל, הוא לא מפריע לי.

גדעון עזרא: להלן התשובה: להעביר יישובים ערביים במשולש אל מעבר ל"קו הירוק" – התוכנית המדינית היחידה המקובלת על ישראל היא זו הקרויה "מפת הדרכים", כפי שאושרה בממשלה.

גדעון עזרא: עמדת ראש הממשלה היא, כי הוא מעדיף להגיע לכלל פתרון מדיני בהסכמה בין הצדדים.

גדעון עזרא: לצערה של ישראל, הרשות הפלסטינית ממאנת לשאת ולתת עם ישראל על המשך מימוש התוכנית, ובראש ובראשונה על מלחמה אמיתית בארגוני הטרור, על פירוק נשקם ותשתיתם ועל המשך תהליך רפורמות מקיף ברשות הפלסטינית.

גדעון עזרא: ראש הממשלה הבהיר, כי בהעדר שותף פלסטיני, המצב הנוכחי אינו יכול להימשך, והוא מעוניין להביא להקטנת החיכוך בין הישראלים לפלסטינים.

גדעון עזרא: הדבר ייעשה על-ידי כמה צעדים ביטחוניים שישראל תנקוט כדי להגביר את הביטחון ולהקל את חיי הישראלים והפלסטינים.

גדעון עזרא: תוכניתו של ראש הממשלה נמצאת בשלבי גיבוש על-ידי ראש המועצה לביטחון לאומי.

גדעון עזרא: היא טרם הובאה לפני הממשלה לאישור וליישום ועדיין לא פורטו מכלול מרכיביה.

גדעון עזרא: ראש הממשלה חזר והדגיש בכמה הזדמנויות, כי כאשר תגובש התוכנית היא תובא לאישור הממשלה והכנסת.

גדעון עזרא: אני מבקש לדחות את הצעת האי-אמון של הסיעות האמורות.

גדעון עזרא: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: את הצעת האי-האמון הבאה – העיכוב בהעברת תקציבי הישיבות ומצבם הקשה של שירותי הדת במדינה – ינמק חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אתי לבני: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת - - -

אתי לבני: גברתי.

ישראל אייכלר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, במגילת איכה מקונן הנביא ירמיהו: "עוללים שאלו לחם פרש אין להם".

ישראל אייכלר: במדינת ישראל יש מאות אלפי ילדים רעבים, וזאת לא מדינה שאין בה אוכל.

ישראל אייכלר: זאת מדינה שיש בה שפע רב, שיש בה הון רב, ועל כך אומר שלמה המלך: "הכר פנים לא טוב" – אסור שיהיו אפליות – "ועל פת לחם יפשע גבר.

ישראל אייכלר: נבהל להון איש רע עין ולא ידע כי חסר יבאנו".

ישראל אייכלר: תקציב המדינה הוא תקציב ענק.

ישראל אייכלר: זה לא נכון שמדינת ישראל היא מדינה ענייה.

ישראל אייכלר: יש במדינת ישראל הרבה כסף, כאחת המדינות המפותחות.

ישראל אייכלר: ודאי שבמזרח התיכון אין עוד מדינה עשירה כזאת.

ישראל אייכלר: ובכל זאת, יש אנשים שיש להם הון רב והם חיים ב"סטייל" אמריקני בדרגה הגבוהה ביותר, ויש אנשים שאין להם מה לאכול.

ישראל אייכלר: היום ייקרה הממשלה את הלחם האחיד, והיום בוועדת העבודה והרווחה הודתה נציגת הממשלה, כי כאשר הם העלו את מחיר הלחם הפרוס – הם טעו.

ישראל אייכלר: לפני שנה בערך הם העלו את מחיר הלחם הפרוס בצורה מזוויעה, ואמרו שמי שרוצה והוא באמת עני, שיקנה לחם לא פרוס.

ישראל אייכלר: הם לא הביאו בחשבון שיש משפחות שהלחם הפרוס הוא חיסכון אצלן, כי כאשר אתה פורס בעצמך – שלא תדעו – הלחם נגמר יותר מהר.

ישראל אייכלר: צעקנו אז וזעקנו על העלייה הזאת, ואמרו: לא, שיאכלו לחם לא פרוס.

ישראל אייכלר: מה קרה היום?

ישראל אייכלר: היום התנכלו ללחם הלא-פרוס, והעלו את מחירו ב-27%.

ישראל אייכלר: ומה הם אומרים?

ישראל אייכלר: הם גילו ש-77% מהמשפחות העניות משני העשירונים התחתונים אוכלים לחם פרוס – גילו את אמריקה, אנשים שאוכלים עוגות – הם לא ידעו שאנשים אוכלים לחם פרוס.

ישראל אייכלר: צריך לזכור שההבדל בין דמוקרטיה לבין עריצות אינו בשיטה של המלכת השלטון – שהעריץ שולט בעזרת הפיכה צבאית והדמוקרט שולט בהפיכה בקלפי, במהפך.

ישראל אייכלר: זו טעות לחשוב כך.

ישראל אייכלר: יכול אדם להיות עריץ, יכול אדם להיות פריץ – יכולה להיות ממשלה ארורה כאשר היא נבחרה בקלפי, בשם הדמוקרטיה.

ישראל אייכלר: ואני לא רוצה להביא אנשים שנבחרו על-ידי רוב העם ממחוזות רחוקים, אני רוצה להביא מהאזור הזה – סדאם חוסיין נבחר על-ידי רוב העם, ויש עוד כמה עריצים מסביבנו שנבחרים על-ידי רוב העם.

ישראל אייכלר: ההבדל בין דמוקרטיה לבין עריצות הוא ההבדל בין שלטון שמתחשב בחלשים, בעניים, בדלת העם ובמיעוטים – והממשלה הזאת, שהורסת כל חלקה טובה, היא ממשלה שלא מתחשבת במיעוטים, והיא הולכת בכוח גדול להיות חזקה ולהרוס.

ישראל אייכלר: קודם כול, להרוס את הקשר בין העם היהודי למורשתו, להרוס את כל שירותי הדת, לפגוע בלומדי התורה ולרדוף את כל האנשים העניים בשיטת הכה בעניים והצלת את הכלכלה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לצטט את דברי הנביא יחזקאל ולהביא אותם למציאות הקיימת.

ישראל אייכלר: הוא אומר: "בן אדם הנבא על רועי ישראל הנבא ואמרת אליהם לרעים - - -" – אשר היו רועים את עצמם - "הלוא הצאן ירעו הרעים".

ישראל אייכלר: איך הם רועים אותם?

ישראל אייכלר: "את החלב תאכלו" – הם לוקחים את החלב מהצאן - "ואת הצמר תלבשו" – הם גוזזים אותם - "הבריאה תזבחו" – הם שוחטים אותם - "הצאן לא תרעו" – הם לא דואגים לצאן.

ישראל אייכלר: "את הנחלות לא חזקתם" – אלה שיש להם שבר - "ואת החולה לא רפאתם ולנשברת לא חבשתם ואת הנדחת לא השבתם ואת האבדת לא בקשתם ובחזקה רדיתם אתם".

ישראל אייכלר: שעבדתם את צאן ישראל, את עם ישראל, בכוח גדול ובפרך.

ישראל אייכלר: "ישגו צאני בכל ההרים ועל כל גבעה רמה" - ילדי ישראל, נערי ישראל, הולכים לחפש את עצמם בהודו ובכל העולם, והם לא מוצאים את עצמם - "ועל פני כל הארץ נפצו צאני ואין דורש ואין מבקש".

ישראל אייכלר: "כה אמר ה' הנני אל הרעים ודרשתי את צאני מידם והשבתים מרעות צאן".

ישראל אייכלר: רש"י מפרש את המלה "והשבתים" – שאקח את המלוכה מידם.

ישראל אייכלר: "ולא ירעו עוד הרעים אותם והצלתי צאני מפיהם ולא תהיין להם לאכלה"; "את האבדת אבקש ואת הנדחת אשיב ולנשברת אחבש ואת החולה אחזק ואת השמנה ואת החזקה אשמיד ארענה במשפט.

ישראל אייכלר: - - - הנני שפט בין שה לשה לאילים ולעתודים.

ישראל אייכלר: המעט מכם", זועק הנביא, "המרעה הטוב תרעו ויתר מרעיכם תרמסו ברגליכם" - זאת אומרת, אתם גם אוכלים את הטוב וגם לוקחים מהמסכנים ומהחלשים את מה שיש להם.

ישראל אייכלר: "ושפטתי בין שה בריה ובין שה רזה"; אומר רש"י – השה החזקה והשה החלשה.

ישראל אייכלר: כאן הקדוש-ברוך-הוא מבטיח, על-ידי הנביא, שהמצב ישתנה ואז יהיה הרבה יותר טוב.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לצטט עכשיו את כל הברכות, כי זה לא כל כך רלוונטי – הלוואי שזה יהיה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לחזור למציאות של היום.

ישראל אייכלר: שר הרווחה הציע היום הצעה כל כך פשוטה והגיונית: לבטל את המע"מ על הלחם, כמו על הפירות ועל הירקות.

ישראל אייכלר: זה לא הרבה כסף, אבל זה היה נותן – בכל העולם זה קורה.

ישראל אייכלר: אנחנו תומכים בו, אבל האוצר לא מוכן לתת לו את זה.

ישראל אייכלר: סגרו את משרד הדתות – בסדר.

ישראל אייכלר: אני אמרתי: אם זו היתה מדינה יהודית, והיתה החלטת ממשלה לסגור כמה משרדים – דתות, תקשורת, מדע ותיירות – היו סוגרים את כולם יחד.

ישראל אייכלר: אבל סגרו דווקא את הדתות, כי יש מלחמה במדינה הזאת, יש מהפכה.

ישראל אייכלר: היתה קבוצה של אנשים שעשתה מהפכה והכניסה 15 מנדטים והם משעבדים גם את 40 המנדטים של הליכוד.

ישראל אייכלר: ביחד הם 55 מנדטים והם שולטים בעריצות.

ישראל אייכלר: לא לחינם קורסות הרשויות המקומיות.

ישראל אייכלר: פקידי האוצר אמרו, שהשר היחיד שאינו דורש בכלל תקציבים ותומך בכל לבו בצעדי האוצר זה שר הפנים.

ישראל אייכלר: עכשיו כל הרשויות המקומיות קורסות.

ישראל אייכלר: זאת שיטה, זאת מהפכה של עשירים שהשתלטו.

ישראל אייכלר: זה כמו שלפני 70 שנה, בברית-המועצות, השתלטו הבולשביקים על המדינה.

ישראל אייכלר: במדינת ישראל הקבוצה של האליטיסטים העשירים - אני לא מדבר על אנשי האקדמיה, על אנשי המחשבה - - -

עסאם מח'ול: אז הרעבים השתלטו על המדינה.

ישראל אייכלר: בברית-המועצות הרעבים השתלטו על המדינה וגם הם הרסו את ברית-המועצות.

ישראל אייכלר: היום העשירים השתלטו על המדינה והחזירו את הכבלים.

ישראל אייכלר: איפה אנשי השמאל?

ישראל אייכלר: למה הם לא קמים ואומרים "קום התנערה עם חלכה, עם עבדים ומזי רעב"?

ישראל אייכלר: איפה הם כולם?

ישראל אייכלר: נעלמו, נאלמו דום.

ישראל אייכלר: המדינה נכבשה על-ידי קבוצה קטנה של עשירים.

ישראל אייכלר: אני חוזר ואומר, 400,000 בוחרי שינוי לא תפסו את המזימה.

ישראל אייכלר: הם חשבו שהם הולכים לדאוג למעמד הביניים, אבל בעצם הם דאגו למאיון העליון.

ישראל אייכלר: כל אנשי מעמד הביניים הם היום המפוטרים.

ישראל אייכלר: היום פגשנו ראש עיר שהשבית את העירייה שלו וסיפר שהוא הצביע עבור שינוי, אבל איש שינוי אמר לו בוועדה: אנחנו נפטר אותך.

ישראל אייכלר: בשלטוניות כזאת.

ישראל אייכלר: אני רוצה להביא דוגמה אחת, איך ממשלה שלומיאלית כזאת הורסת כל חלקה טובה.

ישראל אייכלר: יש עניין שנקרא גדר הפרדה.

ישראל אייכלר: מיליארדים נשפכים בגדר ההפרדה.

ישראל אייכלר: יש ויכוח אם צריך גדר הפרדה או לא צריך גדר הפרדה.

ישראל אייכלר: נניח שצריך גדר הפרדה.

ישראל אייכלר: אני מאלה שחושבים שצריך גדר הפרדה, ולו כדי להציל נפש אחת מישראל.

ישראל אייכלר: לך תראה מה שקורה שם.

ישראל אייכלר: האלוף איילנד עצמו אומר שיש שם הרבה טעויות, אבל אני הייתי בשטח, עשיתי סיור.

ישראל אייכלר: קטע אחד בונים בתשפוכת כספים אדירה.

ישראל אייכלר: זו לא גדר פשוטה כפי שיש בגבול הצפון או בגבול עזה.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לפרט את כל הכבישים, את החפירים ואת כל הגדרות - גדר אחר גדר ואלקטרוניקה בהון עתק.

ישראל אייכלר: עשו כמה קילומטרים, אבל בקילומטר הבא כבר לא נשארו אפילו 20 מיליון שבאמצעותם ניתן להקיף בגדר פשוטה, לפחות בינתיים, את כל המקומות שצריך להקיף.

ישראל אייכלר: אני שואל את האנשים: ריבונו של עולם, אם כבר משקיעים כל כך הרבה כסף, למה לא לעשות קודם כול את הגדר הפשוטה, וב-20 מיליון שקלים להקיף את כל המדינה, ואחרי כן זה יהיה חלק מהגדר הגדולה והחזקה?

ישראל אייכלר: אמרו לי שיש ויכוחים, אף אחד לא דואג לזה.

ישראל אייכלר: 15 פועלים משחקים שם, והמחבל רק צריך לעקוף את הקטע שבנוי ולהיכנס לאן שהוא רוצה.

ישראל אייכלר: זה מלמד שממשלה שהכריזה מלחמה על התורה, ממשלה שהכריזה מלחמה על עניי ישראל, ממשלה שהרסה את שירותי הדת, לא יכולה לתת ביטחון, לא יודעת לנהל מדיניות.

ישראל אייכלר: היו עכשיו מגעים שונים עם הלובים ועם מדינות ערב, אבל הפסיקו את כל זה בגלל ההדלפות והדיבורים של אנשי השלטון.

אתי לבני: תודה רבה, הרב אייכלר, הזמן תם.

ישראל אייכלר: כל אחד שדיבר פה קיבל עוד כמה דקות, ואני גם עומד לסיים.

אתי לבני: אני לא יודעת מה היה לפני.

ישראל אייכלר: אני יודע שהפעלת את השעון כשהייתי עוד במקומי.

ישראל אייכלר: זה לא מפני שאת חברת כנסת משינוי, אלא מפני שאת יושבת-ראש חדשה, שלא יודעת שמפעילים את השעון כשהאדם עומד על הדוכן.

אתי לבני: אני מצטערת.

אתי לבני: אני מפעילה את השעון כשאתה שם ואני לוחצת להתחלה כשאתה מתחיל לומר "אדוני היושב-ראש".

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: הסתכלתי על השעון כשהייתי שם וראיתי - - -

אתי לבני: כששמעתי את המלים "אדוני היושב-ראש" הפעלתי את השעון.

אתי לבני: אני נותנת לך עוד שתי דקות.

ישראל אייכלר: אני מאוד מודה לך.

ישראל אייכלר: אני רוצה להתייחס לנושא של "ביקור חולים".

ישראל אייכלר: אדוני השר גדעון עזרא, אני מעודכן שקופת-חולים הכללית הודיעה, למרות בקשות האוצר, שר הבריאות, יושב-ראש הכנסת, אני ואחרים, שהם לא מוכנים להמשיך לשלוח אנשים לבית-החולים הזה.

ישראל אייכלר: ההחלטה הזאת היא החלטה לסגור את בית-החולים.

ישראל אייכלר: אני לא אומר איזה פתרון צריך לעשות - יכול להיות שאפשר לתת ל"שערי צדק" או ל"הדסה" או לבית-חולים אחר לעשות את זה בשילוב, כדי שבמרכז העיר יהיה מרכז טראומה וחדר מיון גדול לתינוקות וילדים.

ישראל אייכלר: יש הרבה דברים שצריך לעשות, אבל מה שעושה עכשיו קופת-החולים הכללית - משרד הבריאות הודיע שזה בניגוד לחוק זכויות החולה - היא לא מאפשרת לשלוח חולים לבית-החולים הזה.

ישראל אייכלר: לסיום, אני חוזר להצעה של השר אורלב, מצטרף אליה ומבקש לבטל את המע"מ על הלחם ומוצרי היסוד.

ישראל אייכלר: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: ישיב השר גדעון עזרא.

גדעון עזרא: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אייכלר, בתחילת דברי אני מוכרח לומר, שמכל הצעות האי-אמון ודרך הגשתן נדמה לי שאתם, אגודת ישראל, ההגונים ביותר.

גדעון עזרא: לדעתי, הדברים שלכם הם לעניין ולא למטרות ניגוח בלבד.

גדעון עזרא: על כך אני מוכרח לשבח אתכם, אף שעם הרבה דברים שאמרתם אני לא מסכים.

אורי אריאל: - - -

מאיר פרוש: אדוני השר, אחד מהמרכיבים החשובים בקואליציה רוצה לומר משהו.

צבי הנדל: הוא משבח אתכם, אז תבדקו את עצמכם.

גדעון עזרא: ההצעה של השר זבולון אורלב איננה הצעה חדשה.

גדעון עזרא: היתה כוונה להרבה אנשים טובים לבטל את המע"מ על מצרכי היסוד, אבל מישהו צריך לכסות זאת, וכמות הכסף הנדרשת לצורך העניין היא גדולה מאוד.

ישראל אייכלר: הוא מציע שלא יורידו את המע"מ מ-18%, וה-1% יכסה את כל הסבסוד.

גדעון עזרא: אתם ביקשתם להציע הצעת אי-אמון בעניין אי-תשלום לישיבות וקריסת שירותי הדת בישראל.

גדעון עזרא: חבר הכנסת ליצמן הציע את זה וגם הציע את עצמו לתפקיד ראש הממשלה.

גדעון עזרא: על כך אני משיב לכם, אף שזה לא היה מרכז הדברים שלך.

עסאם מח'ול: תשיב על הלחם.

עסאם מח'ול: הוא דיבר על משהו אחר.

גדעון עזרא: בעקבות החלטת הממשלה פורק משרד הדתות, וכל אחד מאגפי המשרד הועבר למשרד המיועד לפי אותה החלטה.

גדעון עזרא: מטרת הפירוק היתה ייעול אדמיניסטרטיבי, מתוך כוונה לשמר ולשפר את רמת שירותי הדת בישראל.

גדעון עזרא: תקוותנו היא, שבסיומו של תהליך העברת הסמכויות והניהול ממשרד הדתות למשרדים הייעודיים נוכל להתברך במערכת שירותי דת טובה ויעילה יותר, מערכת שתיתן שירות ותענה על כל צורכי המדינה באופן ראוי ותקין.

גדעון עזרא: עניינה של הצעת האי-אמון הוא: עיכוב התשלום לישיבות וקריסת שירותי הדת בישראל - לשון ההצעה.

גדעון עזרא: ובכן, אין הממשלה סבורה ששירותי הדת בקריסה, אך היא דווקא מבינה את התהליך הקשה והמורכב שעובר על הגופים המספקים שירותי דת בישראל.

גדעון עזרא: להלן הפירוט: אגף הישיבות הועבר כידוע למשרד החינוך.

גדעון עזרא: המשרד שוקד בימים אלה על השלמת - - -

מאיר פרוש: הרב אייכלר שאל מתי יעבירו את הכסף לישיבות.

מאיר פרוש: זה שהאגף הועבר אנחנו יודעים, אבל מתי הישיבות יקבלו כסף.

גדעון עזרא: אני אגיע לזה, הרב פרוש.

גדעון עזרא: משרד החינוך שוקד בימים האלה על השלמת כל הסידורים הדרושים כדי להעביר באופן מיידי את התמיכות הקבועות.

גדעון עזרא: העיכוב נגרם בגלל משא-ומתן שהתמשך יתר על המידה עם עובדי משרד הדתות האמורים לעבור למשרד החינוך.

גדעון עזרא: משא-ומתן זה מנוהל על-ידי נציבות שירות המדינה ונמצא בתהליכי סיום.

גדעון עזרא: סגן שר החינוך, שיושב עם הרב גפני, צבי הנדל, כבר קבע מועד לקיום ועדת התמיכות למוסדות התורה.

גדעון עזרא: כמו בתחילת כל שנה, נדרשו המוסדות לעבור הליך בקשה לתמיכה, כמקובל בכל משרדי הממשלה.

גדעון עזרא: כל מוסד שהגיש בקשה בזמן, בקשתו תידון בוועדה הקרובה.

גדעון עזרא: על-פי החלטת הממשלה ובהסכמת היועץ המשפטי לממשלה, ימשיך משרד החינוך לשלם תמיכות על סמך הקריטריונים הקיימים גם בשלושת החודשים הראשונים של שנה זו.

גדעון עזרא: בחודשים אלה יבחן משרד החינוך אם ברצונו לתקן קריטריונים חדשים.

מאיר פרוש: אדוני השר, מוסד x רוצה להעביר טופס כדי לקבל ניהול תקין.

מאיר פרוש: לאיזה פקיד הוא צריך להעביר את הטופס?

מאיר פרוש: אתה השר המקשר.

מאיר פרוש: לאיזה פקיד צריכים להעביר את הטופס כדי לקבל ניהול תקין, כדי לקבל כסף לישיבות?

גדעון עזרא: תעביר את זה לסגן שרת החינוך צבי הנדל.

מאיר פרוש: הוא אומר שלא הוא.

מאיר פרוש: סגן שרת החינוך, אליך מעבירים את הטופס?

אתי לבני: חבר הכנסת פרוש, פעם ראשונה.

אתי לבני: חבר הכנסת פרוש, אני מבקשת ממך.

מאיר פרוש: אני שותק, מה את צועקת עלי?

אתי לבני: אני מבקשת להפסיק את הדיאלוג הזה.

מאיר פרוש: למי מעבירים את הטופס?

אתי לבני: שאלת, הוא יענה.

גדעון עזרא: החלטה זו נועדה לשמור על רצף התמיכות במוסדות השונים.

גדעון עזרא: משרד החינוך העביר בשבוע שעבר את כספי הבטחת ההכנסה לאברכים, על-פי הרשימה שמצויה במשרד הדתות.

גדעון עזרא: שירותי הדת במועצות הדתיות: אף כאן חל עיכוב בהעברת התקציב השוטף, בגלל המשא-ומתן על שיבוץ עובדי משרד הדתות.

גדעון עזרא: השבוע החל משרד ראש הממשלה להעביר את התקציב השוטף למועצות הדתיות, ועד כה הועבר התקציב למחציתן.

גדעון עזרא: המחצית השנייה תקבל את התקציב השוטף לאחר שתמציא את כל המסמכים הדרושים.

גדעון עזרא: על-פי הסכמה בין הגורמים העוסקים בהבראת המועצות הדתיות, יוקצה במשרד האוצר תקציב מיוחד לעניין זה.

גדעון עזרא: תקציב זה ישמש לתשלום החובות ולתשלום המשכורות, תוך עמידה על התייעלות ועריכת שינויים מבניים במועצות, כפי שסוכם על-ידי מפלגות הקואליציה.

גדעון עזרא: לסיכום, ראש הממשלה וסגן השר במשרדו, הרב יצחק לוי, פועלים נמרצות להכנסת המערכת לעבודה שוטפת ומסודרת, העברת תקציבים בזמן ושיבוץ הולם בעבור עובדי משרד הדתות.

גדעון עזרא: אני מאמין שבסופו של תהליך יהיו במדינת ישראל שירותי דת שיתנהלו בחיסכון, בשקיפות ובאחריות.

גדעון עזרא: אני מציע לדחות את הצעת האי-אמון.

משה גפני: השר גדעון עזרא, אתה מתכוון לטובה, אתה לא יכול לתאר לעצמך כמה מרגיזה אותנו התשובה הזאת.

משה גפני: אנחנו יודעים מה שקורה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: ראשון הדוברים - חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו – חבר הכנסת רשף חן.

אתי לבני: בבקשה.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה - - -

משה גפני: זאת ממשלה רעה רעה, לא סתם רעה.

אתי לבני: בחוץ, בבקשה.

אתי לבני: תטפל בממשלה בחוץ, בבקשה.

אתי לבני: תן לו לדבר.

משה גפני: למה?

משה גפני: האי-אמון זה בפנים, והיום ננצח, בעזרת השם.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, שמעתי בקשב רב את נציגי האופוזיציה מתלוננים על מצב המדינה בתחום המדיני והכלכלי, ונדהמתי מעזות המצח.

מגלי והבה: אני רואה את ספסלי האופוזיציה הריקים.

מגלי והבה: הם לא יכלו להמתין עם הצעות האי-אמון האלה לשבוע הבא?

מגלי והבה: הרי ראש הממשלה חש ברע היום, ואני מאחל לו החלמה מהירה.

מגלי והבה: האם הנושאים כל כך דחופים עד שאי-אפשר להמתין עוד שבוע, הרב פרוש?

מגלי והבה: היית סגן שר בממשלה הקודמת, אפילו שר בפועל, שר השיכון.

מאיר פרוש: כשהייתי סגן שר בממשלה הקודמת, שרון אמר לי לבנות במורג, הוא אמר לי לבנות בכפר-דרום, עשיתי מה שהוא אמר.

אתי לבני: חבר הכנסת פרוש, שב.

מגלי והבה: מה שקלקלת אז, אנחנו מתקנים היום.

מאיר פרוש: לא נכון.

מאיר פרוש: מה שהוא אמר לי, עשיתי.

מאיר פרוש: מה עכשיו הוא נהיה חולה?

מגלי והבה: מה שקלקלת, אנחנו מתקנים היום.

מאיר פרוש: אני קלקלתי?

מאיר פרוש: אני זוכר את הסיעה שלך גם בקשר לאחמד יאסין, עם ה-50 מיליון קוב.

מגלי והבה: לפחות עשינו משהו מועיל.

אתי לבני: חבר הכנסת פרוש, בבקשה, או שאתה יוצא או שאתה יושב.

מגלי והבה: כל ילד במדינה יודע אילו תוכניות כלכליות הפעילה הממשלה בשנה האחרונה.

מגלי והבה: אתם יודעים את האמת.

מגלי והבה: שמעתי בקשב רב את שר האוצר לשעבר בייגה שוחט, שתוקף בשצף קצף.

מגלי והבה: שמעתי אותו כמה פעמים כשהוא בירך, שפעם ראשונה שעושים רפורמה נכונה, ואף-על-פי שהוא היה שר האוצר הוא ציין כמה הרפורמה הזאת מחויבת המציאות ולא יכולים להמשיך במשבר הכלכלי הנוכחי.

מגלי והבה: רק יודעים לבוא ולבקר, אבל מה הם יכולים לתרום על מנת לתקן את המצב, שלא נוצר בלילה אחד או ביום אחד, אלא הוא בעקבות מדיניות כלכלית שאנחנו עדים לה שנים רבות?

מגלי והבה: ומי כמו שר האוצר לשעבר בייגה שוחט שהטביע את חותמו על הכלכלה הזאת ועל מצבנו היום.

משה גפני: חבר הכנסת והבה, למה אתה מבקש שנדחה את זה בשבוע?

מגלי והבה: אני בדרך כלל מתייחס אליך, אדוני, ברצינות, אז תן לי להמשיך להסביר עד כמה אנחנו עומדים היום בפני משברים.

מגלי והבה: ציינו את המשבר של השלטון המקומי, ואנחנו יודעים, חבר הכנסת אזולאי, שהיית סגן שר הפנים, ואנחנו ידענו כמה כסף נשפך לכיוון השלטון המקומי.

מגלי והבה: בהרבה מקומות זה היה בור ללא תחתית.

מגלי והבה: דיברתם על תוכניות הבראה, ובמקום לעמוד בהן ולטפל על מנת להבריא את הרשויות שצריכות הבראה, הוספתם עוד תקציבים.

מגלי והבה: התקציבים הגיעו לא בדרך של תקציב שמאושר, אלא דרך הלוואות שהעמיסו על אותן רשויות.

מגלי והבה: אנחנו עדים היום לכך שכמה מן הרשויות הולכות לקרוס במצבן הכלכלי הנוכחי – גם בגלל העלמת עין של השלטון המרכזי, שאתם ייצגתם אותו.

מגלי והבה: אנחנו רואים אילו מאמצים קשים עושה היום שר הפנים הנוכחי כדי לסייע לאותן רשויות.

מגלי והבה: אבל אנחנו יודעים מי הביא את השלטון המקומי למצב הנוכחי.

מגלי והבה: אם רוצים לפתור את הבעיה, אנחנו חייבים לעשות הבראה, והבראה זה לא אומר מתן כסף בלי לדעת לאילו תוכניות זה מיועד.

מגלי והבה: לא על-ידי הוספת עובדים.

מגלי והבה: אני מתפלא לראות לפעמים ראשי רשויות, שבמקום שידאגו לרווחת התושבים, דואגים להחליף אוטו, שהעלות שלו רק מכבידה על אותן רשויות שראינו אותן עכשיו, ובמקום להתעסק בפתרון הבעיה הפנימית שלהן, מתעסקים בדאגה למקורבים ולא דואגים לפתרון כללי של המערכת.

מגלי והבה: אני צריך להזכיר לחברי האופוזיציה שלא נמצאים כאן, שראש הממשלה הנוכחי נבחר פעמיים, ונבחר פעמיים ברוב גדול, על מנת שיוכל להצעיד אותנו - - -

דוד אזולאי: בזכות החלשים והמסכנים ויישובי הפריפריה.

מגלי והבה: אנחנו יודעים בדיוק מה קורה בפריפריה.

דוד אזולאי: בגלל זה אתם מתעללים בהם כל יום.

מגלי והבה: אני יכול להביא לך דוגמה מוחשית עכשיו, בלי שאף אחד יאשים אותי בגזענות.

מגלי והבה: לפני שבוע היה חג הקורבן למגזר המוסלמי והדרוזי במדינה.

מגלי והבה: מדברים על מצב כלכלי קשה.

מגלי והבה: 20,000 המיטות שהיו באילת היו מלאות.

מגלי והבה: בים-המלח כל המלונות היו מלאים.

מגלי והבה: אז אם המצב הכלכלי הוא כזה קשה, איך מסבירים שאנשים הולכים לבלות?

מגלי והבה: עיני לא צרה בהם, כי אני ביליתי אתם.

מגלי והבה: זה מצב כלכלי קשה?

מגלי והבה: למה אנחנו צריכים כל הזמן לצייר שחורות?

מגלי והבה: למה אנחנו לא צריכים להגיד את האמת - שהאופוזיציה הזאת תתעלה על עצמה ותדבר על דברים מועילים, ולא כל הזמן תנגח את הממשלה ותבקש אי-אמון?

מגלי והבה: אנחנו היום בטוחים, ואני אומר לכם שלראש הממשלה הזה ולממשלה הזאת מקשיבים לא רק כאן, מקשיבים גם במדינות השכנות ויודעים להעריך בדיוק גם את האופוזיציה וגם את הקואליציה.

מגלי והבה: אני אומר לכם שהיום אנחנו במצב שחייבים להביע אמון בממשלה ולתת לה את כל הכלים, על מנת שכל התוכניות שהיא התחילה בהן, התוכניות הכלכליות שמטרתן להציל את המשק ולהוציא אותנו מהמשבר הכלכלי, יוכלו לצאת אל הפועל.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת רשף חן, בבקשה.

רשף חן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כמדי שבוע אנחנו מתכנסים כאן כדי לדון בהצעת אי-אמון.

רשף חן: תהיתי מה הסיבה לכך שכל שבוע האופוזיציה רואה לנכון להגיש נגד הממשלה הצעת אי-אמון.

רשף חן: חשבתי על זה הרבה.

רשף חן: הגעתי למסקנה שהבעיה היא פשוט בעיית חינוך.

רשף חן: יש פה כשל חינוכי.

רשף חן: אני חושב שבראש ובראשונה כנראה ההורים של חברת הכנסת איציק שכחו לספר לה את משל הזאב, וזו בעיה.

רשף חן: אם היו מספרים לה את משל הזאב, בוודאי לא היו מגישים הצעת אי-אמון מדי שבוע.

רשף חן: נדמה לי שהכשל החינוכי גולש גם לתחום הנימוס.

רשף חן: ניתן היה לחשוב שכאשר ראש ממשלה נאלץ לעבור טיפול רפואי, ולא טיפול קל, ינהגו באיזו מידה של דרך-ארץ בעניין הזה ולא יעמדו על דיון בהצעת אי-אמון שאין לה שום טעם ושום תכלית.

רשף חן: אבל אנחנו לא יכולים לתקן כאן את בעיית החינוך של הנהלת האופוזיציה.

משה גפני: אבל עשו קיזוז לראש הממשלה.

רשף חן: חבר הכנסת גפני, אילו היו עושים קיזוזים כמקובל בבית הזה, זה היה טוב.

רשף חן: אפרופו עניין נימוס, יש חברי קואליציה חולים מאוד והאופוזיציה מסרבת לקזז אותם, כי יש איזו מחשבה שיצליחו להשיג פה איזה רוב, ששנינו יודעים שהוא חסר כל משמעות.

רשף חן: חבל.

רשף חן: זה לא אתי וזה לא מנומס.

רשף חן: חבל מאוד שכך עושים.

רשף חן: אני שואל את עצמי על מה האי-אמון, משום שבכל זאת, הלוא זה העניין.

רשף חן: אני רואה שמפלגת העבודה הגישה אי-אמון על המצב המדיני.

רשף חן: זה מעניין, כי הימין הקיצוני, לרבות הימין שבתוך הליכוד - המצב המדיני הוא כל כך מתון לטעמם עד שלהם עצמם יש בעיה לתמוך בממשלה.

רשף חן: אולי מפלגת העבודה מתנגדת לתוכניתו של ראש הממשלה לפנות התיישבויות מחבל עזה ומהשטחים.

רשף חן: אולי תוואי הגדר, ששמענו רק לפני יומיים שהוחזר למה שלטעמי הוא באמת הרבה יותר מתקבל על הדעת, אולי זה לצנינים בעיני מפלגת העבודה.

רשף חן: אולי המדיניות של ראש הממשלה והממשלה, ושינוי בתוכה, היא כל כך מתונה, שמפלגת העבודה מבינה שהיא בעצם נשארת בלי קהל בוחרים, אולי זה מה שמטריד אותה.

רשף חן: הרי שמענו דיבורים מצד מפלגת העבודה על רשת ביטחון.

רשף חן: איפה רשת הביטחון?

רשף חן: נשאלת השאלה, איפה האחריות הלאומית?

רשף חן: איפה התנהגות מתקבלת על הדעת?

רשף חן: פשוט מוזר.

רשף חן: אני רואה שהמפלגות החרדיות מתלוננות על צמצום בתקציבי הישיבות.

רשף חן: לפחות פה יש איזה היגיון פנימי.

רשף חן: מנקודת המבט של המפלגות החרדיות צמצום בתקציבי הישיבות הוא אכן נושא בעייתי.

משה גפני: אבל לא על זה הגשנו אי-אמון.

רשף חן: על זה בדיוק.

רשף חן: ש"ס הגישו על זה אי-אמון.

משה גפני: אתה טועה.

משה גפני: ש"ס הגישה הצעת אי-אמון על בית-החולים "ביקור חולים", ואנחנו הגשנו על עיכוב בהעברת תקציבי הישיבות.

רשף חן: אצלי כתוב: על צמצום בתקציבי הישיבות.

משה גפני: לא צמצום.

רשף חן: גם עיכוב בהעברת תקציבי הישיבות – בעולמך זה דבר רע, בעולמי זה לא מזיק בכלל.

משה גפני: אבל היתה החלטה בכנסת, שאתה הצבעת בעדה, להעביר כסף לישיבות.

משה גפני: למה לא מעבירים?

משה גפני: אומנם תקציב מקוצץ.

רשף חן: חבר הכנסת גפני, הצעת האי-אמון שלכם היא על צמצום, ואני בעד הצמצום הזה.

רשף חן: אני חושב שזה רעיון מצוין.

רשף חן: מה שמפתיע אותי ומעורר אצלי תהיות זה מה עמדתן של מפלגת העבודה ומרצ בעניין הזה ואיך הן מתכוונות להצביע בנוגע לאי-אמון הזה.

משה גפני: אבל אתה הצבעת בעד תקציב הישיבות.

משה גפני: העבודה ומרצ הצביעו נגד.

משה גפני: אתה הצבעת בעד תקציב הישיבות.

רשף חן: חבר הכנסת גפני ידידי, תן לי בבקשה לומר את דברי בשקט.

רשף חן: הצעת האי-אמון השלישית, שהיא באמת מעניינת, אני חייב לומר, מעניינת מאוד לדעתי, היא הצעת האי-אמון של המפלגות הערביות.

רשף חן: הן נזעקו על השמועה שנפוצה, שיש איזו כוונה להעביר את אום-אל-פחם אל הרשות הפלסטינית במסגרת ההסכמים שלנו עם הפלסטינים.

רשף חן: לכולנו ברור שהשמועה הזאת היא עורבא פרח ואין שום כוונה כזאת.

רשף חן: אבל, גברתי היושבת-ראש, זה בהחלט מעורר את השאלה, האם באמת כל כך גרוע לערביי ישראל אם הם מזדעקים כנגד העניין הזה.

רשף חן: מה שעוד מעניין זה את מי מציעים כאן.

רשף חן: מפלגת העבודה מציעה את חבר הכנסת פרס, שהוא לטעמי בוודאי איש ראוי, אבל במבחן ההסתברות הוא כנראה לא יזכה בתפקיד.

רשף חן: ש"ס מציעה את חבר הכנסת אלי ישי, מה שמעורר את השאלה, האם מרצ ומפלגת העבודה תומכות ברעיון הזה.

רשף חן: מרצ והמפלגות הערביות מציעות את חבר הכנסת ברכה להיות ראש הממשלה.

רשף חן: אני שואל כאן את חברי הכנסת של ש"ס, זה המועמד שלכם לראש הממשלה?

רשף חן: כי הוא לא המועמד שלי לראשות הממשלה.

נסים זאב: תלוי אצל מי.

רשף חן: יהדות התורה, לעומת זה, מציעה את חבר הכנסת ליצמן, ואני משוכנע שמשאת לבן של מפלגת העבודה ומרצ היא שחבר הכנסת ליצמן יהיה ראש הממשלה במדינת ישראל.

רשף חן: לחברי לקואליציה בימין, הייתי רוצה לשאול אתכם, את מי אתם מעדיפים בתור ראש הממשלה במקום אריאל שרון?

רשף חן: את פרס, את ישי, את ליצמן, או אולי אתם חושבים שברכה יהיה טוב יותר למדיניות שלכם?

רשף חן: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: הבא אחריו - חבר הכנסת דוד אזולאי.

אתי לבני: אחריו - חבר הכנסת יורי שטרן, ואחר כך - חבר הכנסת חיים אורון.

אתי לבני: בבקשה.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, אני לא יודע באיזה נושא להתחיל - ייקור הלחם, המשבר בשירותי הדת, המשבר ברשויות המקומיות, המצב המדיני-הכלכלי-החברתי?

דוד אזולאי: אינני יודע.

דוד אזולאי: אבל היות שקודמי כאן, חבר הכנסת מגלי והבה, דיבר על שר הפנים הקודם, אני רוצה לגלות לו – חבל שהוא לא נמצא כאן ושומע אותי – אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת מגלי והבה, שכאשר אנחנו היינו במשרד הפנים, במשך שנים לא היתה שביתה ברשויות המקומיות.

דוד אזולאי: מדי פעם היו עיצומים, מעט מאוד.

דוד אזולאי: אני אגיד לכם מה היתה הסיבה.

דוד אזולאי: הסיבה היתה שראשי הרשויות ידעו שהם לא יתומים, שיש להם אבא ליד שולחן הממשלה.

דוד אזולאי: לצערי הרב, מאז כינון הממשלה הזאת, אני יכול להגיד שהשלטון המקומי במדינת ישראל יתום ואין לו נציגות בממשלת ישראל.

דוד אזולאי: הנה לכם דוגמה.

דוד אזולאי: יושב שר פנים שמתיימר לדעת ולהבין בשלטון המקומי.

דוד אזולאי: במשך שנה שלמה הוא לא דיבר עם ראשי הרשויות, לא נפגש אתם, לא שמע אותם.

דוד אזולאי: לקח לו שנה שלמה להגיד שהשביתה הזאת צודקת.

דוד אזולאי: שנה שלמה לקח לשר פורז להבין ולהגיד לרשויות המקומיות שהשביתה הזאת צודקת.

דוד אזולאי: אני שואל את שר הפנים.

דוד אזולאי: אני בכלל לא יודע איפה הממשלה.

דוד אזולאי: מילא ראש הממשלה חולה, נאחל לו בריאות והחלמה.

דוד אזולאי: אבל האם כאשר ראש הממשלה חולה כל הממשלה חולה?

דוד אזולאי: אז גם עליהם צריך להתפלל?

דוד אזולאי: אני לא מסוגל להתפלל בשביל כולם, בקושי בשביל אחד.

דוד אזולאי: על כולם אני לא יכול.

דוד אזולאי: אבל אני שואל, איפה הם?

נסים זאב: חבר הכנסת דוד אזולאי, לא הולכים לרסק רק את האבנים של ראש הממשלה.

נסים זאב: הממשלה כולה מרוסקת.

דוד אזולאי: הממשלה הזאת היא ממשלה רעה, ממשלה אכזרית, ממשלה שאין לה רחמים.

דוד אזולאי: הדבר האחרון שנותר לממשלה הזאת לעשות אתמול זה לייקר את הלחם.

דוד אזולאי: המסכנים האלה, החלשים האלה, אותם אנשים שהביאו את הליכוד לשלטון, צריכים גם בהם לפגוע בכל מחיר.

דוד אזולאי: אני, ברשותכם, רוצה לחזור דווקא לעניין שר הפנים פורז.

דוד אזולאי: כשהביאו לכאן את התוכנית הכלכלית, שר הפנים פורז עמד ונלחם בכל הכוח בעד איחוד רשויות.

דוד אזולאי: בסופו של דבר, הלוביסטים החזקים של השלטון המקומי והעסקנים של הליכוד מנעו את איחוד הרשויות המקומיות וקברו את איחוד הרשויות המקומיות.

דוד אזולאי: נקבר.

דוד אזולאי: מיתת נשיקה קראתי לזה.

דוד אזולאי: והנה פעם ראשונה שאני רואה את תחיית המתים.

דוד אזולאי: השר פורז אומר: אני לא אתן, אני לא אתמוך, אני לא אמשיך.

דוד אזולאי: צריך להביא את איחוד הרשויות.

דוד אזולאי: מביאים את איחוד הרשויות.

דוד אזולאי: מתוך 150 רשויות מביאים 28 רשויות.

דוד אזולאי: איפה היית, שר הפנים?

ג'מאל זחאלקה: 110.

דוד אזולאי: רק רגע, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: הוא גרם נזק למשרד הפנים.

דוד אזולאי: מגיעה התוכנית הכלכלית, מה אומר לנו שר הפנים?

דוד אזולאי: רבותי, אני לא אתן שיפגעו בסמכויותי, ואם ייפגעו סמכויותי, כל סיעתי תצביע נגד התקציב.

דוד אזולאי: מייד החזירו לו את התקציב.

דוד אזולאי: עומד כאן שר הפנים במליאה, אני יודע שחסרים 2 מיליארדי שקלים כדי לאזן את הרשויות המקומיות, אבל לא ראיתי אותו שהוא עושה מעשה, אלא ממשיך לתת לעסק הזה להידרדר ללא רחמים.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לכם, חברי חברי הכנסת - - -

אתי לבני: חבר הכנסת אזולאי, אנא סיים, ההארכה הסתיימה.

דוד אזולאי: אני כבר מסיים, גברתי היושבת בראש.

דוד אזולאי: שר הפנים פשוט נרדם בשמירה, ולא מילא את מקומו, ועכשיו כדי לפתור את הבעיה – ואני מסיים בזה, גברתי היושבת בראש – של הרשויות המקומיות, העבירו את זה למי?

דוד אזולאי: למציל הלאומי, מנכ"ל משרד ראש הממשלה אביגדור יצחקי.

דוד אזולאי: זה שהציל את הבריאות, זה שהציל את החלשים, זה שאמר לעובדי משרד הדתות: אני אפטר אתכם.

דוד אזולאי: זה המציל הלאומי.

אתי לבני: תודה רבה.

דוד אזולאי: לכן אני מציע לממשלה הזאת לחפש אנשים יותר טובים שיעסקו במלאכת העיקר, ולא בטפל.

דוד אזולאי: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

אתי לבני: אחריו - חבר הכנסת חיים אורון.

יורי שטרן: כבוד היושבת-ראש, חברי, סיעת האיחוד הלאומי דנה היום בנושא האמון בממשלה.

ג'מאל זחאלקה: מה החליטה?

יורי שטרן: בדברים הכלכליים - - -

ג'מאל זחאלקה: מה החליטה הסיעה?

אתי לבני: תמשיך, הוא זורק שאלה לאוויר, אתה לא חייב לענות.

ג'מאל זחאלקה: או תתמכו או תתנגדו.

יורי שטרן: בנושא הכלכלי - המצב שנגרם לנו על-ידי הטרור הערבי הוא מצב אובייקטיבי קשה, והממשלה משתדלת לצאת ממנו.

יורי שטרן: היא נוקטת צעדים שחלקם נכונים מאוד וחלקם חסרים.

יורי שטרן: אבל הנושא המדיני הוא שצריך להדאיג היום כל אזרח שקול במדינת ישראל.

יורי שטרן: כי אחרי כל המלחמה הזאת, אחרי שמדינת ישראל איבדה כ-1,000 מאזרחיה, אחרי שצה"ל נכנס ויצא בערים הפלסטיניות ועשה שם עבודה מאוד טובה וחיסלו לא מעט מחבלים, ועם ישראל הוכיח שהוא מוכן לעמוד במלחמה הזאת, הוא לא יורד מהארץ, אנשים ממשיכים לשרת בצה"ל למרות המצב הקשה, הכלכלי במיוחד, ולמרות הפיגועים - בא ראש הממשלה והציע משהו ששום איש שמאל נורמלי עוד לא הציע: לא שטחים תמורת שלום, ולא נסיגה מתוך הסכם, אלא שטחים תמורת כלום.

יורי שטרן: אני פשוט קורא פה לאזרחי ישראל שבסקר דעת הקהל אמרו שהם מסכימים לצאת כי נמאס להם וכו': תבינו, מדובר בבריחה תמורת כלום.

יורי שטרן: שום דבר לא נקבל בתמורה.

יורי שטרן: זו הפעם הראשונה בתולדות המדינה שראש הממשלה או פוליטיקאי מהזרם המרכזי מציע סתם לברוח.

יורי שטרן: לא נקבל שום הכרה אמריקנית ושום גבולות חדשים למדינת ישראל.

יורי שטרן: לא יכירו לנו בהם ולא בירושלים המאוחדת ולא בגוש-עציון ולא בבקעת-הירדן.

יורי שטרן: לא יוקל עלינו שום לחץ בין-לאומי, כי הבריחה הזאת רק מעודדת לחצים, ואנחנו לא באיזה מגרש ספורט שיושב שם שופט ובודק מי עשה עבירה ומי התנהג בסדר.

יורי שטרן: אנחנו במגרש אכזרי של המלחמה שמתקיימת נגדנו עשרות שנים.

יורי שטרן: העולם הערבי נלחם בנו, הוא מגייס את כל הכוחות, וכמה שאנחנו נסוגים, כך הלחץ גובר יותר.

יורי שטרן: הפלסטינים לא יסתפקו בכך שייתנו להם איזו משבצת קטנה בעזה, הם ימשיכו לדרוש את שלהם.

יורי שטרן: אלא מה – הם יראו שהטרור משתלם.

יורי שטרן: ראש הממשלה שכל הזמן אומר, לא ניסוג ולא ניכנע לטרור, הוא זה שמוכן היום לעודד טרור.

יורי שטרן: ואני רק יכול לצטט את יום-טוב סמיה, שכתב היום ב"מעריב", שהבריחה הזאת תעודד טרור.

יורי שטרן: זאת ההשלכה החד-משמעית שלה, זה לא שטחים תמורת כלום, זה שטחים תמורת טרור הולך וגובר.

יורי שטרן: ומהו המרחק מרצועת-עזה לאשקלון, עד לתחנת הכוח רוטנברג?

יורי שטרן: מהו המרחק, אתם חושבים שהוא יותר גדול מאשר מעזה עד ליישובי גוש-קטיף?

יורי שטרן: הוא יותר קצר.

יורי שטרן: מי שיחסוך לנו את הפגיעות בעזה כי נברח משם, הוא יקבל את המחבלים נגד אשקלון.

יורי שטרן: כמו שנופלים כבר טילים בשדרות, זה יקרה בעוד ועוד ערים במדינת ישראל, ולא רק באלה שסמוכות לעזה, גם באלה במרכז הארץ שסמוכות ליהודה ושומרון.

יורי שטרן: לכן, מה שעושה ראש הממשלה, הוא מצטרף למכתב הסרבנים שהסבירו לנו טוב-טוב למה צריכים לצאת מעזה, ומייד - -

אתי לבני: אנא תסיים, בבקשה.

יורי שטרן: - - הוא מעודד טרור, הוא מעביר שטחים תמורת טרור, הוא עושה צעד שאין בו שום היגיון, שום הצדקה לפי כל דעה שהיא, אפילו דעה שמאלנית שקולה.

יורי שטרן: ולכן, הסיעה שלנו לא יכולה להצביע נגד אי-אמון בממשלה, היא פשוט לא תשתתף בהצבעה.

יורי שטרן: אנחנו נותנים אמון חלקי בממשלה הזאת.

יורי שטרן: התקווה שלנו שהקואליציה והממשלה תדענה לעצור את ראש הממשלה במהלך ההרסני וחסר ההיגיון שלו.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת יורי שטרן, אני מודה שעל אמירות פחות בוטות מאלה שאתה אמרת הייתי מצביע אמון בראש הממשלה.

חיים אורון: בכלל, יש פה מצב מעניין - הימין היום משתמש כלפי ראש הממשלה במלים, שאני לפחות, שנים נמנע מלהשתמש בהן: בוגד, מעודד טרור.

חיים אורון: אבל כנראה זאת זכותו של הימין, שכאשר הוא מאמץ רטוריקה הוא משתמש בה בכל הקיצוניות שלה.

חיים אורון: אבל בעצם, גברתי היושבת-ראש, מכלול הנושאים שעולים היום בהצעות האי-אמון שמגישות סיעות שונות בראש הממשלה ובממשלה - יש להן מכנה משותף מאוד ברור: הן מבטאות בעצם תחושה שהולכת ומתחזקת בציבור, והאמינו לי – וגברתי היושבת-ראש – אל תחבקו יותר מדי את הסקרים, כי עוד מעט הם יתחילו לעקוץ.

חיים אורון: יש תחושה הולכת ומתגברת של מבוי סתום.

חיים אורון: ראש הממשלה רוצה לפנות את רצועת-עזה?

חיים אורון: אני אמרתי לראש הממשלה כשהוא ישב בכיסאו פה, גם כשהוא יפנה ברזל זווית אחד בנצרים – אני אתמוך בו; הוא יפנה את כל נצרים – אני בטח אתמוך בו; יפנה 17 התנחלויות ברצועת-עזה – על אחת כמה וכמה.

חיים אורון: אבל מה מהותו של המבוי הסתום?

חיים אורון: הוא עושה את זה בלי שום מחיר.

חיים אורון: יותר מזה, אומרים מקורביו, לא במקרה הוא לא הלך לאבו-עלא, לראש הממשלה הפלסטיני, ואמר לו: תשמע, בוא נתחיל, נפנה את עזה.

חיים אורון: אתה תיתן תמורה בעד זה, נתקדם למקום אחר.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: משום שראש הממשלה, אין לו מה לתת, גברתי היושבת-ראש.

חיים אורון: אין לו מה לתת, הוא לא נמצא בתוך המשא-ומתן הזה.

חיים אורון: לכן הוא יהפוך את החד-צדדיות לדגל העיקרי של המעשה שלו, ולכן הוא במפורש יעשה אותו מתוך אי-הידברות, מתוך אי-רצון להידבר, מתוך אי-רצון לחפש שותף; מתוך רצון מובהק – גם אם קיים שותף – לעשות את הכול שבעצם השותף לא יתקיים – לא צריך להידבר אתו – אבל אז מגיעים למבוי הסתום.

חיים אורון: כי אז, לכאורה - ואני אומר בפעם העשירית "לכאורה", כי אני לא מאמין שהוא יבצע את זה - אבל מודיעים על נסיגה חד-צדדית, שלא יבצעו אותה, בלי שום תמורה, בלי שום יכולת להידבר עם הצד השני ולהגיד: תראו, אנחנו עושים את זה ואת זה תמורת זה וזה.

חיים אורון: מצב דומה, גברתי היושבת-ראש, קיים גם בנושא הכלכלי-החברתי.

חיים אורון: היתה סוף-סוף הארה לידידי שר הפנים, שהוא הבין, כאשר זה הגיע למגרש הפרטי שלו, של הרשויות המקומיות, שהמדיניות הכלכלית הזאת - שאתם, בשנה לממשלה, בירכתם, העליתם על נס - שזו המדיניות שלכם, ככה היא נראית.

חיים אורון: במדיניות הזאת אין 400 מיליון שקל.

חיים אורון: אם רוצים, כמו שהשר פורז אומר, בשביל לנסות להתמודד עם בעיית הרשויות המקומיות, 1.5 או 2 מיליארדי שקלים, גברתי היושבת-ראש, זאת מדיניות אחרת, וזה המבוי הסתום שכל פעם היא נקלעת אליו, ופה מגיעים בעצם לשורש המחלוקת שקיימת בבית הזה - גם בנושא המדיני, גם בנושא הכלכלי-החברתי.

חיים אורון: אז שמעתי את חבר הכנסת חן רשף אומר לנו: את מי אתם רוצים במקום?

חיים אורון: מה זאת אומרת את מי אנחנו רוצים במקום?

חיים אורון: אנחנו רוצים במקום, מדיניות אחרת - ב-180 מעלות.

חיים אורון: לא מדיניות כזאת - לא בנושא המדיני ולא בנושא הכלכלי-החברתי.

חיים אורון: וזה שורשו של הוויכוח, וזאת מהותו, וזה האי-אמון הבסיסי שיש לנו בממשלה הזאת - לא רק בראש הממשלה - כי מתוך הרצון לחפש מוצא מהמבוי הסתום שאליו נקלעה, היא עושה כל יום שגיאות חדשות.

חיים אורון: אמרתי פעמים מספר מעל הדוכן הזה - אני אתמוך בכל פינוי התנחלות: כדים, גנים, חומש.

אתי לבני: אנא תסיים.

קריאה: חומש, בחולם.

חיים אורון: חומש, חומש.

חיים אורון: בכל התנחלות אני מוכן לתמוך.

מאיר פרוש: - - -

אתי לבני: אנא, סיים בבקשה.

חיים אורון: זה המבחן?

חיים אורון: זה המבחן של העמדה, ואני רואה חשיבות גדולה מאוד, גברתי היושבת-ראש, שראש הממשלה הזה, בכל מה שהוא מבטא, אומר: אני אפנה התנחלויות.

אתי לבני: תודה רבה.

חיים אורון: אבל מכאן ועד הצגת מדיניות המרחק גדול מאוד, ולכן אין לנו שום קושי להצטרף לאי-אמון בממשלה שהגישו סיעות שונות, מהרבה מאוד נימוקים.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

נסים זאב: מתי לא היו יהודים בעזה, תגיד מתי.

חיים אורון: תסמוך על אריק שרון - - -

אתי לבני: יש הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

רות קפלן: תודה רבה.

רות קפלן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 59), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

רות קפלן: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: א.

אתי לבני: המצב הכלכלי והמדיני; ב.

אתי לבני: יחסה למצבו הקשה של בית-החולים "ביקור חולים" בירושלים; ג.

אתי לבני: תוכניותיה להעביר יישובים ערביים במשולש מעבר ל"קו הירוק" והמצב המדיני-החברתי; ד.

אתי לבני: העיכוב בהעברת תקציבי הישיבות ומצבם הקשה של שירותי הדת במדינה

אתי לבני: חבר הכנסת סלומינסקי, בבקשה, שא דבריך.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה אריאל שרון מוביל את המחנה הלאומי - ומוביל אותו בגדול - זכה ב-40 מנדטים, דבר שכמעט לא זכור.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו מכירים את אריק - אריק שלנו - כמי שיחד אתו הוקמו כל היישובים, כמי שלא רק יחד אתו, מי שהוביל אותנו - גם בדרך הליגלית וגם בדרך המתכמנת, מה שנקרא - הוביל.

ניסן סלומינסקי: וראינו על פניו שכל יישוב שעלה, כל מבנה שעלה, ראינו איך הוא זורח, איך הוא חי, איך זה יוצא לו מתוך הלב.

ניסן סלומינסקי: זה האיש.

ניסן סלומינסקי: תמיד אמרו שהוא המפא"יניק של הליכוד, כי הוא מבין מה המשמעות של עוד דונם, עוד בית, עוד עץ, עוד ילד - -

אחמד טיבי: - - -

ניסן סלומינסקי: - - וכך, כשהוא זכה להיות המנהיג של המחנה הלאומי - שמחנו.

ניסן סלומינסקי: והנה בוקר אחד האיש קם, ופתאום העולם הפוך לחלוטין.

ניסן סלומינסקי: עולם הפוך אנחנו רואים.

ניסן סלומינסקי: פתאום הוא מדבר על עקירת 17 יישובים בגוש-קטיף, ניקוי כל רצועת-עזה מיהודים.

ניסן סלומינסקי: מה קרה?

ניסן סלומינסקי: היה לו גילוי אליהו בלילה?

ניסן סלומינסקי: בא אליו אליהו הנביא ובלילה ואמר לו משהו?

ניסן סלומינסקי: חשבתי לתומי, אולי יש לחץ מהבעל-בית היותר גדול, אז בדרך הדמיון צלצלתי לנשיא בוש - אני אומר רק בדרך הדמיון - ושאלתי אותו: למה אתה לוחץ עלינו?

ניסן סלומינסקי: אמר לי בוש: איזה לוחץ עליכם, אני אפילו לא יודע על מה אתה מדבר ואני בכלל לא בטוח שאני רוצה את זה.

ניסן סלומינסקי: לא לוחץ עליכם.

ניסן סלומינסקי: מה אתם רוצים ממני?

ניסן סלומינסקי: אתם לוחצים עלי.

ניסן סלומינסקי: אז מה קרה לך, אדוני ראש הממשלה, שבוקר אחד קמת הפוך?

ניסן סלומינסקי: ואנחנו לא יודעים להסביר.

ניסן סלומינסקי: אני לא קונה במאה אחוז את הטיעון שזה בגלל המשפט - אני עדיין מעריך הרבה יותר את אריק שרון מכדי שאחשוב שהוא עושה כאן משהו בגלל משפט.

ניסן סלומינסקי: לא יודע מה קרה לאיש, אבל זו המציאות.

ניסן סלומינסקי: האיש מתכוון ברצינות לפנות יישובים מארץ-ישראל.

צבי הנדל: לגרש יהודים מאדמתם.

ניסן סלומינסקי: ובלשונו - לנקות את הרצועה מיהודים, עוד יותר.

ניסן סלומינסקי: כל מה שפעם הוא לא היה מעלה על דעתו.

ניסן סלומינסקי: אז לו זו היתה החלטת ממשלה, היינו מצטרפים היום ומצביעים על האי-אמון, מצטרפים ומצביעים נגד הממשלה, ורגע אחד מקומנו - סיעת המפד"ל - לא יהיה בממשלה, אם הממשלה תאמץ תוכנית מעין זו.

ניסן סלומינסקי: אבל מה אפשר לעשות - כרגע זו רק תוכנית של ראש הממשלה, ולכן אני לא יכול להצביע בעד האי-אמון - -

גדעון סער: התכוונת נגד.

ניסן סלומינסקי: - - אבל ודאי שאני לא יכול להצביע ולתמוך בממשלה.

דוד טל: למה?

ניסן סלומינסקי: כי עדיין יש חרב שמתנוססת - חרב נוראה - של פינוי יהודים, גירוש יהודים מאדמתם, מהיישובים שלהם.

דוד טל: אז שיהיה לך האומץ להצביע נגד.

ניסן סלומינסקי: אמרתי - ברגע שהממשלה תקבל החלטה, רגע אחד לא נהיה שם, ויכול להיות - ובזה עדיין אנחנו לא קיבלנו החלטה סופית - - -

דוד טל: אתה לא מאמין לממשלה?

אתי לבני: אנא, סיים.

ניסן סלומינסקי: לא קיבלנו החלטה סופית.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שגם אם הוא נוסע לארצות-הברית - עם תוכנית כזאת, בלי החלטת ממשלה - וקובע, מנסה לקבוע שם עובדות, יכול להיות - זו לפחות דעתי האישית - שזו עילה מספקת כדי שנצביע אי-אמון בממשלה.

ניסן סלומינסקי: אין זכות קיום - - -

דוד טל: - - -

אתי לבני: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: נכון לעכשיו, סיעת המפד"ל החליטה להימנע, להיעדר, לא להצביע בעד הממשלה, אבל עדיין לתת את הסיכוי לראש הממשלה לחזור בתשובה.

אתי לבני: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: כמו שאנחנו לא מבינים למה הוא החליט כך, גם לא נשאל אותו למה חזרת בתשובה, העיקר שתחזור בתשובה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת מאיר פרוש.

אחמד טיבי: אבל אפי איתם בא לממשלה ומצביע - - -

ניסן סלומינסקי: לא יודע, אתה ראית את אפי איתם מצביע?

ניסן סלומינסקי: - - -

אחמד טיבי: יש עמדה או אין עמדה?

אחמד טיבי: - - -

קריאות: - - -

אתי לבני: חברי הכנסת טל ופרץ, שבו בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אם הוא יצביע בעד - תשאל אותו איך הוא הצביע.

ניסן סלומינסקי: מה אתה רוצה - - -

קריאות: - - -

אתי לבני: חבר הכנסת פרוש, תראה בבקשה - שלוש דקות - רק עכשיו אני אפעיל את השעון.

מאיר פרוש: את הפעלת את המיקרופון.

אתי לבני: לא, לא.

אתי לבני: עוד לא הפעלתי.

מאיר פרוש: אני אומנם מיהדות התורה, אבל - - -

אתי לבני: לא, לא הפעלתי.

אתי לבני: על מה התלונה?

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כואב לנו כאשר מקצצים בקצבאות - שקיצצו, פגעו במשפחות; כואב לנו שבקלות דעת מכריזים שמוכנים למסור חלקים מארץ-ישראל, להגלות יהודים מעזה; כואב לנו שבאישון לילה הממשלה, באטימות, מעלה את מחיר הלחם ב-27%.

מאיר פרוש: אבל כסיעה קטנה, שאין לנו האפשרות להגיש במושב אחד הצעת אי-אמון אלא פעמיים, בראש ובראשונה אנחנו מממשים את הזכות הזאת כדי להתייצב פה במליאת הכנסת ומעל דוכן הכנסת להתקומם כאשר אנחנו רואים שוב ושוב את הפגיעה בישיבות; כאשר אנחנו רואים שלמרות ההבטחות, כאשר אנחנו נמצאים בחודש השני למניינם, בחודש השני של שנת התקציב החדשה, עדיין הישיבות לא קיבלו את התקציב החודשי, ובעת ובעונה אחת אנחנו רואים ששירותי הדת קורסים במדינת ישראל, בארץ-ישראל, כאשר סוגרים מקוואות.

מאיר פרוש: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש.

אחמד טיבי: סליחה.

מאיר פרוש: בעת ובעונה אחת אנחנו רואים ששירותי הדת קורסים במדינת ישראל כתוצאה מסגירת משרד הדתות.

מאיר פרוש: לכן באנו לכאן היום, לכן אנחנו מממשים את זכותנו להגיש אי-אמון בממשלה הזאת ולומר שאין לנו אמון.

מאיר פרוש: חבר הכנסת סלומינסקי, לא כמוך, שאתה עדיין נותן אמון.

מאיר פרוש: אין לנו אמון בממשלה ואין לנו אמון בעומד בראשה, חבר הכנסת זאב.

מאיר פרוש: אבל האי-אמון הזה שאנחנו מגישים בעת פגיעה בישיבות ובעת פגיעה בשירותי הדת, האי-אמון שאנחנו מגישים נופל בשבוע שבו אותה ממשלה החליטה להקים ועדה שתטפל בהסדר שיש לבני הישיבות שמשוחררים מהצבא כל זמן שתורתם אומנותם.

מאיר פרוש: כתוצאה מהסכם קואליציוני עם שינוי הוקמה ועדה שהולכת לטפל ולהפחית את מספר הלומדים.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר כאן מעל הדוכן, חבר הכנסת זאב, אני מזהיר את הממשלה: הפגיעה בבני ישיבות ובהסדר שלהם עם הצבא תביא לתוהו ובוהו.

מאיר פרוש: מבחינתנו לא נשאיר אבן על אבן במדינת ישראל ולא נשאיר שום דבר שהמדינה הזאת תוכל להתקיים הלאה.

מאיר פרוש: אפשר לקרוא לי, גברתי היושבת-ראש, לוועדת האתיקה, ואפשר לקרוא לי לבתי-משפט על האיום שאמרתי פה.

מאיר פרוש: אפשר גם לשלוח אותי לבית-מעצר, אדוני השר, רק שייתנו לי לקחת את הטלית והתפילין.

מאיר פרוש: כי תוהו ובוהו זה כלום לעומת מה שיקרה כאן בארץ-ישראל.

מאיר פרוש: אבן על אבן לא נניח אם אתם תפגעו בלומדי התורה.

מאיר פרוש: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

נסים זאב: חבר הכנסת טיבי, עכשיו אתה תאיים עלינו גם כן בשם בל"ד.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, יש לי שני נושאים.

אחמד טיבי: הראשון הוא הצעה - - -

אתי לבני: אפשר לבקש שקט?

אתי לבני: חברת הכנסת איציק.

אתי לבני: חבר הכנסת עמיר פרץ.

אתי לבני: חבר הכנסת פרץ, עוד מעט תורך לדבר.

אתי לבני: תכבד את הדובר שלפנינו.

מאיר פרוש: לא שמעתי אותך מגינה עלי כשאני דיברתי.

אתי לבני: עליך לא צריך להגן כי הקול שלך מספיק חזק.

מאיר פרוש: את משינוי, מכירים אותך.

מאיר פרוש: מכירים את העמדות שלך, משינוי.

אתי לבני: שב בבקשה.

מאיר פרוש: מכירים את העמדות שלך, משינוי.

אתי לבני: אני מאוד גאה בהן.

אתי לבני: תודה.

מאיר פרוש: לא הגנת עלי כשאני עמדתי שם וכולם דיברו.

אתי לבני: אני מגינה עליך כל הזמן.

אתי לבני: שב בבקשה.

מאיר פרוש: אני לא מבקש את ההגנה שלך.

אתי לבני: שקט.

אתי לבני: אני קוראת אותך לסדר, בבקשה.

אתי לבני: או שתשב - - -

מאיר פרוש: אל תגידי לי שקט.

מאיר פרוש: תתביישי לך.

אתי לבני: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אתי לבני: אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

אתי לבני: הפחד אוכל אותך.

אתי לבני: חבר הכנסת טיבי, תדבר.

מאיר פרוש: את לא מגינה כשאני מדבר מעל הדוכן.

מאיר פרוש: תתביישי לך.

אתי לבני: פעם שנייה אני קוראת אותך לסדר.

אתי לבני: חבר הכנסת טיבי, תדבר.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

אתי לבני: פעם שלישית.

אתי לבני: אני מבקשת להוציא את חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

מאיר פרוש: שונאת דתיים את.

מאיר פרוש: את לא יכולה להיות יושבת-ראש.

מאיר פרוש: תתביישי לך.

מאיר פרוש: שונאת דתיים את.

אתי לבני: אפשר להוציא אותו, בבקשה?

מאיר פרוש: את שונאת דתיים.

מאיר פרוש: את שונאת דתיים.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

מאיר פרוש: תתביישי לך.

מאיר פרוש: אני עומד מעל הדוכן ומדבר, וצוחקים פה וצועקים פה, והיא לא פותחת את הפה, כי איש יהדות התורה דיבר.

מאיר פרוש: תתביישי לך.

מאיר פרוש: שונאת דתיים את.

מאיר פרוש: תתביישי לך.

מאיר פרוש: תורידו אותה מהדוכן.

מאיר פרוש: תתביישי לך.

יעקב ליצמן: זה שאת מוציאה אותו מהאולם, זה לא אומר שזה נכון?

מאיר פרוש: תתביישי לך.

מאיר פרוש: תתביישי לך.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

אתי לבני: תוציאו אותו קצת יותר מהר, בבקשה.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

יעקב ליצמן: מה זה מהר?

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

אתי לבני: אני מבקשת להוציא אותו.

אתי לבני: בבקשה, תוציאו אותו.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

מאיר פרוש: ייקח שתי דקות עד שאני אצא.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

מאיר פרוש: תתביישי לך.

מאיר פרוש: שנאה לדת.

מאיר פרוש: שנאה לדתיים.

אתי לבני: אם אתה חושב שאתה מייצג את הדת, אינך אלא טועה.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

אתי לבני: את הקול המכוער שבדתיים.

אתי לבני: זה הכול.

יעקב ליצמן: אבל ברור שאת מייצגת את שונאי הדת.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת טיבי, אנא דבר.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש ממך שתחזרי מהביטוי "הקול המכוער של הדתיים".

יצחק הרצוג: כן, זו הערה - - -

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש שתחזרי בך.

מאיר פרוש: תחזרי בך.

אתי לבני: אני מבקשת למחוק את הביטוי האחרון מהפרוטוקול.

אחמד טיבי: היא מחקה את זה מהפרוטוקול.

מאיר פרוש: תחזרי בך.

אחמד טיבי: היא חזרה בה ומחקה את זה מהפרוטוקול.

מאיר פרוש: היא חזרה בה?

אחמד טיבי: כן.

מאיר פרוש: כמו ילדה טובה.

מאיר פרוש: תתביישי לך, שונאת דתיים.

מאיר פרוש: שונאת דתיים.

אחמד טיבי: תגוון קצת.

מאיר פרוש: עד שלא ייכנס לה לראש שהיא שונאת דתיים - - - (חבר הכנסת מאיר פרוש יוצא מאולם המליאה.

מאיר פרוש: )

יעקב ליצמן: אבל זו עובדה, אי-אפשר להכחיש את זה.

אחמד טיבי: בסדר.

אחמד טיבי: אפשר להגיד "שונאת דתיים מאוד".

אחמד טיבי: מה זה כל הזמן אותו הדבר?

עמיר פרץ: אחמד, אל תנצל - - -

אחמד טיבי: שמת לב שהייתי מהאו"ם?

דוד טל: זו הבעיה.

נסים זאב: אולי תאמר את זה בערבית?

אתי לבני: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

דוד טל: כשמישהו אומר ששונאים ערבים, אנחנו הגנו על הנושא הזה.

אתי לבני: חבר הכנסת טל, שב בבקשה.

אחמד טיבי: אבל לא שמת לב שביקשתי מהיושבת-ראש לחזור בה מהביטוי "קול מכוער של דתיים", והיא חזרה?

אחמד טיבי: לזכותה ייאמר שהיא חזרה בה.

יעקב ליצמן: אנחנו לא שמענו.

אחמד טיבי: היא חזרה ומחקה את זה מהפרוטוקול.

יעקב ליצמן: לא שמענו.

אחמד טיבי: היא אמרה את זה.

יצחק הרצוג: היא אמרה.

אתי לבני: חבר הכנסת טיבי, על חשבון זמנך.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, מדובר בהצעה לקרוע כפרים ויישובים ערביים ממדינת ישראל ולהטיל סימן שאלה גדול על אזרחותם של התושבים, כדי לומר שאנחנו אזרחים על-תנאי.

אחמד טיבי: לא אזרחים אלא אזרחים על-תנאי.

אחמד טיבי: אזרחים ללא אזרחות.

אחמד טיבי: זה המסר של ראש הממשלה כאשר הוא מבקש להעביר את אום-אל-פחם וכפרים נוספים לריבונות אחרת.

אחמד טיבי: הדבר החמור ביותר הוא להשוות אזרחים למתנחלים, להשוות אותנו למתנחלים.

אחמד טיבי: אנחנו לא עקרנו יישובים, לא הפקענו קרקעות, לא שדדנו קרקעות של אחרים, ואין לנו רצון לשנות מצב מדיני בתוך מדינת ישראל; אזרחים המכירים בריבונותה של מדינת ישראל על ישראל, על השטח של "הקו הירוק".

אחמד טיבי: לכן מבחינה מוסרית ההשוואה ראויה להוקעה.

אחמד טיבי: גם פוליטית היא צריכה להידחות עד הסוף.

אחמד טיבי: בסופו של דבר זה רעיון שהוא במקור לא של אנשי הימין, לא של ראש הממשלה.

אחמד טיבי: ראש הממשלה הוא לא הראשון שאמר את זה לגבי אום-אל-פחם.

אחמד טיבי: קדמו לו רענן כהן ואפרים סנה ממפלגת העבודה.

אחמד טיבי: שניהם קדמו לראש הממשלה.

אחמד טיבי: הדבר החמור הוא שזה יוצא מפי ראש הממשלה, והחמור יותר, שהוא אומר שהעביר את זה למשהו פרוצדורלי.

אחמד טיבי: הוא ביקש מיועצים משפטים לבדוק לפי החוק הבין-לאומי ולפי החוק הישראלי אם הדבר אפשרי.

אחמד טיבי: ראש הממשלה, וגם חבר הכנסת עמיר פרץ ושני השרים, בוודאי יודעים שבדרך כלל זה חלק מהסכם קבע, אז צריך שני צדדים: צריך שממשלת ישראל תסכים, וכנראה יש רוב מוחץ של יותר מאשר פה-אחד בממשלה הזאת להצעה הזאת, וצריך צד שני – ישות מדינית אחרת.

אחמד טיבי: כלומר, הרשות הפלסטינית צריכה להגיד כן.

אחמד טיבי: כך עושים חילופים – פעם שטחים, פעם אוכלוסין.

אחמד טיבי: אני יכול לגלות לכם, רבותי השדרים, שראש הממשלה, לאחר כניסתו לתפקיד, נפגש עם אישיות ערבית בכירה והציע לה את ההצעה הזאת והזכיר שמות של שלושה יישובים, אחד מהם הוא אום-אל-פחם, וההצעה נדחתה על הסף, על המקום.

אחמד טיבי: ראש הממשלה שרון, לא לפני חודש, לא לפני שבועיים – סמוך לכניסתו לתפקיד.

אחמד טיבי: והיא נדחתה על הסף, והיא ממשיכה להידחות על הסף, גם על-ידי הרשות הפלסטינית וגם על-ידינו.

אחמד טיבי: ולכן, בסופו של דבר, היא לא תתקיים, אבל היא תגרום ליותר ויותר דה-לגיטימציה של מיעוט שלם.

אחמד טיבי: היא תגרום ליותר קרע בין המדינה לבין מיעוט שלם ותציג סימן שאלה על המחויבות של המדינה ל-20% מאזרחיה, שהיא מתייחסת אליהם כאל איום דמוגרפי שיש לקרוע אותו, להפחית אותו או לצמצם אותו.

אחמד טיבי: לכן באה ההצעה הפאשיסטית של משאל עם ברוב מיוחס.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: אני מתנגד למשאל עם.

אחמד טיבי: הריבון הוא הכנסת, פה.

אחמד טיבי: ומשאל עם של 60% מטרתו לצמצם או לנטרל את ההשפעה של 12% שהם קולות הערבים.

אחמד טיבי: כי איך אפשר לתת לערבים להכריע?

אחמד טיבי: זו הכרעה של יהודים – הכרעה יהודית.

אחמד טיבי: ולכן, גברתי היושבת-ראש - - -

עמיר פרץ: אבל בהצבעה באום-אל-פחם היהודים לא יצביעו.

אחמד טיבי: לצערי הרב, הצבעה כזאת יהיה לה רוב גורף.

אחמד טיבי: גם בממשלה, וגם – אחרי שיסיתו את הציבור – גם בציבור.

אחמד טיבי: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני מקווה שהצעת האי-אמון היום תהיה מסר לממשלה, שדרכה היא דרך נפסדת.

אחמד טיבי: שמעתי שהאיחוד הלאומי לא ישתתף בהצבעה היום, לא חברי הכנסת ולא השרים.

אחמד טיבי: אבל יש מפלגה אחרת – המפד"ל קוראים לה – שהיא חצי-חצי, חצי משתתפים וחצי לא משתתפים.

אתי לבני: אנא, סיים בבקשה.

אחמד טיבי: השר אפי איתם, למשל, משתתף.

אחמד טיבי: ליברמן, שיושב לידו, לא משתתף.

אחמד טיבי: ושניהם מאותם טעמים, אגב.

אחמד טיבי: מאותם טעמים האחד מתנגד למדיניות הממשלה ולא יבוא להצביע, והשני מתנגד למדיניות הממשלה ויבוא להצביע.

אחמד טיבי: נפלאות דרכיה של המפד"ל, ובעיקר של הנהגתה.

אתי לבני: תודה רבה.

אחמד טיבי: איך אפשר להיות עם ולהרגיש בלי.

דניאל בנלולו: כן, אפשר.

אחמד טיבי: רק לכם הפתרונים.

דניאל בנלולו: מה לעשות.

אתי לבני: תודה רבה.

אחמד טיבי: ואתה, שנושא את הדגל של ארץ-ישראל השלמה, איך אתה יושב פה?

דניאל בנלולו: דגל ארץ-ישראל השלמה - -

אחמד טיבי: איך אתה יושב פה?

דניאל בנלולו: - - דגל חברתי - -

אחמד טיבי: ואתה מצביע אמון בממשלה.

דניאל בנלולו: - - דגל הליכוד, דגל הקואליציה, דגל הממשלה.

אחמד טיבי: זה נכון, אתם אומרים לנו: "לקרוע חבלי מולדת" – עזה היא מולדת?

אחמד טיבי: שלכם?

אחמד טיבי: היא מולדת של הפלסטינים, לא של העם בישראל - -

דניאל בנלולו: היא רק שלנו, לא שלכם.

דניאל בנלולו: היא לא שלכם.

יצחק הרצוג: אז לך תגור בעזה.

אחמד טיבי: - - ולכן, לא שואלים עם במשאל עם על דבר שהוא לא שלו.

דניאל בנלולו: היא לא שלכם.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אז מה אתם רצים בבהילות ובורחים, אם היא לא של הפלסטינים?

אתי לבני: חבר הכנסת טיבי.

אתי לבני: חבר הכנסת טיבי, זמנך תם.

דניאל בנלולו: - - - אמרתי לך, חבר הכנסת אחמד טיבי - - -

אחמד טיבי: הם מפסיקים אותי כל הזמן.

אתי לבני: לא, הם מפסיקים אותך אחרי הזמן.

דניאל בנלולו: שימו מנהיג, שימו מישהו שאפשר לדבר אתו.

דניאל בנלולו: שימו מישהו שאפשר לשבת אתו למשא-ומתן.

אתי לבני: תודה רבה.

דניאל בנלולו: אף אחד – אין עם מי לדבר אצלכם.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: לממשלת ישראל יש פרטנר חדש, קוראים לו נסראללה.

אחמד טיבי: אתם מנהלים אתו משא-ומתן, ויש הסכמים - - -

אתי לבני: תודה רבה.

אחמד טיבי: כאשר אבו-מאזן בא, אתם לא נותנים לו לא אסיר ולא חצי אסיר.

דניאל בנלולו: אין פרטנר.

אחמד טיבי: - - - יש פרטנר בעולם הערבי.

אחמד טיבי: מה אתה אומר שאין פרטנר?

דניאל בנלולו: - - -

אחמד טיבי: לממשלה הזאת - אגב, אריאל שרון מבין - ובזה אני אסיים, חבר הכנסת עמיר פרץ – אריאל שרון מבין רק כוח.

אחמד טיבי: ושתי הוכחות: חסן נסראללה ויואל מרקוס.

אחמד טיבי: חסן נסראללה - אנחנו יודעים למה.

אחמד טיבי: ויואל מרקוס – שנים שהוא קוטל את ראש הממשלה, מכסח לו את הצורה, בסוף הוא זוכה בסקופ.

אחמד טיבי: יש הוכחה טובה יותר לכך שראש הממשלה מבין רק כוח?

אחמד טיבי: תודה רבה.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

דניאל בנלולו: תודה רבה.

דניאל בנלולו: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: הבנת את זה?

דניאל בנלולו: הבנתי, תודה רבה.

יעקב ליצמן: אחמד, קיבלת כמה דקות יותר בגלל חבר הכנסת פרוש.

אחמד טיבי: אני מודה לפרוש.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, למה הוצאת את חבר הכנסת פרוש?

קריאה: חבר הכנסת גפני, אתה דואג לחבר הכנסת פרוש?

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש - - -

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, למה הוצאת את חבר הכנסת פרוש?

עמיר פרץ: חבר הכנסת גפני - - -

אתי לבני: בוא תתחיל.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, למה הוצאת את חבר הכנסת פרוש?

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, אנחנו נמצאים שבוע נוסף בדיון בהצבעת אי-אמון בממשלה, ואין ספק שבכל שבוע ההתלבטות הקשה ביותר שלנו היא באיזה נושא להתמקד כדי להבהיר עד כמה הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון.

עמיר פרץ: האם להתמקד בנושאים המדיניים?

עמיר פרץ: האם להתמקד במצב הביטחוני?

עמיר פרץ: האם להתמקד במצב הכלכלי?

עמיר פרץ: האם להתמקד במצב החברתי?

עמיר פרץ: כמעט אין נושא אחד – אין נושא אחד שבו הממשלה הזאת מוכיחה שהיא ראויה למשול.

עמיר פרץ: אבל יש בעיה אחת – חברי הכנסת מהליכוד, שחלקם הגדול חדשים כאן, בטוחים שהשלטון הוא דבר נצחי.

עמיר פרץ: יש בעיה.

עמיר פרץ: זה עובר – התחושה הזאת עוברת אחרי זמן מה.

אלי אפללו: אחרי כמה זמן?

אלי אפללו: אחרי עשר שנים, 20 שנה?

אלי אפללו: כמה זמן?

עמיר פרץ: חכה, תאמין לי.

אלי אפללו: אצלך, מתי עברה התחושה?

עמיר פרץ: חבר הכנסת אפללו - אתה רואה, אני יודע להגיד את שמך.

עמיר פרץ: שלא תחשוב שאני מתכוון לבנלולו – אני מתכוון לאפללו.

עמיר פרץ: אז תן לי.

אלי אפללו: - - -

עמיר פרץ: חבר הכנסת אפללו, אתה יודע - אתה מעפולה – אתה יודע מה היתה הטעות של מפא"י ההיסטורית?

עמיר פרץ: שגם כמה חודשים לפני המהפך בשנת 1977 הם היו בטוחים שהעם ימשיך לנהוג בדרך של "אהבתי את אדוני".

עמיר פרץ: העם יש לו תכונה – היום הוא רואה את הזחיחות בליכוד – גם הוא בטוח שהליכוד ימשיך לשלוט עוד הרבה מאוד שנים.

עמיר פרץ: אבל תדע לך - ואתה יודע את זה יותר טוב ממני – אתה יודע כמוני, שבשנת 1977 לא היה מהפך של ארץ-ישראל השלמה.

עמיר פרץ: אף אחד מהשכונה שלך בעפולה לא הצביע בגלל עמנואל.

עמיר פרץ: אצלך, בעפולה, הצביעו - -

אלי אפללו: על המכולת.

עמיר פרץ: - - על המכולת, על ההשפלה, על העלבון, על חוסר השייכות.

קריאה: - - -

עמיר פרץ: ומנחם בגין – מנחם בגין עשה מהפך חברתי.

עמיר פרץ: הדבר הנורא שהוא עשה זה שהוא לקח את המהפך החברתי ונסע אתו ליהודה ושומרון, במקום להשקיע בערי הפיתוח ולשנות את המצב.

עמיר פרץ: לכן, תנסה אתה לחזור לתחושה הזאת – גם אתה היית ילד באותה תקופה – ושלושה חודשים לפני כן מפא"י היו בטוחים שהבחירות יגיעו, וימשיכו להצביע אותו הדבר.

עמיר פרץ: ואל תתרשם מהסקרים, כי כמה חודשים לפני הבחירות, כשהציבור ירגיש שהוא מסוגל לעשות מהפך, אתם תחטפו – ברגע שאף אחד מכם לא מוכן לו.

דניאל בנלולו: גם אתה.

דניאל בנלולו: גם אתה.

עמיר פרץ: נחכה ונראה.

עמיר פרץ: אתה יודע, חבר הכנסת בנלולו, בינתיים אתם בשלטון.

עמיר פרץ: הזחיחות היא חלקכם, לא חלקנו.

עמיר פרץ: המקסימום שיכול לקרות לנו הוא שנישאר באותו מצב.

עמיר פרץ: הבעיה היא אצלכם, ושלטון בדרך כלל מפסידים.

עמיר פרץ: אופוזיציה מעולם לא נוצחה בשום מערכת בחירות.

עמיר פרץ: מאז ומתמיד מי שמפסיד זה הקואליציה.

עמיר פרץ: ולכן, מי שצריך לבדוק את מעשיו זה אתם.

עמיר פרץ: והיום, אתה יודע שלא משנה מה יגידו לך על הלחם, אני לא מאמין שהיום אתה מסתובב עם חזה נפוח ונפש גאה כשאתה – ממשלתך, בפעם הראשונה אחרי 15 שנה, עושה העלאה כל כך דרמטית.

עמיר פרץ: מדוע?

עמיר פרץ: לא בגלל הכסף: כי לא מוכנים להשלים עם העובדה שיש מקרים שבהם צריך קצת להתפשר עם האידיאולוגיה, ובימים קשים כאלה לא היה קורה כלום אם היו חוזרים למדיניות של סבסוד ומסבסדים את הקמח כדי שהמאפיות לא יקרסו.

עמיר פרץ: המאפיות לא צריכות לסבסד אף אחד, אבל ממשלה שבאה ומתפתלת פה כל פעם – מה אומר שר האוצר?

עמיר פרץ: הרי שר האוצר, כשהוא מתייצב כאן, אומר: אין דרך לעזור לעניים.

עמיר פרץ: מדוע?

עמיר פרץ: כי שר האוצר יש לו תפיסה שהוא עוזר לאזרחים רק דרך המס.

עמיר פרץ: עכשיו, מה קורה?

עמיר פרץ: אם בן-אדם משלם הרבה מס, אפשר להפחית לו.

עמיר פרץ: אבל אם בן-אדם מרוויח 3,000 שקל, אין לו מס בכלל, ואין דרך לעזור לו.

עמיר פרץ: ואז קרה מה שקרה, שבחודש האחרון פתחת את התלוש שלך – והיה אצלי מישהו לפני שבוע, לא אומר את שמו, מנכ"ל באחת החברות הגדולות, אמר לי: אני מתבייש.

מרינה סולודקין: נכון מאוד.

עמיר פרץ: הוא אומר לי: פתחתי את התלוש שלי ופתאום מצאתי - -

מרינה סולודקין: נכון מאוד.

עמיר פרץ: - - יותר מ-1,000 שקל נטו שהוסיפו לי.

עמיר פרץ: אני לא צריך את זה.

מרינה סולודקין: נכון מאוד.

עמיר פרץ: למה?

עמיר פרץ: הוא אומר - -

אתי לבני: נא לסיים.

עמיר פרץ: - - למה?

עמיר פרץ: הוא אומר.

עמיר פרץ: בחודש הזה, כשאנחנו רואים בתי-תמחוי בצמיחה, כשאנחנו רואים את מספר הרעבים גדל ומתגבר, ופתאום - - -

אתי לבני: נא לסיים, בבקשה.

עמיר פרץ: - - - האזרחים במצב הכי קשה קיבלו 20 שקל.

עמיר פרץ: אם רוצים לעזור לעניים, איך עוזרים להם?

עמיר פרץ: בסובסידיה.

עמיר פרץ: נכון שיש ויכוח מה מסבסדים, האם מסבסדים את המצרך או מסבסדים את הנצרך?

עמיר פרץ: זאת שאלה מאוד מסובכת.

עמיר פרץ: לא בכל המקרים מוכרחים לסבסד את המצרך, כי לפעמים הניצול של סבסוד המצרך על-ידי קבוצות חזקות גדול מאוד, ובהרבה מקרים אתה צריך לנסות להתמקד בסבסוד הנצרך, האיש, אבל זה קשה.

עמיר פרץ: לכן, בשאלות סמליות כמו לחם וכמו תחבורה ציבורית אתה מסבסד מתוך ידיעה, שמי שיצרוך לחם אחיד זה שכבות חלשות ומי שיעלה לאוטובוס זה שכבות חלשות, כי גם אם המחיר יהיה מאוד נמוך, מי שיש לו רכב ימשיך לנסוע ברכב.

עמיר פרץ: הדבר האחרון הוא שהממשלה הזאת, לצערי, לא עומדת בהתחייבות הפשוטה ביותר שהיא נתנה, שהיא קיבלה עליה החלטה.

עמיר פרץ: הרי מי משלם הכי הרבה מע"מ?

עמיר פרץ: כשמדברים על הפחתת מס הכנסה זה עוזר בעיקר לעשירים, וכשמדברים על הפחתת מע"מ זה בעיקר לאותן שכבות חלשות, שבכל מצרך שהן קונות הן משלמות מע"מ.

עמיר פרץ: הן לא קונות בחו"ל.

עמיר פרץ: העשירים שלנו משלמים מע"מ בחו"ל.

עמיר פרץ: לכן ההחלטה על הפחתת המע"מ מ-18% ל-17%, שלא מתבצעת, היתה צריכה להתבצע מזמן.

עמיר פרץ: אני חושב שייקור הלחם היה צריך להוציא מאות אלפי אנשים לרחובות, היה צריך להפיל את הממשלה הזאת בלי הכנסת, אבל אם הרחובות שלנו עמוסים בצרות, אנחנו, חברי הכנסת, צריכים לעשות זאת.

אתי לבני: תודה רבה לחבר הכנסת פרץ.

אתי לבני: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא אחת התלוננו דוברי הקואליציה מעל הדוכן הזה על כך שיש ריבוי של הצעות אי-אמון ושאלו שאלה לגיטימית לכאורה: לא צריך כל שבוע להגיש הצעות אי-אמון.

ג'מאל זחאלקה: אבל מה לעשות, גברתי היושבת-ראש, וכל שבוע הממשלה הזאת מספקת סיבות נוספות לאי-אמון.

ג'מאל זחאלקה: מי שראה את המשבר הנוראי ברשויות המקומיות וכל אדם ישר והגון, גם חבר כנסת, חייב להגיד: או שהממשלה פותרת את הבעיה הזאת או שהיא הולכת, כי זה פוגע במאות אלפי אזרחים.

ג'מאל זחאלקה: מי ששמע אתמול בלילה על ייקור הלחם, חבר כנסת מן השורה רואה את חובתו להגיש הצעת אי-אמון.

ג'מאל זחאלקה: רק בשבוע האחרון שמענו ממוחו הקודח של ראש הממשלה הצעה - -

דניאל בנלולו: שלח לו רפואה שלמה קודם.

יצחק וקנין: שכחתם מאיפה באתם, שכחתם.

יצחק וקנין: שיחזירו אתכם לאיפה שבאתם.

יצחק וקנין: שכחתם מאיפה באתם.

ג'מאל זחאלקה: - - להעביר את אום-אל-פחם ויישובים ערביים במשולש לשלטון של הרשות הפלסטינית.

אהוד יתום: הצעה רעה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: זה בעצם חלק מתוכנית, שאני לא יודע להגדיר אותה.

ג'מאל זחאלקה: המינימום הוא להגיד שזאת עבודה בעיניים על אנשים.

ג'מאל זחאלקה: שרון וממשלתו רוצים לספח את אזור ירושלים ואת גושי ההתנחלויות, ובתמורה לתת את אום-אל-פחם, להרוויח שתי ציפורים במכה אחת.

אלי אפללו: מה דעתך על הכפר ריינה?

ג'מאל זחאלקה: התוכנית הפוליטית הזאת, אנחנו מתנגדים לה, ולכן אנחנו מתנגדים לצעד הזה, אבל לעצם העלאת הנושא יש אפקט מיידי.

ג'מאל זחאלקה: יש אפקט מיידי.

אלי אפללו: מה דעתך, להחזיר או להשאיר?

ג'מאל זחאלקה: לא שומעים אותך טוב, חבר הכנסת אפללו.

ג'מאל זחאלקה: בכל מקרה, יש כאן פגיעה באזרחות של האזרחים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו "נהנינו" מאזרחות סוג ב', עכשיו הממשלה הזאת מחדשת לנו אזרחות זמנית ואזרחות על-תנאי.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע איך תיגמר הקדנציה הזאת ואילו סוגי אזרחות חדשים אנחנו נקבל.

ג'מאל זחאלקה: אפילו אזרחות סוג ב', הממשלה הזאת אינה מוכנה להכיר בה כלפי האזרחים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: היא אומרת לך: אזרחות סוג ב' על-תנאי, אזרחות סוג ב' זמנית.

ג'מאל זחאלקה: יש לזה אפקט מיידי הרסני מבחינת האינטרסים והזכויות של האזרחים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: גם כשנקבע העיקרון הדמוגרפי של העתקת תושבים, של החלפתם, זה לא יפגע בתושבי אום-אל-פחם - כי מחר יבוא מישהו ויגיד: למה רק אום-אל-פחם?

ג'מאל זחאלקה: את נצרת.

ג'מאל זחאלקה: את נצרת אי-אפשר להעביר, לספח לשטחי הרשות.

ג'מאל זחאלקה: אומרים: אין בעיה, צריך לטרנספר אותם.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאם ייפתח הסכר הזה, אין לו סוף, ולכן צריך לעצור אותו מייד.

ג'מאל זחאלקה: את האזרחות שלנו לא קיבלנו במתנה, אלא היא נובעת מהיותנו תושבי הארץ ובני הארץ הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אסור לשים סימן שאלה על אזרחותם של האזרחים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: אסור לעשות זאת.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה סיבות להצביע אי-אמון בממשלה הזאת, וההצעה הזאת, הטיפשית, הזדונית, הצינית והפוגעת היא סיבה שמספיקה לבדה כדי להצביע אי-אמון בממשלה.

אתי לבני: תודה רבה.

דוד טל: גברתי היושבת-ראש, האם תואילי בטובך להכניס את חבר הכנסת פרוש?

אתי לבני: הוא חסר לך?

דוד טל: כן.

אתי לבני: עוד מעט נקרא לו חזרה.

דוד טל: גברתי, זה מקובל.

דוד טל: על-פי התקנון זה אפשרי.

אתי לבני: אני לא יודעת.

אתי לבני: על-פי התקנון.

דוד טל: על-פי התקנון את יכולה להכניס אותו.

דוד טל: את יכולה להתייעץ עם המזכיר.

אתי לבני: אני יכולה או אני רוצה?

אתי לבני: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, למעשה, מכל אחת מהסיבות להצעות שהועלו כאן לחוד, הממשלה ראויה לאי-אמון, אבל אני אתרכז בעיקר בשתי בעיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ייקור מחירי הלחם הוא גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת גזירה שהממשלה משדרת דרכה את אטימותה לבעיות הציבור, את אטימותה לעוני ואת אטימותה לכך שהגזירה הזאת תכביד על החלשים ביותר בחברה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי לא מדובר במצרכים שניתן לחיות בלעדיהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי העשירים יכולים בלי לחם והם מוצאים כל מיני תחליפים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אמרה בשעתו מרי אנטואנט, מלכת צרפת, כאשר ההמונים צרו על הבסטיליה ודרשו לחם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יש להם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אין להם לחם, שיאכלו ביסקוויטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה שיכולים לאכול ביסקוויטים באמת לא מרגישים את הבעיה הזאת, אבל הציבור הרחב והאנשים מרגישים ומרגישים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הלחם הוא למעשה החלק העיקרי באוכל היומיומי של האנשים האלה, ובלעדיו אין הם יכולים לחיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני דורש ומתרה בממשלה הזאת, לפני שאנשים לא יוכלו לסבול יותר, לפני שהדברים יעלו מעל ומעבר לכל סף של סבל, לחזור בה מההחלטה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא כסף רב, זה לא מיליארדים שהיא מבזבזת, זה אולי אחוז אחד ממס המעסיקים שהיא ביטלה, וזה אולי אחוז אחד מכל מיני הקלות במסים שהיא נותנת לעשירים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מעט ואפילו שולי ביותר, מזערי, מכל המיליונים שייחסכו כאילו על-ידי העלאת מחירי הלחם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נסבסד את זה, למה לא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה הכסף הטוב ביותר והנכון ביותר והצודק ביותר שהממשלה יכולה להשקיע בתקציב שלה, לפני הרבה תיאוריות כלכליות ותיאוריות של כלכלנים שהביאו רק חורבן ואסון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יכול שלא לדבר על הסיבה השנייה, לדעתי, לאי-אמון היום, וגם היא סיבה צודקת בהחלט, גם היא נוגעת לציבור חלש במדינה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מתכוון לאמירתו של ראש הממשלה, שהוא הפנה ליועצים המשפטיים בקשה לבדוק מבחינה משפטית את האפשרות להעביר את אום-אל-פחם לפלסטין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובאים יפי הנפש, הגזענים, ואומרים: למה לכם, למה לא רוצים, הרי זו מדינת פלסטין, ואתם גאים שאתם פלסטינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נכון, אנחנו גאים שאנחנו פלסטינים, אבל אנחנו גם אזרחי מדינת ישראל, ואנחנו לא סחורה להעברה לכל דיכפין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנשי אום-אל-פחם לא רוצים לעבור לגור בחוץ - אז למה צריך להעביר אותם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולשיטתם של יפי הנפש האלה, אם אכן באמת אתם כל כך דואגים לפלסטינים ולעניין הלאומי, אז למה אום-אל-פחם בלבד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לא כל הפלסטינים האחרים?

אתי לבני: נא לסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי, אני כבר מסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתם שלא להעביר, נעביר גם את האדמה שלהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כך, אז בואו נסתכל מה יהיה אם לפי אותו העיקרון ירצו להעביר, אלה שמעבירים - לפי אותו עיקרון תעביר גם את הגליל כולו, וגם את חיפה וגם את הנגב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם שם יש פלסטינים - - -

דניאל בנלולו: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - - תוכנית החלוקה, תוכנית שהעם הפלסטיני, גם במדינה הפלסטינית, ויתר עליה, והוא מוכן להגיע לשלום תמורת גבולות 1967.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאן יגיעו הגזענים, מה לא קלקלה הממשלה הזאת, מה עוד היא לא החריבה אפילו במישור המדיני, ולא רק במישור החברתי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן היא ראויה לאי-אמון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת יצחק הרצוג, בבקשה.

יצחק הרצוג: אפללו רשום לפני.

אתי לבני: חבר הכנסת אפללו, אתה רשום בנייר.

גדעון סער: סיעת הליכוד תמיד חותמת את הדיונים האלה.

יצחק הרצוג: מה קרה, כל עוד סיעת הליכוד בשלטון, גדעון?

דניאל בנלולו: סיעת הליכוד בשלטון עוד הרבה שנים.

יצחק הרצוג: אני כבר לא בטוח.

דניאל בנלולו: אני בטוח.

יצחק הרצוג: בבוקר היית כל כך בטוח בעצמך, אני כבר לא בטוח.

יצחק הרצוג: הודית לסדרן על העצות הטובות שלו.

אתי לבני: חבר הכנסת הרצוג, בבקשה, חמש דקות לרשותך.

אתי לבני: בבקשה.

יצחק הרצוג: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו מבקשים בזאת שהכנסת תביע אי-אמון בראש הממשלה ובממשלה, מכיוון שאנחנו עדים בימים האחרונים למה שאנחנו מתריעים ומזהירים לגביו זה חודשים רבים.

יצחק הרצוג: אנחנו התרענו והזהרנו מאז כינונה של הממשלה, שהכיוון שהיא הולכת אליו בצד החברתי-הכלכלי הוא כיוון הרה אסון.

יצחק הרצוג: הוא מגדיל את הפערים, הוא יוצר אפליה, הוא פוגע בשכבות הביניים, הוא פוגע במיעוטים, באזרחי ישראל הערבים, הדרוזים, בבדואים.

יצחק הרצוג: הוא פוגע בעולים, הוא פוגע בחקלאים, הוא פוגע בצעירים, בסטודנטים, כמעט בכל קבוצה של אזרחים.

יצחק הרצוג: אנחנו טענו וחזרנו וטענו, שסדר העדיפויות של הממשלה בצד הכלכלי הוא מעוות; שיש לה הכסף, וזה לא נכון מה ששר האוצר וראש הממשלה טוענים, שאין להם מקורות תקציביים.

יצחק הרצוג: ואנחנו חזרנו והוכחנו זאת.

יצחק הרצוג: ראשית, מקור תקציבי שאין עליו מחלוקת בכלל הוא של 3 מיליארדי שקל ברפורמה במסים, דהיינו בהאצת הרפורמה במס, לא ביישומה, אלא רק בהאצה.

יצחק הרצוג: במצב כזה, 3 מיליארדי שקל אלה נלקחים בעצם מהעשירונים הנמוכים ביותר, ומועברים באחת במתנה לעשירון וחצי העליון בחברה הישראלית, דבר שהוא בלתי אפשרי בעידן שבו גם כך יש פערים אדירים בין שכר המינימום למשכורות הגבוהות במשק, בין ערים מסוימות לערים אחרות, בין שכונות מסוימות לשכונות אחרות, דבר שהוא הרסני למרקם החברתי הפנימי העמוק ביותר של החברה הישראלית.

יצחק הרצוג: יתירה מזאת, אנחנו הצבענו על כך שיש עודף תקציבי מעבר ל"קו הירוק" של כ-2 מיליארדי שקל, של השקעות ישירות של הממשלה מעבר לקו השוויוני בין כל האזרחים במדינה.

יצחק הרצוג: דהיינו, 5 מיליארדי שקל ועוד כהנה וכהנה מקורות נוספים.

יצחק הרצוג: הממשלה היתה יכולה להקצות את המקורות האלה בצורה צודקת, ולא לפגוע, לא בילדים ולא בקשישים, לא בגמלאים ולא בצעירים ולא במעמד הביניים של השכירים, שנושא על גבו היום קיצוצים על קיצוצים.

יצחק הרצוג: ותחת לקצץ עוד במשכורותיהם ובקצבאותיהם ובזכויותיהם, אנחנו מוצאים מצב שהיחידה המשפחתית, לא רק שמקצצים לה בהכנסות, אלא מגדילים את הוצאותיה באחת, בצורה דרמטית, בהעלאה של מחירי המים ומחירי החשמל ומחירי האוכל.

יצחק הרצוג: והמכה האחרונה, המכה האנושה האחרונה - מחירי הלחם לכל משק בית בישראל, דבר שהוא בלתי אפשרי.

יצחק הרצוג: אני מציע לכם להיכנס לאתר של "מרכז אדוה", מרכז מחקר יוצא מן הכלל, שמראה עד כמה הפערים גדלים בצורה יוצאת דופן, ועד כמה יחידת המשק המשפחתית בישראל נשחקת, כך שכוח הקנייה שלה יורד, ואף הוא על-ידי צעד זה משתק את הצמיחה האפשרית במדינת ישראל, מצב שהוא בלתי אפשרי ובלתי נסבל.

יצחק הרצוג: התרענו וחזרנו והתרענו שהתקציב הוא תקציב פיקטיבי, שאין יכולת להבטיח מצד אחד תוספת לתקציב הביטחון ותוספת לתקציב הפנים ותוספת לבריאות ולחינוך, כאשר מנגד מעבירים תקציב שהוא כל כולו מלאכת פלסתר ועבודה בעיניים על הציבור ועל הכנסת ועל חברי הכנסת.

יצחק הרצוג: והמכה האחרונה הבולטת - הערב, בשעה זו מוחשכים כל עמודי התאורה ברחבי הארץ על-ידי הרשויות המקומיות.

יצחק הרצוג: אנחנו הזהרנו שהקיצוץ של מיליארד וחצי או 2 מיליארדי שקל הוא קיצוץ בלתי אפשרי, ואני מאשים פה גם את שר הפנים, שהוא נתן את ידו לכישלון הקולוסלי של הרשויות, שהוא הרים יד בעד הקיצוץ הזה במקור, הוא ועמיתיו, שהם ידעו לאן זה מוביל.

יצחק הרצוג: הם חשבו שבאמת שר האוצר ייתן להם את הכסף המובטח.

יצחק הרצוג: הוא לא ייתן להם את הכסף המובטח, ולא ניתן, לא ניתן להכניס את ראשי הערים למיטת סדום.

יצחק הרצוג: היה אצלי ראש רשות יציבה, קטנה, עם תקציב של 9 מיליוני שקל.

יצחק הרצוג: שני-שלישים של ההכנסות ברשות הזאת הם מארנונה ומתחומים נוספים ושליש תקציב איזון - -

יצחק כהן: למה הצבעת נגד אשדוד?

יצחק הרצוג: - - שהגיע לאותה רשות, ובאחת בוטל מענק האיזון, כך שאין לאותה רשות שום יכולת לגייס שום תקציב אחר.

יצחק הרצוג: ולכן בעצם משרד הפנים משאיר אותן רשויות תלויות על בלימה.

יצחק הרצוג: אין להן שום מקור.

יצחק הרצוג: גם אם הן יעלו את הארנונה ב-10%, מדובר על 300,000 שקל.

יצחק הרצוג: אין להן קרקעות, כל העובדים פוטרו, איך אפשר לנהל עיריות בצורה הזאת?

יצחק הרצוג: פשוט שערורייה שאין כדוגמתה.

יצחק הרצוג: אנחנו הזהרנו מכך, מכיוון שזאת קריסה מוחלטת של השירותים החברתיים ברחבי המדינה, מערכת החינוך, שירותי האבטחה, הניקיון והתברואה, דבר שהוא הרסני, וכרגע הממשלה מחפשת בהיסטריה מקורות, ומעלה את המחיר, ומה שהיא יכולה לעשות מראש היא לא עושה.

יצחק הרצוג: אשר על כן, אנחנו מגיעים לרגע האמת שבו הכנסת צריכה להצביע נגד הממשלה, להחליף אותה ולשנות את כיוונה של המדינה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה לחבר הכנסת הרצוג.

אתי לבני: אחרון הדוברים - חבר הכנסת אלי אפללו.

אלי אפללו: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שרים, נכבדי, תרשו לי בבקשה קודם כול לשלוח מפה ברכת החלמה מהירה לראש ממשלתנו - -

יצחק כהן: הוא חולה בגללכם.

אלי אפללו: - - ולאחל לו בריאות.

אלי אפללו: זה הדבר החשוב.

אלי אפללו: דבר שני, אני רוצה מפה להזכיר למפלגת העבודה - - -

יצחק כהן: שהצביעו אתכם היום על הפרטת "עשות".

אלי אפללו: אני שמח שהצביעו אתנו.

אלי אפללו: אני רוצה להזכיר למפלגת העבודה את הדבר שהם אולי שכחו.

בנימין בן-אליעזר: מה אתה רוצה ללמד אותנו?

אלי אפללו: אני רוצה להזכיר לך, אדוני חבר הכנסת, מה אמרה תוכנית החירום הכלכלית של מפלגת העבודה שאושרה ביולי 2002.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו עזבנו את הממשלה בגלל זה.

רן כהן: מי היה ראש הממשלה?

אלי אפללו: אני רק רוצה להזכיר לך מה אמרה תוכנית החירום הכלכלית שאתם הבאתם.

אלי אפללו: מפלגת העבודה, אתם הצבעתם.

בנימין בן-אליעזר: אבל עזבנו את הממשלה.

אלי אפללו: הרי אין ספק שעיתונאית מכובדת מעיתון "הארץ", חנה קים, כתבה ביום שישי, ומה היא אמרה - - -

קריאה: מי היה ראש הממשלה?

אלי אפללו: אני אזכיר לכם, סעיף 3 בתוכנית שלכם.

אלי אפללו: אחד, קיצוץ דמי האבטלה.

בנימין בן-אליעזר: מי היה ראש הממשלה?

אלי אפללו: מי היה יושב-ראש מפלגת העבודה?

בנימין בן-אליעזר: אני הייתי.

בנימין בן-אליעזר: עזבתי בגלל זה, עזבתי בגלל זה.

בנימין בן-אליעזר: לא כמוך, עזבתי.

אלי אפללו: חבר הכנסת בן-אליעזר, תשמע טוב.

אלי אפללו: קשה לך לזכור.

אלי אפללו: קיצוץ הקצבאות, אדוני, מי אישר?

בנימין בן-אליעזר: בגלל זה עזבנו.

אלי אפללו: אתה אישרת את הקיצוץ בתוך המפלגה שלך.

אלי אפללו: אתם שוכחים את זה?

אלי אפללו: אני אזכיר לך, ביולי 2002 במפלגת העבודה.

אלי אפללו: אני אזכיר לך, בסעיף 4 - קיצוץ ההטבות של הפריפריות לגליל ולנגב בתוכנית שלכם.

חיים רמון: לא שלנו, של סילבן, שרון.

אלי אפללו: לא, זו תוכנית חירום של מפלגת העבודה.

חיים רמון: תאמין לי, לא היתה להם שום השפעה בממשלה.

חיים רמון: הם לא ידעו בכלל.

חיים רמון: למה אמרתי להם לצאת?

חיים רמון: הם לא ידעו בכלל.

אלי אפללו: אדוני, לא קל לכם לשמוע.

חיים רמון: אין לכם גבולות.

מיכאל מלכיאור: ועכשיו תיקנתם את כל זה.

חיים רמון: ועכשיו לקחתם את מה שסילבן עשה - - - ואתה מצביע בעד זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אתה עוזר מאוד לחבר אפללו.

חיים רמון: אני מסביר לו, כי הוא לא היה פה.

אלי אפללו: אני אזכיר לך עוד כמה סעיפים שלא נעים לכם לשמוע.

אלי אפללו: סעיף 5 בתוכנית שלכם - - -

חיים רמון: איזה שלנו?

חיים רמון: - - -

אלי אפללו: התוכנית אושרה על-ידי מפלגת העבודה ב-2002.

אהוד יתום: - - - היסטוריה.

אלי אפללו: אבל, לפחות תזכרו את התוכנית שאתם אישרתם.

אלי אפללו: לא שיניתם אותה עד היום.

חיים רמון: מי היה ראש הממשלה?

אלי אפללו: תן לי להזכיר לך, אדוני.

אלי אפללו: לא נוח לכם לשמוע, לא נעים לכם לשמוע.

אלי אפללו: בן-אליעזר היה יושב-ראש מפלגת העבודה.

חיים רמון: הוא לא ידע מה - - -

אלי אפללו: זה מה שהוא אישר במרכז המפלגה שלכם.

חיים רמון: מה פתאום?

אלי אפללו: אתם רק תזכרו מה אושר.

אלי אפללו: אני אומר לכם סעיף-סעיף.

אלי אפללו: קופות הפנסיה, קיצוץ במגזר הציבורי - מי אישר, אנחנו או אתם?

דני יתום: אתם.

אלי אפללו: אתם.

אלי אפללו: זה מצחיק אתכם?

חיים רמון: תגיד, אפללו, אתה היום במופע סטנד-אפ?

אלי אפללו: סטנד-אפ אתם עושים מעצמכם.

אלי אפללו: קיצוץ במשרד הרווחה - - -

משולם נהרי: ספר לנו איך אתם מתקנים.

יצחק וקנין: את הלחם - - -

אלי אפללו: אתם אומרים דבר ועושים דבר אחר, הפוך.

אלי אפללו: זו התוכנית שלכם, שאתם אישרתם במפלגת העבודה.

משולם נהרי: איך אתם מתקנים?

אלי אפללו: בא שר אוצר אחראי ושיפר את התוכנית, עשה פחות קיצוצים, ואתם צוחקים.

אלי אפללו: אתם עושים תוכנית סטנד-אפ קומדי, אתם צוחקים ממה שאתם מאשרים.

אלי אפללו: חבר הכנסת בן-אליעזר, אתה היית שר, אתה היית ראש מפלגת העבודה בתקופה הזאת.

אלי אפללו: מי אישר את זה?

בנימין בן-אליעזר: זו הקדנציה הראשונה שלך פה.

בנימין בן-אליעזר: שמע משועל ותיק, 20 שנה אני פה.

בנימין בן-אליעזר: אל תמכור את נשמתך.

בנימין בן-אליעזר: אם אתה חושב שבזה אתה תוביל את הליכוד, אתה טועה.

בנימין בן-אליעזר: אל תשכח מאיפה באת, אל תשכח את מי אתה מייצג, ועזוב אותך מקשקושים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, לרשותך עוד תשע שניות.

ראובן ריבלין: בגלל ההפרעות אני נותן לאדוני עוד שתי דקות.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אתם לא תפריעו לחבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: פואד בן-אליעזר, אני רוצה להזכיר לך, שביום שישי התפרסמה בעיתון "הארץ" כתבה של עיתונאית מכובדת, חנה קים, והיא כתבה מה מפלגת העבודה אישרה ביולי 2002 בתוכנית שלכם.

אלי אפללו: היום אתם הולכים ומצביעים אי-אמון בתוכנית שלכם.

אלי אפללו: זה צביעות.

אלי אפללו: אני מציע לכם להסיר את האי-אמון הזה, כי הרי זה מס שפתיים בכל מקרה.

חיים אורון: אחרי זה הפסקה לרבע שעה - - -

משולם נהרי: תספר לנו מה אתה עושה.

אלי אפללו: אני אומר לכם, הרי תוכנית שאתם מאשרים במפלגה שלכם - - -

משולם נהרי: עזוב מה שהם עושים, תספר לנו מה אתה עושה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי, חבר הכנסת וקנין, אתם רוצים שאני אתן לו עוד שתי דקות?

ראובן ריבלין: אתם לא רוצים להצביע היום?

ראובן ריבלין: סדר-היום הוא עוד ארוך ומייגע.

משולם נהרי: שיספר לנו מה הוא עושה.

אלי אפללו: אני רוצה להזכיר לש"ס, לחבר הכנסת נהרי, שהייתם בקואליציה, הכול היה נכון ואמיתי - - -

משולם נהרי: אתה תספר לנו מה אתה עושה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי, אולי אדוני לא הבין מה - חבר הכנסת נהרי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יעקב מרגי: לא היו רעבים - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, די, מספיק.

ראובן ריבלין: תנו לו לסיים.

משולם נהרי: - - -

ראובן ריבלין: חברי הכנסת נהרי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

עסאם מח'ול: מה עם הלחם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, במחילה.

ראובן ריבלין: אדוני יסיים בבקשה.

אלי אפללו: אני מבקש שתשקלו מחדש את התוכנית הכלכלית שלכם, שאתם הצגתם אותה, אתם אישרתם אותה במפלגה שלכם.

אלי אפללו: תנו אמון בתוכנית של ראש הממשלה, ששר האוצר מיישם ושיפר אותה.

אלי אפללו: רק היא תוציא אותנו מהבוץ.

אלי אפללו: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אפללו.

משולם נהרי: למה לא שמענו ממנו שום תוכנית?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי, הוא עוד יציג את התוכניות שלו.

ראובן ריבלין: תנו לו צ'אנס, הוא עוד צעיר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כבוד השר גדעון עזרא ישיב על כל הטענות שנשמעו כאן בדיון.

חיים רמון: השר עזרא, חבר הכנסת אפללו רוצה לדעת מי היה ראש הממשלה ביולי - - - הוא שכח.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להזכיר לציבור שנמצא כאן, שאנחנו נמצאים במצב של מלחמה.

גדעון עזרא: כולנו שכחנו את הדברים, מעלים הצעת אי-אמון אחר הצעת אי-אמון, כאשר המדינה הזאת נמצאת במצב של מלחמה, כאשר גורמים עוינים, טרוריסטים - חלקם בעזה, חלקם באיו"ש.

גדעון עזרא: לצערי, גם כמה ערביי ישראל הצטרפו למערכה מולנו.

גדעון עזרא: כל בוקר שומעים על מעצרים של מחבלים שרוצים לפגע בנו.

גדעון עזרא: בסוף השבוע ישראל הצליחה למנוע את המשך פעילותו - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, ערביי ישראל לא הכריזו מלחמה על - - -

ראובן ריבלין: איזה דבר הוא אמר שאסור לו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

גדעון עזרא: אמרתי שכמה מערביי ישראל הצטרפו למלחמה נגדנו לאחר שהתגייסו ל"חיזבאללה" - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - - תחזור בך ממה שאתה אומר.

ראובן ריבלין: למה שיחזור בו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, מה הוא אמר?

ראובן ריבלין: הוא אמר שיש כמה – יש גם כמה מיהודי ישראל שהצטרפו.

ראובן ריבלין: תאמר: כמה מאזרחי ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

גדעון עזרא: אמרתי שכמה מערביי ישראל - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, נא לשבת.

ראובן ריבלין: יש גם כמה יהודים שהצטרפו במשך הזמן.

גדעון עזרא: - - - כמה מערביי ישראל התגייסו לשורות ה"חיזבאללה", לפעילות נגד מדינת ישראל.

גדעון עזרא: אני לא מאשים את כל ערביי ישראל - -

ראובן ריבלין: הנה, מה אתה רוצה?

גדעון עזרא: - - אני מאשים את אותם ערבים שהצטרפו לשירות ה"חיזבאללה" ולשירותם של ארגונים אחרים.

גדעון עזרא: לא יעזור לכם שום דבר, לצערי אלה הן העובדות.

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה שלא נשמע יותר על עובדות כאלה ושלא יהיו מקרים נוספים כאלה.

ואסל טאהא: - - -

גדעון עזרא: אנחנו במצב הזה, ובמקום שאתם, חברי הכנסת, תילחמו בתופעות הללו, אתם תוקפים את הממשלה על כך שהיא רוצה ביטחון.

גדעון עזרא: אני מציע לכולם, שכאשר הם יצביעו היום על האי-אמון בממשלה, יזכרו מה הממשלה הזאת עושה לטובת עם ישראל.

גדעון עזרא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, בשובה ובנחת נא לשבת לפני הסערה.

ראובן ריבלין: נא לשבת איש-איש על מקומו.

ראובן ריבלין: השרים יתפסו את מקומותיהם.

ראובן ריבלין: כל אחד יבדוק שהוא יושב במקומו ולא במקום של מישהו אחר.

ראובן ריבלין: השר הנגבי, אתה לא רוצה שנפעיל את כל המערכת של משרדך, לרבות המשטרה, כדי לדעת למה הצבעת במקומו והוא הצביע במקומך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על ארבע הצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: ההצבעה תיעשה על כל הצעה בנפרד.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון הראשונה היא הצעתה של סיעת העבודה-מימד בנושא המצב הכלכלי והמדיני.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה – 45 נגד – 47 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 45 הצביעו בעד, 47 הצביעו נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת העבודה-מימד בנושא המצב הכלכלי והמדיני לא עברה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נושא ההצבעה הבאה הוא הצעת האי-אמון של סיעת ש"ס - יחסה של הממשלה למצבו הקשה של בית-החולים "ביקור חולים" בירושלים.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 45 נגד – 47 נמנעים – אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 47 נגד, 45 בעד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת ש"ס בנושא יחסה של הממשלה למצבו הקשה של בית-החולים "ביקור חולים" בירושלים לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעות מרצ, חד"ש-תע"ל, בל"ד ורע"ם בנושא תוכניות הממשלה להעביר יישובים ערביים במשולש מעבר ל"קו הירוק" והמצב המדיני-החברתי.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות מרצ--חד"ש-תע"ל--בל"ד--רע"ם להביע אי-אמון בממשלה – 45 נגד – 48 נמנעים – אין הצעת סיעות מרצ--חד"ש-תע"ל--בל"ד--רע"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 48 נגד, 45 בעד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת סיעות מרצ, חד"ש-תע"ל, בל"ד ורע"ם בנושא תוכניותיה של הממשלה להעביר יישובים ערביים מהמשולש לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון הרביעית היא הצעת האי-אמון של סיעת יהדות התורה בנושא העיכוב בהעברת תקציבי הישיבות ומצבם הקשה של שירותי הדת במדינה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 43 נגד – 47 נמנעים – 2 הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 43 בעד, 47 נגד ושניים נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעת האי-אמון של סיעת יהדות התורה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, שהונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 25), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 26), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני רוצה להזכיר לכולכם, שמחר ב-10:00 נחנוך את רחבת הכנסת החדשה – רחבת שער פלומבו.

ראובן ריבלין: בשעה 11:30 נעניק את פרסי העובד המצטיין באולם שאגאל.

ראובן ריבלין: בשעה 15:00 נערוך נטיעות בחצר הכנסת המערבית.

ראובן ריבלין: בשעה 17:00 נקיים ישיבה מיוחדת לכבוד יום הולדתה ה-55 של הכנסת.

ראובן ריבלין: [מס' כ/28; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 5665; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים יציג את הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, את הצעת החוק הזאת יזמה חברת הכנסת קולט אביטל.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, חוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז-1957, קובע שנכה רדיפות הנאצים זכאי לתגמול לפי החוק האמור אם עלה לישראל לפני 1 באוקטובר 1953, ומ-1 באפריל 1957 ואילך היה אזרח ישראלי ותושב ישראל, וכן אם דרגת נכותו אינה פחותה מ-25%.

אברהם הירשזון: אולם החוק האמור קובע גם, שנכה רדיפות הנאצים אינו זכאי לתגמול על תקופה שבה הוא נמצא מחוץ לישראל שלא למטרת ריפוי, אם תקופה זו עולה על שנתיים.

אברהם הירשזון: הצעת חוק זו באה לקבוע, כי נכה רדיפות הנאצים יהיה זכאי לקבל תגמול על-פי חוק נכי רדיפות הנאצים גם אם חדל להיות תושב ישראל, אם קיבל תגמולים לפי החוק במשך תקופה של 30 חודשים לפחות לפני שחדל להיות תושב ישראל.

אברהם הירשזון: מטרת הצעת החוק היא לאפשר לנכה רדיפות הנאצים להתגורר לעת זיקנתו בקרבת בן משפחה מחוץ למדינת ישראל, בלי למנוע ממנו את הזכות לתגמול.

אברהם הירשזון: כדי למנוע ניצול לרעה של ההוראות המוצעות, מוצע לקבוע שנכה רדיפות הנאצים שתובע תגמול ושנמצא מחוץ לישראל יתייצב אחת לשישה חודשים בנציגות ישראל, להוכחת חיים.

אברהם הירשזון: חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק רצינית וראויה.

אברהם הירשזון: בהזדמנות זו אני רוצה לפנות לחברת הכנסת קולט אביטל ולומר לה: כאדם שעסק רבות בכל הנושאים שקשורים לנכי רדיפות הנאצים, אני רוצה לברך אותך ולהודות לך על כך שאת עוסקת בנושא חשוב זה ועל כך שאת רגישה לו.

אברהם הירשזון: אני מקווה שתמשיכי ותעסקי בו בעתיד.

אברהם הירשזון: זה מביא כבוד גם לכנסת ישראל וגם למדינת ישראל.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, אדוני מבקש שנצביע?

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

אברהם הירשזון: אני מבקש, אדוני, מאחר שאין הסתייגויות, להצביע בקריאה שנייה, ולאחר מכן לעבור לקריאה שלישית.

אברהם הירשזון: תודה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, הואיל ואין הסתייגויות, אנחנו נצביע על כל חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 14) בקריאה שנייה בהצבעה אחת.

ראובן ריבלין: אני ממתין עד שיושב-ראש ועדת הכספים יוכל לשוב למקומו בהשקט ובבטחה.

ראובן ריבלין: אם אדוני רוצה להצביע, אז ישב בבקשה.

ראובן ריבלין: ובכן, הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, קריאה שנייה - מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1-3 – 37 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1-3 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 37 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהחוק עבר בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לעבור להצבעה בקריאה שלישית על מנת לתת תוקף לחוק.

ראובן ריבלין: ובכן, הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד? ומי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – אין חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, נתקבל.

ראובן ריבלין: 35 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, של היוזמת חברת הכנסת קולט אביטל, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת קולט אביטל להביע תודות.

ראובן ריבלין: אני מבקש שסגן היושב-ראש אדלשטיין יחליף אותי.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד שהיום אנחנו פשוט מתקנים עוול שנעשה שנים רבות.

קולט אביטל: אנשים שהיו אמורים לקבל רנטה בארץ יצאו מהארץ, ובשל כך לא יכלו עוד לקבל, לא מאתנו ולא מממשלה אחרת.

קולט אביטל: אני חושבת שאנחנו תיקנו את העוול הזה.

קולט אביטל: אני רוצה להודות קודם כול ליושב-ראש ועדת הכספים ולצוות שלו על המהירות שבה הם סייעו לי להעביר את החוק הזה, ואני רוצה להודות לכל אלה שהצביעו בעד.

קולט אביטל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/72; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 7300; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, והיא הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון), התשס"ד-2004.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מדברים על הצבעות בקריאה שנייה ושלישית, ולכן יש לנו כמה הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לפני ההסתייגויות, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מיכאל איתן, יציג את חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון) לקראת ההצבעות בקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: אתה חייב לי שתי דקות.

מיכאל איתן: כן, אני חייב לך, הנה אני אחזיר לך אותן עכשיו, אפילו עם ריבית, שלוש דקות.

מיכאל איתן: אז במקום לדבר חמש דקות, אדוני היושב-ראש, אפשר לקבל היתר לעסקה.

מיכאל איתן: אני חייב לחבר הכנסת מרגי שתי דקות, ועכשיו אני יכול לדבר כאן ללא הגבלת זמן, נכון?

מיכאל איתן: נגיד שיש לי חמש דקות לדבר, אז אני אדבר רק שלוש דקות, ותחזיר לו את שתי הדקות.

יולי יואל אדלשטיין: בלי שזה יהווה תקדים ולא יהיה רשום בפרוטוקול, אנחנו נתחשב בבקשת יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו עומדים כרגע לבקש ממליאת הכנסת לאשר תיקונים בחוק הרבנות הראשית לישראל.

מיכאל איתן: התיקונים האלה נובעים מהעובדה שיש תהליך של ביטול משרד הדתות.

מיכאל איתן: כתוצאה מהעובדה שמשרד הדתות בוטל, הועברו סמכויות שונות למשרד ראש הממשלה ולמשרד המשפטים בקשר לשני חוקים: חוק הדיינים וחוק הרבנות הראשית.

מיכאל איתן: את החוק הקודם אישרנו בשבוע שעבר, והיום אנחנו מבקשים את אישור הכנסת בקריאה שנייה ושלישית לתיקון בחוק הרבנות הראשית, שבא לעשות תיקונים טכניים הנובעים מהעובדה שקודם היה כתוב בחוק הרבנות הראשית במקומות מסוימים: "השר – שר הדתות", ואילו היום אין יותר שר הדתות, אז "השר" זה ראש הממשלה או מי שיהיה אחראי במשרד ראש הממשלה.

מיכאל איתן: כרגע זה ראש הממשלה.

מיכאל איתן: אין לי הרבה מה להוסיף לעניין.

מיכאל איתן: יש כאן כמה שינויים קטנים, שאולי לא באו בהקשר ישיר, אלא תוך כדי הדיון בוועדה.

מיכאל איתן: אני יכול לומר רק שהדיונים בוועדה היו נינוחים, בהשתתפות זרמים שונים ביהדות.

מיכאל איתן: זה מהטעם שכל המהלך הזה הוא מהלך שנע בהסכמה.

מיכאל איתן: ביטול משרד הדתות, יכול להיות שיש אנשים שאומרים שזה מעט מדי ומאוחר מדי, אבל הוא טוב יותר מלא כלום, ויש אחרים האומרים שזה יותר מדי ומהר מדי, אבל אם רק זה - נו, מילא.

מיכאל איתן: בסיטואציה הזאת אנחנו נמצאים.

מיכאל איתן: יש הסכמה רחבה שבאה לידי ביטוי גם בוועדה.

מיכאל איתן: השינויים באים בעקבות ההסכמה הפוליטית לבטל את משרד הדתות, להעביר את הטיפול בכל הנושאים שבהם היה קשור משרד הדתות לדיינים, למועצת הרבנות הראשית, והממונים מתוקף החוק יהיו שר המשפטים וראש הממשלה בהתאמה.

מיכאל איתן: אני מבין שמבחינת ראש הממשלה היה איזה תהליך, שסגן השר יצחק לוי ממלא כעת את התפקיד הפרסונלי בכל מקום שבו כתוב כרגע "ראש הממשלה".

מיכאל איתן: ובכן, אני מסיים בזה את דברי ומבקש את אישור הכנסת למהלך הזה.

מיכאל איתן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת מיכאל איתן, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת המסתייגים, אני אזמין אותם אחד אחד, ואני מבקש מהם להציג את כל ההסתייגויות שהם הגישו.

יולי יואל אדלשטיין: הראשון הוא חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו יבוא חבר הכנסת אברהם רביץ.

נסים זאב: אנחנו מבקשים להתחלף בינינו.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה בהסכמה הדדית, אין לי שום בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו - חבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, רבותי.

זהבה גלאון: כמה מסתייגים יש, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: אחרי זה - חברת הכנסת זהבה גלאון, אם זאת היתה שאלתך, ולאחר מכן יש עוד רשימה ארוכה למדי של מסתייגים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתקדם אתה, זה לא ייקח יותר מדי זמן.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לתרום את תרומתי לחוק הזה, ולכן אני אקצר מאוד-מאוד.

אברהם רביץ: אני רוצה לגעת רק בנקודה אחת, וזאת הסיבה לכך שהחוק הזה לא עלה בשבוע שעבר יחד עם חוק הדיינים.

אברהם רביץ: היינו זהירים מאוד בוועדה, ומצאנו את עצמנו נסחפים יתר על המידה בהענקת סמכויות לשר הממונה, שברגע הזה הוא ראש הממשלה.

אברהם רביץ: יצאה תקלה, שכאילו ראש הממשלה, הוא עצמו ימנה רבנים.

אברהם רביץ: אני לא חושב שלראש הממשלה יש הזמן ויש הכישורים לדעת מי ראוי להיות רב.

אברהם רביץ: חששנו מאוד מפוליטיזציה של מינוי הרבנים.

אברהם רביץ: לכל מפלגה, גם אם היא איננה דתית, יש במרכז שלה או במוסדות שלה או בהתעניינות שלה גם כאלה שהם אולי פורמלית ראויים להיות רבנים, אבל לא ראוי ולא רצוי שהם ימונו על בסיס פוליטי-מפלגתי.

אברהם רביץ: לכן עצרנו את החוק, והעניין הזה תוקן בהסכמה.

אברהם רביץ: הרבנים יצטרכו כמובן לקבל את ברכת הרבנים הראשיים, הרב הראשי אולי.

אברהם רביץ: כך שאני רואה בהצעת החוק, ככל שיש שינויים – השינויים הם ראויים וסבירים, ואני מציע שנצביע בעד החוק.

אברהם רביץ: עד כאן כל הסתייגויותי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת הרב אברהם רביץ, גם על הקיצור הרב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב, שבוודאי ייקח דוגמה מהרב רביץ, שהוא מוותיקי הבית ויודע לקצר, וגם חבר הכנסת נסים זאב כבר חבר כנסת מנוסה, בוודאי יסתייג במהירות, בצורה ברורה, שאינה משתמעת לשתי פנים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חברת הכנסת זהבה גלאון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק הרבנות הראשית בא בעקבות פירוקו של משרד הדתות.

נסים זאב: אבל תראו מה קרה: דווקא היום ראש הממשלה נכנס לבית-חולים, וכולנו בוודאי מאחלים לו רפואה שלמה.

נסים זאב: הוא נכנס לריסוק אבנים בכליות.

נסים זאב: אני מאמין שכאשר האבנים האלה יצאו לו מהגוף, הוא יהיה בוודאי יותר רגיש.

נסים זאב: כנראה האבנים השפיעו עליו במהלך השנה.

נסים זאב: אבנים שהן בתוך גופו של ראש הממשלה, לא יוצאות כלאחר יד, צריך לרסק אותן בקרני לייזר.

נסים זאב: "אבן מקיר תזעק" – הקירות זועקים פה, האבנים זועקות.

נסים זאב: על מה?

נסים זאב: היום לראש הממשלה, בלי ניתוח, עושים השתלה מלאכותית, משתילים לו עוד תיק.

נסים זאב: לא התיקים שהוא נחקר עליהם, חלילה וחס, לא לזה אני מתכוון.

נסים זאב: משתילים לו את תיק הרבנות הראשית.

נסים זאב: ראש הממשלה, שבוודאי כל כך עסוק מעבר לחקירות, מעבר לזה שיש לו התחייבויות לבוש להחזיר את השטחים, לפנות את היהודים מעזה – ראש הממשלה זקוק היום לתפקיד נכבד ביותר, לקבל את חוק הרבנות הראשית לישראל.

נסים זאב: הסמכויות מרגע זה יהיו של ראש הממשלה.

מיכאל איתן: אומרים שהוא זקוק לחסדי שמים.

נסים זאב: בשביל זה התפללתי עליו.

נסים זאב: פתחתי את דברי בתפילה, שכולנו מאחלים לו רפואה שלמה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לכם את ההיסטוריה של הרבנות הראשית, שלמעלה מ-150 שנה אף מוסד לא ניסה לפגוע, עוד בתקופת השלטון הטורקי נתנו את הכבוד ואת ההערכה המלאה לכס הרבנות הראשית, אפשרו לרבנות אוטונומיה מלאה.

נסים זאב: אף אחד לא חשב לרגע שהנושא של הרבנות הראשית צריך לעבור לפוליטיקאים, מפני שיש התחייבות קואליציונית כזאת או אחרת, לשינוי במקרה הזה.

נסים זאב: פוגעים במצח נחושה, מנסים למוטט את המוסד המפואר של עם ישראל, נותנים לאותו עיתונאי, שהיום הוא במקרה גם שר בשינוי, שהבטיחו לו בהסכמים קואליציוניים שפלים לפרק את המוסד, מתוך הנחה שאולי זה יביא לחיסכון בהוצאות המדינה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני חושב שעברנו את גבולות הטעם הטוב.

נסים זאב: ראש הממשלה מתחייב להוריד התנחלויות לא מפני שהוא מאמין שזאת הדרך, אלא מפני שיש לו התחייבות לבוש.

נסים זאב: אבל הוא שכח שבוש ירד בסקרים, בוש היום נמצא בירידה, וייתכן שהנשיא הבא של ארצות-הברית יהיה דווקא אותו מועמד דמוקרט.

נסים זאב: אז ראש הממשלה נשען על קנה רצוץ.

נסים זאב: מדוע ראש הממשלה כל כך ממהר להכריז הכרזות, להתחייב התחייבויות, כאשר היום אנחנו נותנים לו סמכויות נוספות ומאפשרים לו לנהל את הרבנות הראשית?

נסים זאב: הרי לסמכויות החשובות והנכבדות האלה יש צורך להקדיש קצת זמן.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס להסתייגויות, שלדעתי הן קצת מהותיות.

נסים זאב: אומנם יושב-ראש הוועדה לא אוהב את האמירה הזאת, מהותי או לא מהותי, אבל זה מהותי.

נסים זאב: אם ראש הממשלה צריך לקבל החלטות ואנחנו צריכים לא להתייעץ אתו, אלא לקבל את הסכמתו של ראש הממשלה במקרים מסוימים, וכאשר יש חילוקי דעות בין הרבנים הראשיים לבין השר הממונה, במקרה זה ראש הממשלה - איך אנחנו יכולים לאפשר את האוטונומיה ברבנות הראשית, כאשר ראש הממשלה הוא בעצם האיש הפוליטי?

נסים זאב: ואם תאמר לי שהרי גם קודם לכן היה השר הממונה, השר הממונה היה שר הדתות – יש הבדל בין שר הדתות שממונה על ענייני דת לבין ראש הממשלה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, ואולי תופתעו:

נסים זאב: מי שמתכוון לרוץ לראשות הממשלה בקדנציה הבאה זה דווקא טומי לפיד.

מיכאל איתן: מאיפה אתה יודע?

נסים זאב: אני שמעתי, והוא מרגיש את עצמו שהוא מוכשר.

נסים זאב: אז תאר לך, אדוני היושב-ראש, שראש הממשלה דווקא בעניין הזה יהיה טומי לפיד.

מיכאל איתן: אתה מניח שהוא גם רוצה וגם ייבחר.

נסים זאב: אנחנו הרי מכירים את הפוליטיקה, והכול יכול להיות.

נסים זאב: אף אחד לא חשב לרגע שראש הממשלה יצהיר הצהרות מסוימות, שבזכות אותן הצהרות והבטחות הוא נבחר וקיבל 40 מנדטים, ולמחרת הוא יעשה אחרת.

נסים זאב: בינתיים מי שמבטיח ומקיים זה טומי לפיד, ויש כלפיו אהדה.

נסים זאב: ויכול להיות שכל השמאל יראה לנכון שהוא המועמד המתאים ביותר.

נסים זאב: תאר לך שכל הערבים בכנסת וכל השמאל, יחד עם שינוי, ויכול להיות שחלק מהליכוד שגם תומכים בעמדותיו של טומי לפיד, יבחרו דווקא את טומי לפיד, והוא יהיה ראש הממשלה והוא יהיה גם שר הדתות.

יולי יואל אדלשטיין: שיחה מאוד מענייינת, אבל ניצלת אפילו את הזמן שהרב רביץ הוריש לך.

נסים זאב: האם אני יכול לסמוך על אדם כזה, שהוא במוצהר רודף דת, שאנחנו מכירים אותו כשונא דת, במעשיו ובהצהרותיו?

נסים זאב: אני יכול לומר לך, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, שאני מאוד מעריך ומכבד אותך, כי אתה עושה עבודה יסודית וכולנו סומכים עליך.

נסים זאב: אני לא יכול לסמוך על טומי לפיד בעניין הזה.

נסים זאב: סגן השר יצחק לוי עוד יכול אולי לאזן את הדברים, הוא איש הגון וישר.

נסים זאב: אבל ברגע שסמכויות כאלה עוברות לאדם שאין בסלו ובחשיבה שלו ערכי דת, איך אני יכול להעניק לו סמכויות כל כך נרחבות?

נסים זאב: לכן מאוד נתקשה להצביע, אף שלכאורה בהצעת החוק יש האצלת סמכויות נוספות לרבנות הראשית ולרבנים הראשיים.

נסים זאב: אבל בכמה נקודות שהעליתי אני כן עומד על ההסתייגויות שלי, שבנושאים מאוד אקוטיים ורגישים יש צורך בהסכמה של הרבנים הראשיים, ולא רק להתייעץ אתם.

נסים זאב: במקרים האלה אני מבקש, לפחות הסתייגות אחת, יושב-ראש הוועדה, אם תסכים אתי שזה יהיה לא "בהתייעצות" אלא "בהסכמת הרבנים הראשיים לישראל".

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, יש לי כמה הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך שתי הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: ביקשתי להתחשב באילוצי לוח הזמנים, אבל אתה ניצלת את כל הזמן שעמד לרשותך, אפילו לפי התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

נסים זאב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת זהבה גלאון, רן כהן, אברהם בורג, יולי תמיר, דוד אזולאי, שלמה בניזרי, נסים דהן, יצחק וקנין, אלי ישי, אמנון כהן ויצחק כהן – אינם נוכחים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משולם נהרי.

משולם נהרי: מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר כנסת יאיר פרץ - אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

קריאה: מתי ההצבעה, היום?

יולי יואל אדלשטיין: יש הצבעה בעוד כמה דקות, לא רק היום.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לפנות לסיעת המפד"ל, ובעיקר לשרים שלה, לשר אפי איתם ולשר זבולון אורלב.

משה גפני: רבותי, סיעת יהדות התורה הגישה הצעת אי-אמון בראש הממשלה על שני נושאים: האחד זה הנושא של קריסת שירותי הדת, ושירותי הדת קרסו.

משה גפני: למעשה, לכל הנושא של שירותי הדת אין תקציב.

משה גפני: אין משכורות, אין דלק למקוואות, מערכת הכשרות - כל הדברים שעל-פי חוק כל אזרחי המדינה חייבים לקבל אותם - אישור נישואים, קבורה, כל הדברים האלה קרסו.

משה גפני: תקציב הישיבות קוצץ באופן שאין למעלה הימנו.

משה גפני: תקציב הישיבות היה בתקציב שנת 2003 1.23 מיליארד, והוא עומד היום על סביבות 550 מיליון.

משה גפני: זה תקציב מקוצץ באופן שאין לו אח ורע.

משה גפני: בתקופה שבה תקציב הישיבות היה 1.23 מיליארד, היה תקציב המוסדות להשכלה גבוהה 4.5 מיליארדים.

משה גפני: היום תקציב הישיבות הוא 550 מיליון, ותקציב המוסדות להשכלה גבוהה הוא 6.7 מיליארדי שקל; צריך את זה, וצריך את המוסדות התורניים להשכלה גבוהה - אנחנו במדינה יהודית.

משה גפני: ומהתקציב המקוצץ הזה, נכון לעכשיו, אמצע פברואר, הישיבות לא קיבלו שקל - אחרי הקיצוצים הקשים, הנוראיים האלה.

משה גפני: אנחנו מגישים אי-אמון על הנושא הזה.

משה גפני: הנושא נוגע לסיעת המפד"ל לא פחות מאשר ליהדות התורה, במידה מסוימת אפילו יותר.

אברהם רביץ: כן פחות.

משה גפני: פחות מיהדות התורה?

משה גפני: אנחנו אומרים שצריך מוסדות תורה, אנחנו אומרים שצריך שירותי דת, אבל הם אומרים עוד דבר: הם אומרים שמדינת ישראל היא ראשית צמיחת גאולתנו.

משה גפני: המציאות הזאת שבמדינה יהודית לא יהיו שירותי דת, היא גם אסון השקפתי-אידיאולוגי מבחינתה של הציונות הדתית.

משה גפני: יושבת סיעת האיחוד הלאומי, ויש לה שרים בממשלה, השר בני אלון לא בא להצביע נגד האי-אמון שלנו, הוא לא הגיע.

משה גפני: יושבים פה חבר הכנסת אורי אריאל, חבר הכנסת אריה אלדד, הם לא הצביעו נגד האי-אמון שלנו.

משה גפני: מגיעים השר אפי איתם והשר זבולון אורלב ומטיפים לנו מוסר, שאנחנו לא מספיק רואים את מדינת ישראל כמדינה יהודית.

משה גפני: והם אומרים לנו, תקראו את ספרי ההשקפה שלהם, הם מאשימים את היהדות החרדית שהיא לא מתייחסת מספיק למדינת ישראל כמדינה יהודית, ואנחנו מתייחסים.

משה גפני: אנחנו אומרים, לא יכול להיות דבר כזה, שלא יעבירו שקל אחד לישיבות, שייתנו לשירותי הדת לקרוס, ואנחנו מגישים אי-אמון על זה.

משה גפני: לפחות שישבו בחוץ.

משה גפני: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, מגיע השר אפי איתם, אני כבר לא מדבר על זה, לא מתערב בעניין - -

אברהם הירשזון: מה היה, חבר הכנסת גפני?

משה גפני: - - שראש הממשלה הודיע שיפנו את חבל-עזה, אני לא מדבר על זה.

משה גפני: זו בעיה שלכם, של השר אפי איתם, של השר אורלב.

משה גפני: האיחוד הלאומי לפחות אומרים ומקיימים.

משה גפני: הם אומרים, לא נצביע בעד ממשלה שהכריזה הכרזות כאלה, בעד ראש ממשלה כזה.

משה גפני: אבל אתם, מפלגה של צבועים, מפלגה שלא מעניין אותה שום דבר.

משה גפני: פחד השר אורלב, אולי ראש הממשלה יעשה לו את מה שהוא עשה פעם לש"ס; אם הוא לא יבוא להציל את הממשלה שלו הוא יעיף אותו.

משה גפני: אז הוא הגיע כמו נמושה, כמו ילד קטן להצביע על הדברים הכי חשובים ליהדות בישראל.

משה גפני: פחד זבולון אורלב שמא ראש הממשלה יעיף אותו מהכיסא, יזרוק אותו החוצה.

משה גפני: בא עכשיו זבולון אורלב כמו ילד קטן, כמו נמושה.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להימנע.

משה גפני: להצביע על הדברים הכי חשובים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, אפשר להימנע.

יולי יואל אדלשטיין: אני בפעם הראשונה התאפקתי - אפשר להימנע מביטויים כאלה כשאתה נואם בכנסת.

משה גפני: אני אמנע בהמשך.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

משה גפני: יש לכל מפלגה אידיאולוגיה מסוימת.

משה גפני: נכון, כיסאות זה דבר חשוב לפוליטיקאים, בעיקר אם הם מהמפד"ל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

משה גפני: אבל יש קו אידיאולוגי מינימלי, כבוד עצמי של אנשים שבחרו בכם, שרוצים את מדינת ישראל כמדינה יהודית.

משה גפני: אני לא מדבר על גוש-קטיף, אני לא מדבר על חבל-עזה, זה לא ענייני, ועל זה לא הגשנו אי-אמון, אבל אין שירותי דת - -

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

משה גפני: - - אין תקציב למוסדות הוראה.

משה גפני: והגעתם לפה, היושב-ראש לא מרשה לי להגיד, אז אני לא אחזור על הביטויים, מה שאני חושב עליכם, לא רק אני.

משה גפני: כל הכבוד לאיחוד הלאומי, בוז למפד"ל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון המסתייגים הוא חבר הכנסת אופיר פינס-פז, שעכשיו ייקח דוגמה מכל הדוברים שדיברו לפניו וידבר גם הוא בתמציתיות.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאנחנו מכירים אותו, הוא יודע לעשות זאת.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו נראה אותך לא עושה את זה.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: יש לי חמש הסתייגויות, אבל אני לא מתכוון להשאיר אתכם פה 25 דקות.

אופיר פינס-פז: אני בכלל מציע ליושב-ראש הקואליציה, ומשום שמפלגת העבודה מיוצגת פה ברוב עם, אתה יכול לשחרר חלק מחבריך שנמצאים פה לטובת הרוב.

גדעון סער: רק אתה מייצג את מפלגת העבודה בשעות האלה, ואני לא צריך לקבל את ההצעה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: הוא פשוט רואה אותך אחד כשווה רבים.

גדעון סער: אני רוצה להגיד את זה לפרוטוקול, כל שבוע בשעה הזאת רק חבר הכנסת פינס מייצג את הסיעה שלו.

יולי יואל אדלשטיין: הפרוטוקול לא שומע אותך כרגע, ותאפשר לחבר הכנסת פינס לדבר.

רוני בר-און: - - -

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני אצמצם את הדברים.

אופיר פינס-פז: אני חייב לפתוח - עם כל החשיבות של החוק הזה, והוא באמת חשוב, קודם אני רוצה לומר מלה על הדבר המכריע בסדר-היום הציבורי שלנו היום.

אופיר פינס-פז: אני באמת מתפלא על הממשלה.

אופיר פינס-פז: הרי מה קרה כאן?

רוני בר-און: לפי הקוד האתי אסור לך לעשות את זה.

אופיר פינס-פז: למה?

רוני בר-און: אמרתי לך, לפי החוק.

אופיר פינס-פז: אסור לי לעשות את זה?

אופיר פינס-פז: על מה אתה מדבר?

אופיר פינס-פז: אומנם אתה חדש בכנסת, חבר הכנסת בר-און, זה לא בכללים, אבל אתה יושב-ראש ועדת הכנסת, אתה יכול לשנות את הכללים.

אופיר פינס-פז: אני בוודאי יכול לומר וצריך לומר את הדברים.

אופיר פינס-פז: בא שר בישראל, חותם על צו שקובע שמחירי הלחם האחיד של מדינת ישראל עולים ב-27%, ונוסע לרומניה.

אופיר פינס-פז: שכולם ישברו את הראש.

אופיר פינס-פז: שמאיר שטרית יענה, שביבי נתניהו יענה, שגדעון סער יענה.

אופיר פינס-פז: בטח, הוא ברומניה.

אופיר פינס-פז: פה אין לנו לחם לאכול, והוא אוכל ממליגה.

אופיר פינס-פז: שיגעון.

אופיר פינס-פז: פה אין לחם לאכול, והוא רוצה שנאכל עוגות.

אופיר פינס-פז: חברים יקרים, הממשלה הזאת, עד שהבסטיליה הישראלית לא תיפול, לא תבין?

אופיר פינס-פז: מה צריך לקרות כאן כדי שתפקחו את העיניים?

רוני בר-און: אתה יודע איזה סבל בשבילו זה לנסוע לרומניה?

אופיר פינס-פז: סבל נורא.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, חבר הכנסת פינס, רק שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אם יימשכו קריאות הביניים, חבר הכנסת רוני בר-און, אני אמליץ בפני חבר הכנסת אופיר פינס לנצל את כל הזמן שעומד לרשותו להסתייגויות שלו.

אופיר פינס-פז: חברים יקרים, פה זה לא צרפת, אבל אני רוצה להזהיר אתכם מהמהפכה הישראלית.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להזהיר אתכם, שאם תמשיכו לקבל החלטות כל כך מקוממות, כל כך מכאיבות, כל כך פוגעניות, בסופו של דבר, חס וחלילה, יקום כאן ציבור מתוסכל ומדוכא שיעשה חלילה מעשה.

אופיר פינס-פז: ואני מציע לכם לבטל, לבטל, לבטל את הצו שמורה על העלאת מחירי הלחם האחיד במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: זו בושה וחרפה.

אופיר פינס-פז: איבדתם את הצפון, איבדתם את המצפון.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע לאן עוד אתם יכולים להידרדר.

אופיר פינס-פז: ועכשיו לעצם הצעת החוק.

זהבה גלאון: רק עכשיו אתה מגיע לחוק?

אופיר פינס-פז: כידוע לך, חברת הכנסת גלאון, הצעת החוק הזאת נולדה בחטא – נולדה בחטא, וטוב יהיה אם הכנסת הזאת לא תעביר אותה.

אופיר פינס-פז: מדוע נולדה בחטא?

אופיר פינס-פז: רצתה סיעת שינוי לעשות מעשה חיובי ולסגור את משרד הדתות.

אופיר פינס-פז: היינו תומכים בזה, ותמכנו בזה בחפץ לב, חשבנו שהמשרד הזה מיותר.

אופיר פינס-פז: אבל סיעת שינוי, כדי לקבל את הסכמת המפד"ל לסגירת משרד הדתות, נאלצה לבצע עסקה, עסקה פוליטית, שבעיני היא חמורה ומסוכנת, שבעיני היא מאוד-מאוד בעייתית לשלטון החוק במדינת ישראל, ואסביר מדוע.

אופיר פינס-פז: בחוק הזה סיעת שינוי והממשלה בעצם נותנות בידי הרבנים הראשיים לישראל את סמכויות שר הדתות.

אופיר פינס-פז: במקום ששר המשפטים טומי לפיד ייקח את הסמכויות של שר הדתות - כמי שמחליף אותו לצורכי מימוש החוק הזה – החליטו שלא: קודם כול, השר שיהיה אחראי לחוק יהיה ראש הממשלה - -

אברהם רביץ: - - -

אופיר פינס-פז: - - ראש הממשלה, לא שר המשפטים.

אופיר פינס-פז: אבל חלק גדול מהסמכויות הועברו לרבנים הראשיים, ואני אמרתי את זה בחוק הדיינים, ואני אומר את זה כעת: לא יכול להיות שבידי הרבנים הראשיים, בכל הכבוד המגיע להם – ויש כבוד – יהיו סמכויות כל כך מרחיקות לכת בנושאים שקשורים לכלל ישראל.

אופיר פינס-פז: לנשיא בית-המשפט העליון, כבוד הנשיא אהרן ברק, אין הסמכויות שיש לרבנים הראשיים ביושבם כיושבי-ראש או כנשיאים של בית-הדין הרבני הגבוה, וזה לא ייתכן.

אופיר פינס-פז: על זה הסכמתם לוותר, ואני אומר לכם - זו תהיה בכייה לדורות.

אופיר פינס-פז: בכייה לדורות.

גדעון סער: תאמין לי שהבהרת את עמדתך.

גדעון סער: הבהרת אותה - - -

אופיר פינס-פז: כן?

אופיר פינס-פז: הבהרתי ושכנעתי, או הבהרתי ולא שכנעתי?

גדעון סער: אני יכול להגיד – כמה מאמץ עשיתם כדי להגיע ליעד הזה בממשלה שאתה היית יושב-ראש הקואליציה שלה, ולא הגעתם?

גדעון סער: לא בנימה פולמוסית, אני - - -

אופיר פינס-פז: ראשית, אני אומר לך, הרי אמרתי שאני משבח את ההחלטה לסגור את משרד הדתות, אבל לא היה צריך לשלם בעטיה שום מחיר פוליטי.

אופיר פינס-פז: לא היו צריכים לוותר על שום דבר, משום שזה היה חלק מההסכם הקואליציוני.

אופיר פינס-פז: זה היה חלק מהתנאים המוקדמים להקמת הממשלה הזאת – מי שזוכר את השיחות - -

יולי יואל אדלשטיין: מה השיחה הפרטית הזאת?

אופיר פינס-פז: - - ולכן לא הייתם צריכים לשלם בעבור זה דבר וחצי דבר.

אופיר פינס-פז: סיעת המפד"ל, שישבה אצל אהוד אולמרט בבית עם טומי לפיד, ידעה מלכתחילה שיש כוונה לבטל את משרד הדתות.

אופיר פינס-פז: מדוע היה צריך לייצר מין אנדרוגינוס כזה, שהסמכויות הופכות להיות בצד השני, אצל הרבנים הראשיים, במקום אצל שר המשפטים, ובסוף שר המשפטים כלל לא אחראי לחוק אלא ראש הממשלה?

אופיר פינס-פז: אלה פשרות מיותרות, לא נחוצות, ובסופו של דבר מי שיצא נפסד מהעניין הזה הוא הציבור החילוני, שלא פעם מגיע לבית-הדין הרבני, בלית ברירה.

אופיר פינס-פז: הוא ישלם את המחיר.

אופיר פינס-פז: תדעו לכם, היתה לכם ההזדמנות היסטורית למנות רבנים קונסרבטיבים ורפורמים לבית-הדין הרבני.

אופיר פינס-פז: היתה לכם ההזדמנות לעשות את זה, ואתם החמצתם אותה ביודעין, ויתרתם עליה ביודעין, התפשרתם עליה ביודעין - -

אברהם פורז: אתם לא - - - לממשלה - - -

אופיר פינס-פז: - - ואתם נשארתם עם אותה קונסטרוקציה.

אופיר פינס-פז: פורז, כשאני אומר דברים אמיתיים, תראה - - -

רוני בריזון: - - -

אברהם פורז: אתה אומר דברים לא אמיתיים.

אופיר פינס-פז: עזוב, למה לך להתווכח על מה שאתה מסכים אתי?

אופיר פינס-פז: בחיייך, חבל.

אברהם פורז: איזו הזדמנות היתה?

אברהם פורז: אתם הייתם שם - - -

יוסף יצחק פריצקי: אופיר, נכון – לא יכולנו לעשות את זה בקואליציה הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: תבואו ונעשה – נכון, תבואו ונעשה.

יוסף יצחק פריצקי: מה אתה רוצה שאומר לך?

יוסף יצחק פריצקי: תבואו ונעשה – גם לשבת בחוץ וגם לומר - - -

אופיר פינס-פז: נו מה, אתה רוצה שעכשיו אני אפתח אתך את הוויכוח הזה?

אופיר פינס-פז: הרי אני לא אפתח אתך את הוויכוח על ממשלת האחדות.

אופיר פינס-פז: הרי כשאנחנו נתנו הסכמה לשרון, ערב הקמת הממשלה, לממשלה של ליכוד-עבודה-שינוי, בסוף אהוד אולמרט, טומי לפיד ואפי איתם טרפדו את זה, ואתה יודע שאני צודק, אבל זה לא נושא השיחה.

אופיר פינס-פז: אני קורא לחברים לתמוך בהסתייגויות שהצענו להצעת החוק הזאת.

אופיר פינס-פז: אלה הסתייגויות ראויות, הסתייגויות חשובות, שאולי אינן עולות בקנה אחד עם ההסכמה שהשיגה הקואליציה או הממשלה, אבל הן בוודאי משפרות בצורה ניכרת את הצעת החוק ומשיגות את אותו יעד - - - מכל מקום, אני חושב שבזה הצעת החוק הזאת תשופר.

אופיר פינס-פז: אם יושב-ראש ועדת החוקה מיקי איתן יענה לי בחיוב ויסכים להיענות להסתייגויות שלי, אנחנו נתמוך בהצעת החוק.

אופיר פינס-פז: אם לא – אדוני היושב-ראש, אנחנו נבקש להביע אי-אמון בראש הממשלה על רקע הצעת חוק הרבנות הראשית (תיקון).

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט מוזמן להשיב בקצרה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, באמת היה צריך להתמיד קצת – לא הרבה זמן – להקשיב לדיון שמתנהל פה כדי להבין את רזי הפוליטיקה הישראלית.

מיכאל איתן: תראו מה מתרחש: עולה חבר כנסת נכבד מיהדות התורה, תוקף בלשון בוטה ובהתלהבות והוא משוכנע בצדקת דרכו, ומה הוא אומר?

מיכאל איתן: הוא אומר: המפד"ל בגדו בציבור הדתי, המפד"ל לא עושים מספיק למען העניין הדתי, ומביא את הצעת החוק הזאת כדוגמה וכעדות לטענותיו.

מיכאל איתן: לא חולפות שתי דקות, עולה נציג האופוזיציה, חבר הכנסת אופיר פינס, ומה הוא אומר?

מיכאל איתן: החוק הזה, יש בו ויתורים לדתיים; החוק הזה הוא חוק לטובת הדתיים – ותוקף את שינוי.

מיכאל איתן: עכשיו הם מציעים אי-אמון בממשלה.

מיכאל איתן: ומה יקרה בהצבעת האי-האמון?

מיכאל איתן: אופיר פינס ייתן יד לחבר הכנסת גפני, והם יביעו אי-אמון בממשלה - -

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: גפני הוא בעד החוק.

מיכאל איתן: - - אבל לפני שהם יביעו אי-אמון בממשלה, הם יביעו אי-אמון זה בזה.

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: כי גפני אומר שהחוק הזה פוגע בדתיים, ואופיר פינס אומר שהחוק הזה נותן הטבות לדתיים.

מיכאל איתן: אז עם מי אתם מצביעים?

מיכאל איתן: תחליטו לפני שאתם באים לתקוף את הממשלה - -

אופיר פינס-פז: אתה יודע מה?

אופיר פינס-פז: אתה תשפוט.

מיכאל איתן: - - תשבו עם עצמכם ותחליטו.

מיכאל איתן: ואני אומר לכם ששניכם צודקים ושניכם לא צודקים.

מיכאל איתן: במשך שנים, גם דתיים וגם חילונים במדינת ישראל מדברים על כך שבמשרד הדתות יש עיוותים – לא בדת היהודית, חס וחלילה, אלא במשרד הדתות.

יצחק וקנין: יש משרד שאין בו עיוותים?

מיכאל איתן: במשרד הדתות - - -

יצחק וקנין: מיקי איתן, יש משרד שאין בו עיוותים?

מיכאל איתן: ואף אחד לא רוצה – אני אפילו לא רוצה להגיד את מה שרציתי להגיד; אני אגיד את זה בלשון יותר מתונה – אני לא מאמין שיש כאן, בכנסת, אנשים שרוצים לפגוע בדת היהודית.

מיכאל איתן: יכול להיות שלא כל אחד מקבל את כל עול המצוות, אבל לפגוע בדת היהודית במדינת ישראל, במדינה שהיא יהודית במהותה, יהודית ודמוקרטית?

משולם נהרי: - - -

מיכאל איתן: אנחנו, בשם הדת, לא רוצים שיהיו דברים לא בסדר.

מיכאל איתן: גם אתם לא.

יצחק וקנין: מיקי איתן - - -

מיכאל איתן: גם אתם לא, ולכן היתה הסכמה חשובה – לעשות רפורמה כדי לתקן עיוותים.

מיכאל איתן: מעניין, שמעתי פה את חבר הכנסת נסים זאב, על מה הביקורת שלו?

מיכאל איתן: הוא אומר: תשמעו, היום מילא, אבל אולי פעם יהיה איזה שר, והסידור הזה לא יתאים.

מיכאל איתן: עם כל הכבוד, אני חושב שההסכמה הזאת של הממשלה הנוכחית ללכת בצורה נכונה לתקן עיוותים אינה מחלישה את הדת.

מיכאל איתן: היא מחזקת אותה.

מיכאל איתן: המהלך הזה של ביטול משרד הדתות אינו מחליש את הדת.

מיכאל איתן: הוא מחזק אותה.

מיכאל איתן: אני דוחה מכול וכול את הביקורת בגין הצעת החוק הזאת.

מיכאל איתן: אמרתי בתחילת דברי, ובזה גם אסיים - נכון, יש כאלה שאומרים, היה צריך לעשות הרבה יותר ולבטל את משרד הדתות עוד לפני הרבה זמן.

מיכאל איתן: יש אחרים שאומרים, לא, היה צריך לעשות פחות, ואולי לא למהר כל כך, לתקן את העיוותים בשלבים.

מיכאל איתן: אבל כולם יודעים שהיה צריך לעשות מעשה.

מיכאל איתן: העובדה שהאופוזיציה תוקפת את המעשה הזה משני הצדדים, כלומר, גם מכאן וגם מכאן, מראה שבסופו של דבר המעשה שנעשה הוא המעשה הנכון.

מיכאל איתן: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

מיכאל איתן: היא הצעת חוק טובה.

מיכאל איתן: ואני מציע לאופיר פינס לחפש נושאים אחרים להביע בהם אי-אמון בממשלה, לא נושא כזה, שבו האופוזיציה מביעה אי-אמון בעצמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בזה תמו ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: השיב מה שהשיב יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת איתן.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, הסתיימה התשובה של יושב-ראש ועדת החוקה?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין מה לא ברור.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שמעתי מחבר הכנסת אופיר פינס ידידנו, שיש כוונות להכריז אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: לכל מי ששכח בינתיים, אי-אמון על הצעת חוק יוכלו לבקש לפני ההצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אם יקרה מצב כזה, נשמע גם מה דעתו של ראש הממשלה בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אנחנו ממשיכים עם סדר-היום כרגיל, כלומר, עם ההצבעות על ההסתייגויות בקריאה שנייה לחוק הרבנות הראשית (תיקון).

נסים דהן: הצעת אי-אמון, על-פי תקנון הכנסת, אפשר להציע גם בקריאה השנייה, ולא רק לפני הקריאה השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: התייעצתי בינתיים, גם לפי התקנון וגם עם גורמים יודעי דבר, וזאת לא העמדה שלנו, אדוני סגן היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לגיטימי שתהיה לך עמדה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע העמדה שלי קובעת בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק הסתייגות לחבר הכנסת נסים זאב - מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: לפני סעיף 1, הסתייגות לחבר הכנסת אברהם רביץ.

אברהם רביץ: אני מסיר את כל ההסתייגויות של יהדות התורה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רביץ הודיע שכל ההסתייגויות של חברי סיעת יהדות התורה הוסרו.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו יכולים להצביע על שם החוק.

יולי יואל אדלשטיין: גם לסעיף 1 אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על שם החוק וסעיף 1, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 30 נגד – 4 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 30, נגד – 4, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: שם החוק וסעיף 1 אושרו.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 2 הסתייגות של חברי הכנסת זהבה גלאון, רן כהן, אופיר פינס-פז, אברהם בורג ויולי תמיר.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות - 6 נגד – 28 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת זהבה גלאון, רן כהן, אופיר פינס-פז, אברהם בורג ויולי תמיר לסעיף 2 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 2 אין עוד הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יכולים להצביע על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 9 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 30 נגד – 4 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות לחבר הכנסת אברהם בורג אחרי סעיף 2.

יולי יואל אדלשטיין: מאחר שהוא לא כאן, לא נצביע על הסתייגותו.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 3 הסתייגות לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אני משאיר את ההסתייגות הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מצביעים על הסתייגותו של חבר הכנסת נסים זאב לסעיף 3.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות - 10 נגד – 25 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת נסים זאב לסעיף 3 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 10, נגד – 25, אין נמנעים, ההסתייגות לא אושרה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 3, חברי הכנסת נסים זאב, דוד אזולאי וכן הלאה – מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות לסעיף 3 לחברי הכנסת זהבה גלאון, רן כהן, אופיר פינס-פז, אברהם בורג ויולי תמיר; אנו מצביעים עליה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות - 4 נגד – 31 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת זהבה גלאון, רן כהן, אופיר פינס-פז, אברהם בורג ויולי תמיר לסעיף 3 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 4, נגד – 31, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מצביעים על סעיף 3, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה - 29 נגד – 5 נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 29, נגד – 5, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 3 אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 4 הסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות - 4 נגד – 31 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת אופיר פינס-פז ואברהם בורג לסעיף 4 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 4, נגד – 31, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא אושרה.

יולי יואל אדלשטיין: על סעיפים 4 ו-5 נוכל להצביע כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 4-5, כהצעת הוועדה – 32 נגד – 4 נמנעים – אין סעיפים 4-5, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 32, נגד – 4, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיפים 4 ו-5 אושרו כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, להצביע על ההסתייגות לסעיף 6?

אופיר פינס-פז: לא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר פינס פינס-פז מסיר את ההסתייגות לסעיף 6.

יולי יואל אדלשטיין: על ההסתייגות לסעיף 7 להצביע?

אופיר פינס-פז: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מצביעים על סעיף 6 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 15 בעד סעיף 6 – 31 נגד – 4 נמנעים – אין סעיף 6 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 31, נגד – 4, נמנעים אין.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 6 אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז לסעיף 7 - נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות - 4 נגד – 32 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת אופיר פינס-פז ואברהם בורג לסעיף 7 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 4, נגד – 32, נמנעים - אין.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא אושרה.

יולי יואל אדלשטיין: על סעיפים 7, 8, 9 ו-10 אין יותר הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: חלק הוסרו בהצבעה וחלק הוסרו מרצונם החופשי של חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 17 בעד סעיפים 7-10, כהצעת הוועדה – 32 נגד – 4 נמנעים – אין סעיפים 7-10, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 32, נגד – 4, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון) אושרה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אני מבקש להציע אי-אמון בממשלה לפני הקריאה השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, הודיעני על תסריט כזה ראש הממשלה באופן אישי ממיטת חוליו - ואנחנו מאחלים לו, בוודאי, החלמה מהירה בשם כולנו - שאם יבקשו הצבעת אי-אמון לפני הקריאה השלישית, הוא מבקש בשם הממשלה לראות בהצבעה זאת הצבעת אמון.

יולי יואל אדלשטיין: לכן נוכל לקיים כרגע את ההצבעה.

זהבה גלאון: ממיטת חוליו?

זהבה גלאון: שאני אבין, ממיטת חוליו?

אופיר פינס-פז: אתם דיברתם אתו ממיטת חוליו?

אופיר פינס-פז: הטרדתם אותו בדבר כזה פעוט?

יולי יואל אדלשטיין: אני דיברתי עם ראש הממשלה בטלפון, דבר שלא מקובל, אבל כבר יש לו תקדים בכנסת הנוכחית, לאחר שהפרשנות המשפטית קבעה, שראש הממשלה, ולא אחר, צריך לבקש אמון בממשלה, ולכן נאלצנו לעשות זאת, לדבר אתו באופן אישי, ולכן נוכל להצביע.

אופיר פינס-פז: לפי דעתי זה לא אנושי, אבל זכותכם.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, מי שיצביע כרגע בעד, יצביע בעד הצעת החוק בקריאה שלישית וגם יצביע אמון בממשלה, ומי שיצביע נגד - מתנגד לחוק ומביע אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה אחת, בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 18 בעד החוק - 27 נגד - 4 נמנעים - 6 חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון), התשס"ד-2004, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד - 27, מתנגדים - 4, נמנעים - 6.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אני קובע שהחוק אושר בקריאה שלישית והכנסת גם הביעה אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון), התשס"ד-2004, אושרה בשלוש הקריאות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף הבא על סדר-היום: דיווח נציגי הכנסת לכנס האירו-ים-תיכוני, שהתקיים בחסות הפרלמנט האירופי בבריסל - חבר הכנסת מגלי והבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני חבר הכנסת והבה, אנחנו מחכים לך בקוצר רוח.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האספה הפרלמנטרית האירו-ים-תיכונית היא המוסד הפרלמנטרי של השותפות האירו-ים-תיכונית.

מגלי והבה: זאת שותפות שהחלה בעקבות תהליך ברצלונה, ב-1995.

מגלי והבה: שם נקבע, בהסכמה בין 15 המדינות האירופיות ו-12 המדינות הים-תיכוניות - או, יותר נכון, מדינות אגן הים התיכון - לפעול למען שותפות, והשותפות הזאת בסופו של דבר הביאה לשני דברים חשובים: אספה, שתהיה הגוף המייצג את השותפות הזאת, ונוסף על האספה יהיה גם תקנון לאספה הזאת, כדי שכל השותפות תתבצע בהסכמה.

מגלי והבה: ואכן, בשותפות הזאת, כפי שאמרתי, נמצאות מדינות אגן הים התיכון.

מגלי והבה: נוסף עליהן, מהמזרח התיכון היתוספה מדינת ירדן - הממלכה ההאשמית - לאחר שחתמה על תהליך ברצלונה.

מגלי והבה: הוחלט בין חברי האספה הזאת, שהכינוסים של האספה יתקיימו לפחות פעם בשנה, והוחלט גם להקים שלוש ועדות שתתכנסנה לפי הצורך וידונו בהן בכל הנושאים הקשורים למטרת השותפות הזאת בין מדינות אירופה לבין מדינות הים התיכון.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על ועדה אחת שתתייחס ותטפל בכל הנושאים המדיניים, הביטחוניים, וייכלל בוועדה הזאת גם נושא זכויות האדם.

מגלי והבה: כל מדינה מהמדינות השותפות תוכל שיהיו לה נציגים בוועדה הזאת, ידונו בנושאים והם יביאו את ההמלצות לאספה שמתכנסת פעם בשנה.

מגלי והבה: הוועדה השנייה היא הוועדה שתדון בנושאים הכלכליים, בנושאים התקציביים, בנושאי חברה וחינוך שנוגעים לכל המדינות.

מגלי והבה: הוועדה השלישית היא וועדה שתתייחס לאיכות החיים, איכות הסביבה וחילופי משלחות ותרבות.

מגלי והבה: מבחינתנו, יצא לי לייצג את הכנסת בשני הכינוסים החשובים: הכינוס הראשון שדן בכינון האספה הזאת, שהתקיים בדצמבר בנאפולי - קדמו, כמובן, לכינוס הזה ישיבות שהשתתפו בהן חבר הכנסת אברהם בורג וחבר הכנסת רוני בר-און, ואכן, בכינוס בנאפולי היתה ההכרזה החגיגית על הקמת האספה, בהסכמה של כל החברות בוועדה הזאת.

מגלי והבה: נוסף על כך הוחלט שתהיה ישיבה נוספת – היא נקבעה ל-19 ו-20 בינואר - שבה יאשרו את התקנון של האספה הזאת.

מגלי והבה: וכאן נובעת החשיבות של אישור התקנון, אדוני היושב-ראש, והיו כמה הישגים חשובים מאוד למדינת ישראל ולכנסת ישראל, והיה לי הכבוד לייצג את הכנסת והמדינה שם.

מגלי והבה: אחד הנושאים החשובים שהתקבלו שם הינו ההכרה בשפה העברית כשפה רשמית.

מגלי והבה: ההישג הזה הינו הישג היסטורי.

מגלי והבה: פשוט מאוד: באספה הזאת הוכרו בהתחלה כשפות עבודה האנגלית, הצרפתית והערבית.

מגלי והבה: במאבק ובסיוע של חברים טובים שם הצלחתי להכניס את השפה העברית כשפה רשמית במוסד די חשוב.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על מוסד שמורכב מ-240 חברים, 120 שיהיו נציגי הפרלמנט האירופי ו-120 של מדינות אגן הים התיכון.

מגלי והבה: והצלחנו בנושא הזה.

מגלי והבה: אני יכול להגיד, בפני אדוני היושב-ראש ובפני הכנסת, שזו הצלחה חשובה מאין כמוה, שכל חבר כנסת שייצג את המדינה, שידבר בפני האספה, יוכל לדבר בשפת אמו, והשפה העברית הפכה להיות שפת עבודה ושפה רשמית באספה הזאת.

מגלי והבה: הנושא השני החשוב - הנושא של מקומות הכינוס של האספה.

מגלי והבה: אני הצעתי ולקחתי על עצמי – בשם הכנסת, בשם ממשלת ישראל - שאנחנו מוכנים לארח אצלנו את האספה; נבטיח את השתתפותם של כל חברי האספה ממדינות האיחוד האירופי וממדינות אגן הים התיכון, אפילו נבטיח את השתתפותן של מדינות שאין להן קשרים דיפלומטיים עם מדינת ישראל.

מגלי והבה: בסיוע של החברים – גם של יושב-ראש הפרלמנט המרוקני וגם הנציגים המצרים - הצלחנו להעביר את ההחלטה הזאת.

מגלי והבה: היה מעין שיתוף פעולה, שנדיר לראות אותו, בתמיכה גלויה.

מגלי והבה: אפילו היה ויכוח בין המשלחות מהמדינות הערביות באגן הים התיכון.

מגלי והבה: הנציג הסורי התנגד להחלטה הזאת.

מגלי והבה: בסופו של דבר התקבלה ההחלטה ברוב גדול, וכפי שאמרתי, צריך לציין את התמיכה של נציגי הפרלמנט המצרי, ד"ר עאמר מנצור, שעמד על כך שישראל צריכה לארח אספות כאלה, כדי לעודד את ההבנה והשלום בין ישראל לשכנותיה.

מגלי והבה: אני רוצה לציין עוד נקודה חשובה, אדוני היושב-ראש, והיא הנושא של שימור עקרון הייצוג השוויוני על בסיס מדינתי.

מגלי והבה: היתה הצעה שיהיה ייצוג לחברי האספה על-פי גודל האוכלוסין.

מגלי והבה: כמובן, אנחנו התנגדנו, ובסופו של דבר התקבלה ההצעה שמספר הנציגים יהיה לפי מספר המדינות.

מגלי והבה: כך הבטחנו שלמדינת ישראל, שנחשבת מדינה באגן הים התיכון, יהיו עשרה נציגים באספה הכללית עד חודש מאי.

מגלי והבה: בחודש מאי, ברגע שמלטה וקפריסין יהפכו לחלק מהאיחוד האירופי, יהיו לנו 12 נציגים ו-12 קולות בהצבעות השונות.

מגלי והבה: כמובן, זה הישג חשוב; מה עוד שהבטחנו שבוועדות, אדוני היושב-ראש, יהיה לנו ייצוג של ארבעה נציגים בכל ועדה, וכמובן, הייצוג הוא שוויוני.

מגלי והבה: לסיכום, אדוני היושב-ראש, אני רואה חשיבות רבה בכך שהצלחנו בעמל לא קל להיות מיוצגים באספה של האיחוד האירופי באגן הים התיכון, ה"יורו-מד", כפי שהוא נקרא, ונוכל להביא את דברנו.

מגלי והבה: בדרך כלל אנחנו סובלים באספות בין-לאומיות ואפילו באומות המאוחדות מכך שאנחנו במיעוט, אבל כאן, מכיוון שההחלטות תתקבלנה על בסיס הסכמה בין כל החברים, תהיה לנו הזכות להביע את עמדותינו, נוכל להיות שווים לשאר המדינות ונצליח להביא את דברנו גם בפני המדינות שיש להן אינטרס חשוב לקרב בין המדינות השותפות באגן הים התיכון ומדינות אירופה.

מגלי והבה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מגלי והבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב בשם הכנסת גם להודות לך, וכמי שהשתתף במקרה באחת מישיבות ההכנה, אני יודע כמה סקפטיות היתה אם אכן תצליח להעביר את ההישגים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הצלחת אחד אחד, ואני באמת חושב שזה הישג חשוב.

הצעת חוק-יסוד: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/35).

הצעת חוק-יסוד: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 36) (הצהרת אמונים), קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון יתקיים היום וההצבעה תתקיים ביום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה לא אחר אלא יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת רוני בר-און.

): תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להציג בפניכם הצעת חוק בקריאה ראשונה מטעם ועדת הכנסת, שעניינה נוסח הצהרת האמונים של חברי הכנסת.

): כידוע לכול, היום מתחייב כל חבר כנסת שעה שהוא מושבע לתפקידו "לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

): הצעת החוק המונחת בפניכם מציעה להוסיף לאחר הנוסח הזה את התוספת הבאה, שלפיה חבר הכנסת מתחייב גם: "לשמור על כבוד הכנסת וחבריה ולנהוג בהתאם לכללי האתיקה של חברי הכנסת".

): הצעה זו גובשה בוועדת הכנסת בעקבות המלצתה של ועדה ציבורית שמינה יושב-ראש הכנסת לצורך גיבוש קוד אתי לחברי הכנסת, ועדה שבראשה עמד שופט בית-המשפט העליון בדימוס, פרופסור יצחק זמיר.

): הוועדה הציבורית, יש לומר, טרם גיבשה את ההצעה השלמה של הקוד האתי השלם ולפניה עוד עבודה רבה, אולם לבקשת יושב-ראש הכנסת ולכבוד יום הולדתה ה-55 של הכנסת, שחל בט"ו בשבט, העבירה הוועדה הציבורית לוועדת הכנסת שתי המלצות: הראשונה, זו המונחת לפניכם, לתקן את נוסח הצהרת האמונים של חברי הכנסת; והשנייה קובעת את חלק המבוא או את החלק הכללי או את עקרונות היסוד של הקוד האתי החדש.

): ועדת הכנסת, בישיבתה בשבוע שעבר, אימצה את שתי ההמלצות.

): עקרונות היסוד לקוד האתי החדש אושרו על-ידה והם ייכנסו לתוקף בימים הקרובים, עם פרסומם ברשומות.

): אני מבקש את אישורה של הכנסת להצעת החוק, המרחיבה את נוסח הצהרת האמונים של חברי הכנסת וכוללת בו גם את מחויבותם לשמירת כבוד הכנסת וחבריה ואת ההתחייבות לנהוג בהתאם לכללי האתיקה.

): מבחינת חובת הגילוי הנאות, אני חייב לומר, שלאחר שההצעה הזאת תעבור את הקריאה הראשונה, היא לא תובא לקריאה שנייה ושלישית עד שתושלם מלאכת הקוד האתי כולו, כדי שלא נימצא במצב שבו יש לנו חובה על הצהרת אמונים לקוד אתי שטרם אישרנו אותו.

): תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת רוני בר-און, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח בדיון, וההצבעה, כאמור, מחר, יום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת שהביעו רצון להשתתף בדיון הם חבר הכנסת אברהם רביץ – לא נמצא, חבר הכנסת אברהם שוחט – לא נמצא, חברי הכנסת אחמד טיבי, עסאם מח'ול, מוחמד ברכה – לא נמצאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת נסים זאב.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצהרת האמונים בנוסח החדש מכניסה את ההתחייבות לנהוג על-פי כללי האתיקה של חברי הכנסת לתוך חוק-יסוד: הכנסת.

אריה אלדד: חברי הכנסת, אני יושב בוועדת האתיקה של הכנסת ורואה את מבחר הכיעור במנות מרוכזות, לא באופן אקראי, כמו אלה מבינינו שאינם זוכים להיות נוכחים בכל הקרבות לעיני התקשורת שנערכים כאן, אלא רק במקצתם.

אריה אלדד: כיושב-ראש הוועדה אני מצר מדי שבוע על כך שהסנקציות שהוועדה יכולה ונוהגת להטיל נתפסות לעתים כתעודת הצטיינות של חבר הכנסת בעיני בוחריו, ממש כמו שלעתים הרחקה מאולם המליאה נתפסת כהוכחה להיות חבר הכנסת לוחם ללא חת וללא מורא וללא נימוס וללא כללים על דעותיו ועל האינטרסים של שולחיו.

אריה אלדד: לכן הייתי צריך לברך באמת על כך שההתחייבות לנהוג על-פי כללי האתיקה תוכנס להיכל הזה בכניסה הראשית, בחוק-יסוד, ולא רק במסגרת תקנון, אבל הלוואי שהייתי מאמין כי שינוי זה יביא אותנו, חברי הכנסת, לנהוג אחרת.

אריה אלדד: גם היום, עוד טרם שינוי הנוסח, אומרים חברי הכנסת: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל".

אריה אלדד: זה מפריע לכמה מאתנו לתמוך ב"חיזבאללה"?

אריה אלדד: לתמוך במלחמת הטרור של הרשות?

אריה אלדד: להבין מחבלים מתאבדים?

אריה אלדד: ללכת להאג להעיד נגד מדינת ישראל?

אריה אלדד: אף שזאת הפרת אמונים, להבנתי, כפשוטה, כמשמעה, לא בהתפלפלות משפטית, אלא ממש כמו שהתכוון מי שכתב "לשמור אמונים למדינת ישראל", שהיא מדינתו של העם היהודי, אין מעמידים אותם לדין על הפרת אמונים, ודאי לא על בגידה.

אריה אלדד: אז האם אנחנו באמת סבורים שתוספת ההתחייבות לשמור על תקנון האתיקה תשפר את ההתנהגות?

אריה אלדד: לצערי, חברי הכנסת, דומני שעד שלא נדע איך לתגמל את אלה המהווים דוגמה אישית חיובית בהתנהגותם ועד שלא יהיו לתקנון האתיקה גם שיניים, עד שכל מי שמגדף ידע שהוא ילקה בכיסו על כעסו, לא ישתנו נורמות ההתנהגות בבית הזה ולא ירום כבוד הכנסת.

אריה אלדד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו יבוא חבר הכנסת דהאמשה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק אומרת, שחבר הכנסת צריך להצהיר אמונים ובתוספת לכך להצהיר כי ישמור על כבוד הכנסת וחבריה וינהג בהתאם לכללי האתיקה של חברי הכנסת.

נסים זאב: חבר הכנסת אלדד, אני מאוד מעריך אותך, אתה רוצה להפוך את הכנסת הזאת לעבריינית?

נסים זאב: הרי אתה בעצמך אמרת, שמה שאתה רואה בוועדת האתיקה זה שחור משחור.

נסים זאב: אתה חושב שהתרבות בכנסת תשתנה?

נסים זאב: בעצם, מה אנחנו עושים?

נסים זאב: היום מעגנים בחוק-יסוד את העניין שכל חבר כנסת שמתפרע או הביע איזו עמדה יהיה עבריין, כי היום יש חוק.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, שבחוק הדיינים, למשל - הבאתי הצעת חוק שאני מקווה שתעלה בקרוב, שמציעה לשנות את הנוסח ולעדן אותו יותר.

נסים זאב: ומה הצהרת האמונים שאני מבקש שדיין יצהיר?

נסים זאב: אני מתחייב לשמור אמונים לדיני תורת ישראל ולמדינת ישראל, והריני מקבל על עצמי לשפוט את העם משפט אמת וצדק.

נסים זאב: היום בחוק הדיינים, הנוסח שקיים היום - אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל, אין תורת ישראל.

נסים זאב: קודם כול, לשפוט את העם משפט צדק, לא להטות משפט, ולא להכיר פנים.

נסים זאב: ואיפה - לא תיקח שוחד?

נסים זאב: והוא הדין לגבי השופטים, גם באותו נוסח.

נסים זאב: אם אני אומר, לשפוט צדק ואמת, זה כולל הכול.

נסים זאב: זה ודאי לא להכיר פנים, זה ודאי לא להטות משפט.

נסים זאב: לא צריך בכל בעיה שמתעוררת לשנות את ההצהרות.

נסים זאב: אני חושב שהצהרה כוללת הכול.

נסים זאב: עניין של כבוד בין חברים זה עניין של תרבות, זה לא עניין של חוק-יסוד.

נסים זאב: אני חולק על זה באופן מאוד מהותי, ואני חושב שהכנסת, אם תצביע בעד החוק הזה, בעצם תפגע בעצמה.

נסים זאב: חבל שחברי הכנסת לא נוכחים פה ולא מבינים שמחר הם יכולים להיות נתבעים, אפילו בבית-משפט, בעקבות הצעת החוק שנראית כל כך נאורה, מתקדמת ועושה צדק, לשנות את הסגנון.

נסים זאב: אנחנו לא נשנה פה שום דבר, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: מה שהיה הוא שיהיה.

נסים זאב: וחבל מאוד שחלילה וחס אנחנו נכשיל את חברי הכנסת במידת יתר, ולדעתי - מאוד מיותר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן - חבר הכנסת יאסינוב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא שאין בעיה של אתיקה בכנסת, ולא שחברי הכנסת שומרים תמיד על כבוד הכנסת או על כבוד היחס החברי ביניהם או על כבודם של חברים אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבעיה קיימת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל התרופה המוצעת לפנינו פה לא רק שאיננה תרופה, היא רק תסבך ותביא לתוצאות שליליות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היתה לי הזכות להשתתף בדיון עם הוועדה הנכבדה, ועדה ציבורית, דיון שהיה פה בכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והיו שם גם דברים גלויים, דברים כנים, והתלבטנו כולנו בבעיה כולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל, עם כל הכבוד, התיקון המוצע לנו פה איננו מוסיף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול מאוד להיות שהוא גם יגרע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני מבין איך חבר כנסת שמצהיר את הצהרת האמונים, שהיא לדעתי שלמה וקצרה וברורה, איננו מבין, גם בלי הצהרה כזאת, שאלף-בית של האתיקה ושל החברות בבית הזה מחייב גם לשמור על כבודו, ומחייב גם לשמור על כבודם של החברים האחרים בבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פה אני רוצה לומר עוד מלה לגבי ההתפרצויות הקשות שקורות גם בבית הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קורה שההתפרצויות האלה, תהייינה קשות ככל שתהיינה, יכולות להיות מובנות גם על-ידי הציבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לנו רגעים קשים, יש שעות שאנחנו באמת, כל אחד בדם לבו מסיח, וגם מביע את דעתו, ובצורה הקשה ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שזה גם לגיטימי וזו איננה דוגמה רעה, לא מבחינת חינוך ולא לציבור כולו, וזה איננו פוגע בכבוד הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שמביע פה עמדה אידיאולוגית, תהיה קשה ככל שתהיה, וחבר כנסת אחר שיש לו עמדה ממש הפוכה, ושניהם מתעמתים, אני חושב שהם עושים זאת בשליחות הציבור ועושים את תפקידם נאמנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שיש כן להוקיע - גם את הדברים האלה אפשר להביע, אפשר להגן על העמדות האידיאולוגיות בצורה הקשה ביותר, וגם בקול רם, אבל אפשר עדיין לא לרדת לרמת הזילות, שלצערי הרב גם הרבה פעמים קורית כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר גם לשמור על ביטויים נכונים, אפשר גם לשמור על לשון נקייה, ועם זאת להביע את העמדה הקשה ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל כנראה, בכל אופן יש פה דבר שהוא טעון תיקון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק שאינני בטוח, אני בטוח בהיפך הגמור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התיקון המוצע לפנינו לא יוסיף אלא רק יגרע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא רק יסרבל את הצהרת האמונים הקיימת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא גם לא יוסיף מאומה לתרבות הדיבור ולתרבות ההתנהגות בכנסת ולא יוסיף גם לשמירת כבוד הכנסת וכבוד חבריה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהתיקון חייב לבוא לא בהצעת חוק אלא בדרכים אחרות, רבות ומגוונות, שיש בהן אכן להועיל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני, ברשותך, רוצה להוסיף רק משפט אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמענו כאן פירוש מסוים - - -

יולי יואל אדלשטיין: אבל, אדוני, הזמן כבר חלף עבר לו במהירות רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה רק לומר שתי מלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני מסכים עם פרשנותו של חבר הכנסת אלדד, הקשה והבוטה והחד-סטרית לגבי הנאמנות - כאילו יש פה עבריינים שצריך להעמיד אותם לדין על בגידה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסיפורים האלה, חבר הכנסת אלדד, אין להם מקום, ואני חושב שהם פוגעים בכבוד הכנסת וגם בכבוד הייצוג כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו - חבר הכנסת יאסינוב.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר - סליחה, הוא איננו.

אורי אריאל: זה חלק מכיבוד המליאה והאתיקה.

אורי אריאל: יושב-ראש ועדת הכנסת?

): לא, השר לא שייך לעניין הזה.

): אני חושב שחייב להיות שר במליאה, אבל זה לא שייך לדיון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נסתפק בסגן השר צבי הנדל.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נציג ראוי.

צבי הנדל: סגן שרת החינוך נשאל לכללי אתיקה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אני מבקש לא להפריע לחבר הכנסת אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: ולעצם הערתו, אני חושב שהוא צודק.

יולי יואל אדלשטיין: שר תורן חייב להיות במליאה.

אורי אריאל: חברי חברי הכנסת, החקיקה הזאת לפי דעתי לא תביא ליותר כבוד לכנסת, אלא אם נגלה בהמשך הדרך, כפי שהתבטא היושב-ראש, לפני שנצביע בקריאה שנייה ושלישית, דברים אחרים בענייני האתיקה.

אורי אריאל: כי רק החקיקה והמלים האלה לא יועילו.

אורי אריאל: הרי כשאתה בוחן את ההתנהגות של אחד מחשובי הבית הזה, אחד מוותיקי הבית הזה, נניח ראש הממשלה - חותם על הסכם קואליציוני שהוא יחזק את ההתיישבות, אז הוא מחזק את ההתיישבות.

אורי אריאל: כל אחד ישפוט אם זה משדר אמון לציבור.

אורי אריאל: כל אחד ישפוט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

אורי אריאל: כשאומרים, אנחנו מכבדים את הכנסת, אז מה זה אומר?

אורי אריאל: נניח לראש הממשלה יש דרך לכבד את הכנסת, בעצם יש לו דרכים רבות.

אורי אריאל: הוא מופיע פה יותר מחלק גדול מחברי הכנסת.

אורי אריאל: הוא יושב בישיבות הכנסת יותר מרוב חברי הכנסת.

אורי אריאל: האם זה מפני שאין לו מה לעשות?

אורי אריאל: ודאי שיש לו מה לעשות.

אורי אריאל: אבל הוא רואה בזה ערך.

אורי אריאל: הוא רואה ערך בישיבה בישיבות הכנסת.

אורי אריאל: האם הוא משוכנע, לא כתרגיל, אלא משוכנע בתוכו שהוא צריך להביא עקירת יישובים לכנסת?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: אם זה נוח וזה משרת משהו וכו', וככה וככה וככה, אז אולי הוא יביא את זה גם לכנסת.

אורי אריאל: אז זה ייפתר בחוק, יושב-ראש ועדת הכנסת?

אורי אריאל: אני מעריך שלא, כי הרי זה עניין של תרבות בעיקר, ואם מנהיגי הציבור, כמונו, בוודאי ראש הממשלה, ואחרים, לא ייתנו את הדוגמה האישית, יהיה קשה מאוד להגיע לאן שאולי כולנו, בטוח כולנו היינו רוצים להגיע.

אורי אריאל: אני הייתי מציע ליושב-ראש הכנסת וליושב-ראש ועדת הכנסת בעיקר לתת שיניים למקרים שבהם יש עבירות ברורות ויש עלבון ברור לכנסת.

אורי אריאל: אם אין שיניים לעניין, זה יהיה דיון אולי מאוד מרתק וכו', אבל לא יצא ממנו שום דבר.

אורי אריאל: זה לא דבר יוצא דופן כאן בכנסת, אבל חבל להוסיף על זה.

אורי אריאל: אני מקווה שהוועדה אכן תמצא את הכלים כדי שמי שלא בסדר ילקה, ובא לציון גואל.

אורי אריאל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מפנה את תשומת לבו של חבר הכנסת אורי אריאל לכך שנציג הממשלה הוא השר עוזי לנדאו והוא נמצא אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: ואתה ודאי תסכים אתי שהוא נציג ראוי ורצוי לממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יגאל יאסינוב, ואחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להחזיר אתכם חודשיים אחורה, לדיון ולהצבעה כאן על הצעת חוק שלי, שבה הצעתי להוסיף להצהרת אמונים מלה אחת, והיא "לחוקיה".

יגאל יאסינוב: הייתי בטוח שזה יכול לפטור אותנו מכל העבירות כביכול של חברי כנסת בתחום האתיקה והקוד האתי.

יגאל יאסינוב: אני רוצה לומר לכם, שההצעה הממשלתית הזאת לא נשמעת טוב והיא לא ברורה.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להבין, איך אפשר להחליט מה היא התנהגות אתית או לא אתית של חבר הכנסת אם הוא לא עובר על כללים כלשהם?

יגאל יאסינוב: אנחנו בעצם הולכים לחוקק חוק כשאנחנו לא יודעים מהם הכללים ומה יהיה אחר כך הפירוש של הקוד האתי.

יגאל יאסינוב: זו הבעיה, כי אנחנו מצביעים על חתול בשק.

): לא היית פה, הסברתי את זה.

יגאל יאסינוב: נכון, אבל אני שמעתי מה אמרת, ראיתי את זה בערוץ-33 בחדר.

יגאל יאסינוב: בכל מקרה, אנחנו משאירים להחלטת ועדת האתיקה.

יגאל יאסינוב: אני לא יודע מה יהיה אם בראש ועדת האתיקה יעמוד איש פנאטי.

יגאל יאסינוב: יש לנו היום יושב-ראש שהוא ראוי לחיקוי במובן האתי, אבל מה יהיה עם מישהו אחר?

יגאל יאסינוב: זו הבעיה.

יגאל יאסינוב: הצעת החוק היא ממשלתית, אבל זו טעות להביא הצעה כזאת להצבעה, אני חושב שזו שגיאה.

יגאל יאסינוב: אני לא מצביע בעד החוק הזה.

יגאל יאסינוב: אני לא אצביע נגד, כי הצעת החוק היא ממשלתית ואני חבר הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, זה לא חוק ממשלתי.

יולי יואל אדלשטיין: זו הצעה של ועדה ציבורית, וכרגע זו הצעה של ועדת הכנסת.

יגאל יאסינוב: אם כך, טעיתי.

יגאל יאסינוב: בכל מקרה, אני לא יכול להצביע בעד חוק שכזה.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להתייחס בקצרה למה שאמר חבר הכנסת נסים זאב.

יגאל יאסינוב: אם, חס וחלילה, מתי שהוא, אנחנו נעביר פה הצהרה שתהיה מקובלת אך ורק על תנועה פוליטית אחת בבית, זה יהיה אסון וזה יהיה אסון לדמוקרטיה.

יגאל יאסינוב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יאסינוב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חבר הכנסת איוב קרא.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בהצהרת האמונים בנוסח הקיים, המחויבות היא אמונים למדינת ישראל, ואין התחייבות לשמור על החוקים מכוח הסברה שמחוקק תפקידו לחוקק את החוק.

טלב אלסאנע: הכנסת היא ריבון והיא מחוקקת את החוקים.

טלב אלסאנע: ולכן הוא אמור לפעול לתיקון חוקים ולא בהכרח לקדש אותם.

טלב אלסאנע: זה לא אומר שמותר לו לעבור על החוק.

טלב אלסאנע: אבל המעמד שלו, הסמכות שלו, המנדט של חבר הכנסת הוא ליזום גם שינוי חוקים שאינם נראים לו.

טלב אלסאנע: היום באים להוסיף מחויבות לכללי האתיקה.

טלב אלסאנע: לדעתי, אם אנחנו לא מכניסים להצהרת אמונים את המחויבות לחוקים, אין שום היגיון להכניס את ההתחייבות לגבי כללי האתיקה.

טלב אלסאנע: אלה כללים פנימיים שמחייבים חברי הכנסת.

טלב אלסאנע: אלה לא עקרונות-על שמחייבים את כלל האזרחים.

טלב אלסאנע: הם תקפים, הם מחייבים, אבל אין שום סיבה או היגיון להכניס אותם למסגרת הצהרת האמונים.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לציין, שמי שיוזם את הצעת החוק סבור כנראה שבדרך זו הוא מעלה את קרנה ואת מעמדה של הכנסת.

טלב אלסאנע: אבל אני סבור שהמעמד של הכנסת מוקנה לה מכוח הפעילות שלה.

טלב אלסאנע: הזילות של הכנסת גם היא מכוח הדיונים, כשנושאים חשובים לא מובאים לכנסת - וקיימנו כאן דיון על הכנס בהרצלייה.

טלב אלסאנע: זה לא אומר שלא צריך לקיים כנסים כאלה, אבל נושאים חשובים שנוגעים לעתידו של העם או חשובים לאזור בכלל אמורים להיות נדונים קודם כול כאן, בוודאי לא בעיתונות ולא בכנס זה או אחר.

טלב אלסאנע: חשוב גם לא רק לכבד את כללי האתיקה, אלא גם לכבד את עקרונות-העל.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, אנחנו שומעים שרים בממשלה הזאת, שהטירוף שלהם מעביר אותם על דעתם.

טלב אלסאנע: הם מתחילים לדבר על השאלה, איך להתמודד עם האוכלוסייה המוסלמית על-ידי התנצרות.

טלב אלסאנע: זה ממש טמטום.

טלב אלסאנע: נשאלתי היום: איך אתה מסביר את זה?

טלב אלסאנע: ואמרתי שההסבר הוא לא בתחום הפוליטי, הוא אולי בתחום הפסיכולוגי.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת ששר בממשלה שמכבד את עצמו מדבר בצורה הזאת?

טלב אלסאנע: אנחנו שומעים שראש הממשלה, חברי הכנסת, מדברים - - -

עמרי שרון: חלק מהעניין של הבית וההתייחסות היא גם בצורה שבה מתייחסים למי שאתה לא מסכים אתו.

עמרי שרון: גם אם אני לא מסכים במאה אחוז עם ההתבטאות של מי שאמר מה שאמר, עדיין הדרך שבה אתה כרגע פונה אליו היא מראש גם מבזה, גם פוגעת, וגם אתה חוטא כמוהו או קצת אחרת.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת שרון, אני לא חושב שהניסוח שלי לא מבטא בצורה הולמת את ההצהרות של השר בני אלון.

טלב אלסאנע: לדעתי, אין הגדרה הולמת יותר לדברים שהוא אמר.

טלב אלסאנע: יש יחס משפיל כלפי כלל האוכלוסייה הערבית או המוסלמית.

טלב אלסאנע: זה לא פגע באדם אחד, אלא באוכלוסייה שלמה.

טלב אלסאנע: יש ויכוח, יש סכסוך שהוא פוליטי; זה לא אומר שלא צריך לכבד את העם השני, את הזהות שלו, את האופי שלו, את התרבות שלו.

טלב אלסאנע: להתייחס בצורה כזאת, זה מראה על קלות דעת איומה.

טלב אלסאנע: גם העניין של חילופי יישובים ערביים מתוך המדינה, מה זאת אומרת?

טלב אלסאנע: האם זה סחר-מכר?

טלב אלסאנע: האם זה אנשים שאפשר להעביר אותם מכאן לשם?

טלב אלסאנע: אלה אזרחי המדינה, אלה שייכים למדינה.

עוזי לנדאו: - - -

טלב אלסאנע: רק כדי להניח את דעתו של השר עוזי לנדאו - א.

טלב אלסאנע: אף שאין הקבלה בין האזרחים הערבים שחיים במדינה לבין האזרחים היהודים שחיים מחוץ לגבולות המדינה - - -

עוזי לנדאו: למה אין?

טלב אלסאנע: אין הקבלה.

טלב אלסאנע: אבל אין התנגדות שצבי הנדל יישאר ברצועת-עזה ויקבל על עצמו את החוק הפלסטיני ויקבל את האזרחות הפלסטינית, ואין לי התנגדות שהוא יבקר גם בפרלמנט הפלסטיני.

טלב אלסאנע: אין לי שום התנגדות.

צבי הנדל: יש להם חוק?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא, אחרון הדוברים.

צבי הנדל: יש הצבעה היום?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה תתקיים מחר במסגרת הישיבה החגיגית של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כך קבע יושב-ראש הכנסת.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהחוק הזה הוא חוק ראוי ונכון, במיוחד בעקבות המצב ההולך ומידרדר בבית הזה.

איוב קרא: אני חושב שמזמן היה צריך ליזום את החוק הזה ולהביא לחקיקתו.

איוב קרא: אני חושב שזה דבר מאוד חשוב לבית הזה, לשמור על המעמד שלו, על האווירה בתוכו.

איוב קרא: אין לי ספק שזה דבר מחויב המציאות.

איוב קרא: כשהסתכלנו פעם על הבית הזה, הכול היה מתוך יראת כבוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מרכז הליכוד - - -

איוב קרא: זה לא מרכז הליכוד.

איוב קרא: כל הזמן, מרכז הליכוד.

איוב קרא: הליכוד, ידידי דהאמשה, היא מפלגה דמוקרטית, הכי דמוקרטית, שלא היתה לה ועדה מסדרת מעולם.

איוב קרא: אני גאה להיות חלק מחברי מרכז הליכוד, שיודעים לשלוח לכנסת את האנשים הכי מוכשרים והכי טובים מתוכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמצביעים פעמיים.

איוב קרא: ההצבעה הכפולה היתה פה ולא במרכז הליכוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם שליחי המרכז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שהמרכז שלח.

איוב קרא: מרכז הליכוד היה מאז ומתמיד, גם בתקופתו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה, וגם בתקופת שמיר, ייבדל לחיים ארוכים, וגם בתקופתו של ביבי, ונכון גם לתקופתו של אריק שרון - - -

): אתה טועה.

): אצל בגין היתה ועדה מסדרת.

איוב קרא: אולי לפני שנולדתי.

איוב קרא: אני יכול לומר לך, שעם כל המאבקים שהיו בליכוד, ידעו גם להתעלות וללכת ביחד בצורה דמוקרטית, ולא כמו כל המפלגות הקטנות שבעצם יש להן ראש שמכתיב את הרשימה איך שנוח לו, ואין דין ואין דיין, ואין ראייה דמוקרטית.

טלב אלסאנע: יש משהו שורשי - - - הבוקר שמעתי שאתה מתכוון להימנע בהצבעה או להצביע נגד.

איוב קרא: זה לא שייך להצהרת האמונים והאתיקה.

טלב אלסאנע: זו התנהגות חברי הכנסת.

טלב אלסאנע: זה חלק מהתנהגות חברי הכנסת - - -

איוב קרא: אני מודיע לך בריש גלי, שאני לא אתן לאיש להפיל את ראש הממשלה שלי.

איוב קרא: זה - חד-משמעית.

איוב קרא: זה הכיוון שלי וזו הנאמנות שלי לדרך ולאלה ששלחו אותי לכנסת.

איוב קרא: כל מה שהוא אומר הוא עדיין בחזקת הצהרה.

איוב קרא: חלילה, אני לא נרתע ממשהו.

איוב קרא: היתה פה הבטחה של יושב-ראש הקואליציה, שבשעת אמת, אם יהיו הכרעות גורליות, תהיה הצבעה חופשית בתוך הליכוד.

איוב קרא: לכן די לבעיה בשעתה.

איוב קרא: אנחנו לא ניתן לשמאל לחגוג ולהפיל את ראש הממשלה שלנו.

איוב קרא: כבר היינו בסרט הזה ושילמנו את המחיר של אוסלו בזמנו, שהביא את האסון עלינו ועל שכנינו.

יולי תמיר: חברים שלך בקואליציה לא ייתנו לך להצביע - - -

איוב קרא: אם אצה הדרך למפלגת העבודה להיכנס לממשלה, אנחנו לא ניתן לה להיכנס לממשלה.

איוב קרא: אם היא תיכנס לממשלה, אני אבקש ועדת חקירה פרלמנטרית על פרס ועל הפשע הזה שהביא עלינו עם אוסלו.

איוב קרא: זה מה שרוצה מרכז הליכוד, אנחנו נאמנים לדרך של מרכז הליכוד ונפעל בדיוק על-פי הנחייתו של מרכז הליכוד, כי זו המפלגה הכי דמוקרטית והכי נכונה לתקופה הזאת.

יולי תמיר: מה זה דמוקרטית.

יולי תמיר: ..

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוני בר-און, יושב-ראש ועדת הכנסת שהביא לנו את ההצעה שבה דנו, רוצה להשיב למי שדיברו כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, תשובה מחייבת הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דהאמשה, אתה צודק בעיקרון.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהנושא קצת מיוחד ויוצבע במסגרת ישיבה חגיגית של הכנסת, בלי לפגוע בחבר הכנסת נכבד כמו רוני בר-און, יושב-ראש ועדת הכנסת, בכל זאת יש סדר-יום טקסי וחגיגי, ואין מקום לתשובות מסוג זה.

): אני לא צריך לחרוג מכבודי, ואני אדבר מחר גם בישיבה החגיגית.

יולי יואל אדלשטיין: מסתבר שיושב-ראש ועדת הכנסת סידר לעצמו זמן דיבור גם מחר.

יולי יואל אדלשטיין: לא ידעתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא צריך לומר שתחילת התשובה עכשיו והמשכה יהיה מחר.

): נכון.

): מחר אני אגיד תודה רבה.

): תודה רבה על ההערה, ההערה נכונה תקנונית.

): אני אדבר בקצרה, באופן טלגרפי, כיוון שגם מרבית המסתייגים אינם פה.

): חבר הכנסת אלדד, יושב-ראש ועדת האתיקה, הביע את צערו על כך שבהצעת הקוד שהגשנו אין סנקציות.

): הוא הציע סנקציות כספיות.

): פרק הסנקציות יגיע.

): אמרתי שהגשנו רק את חלק המבוא, את החלק הכללי, שהוא הצהרת האתיקה של הכנסת.

): אנחנו נרד לפירוט העבירות - מה מותר ומה אסור - וכנראה גם נגיע לפרק העונשין.

): פרק העונשין יהיה שונה מהפרק הקיים היום, שכנראה לא משרת את המטרות של הקוד האתי.

): חבר הכנסת נסים זאב, שדיבר על הצהרת האמונים, אמר:

): אתם חושבים שמי שיפר כלל אתיקה צריך יהיה להעמיד אותו לדין פלילי על הפרת אמונים.

): תנוח דעתך, חבר הכנסת זאב, לא יועמדו לדין פלילי.

): מי שיפר את הקוד האתי יעמוד לדין בוועדת האתיקה של הכנסת.

): הצהרת האמונים איננה לוקחת את הקוד האתי והופכת אותו לאיזה קוד פלילי או לקודקס פלילי, אלא משאירה אותו באותו מקום.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת בר-און, רק שאלה, ברשותך - - -

יולי יואל אדלשטיין: לא ברשותו, אלא ברשותי, חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואני מאפשר לך.

טלב אלסאנע: הרי להצהרת האמונים יש איזה תוקף לצורך כניסת חבר הכנסת לתפקידו.

טלב אלסאנע: מה המשמעות של הפרת הצהרת האמונים בהקשר זה כשהוא מפר כללי אתיקה?

): אני אסביר.

): בהזדמנות הזאת, כשאנחנו עושים סדר או מעשה חדש בעניין כללי האתיקה, עושים "אפ-גריידינג", שדרוג, מרימים אותם קצת מהמקום המוצנע והלא-רציני שהם מופיעים בו בתקנון, בבחינת חצי אות מתה - סעיף אחד כללי שאומר לא להשתמש בזכויות שלא כהלכה, והסעיף הכללי שמדבר על שמירה על כבוד הכנסת ועל כבוד החברים.

): אנחנו חושבים שבקוד האתי צריך להגיד הרבה יותר דברים.

): כדי לתת לזה איזה נופך מסוים - - -

נסים זאב: זו רק הצהרת אמונים, עם כל הכבוד.

): זו הצהרת אמונים לשמירת הכללים.

): הצהרת האמונים היא הצהרת אמונים - לשמור אמונים למדינה.

): אנחנו לא שומרים אמונים לקוד האתי.

): תפרידו.

): אני אקרא לכם ברצף אחד איך תיראה הצהרת האמונים: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

): זו הצהרת אמונים למדינה, לשליחות.

): אחר כך יבוא: לשמור על כבוד הכנסת וחבריה ולנהוג בהתאם לכללי האתיקה של חברי הכנסת.

): המיקום שלה הוא בהצהרת האמונים, אבל הסיפא לא מדבר על אמונים, לא לחוק, לא למדינה ולא לשליחות.

): זה עונה על כל השאלות ששאלו גם יאסינוב ואורי אריאל.

): צריך לדעת לקרוא את ההצהרה.

): האמונים הם למדינה - - -

נסים זאב: - - -

): אז אי-אפשר לעשות שתי שבועות.

): ביקשנו בהזדמנות הזאת להעלות מדרגה את המחויבות האמיתית לקוד האתי, וביקשנו לתת לזה איזה ממד של טקסיות - גם מחר, בדיון החגיגי, וגם כמובן כאשר תושבע הכנסת השבע-עשרה, או כאשר ייכנסו לכאן חברים חדשים ויצטרכו להישבע אמונים.

): לעניין שאמרת, ואמר את זה גם חבר הכנסת יאסינוב, שאנחנו מצהירים כביכול על בלנקו – לא יודעים מה הקוד וכבר נשבעים.

): הרגעתי אתכם - מחר אנחנו נעביר את זה בקריאה ראשונה, והקריאה השנייה והקריאה השלישית יתקיימו רק אחרי שכל הקוד האתי החדש של הכנסת יעבור.

): אז נדע מה אנחנו הולכים להוסיף להצהרת האמונים.

): חבר הכנסת אורי אריאל דיבר דברים שאינם - סליחה על הביטוי - ממין העניין.

): אמרתי שכרגע הקריאה הראשונה שתתקיים מחר יש לה ממד טקסי בלבד.

): חבר הכנסת יאסינוב ביקש, והזכיר את ההצעה שלו מלפני חודשיים להוסיף לאותה הצהרת אמונים את המלה "לחוקיה".

): הוויכוח הזה, כפי שאמר לך חבר הכנסת טלב אלסאנע, שהוא גם משפטן, שנותיו שנות דור, אם לחוקק "נשבע אמונים לחוקים".

): יש מי שאומרים כן ויש מי שאומרים שמרגע שבידיו לשנותם, אין צורך שהוא יישבע אמונים לחוקים.

): עכשיו אתה שואל, אז למה לכללי האתיקה?

): עניתי על זה.

): אתה לא נשבע אמונים לכללי האתיקה.

): אתה נשבע אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותך בכנסת.

): לעניין האתיקה, אתה רק מתחייב לכבד את הכנסת, לכבד את חבריה, לשמור על כבודם ולהתנהג בהתאם לכללי האתיקה.

): עניתי כמובן גם על השאלה שבעצם לא יודעים על מה מצביעים.

): על זה מצביעים מחר, ולפני שנעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית, תדע בדיוק על מה אתה מצביע.

): תודה רבה, חברים.

): אני כמובן אודה לכם שוב מחר, כדי לסיים את דברי התגובה שלי ממש לפני ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת רוני בר-און, על תשובתו המפורטת לאלה שדיברו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור לסעיף שאילתות ותשובות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן שרת החינוך, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענבל גבריאלי שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ד בחשוון התשס"ד (19 בנובמבר 2003):

יולי יואל אדלשטיין: בחוזר מנכ"ל משרדך לשנת תשס"ד נדרשים תלמידים לקויי למידה לעבור "מבחן וכסלר" לקביעת מנת משכל, נוסף על האבחון הקיים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם "מבחן וכסלר" מתאים להערכת התפקוד האינטלקטואלי של תלמידים אלה, ומדוע יש צורך בו? 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם הוא אינו מתאים, האם יימצאו בחינות מותאמות יותר לאבחון ליקויי למידה?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם יידרשו ההורים לממן אותו, ואם כן – מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בחוזר מנכ"ל בנושא תלמידים לקויי למידה, שהתפרסם בימים אלו, כלולות הנחיות בכל הנוגע להתאמת דרכי היבחנות של התלמידים הללו בבחינות הבגרות.

יולי יואל אדלשטיין: החוזר מגדיר באופן מדויק ובהיר את סוגי האבחונים הנדרשים לצורך אישור ההתאמות השונות בבחינות הבגרות.

יולי יואל אדלשטיין: לטענה כאילו כתוב בחוזר שתלמידים לקויי למידה חייבים להיבחן ב"מבחן וכסלר" אין יסוד.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: כפועל יוצא מההגדרה של ליקויי למידה, המתייחסת לפער משמעותי בין מדד אינטליגנציה - .I.Q - למדדי הישגים, שאינו מוסבר באמצעות פיגור שכלי, פגיעות חושיות וחינוך לא מתאים, נדרשת בדיקת היכולת השכלית של התלמיד.

יולי יואל אדלשטיין: "מבחן וכסלר" הינו אחד המבחנים המקובלים לבדיקה זו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא גם אחד מכלי האבחון היחידים לבדיקת יכולת שכלית, שיש לו נורמות ישראליות, מהימנות ותקפות.

יולי יואל אדלשטיין: המבחן מאפשר לאמוד את רמת התפקוד השכלי של התלמיד, וכן את יכולותיו הקוגניטיביות השונות, והוא מספק מדדים שונים המתייחסים לא פעם ישירות להערכת סוג לקות הלמידה.

יולי יואל אדלשטיין: הנתונים המתקבלים מהמבחן מאפשרים להתאים את תוכנית העבודה הייחודית לכל ילד, בהתבסס על נקודות החוזק והחולשה המאפיינות אותו.

יולי יואל אדלשטיין: הערה: בספרות המקצועית מצויים מחקרים רבים המדגישים את חשיבות השימוש במבחני משכל לאפיון לקויי למידה ותרומתם הייחודית לתהליך האבחון.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: יש מבחנים שונים, פסיכולוגיים ודידקטיים, המסייעים לאבחון ליקויי למידה.

יולי יואל אדלשטיין: בשום מקום לא מדובר על שימוש בכלי אבחוני אחד לאבחון ליקויי למידה.

יולי יואל אדלשטיין: דבר זה אינו מתבצע בשום מקום בעולם וגם לא יכול להתקיים, לאור ההגדרות המורכבות של ליקויי למידה המופיעות בספרות המקצועית העולמית ומובאות בחוזרי המנכ"ל השונים בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: "מבחן וכסלר" הינו, כאמור, רק אחד מכלי האבחון הנדרשים לאבחון תלמידים לקויי למידה, ולכן סוגיית המימון איננה ספציפית למבחן זה או אחר.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת, משרד החינוך מקיים זו השנה הרביעית הליך למימון אבחונים לתלמידים ממשפחות הנמצאות בקשיים כלכליים.

יולי יואל אדלשטיין: יועצות בתי-הספר משמשות גורם המפנה את הבקשות למימון האבחונים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003):

יולי יואל אדלשטיין: במכתבה של מנהלת האגף לחינוך על-יסודי למנהלי בית-הספר מ-23 באוקטובר 2003, מושווה רצח ראש הממשלה יצחק רבין לרצח שר התיירות רחבעם זאבי בכל הקשור להיבטים החינוכיים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע הוחלט לקשור בין שני מקרים אלה בהקשר החינוכי, לאור הלקחים השונים והנסיבות השונות?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע הפסיק משרדך לקיים את כינוס המנהלים והמפקחים ביום הזיכרון ליצחק רבין?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: נדמה לי, חבר הכנסת מלכיאור, שאתה מחפש בחוזר מה שאין בו.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בחוזר מנהלת האגף לחינוך על-יסודי, הנשלח דרך שגרה, מדי חודש, למנהלי בתי-הספר העל-יסודיים במערכת החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: בחוזר מצוינים, בין היתר, אזכורים לאירועים בולטים במהלך החודש, שמומלץ להתייחס אליהם במוסדות החינוך בדרכים חינוכיות - דיונים, שיחות והפעלות בכיתה.

יולי יואל אדלשטיין: שמונה שנים לרצח ראש הממשלה יצחק רבין ז"ל ושנתיים לרצח שר בישראל, רחבעם זאבי ז"ל, נכללו במסגרת זו.

יולי יואל אדלשטיין: קראתי את החוזר בשימת לב ואיני מוצאת בו כל פסול, להיפך.

יולי יואל אדלשטיין: ברצוני גם להזכיר לחבר הכנסת מלכיאור, שוועדת השרים לענייני סמלים וטקסים החליטה בישיבתה ביום 29 ביולי 2002, בעת שחבר הכנסת מלכיאור שימש כשר, ש"משרד החינוך יבדוק אפשרות להקדיש שעת מחנך בבתי-הספר לזכרו של השר רחבעם זאבי ז"ל".

יולי יואל אדלשטיין: אני סבורה שזו דרך ראויה להעלות את זכרו של שר בישראל, בן נאמן לארצו ולמולדתו, שנרצח על-ידי טרוריסטים פלסטינים, ואני גאה שמערכת החינוך אימצה אותה.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מינהל חברה ונוער במשרד החינוך ממשיך כל השנים לקיים כנסי מפקחים ועובדי חברה ונוער בנושא רצח יצחק רבין ז"ל, וכן כנס נוער מרכזי לזכרו, המתקיים בכל שנה בירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003):

יולי יואל אדלשטיין: על-פי דוח מבקר המדינה מהשנה שעברה, קיים מחסור רציני בקלינאי תקשורת במגזר הערבי.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה נעשה לצמצום המחסור?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם, לאור המצב, תינתן העדפה מתקנת בקבלת סטודנטים ערבים באוניברסיטאות, ואם לא – מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש תיאום בין משרדי הממשלה העוסקים בעניין זה, ואם לא – מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: צריך לזכור, שההכרה במעמדם של מטפלים בשירותי הבריאות, ובכלל זה במעמדם של קלינאי התקשורת, היא בתחום אחריותו של משרד הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת נמסר לי, שבסוף השנה האקדמית הנוכחית יסיימו את לימודיהם המחזורים הראשונים של בתי-הספר לקלינאות תקשורת באוניברסיטת חיפה ובמכללת "הדסה" בירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: ידוע לנו, כי בשני המוסדות מקבלים הכשרה תלמידים מהמגזר הערבי, שכבר עושים את העבודה המעשית שלהם במסגרות החינוך המיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: עם קבלת התואר ולאחר ההכרה במעמדם על-ידי משרד הבריאות יוכלו הבוגרים הללו להשתלב בעבודה ולתרום לצמצום המחסור הרציני הקיים בשטח בקלינאי תקשורת.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: תנאי הקבלה של סטודנטים לבתי-הספר לקלינאות תקשורת הם שוויוניים לכל המגזרים.

יולי יואל אדלשטיין: הואיל והאוניברסיטאות והמכללות האקדמיות אוטונומיות להחליט על תנאי הסף לקבלת התלמידים ועל תוכנית הלימודים, לא נוכל להתערב בסוגיות הללו.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: קיים שיתוף פעולה בין משרד הבריאות לבין משרד החינוך, בעיקר ברמת מידע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי אפללו שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003): ב"ידיעות אחרונות" מיום 24 בנובמבר 2003 פורסם, כי שליש מתלמידי בית-הספר התיכון "דנציגר" לא יצאו לטיול שנתי בשל מצוקה כספית.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה היא עמדת משרד החינוך בנושא?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה הן הוראות משרדך לגבי תלמידים שאין יד הוריהם משגת לשלם את תשלום הטיול? 4.

יולי יואל אדלשטיין: כיצד יפעל המשרד על מנת למנוע הישנות מקרים דומים?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003): ב"ידיעות אחרונות" מיום כ"ט בחשוון תשס"ד, 24 בנובמבר 2003, פורסם כי 75 מתוך 210 תלמידי כיתה י"ב בבית-הספר "דנציגר" בקריית-שמונה לא יצאו לטיול לאילת כי יד הוריהם לא השיגה את מחיר הטיול - 690 שקלים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש נהלים לגבי יציאה לטיול שנתי במקרים כאלה, ואם כן – מה הם?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע אין קובעים טיולים ברמה שתאפשר לכל תלמיד להשתתף בהם?

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה למניעת הישנות מקרים כגון אלה?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמיר פרץ שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003):

יולי יואל אדלשטיין: פורסם כי 77 תלמידים מתוך 241 בבית-הספר "דנציגר" בקריית-שמונה לא יצאו לטיול השנתי בגלל בעיות כלכליות.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה ייעשה במקרה הנ"ל?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם נוקט משרדך פעולות כדי למנוע הישנות המקרה, ואם כן – אילו?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003):

יולי יואל אדלשטיין: פורסם כי 77 מתלמידי בית-הספר "דנציגר" לא השתתפו בטיול השנתי לאילת מפני שלהוריהם לא היתה אפשרות לשלם בעבורו.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מדוע לא נאכף חוזר מנכ"ל המתייחס לבעיה זו?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה כדי למנוע תחושות קשות בקרב התלמידים ממשפחות דלות אמצעים?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) הידיעה בלתי מדויקת.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שמסרתי פעמים מספר מעל דוכן הכנסת, קיימת רגישות רבה בציבור ובקרב נבחרי הציבור לתלמידים מעוטי יכולת, שעקב המצב הכלכלי של הוריהם נמנע מהם ליטול חלק בפעילויות חינוכיות כגון טיולים, הצגות וחוגים.

יולי יואל אדלשטיין: השאילתות וההצעות לסדר-היום המוגשות בנושא הן עדות לכך.

יולי יואל אדלשטיין: משרד החינוך ער ורגיש מאוד לסוגיה זו.

יולי יואל אדלשטיין: כדי למנוע הלבנת פני תלמידים, פרסם המשרד הוראה חד-משמעית, הקובעת שאין למנוע השתתפות תלמיד בכל הפעילויות שציינתי, ובפעילויות נוספות, בשל קשיי מימון.

יולי יואל אדלשטיין: עם כניסתה של שרת החינוך לתפקיד היא הגדילה את קרן המלגות לתלמידים נזקקים ל-10 מיליוני שקלים, ומנהלי בתי-הספר עושים בה שימוש המבטיח השתתפות מרבית של התלמידים הנזקקים בטיולים של בתי-הספר.

יולי יואל אדלשטיין: אשר למקרה שלפנינו - שבעה תלמידים לא יצאו לטיול מסיבות כספיות, שניים מהם מומנו בשיעור של יותר מ-50% מעלות הטיול ובכל זאת לא יצאו, וזאת בניגוד להצהרת בית-הספר, שלפיה אין ולו תלמיד אחד שלא יצא מסיבות כלכליות.

יולי יואל אדלשטיין: 29 תלמידים לא יצאו מסיבות בריאות/אישיות/עקרוניות.

יולי יואל אדלשטיין: 27 תלמידים לא יצאו בגלל "אופי הטיול".

יולי יואל אדלשטיין: תלמיד אחד מומן באופן מלא וסירב לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: יצוין, שממוצע התלמידים היוצאים לטיול מגיע בבתי-הספר התיכוניים, ובוודאי בכיתות י"ב, לכדי 85%-90%.

יולי יואל אדלשטיין: בבית-הספר בקריית-שמונה יצאו לטיול 70% מתלמידי השכבה, והדבר מצריך ללא ספק בירור פנימי ושיקול דעת נוסף.

יולי יואל אדלשטיין: ואכן מנכ"לית המשרד רונית תירוש שלחה מכתב לבית-הספר ביום 14 בדצמבר 2003, ובו ביקשה לבדוק את הסוגיה בצורה יסודית ומעמיקה.

יולי יואל אדלשטיין: יתירה מזו, המנכ"לית העמידה את צוות בית-הספר והמנהל על מחויבותם להישאר במסגרת תקציב מקסימלי של 541 שקלים, מה שלא מאפשר טיול בן חמישה ימים.

יולי יואל אדלשטיין: כל חריגה אינה מאושרת ולא ניתן להעביר תקציב מסעיף לסעיף.

יולי יואל אדלשטיין: אין ספק שבית-הספר חרג מהנהלים ומההנחיות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצפה שהנהלת בית-הספר תפיק את הלקחים המתאימים ותקפיד לפעול על-פי ההנחיות, לבל יישנו מקרים מצערים ומיותרים שכאלו בעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת דליה איציק שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003):

יולי יואל אדלשטיין: בעקבות הגידול במספר הנושרים ממערכת החינוך, בעיקר בקרב עולים – רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה עושה משרדך כדי למנוע את מגמת העלייה הזאת?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם נבדקת הנשירה הסמויה, אם כן – מה היקפה, ואם לא – מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש הכשרה מתאימה למורים להתמודדות עם האוכלוסייה הקשה, ואם לא – מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע קוצץ תקציב יחידת קידום הנוער והמועדוניות לפעולות אחרי שעות הלימוד?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חברת הכנסת איציק מבססת את השאילתא על ההנחה, שיש גידול במספר הנושרים ממערכת החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי הנתונים שבידינו ובידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אין להנחה זו יסוד.

יולי יואל אדלשטיין: אמחיש דברי בנתונים מספר: מתוך 24,516 תלמידים בכיתות ט'--י"ב נשרו בשנים תשס"א-תשס"ב 5.8%.

יולי יואל אדלשטיין: מתשס"ב לתשס"ג - 5.3%.

יולי יואל אדלשטיין: זה צמצום של 9% לעומת שנים עברו.

יולי יואל אדלשטיין: באותן שנים, מתוך 17,215 תלמידים במגזר היהודי נשרו 4.9% מתשס"א לתשס"ב ו-4.6% מתשס"ב לתשס"ג – זהו צמצום של 6% לעומת שנים עברו.

יולי יואל אדלשטיין: במגזר הערבי מדובר, בהתאמה, ב-10% וב-9.1%, וצמצום של 10% במספר הנושרים.

יולי יואל אדלשטיין: בקרב אוכלוסיית העולים – ב-5.9% וב-5.4%, וצמצום של כ-8.5% בממדי הנשירה.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: משרד החינוך רואה במניעת נשירה של תלמידים ממערכת החינוך נושא בעדיפות גבוהה לפעולתו.

יולי יואל אדלשטיין: בעת של קיצוצים קשים הוסיף המשרד 100 משרות של קציני ביקור סדיר.

יולי יואל אדלשטיין: יתירה מזו, לגבי אחוז מסוים של תלמידים נוקטת המערכת פתרונות ייחודיים, כמו הקמת מסגרות מיוחדות, כגון כיתות מב"ר – מסגרת בגרות רגילה, כיתות "אתגר", כיתות אמ"ץ – אמונה בעצמי, מוכן למאמץ, צופה להישגים - הנועדות לתת פתרון הולם לחסכים שבהם מתאפיינות קבוצות התלמידים.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן מפעילה המערכת תוכניות ייחודיות אחרות למניעת נשירה, כגון פרויקט נחשו"ן – נחישות חינוכית שוויונית ונועזת - שמטרתו להתמודד עם חולשותיהם של התלמידים טרום-נשירה, וכן מועדוניות משפחתיות, הבאות לחזק את התלמידים במגוון מישורים הראויים לחיזוק.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי הבנתנו, קשה ואולי לא ניתן לתת תשובה על נושא הנשירה הסמויה, כיוון שהדבר מורכב ביותר וכל חולשה לימודית, חברתית או אחרת של תלמיד עלולה להוות פוטנציאל לנשירתו.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: כלל המורים המועסקים במערכת החינוך מודעים לעובדה שתופעת הנשירה הינה רעה חולה במערכת.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת, המשרד מקיים השתלמויות והכשרות מיוחדות, באמצעות אגף שח"ר - שירותי חינוך ורווחה - למורים המועסקים בתוכניות השונות למניעת נשירת התלמידים.

יולי יואל אדלשטיין: מתקיימות השתלמויות ייחודיות למורים המלמדים בכיתות מב"ר, כיתות "אתגר", כיתות אמ"ץ, מרכזי חינוך, מפת"נים, וכן לבעלי תפקידים המועסקים בתוכניות שמטרתן לקדם אוכלוסיות חלשות.

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: אין שחר לטענה שהיה קיצוץ בנושא המועדוניות המשפחתיות.

יולי יואל אדלשטיין: אדרבה, בעת שמרבית פעילויות המשרד קוצצו, לאור הקיצוץ הקשה שהושת עלינו על-ידי משרד האוצר, נשמרה בקפדנות המגמה שלא לקצץ בכל הקשור בנושא המועדוניות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003): פורסם ב"משפחה", כי משרד החינוך, בהוראת האוצר, יקפיא בניית כיתות חינוך במגזר החרדי, וכך גם מפעל הפיס.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעות נכונות?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – כמה כיתות חסרות במגזר החרדי לפי בדיקת משרדכם, והיכן?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע הוחלט להקפיא בניית כיתות במגזר החרדי?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: השרה אינה אחראית למה שמתפרסם בכלי התקשורת, לרבות בעיתון "משפחה".

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: במגזר החרדי, ובעיקר בערים החדשות שהוקמו – ביתר-עילית, אלעד, בית-שמש, מודיעין וכן בבני-ברק – חסרות מאות כיתות לימוד.

יולי יואל אדלשטיין: מחסור חמור זה מקורו בהקפאה חד-צדדית של האוצר ליישום תוכנית היזמות הפרטית - PFI, שבמסגרתה אמורות היו להיבנות 1,000 כיתות לימוד חדשות, כאשר 358 מתוכן במגזר החרדי בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: חשוב ולא מיותר שאציין, חבר הכנסת כהן, שבאותה עת שימשת סגן שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: נכון להיום, לא ניתנה למשרד החינוך כל הרשאה תקציבית להתחייב לבינוי כיתות, למרות סיכום שהושג בעניין זה עם האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מניחה, חבר הכנסת כהן, שגם אתה שמעת כמוני בוועדת הכספים את הבטחת האוצר לתת בהמשך השנה, לאחר אישור תקציב המדינה, הרשאה תקציבית להתחייב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שהבטחה זו אכן תמומש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שלום שמחון שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003):

יולי יואל אדלשטיין: לפי הנתונים שבידי, במשרדך מועסקים 300,000 עובדים, ובהם 85,000 מורים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נתונים אלו נכונים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – כיצד מסביר משרדך את האחוז הגבוה של עובדי המינהל במשרדך?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם תשונה מגמה זו?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: לנתונים שציינת אין כל בסיס.

יולי יואל אדלשטיין: 2-3.

יולי יואל אדלשטיין: מספר העובדים המינהליים במשרד החינוך, התרבות והספורט, לרבות העובדים ביחידות הסמך, עמד על 1,588.

יולי יואל אדלשטיין: בעקבות הקיצוץ שהושת על תקציב המשרד, צומצם מספר העובדים ל-1,462.

יולי יואל אדלשטיין: יתר על כן, משרד החינוך מוביל מהלך של התייעלות, במסגרת תהליך ארגון מחדש במטה המשרד.

יולי יואל אדלשטיין: מהלך זה נועד, בין היתר, לבטל כפילויות בכוח-אדם ולאגם משאבים, ומטבע הדברים תהיה לו גם השלכה על מספר העובדים במשרד.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 871.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, שנמצא אתנו כאן, שאל על כיתות לימוד במגזר הבדואי בנגב.

יולי יואל אדלשטיין: הופיע גם חבר הכנסת עסאם מח'ול, אז אנחנו נשיב לו לפנים משורת הדין בעוד דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003):

יולי יואל אדלשטיין: החינוך במגזר הבדואי בנגב נתון במצוקה קשה ברוב התחומים, חסרות כיתות לימוד, הצפיפות רבה, ובמקרים רבים הלימודים מתקיימים בקרוונים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה יעשה משרדך בנדון?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם תוקצה תוספת לתקציב החינוך הבדואי בנגב?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם ייבנו כיתות לימוד?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: מכובדי היושב-ראש, כבוד השר, חבר הכנסת אלסאנע, חברי חברי הכנסת - 1.

יולי יואל אדלשטיין: בעיית המחסור בכיתות לימוד בעיירות הקבע במגזר הבדואי בדרום ידועה למשרד.

יולי יואל אדלשטיין: שרת החינוך העלתה אותה במלוא חריפותה בקבינט החברתי-הכלכלי ובוועדות הכספים והחינוך והתרבות של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אם חשבנו שפתרון מיידי לצמצום הבעיה יבוא מתוקף החלטת ממשלה מנובמבר 2001 לבינוי כיתות לימוד בשיטת ה–PFI – דיברתי על זה פה כבר כמה פעמים – ונכללו בהן, מתוך 1,000 כיתות, 269, כמעט 270 כיתות למגזר הבדואי, הרי גם כאן, לצערי הגדול, נתבדינו.

יולי יואל אדלשטיין: שכן משרד האוצר הקפיא, באופן חד-צדדי, למרות החלטת הממשלה, קידום וביצוע בנייה של כיתות לימוד באמצעות יזמות פרטית.

יולי יואל אדלשטיין: 2-3.

יולי יואל אדלשטיין: לקראת פתיחת שנת הלימודים תשס"ד נאלץ משרד החינוך להסיט כספי בנייה ולהמירם ברכישת 56 מבנים יבילים לעיירות הקבע, ועוד 21 מבנים יבילים בפזורה בעלות של 5.5 מיליוני שקלים, שאינם מצויים ברשותנו, כידוע לכם.

יולי יואל אדלשטיין: בדיוני התקציב שהתקיימו בין משרדי החינוך והאוצר סוכם על מתן הרשאה להתחייב לבינוי 400 כיתות במגזר הלא-יהודי.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שנמסר לי, ההחלטה בעניין זה תידון בקבינט הכלכלי-החברתי, ונקווה לטוב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נלחץ.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, בקבינט הכלכלי-החברתי, בראשות הוועדה יושב ראש הממשלה, שנאחל לו בהזדמנות זאת בריאות טובה ואריכות ימים.

יולי יואל אדלשטיין: אשר להפעלה ולקיום בתי-ספר ביישובים הבלתי-מוכרים – הנושא מטופל, כמדי שנה, עם הרשות לבדואים במחוז הדרום.

יולי יואל אדלשטיין: לקראת פתיחת שנת הלימודים תשס"ה תרכוש הרשות ותציב מבנים יבילים ב-16 בתי-הספר הקיימים בפזורה, על-פי הנדרש וההכרה בצרכים.

יולי יואל אדלשטיין: זאת תשובתי.

יולי יואל אדלשטיין: נסתפק בתשובה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מסגן השר לחזור כרגע לתחילת השאילתות, לשאילתא מס' 762, של חבר הכנסת עסאם מח'ול, ולהשיב לו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול שאל על החינוך בכפרים הבלתי-מוכרים בנגב.

יולי יואל אדלשטיין: מעניין לעניין באותו עניין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט

בכסליו התשס"ד: על-פי נתוני המועצה האזורית לכפרים הבלתי-מוכרים בנגב אל-עונה, מערכת החינוך בכפרים אלה נקלעה למצוקה קשה ונמצאת בשפל המדרגה.

בכסליו התשס"ד: רצוני לשאול: 1.

בכסליו התשס"ד: האם קיימים נתונים על מצב החינוך ביישובים אלה?

בכסליו התשס"ד: 2.

בכסליו התשס"ד: האם ידוע למשרדך על מחסור בכיתות לימוד תקינות ובהסעות בטוחות בבתי-ספר יסודיים ותיכוניים?

בכסליו התשס"ד: 3.

בכסליו התשס"ד: מה הוא שיעור הנשירה בבתי-ספר אלה, וכיצד יתמודד משרדך עם תופעה זו?

צבי הנדל: חבר הכנסת מח'ול – 1.

צבי הנדל: עד כמה שידוע לי, לא קיימת בנגב מועצה אזורית בשם אל-עונה, בכל אופן לא מצאנו אותה.

צבי הנדל: מדובר בתושבים הגרים בכפרים הבלתי-מוכרים בפזורה, ומטבע הדברים יש בידינו נתונים על מצב החינוך בכפרים הללו.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: בכפרים הבלתי-מוכרים אין מחסור בכיתות לימוד, וההסעות אל מוסדות החינוך שבתחומם מתבצעות כמתוכנן.

צבי הנדל: יצוין שלפני פתיחת כל שנת לימודים מעמיד מחוז הדרום של משרד החינוך, באמצעות רשות החינוך לבדואים ובתיאום עם מינהל הפיתוח במשרד החינוך, מבנים יבילים ב-16 בתי-ספר ארעיים בפזורה.

צבי הנדל: המשרד אינו מסוגל להעמיד על כל גבעה וגבעה בשטח מבנה של גן-ילדים או מבנה לבתי-ספר חדשים בפזורה, אלא רק בריכוזי בתי-הספר שאושרו על-ידי משרד הפנים.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: שיעורי הנשירה במגזר הבדואי, על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הם: בתשס"א--תשס"ב – 10%; בתשס"ב--תשס"ג – 9.4%.

צבי הנדל: זאת אומרת שיש כאן

צבי הנדל: צמצום-מה בממדי הנשירה, אף שעדיין ממדי הנשירה גבוהים.

צבי הנדל: במטרה להתמודד עם שיעורי הנשירה בפזורה הוקצו למגזר הבדואי 25,000 שעות אפקטיביות, מתוכן 4,210 שעות לתלמידי הפזורה.

צבי הנדל: השעות נוספו במסגרת תוכנית החומש לתגבור לימודים ולמניעת נשירה.

צבי הנדל: כמו כן פותחו תוכניות בחינוך היסודי והעל-יסודי, כמו תוכנית מב"ר, תוכנית החומש ופרויקט "תפנית" לעידוד הנגישות להשכלה הגבוהה ועוד.

צבי הנדל: המחוז תגבר את קציני הביקור הסדיר, בניסיון לאתר תלמידים נושרים.

צבי הנדל: מתוך הנחה שהצלחה תביא לבלימת שיעורי הנשירה, פועל המשרד לחיזוק מיומנויות היסוד של התלמידים בפזורה.

צבי הנדל: צוות ההיגוי המחוזי, הכפוף ישירות למנהלת המחוז, מיישם את מדיניות תוכנית החומש, תוך התאמה לצרכים הייחודיים של המחוז.

צבי הנדל: מינהלת התוכנית נמצאת בקשר ישיר עם מנהלים בבתי-הספר, בשיתוף עם המפקחים על המוסדות הללו.

צבי הנדל: בעקבות מבחנים שנערכו בתשס"ג במסגרת תוכנית החומש לכיתות ד' ומבחני מיצ"ב לכיתות ה' נקבעו קריטריונים ברורים לחלוקת שעות אפקטיביות במתמטיקה ובערבית בבתי-הספר היסודיים, והוקצו שעות לימוד במתמטיקה ובערבית בחטיבות הביניים.

צבי הנדל: בנוסף, ננקטו פעולות הסברה על חשיבות החשיפה להשכלה גבוהה וליצירת מנהיגות חינוכית מקומית שתסייע בבלימת הנשירה בקרב תלמידי הפזורה.

צבי הנדל: אולי אוסיף עוד מלה אחת מעבר לכתוב.

עסאם מח'ול: זה פרויקט של אוניברסיטת באר-שבע.

צבי הנדל: אחד הדברים שאולי עולים בין השורות, אם זה לא מובן לכולם – אולי אתה כן מצוי בחומר – זה ליצור אווירה ומודעות אצל חלקים מהציבור, כי באווירה הסביבתית אין די מודעות לחינוך.

צבי הנדל: לצורך זה הוסבו אותן שעות ופרויקטים שהמחוז עוסק בהם.

צבי הנדל: יש התקדמות, לטענתם.

צבי הנדל: ההתקדמות היא לא כמו שהיינו רוצים, זאת אומרת, לא בהיקפים ובשיעורים שהיינו רוצים, אבל יש התקדמות.

צבי הנדל: כל שנה היקף הנשירה הולך וקטן.

צבי הנדל: כשנגיע למה שאנחנו רוצים, נשמח יותר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להודות לך על שאפשרת את התשובה על השאילתא.

עסאם מח'ול: סגן השר בעצם ענה על השאלה האחרונה.

עסאם מח'ול: אני לא רוצה להתעכב גם על הנתונים השונים שיש לי על הנשירה.

עסאם מח'ול: אני אבדוק את הנתונים שהוצגו בתשובה.

עסאם מח'ול: אבל בכל זאת המועצה האזורית של הכפרים הבלתי- מוכרים, אתה לא הגעת אליה מכיוון שהיא בלתי מוכרת ומכיוון שהיא נאבקת גם על הזכויות המוקנות בחוק לילדים בנגב, שהמדינה לא מאפשרת את מימושן.

עסאם מח'ול: ניקח את הצפיפות בבתי-הספר והמחסור בכיתות לימוד וכו'.

עסאם מח'ול: אתה לא התייחסת כאן לחסר שיש - כמה כיתות לימוד חסרות.

עסאם מח'ול: לפי הנתונים הסטטיסטיים, גם של מה שקיים וגם של מה שנחוץ על-פי הקריטריונים של משרד החינוך, מדובר באי-קיומם, בהעדר, בחוסר של 160 גני-ילדים לגילאי 3-4, 232 כיתות ביסודי לגילאי 5-11, 281 כיתות לבית-ספר מקיף לגילאי 12-17, בחינוך המיוחד יש צורך ב-222 כיתות, ואין אף אחת מהן.

עסאם מח'ול: אם אנחנו לוקחים את הנתונים האלה, הרי מדובר בחסר של 895 כיתות לימוד.

עסאם מח'ול: בתי-הספר כאן לא מצליחים, אותם בניינים יבילים שאתם מכירים בהם, ב-16 בתי-ספר, לא מספיקים לענות על הצרכים של גידול האוכלוסייה.

עסאם מח'ול: מעבירים את התלמידים בהסעות למרחק עשרות קילומטרים, כשבסך הכול עלות ההסעות מגיעה ל-24 מיליון שקל של מינהלת הבדואים.

עסאם מח'ול: בכסף הזה אפשר לבנות לפחות עוד 50 כיתות לימוד מהמספר הגדול שחסר.

יולי יואל אדלשטיין: השאלה היא - הייתכן?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

צבי הנדל: בשאילתא הקודמת עמדתי על כך שיש מחסור בכיתות, ובתוכנית המצומצמת שהיתה תוכננו למגזר הבדואי בנגב 290 כיתות.

צבי הנדל: זו תוכנית שנמחקה על-ידי האוצר.

צבי הנדל: אנחנו מודעים לזה, אנחנו משלימים את זה, וזה עולה לנו שלוש פעמים.

צבי הנדל: פעם אחת צריך לבנות את הכיתות ולעשות תשתית, וזה בסופו של דבר נזרק, ובאמצע, עד שזה נזרק ועד שנבנה מבנה נורמלי, צריך גם לתחזק אותו, כי מבנים נהרסים מהר מאוד, בוודאי אצל ילדים.

צבי הנדל: אנחנו בוודאי לא מרוצים מהעניין הזה, אבל אנחנו פותרים את הבעיה במבנים יבילים בסופו של דבר, באי-שביעות רצון גדולה.

צבי הנדל: אנחנו לא אוהבים את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר על תשובתו המפורטת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003): פורסם לאחרונה בעיתונים, כי הוחלט להקפיא את הליך הקבלה לאוניברסיטאות על סמך ציוני הבגרות בשיטת המצרף, דבר שיפגע באופן ישיר בתלמידים הערבים המצליחים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם משרדך תומך בשיטה הנ"ל? 2.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה בנדון?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עזמי בשארה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ו' בטבת התשס"ד (31 בדצמבר 2003): פורסם ב"הארץ" ביום 27 בנובמבר 2003, כי ראשי האוניברסיטאות ושרת החינוך מבקשים לחזור לשיטת הקבלה הקודמת לאוניברסיטאות, משום שמרבית הנהנים מתנאי הקבלה כיום הם סטודנטים ערבים, ולא תושבי עיירות הפיתוח.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם תוחזר שיטת הקבלה הקודמת?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מדוע?

צבי הנדל: לשתי השאילתות:

צבי הנדל: ההחלטה להקפיא את הליך הקבלה לאוניברסיטאות על סמך ציוני הבגרות בשיטת המצרף נתקבלה על-ידי ועד ראשי האוניברסיטאות, בתיאום עם משרד החינוך והתרבות ועם יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

צבי הנדל: עם זאת, חשוב לי להדגיש כי על-פי סעיף 15 לחוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח-1958, מוסד מוכר הוא בן-חורין לכלכל את ענייניו האקדמיים והמינהליים במסגרת תקציבו כטוב בעיניו, לרבות קביעת תוכנית מחקר והוראה, קביעת שיטת ההוראה והלימוד וכל פעולה מדעית, חינוכית או משקית אחרת.

צבי הנדל: הלכה פסוקה היא, כי תנאי הקבלה ללימודים באוניברסיטאות לתארים השונים הם בשיקול דעתן הבלעדית של האוניברסיטאות, ההחלטה הסופית בעניין תנאי הקבלה נתונה בידי המוסדות עצמם ואין להתערב במערך השיקולים שהנחו את האוניברסיטאות.

צבי הנדל: את הדבר הלא-נעים לא כתבו לי פה, אבל אתה יודע אותו.

צבי הנדל: אם אתה רוצה, אני גם אגיד אותו.

צבי הנדל: רוצים לבדוק.

צבי הנדל: אחרי שעשו את זה שנה אחת והתבססו על מבחני המצרף של הבגרות, עולה חשש שאולי בחלקים מסוימים באוכלוסייה הישראלית השמירה על מבחני הבגרות לא נעשית בקפדנות יתירה.

צבי הנדל: רוצים לראות אם אכן הילדים שהתקבלו על בסיס המצרף באמת תואמים את הציפיות ואת הציונים הגבוהים, או שבאמת החשש הזה יש לו על מה להתבסס.

צבי הנדל: אבל את זה נדע אולי אחרי זמן, כשהעניין ייבחן.

צבי הנדל: לכן זה באמת נעצר.

צבי הנדל: הפרסום בעיתונות, כאילו השינוי המוצע פוגע בתלמידים הערבים, מופרך מיסודו.

צבי הנדל: נהפוך הוא, הכוונה העיקרית בהנהגת שיטת המצרף, כשיטת קבלה חלופית לאוניברסיטאות, היתה לאפשר שוויון הזדמנויות ורמת נגישות גבוהה יותר להשכלה גבוהה לתלמידים מהפריפריה, ובכלל זה לתלמידים הערבים הגרים באזורים הללו בעיקר.

צבי הנדל: עם זאת, מנתונים שנאספו מכלל האוניברסיטאות על-ידי ועד ראשי האוניברסיטאות עולה, שקיים פער משמעותי בין הציון הפסיכומטרי לבין ציון המצרף.

צבי הנדל: פער זה מעלה חשש, כי לא הראויים ביותר הם בהכרח אלה שהתקבלו ללימודים, ועל כן חובה לבדוק ולבחון את הסוגיה ביסודיות.

צבי הנדל: אמחיש את דברי בכמה נתונים.

צבי הנדל: 28% מהתלמידים בפריפריה שנרשמו לאוניברסיטאות לשנת הלימודים התשס"ד הסתייעו בשיטת המצרף, לעומת 39% מאוכלוסיות אחרות.

צבי הנדל: מתוך אלה שהגישו את ציוני המצרף כמדד לקבלה, אצל 46% מקרב האוכלוסייה החלשה ציוני המצרף היו גבוהים מהציון הפסיכומטרי, לעומת 71% מקרב האוכלוסיות האחרות.

צבי הנדל: מנתונים שנמסרו על-ידי אוניברסיטת תל-אביב עולה, כי שיעור התלמידים שלא נבחנו בבחינה הפסיכומטרית, מתוך כלל הנרשמים לתואר ראשון לשנת הלימודים התשס"ד, היה פחות מ-4%, וככל הנראה בכל האוניברסיטאות מדובר בשיעור דומה.

צבי הנדל: הטענה היא, ששיטת המצרף לא הועילה לתלמידים מהפריפריה, ועל כן חובה לבדוק ולבחון את הסוגיה ביסודיות במהלך השנה הקרובה, על מנת להגיע למסקנות ולהמלצות ראויות ומבוססות באשר לחלופה המתאימה בעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע רוצה לשאול שאלה נוספת, ויש לו זכות כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד סגן השר, כידוע לך, בתוכנית הזאת של המצרף השתמשו במשך שנה אחת, כשהיוזמה מלכתחילה היתה לבחון אותה במהלך שלוש שנים.

טלב אלסאנע: ההיגיון אומר, שאי-אפשר לשפוט ולהסיק מסקנות עוד בתחילת השנה.

טלב אלסאנע: דבר שני, אי-אפשר לומר שאנחנו מבטלים את שיטת המצרף כיוון שיש חשש להעתקה.

טלב אלסאנע: אם יש חשש להעתקה, צריך להכביד בפיקוח ובבקרה במהלך המבחנים.

טלב אלסאנע: גם בבחינות הפסיכומטריות יש בוחנים ויש פיקוח.

טלב אלסאנע: אבל אי-אפשר על-ידי מסקנה כזאת להעניש ולקבל החלטה כה מרחיקת לכת.

טלב אלסאנע: ההבדל בין שיטת המצרף לפסיכומטרי הוא הסיבה לכך שאנחנו אומרים שהפסיכומטרי מיועד להכשיל את התלמידים הערבים.

טלב אלסאנע: הבחינה כשלעצמה היא בחינה מכשילה, ולכן כשמבטלים אותה, הסיכוי שהרבה תלמידים יגיעו לפקולטות חשובות עולה, והמטרה שלנו היא להעלות את מספר הסטודנטים הערבים והסטודנטים מהפריפריה גם באוניברסיטאות ובפקולטות החשובות במדינה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

צבי הנדל: אתה יודע שלמרות הכול הלכו לשיטה הזאת רק 4%, והרוב לא ניצלו אותה.

צבי הנדל: אני לא מקבל את הטענה שנשמעה גם בוועדת החינוך, שהרבה לא ידעו.

צבי הנדל: כל מי שנרשם לאוניברסיטה צפה בטלוויזיה בערוץ-33, רצה לדעת אם תתקבל ההחלטה על המצרף או לא.

צבי הנדל: מי שלא עוסק בזה ולא מתעניין, ודאי שלא ידע.

צבי הנדל: אבל מי שרצה להירשם, ודאי שידע.

צבי הנדל: בסופו של דבר, איך אתה עושה את הניסיון?

צבי הנדל: איך אתה בודק?

צבי הנדל: קיבלת חלק מהתלמידים, אתה מחכה שנה, רואה איך הילד הזה נקלט, ואתה לומד, זה הניסיון.

צבי הנדל: הלוואי שיתברר שהכול בסדר וכל הפחדים יוסרו, אז יחזרו לשיטת המצרף, או אולי לשיטה דומה.

צבי הנדל: והיה ולא - ימשיכו עם הפסיכומטרי.

צבי הנדל: חבר הכנסת דניאל בנלולו שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003):

צבי הנדל: מפעל הפיס סיפק עד לשנת 2003 מחשבים לבתי-ספר על-פי הסכם שנחתם בינו לבין משרד החינוך והשלטון המקומי.

צבי הנדל: תוקפו של ההסכם פג, וממידע שהגיע אלי עולה, כי מפעל הפיס אינו מתכוון להמשיך לספק את המחשבים.

צבי הנדל: רצוני לשאול: 1.

צבי הנדל: האם מידע זה נכון?

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: אם כן – כיצד ידאג משרדך לאספקת מחשבים לבתי-הספר?

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: מה המצב המעודכן לגבי היחס בין כמות המחשבים למספר התלמידים במגזר היהודי ובמגזר הערבי?

צבי הנדל: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

צבי הנדל: מפעל הפיס הקפיא בשנת 2004 את כל תקציבי הפיתוח שהוא מקצה לרשויות מקומיות, למעט פרויקט בינוי הכיתות.

צבי הנדל: במסגרת זו הוקפאו גם התקציבים למימון רכישת מחשבים לבתי-ספר.

צבי הנדל: בהחלטה זו יש, נוסף על פגיעה במימון רכישת המחשבים, גם הקפאה של כלל תקציבי הפיתוח שנועדו לפרויקטים ולנושאים רבים נוספים, לרבות מימון רכישת מחשבים לבתי-ספר.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: למשרד החינוך לא היה, מאז שנת 1994 ועד עתה, בכל שנות הפעלת תוכנית תקשוב מערכת החינוך, כל תקציב ייעודי לרכישה ולאספקה של מחשבים לבתי-ספר.

צבי הנדל: יתירה מכך, משרד החינוך לא מימן רכישת מחשבים, למעט סיוע חלקי לשדרוג מחשבים ביישובי הטיפול הנקודתי, ובמסגרת תוכנית החומש למגזר דוברי הערבית.

צבי הנדל: במסגרת האמנה שנחתמה בין משרד החינוך, מפעל הפיס ונציגי הרשויות המקומיות להפעלת תוכנית המחשוב, לקח על עצמו משרד החינוך את מימון המטלות הבאות:

צבי הנדל: מימון תחזוקת המחשבים בבתי-הספר שמוחשבו; ביצוע ומימון בקרה כוללת של התוכנית; מימון מרכיבי ההטמעה הפדגוגית והפעלתם.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: בשנים 1994-2003 נרכשו 96,840 עמדות מחשב, שהותקנו ב-2,562 בתי-ספר במערכת החינוך.

צבי הנדל: נוסף על עמדות אלו, קיימות במערכת עוד כ-24,000 עמדות מחשב שנרכשו ממקורות אחרים: פרויקטים, קרנות, תרומת הורים ועוד.

צבי הנדל: המספר הממוצע של עמדות מחשב לתלמיד בכלל המערכת מגיע לעמדת מחשב לכל עשרה תלמידים.

צבי הנדל: במגזר היהודי, שיעור המחשוב הוא כעשרה תלמידים לכל עמדת מחשב בממוצע; במגזר הלא-יהודי - כ-12 תלמידים לכל עמדת מחשב בממוצע.

צבי הנדל: יש לזכור, שמאז שנת 2000 הקצאת המחשבים אינה נקבעת על-ידי משרד החינוך, אלא על-ידי כל רשות מקומית, היכולה על-פי שיקול דעתה לבחור לרכוש כל כמות של מחשבים, מסך כל תקציב הפיתוח שמפעל הפיס מעמיד לרשותה.

צבי הנדל: משרד החינוך שמר עד שנת 2000 על הקצאה שוויונית לכל המגזרים והזרמים, על-פי משקלם היחסי באוכלוסיית התלמידים הכלל-ארצית.

צבי הנדל: לצערי, לא ניתן להמשיך ולהבטיח, כבעבר, את ההקצאה השוויונית של מחשבים שהיתה נהוגה עד שנת 2000 בשל ההחלטה שהזכרתי.

צבי הנדל: חבר הכנסת יגאל יאסינוב שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003): פורסם בעיתון "ירושלים" ביום 5 בדצמבר 2003, כי ילדה בת שבע, ממשפחה חרדית המתגוררת בשכונת הר-נוף בירושלים, לא התקבלה לבית-ספר של "בית יעקב" בשכונתה מכיוון שאחיה משרת בצבא.

צבי הנדל: רצוני לשאול: 1.

צבי הנדל: האם הפרטים נכונים?

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: אם כן – מה ייעשה בנדון?

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: מה היא עמדת משרדך בנושא זה?

צבי הנדל: 1.

צבי הנדל: המפקחת על המוסד נשלחה לבית-הספר על מנת לבדוק את העובדות במקרה הזה.

צבי הנדל: משרד החינוך אינו רואה בנימוק של אח המשרת בצבא נימוק סביר לאי-קבלת התלמידה לבית-הספר, וזה בלשון המעטה; אולי הפוך מזה.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: למשפחתה של הילדה הוצעו כמה חלופות.

צבי הנדל: היא סירבה לקבלן והעדיפה להשאיר את הילדה בגן שנה נוספת.

צבי הנדל: זאת היתה החלטה של המשפחה להשאירה עוד שנה, כי המפקחת העידה שהיא כן ניסתה לפתור את הבעיה.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: אומנם למוסדות המוכרים שאינם רשמיים יש אוטונומיה מסוימת בקבלת תלמידים, אך המשרד מחויב, מכוח חוק, לפקח על המוסד.

צבי הנדל: אם יסתבר כי שיקולי המוסד אינם סבירים ויש מקום לקבל את התלמידה, יפעל המשרד בהתאם לכללים הנתונים בידו מכוח החוק.

צבי הנדל: אם הנתונים שהוצגו בעיתון הם אכן הנתונים הנכונים, ונצליח להביא להוכחה, אז זה נתון לא סביר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יאסינוב מסתפק בתשובתו של סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי אפללו שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003): ב"מעריב" מיום 10 בדצמבר 2003 פורסם, כי לפני כשנתיים הותקנו שש מצלמות במעגל סגור בבית-הספר "ריגלר" בנתניה, והן מתעדות את הנעשה ברחבי הבניין.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה היא עמדת משרדך בנושא?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם תתבקש הנהלת בית-הספר להסיר את המצלמות?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: עמדתנו העקרונית היא, שאין להתקין מצלמות נסתרות בין כותלי בתי-הספר.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מבדיקה שנערכה על-ידי מנהלת המחוז עולה, כי מדובר בבית-ספר אמנותי-תקשורתי.

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת הפעילות האמנותית השוטפת מתקיימות במרחבים הפתוחים של המוסד תערוכות אמנות מתחלפות.

יולי יואל אדלשטיין: בתערוכות אלו מוצגות יצירות אמנותיות בעלות ערך רגשי רב.

יולי יואל אדלשטיין: הנהלת בית-הספר החליטה להתקין מצלמות כדי להתגונן מפני גנבות והשחתת ציוד, ובשלבים מאוחרים יותר נעשה בהן שימוש גם לצורך מניעת אלימות.

יולי יואל אדלשטיין: הנהלת בית-הספר כשלה בכך שלא שיתפה בעניין ולא יידעה גורמים נוספים, כמו תלמידים, הורים ומורים.

יולי יואל אדלשטיין: נמסר לי שהמפקח על בית-הספר קיים דיון עם ההנהלה בסוגיה, והמצלמות הוסרו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים כץ שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003): הובא לידיעתי, כי מורים חדשים בבתי-ספר בתל-אביב נאלצים לחתום על חוזי העסקה אישיים, תוך אפשרות שהמסרבים לעשות כן יפוטרו.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: האם הידיעות נכונות?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן - מדוע מחתימים מורים על חוזים אישיים שמונעים קבלת קביעות במשרד החינוך, כפי שהיה נהוג עד כה?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה בנדון?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מערך ההוראה במערכת החינוך מופעל על-פי שעות תקניות המתוקצבות על-ידי המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: מספר השעות מוגבל, ובהתאם לכך גם מתוכנן מספר המורים שניתן להעסיק במערכת.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי הסכמי העבודה, תקנון עובדי ההוראה והתקשי"ר, נוצרות מחויבויות כלפי מורים הנכנסים למעמד של קביעות בתוך תקופת זמן שנקבעה בהסכמים הנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: מובן שעלינו מוטלת החובה לוודא שהיקף המחויבויות כלפי מורים לא יעלה על היקף התקנים העומדים לרשות המשרד.

יולי יואל אדלשטיין: קליטתם של מורים חדשים במערכת נעשית תוך התחשבות במספר התקנים הפנויים לחלוטין, ולחלופין - במספר התקנים הפנויים באופן זמני, במקום מורים הנמצאים בשבתון, בחופשה ללא תשלום, בחופשות מחלה.

יולי יואל אדלשטיין: על כן, מורים הנקלטים על חשבון משרות שאינן פנויות מועסקים על-פי חוזה מיוחד, קצוב לשנה בלבד, מאחר שלא ניתן ליצור מחויבויות כלפי מורים חדשים במשרות שאינן פנויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מבקשים להדגיש, שהתחשיב לגבי משרות פנויות נעשה ברמת המחוז ולא ברמה הארצית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם הירשזון שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ו' בטבת התשס"ד (31 בדצמבר 2003):

יולי יואל אדלשטיין: על-פי הנתונים שהתפרסמו לאחרונה, חלה עלייה חדה במספר בני-הנוער הנפלטים ממערכת החינוך ומסתבכים בפלילים ובאירועי האלימות.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן פורסם, כי בארבעת החודשים הראשונים של השנה נרשמה עלייה של עשרות אחוזים בעבירות הרכוש והסמים של בני-הנוער, לעומת החודשים המקבילים אשתקד.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה נעשה כדי שנוער לא ייפלט ממערכת החינוך?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מה נעשה כדי להחזיר למערכת החינוך נוער שכבר נפלט?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: נשירת תלמידים ממערכת החינוך הפורמלית מדאיגה אותנו מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: הדאגה גוברת נוכח מידע המגיע לידיעתנו על הסתבכות של התלמידים הללו בהתנהגויות בלתי נורמטיביות וגרימת נזק וחבלה לעצמם ולחברה.

יולי יואל אדלשטיין: כדי לצמצם משמעותית את התופעה מפעילה המערכת כ-350 קציני ביקור סדיר, העומדים בקשר הדוק עם בתי-הספר ועוקבים באופן רציף אחר ביקורם הסדיר של התלמידים, לרבות דיווח בזמן אמת למפקחים במחוז על כל תלמיד נושר, או בסיכון לנשירה, ואכיפת חוק לימוד חובה וסדרי דיווח על הנושרים.

יולי יואל אדלשטיין: קציני הביקור הסדיר נמצאים גם בקשר עם התלמידים וההורים ועם גורמים בין-מקצועיים ברשות המקומית, על מנת לטפל באופן פרטני בתלמידים בסיכון, למנוע את נשירתם, או לאתר מסגרת חלופית, אם התלמיד מתקשה להסתגל למסגרת שבה הוא לומד.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בטיפול בכ-50,000 תלמידים ובמעקב אחר כ-100,000 תלמידים בדרגות סיכון שונות.

יולי יואל אדלשטיין: כדי לתת מענה מקיף יותר על בעיית הנושרים, הוספנו השנה 100 קב"סים, למרות הקיצוצים הקשים שהושתו על המשרד.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: נוסף על פעולת קציני הביקור הסדיר, נערכות פעולות למניעת נשירתם של תלמידים והחזרת נושרים למערכת, באמצעות תוכניות התערבות חדשניות ומאתגרות בבתי-הספר ובקהילה, ולא אלאה אתכם בפרטיהן, המגבירות את ההצלחה בלימודים של הילדים, תוך התייחסות לצורכיהם הפיזיים, הרגשיים והחברתיים.

יולי יואל אדלשטיין: אין לי ספק שנשירת חלק מהתלמידים נמנעה באמצעות תוכניות ההתערבות הללו.

יולי יואל אדלשטיין: גם תלמידים שכבר נשרו מהמערכת נמצאים במעקב של קציני הביקור הסדיר, הפועלים להחזרתם למסגרת על-ידי התערבות חינוכית וטיפולית של גורמים בית-ספריים וחוץ-בית-ספריים: יועצות בתי-הספר, שירותי הרווחה, השירות הפסיכולוגי ועוד.

יולי יואל אדלשטיין: למרות המאמצים הגדולים שמשקיעה המערכת, אם נמצא ששילובו מחדש של התלמיד במערכת החינוך הרגילה אינו עולה יפה, הוא מופנה למסגרת חלופית, בטיפול שירותי קידום נוער – תוכנית היל"ה להשלמת השכלתו הפורמלית.

יולי יואל אדלשטיין: שירותים אלה פרוסים כיום ב-120 רשויות מקומיות ומטפלים בכ-8,900 בני נוער "מנותקים" מכל המגזרים.

יולי יואל אדלשטיין: השירותים כוללים: שירותי ליווי ותמיכה של עובד חינוכי-טיפולי - מדריכי קידום נוער; שירותי למידה להשלמת השכלה ומיומנויות - של מורים מקצועיים בשעות אפקטיביות; שירותי חינוך חברתי-ערכי - של מדריכים חברתיים.

צבי הנדל: ברשותך, הייתי רוצה לענות תשובה קצרה לחבר הכנסת ליצמן.

צבי הנדל: תשובה קצרה, אבל היא חשובה, אני חושב.

צבי הנדל: האם אתה מאפשר לי, אדוני היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: אם זו תשובה קצרה על הנושא של השאילתא - העסקתו של מפיק הסרט "ג'נין ג'נין", שאילתא מס' 926.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב ליצמן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003): נמסר לי, כי מפיק הסרט "ג'נין ג'נין" נמנה עם סגל עובדי תיאטרון "הבימה".

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נכונה הידיעה, שהמפיק שייך לתיאטרון "הבימה", והאם הוא מקבל את שכרו שם? 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם הממשלה משתתפת במימון הסרט?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה היא עמדת משרדך בנדון?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: 1.

יולי יואל אדלשטיין: הידיעה אינה נכונה.

יולי יואל אדלשטיין: מפיק הסרט "ג'נין ג'נין" אינו נמנה עם סגל עובדי תיאטרון "הבימה".

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה אינה משתתפת במימון הסרט בשום צורה שהיא.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: המועצה לביקורת סרטים פסלה את הקרנת הסרט, ובצדק רב.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי, החלטת המועצה נפסלה בבג"ץ.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שנמסר לי, הפרקליטות ביקשה דיון נוסף, אך טרם נקבע מועד לכך.

יולי יואל אדלשטיין: זאת תשובתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שימחת את לב אלה שנמצאים כאן במליאה.

צבי הנדל: לכן ביקשתי לענות.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 974, של חבר הכנסת נסים זאב: הכאת מורה בידי תלמיד כיתה ג'.

יולי יואל אדלשטיין: תלמיד מוכשר בספורט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ו' בטבת התשס"ד (31 בדצמבר 2003): לאחרונה פורסם, כי תלמיד כיתה ג' בבית-ספר בצפון הכה את מורתו עד שהיא התעלפה, וכי בעקבות המקרה הושבת בית-הספר לשעתיים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן - מה מצב המורה כיום?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם חקר משרדך את המקרה, ואם כן – מה העלתה החקירה?

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: כיצד תמוגר האלימות נגד מורים?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: 1.

יולי יואל אדלשטיין: המקרה כואב ומצער בחומרתו ובתוצאותיו.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת, אין מדובר במקרה אופייני של אלימות לשמה נגד מורה.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בתלמיד כיתה ג', הסובל, לצערי הגדול, מהתקפי זעם על רקע רגשי והנוקט בזמן ההתקף אלימות קשה – התקפי זעם זה לא במובן המילולי שלנו, אלא ברמת מחלה – המופנית בעיקר כלפי מבוגרים הנמצאים בקרבתו.

יולי יואל אדלשטיין: התלמיד עצמו מטופל דרך קבע על-ידי צוות בין-מקצועי - פסיכיאטר, נוירולוג ופסיכולוגית.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מחנכת הכיתה שבה לעבודה, לאחר שלושה ימי מנוחה והחלמה, פיזית ורגשית.

יולי יואל אדלשטיין: 3-4.

יולי יואל אדלשטיין: המחוז טיפל באחריות ובמקצועיות במקרה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא שיתף את כל הגורמים הנוגעים בדבר - המפקחת על בית-הספר, מנהלת מערכת החינוך ביישוב ויושב-ראש ועד ההורים - ודיווח להם על המקרה.

יולי יואל אדלשטיין: התקיימו שיחות עם הורי הכיתה; התקיימה שיחה של ילדי הכיתה עם יועצת בית-הספר; המנהלת שוחחה עם אמו של הילד.

יולי יואל אדלשטיין: בפגישה של צוות בית-הספר עם הפסיכולוגית הוחלט לגבש מהלך חינוכי, בכל הכיתות, לאלתר.

יולי יואל אדלשטיין: העבודה עם הילדים לוותה בהסברה ובדיווח להורים.

יולי יואל אדלשטיין: קשה לי קצת עם חבר הכנסת מיקי איתן, כי אני לא רוצה להפריע לו, בסך הכול אני אוהב אותו.

יולי יואל אדלשטיין: בית-הספר החליט לצאת ממסגרת המקרה הקשה לתחום הרחב של מאבק בגילויי האלימות וטיפוח אקלים בית-ספרי חיובי ובטוח.

יולי יואל אדלשטיין: האירוע שהתרחש בבית-הספר מיקד את הצורך בעבודה חינוכית נוספת על החוקים והתקנון הבית-ספרי – עבודה הנעשית בעצם ימים אלה.

יולי יואל אדלשטיין: מיותר להוסיף ולציין, שאני מגנה כל תופעה של אלימות בחברה בכלל ובמערכת החינוך בפרט.

יולי יואל אדלשטיין: משרד החינוך כלל את נושא המאבק באלימות בעדיפות גבוהה בסדר העדיפויות של פעולתו.

יולי יואל אדלשטיין: יש עכשיו כמה תוכניות חדשות יחסית שהוכנסו למערכת החינוך, עם הדרכה מסודרת של המורים, על מנת להגיע להורדת האלימות.

יולי יואל אדלשטיין: לאחרונה סיימה ועדה מקצועית שמינה המשרד, בראשות סמנכ"ל המשרד מנחם כהן, את דיוניה בסוגיה של אלימות תלמידים כלפי מורים.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה ממליצה, בין היתר, להשעות לאלתר תלמיד שפגע פיזית או מינית בעובד הוראה, לדווח על האירוע לגורמים המוסמכים: משטרת ישראל, פיקוח, רשות מקומית, רשות הרווחה וכו' - בעבר היה אולי מקובל לסגור את הדברים בבית, ואת זה אנחנו מונעים - להפנות את תשומת לבו של המורה הנפגע לאפשרות של קבלת ייעוץ אצל קציני הנוער בתחנת המשטרה באזור הסמוך לבית-הספר; לבצע פעילות הסברה והדרכה מקיפה למנהלים ולמורים על הצורך להגיש תלונה מייד עם התרחש האירוע.

יולי יואל אדלשטיין: משרד החינוך, בשיתוף עם ארגוני המורים ומרכז השלטון המקומי, יקיים צוות לגיבוש דרכי סיוע וליווי למורה הנפגע, עם תום הטיפול באירוע.

יולי יואל אדלשטיין: העלאת הנושא היתה חשובה, כי היו גם תקופות שהטיפול הנפשי-הגופני – אבל הנפשי המלווה הכאה כזאת את המורה – לא תמיד היה טיפול מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: היום, ברוך השם, יש לזה כללים מאוד ברורים וליווי מתאים, ואני מקווה שזה ילך וישתפר, ושלא נזדקק לזה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם ראית את "ידיעות אחרונות" רק היום.

נסים זאב: אני לא רוצה לדבר על היסטוריה, שבה יום-יום יש הכאת תלמידים את המורים והמורות.

נסים זאב: רק כתבה קטנה: יש פה עמוד שלם שמדבר על מרד בכיתה ח'.

צבי הנדל: חבר הכנסת נסים, ידידי היקר, תגיד לי, יש לך אישור מהרב לקרוא "ידיעות אחרונות"?

נסים זאב: לא.

נסים זאב: אבל אני סומך עליך שאתה מרשה לי.

נסים זאב: אני רוצה רק להקריא לך משהו, כתבה קטנה מאוד: המורים ב"הדסים" מבקשים מהמשטרה להשליט סדר בבית-הספר.

נסים זאב: מדובר על 35 מקרים של אלימות, שמורים מתחננים לעזרה מהמשטרה בבית-ספר במרכז העיר.

נסים זאב: שמעת על זה?

צבי הנדל: של תלמידים או נערי רחוב?

נסים זאב: של תלמידים מול מורים.

נסים זאב: 35 מקרים בחודש אחד, מבקשים את הגנת המשטרה.

נסים זאב: המורים בבית-הספר "הדסים" שבשומרון מבקשים את עזרת המשטרה כדי להשליט סדר בבית-הספר בגלל בעיות משמעת קשות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

נסים זאב: רגע אחד, זה מאוד חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: מה "רגע אחד"?

יולי יואל אדלשטיין: זמנך תם.

נסים זאב: ממש שנייה.

נסים זאב: המורים כתבו מכתב למנהל בית-הספר, שבו הם מוחים על כך שבחודש האחרון היו 35 מקרים קשים של אלימות כלפיהם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

נסים זאב: בין היתר – תשמע רק מה - - -

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת נסים זאב, תודה רבה.

נסים זאב: - - - זריקת ביצים בפרצופם של המורים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

נסים זאב: אתה עונה לי תשובה על אותו מסכן שצריך טיפול נפשי - -

יולי יואל אדלשטיין: כי זה מה ששאלת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

נסים זאב: - - וכיתה שלמה חולה.

נסים זאב: צריך ריפוי מהיסוד.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה הצעה לסדר-יום בנושא האלימות בבתי-הספר?

יולי יואל אדלשטיין: אתה רשאי להציע הצעה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר השיב בדיוק בהתאם לתשובה שהיתה ברשותו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השרה, אתה רוצה להוסיף משהו?

צבי הנדל: אני רוצה לומר שני דברים: ראיתי שקפצת כששמעת שומרון.

צבי הנדל: אני יודע ששומרון נמצא בשני צדי "הקו הירוק", אף שיש גם בצד הזה - - -

יולי יואל אדלשטיין: אני מכיר את בית-הספר "הדסים" שנמצא בשרון.

צבי הנדל: אני לא מכיר את הסוגיה שהעלית, נבדוק אותה.

צבי הנדל: זה לא נכון שמדינה שלמה לוקה.

צבי הנדל: יש בעיות, צריך לטפל בהן, בעיות קשות, והן לא זרות לנו.

צבי הנדל: בית-הספר המסוים שאותו העלית - אני אישית לא מכיר, אבל אני לוקח את זה לתשומת לבי, ואני אבדוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר ולחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ' בטבת התשס"ד (14 בינואר 2004): בשבועון "כלבו" מיום כ"ד בכסליו תשס"ד, 19 בדצמבר 2003, פורסם כי במהלך סמינר לדמוקרטיה וציונות בירושלים שתו עשרות תלמידי בית-הספר "בית-בירם" משקאות חריפים ואף השתכרו.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעות נכונות?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם בעיית האלכוהול רווחת בקרב תלמידי בתי-הספר?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) הפרסום ב"כלבו" היה מעוות בפרטיו ובתשתית העובדתית שלו.

יולי יואל אדלשטיין: עד כמה שידוע לנו, אין בבית-הספר "הריאלי" כל תופעות של שכרות או אלכוהוליזם, לרבות בקרב שכבת י"ב, שתלמידיה השתתפו בסמינר לדמוקרטיה בירושלים ביום 19 בדצמבר 2003.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת, שני תלמידים מכיתה י"ב, שנמצאו ברשותם בקבוקי שתייה חריפה, הורחקו מהסמינר לביתם.

יולי יואל אדלשטיין: ראוי לציין, שבבית-הספר "הריאלי" בחיפה מתייחסים לגילויי שתייה של משקאות חריפים בחומרה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבית-הספר מתקיימת פעילות חינוכית מניעתית והסברתית ענפה בתחום זה, אשר שותפים לה הורים, תלמידים וצוותי מורים.

יולי יואל אדלשטיין: לצד הפעילות החינוכית ההסברתית, נוקט בית-הספר "הריאלי" גם מדיניות של תגובה חינוכית נקודתית כלפי תלמידים חריגים, הנתפסים למרבה הצער לתופעה.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1010, של חבר הכנסת אבשלום וילן - לפרוטוקול; יש כאן גם תשובה על שאילתא מס' 1024, של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ' בטבת התשס"ד (14 בינואר 2004): רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה הם התנאים להסמכת מורה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם תנאים אלו הם תנאי להעסקה? 3.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא – האם נשקל להתנות את העסקת המורה בהסמכתו?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ' בטבת התשס"ד (14 בינואר 2004): נודע לי, כי במערכת החינוך מועסקים מורים ללא הסמכה כלל, או ללא הסמכה מתאימה למקצוע שהם מלמדים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה הם התנאים להעסקת מורה במערכת החינוך?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם הסמכתו מהווה תנאי לכך, ואם לא – האם נשקל להתנות את העסקת המורה בהסמכתו?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם הסמכת מורה להוראת מקצוע מסוים מאפשרת לו להורות גם מקצוע אחר, ואם כן – מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:

יולי יואל אדלשטיין: התנאים להסמכת מורים - תעודת הוראה ממכללה להכשרת עובדי הוראה, תואר .B.Ed ותעודת הוראה, תואר אקדמי ממוסד להשכלה גבוהה ותעודת הוראה, עמידה בבחינות השלמה וקבלת רשיון הוראה קבוע, עמידה בבחינות הסמכה - באמצעות קורסים ובחינות - לחינוך היסודי.

יולי יואל אדלשטיין: כעיקרון מתקבלים להוראה מורים מוסמכים, או מתמחים להוראה הנמצאים בשלבי סיום לימודיהם לקבלת תואר אקדמי ותעודת הוראה.

יולי יואל אדלשטיין: במקרים חריגים, במקצועות מסוימים שבהם לא נמצאו עובדי הוראה מוסמכים, או באזור גיאוגרפי מרוחק, מתקבלים לעבודה עובדים שטרם סיימו את חובותיהם הלימודיות להסמכה, ועבודתם מופסקת בתום שנת הלימודים.

יולי יואל אדלשטיין: הסמכת מורה למקצוע מסוים מאפשרת לו להורות את אותו מקצוע.

יולי יואל אדלשטיין: בחינוך היסודי קיימות הסמכות לאשכול מקצועות, כגון הוראה כוללת בחינוך היסודי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת פינקלשטיין רוצה לשאול שאלה נוספת.

גילה פינקלשטיין: ידוע לנו שהיום יש עודף בוגרי מכללות וגם בוגרי אוניברסיטות שלמדו הוראה, תעודת הוראה, בעלי תעודת הוראה.

גילה פינקלשטיין: עדיין לא מובן למה צריך להעסיק מורים בלי הסמכה, כשיש עודף מורים שמחכים - מורות ומורים צעירים - בעיקר מורות שמעוניינות במקום עבודה, עם הכשרה מתאימה, והן נשארות בבית ומתלוננות שהן לא משיגות עבודה, ומעסיקים מורות ללא הסמכה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: השאלה ברורה.

צבי הנדל: אחזור, ברשותך, על עיקרי תשובתי.

צבי הנדל: לא מעסיקים מורים ללא הסמכה, אלא אם כן אין ברירה, כי זה באזור גיאוגרפי מרוחק, ואין מורה מתאים למקצוע, אלא מישהו שלומד אותו, והוא מתחייב לסיים את לימודיו בתום השנה - במקרים חריגים מאפשרים לו אפילו שנתיים, אבל זה כשאין ברירה.

צבי הנדל: אם יש מקרים במרכז הארץ, במקומות שיש בהם מורים בשפע - עם תעודות והכול - במקצועות שבהם אין בעיה למצוא מורים, שמועסקים מורים שאין להם הכשרה כזאת, אני אשמח לשמוע, ונבדוק את זה עניינית, לגופו של עניין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין שאילתא נוספת, שמספרה 1023, והתשובה כוללת גם תשובה על שאילתות מס' 1037 ו-1059, אבל חברי הכנסת שוחט ובנלולו לא נמצאים.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא מבחני המיצ"ב - לא נושא חדש.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ' בטבת התשס"ד (14 בינואר 2004):

יולי יואל אדלשטיין: לאחרונה נערכו מבחני מדד היעילות והצמיחה הבית-ספרית - מיצ"ב - שנועדו, בין היתר, לבדוק את רמת ההישגים של התלמידים בארבעת מקצועות היסוד, בהתאם לתוכניות הלימודים המחייבות של משרד החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם המבחנים אנונימיים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה הן ההשלכות לגבי תלמיד פרטי שנבחן?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע משרדך אינו מפרסם את רמת ההישגים על-פי בתי-הספר? 4.

יולי יואל אדלשטיין: האם מידע זה נגיש לציבור בכלל ולהורים בפרט, ואם לא – מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בטבת התשס"ד (21 בינואר 2004):

יולי יואל אדלשטיין: לאחרונה נערכו מבחני מיצ"ב - מדד היעילות והצמיחה הבית-ספרית - לתלמידי כיתות ה'--ח'.

יולי יואל אדלשטיין: מבחנים אלו נועדו לבדוק רמת הישגים בארבעת מקצועות היסוד.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם המבחנים אנונימיים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא – מה הן ההשלכות לגבי תלמיד פרטי שנבחן?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע משרדך אינו מפרסם את רמת ההישגים על-פי בתי-הספר? 4.

יולי יואל אדלשטיין: האם מידע זה נגיש לציבור בכלל ולהורים בפרט, ואם לא – מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דניאל בנלולו שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בטבת התשס"ד (21 בינואר 2004):

יולי יואל אדלשטיין: נודע לי כי בתי-ספר מסוימים, בעת בחינת מיצ"ב - מדד יעילות וצמיחה בית-ספרית - המשקפת את רמת בית-הספר, מוציאים מהכיתה תלמידים חלשים ואינם מאפשרים להם להיבחן כדי לא להוריד את רמת הציונים בבית-הספר.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם מידע זה נכון?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה היא מדיניות משרדך בנדון?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש גורם המפקח על העניין?

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: כיצד יטופל העניין?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: כן, זה עכשיו בכותרות.

יולי יואל אדלשטיין: כשהיא שאלה את השאילתא, זה עוד לא היה בכותרות.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: המבחנים אינם אנונימיים, אך הם חסויים.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: לעובדה שהמבחנים אינם אנונימיים אין כל השלכות על התלמיד הפרט, שכן בית-הספר מקבל רק דוח מצרפי ברמת כיתה ואינו מקבל את ציוניו של כל אחד מהתלמידים.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מטרת המיצ"ב להוות כלי לתכנון העבודה של בית-הספר, לאיתור צרכים, לאיגום משאבים ולריכוז מאמץ על מנת שיוכל להשתפר.

יולי יואל אדלשטיין: כל בית-ספר מקבל את תמונת המצב שלו, ואין לנו כוונה לערוך "אולימפיאדה" של בתי-ספר, דבר שיחטיא את המטרה באופן מוחלט.

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, את תמונת המצב של בית-הספר מקבלים המנהל והמפקח על המוסד.

יולי יואל אדלשטיין: מהנתונים המצויים בידינו עולה, שלמעלה ממחצית מהמנהלים משתפים את ציבור ההורים ברמת ההישגים של בית-הספר.

יולי יואל אדלשטיין: לציבור הרחב המידע נגיש ברמה המערכתית.

יולי יואל אדלשטיין: הדוחות נמצאים באתר אגף ההערכה באינטרנט.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להוסיף עוד שניים-שלושה משפטים, חברת הכנסת פינקלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: שרת החינוך והמנכ"לית הנוכחית הכניסו את מבחני המיצ"ב ככלי עבודה מהמעלה הראשונה, כלי שלא נמצא קודם לכן במערכת החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: בעצם, המערכת כולה ידעה על ההישגים או על חוסר הישגים כמעט אך ורק ממבחני הבגרות, וכולנו התמקדנו בבגרות.

יולי יואל אדלשטיין: היום ברור לנו, שעל מנת להגיע למבחני הבגרות הכרחי שיהיו לנו כלי מדידה אובייקטיביים, שאנחנו קובעים אותם בצורה מרוכזת, לא על מנת ליצור תחרות - כמו שאמרתי קודם, אולימפיאדה בין בתי-הספר, מי קיבל ציון יותר גבוה - אלא על מנת שיהיה לנו כלי עבודה נכון מול המורים, המחנכים, המפקחים, הילדים, המנהלים בעיקר.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן נולד המיצ"ב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא לצורכי פרסום, הוא לצורכי עבודה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שצריך - מקבל את הפרטים, ואין מעקבים פרטניים אחרי ילד, ודאי לא בפרסומים, אלא ברמת המורה שצריך לטפל בזה.

יולי יואל אדלשטיין: אגב, המורה בדרך כלל אין לו בעיה, כי הוא עושה מבחנים - כל שליש, לפעמים יותר פעמים, בוחן-פתע - את מורה ומנהלת, ואת יודעת היטב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מדברים על המערכת שמעל המורה, שרוצה לבחון גם אם המורה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, כלי העבודה החשוב הזה שהנהיגו במשרד - עוד טרם בואי הנהיגו שתי הגברות, השרה והמנכ"לית, כלי עבודה בעיני ראוי וחשוב מאין כמוהו, וכבר היום אני יכול להגיד, שאנחנו רואים את התועלת המעשית בו, אף שהתוצאות הן עדיין לא כמו שהיינו רוצים, אבל לכך נועד העניין, כלי עבודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

גילה פינקלשטיין: שמעתי שהתוכנית במשרד החינוך להעביר את תוצאות המיצ"ב לרשויות מקומיות, אבל קיימת התנגדות של הסתדרות המורים, של ארגון המורים, אז חשוב לדעת אם באמת התוצאות של המיצ"ב יועברו לרשויות המקומיות - אני חושבת שזה רצוי מאוד, כי זה כלי עבודה גם ברשויות המקומיות, באגף החינוך של הרשות המקומית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

צבי הנדל: למיטב ידיעתי, האנשים הרלוונטיים ברשות המקומית נחשפים למיצ"ב, כי, כידוע לך, רשות החינוך בכל עיר ועיר, או באזור, היא הרשות המקומית בדרך כלל, ויש לה אגף חינוך והוא עוסק בזה לצורכי עבודה.

צבי הנדל: אם יש צורך - מעבירים.

צבי הנדל: יש רשויות שכנראה אם הן לא עוסקות בזה - אז להן לא יעבירו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: נמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1028, חבר הכנסת אמנון כהן - לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ' בטבת התשס"ד (14 בינואר 2004): פורסם ב"הארץ" ב-3 בדצמבר 2003, כי משרדך מתנגד כיום לכל סוג של פרסום הישגים בית-ספריים, בעוד פרסום כזה מקובל במדינות מפותחות רבות.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – אילו כלים יש היום להורים כדי לעמוד על טיב החינוך שילדיהם מקבלים?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע פרסום ההישגים, שנמצא מועיל במדינות מפותחות רבות, אינו נהוג בארץ?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) משרד החינוך נדרש לסוגיה שהעלה חבר הכנסת כהן והגיע למסקנה חד-משמעית, שאין כל תועלת בפרסום הישגים בית-ספריים, באופן חופשי וללא סייגים.

יולי יואל אדלשטיין: יתירה מזו, הפרסום עלול לפעול לרעת החינוך ולפגוע בבתי-הספר ובתלמידים.

יולי יואל אדלשטיין: חשוב לזכור שמטרת מבחני המיצ"ב - מדידת יעילות צמיחה בית-ספרית - היא להוות כלי לתכנון העבודה של בית-הספר, לאיתור צרכים, לאיגום משאבים ולריכוז מאמץ על מנת שיוכל להשתפר.

יולי יואל אדלשטיין: מאידך גיסא, ברור כי יש צורך ליידע את בתי-הספר ורשויות החינוך על הישגי התלמידים, כדי שיוכלו לפעול לקידום ולשיפור הטעון שיפור ולהביא את תלמידיהם להישגים טובים.

יולי יואל אדלשטיין: אשר על כן הוחלט על-ידי הדרג המקצועי, בגיבוי הנהלת המשרד, כי לאחר ביצוע מבחני המיצ"ב בפעם השנייה בשנת הלימודים תשס"ה, יישלחו לבתי-הספר ולרשויות המקומיות תוצאות המבחנים של התלמידים.

יולי יואל אדלשטיין: ההישגים הללו יימסרו גם לידי המפקחים הכוללים, כך שכל העוסקים בחינוך יקבלו מידע זה.

יולי יואל אדלשטיין: אשר להורים – מהנתונים המצויים בידינו עולה, שלמעלה ממחצית מהמנהלים משתפים מיוזמתם את ההורים במידע על הישגי ילדיהם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שמעגל זה יתרחב.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1029, של חבר הכנסת אמנון כהן - לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ' בטבת התשס"ד (14 בינואר 2004): פורסם ב"הארץ" ב-31 בדצמבר 2003, כי משרדך מתנגד לכך שתלמידים מאור-עקיבא ילמדו בתיכון "מאיר שפיה", בטענה שהדבר נוגד את מדיניות אזורי הרישום של המשרד.

יולי יואל אדלשטיין: עוד פורסם, כי הוסרה התנגדות המשרד בנוגע לרישום תלמידים מזיכרון-יעקב לתיכון.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – האם תוכנית הלימודים של התיכון מקובלת על משרדך?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מדוע שלא ילמדו תלמידים מאור-עקיבא בתיכון, ואם לא – מדוע מאפשרים לתושבי זיכרון-יעקב ללמוד בתיכון?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי הנחיות משרד החינוך חלה חובה על תלמיד להירשם לבית-ספר שנקבע באזור הרישום שלו.

יולי יואל אדלשטיין: הורה המבקש לרשום את ילדו לבית-ספר שמחוץ לאזור הרישום שנקבע לו, יגיש בקשה לראש הרשות המקומית.

יולי יואל אדלשטיין: אם ייענה בשלילה, רשאי ההורה לערער על החלטה זו בפני מנהל המחוז, והחלטתו היא סופית.

יולי יואל אדלשטיין: ראשי רשויות החינוך באור-עקיבא ואיגוד ערים שומרון, שזיכרון-יעקב היא חלק ממנו, נוסף על גבעת-עדה, בנימינה ופרדס-חנה, מתנגדים נחרצות להעברת התלמידים מיישוביהם לבית-הספר "מאיר שפיה".

יולי יואל אדלשטיין: הואיל וההורים לא קיבלו כל אישור ממנהל המחוז להעביר ילדיהם לבית-ספר אחר, בעצם עשותם זאת הם חרגו ממדיניות הרישום ופעלו בניגוד לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: כיום לומדת קבוצת תלמידים מזיכרון-יעקב ומאור-עקיבא בבית-הספר "מאיר שפיה", מכוח צו מניעה של בית-משפט, והדיון העיקרי בסוגיה זו יתקיים בקרוב.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: תוכנית הלימודים הנלמדת בחטיבת הביניים "מאיר שפיה" מאושרת על-ידי משרד החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: המשרד גם אינו מתנגד לתוכנית מופ"ת, לחיזוק ההיבטים המתמטיים, הנלמדת בבתי-ספר שונים בארץ, לרבות בבית-הספר "מאיר שפיה".

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: אזור הרישום של ילדי זיכרון-יעקב בחינוך העל-יסודי הוא בית-הספר "אורט" שומרון, שאליו היו אמורים להגיע התלמידים שבהם מדובר.

יולי יואל אדלשטיין: המנהלת הכללית, רונית תירוש, תבקר בבית-הספר "מאיר שפיה" ביום 3 בפברואר 2004 ותלמד מקרוב את הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1034, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי - לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1068, חברת הכנסת רוחמה אברהם - לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בטבת התשס"ד (21 בינואר 2004):

יולי יואל אדלשטיין: בטיול שנערך בחנוכה נפל חניך תנועת "הצופים" ונהרג.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מתי לאחרונה נערך רענון נוהלי ביטחון למרכזי "הצופים"?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מי עורך את רענון נוהלי הביטחון בתנועות נוער, ובאיזו תדירות?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם הוסקו מסקנות ממקרה זה?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רוחמה אברהם שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ה' בשבט התשס"ד (28 בינואר 2004):

יולי יואל אדלשטיין: ב-23 בדצמבר 2003 נהרג הנער מנפילה מצוק במהלך טיול של תנועת הנוער "הצופים".

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם בידי משרדך אמצעי פיקוח על תנועות הנוער בכל הקשור לבטיחות בטיולים ובמבנים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: כיצד תימנע הישנות מקרים כגון אלה?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) תנועות הנוער הן עמותות עצמאיות הנתמכות על-ידי משרד החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי תקנת התמיכה "פעולות ומפעלים של תנועות הנוער", הן כפופות ומחויבות לביצוע כללי חוזר מנכ"ל, לרבות הכללים בנושאי ביטחון ובטיחות.

יולי יואל אדלשטיין: ועדה בין-משרדית, ששותפים בה משרד החינוך, משרד הפנים, משרד הבריאות, משטרת ישראל, מכבי-אש ונציגי תנועות הנוער, דנה מדי שנה בסוגיית הביטחון והבטיחות בתנועות הנוער, ומסקנותיה והמלצותיה מעודכנות ומופצות בחוזר מנכ"ל לכלל תנועות הנוער.

יולי יואל אדלשטיין: אחת לשנה נערך רענון נוהלי חוזר מנכ"ל, בהשתתפות רכזי מפעלים של התנועות, בהשתלמויות הנערכות לכלל תנועות הנוער, תוך שימת דגש בנושאי ביטחון ובטיחות.

יולי יואל אדלשטיין: יתירה מזו, תנועות הנוער הציוניות מקיימות ועדת מפעלים, המתכנסת בתדירות של כאחת לחודש.

יולי יואל אדלשטיין: ועדה זו עוסקת דרך שגרה גם ברענון נוהלי ביטחון ובטיחות בטיולים ובמפעלי התנועות לסוגיהם.

יולי יואל אדלשטיין: אשר למקרה הטרגי של נפילתו ומותו של החניך בתנועת "הצופים" – המשרד הקים ועדת חקירה בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: ועדה זו תידרש, בין היתר, גם לנושאי רענון הנהלים בתנועת "הצופים" ולהסקת מסקנות.

יולי יואל אדלשטיין: הואיל והמקרה נמצא בחקירת משטרה, והיא טרם הסתיימה, ועדת החקירה מנועה מלהתחיל לפעול.

יולי יואל אדלשטיין: עם סיום עבודת המשטרה, תחל הוועדה בעבודתה ותסיק את המסקנות הנדרשות.

יולי יואל אדלשטיין: תם סדר השאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים מאוד לסגן שרת החינוך, חבר הכנסת צבי הנדל, ולחברי הכנסת שגם שאלו וגם היו כאן בזמן אמת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה - מחר, יום שלישי, י"ח בשבט התשס"ד, 10 בפברואר 2004, שימו לב - בשעה 17:00.

יולי יואל אדלשטיין: בשעה 17:00 - ישיבה מיוחדת לציון 55 שנה לכינון הכנסת בט"ו בשבט.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבת הכנסת נעולה.