ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושבע של הכנסת השש-עשרה, 2004-02-16 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היום יום שני, כ"ד בשבט התשס"ד, 16 בחודש פברואר 2004 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני שמח לבשר לכם על הקמתו של אגף המידע בכנסת, שהוא איחוד תחת מטרייה אחת של ארבע מחלקות: הספרייה, הארכיון, מערכת "דברי הכנסת" והמרכז למחקר ומידע.

ראובן ריבלין: במטרה לחזק את מעמדה של הכנסת פעלתי בתחום זה לחיזוק הארגון והמחלקות המקצועיות במינהל הכנסת, כדי לאפשר, לשפר ולייעל את העבודה המקצועית של ועדות הכנסת ושל חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: יוזמה זו תחילתה בתקופתו וביוזמתו של יושב-ראש הכנסת היוצא, חבר הכנסת אברהם בורג, יושב-ראש הכנסת החמש-עשרה.

ראובן ריבלין: אגף המידע יהווה מסגרת ארגונית ומקצועית עליונה לגופים העוסקים ביצירת מידע, באספקת מידע ובתחזוקת מידע בכנסת, במטרה לשפר את היעילות ואת איכות השירות לוועדות הכנסת, לחברי הכנסת ואף לציבור הרחב.

ראובן ריבלין: האגף יפעיל את "מוקד המידע", כך שיהווה צומת מרכזי לפניות לקבלת מידע ולמעקב אחר מתן שירות הולם ואחר מתן מידע זמין לפונים אליו.

ראובן ריבלין: אני מקווה שהציפיות מהקמתו של אגף מידע זה אכן יתממשו ושנראה התייעלות מרבית בטיב השירות ובאיכות המידע.

ראובן ריבלין: אני מודה לכם, חברי הכנסת, על שהאזנתם להודעתי בעניין הקמת אגף המידע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הודעה לפי סעיף 53 לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: גם היום, כמו בכל יום שני, כנסת ישראל לא שוכחת ולא תשכח את השבויים והנעדרים ובני משפחותיהם.

שלום שמחון: לא שומעים.

ראובן ריבלין: המיקרופון לא פועל.

ראובן ריבלין: נדמה לי שלא שומעים את המיקרופון אצלה.

ראובן ריבלין: עכשיו שומעים.

ראובן ריבלין: בבקשה, הודעה לפי סעיף 53 לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם היום, כמו בכל יום שני, כנסת ישראל לא שוכחת ולא תשכח את השבויים והנעדרים ובני משפחותיהם:

רוחמה אברהם-בלילא: רב-סמל צבי פלדמן, רב-סמל זכריה באומל, רב-סמל יהודה כץ, רב-סרן רון ארד, רב-טוראי גיא חבר ויונתן פולארד.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מאתמול אנחנו עדים לפרסומים שונים ומשונים בדבר גורלם של שלושת נעדרי קרב סולטן-יעקוב, רב-סמל צבי פלדמן, רב-סמל זכריה באומל ורב-סמל יהודה כץ.

רוחמה אברהם-בלילא: אני קוראת מכאן לשר הביטחון ולכל הנוגעים בדבר לגלות את הרגישות הראויה ולשתף את המשפחות בכל כוונה כזאת או אחרת.

רוחמה אברהם-בלילא: לא ייתכן שהמשפחות ישמעו על גורל יקיריהן ואת המתוכנן להיעשות דרך כלי התקשורת.

רוחמה אברהם-בלילא: הדבר גורם למשפחות סבל נוסף, וזאת נוסף על האי-ודאות שהן שרויות בה כבר 22 שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: השבוע אני רוצה לספר על רב-סמל זכריה באומל.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא בנם הצעיר של יונה ומרים ואח של שמעון ואסי.

רוחמה אברהם-בלילא: יונה, אביו של זכריה, סיפר לי כי אפשר לומר על זכריה שהוא נולד עם כדורסל ביד.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אהב מאוד לעסוק בספורט, ובמיוחד במשחקי כדורסל.

רוחמה אברהם-בלילא: זכריה הוא אדם חברותי וחייכן ולמד בישיבת ההסדר "הר עציון", ובמסגרת הלימודים בישיבה התגייס לצה"ל.

רוחמה אברהם-בלילא: לזכריה נשארו רק שבועיים לשרת בצה"ל, ולאחריהם היה אמור להתחיל את לימודיו באוניברסיטה העברית, בפסיכולוגיה.

רוחמה אברהם-בלילא: החזרתם של שלושת חללי צה"ל לפני זמן לא רב מפיחה תקווה שגם גורלם העמום של נעדרי קרב סולטן-יעקוב, כמו של שאר השבויים והנעדרים, ילך ויתבהר.

רוחמה אברהם-בלילא: מי ייתן ויתקיים בנו הפסוק: "ופדויי ה' ישובון ובאו ציון ברנה ושמחת עולם על ראשם".

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת - לדיון מוקדם: הצעת חוק תקנות ההגנה (שעת-חירום) (תיקון - עונש מוות למחבלים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק מניעת זיהום הים ממקורות יבשתיים (תיקון - בקשה דחופה למתן היתר), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת עמרי שרון; הצעת חוק הירושה (תיקון - ייעוד כספי עיזבונות לטובת המדינה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העמותות (תיקון - עיון ופרסום לציבור), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון - חובת לימוד עברית וערבית), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת טלב אלסאנע ועבד-אלמאלכ דהאמשה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (הגבלת הזכות להיבחר) (תיקון - מזכיר מועצת פועלים), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, אמנון כהן, יאיר פרץ ויעקב מרגי; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון - איסור חנינה למחבלים עם דם על הידיים), מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן ואליעזר כהן; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון - מטבע זר), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל ויובל שטייניץ; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון - אשרה למי שרשאי לפי חוק השבות), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון - איחוד רשויות מקומיות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון - מועד הבחירות), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, שלמה בניזרי, נסים זאב ומשה כחלון; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון - סרבנות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סיווג, סימון ואיסור שידורים מזיקים (תיקון - החלת חובת הסימון על פרסומים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לפיזור הכנסת השש-עשרה,

אריה האן: התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון - זכות טיעון ארגון למען בעלי חיים), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אילן ליבוביץ, רשף חן, רוני בריזון ויגאל יאסינוב; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון - רשיון לישיבת קבע מכוח לידה ושבות בישראל), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אתי לבני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רשות השידור (תיקון - דרכי גבייה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון - גיל הפרישה לאשה) (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון - פטור על חלוקת קרקע), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רשות השידור (תיקון - שימור ארכיוני), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת דליה איציק וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון - החזקת קטין), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מאסר מינימום למי שהפקיר אדם שנפגע בתאונה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן ושלום שמחון; הצעת חוק להנצחת זכרו ומורשתו של הצדיק המקובל הרב ישראל אבוחצירא (הבבא סאלי) זצוק"ל, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, דניאל בנלולו ויאיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ערר על קביעת ארנונה כללית) (תיקון - הרכב ועדת ערר), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת חמי דורון; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון - ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות (תיקון - כשירות דירקטור חיצוני וחברי ועדת הביקורת בחברה ציבורית), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מיזמים לאומיים, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אליעזר כהן, מיכאל נודלמן, אורי יהודה אריאל ואריה אלדד; הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון - העברת כספים לארגוני נכים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת מיכאל גורלובסקי;

אריה האן: הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון - מינוי הדורש התייעצות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון - יידוע נפגע), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת יובל שטייניץ; הצעת חוק העונשין (תיקון - הגדרת בן משפחה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק התקשרויות זוגיות (רישום ופירוק), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סמכויות לשעת-חירום (מעצרים) (תיקון - מעצר מינהלי של אזרח ישראלי), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל, יורי שטרן ולאה נס; הצעת חוק העונשין (תיקון - פרסום תועבה של אדם עד גיל 21), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת נעמי בלומנטל, גילה גמליאל, מגלי והבה ואהוד יתום; הצעת חוק הפרשנות (תיקון - תואר תפקיד שממלאת אשה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לעידוד הצמיחה לעסקים בינוניים ומשפחתיים (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת רוחמה אברהם; הצעת חוק למניעת הונאה בתפילין ובמזוזות (תיקון - מניעת הונאה בספרי תורה ובמגילות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון - הפקעת זכויות), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד, התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת רוחמה אברהם; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון - מילוי מקומו של ראש הממשלה), מאת חברי הכנסת יצחק הרצוג, אפרים סנה, אופיר פינס-פז ואורית נוקד; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון - תיקוני חקיקה), מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק זכויות חברתיות, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק העונשין (תיקון - משחקים אסורים, הגרלות והימורים ברשת האינטרנט), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רוני בר-און; הצעת חוק-יסוד:

אריה האן: משאל עם, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אריה האן: כמו כן הונחה על שולחן הכנסת, על-ידי ועדת הכנסת, בהתאם לסעיף 55(א) לחוק הכנסת, התשנ"ד-1994, המלצה נוספת של הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת, בנושא:

אריה האן: תקציב הקשר עם הציבור ושכירת לשכה פרלמנטרית.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: א.

ראובן ריבלין: העלאת מחיר הלחם; ב.

ראובן ריבלין: יחסה לרבבות קשישים רועדים, רעבים ובודדים;

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לארבע הצעות לאי-אמון בממשלה, שהראשונה שבהן היא: העלאת מחיר הלחם, מטעם סיעת העבודה-מימד.

ראובן ריבלין: ינמק את הצעתו לאי-אמון בממשלה חבר הכנסת שלום שמחון.

ראובן ריבלין: ישיב שר התעשייה, המסחר, התעסוקה והתקשורת והממונה על מינהל מקרקעי ישראל.

ראובן ריבלין: אחריו תעלה הצעת האי-אמון של סיעת ש"ס.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, אני רוצה לנמק בשם סיעת העבודה את הצעת האי-אמון גם על מחיר הלחם, אבל גם על המצב הכלכלי המאוד קשה.

שלום שמחון: אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, פורים עוד לא הגיע, אבל בממשלת ישראל הקרקס בעיצומו, והשרים מתנהגים כאילו הם בתחרות תחפושות.

שלום שמחון: תסתכלו למשל על הקרקס של התקציב.

שלום שמחון: אתה שומע אותי?

אהוד אולמרט: כל מלה - גם על פורים וגם על חנוכה.

אהוד אולמרט: התבלבלת.

אהוד אולמרט: חשבתי שאתה מדבר על סיעת העבודה.

שלום שמחון: לא, לא.

שלום שמחון: אני מדבר עליכם.

שלום שמחון: למה, אל תקלקל.

אהוד אולמרט: לפי הנוסח - - -

ראובן ריבלין: כבוד השר הנכבד, אדוני גם מדבר, גם קורא קריאות ביניים וגם מתקדם לכיוון הבמה – כך שאנשים חושבים שמא אדוני רוצה להחליף אותי.

אברהם בורג: לא, הוא רוצה להקיף את הכנסת בטנקים.

אהוד אולמרט: אדוני, האשימו אותי בהרבה דברים - לא בשיגעון גדלות - - - ממלא-מקום נשיא המדינה, יכול היה לדעת.

ראובן ריבלין: אני חשבתי שבגלל זה אתה רוצה להחליף אותי.

שלום שמחון: אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, הזמן על חשבונך, אבל אני מציע לך להסתכל על הקרקס של התקציב - כשגם שמעתי אותך מתבטא לא מעט בנושא הזה.

שלום שמחון: לפני חודש וחצי הביאו לנו תקציב, אחרי שמכרו את המדינה למתנחלים ולסיעות הקואליציה, ועכשיו פתאום נזכרו שאין תקציב לא לביטחון וגם לא לרשויות המקומיות.

שלום שמחון: אבל יותר מזה - כדאי לראות את הקרקס של גדר ההפרדה.

שלום שמחון: קודם בונים, עכשיו מזיזים ומשנים את התוואי.

שלום שמחון: בינתיים, זה עולה לנו מאות מיליונים, אם לא יותר מזה.

שלום שמחון: אבל יותר מזה - צריך לראות את הקרקס של התוכניות המדיניות.

שלום שמחון: לכל אחד יש תוכנית משל עצמו, וכולם נגד כולם.

שלום שמחון: לליברמן יש תוכנית משל עצמו והוא נגד שרון; עוזי לנדאו גם כן נגד שרון, יש לו כבר מפלגה נפרדת משל עצמו; טומי לפיד נגד המפד"ל; אולמרט נגד ביבי; סילבן נגד אולמרט; לימור נגד ביבי.

שלום שמחון: לכל אחד יש תוכנית משלו, אג'נדה משלו, ולעזאזל, לעזאזל האזרחים.

שלום שמחון: לא צריך להתאמץ הרבה כדי לתקוף את שרי הממשלה.

שלום שמחון: אתם עושים את זה מצוין, הרבה יותר טוב מאתנו.

שלום שמחון: אחד נגד השני, כל הזמן.

שלום שמחון: רק היום שמענו אותך, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, אומר כי האוצר לא דובר אמת, האוצר לא אומר אמת.

שלום שמחון: אנחנו אומרים את זה כבר הרבה זמן.

אהוד אולמרט: שלום, אני רוצה לא להפריע לך - - -

שלום שמחון: למה?

שלום שמחון: שמעתי אותך מרומניה אומר את זה.

אהוד אולמרט: ברשות היושב-ראש.

אהוד אולמרט: חבריך ישבו באולם - לרבות חבר הכנסת הרצוג - מה שאומרים ברדיו זה לא מה שאני אמרתי.

אהוד אולמרט: לא היה ולא נברא.

שלום שמחון: אבל, אהוד - תרשה לי לקרוא לך אהוד.

שלום שמחון: תרשה לי, ומותר לי לפעמים.

אהוד אולמרט: - - -

שלום שמחון: שמעתי אותך אומר את זה גם כשהיית ברומניה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך, אדוני חבר הכנסת והשר הנכבד לשעבר, כל זמן שהוא ידבר אני אעצור את השעון, אבל כשאתה תענה לו אני אפעיל את השעון.

אהוד אולמרט: אמרתי רק דבר אחד.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, רק למען הסדר הטוב, כדי למנוע אי-הבנה - - - את זה הבאתי כאסמכתה לכך שההחלטה הזאת לא התקבלה במסתרים.

אהוד אולמרט: לא האשמתי את שר האוצר, אינני יודע אם הוא ידע.

אהוד אולמרט: לא אמרתי את זה, וכל מה שצוטט כביכול כהאשמה נגד שר האוצר, זה עוול שלא מגיע לו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני רוצה להסביר לאדוני: קשה מאוד לפרוטוקוליסטיות, קשה מאוד לקצרניות, כבוד שר המסחר, התעשייה וכו' - אדוני צריך להבין: הקצרניות רוצות ממש בשקיקה לרשום כל מלה שאדוני אומר, ולכן כשאדוני ישיב על ההצעה, הוא יאמר אותה עוד הפעם על מנת שהיא תירשם.

שלום שמחון: לעצם העניין, בממשלה הזאת מתחפשים והצביעות חוגגת, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה.

שלום שמחון: בואו נראה למה מתחפשים השרים דני נוה ולימור לבנת.

שלום שמחון: נוה ולבנת מתחפשים לרובין הוד.

שלום שמחון: הם רוצים להעביר כספים מהעשירים לעניים, לקחת את קצבאות הילדים משני העשירונים העליונים ולתת לנזקקים.

שלום שמחון: באמת, זה דבר נורא יפה.

שלום שמחון: רק שההצעה הזאת לא מעשית כלל.

שלום שמחון: אני אגיד לכם איפה יש כסף: במיליונים שאתם שופכים על הכבישים בהתנחלויות.

שלום שמחון: שם יש הרבה מאוד כסף, הרבה יותר מאשר מאות מיליונים.

שלום שמחון: אבל דני נוה יעדיף לשלוח מאה זקנים לשכב במסדרון ולא להזיז מאה פרחחים שהתיישבו על גבעה במאחז לא חוקי.

שלום שמחון: ולימור לבנת תעדיף שכל ילדי ישראל יחזרו הביתה ב-11:30, רק שלא יוזז פחון אחד באיתמר ג' או בתפוח ב', ורק הדמיון עולה על כל דבר.

שלום שמחון: ותסתכלו על שר הרווחה, זבולון אורלב, שהעלה את המונח צביעות לשיאים חדשים.

שלום שמחון: אורלב בוכה בדמעות תנין על גורל המסכנים.

שלום שמחון: אני אגיד לך, אדוני השר אורלב, איפה יש כסף.

שלום שמחון: 300 מיליון שקלים סחטתם מהאוצר בתקציב, אתה וסיעתך.

שלום שמחון: 300 מיליון שהופנו, בלי בושה, להתנחלויות.

שלום שמחון: כמה תנורים לקשישים אפשר היה לקנות בכסף הזה?

שלום שמחון: כמה מעונות לנשים מוכות אפשר היה לפתוח?

שלום שמחון: אולי אפשר היה לממן את מפעל ההזנה בבתי-הספר, שראש הממשלה הביע את תמיכתו בו לפני שהצביע נגדו בהצעה על התקציב.

שלום שמחון: אורלב, לבנת, נוה, הנגבי, למה שלא תגידו את האמת?

שלום שמחון: המיליארדים נמצאים, וכולם יודעים לאן הם הולכים - להתנחלויות.

שלום שמחון: הגיעה העת לומר את האמת.

שלום שמחון: לא ייאמן שבימים כאלו, כשאנשים מחטטים בפחים, זקנים קופאים מקור ואין כסף לאשפוז קשישים בבתי-חולים גריאטריים, עדיין ממשיכים לשפוך כספים בהתנחלויות, ממשיכים לסלול כבישים ולשלוח חיילים לשמור על משפחה בקרוון לא חוקי.

שלום שמחון: במקום הראשון בתחרות התחפושות זוכה ללא ספק שר האוצר, וזאת למרות ההגנה של ממלא-מקום ראש הממשלה.

שלום שמחון: אם להשתמש בביטוי שטבע אחד מחברי הממשלה: הוא התחפש לעליסה ב"דיוטי-פרי לנד" - זה לא אני אמרתי.

שלום שמחון: לא אני אמרתי, אני גם לא אמרתי שאתה אמרת.

שלום שמחון: אני רק אמרתי שכל המדינה הפכה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שמחון, אני הייתי פה בזמן שהיתה תנועה - - -

אהוד אולמרט: אני בכלל לא דיברתי על הנושא הזה.

שלום שמחון: אתה אמרת בעיתון "גלובס", שכל המדינה הפכה ל"דיוטי-פרי לנד".

שלום שמחון: כותרת ענקית בעיתון.

אהוד אולמרט: לא היה ולא נברא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שמחון, אתה איש ההתיישבות.

ראובן ריבלין: אני חייתי בארץ הזאת בתור ילד קטן מאוד, כשהיתה תנועה בארץ, כאשר חניתה עלתה, ועוד מקומות אחרים, אז הם אמרו: מה אתם צריכים להתגרות, ומה אתם מתיישבים?

ראובן ריבלין: תבנו את תל-אביב, תבנו.

ראובן ריבלין: כמה צדקו אנשי חניתה, אתה יודע.

ראובן ריבלין: למה לבוא ולומר דבר - צריך לדאוג לקשישים וצריך למצוא, אבל למה לומר כאילו - - -

שלום שמחון: אבל, אדוני היושב-ראש ריבלין, גם אתה יודע שאני כשר החקלאות הגשתי יותר מתוכנית אחת לביסוס ההתיישבות בגוש-קטיף.

ראובן ריבלין: עוד איך, עוד איך.

שלום שמחון: בוא לא נטעה בעניין.

שלום שמחון: אמרתי לכל המתיישבים שם - - -

ראובן ריבלין: על זה אני מצר.

ראובן ריבלין: אני מתגעגע לשר שמחון.

ראובן ריבלין: למה לדבר סרה?

ראובן ריבלין: אני קמתי נגד כל תנועתי כאשר כל פעם היו מדברים, חלילה, סרה באנשי הקיבוצים.

שלום שמחון: אני אף פעם לא שיקרתי לאנשים.

שלום שמחון: אמרתי: כל עוד אתם שם, נדאג לכם.

שלום שמחון: ולא נספר לכם סיפורים.

שלום שמחון: למה ששר האוצר לא יאמר את האמת לציבור?

שלום שמחון: הצו שעשית להורדת מסי הקנייה בא לפתור את בעיית בעלי ההון, שרצו לצמצם את השוק השחור במוצרי החשמל.

שלום שמחון: ושר התמ"ת שיושב פה יודע את האמת.

שלום שמחון: למה להעמיד פנים ולומר שפותרים את הבעיה של העניים?

שלום שמחון: הרי באת לפתור בעיה מבנית בשוק מוצרי החשמל במדינת ישראל, אז אתה מספר שאתה דואג לעניים?

שלום שמחון: הרי יש עליך לחץ קבוע של כל יבואני מוצרי החשמל כדי לפתור את הבעיה הזאת.

שלום שמחון: הפחתת המסים לא נועדה לעזור לעניים, נגיד את האמת.

שלום שמחון: ואם תאמר ביושר, אדוני שר התמ"ת - ואתה מכיר את הנושא מקרוב ואתה יודע את הלחץ של היבואנים להוריד מכסים כדי להפסיק את השוק השחור בענף הזה.

שלום שמחון: לבוא עכשיו ולומר שבזה עוזרים לעניים?

שלום שמחון: אין צביעות יותר גדולה מהדבר הזה.

שלום שמחון: יושב פה חבר הכנסת טל, הוא יודע שאנחנו עוסקים בנושא הזה כבר שלוש ישיבות בנוגע לאחריות שהגיעה לידי משרדך.

שלום שמחון: אז ששר האוצר ייקח את הדבר הזה ויאמר לאזרחים המסכנים שהוא דואג להם כרגע?

שלום שמחון: איזה בלוף זה?

שלום שמחון: הרי אין בלוף יותר גדול מהדבר הזה.

שלום שמחון: מדינת הרווחה מתמוטטת, ואתם, מתוך פניקה, עושים צעדים פופוליסטיים.

שלום שמחון: הרי הורדת מסי הקנייה תביא לצמיחה רק בטווח הקרוב.

שלום שמחון: בטווח הארוך היא תפגע קשות בייצור המקומי.

שלום שמחון: אבל ממתי מעניין את הממשלה הטווח הארוך?

שלום שמחון: זו ממשלה שחיה מהיד אל הפה.

שלום שמחון: זו ממשלה שלא הניחה אפילו תוכנית מחוללת צמיחה אחת שתצמצם את ממדי האבטלה בתקציב הנוכחי.

שלום שמחון: אפילו לא אחת.

שלום שמחון: ואני לא רוצה לצטט מה נאמר גם על-ידי המדען הראשי, גם על-ידי מרכז ההשקעות: תקציב שהיה בתקופתו של רבין קרוב ל-2 מיליארדי שקל, תקציב מרכז ההשקעות, ירד ל-478 מיליון שקל בשנה הבאה.

שלום שמחון: עוד לא היה כדבר הזה.

שלום שמחון: עוד לא היה.

שלום שמחון: איך רוצים בדיוק לצמצם את האבטלה?

שלום שמחון: איך רוצים בדיוק להיפטר מ-300,000 מובטלים?

שלום שמחון: הכול בסופו של דבר הוא רק דיבורים.

שלום שמחון: מדברים על פירוק המונופולים, אבל בשבועות האחרונים לא שומעים את קולו של שר האוצר בעניין עמלות הבנקים.

שלום שמחון: הבנקים מרוויחים מיליארדים על חשבון הלקוח הקטן, ושר האוצר משום מה שותק.

שלום שמחון: הוא התבטא הרבה בעניין מחיר הלחם, ולא אמר מלה אחת על פריט מאוד קטן, שהמשמעות שלו גדולה הרבה יותר מכל מחירי הלחמים ביחד.

שלום שמחון: אתמול הציג שר האוצר בממשלה סקר מגוחך, שלפיו 71% מהציבור תומכים בצעדים שלו.

שלום שמחון: אולי עשו את הסקר בקרב אנשים שיכורים, אחרת לא ברור לי איך מתיישבות התוצאות הללו עם סקר של מינה צמח מיום שישי, שלפיו רוב ענק בציבור – יותר מ-80% - חושב שלא יצאנו מהמיתון, ורוב ענק חושב שישראל מתפוררת מבחינה כלכלית.

שלום שמחון: הציבור מבין היום שהממשלה הביאה אותו אל סף תהום.

שלום שמחון: עוד צעד אחד וכולנו נידרדר.

שלום שמחון: אני מציע לכל אחד משרי הממשלה, אבל ממש לכל אחד, לשאול את עצמו כאשר הוא מתעורר בכל בוקר, מה עושים עם 300,000 מובטלים חסרי תקווה, שהממשלה הכושלת הזאת לא מציעה להם שום אלטרנטיבה.

שלום שמחון: אני מציע לכל אחד מחברי הממשלה לשאול את עצמו מה עתידו של ילד עני בישראל, שאתם פוגעים בחינוכו, בהזנתו ובתקוותו.

שלום שמחון: ואני רוצה לומר לך, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, רק דבר אחד אישי.

שלום שמחון: אני יכול להגיד לך דבר אחד אישי?

שלום שמחון: בהזדמנות שהגיע הנה שר העבודה והרווחה.

שלום שמחון: תראה, אני גדלתי בפריפריה.

זבולון אורלב: רווחה ועבודה.

אהוד אולמרט: הוא רווחה, אני עבודה.

שלום שמחון: בסדר.

שלום שמחון: הוא רווחה ואתה עבודה, אבל אני רוצה להגיד לשניכם משהו, רוצה להגיד לשניכם משהו ביושר.

שלום שמחון: תראה, אני גדלתי ביישוב בפריפריה שיודע מה זו מצוקה.

שלום שמחון: אני זוכר את אמא שלי שולחת אותי בימי שישי עם שקית אוכל לשכן.

שלום שמחון: אני זוכר את עצמי מתחלק בסנדוויץ' בבוקר בבית-הספר עם השכן שלי לספסל הלימודים.

שלום שמחון: כל הילדים האלה היום, הילדים שגדלים על המצוקה הזאת, בסופו של דבר גדלים אל עתיד שהוא חסר תקווה.

שלום שמחון: אנחנו חייבים להציל אותם.

שלום שמחון: יכול להיות שהיום אתם בשלטון בגלל אותו סנדוויץ' שהתחלקתי בו עם השכן שלי לספסל הלימודים, או אותה שקית אוכל שלקחתי לשכן שלי במושב.

שלום שמחון: יכול להיות שאתם היום נמצאים שם בשלטון בגלל הדבר הזה.

שלום שמחון: אני מציע לכם לזכור שלא לעולם חוסן - ואני אומר את הדברים האלו ברמה מאוד-מאוד אישית וכואבת.

שלום שמחון: אי-אפשר עוד להישאר עם המצוקה הזאת ולחשוב שאם נותנים מכשירי DVD, מקררים, טלוויזיות, פותרים את מצוקת העוני.

שלום שמחון: אני חושב ששרי הממשלה לא ממש מתעניינים במה שקורה.

שלום שמחון: הם ממשיכים להתקוטט.

שלום שמחון: קחו את עניין הלחם, הלחם שבדיוק עליו הצעת האי-אמון.

שלום שמחון: אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה מעלה את מחיר הלחם, ושר האוצר טוען שזו טעות שלא תואמה אתו.

שלום שמחון: גם אני מדבר עם הפקידים באגף התקציבים, וזה מה שגם הם אומרים.

שלום שמחון: למי אני צריך להאמין פה?

שלום שמחון: אני יודע למי אני מאמין, וגם אתה יודע.

שלום שמחון: אני יודע למי אני מאמין, אבל אני שואל את עצמי, גם כאזרח וגם כנציג ציבור, למי אני צריך להאמין?

שלום שמחון: היו שלוש ישיבות ממשלה בממשלה שאדוני יושב-ראש הכנסת ואנוכי היינו בה, על עניין הלחם.

שלום שמחון: שלוש ישיבות ממשלה.

שלום שמחון: אגב, כדאי שתדע שלבעיית הלחם יש לא מעט פתרונות.

שלום שמחון: אפשר לפתור אותה גם בדרכים נוספות.

שלום שמחון: אגב, אני לא טוען שלא היה צריך לתת סובסידיה לטחנות הקמח, אבל אני חושב שמדינת ישראל, לפני שהיא הולכת לצעד כל כך מרחיק לכת, צריכה להביא בחשבון שמשהו בעולם השתנה.

שלום שמחון: אם עד היום ייבאנו 90% מהגרעינים מארצות-הברית, מזרח-אירופה נפתח, וגם אנחנו צריכים לשנות את האיזונים כדי להוזיל את המחירים ככל שאפשר.

שלום שמחון: צריך לחשוב על זה בשכל ובהגינות ולהבין שהעלאה כל כך משמעותית מהסוג הזה אי-אפשר לעשות במכה אחת.

שלום שמחון: אני משוכנע לחלוטין שאתה באופן אישי ראית את צורכי המשק ואת הצרכים של טחנות הקמח ושל המאפיות, אבל בשבוע שבו מורידים מסים ב-2 מיליארדי ש"ח היה אפשר לחשוב שאפשר לעשות את זה אחרת, בגלל המצוקה שאנחנו נמצאים בה היום, בלי להשפיל את כל מעוטי היכולת.

שלום שמחון: בשבוע שעבר ביקרתי במקום כלשהו ודיברו אתי על השאלה מה זה סיר תפוחי אדמה.

שלום שמחון: משפחה מעוטת יכולת, כאשר היא ממלאת סיר בתפוחי אדמה, היא נותנת לכל הילדים שלה לשבוע, לא הרבה יותר מזה.

שלום שמחון: כך גם עם הלחם.

שלום שמחון: לכן, הסמל שעומד מאחורי עניין הלחם הוא הרבה יותר גדול ממשמעות הייקור שלו.

שלום שמחון: אתם חייבים להיות רגישים למה שקורה היום במדינת ישראל.

שלום שמחון: השר אורלב אמר בשבוע שעבר, כשלא היית פה, שהוא התריע והתריע והתריע ואף אחד לא שמע.

שלום שמחון: אני רוצה לסיים ולומר, שבימים אלה קשה שלא להיזכר בדברים שאמר פעם שר אחד בממשלתו של ראש ממשלה אחד, אתה ודאי מכיר את שניהם: "אינני יודע אם להאמין ליד שמאל שלך או ליד ימין שלך".

שלום שמחון: אני חושב שזה אומר בערך את הכול.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת שלום שמחון.

ראובן ריבלין: ישיב שר המסחר, התעשייה, התעסוקה והתקשורת וממלא-מקום ראש הממשלה, אהוד אולמרט.

רן כהן: הוא לא ישיב על שלוש ההצעות?

ראובן ריבלין: לא, הוא ישיב על ההצעה הראשונה.

ראובן ריבלין: השר אורלב ישיב על הצעת ש"ס והשר גדעון עזרא ישיב על שתי ההצעות האחרות.

גדעון עזרא: לא, בני אלון ישיב על ההצעות האחרונות.

ראובן ריבלין: השר בני אלון ישיב על הצעתם של חברי הכנסת דהאמשה ואלסאנע.

חיים אורון: הוא גמר לשכנע את הנוצרים באמריקה?

ראובן ריבלין: הוא נוחת עכשיו ובא הנה עם בשורה, כנראה.

רן כהן: הבנתי שהוא בילה בארצות-הברית כדי להסביר נגד הממשלה.

ראובן ריבלין: הוא ודאי יבוא הנה ויוכל להסביר.

אברהם בורג: הוא יעשה מפעל תיירותי – יהיה לו רוב.

ראובן ריבלין: אני שמח שאתם מפריעים לי ולא לשר, כי ברגע שהשר ידבר אני לא אאפשר להפריע.

חיים רמון: לדעתי השר ביקש שנפריע לו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני ינסה.

אהוד אולמרט: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שאני לא בא בנימה של התנצחות ואני בהחלט מוכן לוותר על הקנטורים ההדדיים.

אהוד אולמרט: אפשר לנהל גם ויכוח קשה וכואב בדרך שראוי לנהל בה ויכוח בכנסת כשמעלים הצעה לסדר-היום או הצעה להביע אי-אמון בממשלה וצריך להשיב עליה, וכך אני אשתדל לעשות.

אהוד אולמרט: יסלח לי חברי הטוב באמת, שלום שמחון, שהציג את הנושא מטעם סיעת העבודה, אם אני אמנע את עצמי מהצורך להתייחס לכל מכלול הנושאים שהעלה, שעליהם ועל נושאים אחרים ישיב בהמשך השר שמייצג את הממשלה בנושאים האלה.

אהוד אולמרט: רציתי להשיב על נושא אחד, שאני מופקד עליו, משום שחשבתי שראוי שאני אשיב עליו ולא אתחמק ממנו ואציג את הדברים האמיתיים כפי שאני חושב שצריך להציג אותם.

אהוד אולמרט: סוגיית מחיר הלחם היא ללא ספק סוגיה כבדה ורגישה.

אהוד אולמרט: אני לא יכול לומר שהדברים שנאמרו כאן על-ידי שלום שמחון – כמו על-ידי אנשים אחרים, פוליטיים, שהתבטאו בנושא, או גם אנשים אחרים – אינם נוגעים ללב.

אהוד אולמרט: לכולנו יש זיכרונות מימי הילדות, ולא חשוב אם גדלנו בקצה הצפוני של הארץ, במרכזה או בדרומה, כל אחד מאתנו עבר חוויות של מחסור, של קשיים, של מצוקה שפעם היתה אופיינית לחלק ניכר מהציבור.

אהוד אולמרט: כל אחד מאתנו מכיר חלקים באוכלוסייה הזאת, שנאבקים יום-יום על פת הלחם שלהם.

אהוד אולמרט: חס וחלילה למישהו מאתנו להתייחס לעניין הזה בקלות דעת וכדרך אגב.

אהוד אולמרט: זו סוגיה כואבת וקשה.

אהוד אולמרט: עם זה, הכנסת צריכה לומר ביושר שכולנו, על ממשלותינו, החלטנו זה שנים מה שלא החלטנו לגבי דברים אחרים אולי, שלחם לא יהיה מסובסד במדינת ישראל.

אהוד אולמרט: זו לא החלטה שנולדה היום.

אהוד אולמרט: זו החלטה שנתקבלה ב-1990, והיא חוצה מפלגות, ממשלות ושרים בתפקיד כזה או בתפקיד אחר.

אהוד אולמרט: מה משמעות העובדה שכולנו שותפים לעמדה הזאת, שלחם איננו מסובסד?

אהוד אולמרט: שמחירו של הלחם המפוקח – יש חמישה סוגי לחם מפוקחים וכל היתר אינם מפוקחים – ייקבע על-פי עלות החומרים שמהם אופים אותו, בהתאם למחירי השוק בארץ ובעולם.

אהוד אולמרט: מחירי הקמח בעולם נקבעים בבורסת הקמח בקנזס שבארצות-הברית.

אהוד אולמרט: לגבי הלחם המפוקח, המחיר יהיה מפוקח באופן כזה שטווחי הרווח של המאפיות ושל טחנות הקמח יהיו מפוקחים, אבל הגורם שמכתיב את המחיר הוא המחירים בשוק.

אהוד אולמרט: הפועל היוצא מהעמדה הזאת, שכולנו שותפים לה, בין שאנחנו רוצים לגלגל עיניים למרום, בין שאנחנו רוצים לטפוח לעצמנו על השכם ובין שאנחנו רוצים להיות הגונים ולהביט נכוחה בפני הציבור, הוא שמחיר הלחם נידון לעלות מדי תקופה, בהתאם למחירים שמוכתבים על-פי עלות החומרים.

אהוד אולמרט: נקודה.

אהוד אולמרט: טוב?

אהוד אולמרט: לא טוב?

אהוד אולמרט: זה מה שבאופן קולקטיבי כולנו הסכמנו לו.

אהוד אולמרט: אני לא זוכר, למשל, שבשנה הזאת, שבה אני שר, או בשנים הקודמות, היתה הצעת חוק לסבסד את הלחם או לקבוע פיצוי כלשהו על העלויות המשתנות של הלחם.

אהוד אולמרט: לא הועלתה על-ידי אף אחד.

אהוד אולמרט: הפועל היוצא מהעניין הזה הוא עליות תקופתיות במחירי הלחם.

אהוד אולמרט: קודם כול, זו עובדה.

רן כהן: אדוני השר, אני לא מתערב, אבל כשאני הייתי שר דרשתי לסבסד את הלחם והאוצר סירב.

אהוד אולמרט: אני באמת לא מתקנטר.

אהוד אולמרט: גם אני יכול להגיד שאני דורש.

אהוד אולמרט: הממשלה קבעה את עמדתה, אתה המשכת להיות חבר בממשלה ונשאת באחריות ומשום כך גם העלית מחירים.

אהוד אולמרט: אני לא בא אליך בטענות, כי לא היתה לך ברירה.

שלום שמחון: - - -

אהוד אולמרט: שלום, את כל ההערות שלי הפניתי אליך לעניין.

אהוד אולמרט: עכשיו הערה שנייה חשובה.

אהוד אולמרט: יש חמישה סוגי לחם מפוקחים: לחם לבן אחיד, לחם לבן כהה - "שחור", נוהגים לקרוא לו בעגה המסורתית - חלה, לחם שחור פרוס ולחם לבן פרוס.

אהוד אולמרט: במשך שנים, מתוך טעות, היתה הנחה שהלחם שהשכבות הנזקקות צורכות אותו הוא הלחם האחיד, השחור והלבן.

אהוד אולמרט: אין זה כך.

אהוד אולמרט: שני דברים: קודם כול, כל חמשת סוגי הלחם המפוקחים מהווים רק 25% מצריכת השוק.

אהוד אולמרט: כלומר, רוב הלחם שנקנה על-ידי הציבור בכלל הוא לחם לא מפוקח, שמחיריו לא מפוקחים.

אהוד אולמרט: אלה הפיתות, אלה הלחמניות, אלה כל סוגי הלחם שלאחרונה שיווקם התרחב והתפשט מאוד.

אהוד אולמרט: כל הלחם המפוקח, שעל מחיריו אנחנו יכולים להשפיע, הוא 25% מצריכת השוק.

אהוד אולמרט: בין הלחמים הללו שמפוקחים, הלחם הלבן האחיד והכהה נצרך על-ידי שכבה קטנה ביותר של האוכלוסייה שמצבה הכלכלי טוב.

אהוד אולמרט: רוב הלחם, רוב האוכלוסייה, 77%, שקונה את הלחם המפוקח, קונה את הלחם הפרוס.

אהוד אולמרט: מה לעשות שהלחם הפרוס, השחור והלבן, הוא הלחם שצורכים אלה שאנחנו קוראים להם השכבות החלשות.

אהוד אולמרט: והנה, דווקא את מחירי הלחם הזה - - -

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני השר, מנין הנתונים הללו?

אהוד אולמרט: הנתונים הללו הם של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, והם הוצגו היום בפני ועדת הכספים על-ידי במסמכים מתועדים.

אהוד אולמרט: הרי אתה לא מצפה שעכשיו אשלוף לך את המסמכים.

אהוד אולמרט: קבל את זה.

אהוד אולמרט: אם אני מטעה אותך במשהו, כמובן, תמיד הדברים רשומים, יש פרוטוקול.

אהוד אולמרט: כלומר, רבותי, אני מדגיש עוד פעם, הלחם הפרוס, הפרוס, הוא הלחם שהשכבות הנזקקות צורכות.

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע למה?

ג'מאל זחאלקה: יש הסבר.

אהוד אולמרט: מה זה חשוב כרגע.

אהוד אולמרט: יש הסבר, אבל זו העובדה.

יחיאל חזן: אפשר לאכול חלק ממנו, ואת השאר לחסוך.

אהוד אולמרט: יכול להיות, אבל זאת העובדה.

אהוד אולמרט: דווקא מחירו של הלחם הזה הועלה באופן שיטתי כל השנים הללו, מתוך הנחה, בין היתר, שהיא אולי פרי של חוסר בדיקה נכונה, של חוסר התייחסות מבוקרת, שכביכול הלחם הזה הוא הלחם שצורכים העשירים.

אהוד אולמרט: אבל זה לא נכון.

אהוד אולמרט: כפועל יוצא מהמציאות שתיארתי - ואני לא מותח על זה ביקורת, אני מציין את זה כעובדה - מחירי הלחם הועלו בשנים האחרונות, ב-1 באוגוסט 1999, ב-5 בדצמבר 1999 - - -

רן כהן: בכמה, בכמה?

אהוד אולמרט: אני אגיד לך.

אהוד אולמרט: ב-1 באוגוסט 1999 כל שיעור ההעלאה היה 5% בממוצע לכל הלחמים.

רן כהן: זה במקום 23%.

אהוד אולמרט: סליחה רגע.

אהוד אולמרט: ב-5 בדצמבר 1999 - רבותי, אני לא אומר מי, אני לא אומר מה, אני קובע עובדות.

אהוד אולמרט: ב-5 בדצמבר 1999, עוד פעם, שינוי של 5%.

אהוד אולמרט: ב-12 ביוני 2000 שיעור השינוי הממוצע היה כמעט 9% - 8.97%.

אהוד אולמרט: אלא שאז נעשתה טעות, שבה מחירי הלחם האחיד הפרוס, הלבן והכהה, הועלו עלייה ממוצעת של 15.25%.

אהוד אולמרט: כלומר, דווקא מחיר הלחם שצורכות השכבות היותר-נזקקות הועלה ב-15.25%, בעוד מחיר הלחם שצורכים אנשים שידם משגת לא עלה כלל, או עלה ב-0%, ומחיר החלה עלה ב-3.9%.

אהוד אולמרט: כלומר, ההיפך ממה שהיה צריך להיות.

אהוד אולמרט: עוד פעם, רבותי, אם מישהו רוצה להתווכח אתי על הנתונים, אני מפנה אותו ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה, דבר דבור על אופניו, כל הנתונים ידועים.

אהוד אולמרט: ב-23 ביולי 2002 היה שיעור השינוי הממוצע 7.87%.

אהוד אולמרט: עוד הפעם, מחיר הלחם האחיד הפרוס, זה שהשכבות הנזקקות נצרכות לו במובהק, עלה ב-14.39% וב-11.8%.

אהוד אולמרט: ב-23 בספטמבר, חודשיים לאחר מכן, חודשיים לאחר מכן, מחירי כל הלחמים המפוקחים עלו בשיעור ממוצע של 4.38%, כשמחיר הלחם האחיד הפרוס עלה ב-6% ומחיר הלחם הלבן הפרוס עלה ב-6%.

דליה איציק: והבסיסי?

אהוד אולמרט: כלומר, בתקופה של חודשיים מחירי הלחמים שהנזקקים נצרכים להם עלו בלמעלה מ-20%, בתקופה של חודשיים.

אהוד אולמרט: עכשיו אני רוצה להעיר עוד הערה שחשוב לזכור אותה.

אהוד אולמרט: גם היום, גם היום במידה רבה יש בעצם סבסוד צולב כפול - פעם אחת בתוך הלחם המפוקח.

אהוד אולמרט: ראיתם, למשל, העלייה הממוצעת של מחירי הלחם היא 8.97% ביוני 2000, אבל האחיד הלבן לא הועלה כלל, אפס, והאחר עלה ב-15%, או ב-14.9%, והעלייה הממוצעת היא של 8.97%.

אהוד אולמרט: כלומר, מסבסדים מחיר של אחד בעלייה יותר גבוהה של האחר.

אהוד אולמרט: אלא מה, בטעות, מתוך חוסר לימוד של העניין, מתוך חוסר בדיקה, העלו דווקא את מחיר הלחם שהיה צריך להוריד, ולא להיפך.

אהוד אולמרט: אבל ניחא.

ראובן ריבלין: כבוד השר, הרצאתו של אדוני מעניינת, אבל אנחנו - - -

אהוד אולמרט: אני כבר מסיים.

אהוד אולמרט: הרי אפשר להתנגח ואפשר להשמיץ, אבל אפשר גם ללמוד, גם במסגרת הדיון הזה.

אהוד אולמרט: עכשיו, הדבר הנוסף הוא, שאילו המחירים היו עולים בשיעור ההתייקרות האמיתי, אז היו צריכים לייקר בכל התקופות האלה בעוד יותר.

אהוד אולמרט: אלא מה, יש גם סבסוד בין המפוקח לבין הלא-מפוקח.

אהוד אולמרט: גם פה יש סבסוד צולב.

אהוד אולמרט: המחיר של הלחם הלא-מפוקח, שכזכור לכם הוא מהווה 75% מכלל השוק, מאפשר למאפיות שלא להעלות את המחיר של הלחם המפוקח בשיעור ההתייקרות הריאלי.

אהוד אולמרט: נקודה.

אהוד אולמרט: אילו עכשיו היינו צריכים לייקר את הלחם בממוצע בהתאם לשיעור ההתייקרות הריאלי, אלמלא הסבסוד הצולב עם הלחם הלא-מפוקח, היינו צריכים להעלות את זה בשיעור ממוצע של עוד 15%.

אהוד אולמרט: עכשיו, רבותי, אלה הנתונים.

אהוד אולמרט: מה אנחנו עשינו?

אהוד אולמרט: כשבדקנו וראינו שהלחם הפרוס הוא הלחם שלו נזקקים מרבית תושבי המדינה שנמצאים במצב כלכלי קשה, החלטנו שאת מחירו אנחנו מעלים במחצית מהעלייה הממוצעת, ואת עיקר העומס הטלנו על הלחם ששכבות האוכלוסייה האחרות יכולות לשאת.

אהוד אולמרט: זה בצד העובדתי.

אהוד אולמרט: מעבר לכך יש שאלה עקרונית, שאני מוכרח לומר שהיא נכונה לגבי הלחם, כמו שהיא נכונה לגבי מצרכים אחרים שהם חיוניים לאזרח.

אהוד אולמרט: המצב הכלכלי של שכבות מסוימות באוכלוסייה קשה מאוד.

אהוד אולמרט: אנחנו צריכים להכריע לגבי כל אחד מן הפרטים הללו.

אהוד אולמרט: זה נכון לגבי לחם, כמו שזה נכון לגבי צריכה, למשל, של סולר לחימום ביתי בתקופת החורף, כשהמחיר שלו עולה, או בנוגע למצרכים אחרים.

אהוד אולמרט: האם אנחנו נסבסד את המוצר או נסבסד את הנצרך?

אהוד אולמרט: בניגוד למה שמפרסמים היום בוועדת הכספים, אני בדעה שאין לסבסד את המוצר, משום שאין שום סיבה ש-60% או 70% מהאוכלוסייה, שיכולים לשלם את מחירו הריאלי של המוצר, יקנו אותו מסובסד, רק על מנת לסבסד או לסייע לאלה שבאמת נזקקים.

אהוד אולמרט: אנחנו צריכים למצוא מנגנון שיסייע לאלה שנזקקים, ואני תומך בכל לבי בגישה הזאת.

שלום שמחון: כשבונים את המנגנונים האלו - - -

אהוד אולמרט: חבר'ה, אתם רוצים להתנצח - נתנצח.

אהוד אולמרט: האמת היא שבכל השנים, גם הממשלות שאתם כיהנתם בהן וגם הממשלה הזאת, טרם השכילו למצוא את המנגנון המוסכם הזה, שבמצב של התייקרויות מן הסוג הזה, באופן אוטומטי יוכל לפצות את אלה שנזקקים באמת.

אופיר פינס-פז: בכמה עלה הקמח בעולם?

טלב אלסאנע: ודווקא מקצצים עכשיו.

אהוד אולמרט: אני לא רוצה עכשיו, אופיר.

אהוד אולמרט: הרי אתה שם לב שאני עושה מאמץ עילאי להתאפק מלהיגרר.

אופיר פינס-פז: גם אני.

אהוד אולמרט: אני לא רוצה.

אהוד אולמרט: היושב-ראש מאיץ בי.

אהוד אולמרט: הייתי יכול להיכנס לחישובים עוד יותר מפורטים.

אהוד אולמרט: התחשיבים שאנחנו הצגנו פתוחים לציבור, נציג לכם.

אהוד אולמרט: הם הוצגו בוועדת הכספים.

אהוד אולמרט: אין ויכוח עליהם.

אהוד אולמרט: יש ויכוח על צורת הפיצוי, על דרך הפיצוי.

אהוד אולמרט: דרך אגב, לכל אורך התהליך התייעצנו עם שר הרווחה.

אהוד אולמרט: לא שהסכמנו אתו בכל דבר, אבל התייעצנו אתו, והוא גם יודה בכך.

אהוד אולמרט: מדוע?

אהוד אולמרט: משום שמהרגע הראשון היינו מאוד-מאוד מוטרדים מהעובדה הזאת, שאין ויכוח עליה, שאפילו תוספת שולית יחסית למחיר הלחם הפרוס היא בעייתית לאנשים שנמצאים במצב של מצוקה.

ראובן ריבלין: כבוד השר.

אהוד אולמרט: אבל צריך להבין דבר אחד, רבותי.

אהוד אולמרט: בשיטה שכולנו שותפים לה היתה בעצם ברירה - או להעלות את המחיר הזה בשיטת הסבסוד הצולב, לפי דעתי, הכי מתחשבת האפשרית, או לגרום לכך שבטווח זמן של ימים גם המאפיות היו נסגרות וגם טחנות הקמח היו נסגרות, ואז היו באים כל אלה ומטיפים מוסר מהכיוון ההפוך.

אהוד אולמרט: אנחנו בחרנו בדרך שלא היתה שום דרך זולתה בנסיבות הללו.

אהוד אולמרט: אני מציע לכנסת בהחלט לשקול להתלכד על שיטת פיצוי ראויה, שתבטיח שאלה שבאמת נזקקים יוכלו לקבל את מה שראוי להם לקבל, כדי שהם לא יעמדו באותם מצבים מציקים שאתה מכיר אותם, שאני מכיר אותם, שכל אחד מאתנו שחי עם רגליו על הקרקע במדינת ישראל מכיר אותם.

אהוד אולמרט: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אהוד אולמרט: אני, כמובן, מציע לדחות את הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: זה היה ברור מתחילת דבריך.

ראובן ריבלין: רק רציתי בכל זאת לשאול בשם העם, לא בשם המבקשים - - -

אהוד אולמרט: עכשיו, כנשיא המדינה, אתה גם רשאי.

ראובן ריבלין: לא, לא כנשיא המדינה.

ראובן ריבלין: אני מתקשה להבין מכל הדברים שאמרת כאן, כיצד בכל זאת אמר שר האוצר שהוא, אף שלא היה נותן כל סבסוד, לא היה מעלה את מחיר הלחם.

ראובן ריבלין: יש לי קושי עם עניין זה, אף שאני מאמין גם ביד ימין וגם ביד שמאל.

אהוד אולמרט: אני, כמובן, לא דוברו של שר האוצר, לכן אינני יודע באיזה אופן הוא חשב.

אהוד אולמרט: אני מניח שהוא יגיד.

אהוד אולמרט: אני יכול לומר שני דברים, והצגתי את זה היום: קודם כול, אם שר האוצר אומר שהוא לא ידע, אני מאמין לו.

אהוד אולמרט: אני מאמין לו ללא ויכוח.

אהוד אולמרט: אני חושב שנגרם עוול בדברים שפורסמו כביכול מהופעתי היום בוועדה, כי לא אמרתי דבר כזה ולא דומה לו.

אופיר פינס-פז: אבל שר האוצר הציע לבטל את ההעלאה.

ראובן ריבלין: אני שאלתי את השאלה.

אהוד אולמרט: מה שכן, כמקובל בשגרת העבודה בינינו לבין משרד האוצר, העברנו את הפרטים מראש לידיעת פקידי האוצר שעוסקים בכך, ופה יש לי גם מסמך שהוא דואר אלקטרוני שהעבירו אנשי האוצר בחזרה אלינו, וזה מ-27 בינואר, כלומר עשרה ימים לפני שהעניין יצא החוצה: "הי שבתאי" – זה הפקיד שלנו – "מאושרת מלוא העלאת מחירי הלחם בשיעור של 15.72%".

אופיר פינס-פז: הנייר של הלמ"ס יש לך גם?

אהוד אולמרט: יש לי.

אהוד אולמרט: המלה "מאושרת" היא טעות.

אהוד אולמרט: הם לא צריכים לאשר, זאת לא סמכותם, והם לא אישרו, ואני גם לא טענתי שמישהו אישר.

אהוד אולמרט: אבל זה שמישהו ידע, בזה אין ספק.

אהוד אולמרט: אין לי שום סיבה להניח שאותו מישהו דיווח לשר, ואני מאמין באמת ובכנות שהשר הופתע.

אהוד אולמרט: יכול להיות.

אהוד אולמרט: לא כל השרים הופתעו, כי היו אחדים שקיבלו עדכון.

יעקב אדרי: מה זה משנה אם הוא לא ידע?

יעקב אדרי: אנחנו מבקשים ממך להוריד.

ראובן ריבלין: לא, בדיעבד.

ראובן ריבלין: אני מאמין לשניכם.

אהוד אולמרט: תן לי, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: בבקשה, ברצון.

טלב אלסאנע: לקוני הלחם לא אכפת מזה.

אהוד אולמרט: מה שקשור להצעות של שר האוצר, אמרתי עוד הפעם: אני לא דוברו, אני יכול להגיד רק דבר אחד, שרעיון מסוים שהעלה בפני השר, לפי דעתי, היה גורם לעלייה נוספת וקשה יותר במחירי הלחם, מאשר להורדתם, ולכן חשבתי שהוא לא רעיון מתאים.

אהוד אולמרט: אבל בהחלט בכוונתי לשבת אתו, ואם נגיע למתכונת שתאפשר לפצות את הנצרכים, לפי דעתי, בכך אולי ניתן תשובה לבעיה שהיא הרבה יותר רחבה מעליית מחירי הלחם.

אהוד אולמרט: עד כאן.

אהוד אולמרט: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר המסחר והתעשייה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נעבור להצעת אי-אמון מטעם סיעת ש"ס, שעליה ישיב כבוד שר הרווחה זבולון אורלב, בעניין יחסה של הממשלה לרבבות קשישים רועדים, רעבים ובודדים.

ראובן ריבלין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת שלמה בניזרי.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, השבוע התפרסם מחקר של מכון ברוקדייל, שהיה אמור לזעזע את מדינת ישראל ואת אזרחיה לא פחות מרעידת האדמה, אבל זה החזיק מים שתיים או שלוש מהדורות חדשות, בשונה מרעידת האדמה.

שלמה בניזרי: כי ההבדל הוא שברעידת האדמה כל בתינו וכל חיינו היו ממש תלויים על בלימה, אז כולנו רעדנו, וודאי שזה תפס הרבה יותר כותרות, וממילא בממשלה הדיון היה יותר רציני, היה עדכון של הוועדה, וועדת השרים התכנסה עוד באותו יום.

שלמה בניזרי: אבל, כאשר מדברים על מעמדם של הקשישים, שהם 10% מאזרחי מדינת ישראל, 640,000 קשישים, ש-30% מהם לפחות מקבלים השלמת הכנסה, כאשר אנחנו קוראים שכל זקן חמישי במדינת ישראל סובל מבעיית רעב - 26% נאלצים לבחור בין אוכל לבין חימום לבין תרופות, 64% דיווחו כי ויתרו לא אחת על מזון לטובת תשלומים אחרים.

שלמה בניזרי: 23% מהקשישים סובלים מרעב כי מצבם הבריאותי אינו מאפשר להם לבשל לעצמם.

שלמה בניזרי: חלק מהם סובלים מקור, מבדידות.

שלמה בניזרי: כל הדברים הקשים, שכמוני כמוכם קראנו, הזדעזענו ושאלנו את עצמנו האם זו מדינת ישראל, האם זו המדינה שייחלנו לה אלפיים שנות גלות, כדי להביא לכאן את אותם אנשים - ולא לחינם צפה דוד המלך את הדברים ואמר: "אל תשליכני לעת זקנה".

שלמה בניזרי: הנה מושלכים פה, במדינת ישראל, אותם אנשים שתרמו מכוחם, מזמנם, מדמם, ממרצם, עבור מדינת ישראל, ואנחנו היום מפקירים אותם מתקציב לתקציב, משנה לשנה.

שלמה בניזרי: ניסיתי לבדוק במקורות חז"ל מה אומרים על כך שיש איזה אירוע דרמטי שמזעזע את העולם כדוגמת רעידת אדמה.

שלמה בניזרי: אמרתי, בואו נבדוק בדברי חז"ל אם יש רמז כלשהו שלא רק בדיל ויעבור, היתה איזו רעידה, אלא אולי זה גם צריך להרעיד אותנו, אולי לעשות איזה חשבון נפש, "לעשות חושבים".

שלמה בניזרי: ובאמת, בהפטרה של השבוע שעבר קראנו את הפסוק: "ארץ רעשה גם שמים נטפו", אבל התבוננתי בדברי חז"ל וגיליתי מהן זוועות.

שלמה בניזרי: הגמרא אומרת: זוועות נקרא רעידת אדמה.

שלמה בניזרי: כי לנו שפר גורלנו באותה רעידה לעומת סין בשנת 1976, כשהיו 700,000 נפגעים ברעידת אדמה.

שלמה בניזרי: פה שפר גורלנו ולא נפגעו, ברוך השם, בנפש.

שלמה בניזרי: בדקתי מה אומרים חז"ל על רעידת אדמה.

שלמה בניזרי: לא אדבר על מה שמדובר שם על משכב זכר, שזו אחת הסיבות, ועל שאר הדברים, כדי לא להדליק פה את העניינים, אלא אני רוצה להתמקד באמת בדברים המרכזיים.

שלמה בניזרי: והנה חז"ל אומרים: רעידת אדמה מגיעה בעקבות זה שאין מוציאים מעשרותיהם של ישראל אל העניים.

שלמה בניזרי: כלומר, רבותינו אומרים את הטעם, כאשר החלשים שבחברה, כאשר המסכנים שבחברה, אתם הולכים ומרעיבים אותם - האדמה רועשת.

שלמה בניזרי: האדמה אינה יכול להאכיל אנשים.

שלמה בניזרי: ארץ-ישראל אינה מסוגלת להאכיל.

ראובן ריבלין: אני מאוד מצטער, אתם מאוד מפריעים לחבר הכנסת בניזרי.

שלמה בניזרי: כלומר, כאשר אנחנו לא מוציאים את מעשרותינו, כאשר איננו באים ודואגים לחלשים בחברה, גם הארץ רועשת.

שלמה בניזרי: רבותינו אמרו: זקן זה קנה חוכמה.

שלמה בניזרי: זקן בימינו זה קנה חרפה, חרפת רעב.

שלמה בניזרי: זו המדינה שלנו, שמפקירה היום את חלשיה ואיננה דואגת להם.

שלמה בניזרי: אם זה כאשר בקדנציה הזאת הפחיתו לקשישים הסיעודיים את השעות שלהם, הפחיתו את תקציבי הרווחה, וממילא כאשר מפחיתים את תקציבי הרווחה גם הטיפול בקשישים נפגע, אף שהשר אולי יגיד: שמע, לא פגעו כמעט.

שלמה בניזרי: ודאי שיש תוצאות ישירות ועקיפות.

שלמה בניזרי: הקצבה שזקן או קשיש מקבל במדינת ישראל - אם אני מסתכל על מדינות נאורות אחרות בעולם, שאנחנו תמיד אוהבים להשוות את עצמנו אליהן, שם הקצבה נעה בין שליש לחצי מגובה השכר הממוצע במשק, ובמדינת ישראל הקצבה היא חמישית מהשכר הממוצע.

שלמה בניזרי: חמישית בסך הכול.

שלמה בניזרי: האם בן-אדם יכול לחיות על 1,100 ש"ח קצבת זיקנה?

שלמה בניזרי: אם אין לו הכנסה נוספת הוא מקבל השלמת הכנסה, 1,700–1,800 ש"ח.

שלמה בניזרי: האם במצב כזה בן-אדם יכול לחיות במדינת ישראל?

שלמה בניזרי: "כי לא על הלחם לבדו יחיה האדם" - באה הממשלה בדיוק באותו שבוע ומייקרת לנו את הלחם.

שלמה בניזרי: אבל מה?

שלמה בניזרי: שר האוצר של מדינת ישראל מודיע לאזרחי המדינה: רבותי, יש לי בשורות טובות אליכם.

שלמה בניזרי: את מה הוא הוזיל לנו?

שלמה בניזרי: את הסומסום.

שלמה בניזרי: כלומר, אני אשב כל היום ואוכל סומסום.

שלמה בניזרי: הוא נתן לנו גם קוביות של סוכר.

שלמה בניזרי: האם אני בוכרי שאוהב את זה ויושב ואוכל קוביות סוכר?

צבי הנדל: זה בשביל להמתיק.

שלמה בניזרי: יפה, להמתיק את הגלולה המרה.

שלמה בניזרי: אמר מישהו בבדיחותא בשבוע שעבר, שהוא הוזיל את ה-DVD כדי שבני-אדם יצפו בהם ויראו איך אוכלים.

שלמה בניזרי: האם אני יכול לאכול טלוויזיה או DVD?

שלמה בניזרי: הרי זה צחוק הגורל.

שלמה בניזרי: אמר גם מישהו בבדיחותא, מדוע יש שני שרי אוצר?

שלמה בניזרי: הלוא מספיק שר אוצר אחד, כמו במדינה נורמלית, אלא בממשלה כל כך רעה, שעושה כל כך הרבה גזירות רעות לאזרחיה, לא מספיק שר אוצר אחד.

שלמה בניזרי: צריך שני שרי אוצר כדי להרבות בגזירות כל כך רעות.

שלמה בניזרי: לכן, הדברים הם כל כך מזעזעים, אנשים אולי לא מבינים על מה אנחנו מדברים, מכיוון שהם לא חשו חרפת רעב מהי.

שלמה בניזרי: אני יודע שעוד מעט יעלה השר ויאמר: אתה היית בממשלה שגם כן פגעו.

שלמה בניזרי: אדוני השר, כמה פעמים אפשר לומר את התירוץ הזה?

שלמה בניזרי: חאלס, זה כבר שנה שאתם בממשלה, אי-אפשר כל הזמן לחזור על הטענה: גם אתם הייתם.

שלמה בניזרי: אנחנו היינו, אנחנו נלחמנו.

שלמה בניזרי: בשבוע שעבר השר אולמרט החמיא, נתן מחמאה כל כך גדולה בטענתו: "אנחנו רוצים את יהדות התורה ולא רוצים את ש"ס.

שלמה בניזרי: למה?

שלמה בניזרי: ש"ס הם trouble-makers.

שלמה בניזרי: הם עושים בעיות לכל ממשלה".

שלמה בניזרי: אילו בעיות?

שלמה בניזרי: כאשר הם מבקשים לא לפגוע בשכבות החלשות.

שלמה בניזרי: זו המחמאה הכי גדולה – תודה רבה לך, אולמרט, שנתת לנו את המחמאה הזאת.

שלמה בניזרי: ראש הממשלה לא רוצה אותנו, כי הוא יודע שמיררנו לו את חייו עד שהוא נאלץ לפטר אותנו באותה התפטרות או פיטורים חגיגיים.

שלמה בניזרי: הוא אומנם הוסיף לעצמו הילה ויוקרה כשהוא פיטר את שרי ש"ס.

שלמה בניזרי: פוטרנו כי דאגנו לחלשים.

שלמה בניזרי: אדוני השר, האם תבוא ותגיד שוב: אתם גם הייתם?

שלמה בניזרי: אל תקיים את הפסוק "ככלב שב על קאו כסיל שונה באולתו".

שלמה בניזרי: אתה כל היום מאיים, אני שומע אותך כל היום, "אני מקיים ועדה, אני מקים צוות, דיון חירום" – אדוני השר, תגיד, למי אתה מוכר את הסיפורים האלה?

שלמה בניזרי: ראש הממשלה יודע שלא תזוזו מהכיסא.

שלמה בניזרי: בזמנו אמר כאן חבר הכנסת הנדל: כעומק החקירה כך עומק העקירה.

שלמה בניזרי: נו, מה אפשר לומר עליכם?

שלמה בניזרי: אולי כעומק הכיסא כך מתגלה פרצופכם המעושה.

שלמה בניזרי: אני חושב שאפשר לומר משהו כזה.

אופיר פינס-פז: לא רע.

שלמה בניזרי: לא רע, נכון?

שלמה בניזרי: הרי אתם הפקרתם את תורת ישראל.

שלמה בניזרי: תראה מה גרמתם לכל שירותי הדת במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: שמעתי את השר שלך, ראש המפלגה, המתחרה שלך, שמסתובב בארץ ומאשים את ש"ס בפירוק משרד הדתות.

שלמה בניזרי: שמעתם איזו בדיחה זו?

שלמה בניזרי: איזו חוצפה?

שלמה בניזרי: אנחנו?

שלמה בניזרי: אתם בממשלה, אתם קיבלתם את ההחלטה לפרק, אתם גרמתם לפגיעה בכל שירותי הדת.

שלמה בניזרי: פעם הדגל שלכם היה ארץ-ישראל, נכון?

שלמה בניזרי: ציונות עם נשמה, ארץ-ישראל, עם ישראל, תורת ישראל.

שלמה בניזרי: הרי אתם תלמידיו המובהקים של הרב קוק.

שלמה בניזרי: אני שומע אותך השבוע אומר, גם אם הממשלה תחליט, כל עוד זה לא בוצע אתם לא תתפטרו.

שלמה בניזרי: אני מכיר את הכיסא הזה, גם אני ישבתי על הכורסא הזאת.

שלמה בניזרי: היא באמת נוחה יחסית, היא גם מסתובבת, הידיות שלה נוחות.

שלמה בניזרי: ולכן, אדוני השר, עד מתי יעלוזו?

שלמה בניזרי: אתה שר הרווחה, האם מישהו בכלל מחשיב אותך?

שלמה בניזרי: האם ראש הממשלה מתייחס לאיומים שלך?

שלמה בניזרי: האם הוא מתייחס לדבר מסוים שאתה אומר?

שלמה בניזרי: אתה כל היום רק מאיים.

שלמה בניזרי: מה עשית לטובת החלשים?

שלמה בניזרי: אני יכול להציג רשימה ארוכה.

שלמה בניזרי: אני יודע שאני נותן לך אוכל להתקיף אותי.

בנימין בן-אליעזר: היחיד שפוחד ממנו הוא אפי איתם.

שלמה בניזרי: אני מצטט, הוא אומר: היחיד שפוחד ממך הוא אפי איתם.

שלמה בניזרי: אני אומר לך, אני יכול להביא רשימה ארוכה, אבל אני יודע מה הוא יעשה עכשיו.

שלמה בניזרי: מאז שאני נואם פה נאומים מול השר אורלב, פעם אחת הוא לא התייחס למצב, למה שהוא עשה.

שלמה בניזרי: הנאום היחיד שלו עלי או על ש"ס זה להתקיף.

שלמה בניזרי: אני נותן לך חומר כדי שתדבר, שתשיב, שתענה לעם על הדברים שהוא באמת רוצה לדעת.

שלמה בניזרי: מה אתה עושה שם?

שלמה בניזרי: תאמין לי שאם אתה תאיים, יש סיכוי סביר – אבל, כלום: מכרת את תורת ישראל, מכרת את ארץ-ישראל, מכרת את עם ישראל.

שלמה בניזרי: זבולון, קיבלת תפקיד כל כך יקר, ומה אתה עושה אתו?

שלמה בניזרי: כלום, אפס מאופס.

שלמה בניזרי: מסכנים החלשים, אוי להם לישראל שאתה המנהיג של אותם חלשים.

שלמה בניזרי: בושה וכלימה תכסה את פניך.

שלמה בניזרי: אני לפחות הבאתי מאות מיליונים, דאגתי לכספים.

שלמה בניזרי: תחזור עוד הפעם על אותו תקליט, שאני לא ביקרתי ברשויות הרווחה, על אותו שקר.

שלמה בניזרי: הלוואי שתעשה 10% ממה שאני עשיתי בפעולותי.

שלמה בניזרי: איפה ראש הממשלה?

שלמה בניזרי: אה, הוא יהיה פה במהלך הערב.

שלמה בניזרי: האם אני יכול לצפות למשהו מראש הממשלה הזה?

שלמה בניזרי: מה אפשר להוציא ממנו?

שלמה בניזרי: חוץ מאבנים אי-אפשר להוציא ממנו שום דבר, לצערי הרב.

שלמה בניזרי: האם אפשר בכלל לדבר עם הממשלה האטומה הזאת?

שלמה בניזרי: אדוני, ברשותך, אני רוצה לסיים בסיפור קצר.

שלמה בניזרי: האם אתה מכיר את הסיפור על אותו מלך שרצה פעם אחת לכבוש עיר כשהוא לא יודע את הדרכים האסטרטגיות איך להיכנס אליה?

שלמה בניזרי: הוא התחפש ונכנס לבית-קפה כדי לשמוע מה אומרים החיילים ואת סודות המדינה.

שלמה בניזרי: שני חיילים זיהו אותו והתחיל מרדף אחריו.

שלמה בניזרי: הוא ברח בין הסמטאות, נכנס לבית וביקש מהדייר שיציל אותו והבטיח שאחר כך יגמול לו על כך.

שלמה בניזרי: אותו דייר החביא אותו מתחת לעשרה מזרנים.

שלמה בניזרי: החיילים עברו ובדקו בכל הבית.

שלמה בניזרי: כשהגיעו למזרן השמיני הם נעצרו והפסיקו את הבדיקה.

שלמה בניזרי: כשהעיר נכבשה, שיבח המלך את המציל שלו ואמר לו שהוא מוכן לתת לו מה שהוא מבקש.

שלמה בניזרי: האדם שהציל את המלך אמר לו: תגיד לי מה הרגשת כשהם הגיעו למזרן התשיעי.

שלמה בניזרי: המלך, בתגובה, אמר: חוצפן, כך אתה לועג לי?

שלמה בניזרי: וציווה מייד להוציא אותו להורג בתלייה.

שלמה בניזרי: אותו אדם ביקש סליחה ואמר שהוא לא התכוון ושהוא טעה.

שלמה בניזרי: כששמו לו את חבל התלייה הוא התחיל לצעוק "שמע ישראל", והיה ברור לו שהוא כבר בעולם הבא.

שלמה בניזרי: מייד בא המלך, ליטף אותו ואמר לו: ביקשת לדעת מה הרגשתי כאשר הם הגיעו למזרן התשיעי – הרגשתי בדיוק את ההרגשה שאתה הרגשת כשהחבל היה מונח על צווארך.

שלמה בניזרי: זו בדיוק התחושה שאני מנסה להעביר לשרי הממשלה.

שלמה בניזרי: אני אומר להם, בואו לבתי-תמחוי, רדו אל העם, תרגישו את הסבל, את המצוקות, את הרעב.

שלמה בניזרי: אם הסקר הזה לא מדבר אליכם, מה כן מדבר אליכם?

שלמה בניזרי: מה התשובה שלכם על הסקר, להוריד לנו את מחיר הלחם ולהעלות לנו את מחיר הסומסום?

שלמה בניזרי: האם ה-DVD זה מה שיעזור לזקן, וקוביות הסוכר?

שלמה בניזרי: שר האוצר אומר שמי שיקנה DVD וסומסום ירוויח רווח של 1,007 ש"ח בשנה.

שלמה בניזרי: האם אתם יודעים שמשפחה עם שמונה ילדים הפסידה בשנה האחרונה 30,000 ש"ח מכך שפגעו לה בקצבאות הילדים וכמה אלפי שקלים בהבטחת הכנסה – בהשלמת הכנסה?

שלמה בניזרי: הוא מוסיף להם 1,007 ש"ח אם הם יקנו את כל הסומסומים, את כל הסוכר.

שלמה בניזרי: אדוני, תודה.

ראובן ריבלין: אני רק הייתי רוצה להעיר לאדוני, שהבריאות היא בידי הקדוש-ברוך-הוא, ולא כדאי שאדוני יאמר על אדם, חלילה, שאפשר להוציא ממנו רק אבנים, כאשר מדובר במחלה כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: אני בטוח ששגגה יצאה מפי אדוני.

שלמה בניזרי: ממש לא שגגה.

שלמה בניזרי: זה מה שאני חושב על ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: סליחה שאני חושב כך.

שלמה בניזרי: תודה.

ראובן ריבלין: ישיב השר זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אף שהצעת האי-אמון עוסקת בנושא מצוקת הקשישים, לפחות על-פי לוח הזמנים, 25% מהזמן ראה המציע שלא לדבר על זקנים אלא לדבר על המפד"ל.

זבולון אורלב: אולי הדבר באמת מעיד עד כמה מצוקת הקשישים נוגעת ללבו.

שלמה בניזרי: - - - גם בעיה של קשישים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בניזרי, אדוני דיבר פה כ-14 דקות ולא שמעתי את השר מגיב או זועק זעקה, מה גם שאדוני זרק עליו בליסטראות.

זבולון אורלב: קצת נימוס.

זבולון אורלב: עכשיו ישמע גם אדוני.

זבולון אורלב: חשבתי שאולי הפעם תשנה מדרכך ותדבר לעניין, על הקשישים, על מצוקתם, תקרא את הדוח, תביא ממנו נתונים, תציע הצעות.

זבולון אורלב: דרך אגב, לא התכוונתי לומר, אבל כשהתחלת לדבר גם אישית הסתכלתי על תאריך כתיבת הדוח.

זבולון אורלב: הנתונים נאספו בחודשים מרס, אפריל ומאי 2003.

זבולון אורלב: אני נכנסתי למשרדי ב-3 במרס 2003.

זבולון אורלב: נו, אז ישפוט העם וידע מהיכן הנתונים, על איזו תקופה מדובר.

זבולון אורלב: לא התכוונתי לומר את זה, רק שאתה מציג את הדברים כך שבתקופתך ובתקופת ש"ס כאילו פרחו הזקנים במדינת ישראל, הכול היה בסדר, הכול היה טוב, הכול היה שפיר, ורק הוקמה הממשלה החדשה, רק זבולון אורלב נכנס למשרד הרווחה, הכול התמוטט.

זבולון אורלב: אדוני, כלימה תכסה את פניך.

זבולון אורלב: אתה נושא באחריות רבה מאוד לכל מצוקת הזקנים.

זבולון אורלב: הממשלה הנוכחית לא קיצצה שום קצבת זקנים.

זבולון אורלב: הממשלה שאתה היית חבר בה קיצצה 4% בקצבת הזיקנה.

זבולון אורלב: לא רק שקיצצה, אלא גם הקפיאה את קצבת הזיקנה.

זבולון אורלב: אותם זקנים, שאי-אפשר לומר להם לצאת לעבודה, אין להם חלופה - - -

ראובן ריבלין: השר אורלב, גם חבריך היו בממשלה הזאת.

זבולון אורלב: בהחלט, אבל הוא היה שר הרווחה.

ראובן ריבלין: אני ישבתי על-ידו והוא התנגד.

זבולון אורלב: אמרתי שהוא הסכים?

זבולון אורלב: לעשות פוליטיקה זולה – במקום שתראה כמשימה לאומית לשתף פעולה, לראות מה הדרכים, איך מחזירים את ה-4% לא לכלל הזקנים, אלא איך מחזירים את ה-4% כדי להגדיל דווקא לאלה שמקבלים קצבת זיקנה עם השלמת הכנסה.

זבולון אורלב: זו צריכה להיות התוכנית הלאומית.

זבולון אורלב: אז אתה עולה פה לנגח?

זבולון אורלב: מה, אתה רוצה לעשות הון פוליטי על גבם של הזקנים, כשאתה נושא באחריות לפחות כמוני, לא פחות ממני, אף שאני רק 11 חודשים בתפקיד.

זבולון אורלב: זה נושא לאי-אמון?

זבולון אורלב: על זה מביעים אי-אמון בממשלה?

זבולון אורלב: לא רציתי לומר, אבל בגלל דבריך - הבטחתי לך שבכל פעם אני גם אוסיף דבר.

זבולון אורלב: כשקיבלתי את הרכב ממך מצאתי מכשיר GPS.

זבולון אורלב: למי שלא יודע, זה מכשיר ניווט לוויינים, שעולה אלפי שקלים.

זבולון אורלב: הוריתי לבנא"ם למכור אותו.

זבולון אורלב: למה שר רווחה צריך לבזבז כספי ציבור, ובמקום לפתח עוד תוכנית צריך לקנות GPS?

זבולון אורלב: זו הבעיה של שר?

זבולון אורלב: אני לא רוצה להוסיף עוד דברים.

זבולון אורלב: לך יש טענות אישיות?

שלמה בניזרי: אלה התשובות שלך?

זבולון אורלב: תיכף אני אתן לך את התשובות.

בנימין בן-אליעזר: מה הוא עשה אתו?

זבולון אורלב: לא יודע.

זבולון אורלב: הוא כנראה ניווט את הדרך לכל מיני מקומות.

זבולון אורלב: הוא לא ידע איך להגיע לכל מיני מקומות.

זבולון אורלב: אדוני, קצין מבחן אחד לא ראית.

זבולון אורלב: אני לא רוצה לפרט את כל מה שאומרים לי.

זבולון אורלב: דרך אגב, הזכרת בית-תמחוי.

זבולון אורלב: סיפר לי דודי זילברשלג - הוא נתן לי פעם רשות לומר את שמו - שהוא בעל בית-התמחוי "מאיר פנים" בירושלים; הוא סיפר לי שכל סיעת ש"ס באה לבקר בבית-התמחוי "מאיר פנים", שאין ספק שהוא בית-התמחוי העיקרי.

זבולון אורלב: מי לא הגיע?

זבולון אורלב: שר הרווחה של ש"ס לא הגיע לביקור בבית-התמחוי.

זבולון אורלב: כל סיעת ש"ס מגיעה - ביקשו, תיאמו, דרשו, פנו.

זבולון אורלב: היחיד שלא מגיע – אז אתה עומד פה ומגלגל עיניים, חד-לשון, ומדבר על בתי-תמחוי.

זבולון אורלב: חבר הכנסת בניזרי, קשוט עצמך.

שלמה בניזרי: כמה כסף נתת לבתי-תמחוי וכמה כסף אני נתתי להם?

שלמה בניזרי: אני נתתי להם כסף, מה אתה נתת להם שאתה מטיף לי?

זבולון אורלב: הרבה יותר ממך.

שלמה בניזרי: לפחות נתתי להם כסף.

שלמה בניזרי: מה אתה נתת להם?

זבולון אורלב: נושא הזקנים במדינת ישראל - -

שלמה בניזרי: - - - זה מה שאתה יודע להגיד?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בניזרי, אתה רוצה שהוא יפסיק לענות לך?

זבולון אורלב: - - חשוב מכדי שתתנצח בו התנצחות מפלגתית ופוליטית.

זבולון אורלב: אם יש בעיה בשירותי הדת, ויש בשירותי הדת בעיה חמורה מאוד, היא רק תולדה של טיפול כושל של ש"ס.

זבולון אורלב: טיפול כושל של ש"ס.

זבולון אורלב: יצרתם קרע בעם.

זבולון אורלב: יצרתם עוינות בעם.

זבולון אורלב: יצרתם מצב שכל מי שרוצה להכות את שירותי הדת - רוצה להכות את ש"ס ומכה את שירותי הדת.

זבולון אורלב: זאת הבעיה.

זבולון אורלב: היום אנחנו עובדים קשה כדי לתקן את כל המחדלים שלכם ביחסי דת ומדינה.

זבולון אורלב: אנחנו החזקנו את השירותים הדתיים 45 שנה לתפארת.

זבולון אורלב: באתם ובעשר שנים הרסתם הכול.

שלמה בניזרי: הרי כולם שונאים אתכם, על מה אתה מדבר.

זבולון אורלב: לעניין הזקנים - הדוח, כפי שצוין, נערך על-ידי מכון ברוקדייל של ה"ג'וינט", והוא הוזמן במסגרת תוכנית "שיבה טובה", ביוזמת נשיא המדינה.

זבולון אורלב: הממצאים חמורים בכל תחומי החיים, גם באי-נגישות של זקנים לתחומי הבריאות והתרופות, גם בנושא הדיור, הציוד הבסיסי, וגם בנושא המזון.

זבולון אורלב: דרך אגב, כששמעתי את הדיווח מפרופסור ג'ק חביב, שנושא באחריות למחקר, בדיון שקיימתי בלשכתי, צוין שהמלה "רעב" איננה מופיעה בדוח.

זבולון אורלב: ההגדרה של הדוח היא: אי-ביטחון תזונתי.

זבולון אורלב: רעב הוא הגדרה רפואית, שאדם מגיע לבית-חולים ובבדיקות נמצא שחסרים לו מרכיבים מסוימים.

זבולון אורלב: ברוך השם, במדינת ישראל, גם בזכותך, בזכות כל השרים הקודמים, גם בזכותי ובזכות כל ממשלות ישראל אין רעב במובן הרפואי.

זבולון אורלב: יש מצוקה של תזונה יותר חמורה בקרב 7% מהזקנים, ואצל עוד כ-12% מצוקה פחות חמורה.

זבולון אורלב: כל זקן חמישי סובל מבעיה תזונתית, שפירושה שאין ארוחות מאוזנות, אין ארוחה בגודל המספיק, אין בה כל המרכיבים הנכונים, לעתים מדלגים על ארוחות, ובמצבים קיצוניים לפעמים גם לא אוכלים יום שלם.

זבולון אורלב: אין ספק שהבעיה חמורה ואסור להקל בה ראש.

רן כהן: כבוד השר, בוא נקרא לזה רעב.

רן כהן: זה רעב.

רן כהן: יום שלם לא לאכול זה רעב.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני רוצה להוסיף על מה שאומר חבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: בברכת המזון אנחנו מדברים על "נער הייתי גם זקנתי" - -

זבולון אורלב: - - "ולא ראיתי צדיק נעזב וזרעו מבקש לחם".

ראובן ריבלין: אחינו הספרדים אומרים את זה בקול גדול ובשירה רבה, ואילו האשכנזים, בעיקר המתנגדים בירושלים, היו אומרים זאת בלחש.

ראובן ריבלין: אתה יודע למה?

זבולון אורלב: שלא יבוא אליהם.

ראובן ריבלין: לא, כי הם ראו.

ראובן ריבלין: הם ראו.

זבולון אורלב: יכול להיות שאז ראו.

זבולון אורלב: על כל פנים, ודאי שאין תופעה של רעב.

זבולון אורלב: חבר הכנסת רן כהן, כידוע לך, אני האופוזיציונר החברתי בממשלה, ואני לא דיפלומט בתיאור המצב הקשה, אבל המצב מספיק קשה, ולא צריך להחמיר אותו יותר.

זבולון אורלב: הוא מספיק חמור ולא צריך להחמיר אותו יותר.

זבולון אורלב: אני חושב שהפתרון הוא כמו שכבר רמזתי בדברי הפתיחה.

זבולון אורלב: קוצצו על-ידי הממשלה הקודמת 4% מקצבאות הזיקנה, כמו מכל יתר הקצבאות, וגם הוקפאו.

זבולון אורלב: מה שצריך לעשות הוא - במקום להחזיר את זה בסוף 2005 או ב-2006, צריך להחזיר כבר עתה, אבל לא להחזיר לכל הזקנים.

זבולון אורלב: לא להחזיר לכל הזקנים, אלא להחזיר לאותם כ-200,000 זקנים שמקבלים השלמת הכנסה, שפירושה שהם חיים רק על קצבת הזיקנה.

זבולון אורלב: היום קצבת הזיקנה עם השלמת הכנסה מגיעה לכ-1,860 שקלים, שזה באמת נמוך מאוד.

זבולון אורלב: להם צריך להוסיף את ה-4% האלה.

זבולון אורלב: זה ייתן עוד 70 שקלים.

זבולון אורלב: 70 שקלים זה לא תוספת ענקית, אבל זה צעד קדימה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חלק מזה ניתן בעבור החימום עכשיו - - -

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: כמובן, נעשים עוד צעדים.

זבולון אורלב: רק היום ועדת העבודה והרווחה דנה בהצעת חוק שחבר הכנסת דוד טל הוא מיוזמיה, וכמובן גם חברת הכנסת אילנה כהן.

זבולון אורלב: מדובר בהצעת חוק פרטית, שהממשלה ביוזמתי בירכה עליה ותומכת בה, על מנת שחימום לזקנים לא ייעשה באמצעות לשכות לרווחה חברתית, אלא ייעשה באמצעות הביטוח הלאומי.

זבולון אורלב: כך יובטח שכל זקן מקבל אוטומטית, ולא רק הזקנים שבאים ללשכות - על-פי הרגשתנו, יש אי-ניצול של הסעיף הזה - ועל-ידי כך נבטיח, שלכל הזקנים במקומות הקרים יינתן תקציב על מנת לחמם.

זבולון אורלב: אני גם יכול לבשר, שתקציב 2004, אין בו קיצוץ בשירותי הרווחה בכל מה שקשור בזקנים.

זבולון אורלב: אינני יודע מה תוכנית הממשלה בעניין ההצעה האחרונה, של 20 מיליון השקלים.

זבולון אורלב: כידוע, אמרתי שאני לא אשא באחריות לביצוע הקיצוץ הזה, ואני מאמין שהממשלה בישיבתה הקרובה תחליט לא לבצע, תמצא חלופה אחרת.

זבולון אורלב: בכל מקרה הוריתי, שגם אם יהיה קיצוץ כזה או אחר, הוא לא יחול על תחום השירות לזקן.

זבולון אורלב: אני גם רוצה לומר, שמעבר לפעולה ממשלתית, יש גם פעילות מאוד אינטנסיבית של ועידת התביעות, שעד היום השקיעה כ-400 מיליון דולר בכלל שירותי הרווחה והבריאות.

אברהם בורג: של מי התביעה?

זבולון אורלב: ועידת התביעות.

זבולון אורלב: עד היום היא השקיעה 400 מיליון דולר במדינת ישראל ברווחה ובבריאות, ומתוך זה 80 מיליון דולר ברווחה לזקנים.

אברהם בורג: בייחוד לסיעודיים.

זבולון אורלב: לא רק, אלא גם בהרחבת בתי-אבות, בשיפוץ בתי-אבות.

אברהם בורג: מה התביעה שלהם?

אברהם בורג: אמרת שיש תביעה.

זבולון אורלב: ועידת התביעות.

אברהם בורג: אה, אין תביעה שלהם?

זבולון אורלב: העם היהודי תובע ממישהו אחר, כידוע לך, ואתה סייעת בעניין הזה.

זבולון אורלב: וכן גם נקבע עם מזכיר הממשלה, שתינתן סקירה מקפת בממשלה על מצב הזקנים בישראל.

זבולון אורלב: הבקשה הזאת הוגשה עוד לפני שידעתי שמתפרסם דוח ברוקדייל.

זבולון אורלב: עכשיו, משהתפרסם דוח ברוקדייל, ודאי שזה נותן לזה משנה תוקף, ואני מאמין שלא בישיבה הקרובה, כי אז יידון עניין התקציב, אולי בישיבה הבאה או בזאת שאחריה יידון מצב הזקנים במדינת ישראל.

זבולון אורלב: אשר על כן, אני מציע לדחות את הצעת האי-אמון.

אברהם בורג: בקיצור, אתה מסכים עם המציעים.

זבולון אורלב: אני מסכים עם הדוח.

מוחמד ברכה: תודה לשר אורלב.

מוחמד ברכה: הצעת האי-אמון השלישית היא בנושא מדיניותה הכלכלית והחברתית של הממשלה, מאת סיעות מרצ, חד"ש-תע"ל ובל"ד.

מוחמד ברכה: יציג את ההצעה חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לומר משהו בעקבות הדברים של השר אולמרט בנושא הלחם.

רן כהן: אני לא רוצה להיכנס אתו לדיון ולעימות בנושא של העלאת מחיר הלחם, אבל מאחר שהוא התייחס לתקופה שבה אני הייתי השר, אני יכול לומר לו רק דבר אחד: בעיני היה צריך, וגם היום צריך, לסבסד את מחיר הלחם, וזה לא דבר שונה מתרופות וממהלכים אחרים שבהם המדינה מסבסדת, ואין בזה כל רע.

רן כהן: נכון שצריך לדאוג שזה לא יהיה ברמה שיזרקו את זה לבהמות.

רן כהן: אבל אם היום מדובר על כך שזה מרכיב מרכזי בסל המזון של משפחה, אין סיבה בעולם שזה לא ייעשה.

רן כהן: אגב, השר אורלב, היה אפשר להגיע למצב אחר.

רן כהן: במקום להוזיל את כל מסי הקנייה על המקררים ועל ה-DVD ועל כל הדברים הללו, יכולתם באופן הפשוט ביותר להוריד היום למשל את מס הבריאות ואת הביטוח הלאומי לחמשת העשירונים התחתונים.

רן כהן: כבר בכך היתה להם הכנסה יותר גדולה.

רן כהן: אבל לא עשיתם את זה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אנחנו מביעים אי-אמון בממשלת הקיצוצים.

רן כהן: זו ממשלה שכל מה שהיא יודעת זה רק לקצץ.

רן כהן: 12 תוכניות בשלוש שנים, שמהן צמחו לאחר מכן שש תוכניות בפועל – כמעט כולן עוסקות בקיצוץ, ובהמשך אומר את הדברים.

רן כהן: ועל ממשלת המקצצים אני יכול לומר רק כדברי הרמב"ם: כיוון שנתמנה אדם פרנס על הציבור מלמטה, נעשה רע מלמעלה.

אברהם בורג: אדוני מצטט את הציטוט הלא-נכון בנושא פרנסים, משום שהציטוט הראוי למקום הזה הוא: אין ממנים פרנס על הציבור, אלא אם כן קופה של שרצים תלויה לו מאחוריו.

רן כהן: אני מאמץ את ההמשך, אתה פשוט גנבת לי את ההמשך.

רן כהן: אבל דברי חכמים הרי מתקבלים בנועם.

רן כהן: לגבי הממשלה הזאת אפילו נעשה רע מאוד, הפרנס הזה על הציבור.

רן כהן: זה בוודאי.

רן כהן: בלי להפריז, אני סבור שלא רק אנחנו במרצ וחברינו מגישים היום הצעת אי-אמון בממשלה, אלא רוב עצום של הציבור היום מגיש אי-אמון בממשלה.

רן כהן: ומנין לי?

רן כהן: קודם כול מהתגובה של הציבור על ההעלאה של מחיר הלחם האחיד ב-27%, תגובה חד-משמעית בכלל הציבור.

רן כהן: הדבר השני הוא הממצאים של מכון ברוקדייל לגבי הקשישים בישראל, ממצאים מחרידים, שמעידים על סבל גם מרעב וגם מקור וגם ממחסור בתרופות.

רן כהן: הדבר האחרון, נדמה לי שכל מי שראה את הסקר של "ידיעות אחרונות" בסוף השבוע על כך ש-80% מאזרחי ישראל סבורים שאתם, הממשלה, אכזריים כלפי השכבות החלשות – מה צריך עוד יותר כדי להביע אי-אמון?

רן כהן: אני אהיה נדהם מכל אדם היום, בכנסת הזאת, שיצביע אמון בממשלה הזאת לאור שלוש התופעות הללו.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כולנו גדלנו על התפילה, שתחילתה כבר צוטטה כאן: "אל תשליכני לעת זקנה ככלות כחי אל תעזבני".

רן כהן: אני מניח שכמה מהשרים שאני מכיר, כשהם שרים את השיר הזה, ביושבם לבדם או בצוותא, הם מתמוגגים – "ככלות כחי אל תעזבני".

רן כהן: אבל מה אנחנו רואים בעצם?

רן כהן: אנחנו רואים שרים, שרואים ש-130,000 קשישים סובלים מרעב - השר אורלב קורא לזה "תת-תזונה", אבל בואו נאמר את זה בפשטות, מדובר ברעב.

רן כהן: ומי שקיצץ להם אלה אותם שרים עצמם, שכשהם מסתכלים על עצמם בראי הם לא מתביישים.

רן כהן: אני לא מבין איך הממשלה הזאת שורדת בשעה של-170,000 קשישים אין כסף לתרופות או לאוכל או לחימום.

רן כהן: אבל טומי לפיד ופורז בוכים על הסכנה שמא יקצצו את קצבאות הילדים לעשירון העליון.

רן כהן: הם צועקים "געוואלד".

אילן שלגי: שני העשירונים העליונים.

אילן שלגי: אלה אנשים שעובדים ומחזיקים את המדינה הזאת.

רן כהן: שיגידו שהם מוכנים רק לעשירון העליון, אבל הם צועקים נגד.

רן כהן: הם לא בוכים על 170,000 הקשישים שסובלים ממחסור בתרופות ומרעב.

רן כהן: באמת, צריכה להיות מידה מסוימת באדם כדי להיות תאב לבלוע את כל המדינה, כאשר הוא רואה את הממצאים הללו.

רן כהן: הם לא קוראים עיתונים?

רן כהן: הדבר השני, איך לא מתביישים אותם טומי לפיד ופורז ואחרים, כאשר 210,000 קשישים סובלים מקור בחורף הקשה הזה, ולאחר מכן עוד באים לדאוג אולי למאיונים העליונים?

רן כהן: בשלוש השנים האחרונות היו שש תוכניות שכולן קיצוצים, אבל בכולן יש עוד מרכיב.

רן כהן: לא רק קיצוצים, לא רק פגיעה בהכנסות העובדים ובקצבאות, אלא גם – באותן תוכניות עצמן – הקלות במיסוי בעיקר על העשירים ביותר, על המיליארדרים.

רן כהן: על זה לא שמעתי צעקות מאנשי שינוי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, בתוכניות הללו קיצצו יותר מ-6 מיליארדים מהכנסות האוכלוסיות הבינוניות והחלשות, ועוד הרבה מיליארדים קיצצה הממשלה הזאת מהחינוך, מהדיור, מהרווחה, מהרשויות המקומיות.

רן כהן: לעומת זאת, מה היא כן עשתה?

רן כהן: היא הזרימה 2.5 מיליארדי שקלים בתור הטבות לעשירון העליון, ועוד 2.5 מיליארדי שקלים למתנחלים כל שנה בשטחים, ואפילו לא השקיעה מאמץ אחד אמיתי ליצור תעסוקה למובטלים, לא העניקה אפילו מענק עידוד אחד כדי שילכו לעבודה, כיוון שהיא גם לא יצרה מקומות עבודה, ואפילו מה שנתניהו הבטיח לוויקי קנפו – אתם זוכרים?

רן כהן: – שיהיה עידוד למשפחות החד-הוריות ללכת לעבודה, גם זה עד עכשיו לא הופעל.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, מה הפלא שהם הביאו, הממשלה הזאת, שני-שלישים מהציבור להאמין שהמשק נמצא בקריסה כלכלית?

רן כהן: וכשהציבור מאמין כך, יש לכך השפעות קשות ביותר גם על הכלכלה.

רן כהן: אני יכול לומר שממשלת שרון, נתניהו ולפיד היא ממשלה ערלת לב, שמחסלת את חברת הרווחה בישראל.

רן כהן: היא עושה שני דברים, אדוני היושב-ראש:

רן כהן: האחד – היא פוגעת ב-80% מההכנסה הנקייה של הציבור הישראלי.

רן כהן: זו כבר לא פגיעה בעשירון התחתון או בשני העשירונים התחתונים, רבותי; כאן הולך ונצבר הון אדיר בידיים של שניים-שלושה מאיונים למעלה והתרוששות של אוכלוסיית ענק, של שכירים, עצמאים, אנשים בהתיישבות, בקיבוצים, במושבים, עולים חדשים ועולים ותיקים, יהודים וערבים, סטודנטים וגמלאים.

רן כהן: זה רוב עצום של העם בישראל שמשלם את מחיר המדיניות הזאת, וזה רק מפני שיש אידיאולוגיה מופרכת, כאילו אם ייווצר הון עתק בידי המיליארדרים, תצא מזה צמיחה כלכלית.

רן כהן: איזו צמיחה כלכלית?

רן כהן: ירדנו מ-17,000 דולר לנפש ל-15,500 דולר לנפש.

רן כהן: מדינות אחרות צומחות ועולות, ואנחנו קורסים.

רן כהן: אתה יודע מה אומרים?

רן כהן: תאצ'ריזם בתור מלת גנאי, רייגניזם בתור מלת גנאי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, פה מדובר במה שפרופסור אריאל רובינשטיין, חתן פרס ישראל לכלכלה, קורא לו "כלכלת ג'ונגל", זה מה שיש בארץ הזאת.

רן כהן: מי שחזק ויש לו יותר מלתעות, ויודע יותר לטרוף, הוא ששורד.

רן כהן: האחרים כמעט שלא קיימים.

רן כהן: אבל לא די בהרס הזה – הממשלה גם הורסת את שירותי הרווחה.

רן כהן: הממשלה הזאת מקצצת באופן עקבי בשירותים שכל מדינה שרוצה להתפאר בהם מצמיחה אותם ומשדרגת אותם.

רן כהן: מה היא עושה?

רן כהן: היא מקצצת בחינוך, בהשכלה הגבוהה; היא פוגעת בהכשרה המקצועית – זה ענף אחד של הון אנושי; היא פוגעת בשירותי הבריאות – גם בסל התרופות וגם בסל הבריאות; היא פוגעת בשירותי הדיור; היא עשתה בבת-אחת, עכשיו, בתקופה קצרה, קיצוץ גדול מאוד גם בסיוע לזוגות צעירים, גם בסיוע לפריפריה, גם קיצוץ של כמעט 80% בזכויות הדיירים בדיור הציבורי.

רן כהן: אז גם מהדיור היא נסוגה, אבל גם משירותי הרווחה היא נסוגה.

רן כהן: על פחות ופחות עובדים סוציאליים יש יותר אנשים שזקוקים לסיעוד, עם פחות ופחות תקציבים.

רן כהן: ולאחר מכן – הפגיעה ברשויות המקומיות.

רן כהן: את חמשת הענפים הראשיים של השירותים חברתיים, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת פשוט הורסת: חינוך, בריאות, דיור, רווחה ורשויות מקומיות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת בעצם מפרקת את כל רשת הביטחון לאזרח, שהיא הבסיס לחברת רווחה.

רן כהן: בלעדיה אין.

רן כהן: חברי הכנסת, אני ממשיך עוד חצי דקה רק כדי להחריד כל אחת ואחד מכם:

רן כהן: כאשר יש התרוששות של מעמד הביניים וחברת הרווחה קורסת, זה לא רק פערים חברתיים – זו סכנה של התמוטטות הדמוקרטיה.

רן כהן: כל משטרי העריצות, כל המשטרים הפאשיסטיים והדיקטטוריים עלו מהתרוששות מעמד הביניים וקריסת הסולידריות עם השכבות החלשות.

רן כהן: ומה שאנחנו רואים כאן זה שבמקום מדינה עם מפעלי הזנה בבתי-הספר, אתם מובילים למדינה של בתי-תמחוי בכל הארץ; במקום מדינה של צדק חברתי ופרנסה בכבוד, אתם מובילים למדינה של התרוששות וצדקה; במקום מדינה של כבוד האדם, אתם משפילים את האזרחים ומרסקים את הסולידריות האנושית והחברתית.

רן כהן: ולכן, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון, ועוד היום.

רן כהן: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

מוחמד ברכה: ישיב בשם הממשלה השר גדעון עזרא, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, התשובה שלי היא במקום תשובתם של שר האוצר ועוזרו.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד שזרקת כל בוץ אפשרי על הממשלה.

אברהם בורג: יש עוד.

גדעון עזרא: אני אומר זאת לחבר הכנסת רן כהן.

אברהם בורג: אמרת "הכול" – זה לא הכול.

גדעון עזרא: כל בוץ אפשרי, הוא לא השאיר הרבה.

אברהם בורג: לא נכון.

גדעון עזרא: אתה יודע ואני יודע, שהכוונה שלנו היא לתת ביטחון כלכלי למדינת ישראל לאחר שלוש שנות מלחמה ולאחר אילוצים כאלה ואחרים ומשברים במשק הלאומי.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד לך, שכל הצעה טובה, אם זו הצעת חוק טובה או כל הצעה טובה אחרת, מובאת על-ידינו בחשבון, ולא נהסס לעשות צעדים כאלה ואחרים אם אנחנו חושבים שהם יסייעו לנו.

גדעון עזרא: עכשיו מדובר בקיצוץ השמיני ולא ה-12.

גדעון עזרא: אני לא יודע איפה ספרת 12.

רן כהן: 12 תוכניות, מהן בוצעו שמונה.

גדעון עזרא: אז אני מדבר על שמונה תוכניות – באמת הרבה, והמטרה שלנו היא לא להרחיב את ההוצאה ושהאיש השמן ירזה והאיש הרזה ישמין משום שאלו המעסיקים ואלו האנשים שיורידו את האבטלה במשק.

גדעון עזרא: רציתי להגיד כמה מלים.

גדעון עזרא: אני חושב שגם השר אולמרט וגם שר הרווחה דיברו בערך על אותם נושאים, ולכן אדבר בקיצור.

גדעון עזרא: בראש ובראשונה בנושא הלחם – ללא כל ספק, מחירי הלחם עלו מאחר שתשומות הייצור עלו ונגרמו הפסדים ליצרנים.

אברהם בורג: למה כשירדו מחירי הקמח לא הורדתם את מחירי הלחם?

אברהם בורג: איזה מין ארגומנט זה?

גדעון עזרא: תדע לך דבר אחד, אני לפני שנה וחצי לא הייתי בממשלה.

גדעון עזרא: קשה לי לתת לך תשובה.

אברהם בורג: אה.

אברהם בורג: עכשיו אתה שר.

גדעון עזרא: לא שאני לא אחראי, אני לא יודע.

מל פולישוק-בלוך: מפלגת העבודה היתה שם, היא יכולה לתת תשובות.

אברהם בורג: האם בפעם הבאה שירדו מחירי הקמח ואתה תהיה בממשלה תצביע בעד הורדת המחירים?

גדעון עזרא: אני יכול להגיד לך, שמאז 1996 לא היתה ירידה – את זה אני יודע.

אברהם בורג: נכון.

גדעון עזרא: מאז 1996 לא היתה ירידה במחירי הלחם.

מוחמד ברכה: במחירי הלחם הוא אומר.

אברהם בורג: לא, אני שאלתי על הקמח.

גדעון עזרא: בגלל הקמח לא היתה הורדה.

גדעון עזרא: ירד מחיר הקמח ולא הורידו את מחירי הלחם.

רן כהן: כבוד השר, יש דוח של מבקר המדינה.

רן כהן: יש ירידה של 4.5% שהיתה צריכה להתבצע לפני עשרה חודשים ולא בוצעה, וזה לבדיקתך.

גדעון עזרא: על כל פנים, מה שרציתי להגיד בנושא הלחם הוא, שבגלל העלייה החדה במחירים והקושי שנגרם בשל כך לשכבות החלשות בחברה, נבחנות בימים אלה כמה דרכים למיתון הפגיעה במידת האפשר, ואני אומר את זה כהשלמה לדברי השר אולמרט קודם.

אברהם בורג: אולי ניתן להם DVD?

גדעון עזרא: עכשיו אני מגיע ל-DVD.

אברהם בורג: שיוכלו לראות לחם בטלוויזיה.

גדעון עזרא: אני מגיע עכשיו ל-DVD.

גדעון עזרא: אחד מקווי המדיניות הבסיסיים של הממשלה הוא לסייע לאוכלוסיות החלשות בהגברת כושר הקנייה שלהן, ואת זה עשינו בהורדת המע"מ.

אילן שלגי: הילדים יחזרו הביתה ב-11:30 ויוכלו לראות את הטלנובלה ב-DVD.

גדעון עזרא: אני מדבר על הורדת המע"מ מ-18% ל-17%, ואני מדבר על הורדה בשורה של מוצרים, שלא כולם רק DVD, בהורדת מסי הקנייה עליהם.

גדעון עזרא: ההוזלות המשמעותיות האלה, חלקן במצרכי מזון, כפי שאמרתי, בהחלט נועדו לסייע לאוכלוסיות החלשות.

גדעון עזרא: גם ההחלטה של הממשלה לבטל את המונופולים בישראל היא מתוך תפיסה זהה, והרצון להוזיל סחורות ושירותים באופן משמעותי עשוי להקל על נזקקים ולאפשר להם לצרוך יותר בפחות מחיר.

גדעון עזרא: מאחר שלפי דעתנו, רן כהן חברי, אתה גורם בדבריך למצב רוח לאומי לא יותר טוב - -

זהבה גלאון: הוא אחראי?

גדעון עזרא: - - ואני הייתי מציע - - -

רומן ברונפמן: אתה מפריז בחשיבות האופוזיציה.

גדעון עזרא: אני יודע שאתה לקראת בחירות ואני יודע את גודל המפלגה שלכם - - -

רן כהן: אדוני השר - - -

גדעון עזרא: - - - קצת יותר אחריות לא היתה מזיקה.

גדעון עזרא: אני מציע לדחות את הצעת האי-אמון.

גדעון עזרא: תודה.

קריאות: - - -

אברהם בורג: זו הוצאה להורג - בעינויים או בלי עינויים?

רן כהן: - - - 80% מהציבור - - -

גדעון עזרא: לפי הסקר, יש לכם 15 מנדטים.

מוחמד ברכה: תודה לשר עזרא.

מוחמד ברכה: הצעת האי-אמון הרביעית והאחרונה היא בנושא הפרסומים בדבר קריאתו של השר אלון למיסיונרים נוצרים להעביר את המוסלמים אל "האור והנאורות של הנצרות", של סיעת רע"ם.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת האי-אמון חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

מוחמד ברכה: איפה דהאמשה?

מוחמד ברכה: לפני רגע היה כאן.

אורי אריאל: ויתר, ויתר על זכותו.

אברהם בורג: לי יש מה לומר בנושא.

מוחמד ברכה: אם יש לך מה לומר - אתה יכול לומר במהלך הדיון, אבל לא בהצגת האי-אמון.

רומן ברונפמן: תיזהר שלא תשפיע על מצב הרוח הלאומי.

אברהם בורג: אין לך ברירה, אדוני היושב-ראש.

מוחמד ברכה: אין לי ברירה, אבל אני גם לא רואה את אלי בן-מנחם, שהוא ראשון הדוברים בדיון.

אברהם בורג: מכיוון שבן-מנחם מחכה לדהאמשה, תתחיל - - -

מוחמד ברכה: רגע, יש צלצול של טלפון פה.

מוחמד ברכה: בוא נתעסק בזה.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, הצעה לסדר.

מוחמד ברכה: כן, אדוני.

אברהם בורג: נניח שהדוברים ברשימה מחכים להצעה נוספת.

אברהם בורג: אתה, אין לך ברירה אלא לבטל את ההצעה הנוספת, כי המציע לא פה.

מוחמד ברכה: נכון.

אברהם בורג: תתחיל עם הדובר הראשון שברשימה, ובינתיים המזכירות תזמין את שאר הדוברים לפי הסדר.

מוחמד ברכה: לא איתרתם את דהאמשה?

אחמד טיבי: אולי בורג, כאדם דתי, יכול להציג.

מוחמד ברכה: אפילו ברונפמן, שהיה לפני רגע, יצא.

אברהם בורג: מי ברשימת הדוברים, אדוני היושב-ראש?

מוחמד ברכה: בן-מנחם, ענבל גבריאלי, מלי פולישוק - גם היתה כאן ויצאה - יאיר פרץ.

מוחמד ברכה: אנחנו מתחילים את הדיון.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לדיון על הצעות האי-אמון.

מוחמד ברכה: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

מוחמד ברכה: חברי הכנסת שאמורים להשתתף בדיון הזה, שישימו לב; מנהלי הסיעות, שישימו לב גם כן לשינוי שחל בסדר-היום.

מל פולישוק-בלוך: מי אחריו?

מוחמד ברכה: אחריו - חברת הכנסת ענבל גבריאלי.

מוחמד ברכה: אחריה - חברת הכנסת מל פולישוק, אחריה - חבר הכנסת יאיר פרץ, וכן הלאה וכן הלאה.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר גדעון עזרא, אני מאוד מצטער על ששר התמ"ת לא נמצא כאן, כי אנחנו הגשנו הצעת אי-אמון בעקבות התייקרות מחירי הלחם.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, בתקופה האחרונה פורסמו כמה דוחות אמינים, שכולם מצביעים על הקטסטרופה החברתית-הכלכלית המתרחשת במדינה שלנו.

אלי בן-מנחם: כנראה רק חברי הממשלה, ובראשם ביבי ואולמרט, שמנותקים מהעם - מישהו שכח פה ביפר, שלא יפריע לי.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר גדעון עזרא, כנראה רק חברי הממשלה, ובראשם ביבי ואולמרט, שמנותקים מהעם, לא קוראים את הדוחות ולא פוגשים את המצוקה במדינה.

אלי בן-מנחם: הם כאילו לא יודעים שלמעלה ממיליון ו-300,000 בני-אדם בישראל חיים מתחת לקו העוני.

אלי בן-מנחם: הם עוצמים את העיניים - - - חבר הכנסת דהאמשה, אני סמוך ובטוח שהיושב-ראש יאפשר לך אחר כך, כי פשוט לא היית.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הם - השרים אולמרט וביבי - עוצמים את העיניים לנוכח 618,000 הילדים הרעבים ללחם.

אלי בן-מנחם: כל ילד שלישי במדינת ישראל רעב ללחם, ילד עני.

אלי בן-מנחם: הם מסרבים לקלוט שאחד מכל חמישה קשישים בישראל סובל מרעב, מתת-תזונה.

אלי בן-מנחם: פשוטו כמשמעו.

אלי בן-מנחם: אני גדלתי במשפחה ברוכת ילדים, שבה הלחם היה המרכיב המרכזי בארוחות שלנו, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-מנחם: אני זוכר את אמא שלי קונה כל יום לפחות ארבע כיכרות לחם כדי להאכיל את תשעת ילדיה, ועל-פי רוב, הלחם היה המרכיב המרכזי בארוחות שלנו - בארוחת צהריים, בארוחת בוקר, בארוחת ערב.

אלי בן-מנחם: היינו אוכלים לחם עם מרגרינה, לחם עם מרגרינה וסוכר - סוכר, לא ריבה - -

ואסל טאהא: עם זעתר.

אלי בן-מנחם: - - עם הלחמים היו מטגנים כל מיני קציצות ועושים מהלחם כל מיני דברים נוספים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בן-מנחם, אכלת לחם עם מלון?

אלי בן-מנחם: זה טעים מאוד.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ועם בננה?

אלי בן-מנחם: ועם אבטיח - בוודאי.

אלי בן-מנחם: ככה גדלנו.

אלי בן-מנחם: אז התקופה היתה קשה, אבל ככה גדלנו, וזה לא היה פשוט.

אלי בן-מנחם: ייקור הלחם ב-27% לדעתי יביא את המשפחות היום למצב של רעב, מצב של הרבה פחות אוכל בבית, כי הרבה מאוד משפחות חיות על כיכר הלחם.

אלי בן-מנחם: תעשו את החשבון.

אלי בן-מנחם: בשבוע שעבר דיברתי כאן עם חבר הכנסת ליצמן - שגם לו משפחה ברוכת ילדים.

אלי בן-מנחם: קחו ארבע כיכרות לחם, כפול 70 אגורות לכיכר, כפול 30 יום בחודש, זה 85 שקלים נוספים בחודש.

אלי בן-מנחם: 85 שקלים למשפחה ברוכת ילדים זה הרבה מאוד כסף.

אלי בן-מנחם: הרבה מאוד כסף.

אלי בן-מנחם: לפני שנתיים שימשתי סגן שר התמ"ס, כשחברת הכנסת דליה איציק היתה שרת התמ"ס.

אלי בן-מנחם: והיא - שלא כמו השר אולמרט - לא נכנעה ללחצים.

אלי בן-מנחם: יחד שמרנו על מחיר הלחם האחיד.

אלי בן-מנחם: והיו מאבקים לא פשוטים, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת.

אלי בן-מנחם: אני זוכר את איומי השביתה, חבר הכנסת טל, ואת השביתה של המאפיות.

אלי בן-מנחם: הם עשו שביתות אז, לפני שנתיים.

אלי בן-מנחם: שבתו, כי איימו על הציבור שאם מחיר הלחם לא יעלה המאפיות ייסגרו.

אלי בן-מנחם: אז מאה אחוז, הם סגרו את המאפיות - יום, יומיים - הציבור הסתדר, אבל זה לא הפחיד אף אחד מאתנו.

אלי בן-מנחם: אני לא מאשים רק את אולמרט בכניעה, בהתרפסות מול בעלי ההון במדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: כמוהו כל הממשלה הזאת, והאווירה שהיא יוצרת נגד העובדים, נגד השכבות החלשות.

אלי בן-מנחם: היא רוצה להביא למצב שלא צריך שכבות חלשות במדינה, כי מי שחלש – שפשוט ימות.

אלי בן-מנחם: ימות, ואז יהיה פחות נטל על קופת המדינה.

אלי בן-מנחם: זה סמל לאטימות, ליהירות, להתנשאות של העומדים בראש הממשלה הזאת.

אלי בן-מנחם: בכל שנה שהימין בשלטון, אדוני השר גדעון עזרא, אלפי ילדים נוספים רעבים ללחם; עשרות מתאבדים בגלל המצב הכלכלי; עוד ועוד קשישים מתים כיוון שאין להם כסף לטיפולים רפואיים.

אלי בן-מנחם: ורק העשירים חוגגים במדינה הזאת.

אלי בן-מנחם: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מרשה לעצמי לשער שלא ביבי ולא אולמרט ראו - מי מהם - קשיש החי מ-1,500 שקלים בחודש.

אלי בן-מנחם: אני בטוח שהם לא ראו מה זה קשיש שחי מ-1,500 שקל בחודש; 1,500 שקל שבהם הוא צריך לשלם את כל החשבונות וגם לדאוג לעצמו לתרופות, לתרופות חיוניות שכבר לא נכללות בסל התרופות, שהולך ומצטמק.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בן-מנחם.

אלי בן-מנחם: רוב הזמן אתם הפרעתם לי, אז תרשה לי עוד דקה וחצי, אני אסיים.

מוחמד ברכה: קח את הזמן.

אלי בן-מנחם: מאה אחוז, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-מנחם: הם גם לא מכירים - אני מתכוון לאולמרט ולביבי נתניהו - הם גם לא מכירים משפחות שכבר שכחו את טעמו של הבשר, ובטח שהם לא מכירים אמהות חד-הוריות המבקשות למכור איברים מגופן כדי להעניק קורת-גג ואוכל לילדים שלהן.

אלי בן-מנחם: אבל לביבי יש פתרונות לכול.

אלי בן-מנחם: אם המעמד הבינוני הופך לעני, ולעניים אין כסף לאכול, למה שלא יקנו מכשיר DVD במקום לחם?

אלי בן-מנחם: רק היום התבשרנו, שחלה עלייה של 1.2% במספר זכאי תעודות הבגרות, גברתי שרת החינוך.

אלי בן-מנחם: 52% בלבד זכאים לתעודת בגרות, ואני שואל את עצמי - - -

מוחמד ברכה: 46%.

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: 52%.

אלי בן-מנחם: תקשיב.

אלי בן-מנחם: 52% בלבד זכאים לתעודות בגרות.

אלי בן-מנחם: ואני שואל את גברתי השרה, שרת החינוך לימור לבנת, ואני שמח שאת נמצאת כאן, מה עם החצי השני?

אלי בן-מנחם: מה עם 48% האחרים, שלא מוציאים תעודת בגרות?

אלי בן-מנחם: איזה סיכוי יש להם במדינה כמו שלנו?

אלי בן-מנחם: איזה סיכוי?

אלי בן-מנחם: זה הרבה מאוד, זה חצי מהילדים.

אלי בן-מנחם: מאיפה הילדים האלה מגיעים?

אלי בן-מנחם: אני סמוך ובטוח, ותבדקי, רובם המכריע בא מערי הפיתוח, משכונות המצוקה, שיחד הם כ-37% מהאוכלוסייה של מדינת ישראל, ומתוך האוכלוסייה הערבית, החרדית ואחרים, שזה משלים את ה-48%.

אלי בן-מנחם: אלה אוכלוסיות עם נתונים סוציו-אקונומיים הכי נמוכים במדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: התפקיד שלהם זה לשרת את המדינה, אבל איך הם ישרתו את המדינה כשהם לא יסיימו בית-ספר, לא יצליחו להוציא תעודות?

אלי בן-מנחם: הם לא יכולים להיות גם עובדים פשוטים, כי יש עובדים זרים.

אלי בן-מנחם: אז הם נולדו להיות מובטלים כל ימי חייהם.

אלי בן-מנחם: שרת החינוך ושר הרווחה מדברים על מפעל הזנה, כיוון שהורים לא יכולים היום לשלוח את ילדיהם עם סנדוויצ'ים לבית-הספר.

אלי בן-מנחם: אחרי העלאת מחיר הלחם, אדוני היושב-ראש, המצב יהיה חמור הרבה יותר, והילדים לא יתרכזו בשיעורים בגלל רעב, וזה כבר קורה לנו היום.

אלי בן-מנחם: ומה האוניברסיטאות עושות בנדון?

אלי בן-מנחם: הן ממשיכות לפתוח את השערים רק לבני המעמד הגבוה במדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: העשירים יוכלו ללמוד, הם יהיו המשכילים.

אלי בן-מנחם: זו תהיה האליטה של מדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: אני באמת לא מבין את ההיגיון של ביבי.

אלי בן-מנחם: למה לא להשקיע כספים בחינוך, למה לא להשקיע ברווחה, למה לא להשקיע בבריאות, למה לא להוביל למשק צודק יותר, המאפשר שוויון הזדמנויות לכול, לכל אזרח במדינת ישראל?

אלי בן-מנחם: למה לקחת את הכסף שלנו ולזרוק אותו על מוצרי צריכה בלתי חיוניים כמו DVD, מקרר, טלוויזיות, וכל מיני דברים אחרים, שרחוקים מרחק עצום מרף העוני של אותן אוכלוסיות?

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גברתי השרה, קראתי על המקובל הרב בצרי, שכבר הספיק לקשור בין רעידת האדמה שחווינו בשבוע שעבר לבין ייקור הלחם.

אלי בן-מנחם: אני לא רוצה ללכת כל כך רחוק ולקשור בין סיבה לתוצאה בכל הנוגע לנפלאות הטבע, אבל אני חושב שהיושב במרומים, המתבונן בנו כעת, בהחלט מצפה מאתנו לרעידת אדמה פוליטית, רעידת אדמה שתביא להדחת הממשלה האנטי-חברתית הזאת, הקפיטליסטית, ולעצירת הפערים ההולכים ומתרחבים בחברה הישראלית.

אלי בן-מנחם: ומשפט לסיום, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-מנחם: אתמול נפגשתי עם אדם בשם סורין, אב לשני ילדים.

אלי בן-מנחם: אני מטפל בנושא שלו כבר יותר משנה.

אלי בן-מנחם: האיש מרוויח 4,000 שקל בחודש נטו.

אלי בן-מנחם: הוא עובד בדואר.

אלי בן-מנחם: הוא עובד, הוא לא מובטל.

אלי בן-מנחם: אשתו פוטרה מהעבודה, והוא בכה לי.

אלי בן-מנחם: הוא דיבר אתי בצורה הכי טבעית על התאבדות.

אלי בן-מנחם: הוא אומר: אם אני אתאבד - אז החוק אומר שהוא לא יצטרך לממן או לשלם את חצי המשכנתה.

אלי בן-מנחם: הוא משלם 3,000 שקל מתוך 4,000 השקלים שהוא מרוויח למשכנתה, לבנק טפחות.

אלי בן-מנחם: פניתי לבנק טפחות ואמרתי להם: רבותי, תפרסו את החוב שלו.

אלי בן-מנחם: מה הוא יעשה עם 1,000 שקל בחודש?

אלי בן-מנחם: אין לו חשמל בסלון, אין לילדים שלו שולחן כתיבה, הוא עני מרוד, הוא עובד.

אלי בן-מנחם: אשתו לא עובדת.

רומן ברונפמן: - - -

מוחמד ברכה: הוא חבר הכנסת בן-מנחם, הוא לא הבחור הזה, חבר הכנסת ברונפמן.

אלי בן-מנחם: מה הוא יעשה עם 1,000 שקל?

אלי בן-מנחם: הוא בוכה לי.

אלי בן-מנחם: הוא אומר: אני אתאבד, זה מה שנשאר לי.

אלי בן-מנחם: אבל, באכזריות, בקור רוח, בכל פנייה לבנק, הם לא מוכנים לשמוע אותו בכלל, לא מוכנים לפרוס את החוב.

אלי בן-מנחם: אז הוא ישלם 1,500 שקל בחודש - שיפרסו לו לעוד חמש שנים, לעוד עשר שנים; שייתנו לו לחיות במדינה הזאת.

אלי בן-מנחם: הדברים האלה, אדוני היושב-ראש, כואבים, מזעזעים, מפוצצים.

אלי בן-מנחם: ראשי בנקים, ממשלה, ועדות ציבוריות אטומות, שמביאות אנשים להתאבדות בכמויות, לא אחד ולא שניים.

אלי בן-מנחם: אז אני מנצל את ההזדמנות הזאת.

אלי בן-מנחם: שוב, אני פונה למנכ"ל בנק טפחות שייקח את הבחור, שיעשו לו פריסה, שלא נשמע בעוד שבוע על עוד אדם שהתאבד בגלל אכזריות ורוע ורשעות של המערכות שלנו.

אלי בן-מנחם: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת ענבל גבריאלי - לא נמצאת.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת מל פולישוק, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריה – חבר הכנסת יאיר פרץ, ואחריו – חברי הכנסת אליעזר כהן, רומן ברונפמן, גילה פינקלשטיין וכן הלאה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, בממוצע, נראה לי שכל רבעון אנחנו צריכים לאשר תקציב.

מל פולישוק-בלוך: השרה אמרה, שמעתי אותה בשבוע שעבר: ככה אי-אפשר לעבוד.

מל פולישוק-בלוך: שרים אומרים את זה, המשק אומר את זה.

מל פולישוק-בלוך: יש חוסר ודאות מוחלט במשק.

מל פולישוק-בלוך: אי-אפשר לעשות תכנונים, לא לחמש שנים, אלא לחמישה חודשים.

מל פולישוק-בלוך: היום מורידים את המסים האלה, מחר מעלים את המסים האלה.

מל פולישוק-בלוך: אי-אפשר כך לנהל עסקים, אי-אפשר כך לנהל משרדי ממשלה.

מל פולישוק-בלוך: אז בא האוצר ואומר: יש לנו מדיניות.

מל פולישוק-בלוך: המדיניות של הפחתת מסים, אני אכן מברכת עליה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שצריך להפחית מסים, הן ישירים והן עקיפים.

מל פולישוק-בלוך: זו אכן מדיניות נכונה.

מל פולישוק-בלוך: אבל גם המדיניות הזאת לא יכולה להיעשות ב"שלוף".

מל פולישוק-בלוך: היא צריכה להיות מתוכננת, היא צריכה להיות ברורה, ואנשים צריכים לדעת מהיום ועד לפחות סוף השנה אילו מסים, כמה מסים, ולא ששר אחד עושה כך ושר שני עושה כך, ויד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה.

מל פולישוק-בלוך: זה דבר שחייבים להפסיק אותו.

מל פולישוק-בלוך: אמרתי, כל רבעון יהיה תקציב, ואמרתי את זה גם בתקציב הקודם, בינואר, ואמרתי את זה גם במאי, ואנחנו נמשיך כל חודשיים להכין תקציב אחר ולצמצם, ועוד ועוד נצמצם.

מל פולישוק-בלוך: והסיבה שאנחנו נצמצם כל רבעון היא שהתקציב הזה לא מספק.

מל פולישוק-בלוך: בוא נאמר, המדיניות של הממשלה היא נכונה בהפחתת המיסוי, אבל זה תנאי הכרחי, לא תנאי מספיק.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו חייבים להשקיע כספים במשק.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לקבוע מדיניות של צמיחה.

מל פולישוק-בלוך: מדיניות של צמיחה משמעה השקעת כספים בתשתיות שמביאות צמיחה.

מל פולישוק-בלוך: אז החליטה המדינה להשקיע 24 מיליארד שקל ברכבות.

מל פולישוק-בלוך: אכן, נכון הוא.

מל פולישוק-בלוך: 30 שנה מאוחר מדי.

מל פולישוק-בלוך: וחבל שאין כאן אנשים ממפלגת העבודה, כי גם הם אחראים לעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו איחור של שנות דור.

מל פולישוק-בלוך: אז נכון, יותר טוב מאוחר מאשר בכלל לא.

מל פולישוק-בלוך: אבל במקביל - כיוון שאנחנו כבר באיחור, אנחנו חייבים לעשות את זה במקביל.

מל פולישוק-בלוך: מה הכוונה?

מל פולישוק-בלוך: להשקיע באותם מנועי צמיחה שיכולים להביא מקומות עבודה חדשים למשק, שיכולים לאפשר למשק הישראלי להתחרות בעולם.

מל פולישוק-בלוך: משום שאם נשקיע רק ברכבות, לא עשינו שום דבר.

מל פולישוק-בלוך: העסקים יהיו במקום אחר בעולם.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו כבר שמענו משר האוצר עצמו על סינגפור ועל אירלנד, ואפשר לתת כאן רשימה ארוכה של מדינות שהבינו שלא זאת הדרך.

מל פולישוק-בלוך: לא מספיק להפחית מסים.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת את זה בפעם החמישית לשר האוצר.

מל פולישוק-בלוך: הממשלה חייבת להשקיע, להשקיע בהון האנושי.

מל פולישוק-בלוך: העתיד טמון במו"פ.

מל פולישוק-בלוך: מי שלא משקיע במחקר ובפיתוח, בעצם אומר: אין לי עתיד.

מל פולישוק-בלוך: היום קיימנו בוועדת המדע והטכנולוגיה דיון בנושא של המחקר במגזר הערבי.

מל פולישוק-בלוך: הזדעזעתי לראות שהיחידים, המשרד היחיד, לפחות אלה הנתונים שנתנו לנו, שמשקיע במו"פ במגזר הערבי, זה משרד המדע, ואני מברכת אותו על כך.

מל פולישוק-בלוך: וכמה הוא משקיע?

מל פולישוק-בלוך: בכל מרכזי המו"פ האזוריים שיש בארץ, יש עשרה כאלה, הוא משקיע 7 מיליוני שקל.

מל פולישוק-בלוך: זה סכום שמספיק במדינה מתוקנת למרכז אחד.

מל פולישוק-בלוך: אצלנו זה עשירית.

מל פולישוק-בלוך: כל מרכז מקבל פחות מ-700,000 שקל.

מל פולישוק-בלוך: מה אפשר כבר לעשות עם 700,000 שקל בתחום המחקר?

מל פולישוק-בלוך: כמה משרות של חוקרים אפשר להעסיק, אפשר לתת? כלום.

ואסל טאהא: לא מכסים את הוצאות המו"פ.

מל פולישוק-בלוך: בוודאי.

מל פולישוק-בלוך: מעבדה אי-אפשר להקים בסכום כזה.

מל פולישוק-בלוך: הרי זה צחוק, זה לעג לרש.

מל פולישוק-בלוך: אגב, זה לא רק כלפי המגזר הערבי, אבל היום שמנו את הדגש במגזר הזה.

מל פולישוק-בלוך: לכן, אני פונה לממשלה לא לפספס את העיקר.

מל פולישוק-בלוך: צריכים להשקיע באנשים, בהון האנושי, ואני אומר את זה כל עוד נשמה באפי פה בכנסת כל פעם, כי אנחנו עדיין לא עושים את זה.

מל פולישוק-בלוך: קחו את התקציבים האחרונים.

מל פולישוק-בלוך: קיצצנו, הממשלה קיצצה 50 מיליון שקל בחממות טכנולוגיות, מתוך 130 מיליון.

מל פולישוק-בלוך: קיצצה במדען הראשי 40%, תלוי באילו תחומים, לפעמים אפילו 50%.

מל פולישוק-בלוך: מדענים ראשיים באים לוועדה ומספרים שאין להם גרוש.

מל פולישוק-בלוך: פונים אליהם ב-100-200 הצעות מחקר.

מל פולישוק-בלוך: הם יכולים לתת, במשרד הבריאות למשל, שבע הצעות מחקר, להשיב עליהן.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עושים מעצמנו צחוק?

מוחמד ברכה: משפט סיום.

מל פולישוק-בלוך: הנקודה הזאת חשובה מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אם המדינה משקיעה כבר כספים, והיא החליטה, ואני מברכת אותה על כך, להשקיע 300 מיליון שקל בשדרוג המחשוב בארץ, למי היא מפנה את המכרז?

מל פולישוק-בלוך: - לחברה בגרמניה; לא לחברות ישראליות שיכולות לעשות את העבודה.

מל פולישוק-בלוך: בגרמניה אנחנו מפתחים.

מל פולישוק-בלוך: גם הפחתת המיסוי עכשיו מפתחת את השוק בגרמניה, עם ה-DVD וכל המכשירים האחרים.

מל פולישוק-בלוך: למי אנחנו מפנים את הכסף?

מל פולישוק-בלוך: לא לחברות הישראליות.

מל פולישוק-בלוך: אתמול ב"גלובס" התלונן מנכ"ל חברת תשתית, לא היי-טק אפילו.

מל פולישוק-בלוך: הוא משקיע מאות מיליונים, הוא אמר, בכל העולם בתשתיות.

מל פולישוק-בלוך: חברה ישראלית, מצליחה בכל העולם.

מל פולישוק-בלוך: בארץ לא נותנים להם להשקיע אפילו 3 מיליוני דולר, הוא אומר.

מל פולישוק-בלוך: וכך חברת "דגם".

מל פולישוק-בלוך: חבל ששרת החינוך הלכה.

מוחמד ברכה: אני לא רואה שאת בכיוון של משפט סיום.

מל פולישוק-בלוך: זה ממש הסוף.

מל פולישוק-בלוך: הדגש שלי, שהמדינה הזאת, הממשלה הזאת לא משקיעה, לא מאמינה בחברות ישראליות.

מל פולישוק-בלוך: אם חברת "דגם" בתחום החינוך, גברתי שרת החינוך, בונה ב-40 מדינות מרכזי חינוך מדהימים בתחום הטכנולוגי, ככה הם טוענים – בארץ משרד החינוך לא נותן להם דריסת רגל.

מל פולישוק-בלוך: אז ככה זה עובר בצינור הגז ובשאר הדברים.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו יכולים לעשות אחרת.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו כאן כוחות נהדרים, מוחות נהדרים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא משקיעים את הכסף שלנו במקום הנכון.

מל פולישוק-בלוך: הכול נשפך בשטחים.

מל פולישוק-בלוך: צריך להגיד את הדברים האלה על השולחן.

מל פולישוק-בלוך: לא נשפך במקום הנכון.

מל פולישוק-בלוך: לא מושקע כמו שצריך.

מל פולישוק-בלוך: והתוצאה היא עוד תקציב שמקוצץ ועוד תקציב שמקוצץ, ואני לא רואה את העתיד.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: הודיעו לי מהמזכירות שהיתה טעות בזה שקראתי לחברת הכנסת גבריאלי.

מוחמד ברכה: מי שהיה אמור לדבר הוא חבר הכנסת חזן.

מוחמד ברכה: אז לפרוטוקול, אני מזמין אותו, וגם הוא לא כאן.

מוחמד ברכה: בבקשה, חבר הכנסת יאיר פרץ.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, גברתי השרה, לפני כמה שבועות עמדתי על הדוכן הזה, והדיון היה על המצב הכלכלי, הפגיעה בשכבות החלשות, וכאן אמרתי שזה לא הסוף, ובעוד כמה שבועות נתבשר על-ידי שר האוצר שהוא רוצה עוד קיצוץ, ולא קל לנחש על חשבון מי יהיה הקיצוץ הזה.

יאיר פרץ: עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הזאת הולכת בצורה מגמתית, צעד אחר צעד, במטרה לפגוע בשכבות החלשות.

יאיר פרץ: עמיתי חברי הכנסת, אני יושב ומשתומם עד מתי, עד מתי שליש מהקשישים, אנשים שעמלו וטרחו והקימו את המדינה הזאת, סובלים מקור, סובלים מרעב, ואת זה מכון ברוקדייל אמר, לא אני.

יאיר פרץ: אלה נתונים שלו.

יאיר פרץ: אנשים שעמלו ועבדו כל חייהם, כשמגיעים לקבל את הקצבה, גם בזה מקצצים להם.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, שרת החינוך באה עם רעיון מבריק, ואני חושב שהוא רעיון מצוין, שיכול לפתור לא את כל הבעיה, אבל לפחות לצמצם את הנזקים.

יאיר פרץ: באה ואמרה: בואו נבטל את הקצבה, קצבת הילדים של שני העשירונים העליונים.

יאיר פרץ: תאמינו לי שכל אלה, גם שני העשירונים העליונים, לא זקוקים לקצבה הזאת.

יאיר פרץ: זה פשוט גם מטשטש להם את התמונה, בחשבון הבנק שלהם.

יאיר פרץ: 170 השקלים הם משהו לא ברור.

יאיר פרץ: והממשלה אומרת שזה בלתי אפשרי - קשה לעשות תיאום מס בין ביטוח לאומי לבין מס הכנסה.

יאיר פרץ: שומו שמים, קשה.

יאיר פרץ: אז אני קורא לגברתי שרת החינוך, תפני לממשלה, אולי הממשלה תפנה לאותם עשירונים עליונים ותבקש מהם לוותר מרצונם, לוותר מרצונם ולתת תרומה לאותם ילדים, לאותו ילד שצריך לבוא לבית-הספר.

יאיר פרץ: רק לסבר את האוזן, אדוני היושב-ראש, ביום שישי הלכתי לערוך קניות לשבת, ובדרכי לקופה פוגש אותי אדם שאומר לי: אני צריך לקבל את הבטחת ההכנסה שלי ביום ראשון, ובאתי לביטוח הלאומי וביקשתי שיקדימו לי, כיוון שאני אדם גרוש והילדים צריכים להגיע אלי הביתה ואין לי כלום במקרר, אני חי על הקצבה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת פרץ.

יאיר פרץ: ברשותך, רק משפט.

יאיר פרץ: אני בסערת רוחות.

מוחמד ברכה: טוב, אני אסביר אחר כך משהו.

מוחמד ברכה: בבקשה.

יאיר פרץ: ולכן, פנה אותו אדם שאומר שהילדים שלו צריכים להגיע אליו לשבת ואין לו לחם, חלה, אשל.

יאיר פרץ: הוא לא מדבר לא על עופות, לא על בשר.

יאיר פרץ: אז כמובן, יהודים רחמנים, הוצאתי כסף מכיסי ונתתי לו לעשות שבת.

יאיר פרץ: אבל כמה כאלה, כמה אפשר?

יאיר פרץ: אני רוצה בהזדמנות זו לברך את נשיא התאחדות התעשיינים עודד טירה - שמעתי אותו השבוע בשידור בעניין אשה שבאמת סבלה - ואני קורא גם לתעשיינים, זה המצב, לצערי הרב, כשממשלה לא חושבת על השכבות החלשות ולא נותנת את המענה הבסיסי, הגיע הזמן שאנחנו, אנחנו, אלה שיש באפשרותם והפרוטה מצויה בכיסם, שהם ייתנו, על מנת לתת לאותם אנשים להתקיים בכבוד.

יאיר פרץ: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אליעזר כהן, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת רומן ברונפמן.

אליעזר כהן: רבותי חברי הכנסת, גברתי השרה, כל שבוע אנחנו עוברים את התהליך הזה של האי-אמון.

אליעזר כהן: זה כמה שבועות, זה בלתי פוסק.

אליעזר כהן: ויש לי הרושם שהכנסת הזאת עוברת את בזבוז הזמן הכי קולוסלי שהיה מעולם באיזו כנסת.

אליעזר כהן: כל שבוע בין 16:00 ל-20:00, שלוש-ארבע שעות של ברברת בלתי פוסקת.

אליעזר כהן: אף אחד לא משפיע בשום דבר על שום דבר, על אף אחד.

אליעזר כהן: עולים פה.

אליעזר כהן: אחד מספר על המצב החברתי, המצב החברתי לא משתנה.

אליעזר כהן: אחד מספר על המצב בשטחים, המצב בשטחים לא משתנה.

אליעזר כהן: אילו הייתם מרוויחים מצביע אחד למפלגה שלכם, הייתי אומר, וואלה, הם עושים אי-אמון בשביל להרוויח מצביע אחד.

אליעזר כהן: אילו הייתם משנים תהליך אחד או מהלך אחד בכל הדיבורים שלכם, הייתי אומר, זה גיבור, הוא השפיע על המהלך המדיני.

אליעזר כהן: אנחנו, במבנה הפוליטי שלנו, הקואליציוני, אנחנו רפובליקה קואליציונית.

אליעזר כהן: אנחנו במבנה הקואליציוני שלנו לא מצליחים להשפיע, במיוחד לאחר תוצאות כאלה של הבחירות, כמו שהיו בבחירות האחרונות.

אליעזר כהן: עם הרכב כזה של קואליציה מקיר לקיר, האופוזיציה יכולה לנסות עוד שבוע ועוד שבוע ועוד שבוע, ועוד ארבע שעות, ועוד שש שעות של ברברת של אי-אמון, שלא יצא ממנה שום דבר לאף אחד, לא לקואליציה ולא לאופוזיציה.

אליעזר כהן: אז מה אנחנו עושים כאן?

אליעזר כהן: אנחנו יושבים פה בשביל לבזבז זמן?

אליעזר כהן: מישהו מעלה משהו רציני באי-אמון הזה?

אליעזר כהן: למישהו יש איזה סיכוי רציני להפיל ממשלה באי-אמון הזה?

אברהם-בייגה שוחט: אז אין צורך לדבר?

אליעזר כהן: אדוני, תדברו כמה שאתם רוצים, אבל אל תעשו אי-אמון.

אליעזר כהן: יש אלף ואחד כלים לדבר בכנסת.

אליעזר כהן: יש אלף ואחד כלים להעלות נושאים.

אליעזר כהן: בוועדות אנחנו עושים עבודה טובה פי-אלף ממה שאנחנו עושים במליאה.

ואסל טאהא: אז לא צריך את הכנסת.

אליעזר כהן: פעם אחת לקחתי על עצמי להגיד את האמת, לא כקואליציונר או אופוזיציונר - כחבר הכנסת.

אליעזר כהן: את האמת לכולם.

אליעזר כהן: נסתכל לעצמנו בעיניים ונראה מה קרה מכל הצעות האי-אמון של כל השבועות האחרונים, חוץ מבזבוז.

אליעזר כהן: כל אי-אמון הוא בזבוז של ארבע שעות של עבודת הכנסת.

אליעזר כהן: תגיד לי אתה, חבר הכנסת בייגה שוחט, מה אתה חושב?

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שאי-אמון הוא כלי פרלמנטרי מרכזי.

אברהם-בייגה שוחט: הציבור צריך לדעת והוא יודע שיש אי-אמון - - -

אליעזר כהן: אני יודע מה זה אי-אמון, אדוני חבר הכנסת בייגה שוחט.

אליעזר כהן: אני יודע בדיוק מה זה אי-אמון.

אברהם-בייגה שוחט: אז מה אתה רוצה?

אליעזר כהן: אני מתכוון לאי-אמון שחוזר שבוע אחרי שבוע, בלי שום אפקט על אף אחד.

אליעזר כהן: על זה אני מדבר, וכדאי שהאופוזיציה תפתח את העיניים שלה.

אליעזר כהן: יכול להיות שאני אהיה באופוזיציה מחר, אז אני לא אצביע בעד הצעות אי-אמון כאלה.

אליעזר כהן: אני לא אלך לזה.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת כהן, היא חוזרת כל שבוע, כי כל שבוע נהיה יותר חמור.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רומן ברונפמן, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו - חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

רומן ברונפמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, האמת היא שתכננתי לדבר על המצב החברתי דווקא, ורציתי דווקא לדבר על הקשר בין המצב החברתי לבין, למשל, בעיות במערכת החינוך - אם שרת החינוך נמצאת כתורנית של הממשלה במליאה - אבל למען האמת, מי שדיבר פה, חבר הכנסת מהאיחוד הלאומי, בלבל אותי.

אליעזר כהן: אני שמח שהצלחתי.

רומן ברונפמן: ואני אסביר למה הוא בלבל אותי.

רומן ברונפמן: זו כנראה תרומתו שלו לשינוי התהליכים.

רומן ברונפמן: הרי בעוד חודש, חודש וחצי יצטרף חבר הכנסת כהן לאופוזיציה, ובדיוק כמו הסיעות הנוכחיות של האופוזיציה הוא יגיש – מדי חודש או מדי שבוע, לפי התור - בכלי הפרלמנטרי היחיד שעומד לרשותו, הבעת אי-אמון בממשלה.

רומן ברונפמן: אז על מה הוא מדבר בכלל?

רומן ברונפמן: הבעיה היא שלרוב הפרלמנטרים שלנו אין מושג ירוק מה זה פרלמנטריזם.

רומן ברונפמן: אנחנו לא נבחרנו לנהל מדינה.

רומן ברונפמן: נכון שאין לנו הפרדת רשויות וזו בעיה - אחת הבעיות העיקריות של המבנה שלנו - אבל הפרלמנט מיועד לכך שהפרלמנטרים ידברו, יביאו עובדות, יביעו עמדות ויתווכחו – האופוזיציה עם הקואליציה והקואליציה עם האופוזיציה.

מיכאל נודלמן: אבל אתם הופכים את זה - - -

רומן ברונפמן: אבל זה לא אנחנו, חבר הכנסת נודלמן – עוד חודש ימים, כשראש הממשלה, אני מקווה, יכריז בשעה טובה על תוכנית ההתנתקות שלו, גם אתה וגם חבר הכנסת כהן תהיו באופוזיציה, ויחד אתנו, כל אחד מהעמדה שלו יגיש את האי-אמון בממשלה וינסה להשפיע על דעת הציבור.

רומן ברונפמן: זו לא כנסת שהיא סגורה בפני עצמה.

רומן ברונפמן: יש מצלמות, יש מבקרים, יש תקשורת – אנחנו בסך הכול רוצים לבשר בשורה לציבור, והבשורה לציבור היא שהממשלה הזאת נכשלה, בשלב זה, בכל תפקידיה, לרבות התפקיד החברתי והתפקיד הכלכלי.

רומן ברונפמן: רק לפני חמישה שבועות אישרנו את התקציב, תקציב המדינה לשנת 2004.

רומן ברונפמן: אתה חבר בוועדת הכספים – מה קורה היום בוועדת הכספים?

רומן ברונפמן: ניסיון לתקן את התקציב שהוגש רק לפני חודש וקצת למליאת הכנסת.

רומן ברונפמן: זאת הנקודה.

רומן ברונפמן: אנחנו ידענו שהתקציב הזה לא מציאותי, ואנחנו ידענו שיבואו תיקונים, ולכן אישרנו את התקציב ולא אישרנו את התקציב.

רומן ברונפמן: אז על מה אנחנו מדברים פה?

רומן ברונפמן: זה בדיוק תפקידה של האופוזיציה להאיר את עיני התקשורת ובאמצעותה את עיני הציבור לכשלים של הממשלה.

רומן ברונפמן: והכשלים, לצערי, גדולים.

רומן ברונפמן: מהמצב הביטחוני דרך המצב הכלכלי - שהוא תוצאה של המצב הביטחוני - ועד בעיות החינוך, החברה, העדר קליטת עלייה והעדר עלייה בכלל.

רומן ברונפמן: אז לכן, כשאנחנו מסכמים, בסך הכול, מה תוצאות הממשלה אחרי שנת כהונה, אנחנו חייבים להגיש אי-אמון בממשלה, ולא רק להגיש אי-אמון בממשלה אלא גם להצביע.

רומן ברונפמן: ועכשיו הערה אחרונה, אדוני היושב-ראש.

רומן ברונפמן: חבר הכנסת נודלמן וחבר הכנסת כהן, אני רוצה להפנות את תשומת לבכם – אתה אמרת: קואליציה מקיר לקיר.

רומן ברונפמן: איזה קיר?

רומן ברונפמן: איזה קיר?

רומן ברונפמן: בסך הכול לפני שבועיים היה פה תיקו, 42:41 – קול אחד.

אליעזר כהן: אתה יודע בדיוק על מה זה היה - - -

רומן ברונפמן: אז אני אומר לך: הקואליציה היתה, אבל היא כבר לא מה שהיתה, ואני, מנקודת הראות הפוליטית שלי, מאחל שגם אתה תצטרף לאופוזיציה בעוד חודש.

מוחמד ברכה: תודה.

אליעזר כהן: אל תדאג.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, ואחריה - הרב רביץ.

רומן ברונפמן: לא, אני לא דואג, להיפך – אני מברך על כך שאתה תהיה באופוזיציה, וגם על כך שהליכוד יהיה באופוזיציה.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השרה, שרת החינוך, אנחנו מציינים בימים אלה שנה לכינונה של הממשלה.

גילה פינקלשטיין: אי-אפשר לפטור באמירה פשטנית את יחסנו אליה ואל פועלה.

גילה פינקלשטיין: המציאות כאן היא מורכבת מאוד.

גילה פינקלשטיין: יש החלטות וצעדים של הממשלה שאנחנו שבעי רצון מהם.

גילה פינקלשטיין: יש כאלו שגורמים לנו אי-נוחות.

גילה פינקלשטיין: אין כאן רק שחור או רק לבן, יש הרבה גוונים של אפור, ועם המציאות הזאת כנראה ניאלץ להמשיך לחיות עוד לאורך זמן.

גילה פינקלשטיין: העלאת מחיר הלחם שמשרד התעשייה והמסחר הודיע עליה בשבוע שעבר היא מסוג הדברים שאין דעתנו נוחה מהם, בלשון המעטה.

גילה פינקלשטיין: כרבים מעמיתי כאן אני סבורה כי ייקור הלחם הוא צעד קשה, הן מורלית, הן מעשית, העלול להשפיע ישירות על מחייתם הבסיסית של מעוטי היכולת.

גילה פינקלשטיין: לא ייתכן שפעם אחר פעם הללו ישלמו את המחיר.

גילה פינקלשטיין: שמעתי קולות של ציניקנים האומרים שמדובר בייקור של מה בכך, של עשרות אגורות.

גילה פינקלשטיין: הגישה הזאת אינה נכונה.

גילה פינקלשטיין: הרי גם בייקור עמלות הבנקים - מהלך חצוף ובוטה, הפעם מצד גופים מונופוליסטיים - ניתן להקל ראש ולומר כי מדובר בייקור זניח של אגורות.

גילה פינקלשטיין: אולם לא כך יש לראות את הדברים.

גילה פינקלשטיין: לא בכדִי ציינתי כי ייקור הלחם הוא גם מכה מורלית, אפילו ברמה ההצהרתית, משום המסר שבו: בתקופה כה קשה של אבטלה, מיתון וצמצומים בכל מקום, העלאה של מחיר מזון המחיה הבסיסי היא סוג של ניתוק מהמתרחש.

גילה פינקלשטיין: על המהלך המתוכנן מתחו ביקורת גם חברי שר הרווחה ויושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, שקיימו דיון דחוף בנושא.

גילה פינקלשטיין: גם שר האוצר התנגד למהלך הצפוי של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, ואני עדיין מקווה כי הוא לא ימומש.

גילה פינקלשטיין: למרות זאת, כשאנחנו בוחנים במבט רחב את מכלול השינויים, הרפורמות והתוכניות שהביא משרד האוצר בשנה החולפת, אנחנו יכולים לראות מדיניות מתמשכת ועקבית של מגמה לצמצום מספר הנתמכים ולצמצום העוני באמצעות עידוד עבודה והורדת מסים.

גילה פינקלשטיין: אפשר לומר הרבה דברים על שר האוצר, וגם לי יש לא אחת ביקורת, אולם משנתו סדורה והוא חותר באופן מערכתי לקראת צמיחת המשק.

גילה פינקלשטיין: הרי לא את כל תחלואי המשק של שלוש השנים וחצי האחרונות יש לתלות במדיניות האוצר.

גילה פינקלשטיין: היו לצערנו נסיבות קשות של אינתיפאדה ממושכת; זו לוותה בגלי טרור קשים שהשלכותיהם היו רבות - מירידה בתיירות ובהשקעות ועד סגירת עסקים קטנים ובינוניים.

גילה פינקלשטיין: מובן שגופים רבים, בסקטור הפרטי והציבורי כאחד, נדרשו לצמצומים, והציבור שילם מחיר כואב.

גילה פינקלשטיין: אולם בחודשים האחרונים ניכר מאמץ, שהשיא שלו בהודעת שר האוצר מהשבוע שעבר על הורדת המע"מ ומסי הקנייה, להקל את המיסוי על האזרחים כדי לעודד את הקנייה ואת העבודה.

גילה פינקלשטיין: במהלך התוכניות הכלכליות השונות שהביא לפנינו שר האוצר היו לא מעט גזירות קשות שברוך השם הצלחנו לבטל.

גילה פינקלשטיין: אזכיר רק בקצרה את הכוונה לבטל מימון טיפולי פוריות אחרי הילד הראשון, לסגור בתי-חולים ותחנות טיפת-חלב, וכן לדחות שוב את יישום חוק השילוב של ילדים עם מוגבלויות בחינוך, נושא שעדיין מצוי בדיוני בג"ץ.

גילה פינקלשטיין: אני שמחה שנמצאה הדרך להעביר את חוק התקציב גם בלי לפגוע בשירותים חיוניים אלה, ומקווה שגם תוכניות הקיצוץ החדשות לא יצאו לפועל, כי מדובר בפגיעה קשה ברווחה, בבריאות ובחינוך.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת הרב רביץ, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו - חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: בינתיים, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

מוחמד ברכה: בבקשה, גברתי.

רות קפלן: תודה רבה.

רות קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונח היום על שולחן הכנסת צו מס ערך מוסף (שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים) (תיקון - הוראת שעה) (תיקון) (ביטול), התשס"ד-2004, בצירוף מכתב ליושב-ראש הכנסת.

רות קפלן: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: א.

מוחמד ברכה: העלאת מחיר הלחם; ב.

מוחמד ברכה: יחסה לרבבות קשישים רועדים, רעבים ובודדים; ג.

מוחמד ברכה: מדיניותה הכלכלית והחברתית

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גברתי השרה, יש לי איזה מסר "ספיישל" בשבילך.

אברהם רביץ: שמעתי את ההצעה שהצעת לאוצר, ונזכרתי בהצעה דומה שאני הצעתי כאשר הייתי יושב-ראש ועדת הכספים; ממש אותה הצעה, אבל עם שיפור מסוים.

אברהם רביץ: ההצעה היתה שאומנם יעכבו את מתן קצבאות הילדים לשני העשירונים העליונים, ובכך ייתנו תשובה על הבעיה שנדונה אז.

אברהם רביץ: זה לא היה קצבאות הילדים, זה היה משהו אחר, אבל זה היה חסר כספי.

אברהם רביץ: אנחנו תמיד סבלנו מחסר כספי.

אברהם רביץ: ואז היו לנו דיונים עם פקידי משרד האוצר.

אברהם רביץ: בימים ההם הדיונים היו על בסיס אידיאולוגי, לא על דברים מצחיקים כמו היום, כמו אם אפשר לדעת מי מרוויח כסף וכמה.

אברהם רביץ: הרי זה לא רציני.

אברהם רביץ: אף אחד לא מקבל את הטיעון הזה ברצינות.

אברהם רביץ: אנחנו יודעים שבאוצר יכולים בלחיצת, אולי לא כפתור אחד אבל שני כפתורים, להגיע לכך.

אברהם-בייגה שוחט: אין את זה.

אברהם-בייגה שוחט: אין ההכנסה המשפחתית.

אברהם רביץ: לא המשפחתית, אבל יש ההכנסה לנפש, יש ההכנסה למרוויח, לשכיר, לשכיר ודאי וגם לעצמאי.

אברהם רביץ: הרי הוא משלם מס הכנסה.

אברהם רביץ: לא יודעים בדיוק כמה ילדים יש לפלוני בבית, אבל לא על זה ייפול דבר.

אברהם רביץ: היה ויכוח אידיאולוגי, ואני אגיד לך, גברתי השרה, על מה היה הוויכוח האידיאולוגי.

אברהם רביץ: לוויכוח הזה היו שותפים גם פקידי האוצר וגם השמאל, בראשותה של חברת הכנסת המאוד מוצלחת, הגברת גוז'נסקי.

אברהם רביץ: הם טענו טענה אידיאולוגית ואמרו, שלא ייתכן שכספי הביטוח הלאומי יינתנו כמין צדקה.

אברהם רביץ: זה חייב להיות אוניברסלי.

אברהם רביץ: הרעיון הוא רעיון יפה, אבל לאור התיאורים הנשמעים כאן, שיש כל כך הרבה עניים שאינם יכולים להוציא את יומם, אנחנו נתהדר וניתן לכל עם ישראל כספים שהוא איננו מרגיש שהוא מקבל?

אברהם רביץ: אני מכיר כמה מידידי שהם עשירים גדולים והם בכלל לא יודעים שהם מקבלים קצבאות ילדים.

אברהם רביץ: זה לא מגיע להם.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת רביץ, הם גם לא יודעים שהם קיבלו מהחודש 1,000 שקל תוספת בנטו.

אברהם רביץ: 1,000 אולי הם כבר יודעים.

אברהם-בייגה שוחט: במקום זה היה צריך לשחק קצת עם זה, ובא לציון גואל.

אברהם רביץ: ודאי, אבל אני מדבר על התביעה שהעלתה גברתי השרה, שהיא תביעה נכונה וצודקת.

אברהם רביץ: מה התשובה שנתתי להם - והם אמרו: אנחנו לא יכולים לעמוד בפני התשובה הזאת, תשובה יפה - מתי גם אדם שהוא אמיד זקוק ליותר כסף?

אברהם רביץ: כאשר הוא יוצא לפנסיה.

אברהם רביץ: הוא מפסיק להרוויח, הוא מפסיק לעבוד, ואז כל 1,000 שקל חשובים לו.

אברהם רביץ: יצטבר הכסף לזכותו לימים שבהם הכסף הזה יהיה חשוב גם לאמיד, ואז שאר הכסף שניתן לכל עמך בית ישראל יינתן בכבוד.

אברהם רביץ: זה יקבל את זה עבור קצבאות הילדים וזה יקבל את זה לעתיד לבוא, כשהוא יצא לפנסיה.

אברהם רביץ: כולם יקבלו, וזה לא יהיה מין מס נוסף.

אברהם רביץ: הרי הפילוסופיה היתה, שאם אתה לוקח ממנו ביטוח לאומי ואינך משלם לו עבור קצבאות ילדים או עבור דברים אחרים, זה אומר שלקחת ממנו פשוט מסים, והמדיניות היא נגד תוספת מסים.

אברהם רביץ: אבל, אפשר בהחלט לדחות את מתן הכסף, את החזרת הכסף לאלה שצברו כל ימי חייהם באושר ובעונג, אלה שצברו את הכספים לטובתם, והם יקבלו זאת בגיל הפנסיה.

אברהם רביץ: אני חושב שזה מוכיח שוב שלא חושבים שם.

אברהם רביץ: לא חושבים מחשבה אחרת, מחשבה פורייה, יצירתית, כדי לטפל באמת בחלשים ובאלה שזקוקים לפת לחם.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, מדובר ביומיים האחרונים על קיצור ימיה של הכנסת הזאת בשנה, וזה, כמובן, יביא, אני מקווה, לקיצור ימיה של הממשלה הזאת בשנה, ויש לברך על כך ויפה שנה אחת קודם.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: שנה או שעה?

מוחמד ברכה: שנה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: שעה מילא.

מוחמד ברכה: יפה שנה אחת קודם.

מוחמד ברכה: שעה?

מוחמד ברכה: מה תשיג בשעה?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הפתגם אומר שעה.

מוחמד ברכה: אולם, גם אחרי ההורדה המבורכת, אדוני חבר הכנסת טל, עדיין ימי הכהונה ארוכים ומדאיגים.

מוחמד ברכה: שר התחבורה הכריז הבוקר על תוכנית ארבעת הגטאות שלו לפלסטינים, ובעצם מיקם את עצמו, במקום שר התחבורה, כשר הטרנספורטינג.

מוחמד ברכה: כל תוכניתו היא להמאיס על הפלסטינים את החיים בתקווה שיימלטו מזרחה.

מוחמד ברכה: אכן, מי אמר שהכהניזם הוצא אל מחוץ לחוק?

מוחמד ברכה: הוא חי ונושם ובועט גם בכנסת הזאת.

מוחמד ברכה: עמיתו של ליברמן, שר התיירות בני אלון, לא טומן ידו בצלחת בכל הקשור ליוזמות הזויות, והעולם הנוצרי החל בכלל לעבוד אצלו.

מוחמד ברכה: אלון פתח חזית אצל לא פחות מאשר העולם המוסלמי בכללותו.

מוחמד ברכה: הוא קרא למיסיונרים הנוצרים לפעול כדי להעביר את המוסלמים על דתם ותרבותם ולהביא להם את בשורת הנאורות.

מוחמד ברכה: גם בורות, גם גזענות וגם משחק מסוכן ברגשות ובאמונות של מאות מיליונים, הכול בהצהרה תימהונית אחת.

מוחמד ברכה: שר האוצר אף הוא, רבותי, בשלו – המיתון מחריף, המדד שלילי, השכר נשחק, האבטלה מוסיפה לגדול, הציבור מתרושש, אבל אצל נתניהו ההצגות ומצגי השווא נמשכים.

מוחמד ברכה: כל פעם הוא מאחז את עיני הציבור בבלונים חדשים: פעם המשק החל בצמיחה ויצאנו מהמיתון, לנתניהו אין שום בעיה להכריז שהיום הוא לילה והלילה הוא יום.

מוחמד ברכה: אחרי שהשירותים הציבוריים, אדוני היושב-ראש, החינוך, הבריאות והרווחה, הפכו לסחורות יקרות, אחרי קריסת המערכות והעובדה שאלפי עובדי רשויות לא מקבלים שכר, בא נתניהו ומוריד את מחיר הפסטה.

מוחמד ברכה: מה הקשקוש והפסטיבל הזה כששמים ליד זה את העלאת מחיר הלחם?

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש לנו עסק עם ממשלה מושחתת ומשחיתה, ממשלה כושלת, שאין לה בשורה בשום תחום מתחומי חיינו.

מוחמד ברכה: אין לה תוחלת ותקווה מדינית.

מוחמד ברכה: אין ביכולתה להוביל להתאוששות כלכלית.

מוחמד ברכה: אין לה ולו חמלה על דליה.

מוחמד ברכה: זו חבורה שבעה, אטומה ומנותקת של הוזי הזיות ומספרי סיפורים.

מוחמד ברכה: זו בכלל ממשלה גולה, אין לה שום קשר עם מה שקורה כאן.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת, גם כשהיא בחוץ, היא צריכה ללכת.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה, שלוש דקות לרשות כבודו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו אכן נדרשים פעם אחר פעם להביע את עמדתנו בנושאים הכלכליים והחברתיים, וחבל שחברי, חבר הכנסת אליעזר כהן, לא נמצא, אבל אני חושב שזה כנראה מתוך המצוקה שבשטח, בקרב רבדים רבים בחברה הישראלית.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חברי הכנסת סבורים שחובת הנאמנות שלהם היא לאותם אזרחים, ושהם חייבים לייצג אותם פה, ואולי אם נדבר פעם ועוד פעם ועוד פעם, אולי יהיה לזה איזה אפקט, כך שבמשרד האוצר יבינו ויקלטו את המסר הזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אולי יבינו שמעל הבמה הזאת משדרים לא מעט חברי כנסת את דעתם בנושא החברתי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חברי חבר הכנסת אליעזר כהן, אני מכיר בזה שיש מרות קואליציונית.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: גם אני הייתי בקואליציה, אף-על-פי שהרבה מאוד פעמים הייתי מורד והצבעתי על-פי הכרתי ומצפוני ולא נתתי את ידי לנושאים אנטי-חברתיים, אבל אני מכיר בזה שחברי קואליציה, גם אם הם חושבים כמוני, הם לא יצביעו כמוני.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למה?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש מסורת, יש חובה, וזה בסדר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני לא רואה בזה דבר גס, כי הרי הממשלה צריכה להתנהל באיזו צורה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: עם כל הכבוד, חבר הכנסת אליעזר כהן, מחד גיסא מעלים את מחירי הלחם - ושמעתי את ההסברים המלומדים של שר המסחר והתעשייה, התקשורת והעבודה ועוד כל מיני דברים אחרים, אבל אין הסבר לציבור הזה, למשפחה בת עשר נפשות, שצריכה להוציא עוד 50 או עוד 80 שקל.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה הרבה מאוד כסף בשבילם.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הרבה מאוד כסף.

אליעזר כהן: נכון מה שאתה אומר, אבל הדיבורים על זה משנים משהו?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יכול מאוד להיות שהאמונה בקרב אותם חברי כנסת שעולים לכאן לדבר בנושא היא שאולי תפרוץ את חומת האטימות באוצר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אולי, אני לא בטוח.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה אכפת לנו לנסות?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם זה יפרוץ – יפרוץ.

מוחמד ברכה: או שזה יעורר את המצפון של חברי הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני מקבל את מה שאומר היושב-ראש – אולי זה יעורר את המצפון ויגידו: רגע, אולי הגזמנו?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אולי הלכנו כמה צעדים יותר מדי קדימה?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אולי נתקן משהו?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל, מחד גיסא אתה רואה שמעלים את מחירי הלחם, ומאידך גיסא מורידים את מסי הקנייה על כל מיני מוצרים, אני לא יודע אם לקרוא לזה מותרות או לא.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש כאלה שיגידו שאלה לא מותרות ויש שיגידו שאלה כן מותרות.

קולט אביטל: DVD אוכלים כל יום בארוחת הבוקר?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: DVD ומקררים ועוד כל מיני דברים אחרים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני חושב שזה לא הולך, זה לא נתפס.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה רוצים לומר בזה?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אנחנו רוצים לקדם מישהו ולהסיג מישהו לאחור?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אנחנו רוצים להשתדל עד כמה שניתן לחיות בחברה שיש בה צדק ושוויון חברתי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני בטוח שלעולם יישארו עניים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כתוב אצלנו במקורות: לא יחדל אביון מקרב הארץ.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תמיד יהיו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: השאלה היא מה הפערים שיהיו: האם הפערים יהיו גדולים, יותר מבכל מדינה אחרת בעולם, כי פערי השכר אצלנו כאלה ענקיים וגדולים, והגדלנו לעשות והם אף יותר גדולים מאלה שבארצות-הברית של אמריקה – או שנאמר, שבקרבנו נסדר גם צדק, ונחלק את העניינים כך שיהיו עשירים, ותמיד יהיו עניים, אבל הפערים ביניהם לא יהיו כאלה גדולים, צורמים וצורחים עד השמים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם המצב יימשך כך, מחר לא נוכל להישיר מבט לעיני אותם ילדים שהיום גדלים, כי מהילדים הקטנים הללו, ואתה בתפקידך הקודם כטייס יודע שמהם תצא תורה, מהתלמידים האלה יצאו טייסים מחר, והם יבואו חשבון עם החברה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הם יהיו ילדים מרירים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני רוצה לעשות ככל כוחי וככל יכולתי כדי לעזור לאותם ילדים שיהיו פחות מרירים ומקופחים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: על כן אני חושב שמוטלת עלינו חובה להעלות את הנושאים האלה פעם אחר פעם, עד שמישהו יתעורר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת טל.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו - אחרונת הדוברים, חברת הכנסת גילה גמליאל.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת חזן, אתה מחליף אותה?

מוחמד ברכה: בבקשה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת טאהא, שלוש דקות.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נראה שהממשלה הזאת הציבה לעצמה שתי מטרות, והיא מנסה בנחישות רבה להגשים אותן, והיא כמעט הגשימה אותן.

ואסל טאהא: מטרה אחת היא הגדלת הפערים החברתיים והכלכליים בישראל.

ואסל טאהא: מטרה שנייה היא לא להתקדם לעבר משא-ומתן מדיני עם הפלסטינים.

ואסל טאהא: היא מקדשת את שתי המטרות הללו ופועלת במרץ כדי לקבען במציאות.

ואסל טאהא: הממשלה מגשימה אותן באותה דרך.

ואסל טאהא: היא סוגרת את עיניה, את אוזניה ואת לבה לבני-אדם, אזרחים ישראלים ופלסטינים כאחד, ודוהרת ללא רסן לכיוון של קטסטרופה ותוהו ובוהו, הגובה קורבנות בנפש יום-יום, קורעת את המרקם החברתי והורסת את הרווחה במדינה.

ואסל טאהא: האידיאולוגיה וכיוונו הכלכלי של שר האוצר נתניהו ידועים לכול ומוכחים בשטח.

ואסל טאהא: הוא מפצל וחוצץ בין הקבוצות השונות בחברה.

ואסל טאהא: הוא מנסה לשנות את יחסי הכוחות בתוכה על-ידי טיפוח סקטורים הקרובים ללבו, התעלמות מוחלטת ממעמדות מסוימים והתאכזרות לאחרים.

ואסל טאהא: לצורך העמידה בלוח הזמנים שהוא תכנן להגשמת מטרה זו, הוא משסה את הקבוצות השונות זו בזו כדי שהתוצאה תהיה מהירה יותר.

ואסל טאהא: הוא עושה זאת על-ידי ניסיון לסרס את מעמד הפועלים, לשלול ממנו את הנשק היחיד שבידו – השביתה.

ואסל טאהא: הוא עושה זאת על-ידי סימום מעמד הביניים בעוד 60 שקל תוספת שכר ועוד 100 שקל הנחה על DVD, כינוי האמהות החד-הוריות: פרזיטיות ואוכלות חינם, והעלאת מחירי הלחם - משום שכמה מאפיות ענק מבקשות, ללא התחשבות בעניים, שהלחם מהווה מזון בסיסי להם.

ואסל טאהא: לעתים נדמה לנו שיש קולות בודדים בממשלה שלוחמים נגד עוולות קיצוצי נתניהו, אך הם עוברים במהרה, במיוחד כאשר הם יושבים בשולחן הממשלה, במליאה כאן, ומצביעים בזה אחר זה בעד הקיצוצים, בעד הגזירות, ועולים על הדוכן ובוכים ומנסים להראות שהם מזדהים עם העניים, עם החלשים שבהם הם פגעו.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, בקשר למטרה השנייה, דרדור היחסים בין ישראל לפלסטינים, גם כאן רושמת הממשלה הישגים מרשימים, והיא מגשימה את תוכניתה בשלל גימיקים.

ואסל טאהא: ראשית היתה זו הקמת חומת האפרטהייד, שבנימוקי סרק ביטחוניים סיפחה ומוסיפה לספח אדמות פלסטינים בצורה פראית לגמרי ופוגעת בצורה אנושה בזכויות אדם ואזרח.

ואסל טאהא: הטריק השני הוא הנסיגה מרצועת-עזה, שנועד לרכך את לבה של ארצות-הברית כדי שלא תפריע למהלכו התקין של הטריק הראשון – הגדר, החומה.

ואסל טאהא: וכך שרון יהרוג שתי ציפורים במכה אחת:

ואסל טאהא: גם יספח וימשיך בכיבוש האזרח והאדמה הפלסטינית - - -

מוחמד ברכה: נא לסיים, חבר הכנסת טאהא.

ואסל טאהא: אני מסיים.

ואסל טאהא: לכן, אדוני היושב-ראש, כל הססמאות שאומרות שאין פרטנר הן שקריות, מפני שממשלת ישראל היא זו שלא מעוניינת להיות צד בכל הקשור לשלום ולמשא-ומתן המדיני עם הפלסטינים.

ואסל טאהא: התנהגות זו חוזרת על עצמה לגבי אזרחיה, שהיא נוהגת בהם בחוסר צדק חברתי, מדיניות שהורסת את החברה, שפוגעת בחלשים, שפוגעת בפועלים, שפוגעת בכל השכבות החלשות.

ואסל טאהא: הממשלה מעוניינת להמשיך ולמרר את חייהם של אזרחיה ואת חיי הפלסטינים תחת הכיבוש.

ואסל טאהא: לכן, אדוני היושב-ראש, אנו מצביעים אי-אמון בממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יחיאל חזן, והוא אחרון הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, לא במקרה הוגשו היום הצעות אי-אמון על-ידי ארבע סיעות ומפלגות שונות, ויש סיעות שהגישו במשותף הצעות אי-אמון בממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמעתי את אחד השרים אומר: מה זה ארבע הצעות אי-אמון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואני שואל: מה חשבתם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כגודל הקלקול של הממשלה כן רבות הצעות האי-אמון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ככל שהממשלה הזאת מעמיקה במדיניות חסרת שחר, מדיניות מוטעית בכל התחומים, כן ירבו ההצעות וכן ירצו, לא רק חברי הפרלמנט אלא גם אזרחי המדינה, לראות אותה חולפת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה אומרים לנו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - נבחרנו, יש לנו רוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לכם אומץ?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנה, עכשיו עלה העניין, אפילו כתיקון לחוק או כפרשנות מתוקנת, שיהיו הבחירות ב-2006.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לחכות ל-2007?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא, הם אוחזים בקרנות המזבח, עוד יבואו לנסות לתקן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר לכם, חברי הממשלה, מעכשיו, גם עד 2006 לא תישארו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחת משתיים: או שיש לממשלה הזאת אמינות, או שיש לה הצדקה להמשיך להתקיים, או שיש צידוק במעשים שלה ככל שהם קשים, אפילו לפי ראות עיניהם של אנשים נייטרליים – כי היא כמובן מאמינה שהיא עושה טוב, בלי ספק – או שאין הצדקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אין הצדקה, לממשלה כולה אין זכות קיום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עשתה הממשלה הזאת עד היום?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשית, בתחום המדיני - רק העמקת הסכסוך, העמקת השימוש בכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יותר איבוד תקווה, יותר שפיכות דמים, בכל הצדדים ובכל המישורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראש הממשלה הבטיח שהוא היחיד שמסוגל ויכול להביא שלום וביטחון.

דליה איציק: רק שרון יביא שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק שרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ככה אמרו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק שרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד עכשיו כולנו למדנו מהניסיון, שרק שרון לא יביא שלום וביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף פעם לא יביא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולמה רק שרון לא יביא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי מה שקיבל שרון, המנדט שהוא קיבל מהעם, עם כל המנדטים של הליכוד – בזכותו, יש לומר – מתברר עכשיו כאין וכאפס וכמרחיק את השלום ואת הביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מעולם לא היינו רחוקים משלום וביטחון כפי שאנו בימים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלא אם כן אני אתבדה וכולם יתבדו, ופתאום שרון יתפוס שכל ויבצע את מה שהוא אומר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא כזה מתוחכם, כל כך אמן בטקטיקה, הוא יודע לצאת עם אימאג', עם תדמית, שהוא רוצה לצאת עכשיו מעזה אפילו חד-צדדית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לשאול שתי שאלות: א.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אתה רוצה לצאת, למה אתה לא יוצא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אתה יוצא, הרי בעניין הזה אתה יכול לקצור פירות, לדבר עם הפלסטינים ולצאת בהסכמה, ואז באמת לזכות באהדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל אני אומר שהוא לא יכול לעשות את זה, כי הוא רוצה להחזיק בממשלה הזאת, הוא רוצה להחזיק בבני אלון ובאפי איתם, ובכל הימנים משיחי השקר, הרצח והדמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשבוע הבא אני אדבר עוד על בני אלון ועל הטפתו המנוגדת לא רק לחוק אלא גם להלכה היהודית – להוציא מוסלמים מדתם ולהעביר אותם לנצרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על זה אדבר בשבוע הבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת דהאמשה.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה.

מוחמד ברכה: למען הסר ספק, חברת הכנסת גמליאל היא אחרונת הדוברים.

מוחמד ברכה: לאחר מכן תתקיים הצבעה.

מוחמד ברכה: אם הממשלה תבקש להגיב היא תגיב, אבל אחר כך תהיה הצבעה.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, חברת הכנסת מרינה סולודקין, חברת הכנסת אילנה כהן, אני רוצה לשאול פה את חברי מהאופוזיציה, עד מתי אתם מתכוונים להטריד אותנו בכל פעם מחדש?

קריאה: עד שתיפול הממשלה.

גילה גמליאל: תראו, כבר אין לכם נושאים?

גילה גמליאל: על מה אתם מעלים הצעות אי-אמון, על מה?

קולט אביטל: גילה, בחייך, זה לא נושא?

גילה גמליאל: אלה נושאים?

גילה גמליאל: אנחנו צריכים לייצר לכם נושאים?

גילה גמליאל: מה שאתם עושים, חבר הכנסת ואסל טאהא - - -

אברהם-בייגה שוחט: הקיצוץ הנוסף בחינוך.

גילה גמליאל: חבר הכנסת בייגה שוחט, אתה דואג לאחד את כל שורות הקואליציה.

רומן ברונפמן: אתם ממונים על המצב החברתי.

גילה גמליאל: הניסיון שלכם בכל פעם מחדש להעלות נושאים על הפרסומים שאיזה שר אמר, האם זה נושא לאי-אמון בממשלה?

גילה גמליאל: חסרים לכם דברים להעלות לסדר-היום שאתם מציעים דברים כאלה?

גילה גמליאל: אני לא מבינה אתכם.

קולט אביטל: מחיר הלחם לא מספיק לך?

גילה גמליאל: אני מנסה בכל פעם מחדש להבין איך אתם, בתור אופוזיציה מרוסקת, מנסים למצוא נושאים ואולי כך לנסות לאחות את כל הקרעים באופוזיציה, ומה שאתם עושים זה שאתם דואגים בעצם למצב שיש קואליציה מקיר לקיר להצביע נגד הצעות האי-אמון שלכם.

דליה איציק: תיכף נראה את הקואליציה מקיר לקיר.

גילה גמליאל: חברת הכנסת דליה איציק, אני רוצה לשאול אותך שאלה: אתם בעצמכם ביקשתם היום לדון בנושא התנהלות הממשלה במלאות שנה לתפקודה.

גילה גמליאל: אתם חושבים שהעם במדינת ישראל באמת יתייחס ברצינות לזה שלאורך כל השנים שבהן מפלגת העבודה היתה בשלטון והשתתפה בממשלת אחדות, ואתם בתוך כל ממשלות ישראל לדורותיהן - במשך שנה אחת מובילים למצב חברתי וכלכלי שאתם זועקים כנגדו?

גילה גמליאל: איפה הייתם עד היום?

גילה גמליאל: מה עשיתם כדי לשפר את זה?

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכם בצורה חד-משמעית שאני, באופן אישי, מאוד מאוכזבת מחוסר עמוד השדרה שלכם, מחוסר היכולת שלכם לבוא – באמת – בנושאים שגם אנחנו נשקול פעמיים את עצם ההגעה שלנו כאן למליאה.

גילה גמליאל: עכשיו אני רוצה לעבור לפרסומים בדבר קריאתו של השר אלון למיסיונרים נוצרים להעביר את המוסלמים לאור ולנאורות של הנצרות.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר שאני חושבת שאומנם אין מקום לאמירה הזאת.

גילה גמליאל: עם זאת, אני אומרת שבין זה שאין מקום לאמירה כזאת לבין הנתון שבו אתם מסמנים כביכול ממשלה שלמה שאמרה את הדברים האלה, אתם עושים עוול לעצמכם.

גילה גמליאל: במקום לקחת את הדברים ברצינות הראויה, בעצם היותכם מעלים לסדר-היום את האמירה הזאת, שאני מאמינה שמרבית הממשלה, אם לא כולה, לא מסכימה לה בכלל - - -

אברהם בורג: אז אנחנו לא בסדר.

אברהם בורג: נא להחליף את האופוזיציה.

גילה גמליאל: - - - ועם זאת, להגיש על זה אי-אמון?

גילה גמליאל: איפה הגבול, חבר הכנסת ואסל טאהא?

גילה גמליאל: אפשר להסתייג מעצם הדברים, אפשר למחות עליהם – מה בין זה ובין הגשת אי-אמון?

ואסל טאהא: אבל זה שר, שר בממשלה.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר דבר חשוב אחד.

גילה גמליאל: מכיוון שבודדים הם הנושאים שיכולה להיות עליהם הסכמה באופוזיציה, אני יכולה להבין את המגבלות שאתם נמצאים בהן.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכם דבר פשוט – הממשלה בראשות אריאל שרון חוגגת היום שנה לכהונתה, ותמשיך לחגוג מדי שנה, לא עם כל הניסיונות שלכם לקצר את משך הכהונה של ממשלת ישראל וכנסת ישראל.

גילה גמליאל: אני אופטימית מאוד.

גילה גמליאל: אני אומרת בצורה חד-משמעית, שהממשלה הזאת תמשיך את כהונתה, למורת רוחם של חלק מחברי באופוזיציה - -

אברהם-בייגה שוחט: גם בקואליציה.

גילה גמליאל: - - ולמרות – אולי – רצונם העז להיכנס לממשלה.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכם, שאנחנו לא ניתן לזה יד.

גילה גמליאל: הממשלה הזאת היא שתמשיך לכהן; הממשלה בהרכבה הנוכחי, עם כבוד ראש הממשלה.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר, שכל ניסיונות השווא, כל פעם מחדש, לצייר תמונה אחרת – צר לי לאכזב אתכם.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכל החברים באופוזיציה, תמשיכו לעשות ניסיונות נואשים למצוא דבקים כלשהם כדי להדביק את הרסיסים שאתם נמצאים בהם, אבל צר לי, הניסיון הכושל שלכם לא יוביל למהפך שאתם מייחלים לו.

גילה גמליאל: ההיפך הוא הנכון.

גילה גמליאל: אנחנו כאן, כל החברים מהקואליציה, עומדים מאחורי ראש הממשלה ומאחורי הממשלה.

דני יתום: כל החברים?

גילה גמליאל: ואנחנו רוצים לומר לכם בצורה חד-משמעית, שאנחנו נמשיך ליהנות מהרכבה הנוכחי של הממשלה, בלי שום שינוי, ודאי לא עם כניסתה של מפלגת העבודה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה לחברת הכנסת גילה גמליאל.

ראובן ריבלין: השר גדעון עזרא ישיב על כל דברי המשתתפים בדיון, על שלוש הצעות האי-אמון.

גדעון עזרא: אי-אפשר, יש פה רעש.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני יכול לעשות רק דברים שאני יכול לעשות – להשתיק חברי כנסת לפני הצבעה יהיה לי קשה מאוד.

ראובן ריבלין: אבל אדוני הרי מדבר לפרוטוקול ולעם ישראל, שזה יותר חשוב.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אני בא לכאן מדי שבוע כדי להגן על צעדיה של הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חזן, כמצליף הסיעה, האם יואיל אדוני לשבת ולבקש גם מחבריו לשבת?

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים לגשת להצבעה מייד לאחר שהשר - - -

גדעון עזרא: אני מבקש לומר לבית הזה, שהדבר החשוב ביותר למדינת ישראל היום הוא ביטחון אזרחיה, ועלינו להמשיך ולעשות את הכול על מנת שאיש מתושבי ישראל לא ייפגע לרעה.

גדעון עזרא: מובן שאנחנו צריכים לדאוג כל הזמן, לאחר שישרור הביטחון, להגיע לשלום באזורנו, וזוהי מטרת הממשלה.

גדעון עזרא: המטרה השנייה היא שיפור הכלכלה של מדינת ישראל.

גדעון עזרא: נדמה לי שהממשלה הזאת עושה כל דבר אפשרי על מנת לשפר את כלכלתה של מדינת ישראל במצב הקשה מאוד שאנחנו נמצאים בו היום.

גדעון עזרא: אם נצליח לתת ביטחון לאזרחי מדינת ישראל, ואם ניתן כאן במדינה תנאים כלכליים טובים יותר, הרי נוכל לגרום מצד אחד לעליית יהודים לארץ-ישראל, עלייה שכל כך חסרה לנו, ולמנוע ירידה ממנה מצד שני.

גדעון עזרא: לכל המטרות הללו אנחנו יכולים להגיע אם כולנו יחד נשלב ידיים.

אברהם-בייגה שוחט: ממש.

אברהם-בייגה שוחט: ממש.

גדעון עזרא: שמעתי את האנשים שדיברו כאן.

גדעון עזרא: חלק טוענים על צעדים לא נכונים של הממשלה, אבל איש לא יכול לבוא ולומר שהממשלה הזאת אינה צריכה לשמור על מסגרת תקציב נוקשה.

גדעון עזרא: יש קושי לדעת מהיכן להוריד, איפה להוסיף, אילו אוכלוסיות זקוקות יותר לסיוע ומאילו אוכלוסיות אפשר לקחת.

יצחק הרצוג: למה אתם לא יודעים?

יצחק הרצוג: זה לא נכון.

יצחק הרצוג: אתם יודעים מאיפה להביא את הכסף.

גדעון עזרא: הועלתה הצעה על-ידי השרה לבנת והשר דני נוה, להוריד תוספות של הביטוח הלאומי מהעשירון העשירי והתשיעי.

איתן כבל: אדוני השר, הם יוכלו לקנות בזה DVD?

גדעון עזרא: הרעיון הזה, אם הוא ניתן לביצוע - ועתה נבחן אם הוא יכול להתבצע - יכול להיות שייתן פתרון לחלק מהדברים, אך בשום אופן לא לכל הדברים.

גדעון עזרא: היתה פרשת הלחם - נדמה לי שממלא-מקום ראש הממשלה, השר אהוד אולמרט, הסביר מדוע הלחם איננו מסובסד.

גדעון עזרא: הלחם איננו מסובסד על-ידי כל ממשלות ישראל.

גדעון עזרא: נדמה לי, רבותי, שממשלת ישראל תגיע גם לפתרון נושא הלחם - - -

אופיר פינס-פז: למה העליתם את המחיר מעבר לעלייה במחירי הקמח?

גדעון עזרא: לא העלו את מחירי הלחם מעבר לעליית מחירי הקמח.

גדעון עזרא: אתה לא היית היום כשהשר אהוד אולמרט - - -

אופיר פינס-פז: הייתי והשר אולמרט סירב לענות לי.

גדעון עזרא: השר אהוד אולמרט אמר שהיתה טעות במשך כל השנים - - -

אופיר פינס-פז: תשאל אותו אם הוא ענה לי או לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, אדוני רוצה שהקואליציה תתארגן עד תומה?

גדעון עזרא: אני רוצה לומר לך, שהשר אהוד אולמרט אמר היום שחלקו של הציבור הישראלי בקניית חמשת הלחמים המפוקחים הוא רק 25%.

גדעון עזרא: 75% מהלחמים הם לא לחמים מפוקחים.

אבשלום וילן: איך זה ששר האוצר לא יודע את זה?

גדעון עזרא: תסלח לי, אתה לא היית ושר האוצר אמר שנבחנות דרכים חדשות כדי לוותר על העלאת מחירי הלחם.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני השר, אולי תסביר לי למה שר האוצר לא בא - - -

דני יתום: - - - מדוע לא נוגעים במחירי הלחם שצורכים 75% מהציבור, ולמה נוגעים באלה של ה-25%?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בייגה שוחט, שאלותיך נשאלו.

ראובן ריבלין: היה פה שר המסחר והתעשייה - - -

גדעון עזרא: שר האוצר אמר היום דרכי, שהוא בוחן דרכים כיצד למנוע את העלאת מחירי הלחם.

אברהם-בייגה שוחט: אבל בינתיים הדבר כבר נעשה.

גדעון עזרא: בינתיים זה עוד לא בוצע.

גדעון עזרא: רבותי, אני מאוד מבקש מחברי הכנסת לדחות את כל הצעות האי-אמון שהועלו היום.

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה שנשלב ידיים ויהיו קצת פחות הצעות אי-אמון.

גדעון עזרא: זה טוב למדינת ישראל.

גדעון עזרא: תודה.

דני יתום: כמה אזרחים מחפשים בפחי זבל?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום, כל חבריך עלו על הבמה.

ראובן ריבלין: הרי הזמנתם גם את ראש הממשלה, ויש לנו יום עמוס.

דני יתום: לא קיבלנו תשובה על השאלה, כמה אזרחים מחטטים בפחי זבל כדי למצוא לחם.

ראובן ריבלין: שאלתך נרשמה.

דני יתום: מה עם התשובה?

ראובן ריבלין: התשובה תגיע במועד מאוחר יותר.

ראובן ריבלין: התשובה מייד בהצבעה.

חיים רמון: על פחי הזבל הוא לא השיב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, יש לנו קושי להשיב פעמיים - פעם לכנסת ופעם במיוחד לך.

חיים רמון: זו שאלה של חבר הכנסת יתום.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת יתום היה פה וקיבל תשובה.

דני יתום: הייתי פה כל הזמן, ולא קיבלתי תשובה על פחי הזבל.

ראובן ריבלין: הצעות אי-אמון ביום שני הן הסעיף הראשון בסדר-היום.

ראובן ריבלין: השר אולמרט היה פה וענה על כל השאלות, בין שהן מוצאות חן ובין שלא.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: הצבעת אי-האמון הראשונה הוא על הצעת סיעת העבודה-מימד בנושא העלאת מחירי הלחם.

ראובן ריבלין: נא להצביע - מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה – 45 נגד - 53 נמנעים - אין הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 45 בעד, 53 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת העבודה-מימד לא התקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם סיעת ש"ס בנושא יחסה של הממשלה לרבבות הקשישים הרועדים, הרעבים והבודדים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע - מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 45 נגד - 53 נמנעים - אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 45 בעד, 53 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעת האי-אמון של סיעת ש"ס בנושא יחסה של הממשלה לרבבות הזקנים, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-אמון של סיעות מרצ, חד"ש-תע"ל ובל"ד בנושא: כישלון המדיניות הכלכלית והחברתית של הממשלה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות מרצ--חד"ש-תע"ל--בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 45 נגד - 53 נמנעים - אין הצעת סיעות מרצ--חד"ש-תע"ל--בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 45 בעד, 53 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעת האי-אמון של סיעות מרצ, חד"ש-תע"ל ובל"ד בנושא: כישלון המדיניות הכלכלית והחברתית של הממשלה, לא עברה.

ראובן ריבלין: הממשלה נכונה על כיסאה, ואנחנו ממשיכים בסדר-היום.

קריאה: אין הצבעה על ההצעה של רע"ם?

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון של רע"ם הוסרה מסדר-היום, והיא תישמע בשבוע הבא.

ראובן ריבלין: היא לא נומקה וגם לא היה דיון.

ראובן ריבלין: רבותי, הצבענו על שלוש הצעות ואין הצבעה על ההצעה של רע"ם.

ראובן ריבלין: [לפי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כבוד ראש הממשלה, על-פי הזמנה ודרישה של למעלה מ-40 חברי הכנסת, על-פי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, ראש הממשלה נוכח בכנסת על מנת לשמוע את הדיון בעניין התנהלותה של הממשלה במלאות שנה לכהונתה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם בורג לנמק את ההצעה, ואחרי דבריו ייערך דיון ובו ישתתף ראש הממשלה ויביע את עמדתו, שעליה גם נצביע.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה ביקש לומר את דבריו בסוף הדיון.

ראובן ריבלין: לאחר דברי ראש הממשלה תינתן רשות הדיבור ליושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת פרס.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, כנסת נכבדה, הסעיף שעל-פיו זימנו 40 חברי אופוזיציה את ראש הממשלה לדיון בנושא שנה לממשלת שרון הוא הסעיף הלא-נכון.

אברהם בורג: במדינה מתוקנת, בממשלה מתוקנת, שיש לה הצלחות, במלאות שנה לממשלה ראש הממשלה היה צריך לבוא מיוזמתו לכנסת, לכנס אותה ולהגיד: עברה שנה, אלה הישגינו; עברה שנה, ולקראת השנה הבאה אלה התוכניות שלנו.

אברהם בורג: אבל כנראה ראש הממשלה יודע למה הוא לא רצה לכנס את הכנסת בהתנדבות, כי כשנסכם את השנה הזאת, ההישגים הם לא מי יודע מה, וכשנתכנן את השנה הבאה, הציפיות כבר גם לא מי יודע מה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בטרם אציג בפניך את מה שנראה לאחדים מאתנו כסיכום השנה שבראשה אתה עומד בראש הממשלה, אני מבקש להגיד לך תודה; תודה לא מבקרת, תודה לא צינית, תודה אמיתית.

אברהם בורג: אני חושב שהתרומה שלך לאוצר המלים של הפוליטיקה הישראלית לא תסולא בפז.

אברהם בורג: כשאמרת שמה שאנחנו עושים בשטחים זה כיבוש, זה חשוב; כשאמרת שלא נהיה בעזה ולא תהיה התיישבות יהודים בעזה, זה חשוב; כשאמרת שבסופו של דבר נפנה את היישובים היהודיים מעזה וממקומות אחרים, זה חשוב - גם אם לא תעשה כלום, ואני חושש מאוד שלא תעשה כלום.

אברהם בורג: התרומה הזאת היא בעלת חשיבות אדירה, כי אף אחד - - -

מיכאל איתן: בלי ה"א הידיעה.

מיכאל איתן: הוא אמר "יישובים", לא "היישובים".

אברהם בורג: - - - כי אף אחד, חבר הכנסת איתן, שיבוא אי-פעם מן הגוש הזה, לא יוכל להכחיש שמה שאנחנו עושים בשטחים זה כיבוש.

אברהם בורג: כי מי שאמר את הדברים ונתן להם גושפנקה הוא מר השטחים, מר יהודה, שומרון ועזה, אריאל התנחלויות שרון.

אברהם בורג: וכשהוא אומר שזה כיבוש, וכשהוא אומר שלא צריך להיות שם, או בחלק מן המקומות האלה לא צריך להיות, זו תרומה.

אברהם בורג: בהקשר זה, מעבר לקווים המפלגתיים, כאשר הדברים שאני מאמין בהם באים מפיהם של אחרים, אני רואה בזה הישג גדול מאוד.

אברהם בורג: ובהקשר זה, אדוני ראש הממשלה, אני שמח שהמדיניות שבה אנחנו מאמינים מנהלת היום, או אמורה לנהל היום, לפחות את הרוח הממשלתית, לא את המעשה הממשלתי.

מיכאל איתן: אתה גם בעד חלק מהכיבוש.

אברהם בורג: אחרי שאמרתי לך "תודה", אדוני ראש הממשלה, אני רוצה להגיד לך גם "על לא דבר".

אברהם בורג: יש "תודה" ויש "על לא דבר", ונעבור לפרק ה"על לא דבר".

אברהם בורג: ראשית, אדוני ראש הממשלה, לפוליטיקה.

אברהם בורג: אמרו שאתה מנהיג גדול, מצביא גדול, אדם שסרים למשמעתו, כריזמה נשפכת, מנהיגות חסרת תקדים במדינת ישראל.

אברהם בורג: מאז ראשית ימיה של מדינת ישראל לא היה ראש ממשלה שעמד בראשה של הממשלה היחידה בעולם, שכל השרים שבה חברים בה כדי למנוע את המדיניות שלה.

אברהם בורג: אתה שואל שר בממשלה: למה אתה שר בממשלה, הרי אתה נגד המדיניות של ראש הממשלה?

אברהם בורג: הוא אומר: אני בפנים בשביל לטרפד; למה אתה בממשלה?

אברהם בורג: אני בפנים בשביל להזיק; ולמה אתה?

אברהם בורג: אני שם בשביל למנוע.

אברהם בורג: רבים מן השרים, אדוני ראש הממשלה, הם שרים בתור אמצעי מניעה.

אברהם בורג: זאת ממשלה שלא רוצה לעשות שום דבר, היא רק רוצה למנוע מלעשות את המעט שאפילו אתה אומר שתעשה.

אברהם בורג: העדיפויות בממשלה הזאת, אלה דברים מדהימים.

אברהם בורג: הנה ידידי השר אורלב, אדם עם לב חברתי הומה ורגיש.

אברהם בורג: על האצבעות שלך עומדת כל הממשלה הזאת; שבוע אחר שבוע, אי-אמון אחרי אי-אמון, על האצבעות שלך ושל השר אפי איתם.

אברהם בורג: יקצצו במחיר הלחם, יורידו במשרד, ילכו מפה וילכו משם וייקחו לך ויכסחו לך ויאכלו לך ויעקלו לך, ואתה תצביע בעד הממשלה הזאת, כי אתה לא שר הרווחה, אתה שר עזה.

אברהם בורג: אתה תהיה בתוך הממשלה כדי לא לאפשר לו לצאת מעזה.

אברהם בורג: תמכור את העניים ותמכור את הקשישים ותמכור את המובטלים, כדי לשבת בממשלה ולא לאפשר לראש הממשלה לעשות את מה שלמעלה משני-שלישים מן הציבור רוצים לעשות.

אברהם בורג: הגענו לכלכלה.

אברהם בורג: ראש הממשלה הגה תוכנית שנקראת תוכנית של התנתקות.

אברהם בורג: אני חושב רק שהדגש היה במקום אחר.

אברהם בורג: הדגש הוא, אדוני ראש הממשלה, שזאת ההתנתקות של ממשלת ישראל מהחברה הישראלית.

אברהם בורג: נתחיל בתקציב.

אברהם בורג: בכל זאת, מגיע ראש ממשלה עם קרדיט עצום, 40 מנדטים, קואליציה מקיר לקיר.

אברהם בורג: כמה פעמים באה ממשלת שרון לכנסת כדי להגיש לה תקציב או תוכנית חירום?

אברהם בורג: שרת החינוך של מדינת ישראל אמרה היום במסיבת עיתונאים: 12 פעמים קוצץ תקציב החינוך של מדינת ישראל.

יוסי שריד: 14 פעמים.

אברהם בורג: היא אמרה 12, אני מביא דבר בשם האומרת.

אברהם בורג: 12 פעמים קוצץ תקציב החינוך של מדינת ישראל.

אברהם בורג: המטרות של התקציב הן מטרות מתגלגלות, כמו מלחמת לבנון.

אברהם בורג: לא יודעים בדיוק מה רוצים – השבוע נקצץ את זה, בשבוע הבא נעשה את הדבר הזה, בשבוע שלאחר מכן אולי תהיה לנו תוכנית חירום חדשה.

אברהם בורג: תוכנית כלכלית למדינה אין, תוכניות – עד בלי די ועד בלי סוף.

אברהם בורג: ואז אתה שואל את עצמך: מה התזה?

אברהם בורג: מה יש בפנים, בתוך העסק הזה, שעושה את זה לתורה כלכלית שעומדת, שמחזיקה מעמד?

אברהם בורג: אדוני שר האוצר, בשבוע האחרון הבנתי – לקח לי זמן, אני לא מבין הכול כל כך מהר – הבנתי את התורה הכלכלית של ממשלת ישראל, תורת מחירים חדשה.

אברהם בורג: זה הולך ככה: אנחנו מעלים את מחיר הלחם ומורידים את מחיר ה-DVD.

אברהם בורג: ממשלת ישראל שמה על המדף מוצר חדש, שנקרא DVD אחיד, ויוצאת לציבור ואומרת לו: אם אין לחם, יאכלו DVD.

אברהם בורג: זו שיטה טובה.

אברהם בורג: ומה אומרת השיטה הזאת?

אברהם בורג: החינוך, כמו שאומרת שרת החינוך, ממילא זה לא רעב מייד, זה רק הפערים לדור הבא.

אברהם בורג: והזקנים והקשישים ממילא מתים, אז מה זה מעניין אם ימותו שנה לפני או שנה אחרי?

אברהם בורג: לפחות שיהיה להם וידיאו לראות את הלחם; לפחות שיהיו להם לחם ושעשועים, כי ממילא הממשלה הזאת – לא לגמרי אכפת לה ממה קורה לציבור.

אברהם בורג: ועל מה היא מבססת את העניין שלה?

אברהם בורג: בא שר האוצר לממשלה ואמר: היה סקר.

אברהם בורג: רק מה, באותו שבוע היו עוד כמה סקרים, וכולם אומרים את הדבר הבא: אדוני ראש הממשלה, 77% מוכנים לצאת מעזה, אבל אתה עוד תקוע שם; 79% חושבים שהממשלה מתאכזרת לחלשים, ואתה נותן לזה גיבוי.

אברהם בורג: כשאתה לוקח את ה-77% שרוצים לצאת מעזה ואת ה-79% שאומרים שאתם ממשלה חסרת רחמים, אתה מבין למה יותר מ-50% מן הציבור חושבים שראש הממשלה אריאל שרון סובל מבעיות של אמינות.

אברהם בורג: כי אין לו מדיניות ואין לו עמדה, והוא נותן גיבוי לכל דבר, ובלבד שלא יטרידו אותו מן המנוחה שלו.

אברהם בורג: אני אתן דוגמה, מדיניות החוץ של מדינת ישראל.

אברהם בורג: איפה שר החוץ, אינני יודע, ראיתי אותו לאחרונה מפריח עלי ורד בהודו.

אברהם בורג: נדמה לי שראיתי תמונה כזאת, זה באמת דבר בעל חשיבות עצומה, אבל שר החוץ בפועל הוא השר בני אלון.

אברהם בורג: בכל זאת, מדיניות רוחנית מדהימה למדיניות החוץ של מדינת ישראל.

אברהם בורג: מפעל תיירותי מדהים.

אברהם בורג: נוסעים ברחבי העולם, עשרות מיליוני תיירים בעולם, ומזמינים אותם, אדוני היושב-ראש, לפרוגרמה שנקראת: בוא והתנגד לממשלת ישראל.

אברהם בורג: אתה יודע איזה רוב יהיה לזה בעולם?

אברהם בורג: והולך שר התיירות ומקדם תוכנית תיירותית, פרויקט נוצרי חדש, תפילה ומחאה.

אברהם בורג: Prayer and Protest - זה פשוט דבר יוצא מן הכלל, יבואו צליינים נגד שרון, יבואו צלבנים נגד שלום, ויבואו לאזור, וכשהם יגמרו את התפילה ואת הצלבנות ואת הצליינות, בשעות הפנאי, הם ילכו למסגדים כדי לנצר את המוסלמים הקיצונים ששם.

אברהם בורג: בני אלון, רב בישראל, הפך את עצמו לשליח ה-13 באוונגליון של ישו.

אברהם בורג: היו 12 שליחים בהיסטוריה, חלקם, אגב, היו יהודים, חלקם אפילו יהודים אורתודוקסים, הנה האורתודוקס הבא ברשימה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, לרגע לא מחויך, אתה לא מבין איזו בעירה זאת?

אברהם בורג: הביקור שלך בהר-הבית הוא כאין וכאפס לעומת הגפרור ששר התיירות של מדינת ישראל מקרב אל פצצת המתח שבין העולם הנוצרי לבין העולם המוסלמי.

אברהם בורג: אם לא תכבה את זה, תהיה אחראי לעוד שרפה במזרח התיכון.

אברהם בורג: אבל לא אכפת לך, מה אכפת לך?

אברהם בורג: שייסע לחוץ-לארץ, שיגייס שם את מי שהוא רוצה, העיקר שלא יהיה כאן ולא יצביע, שלא יהיה כאן ולא יפריע.

אברהם בורג: כנראה, אדוני ראש הממשלה, אדוני יושב-ראש הכנסת, יש היגיון לעסק הזה.

אברהם בורג: לראש הממשלה אין שום אינטרס לזוז קדימה.

אברהם בורג: יש אנשים בקרבנו שמאמינים שהוא רוצה לעשות דברים כאלה ואחרים.

אברהם בורג: אני לא מאמין לראש הממשלה, אני מסתכל כיצד הוא מתנהל, ואני אומר לעצמי, יש היגיון בדברים.

אברהם בורג: את האסירים ייתנו לשיח' נסראללה כדי לחזק את הקיצונים, ולא ייתנו לאבו-עלא או לאבו-מאזן כדי לחזק את הממשלה הפלסטינית.

אברהם בורג: את עזה ייתנו לשיח' יאסין, אבל לא ייתנו לפרטנר פלסטיני, כדי לחזק את הקיצונים, כדי שיהיו יותר קיצונים, כדי שיעשו יותר מעשי טרור, כדי שיוכלו להגיד, אין לנו שותף, ואם אין שותף, לא צריך לעשות שלום.

אברהם בורג: זאת הממשלה, אדוני ראש הממשלה, שהיא באחריותך.

אברהם בורג: אבל יש גם שותפים בממשלה הזאת, שינוי.

אברהם בורג: אני לא רואה דומני אף שר משינוי.

אברהם בורג: אה, אני רואה את השר פריצקי, חיפשתי אותך.

יוסף יצחק פריצקי: אני פה.

אברהם בורג: אני מניח שאם שר המשפטים היה כאן, היה מעניין מאוד לשמוע את התשובה שלו, כמה חוקרים וכמה פרקליטים שומעים בבתי-המשפט את הנורמה החדשה של החוק והסדר, שאומרים, אם לראש הממשלה מותר, למה לי אסור?

אברהם בורג: אם לילדים שלו מותר, למה למשפחה שלי אסור?

אברהם בורג: אנחנו שומעים את זה.

אברהם בורג: אנחנו שומעים את זה מחלחל במדינת האין-חוק ואין-סדר.

אברהם בורג: כתב השר פריצקי מכתב אמיץ ונועז לראש הממשלה, ב-7 באוגוסט שנת 2003.

אברהם בורג: אני שואל אותך, השר פריצקי, ראש הממשלה ענה לך?

יוסף יצחק פריצקי: אני אשיב לך.

אברהם בורג: ענה לך?

יוסף יצחק פריצקי: אני אשיב לך.

אברהם בורג: תשיב לי עכשיו, כן או לא?

אברהם בורג: הבנתי, אמרת לא, תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר פריצקי, אתה תענה לו רק אם אני ארשה לך.

יוסף יצחק פריצקי: בוודאי.

אברהם בורג: אומר השר פריצקי: כראש ממשלת ישראל, שהבטיח שהנורמות של מינהל תקין ושלטון החוק הן נר לרגליו, שלחם בצדק בחברי הכנסת שהסתתרו תחת גלימת השתיקה והחיסיון, ושהבטיח לא להישען על חברי הכנסת שהשיגו את משרתם במרמה, אני מצפה ממך להוכיח לכלל הציבור הישראלי, כי אין לך מה להסתיר, וכי אתה נוהג בבחינת "נאה דורש, נאה מקיים".

יוסף יצחק פריצקי: וכך הוא עשה.

אברהם בורג: ממש, ללא כל צל של ספק.

אברהם בורג: נאה דורש - בטוח.

אברהם בורג: נאה מקבל - ללא ספק.

אברהם בורג: נאה מקיים - אני לא יודע.

אברהם בורג: ואני שואל אותך, שר של שינוי, שלטון החוק, ניקיון הדעת, הסדר, הניקיון הציבורי, מה אתה מחפש שם?

אברהם בורג: על מי אתה מגן?

אברהם בורג: לשם נבחרת?

אברהם בורג: בשביל זה אתה שם?

אברהם בורג: בשביל שר המשפטים שייתן הכשר לכל עוולה משטרית שקורית במדינת ישראל?

אברהם בורג: זה השינוי?

אברהם בורג: והיום הגיע השיא.

אברהם בורג: שמעתי את ראש הממשלה נוזף במשטרה; באף אחד אחר, לא במורים, לא במובטלים, באף אחד אחר, רק במשטרה.

אברהם בורג: הוא אומר למשטרה: אם תפסיקו לקטר שאין כסף, תפעילו את הראש.

אברהם בורג: אני מוכרח להגיד, שראש הממשלה, במציאות המסוימת שבה הוא נמצא, אני מרגיש שהיה צריך לגזור על עצמו גזירת זהירות יותר גדולה בבואו לנזוף במשטרה, שבתוכה גם נמצאים חוקריה של המשטרה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בורג, אני לא רוצה לנזוף בך, אבל זמנך תם.

אברהם בורג: אתה לא צריך לנזוף בי, אני אגמור את דברי ואני אסיים.

ראובן ריבלין: אני אשמח מאוד אם אדוני יסיים.

אברהם בורג: אבל, אדוני ראש הממשלה, אתה האחרון שמותר לו לנזוף במשטרה, ועוד על נושאים של כסף.

אברהם בורג: לא רק אתה רוצה שהם יפעילו את הראש.

אברהם בורג: אנחנו רוצים שגם הראש שלנו יפעל - שראש הממשלה יפעל - אבל הראש של הראש שלנו הוא כל הזמן בחקירות משטרה, והמשטרה כל הזמן שוברת את הראש, איפה הכסף של ראש הממשלה?

אלי אפללו: מה כל המשחקים האלה?

אלי אפללו: צביעות.

אלי אפללו: כמה צביעות יש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

אברהם בורג: במציאות הזאת נגיד, אדוני ראש הממשלה, זה הנושא היחיד שהיית צריך לשמור בו על חובת השתיקה ולא לדבר.

אלי אפללו: זה הגיע כבר עד לכאן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, הוא מסיים את דבריו.

רוני בר-און: הוא לא הנאשם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, אתה מפריע לחברת הכנסת רוחמה אברהם לעלות על הדוכן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, אני מבין שאתה לא שומע.

אברהם בורג: חבר הכנסת אפללו מקשיב רק כשהפה שלו פתוח.

אברהם בורג: אני מבקש, אדוני ראש הממשלה, להגיד לך עוד תודה אחת קטנה.

אברהם בורג: אני מבקש להגיד לך תודה על אתמול.

ראובן ריבלין: לסיום.

אברהם בורג: ממש לסיום.

אברהם בורג: ממש תודה על אתמול.

אברהם בורג: באמת תודה על יום אחד שנתת לנו אתמול, שהסתבר אתמול, שהקדנציה של ממשלת הניתוק הלאומי תתקצר בשנה.

אברהם בורג: הברכה היחידה שלי, יפה שנה אחת קודם.

אברהם בורג: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אל תסמוך על זה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם בורג.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, ראשונה בדוברים, לרשותה חמש דקות.

ראובן ריבלין: כן, חבר הכנסת רמון.

חיים רמון: למה התכוונת, אדוני היושב-ראש, כשאמרת לחבר הכנסת בורג שלא יסמוך על זה?

חיים רמון: האם אדוני יודע דבר שאנחנו לא יודעים?

ראובן ריבלין: אני יודע שיש חוות דעת לכאן ולכאן.

ראובן ריבלין: ככל שיש משפטנים כך יש חוות דעת.

חיים רמון: לכאן אנחנו יודעים, לשם לא שמענו.

ראובן ריבלין: בסופו של דבר, הרי משפטן יחליט ויכריע.

ראובן ריבלין: אז היום שמענו דעות כאלה ואחרות.

ראובן ריבלין: יש כאלה שאומרים כך ויש כאלה שאומרים כך.

חיים רמון: ומה דעת היושב-ראש?

ראובן ריבלין: שמה שכתוב בחוק זה מה שיהיה.

יוסי שריד: מתי פריצקי ישיב?

ראובן ריבלין: ראש הממשלה ישיב בתום - - -

יוסי שריד: מתי פריצקי משיב?

ראובן ריבלין: אה, מתי פריצקי משיב?

ראובן ריבלין: לא היה סיפק בידי, עד לרגע זה עסקתי בדבר פשוט כי הזמנתי את ראש הממשלה להופיע בפני הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, להזמין את פריצקי, אני צריך רשות מיוחדת כי אין לי הוראה בחוק.

יוסי שריד: ראיתי שהוא מתחיל לעשות הכנות.

יוסי שריד: אם מישהו מתחיל לעשות הכנות - - -

ראובן ריבלין: אין לי הוראה בחוק שמאפשרת להזמין את חבר הכנסת פריצקי.

יוסף יצחק פריצקי: אני יכול להשיב בכל רגע.

אברהם בורג: לא בדיון הזה.

ראובן ריבלין: לא, בדיון הזה אתה לא יכול.

ראובן ריבלין: אדוני לא יכול.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אינני יודע באיזה דיון אוכל להשיב ובאיזה לא, אם יתאפשר לי להשיב, אני מבקש את האפשרות הזאת.

ראובן ריבלין: זה בהחלט.

ראובן ריבלין: אין ספק.

ראובן ריבלין: אדוני יוזמן על-ידינו בשבוע הבא לשעת שאלות לשר התשתיות, ואז בוודאי חבר הכנסת שריד ישאל, וייענה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, השר פריצקי יכול בתום הדיון למסור הודעה אישית.

חיים אורון: בתום הישיבה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לכם, נושא ה-SMS נמצא עכשיו אצלנו בכנסת, הוא יעביר SMS לכל המסכים של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: ועכשיו, רבותי, נא לתת כבוד לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בניינה של אומה לא נעשה ביום אחד, לא בשעה אחת, הדרך לא קלה וגם אין קיצורי דרך.

אחמד טיבי: - - -

יצחק כהן: החרבתם אותה בשנה אחת.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת יצחק כהן, קשה לכם להשלים עם זה, אבל זה כשנה נושבת רוח חדשה במשכן הכנסת.

יצחק כהן: רוח רעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, מה קרה?

רוחמה אברהם-בלילא: זו רוח שהציבור בחר בה ברוב קולות, ונדמה שהאופוזיציה, כל פעם, וגם היום, שוכחת.

רוחמה אברהם-בלילא: והרוח החדשה הזאת היא שתשמר את אהבתנו לארץ הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: הרוח החדשה הזאת היא שתבצר את כל כוונותינו לשלום.

רוחמה אברהם-בלילא: הרוח החדשה הזאת היא שתוביל את כולנו למחר טוב יותר ולעתיד טוב יותר.

רוחמה אברהם-בלילא: הציבור שלח אותנו, חבר הכנסת כהן וחבר הכנסת בורג וכל חברי מהאופוזיציה - -

קריאות: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - כדי שנשרת את העם תחת הנהגתו של ראש הממשלה הנבחר אריאל שרון; כדי להוביל, כדי להנהיג דרך.

רוחמה אברהם-בלילא: והדרך הזאת היא שתוציא את כולנו מהמבוי הסתום שהיינו בו עד לא מזמן, דרך שמראה על כיוון חדש ועל תקווה לימים טובים יותר למדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, לפני שנה הציבור החליט לשלוח אתכם, חברי, לאופוזיציה - -

אברהם בורג: הציבור החליט לשלוח אתכם לממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - שם המקום שבו אפשר לדבר ביתר נוחות ולחלום על הסכמי ז'נבה, והזיות וכל מיני חלומות כאלה ואחרים.

רוחמה אברהם-בלילא: שם המקום שבו שאפשר לפנטז ללא כל יכולת של ממש לדרדר את העם, לשמחתי הרבה.

רוחמה אברהם-בלילא: שם המקום שבו אפשר לדרדר את המדינה למחוזות מסוכנים, אבל רק בחלום.

רוחמה אברהם-בלילא: שם המקום שבו עיקר עבודתה של האופוזיציה מתמצה באיסוף 40 חתימות של חברי כנסת כדי ליזום דיונים מיותרים.

אברהם בורג: מה את עושה - - -?

רוחמה אברהם-בלילא: ושם המקום להתחרות כל שבוע מחדש ובהתמדה מרובה בהגשת הצעות אי-אמון, שכל תכליתן למלא את מכסת הצעות האי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, לאופוזיציה מגיע ממני כוכב זהב.

רוחמה אברהם-בלילא: 76 פעמים הוגשו הצעות אי-אמון במהלך הקדנציה הנוכחית.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שהכמות הזאת מדברת בעד עצמה: אין לכם שום יכולת אחרת - -

אברהם בורג: לא יכול להיות, לא היו 76 שבועות.

רוחמה אברהם-בלילא: - - וכנראה תישארו שם עוד הרבה זמן.

אברהם בורג: לא היו 76 שבועות.

רוחמה אברהם-בלילא: תבדוק.

רוחמה אברהם-בלילא: בסך הכול, 76 הצעות אי-אמון.

חיים רמון: וזה לא מספיק, לאור מה שהממשלה עושה.

רוחמה אברהם-בלילא: יכול להיות, אבל אתה יודע, כנראה ייקח לכם עוד הרבה זמן ותגישו עוד, וזה בסדר, זה לגיטימי.

חיים רמון: אנחנו מתפללים שלא, אבל אתם לא עוזרים לנו.

קולט אביטל: לכם מותר להתקשר.

מיכאל מלכיאור: כנגד 76% מהעם.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, שנה לאחר הבחירות כל סקרי דעת הקהל מוכיחים דבר אחד ברור, למורת רוחם של חברי לאופוזיציה: אין שום שינוי בעמדתו של העם.

רוחמה אברהם-בלילא: כל סקרי דעת הקהל נותנים רוב לממשלה ולדרכה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומרת שוב, הדרך לא קלה, אבל אין לי ספק שבסופו של דבר נמצא את שביל הזהב בין הקשיים הכלכליים של המדינה כמסגרת-העל לבין הקורבן הכלכלי הפרטי של האזרח.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון שהיו תקופות שאפשר היה לשאת תופעות כמו הקרטלים, המונופולים, משכורות עתק ובזבוזים.

רוחמה אברהם-בלילא: הזמנים השתנו, ואיננו יכולים יותר ללכת בדרך זו.

רוחמה אברהם-בלילא: התקופה הזאת חלפה, המשק הידרדר והגיע למצב שחייבים לשנות כיוון.

רוחמה אברהם-בלילא: ממשלות אחרות שהצליחו לשנות את הכיוון ואת הדרך בטווח הארוך, הביאו לשגשוג ולצמיחה של עמיהן, וגם להן הדרך לא היתה קלה.

רוחמה אברהם-בלילא: הזמנים קשים, המשבר הכלכלי עדיין בעיצומו, אך חייבים להמשיך קדימה בתהליך ההבראה.

רוחמה אברהם-בלילא: תהליך ההבראה הוא שגרם לבלימת ההידרדרות שבה היינו.

רוחמה אברהם-בלילא: תהליך ההבראה הזה הוא שגרם שנקבל את 9 המיליארדים וערבות אמריקנית.

רוחמה אברהם-בלילא: תהליך ההבראה הזה הוא שגרם וגורם להשבת האמון הכלכלי במדיניות הממשלה, ואותו תהליך מבשר לנו אותות של צמיחה, והצמיחה הזאת נותנת את אותותיה: המטבע שלנו יציב וחזק, הבורסה עולה, הריבית ירדה, ולכן המשכנתה החודשית הוזלה, ויותר זוגות צעירים משלמים היום קצת פחות.

יצחק כהן: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עם ישראל יכול להיות רגוע: הממשלה לא מתכוונת להרפות ממאמציה להבריא ולשקם את הכלכלה בישראל, גם אם הדרך קשה - - -

אתי לבני: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: עוד שני משפטים.

רוחמה אברהם-בלילא: הממשלה לא מתכוונת לחדול ולו לרגע קט למצוא פרטנר אמיתי להידברות, פרטנר אמיתי שידע לעמוד מאחורי חתימותיו ומלתו תהיה מלת אמת.

רוחמה אברהם-בלילא: הממשלה לא מתכוונת להפסיק את מאמציה התקיפים להילחם בטרור, והממשלה לא תרפה את ההתמדה העיקשת להילחם בארגוני הפשע שהמלחמות ביניהם גובות קורבנות תמימים רבים.

רוחמה אברהם-בלילא: הממשלה הזאת מתכוונת להישאר בשלטון עוד זמן רב כדי להוסיף ולבנות.

רוחמה אברהם-בלילא: הממשלה הזאת תמשיך לתקן, והחשוב מכול – תמשיך להתמיד בדרך, גם אם היא קשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הממשלה הזאת תמשיך את המאמצים ליצור ארץ טובה יותר ועתיד מבטיח יותר.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

אחמד טיבי: אבל היא טובה, אמרת שהיא טובה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אפרים סנה, עשר דקות לרשותך.

אפרים סנה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, איזה מאזן אומלל של שנה אחת.

אפרים סנה: מי שרצה לקבל את הביטוי הכמותי-המספרי שלו, יכול היה לקרוא ביום שישי ב"ידיעות אחרונות" סקר, שכל נתון בו יותר מדכא מהאחר.

אפרים סנה: מכל הנתונים, הנתון הכי מדאיג, שאין לו תקדים, ואף ממשלה בישראל לא זכתה בצל"ש המפוקפק הזה – 79% מהעם אומרים שזו ממשלה שמתאכזרת לחלשים.

אפרים סנה: היו כל מיני ממשלות, האשימו אותן בכל מיני דברים.

אפרים סנה: בהתאכזרות לחלשים – כדבר הזה לא היה.

יחיאל חזן: גם כשאתה היית בממשלה, הממשלה התאכזרה לחלשים.

יחיאל חזן: גם כשהיית שר הבריאות.

אפרים סנה: כדבר הזה עוד לא היה.

אפרים סנה: יותר מזה, אין ממשלה שבה ההתאכזרות לחלשים היא אידיאולוגיה, כי כאשר לפני חודש וחצי, כשהיה דיון על תקציב הביטחון ושאלנו מאיפה יימצא הכסף למטוסים שיטוסו, לסטי"לים שישוטו, אמרו: ראש הממשלה הבטיח שבינואר יהיה.

אפרים סנה: שאלנו: מאיפה יהיה בינואר?

אפרים סנה: אמרו: בינואר יהיה.

אפרים סנה: אמרנו: תראו, תעכבו את הרפורמה במס, את הצ'ופר לעשירון העליון תדחו קצת, בשנה-שנתיים, ויהיה לכם כסף לרשויות – וכבר אז ראו את החורבן – לצבא שאמר שככה הוא לא יכול להבטיח ביטחון.

אפרים סנה: הרי על מה היה התרגיל?

אפרים סנה: מה עשיתם?

אפרים סנה: חיכיתם לינואר, ועכשיו, מאיפה אתם לוקחים את הכסף?

אפרים סנה: מהבריאות ומהחינוך.

אפרים סנה: מי נפגע?

אפרים סנה: החלשים האלה שאתם מתאכזרים אליהם.

אפרים סנה: אבל זה לא הכול.

אפרים סנה: היה לממשלה הזאת מבחן אחד, מדיני-ביטחוני חשוב: מפת הדרכים.

אפרים סנה: לא עשיתם, אדוני ראש הממשלה - ואני מוכרח לומר לך, שאילו רוחמה אברהם היתה על-ידי, גם אני לא הייתי מקשיב לעצמי.

אפרים סנה: אבל אומר לך בכל אופן, אני מבין את נפש האדם.

אפרים סנה: עמדת בעקבה על שפת המים עם ג'ורג' בוש ועם אבו-מאזן.

אפרים סנה: איזו נקודת התחלה היתה לך.

אפרים סנה: מה עשית מזה?

אפרים סנה: מה יצא מזה?

אפרים סנה: שום דבר.

אפרים סנה: 400 אסירים לנסראללה נתת; לאבו-מאזן לא נתת.

אריאל שרון: אפרים, סליחה שאני מתערב, אני לא אוהב להפריע לאנשים.

אפרים סנה: לכן הזמנו אותך שתבוא.

אריאל שרון: אני מאוד מודה לכם.

אריאל שרון: אני שמח - - - הרבה פעמים עוד.

אריאל שרון: אני רוצה שתדע - קביעת מספר המשוחררים נתבעה על-ידי הפלסטינים, שביקשו לשחרר אותם טיפין-טיפין ולא בפעם אחת.

אריאל שרון: הנושא הזה בכלל לא עמד כבעיה, בכלל לא עמד כבעיה.

אריאל שרון: הם היו אלה, דרך אגב, שחילקו וביקשו לחלק את הדברים האלה, ולא להזדרז.

אריאל שרון: וכשפעם אחת שחררנו - שלא באיזה תיאום אתם - הדבר הזה מאוד פגע במצב רוחם.

אריאל שרון: עם כל הרצון, לא כל דבר שהרשות הפלסטינית אומרת, צריכים לקבל אותו בחיבוק.

אפרים סנה: לא בחיבוק, אדוני.

אריאל שרון: נגעת בנושא שחשבתי שמן הדין שתדע בדיוק את האמת בדברים האלה.

אריאל שרון: הם אלה שקבעו את קצב השחרור, דרך השחרור, את מי הם ביקשו לא לשחרר.

אפרים סנה: המידע החשוב הזה לא משנה את העובדה - ואני מקווה, גברתי, שההערה החשובה - -

אתי לבני: אתה תקבל תוספת.

אפרים סנה: - - לא תהיה על חשבוני, אם כי זה מידע חשוב.

אתי לבני: לא, לא.

אתי לבני: זה על חשבונו של ראש הממשלה.

אריאל שרון: זה יהיה כנראה על חשבוני.

אפרים סנה: לך יש רזרבואר יותר גדול.

אריאל שרון: לכן אני יכול - - -

אפרים סנה: אתה יכול להרשות לעצמך.

אפרים סנה: זה לא משנה את העובדה שאילו נעשתה המחווה הזאת כלפי ראש הממשלה הפלסטיני היינו היום יכולים להיות במקום אחר, אבל לבטח - לבטח - אילו את המעשה של פינוי כל עזה, הורדת 17 התנחלויות, לו את זה היית עושה בתיאום עם אבו-מאזן, היינו היום במקום אחר.

אפרים סנה: למה לו לא נתת את זה?

אפרים סנה: איפה היינו היום?

אפרים סנה: כמה חיי אדם היו ניצלים אילו המהלך הזה של מפת הדרכים היה מצליח?

אפרים סנה: זו מחווה חשובה, גדולה, מהותית מאוד - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - - את אוסלו, חבר הכנסת סנה?

אפרים סנה: - - אבל לו לא נתת את זה.

יצחק כהן: - - -

אפרים סנה: ולכן, אומר יותר מזה.

אפרים סנה: אומר יותר מזה - הרשות הפלסטינית היתה מוכנה לפעול נגד הטרור אילו הובטחה לה היציאה הזאת מעזה - -

קריאה: באמת, נו.

אפרים סנה: - - וגם את זה אני אומר לכם מתוך ידיעה, אבל זה לא נעשה - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

אפרים סנה: - - דבר לא נעשה.

אפרים סנה: וכך נרקם המיתוס הכוזב שאין פרטנר.

אפרים סנה: אדוני ראש הממשלה, אתה פשוט לא רצית הסדר.

אפרים סנה: לו רצית - היית משיג אותו.

אפרים סנה: עכשיו אתה עוסק בתוכנית ההינתקות, וגם פה החבר'ה האלה מימין, שעושים לך את המוות באמת, הם פשוט לא מבינים את העניין.

אפרים סנה: אתה רוצה לנצל את שנת הבחירות בארצות-הברית כדי לקבע את המציאות בשטח לפי ראות עיניך - ואתה הלוא אמן ההטעיה הטקטית.

אפרים סנה: אתה חושף את התוכנית בעזה, אבל מה יהיה בגדה - אף אחד לא מדבר.

אפרים סנה: מדוע?

אפרים סנה: כי שם מונח הצעד החמור האמיתי שהולך לקרות.

אפרים סנה: עוד לא נחשפה לנו התוכנית, אבל אנחנו יכולים לגלות - חמש התנחלויות מוצעות לפינוי בגדה.

אפרים סנה: חמש מתוך 140 - אף לא מאחז בלתי חוקי אחד.

אפרים סנה: איזה חמש?

אפרים סנה: גנים, כדים, שא-נור וחומש, ועוד אחת שכפי שאומרים "הגששים", עד היום לא יודעים איפה היא.

אפרים סנה: אבל, על הארבע האלה אנחנו יודעים.

אפרים סנה: מי שמסתכל במפה - ואני רואה שחבר הכנסת אורי אריאל צוחק, והוא יודע למה - מבין מדוע הארבע האלה: כי הן מפריעות ליצור את הקנטון של ג'נין-שכם.

אפרים סנה: כל היתר מיועד לעשות עסקה - הניחו לי ביהודה ובשומרון, ותקבלו את עזה.

אפרים סנה: זה התרגיל.

אפרים סנה: הוא לא נחשף, אבל כמו היריון, אפשר להסתיר אותו זמן מוגבל.

אפרים סנה: בסוף זה יתגלה.

אפרים סנה: זה לא מעשי, זה לא יעבוד, זה לא יפסיק את הטרור, זה לא ימנע את הבידוד הבין-לאומי שלנו.

אפרים סנה: זה ייגמר רע.

אפרים סנה: יבואו פה השליחים השבוע - השליחים האמריקנים - אינני יודע אם תגוללו בפניהם את כל המהלכים, אבל גם אותם אי-אפשר למרוח בלי גבול.

אפרים סנה: אינכם רוצים הסדר, כי אינכם מוכנים לשלם את מחירו, וכך זה נראה.

אפרים סנה: ולכן, אנחנו עדיין נתונים היום בעימות דמים, האידיאולוגיה התאצ'ריסטית המופלגת של שר האוצר מובילה אתכם לדרך שהיא לא יהודית ולא אנושית, שאין בה גרם אחד של חמלה על אנשים חלשים - גרם אחד של חמלה אין במדיניות שלכם - וכך אתם עומדים שנה אחרי, ויש בעם רוח גדולה.

אפרים סנה: היא עוד לא שוטפת אתכם, אבל זה יבוא.

אפרים סנה: המדינה הזאת הולכת ובשלה למהפך גדול.

אפרים סנה: והרוב שיש לכם בבית הזה יוצר דימוי מטעה.

אפרים סנה: תקשיבו למה שקורה בעם.

אפרים סנה: זמנכם קצוב.

אתי לבני: אני מוסיפה לך - יש לך זכות עוד לשתי דקות, על חשבון ראש הממשלה.

אפרים סנה: אני מוסר את זה לנציג הבא של מפלגתי.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אילן ליבוביץ, בבקשה, ארבע דקות.

אילן ליבוביץ: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי הכנסת, איך אמר המשורר?

אילן ליבוביץ: עוד ארוכה הדרך.

אילן ליבוביץ: רק שנה עברה מאז כינונה של הממשלה, ואי-אפשר לעשות מהפכה או לשנות את העולם ביום אחד.

אילן ליבוביץ: עוד ארוכה הדרך.

אילן ליבוביץ: דיבר כאן קודמי, חבר הכנסת אפרים סנה - - -

קולט אביטל: לפחות לשנות את העולם בצורה סדירה.

אילן ליבוביץ: אתם הייתם, עד לפני שנה הייתם חברים בממשלה, ולא ראיתי שקידמתם כל כך את המדינה או את השלום, או משהו.

אילן ליבוביץ: אני רק זוכר שבתקופתו של שר הביטחון הקודם, חבר הכנסת בן-אליעזר, הוא דיבר מצד אחד על פינוי מאחזים, ומצד שני אישר הקמת מאחזים חדשים.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

אילן ליבוביץ: אתה רוצה שאני אביא לך - -

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

אילן ליבוביץ: - - יש גם פרוטוקולים של ישיבות ממשלה.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

אילן ליבוביץ: אני שקרן?

אילן ליבוביץ: אני אראה לך גם פרוטוקולים ומסמכים של משרד הביטחון בתקופה שאתה היית - - -

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

אילן ליבוביץ: - - - דוח מבקר המדינה, שמדבר על העוזר שלך לענייני התיישבות - -

בנימין בן-אליעזר: ביזוי.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

אילן ליבוביץ: - - שמימן את המאחזים הבלתי-חוקיים.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

אילן ליבוביץ: אני שקרן...

אילן ליבוביץ: מצד אחד מדבר על פינוי מאחזים - -

בנימין בן-אליעזר: הבלוף שלכם.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת בן-אליעזר, או תשב או תצא.

אתי לבני: תשב בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

אילן ליבוביץ: - - בלתי חוקיים, ומצד שני הקים את המאחזים הבלתי-חוקיים האלה - גם בתקופתך וגם בתקופתו של אהוד ברק - - -

אתי לבני: חבר הכנסת בן-אליעזר, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק הרצוג: אתה לא אומר אמת.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

אתי לבני: חבר הכנסת, פעם שנייה.

אילן ליבוביץ: בסדר.

אילן ליבוביץ: שמעתי אותך.

בנימין בן-אליעזר: שקרן עלוב - - -

אתי לבני: חבר הכנסת בן-אליעזר, אני אוציא אותך.

אילן ליבוביץ: את מוכנה להרגיע אותו?

אתי לבני: אני מבקשת ממך, אני אוציא אותך.

בנימין בן-אליעזר: שקרן - - -

אתי לבני: פעם שלישית.

אתי לבני: אני מבקשת להוציא אותו.

בנימין בן-אליעזר: שקרן עלוב.

בנימין בן-אליעזר: שקרן, זה מה שאתם מוכרים פה.

בנימין בן-אליעזר: לך מפה.

בנימין בן-אליעזר: שקרן.

אילן ליבוביץ: את מוכנה להוציא אותו?

אילן ליבוביץ: את מוכנה להוציא את הבריונות הזאת?

בנימין בן-אליעזר: אדוני ראש הממשלה - - -

אתי לבני: אני מבקשת להוציא אותו.

אתי לבני: אני קראתי אותו שלוש פעמים לסדר.

בנימין בן-אליעזר: שקרן עלוב.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אילן ליבוביץ, בבקשה.

אילן ליבוביץ: בלצעוק הוא חזק, כן.

בנימין בן-אליעזר: חזק לא רק בלצעוק.

בנימין בן-אליעזר: אני חזק באמת.

בנימין בן-אליעזר: מלאכי הבלוף.

בנימין בן-אליעזר: (חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר יוצא מאולם המליאה.

בנימין בן-אליעזר: )

אילן ליבוביץ: הדרך עוד ארוכה, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת.

אילן ליבוביץ: הדרך עוד ארוכה מכיוון שרק עברה שנה, אבל בשנה הזאת גם נעשו דברים, ואני רוצה להזכיר לחברי הכנסת.

אילן ליבוביץ: בשנה הזאת הצלחנו להביא, למשל, לפירוק משרד הדתות.

אילן ליבוביץ: אני זוכר תקופה שהיה בה שר אחר שר הדתות, השר יוסי ביילין, והוא הכריז - -

יצחק הרצוג: בינתיים משלמים משכורות לכולם.

אילן ליבוביץ: - - שהוא הולך לפרק את משרד הדתות, אבל היינו אנחנו צריכים להגיע לממשלה כדי לפרק את משרד הדתות, כי יוסי ביילין, למרות ההכרזות, לא הצליח לפרק את משרד הדתות.

אילן ליבוביץ: חוק הלפרט בוטל, ואנחנו בדרך להשוואת קצבאות הילדים, כך שכל הילדים יקבלו קצבה שווה.

אילן ליבוביץ: הרבה דברים נעשו בשנה האחרונה, גברתי היושבת-ראש.

אילן ליבוביץ: נכון, אולי עדיין לא הגענו אל הנחלה ואל המנוחה, יש עוד דרך ארוכה, כמו שאומר המשורר, כדי לעשות עוד דברים, גם בתחום הכלכלי, ובעיקר בתחום המדיני, אך אין ספק בעיני, גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, שהממשלה הזאת היא בכיוון הנכון.

אילן ליבוביץ: שמענו את ההצהרות של ראש הממשלה בחודשים האחרונים, שמסמנות את הכיוון.

אילן ליבוביץ: אנחנו רואים את הדרך שבה זה הולך, ואני בטוח שבסיוע, גם של שינוי וגם של המפלגות האחרות בבית הזה, אנחנו, בסופו של דבר, בסיומו של התהליך הזה - כן, חבר הכנסת אריאל - בסיומה של הקדנציה הזאת, נוכל להראות לציבור בישראל לא רק הישגים בתחום הכלכלי, אלא גם הישגים בתחום המדיני, ואני בטוח שאנחנו עוד נראה את ההישגים האלה במהרה בימינו.

אילן ליבוביץ: ואני אסיים כמו שפתחתי: עוד ארוכה הדרך, ואין מה למהר.

אילן ליבוביץ: עברה שנה, תעבור גם השנה השנייה - -

קולט אביטל: תמשיכו לאמלל אנשים.

אילן ליבוביץ: - - תעבור גם השנה השלישית - -

מוחמד ברכה: אין מה למהר.

מוחמד ברכה: אנשים רעבים יותר, יש יותר אבטלה, יש פחות שלום, אין מה למהר.

אילן ליבוביץ: - - ואז אנחנו נראה, אנחנו נראה את השינוי.

אילן ליבוביץ: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מוחמד ברכה: אין מה למהר.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

אתי לבני: שש דקות לרשותך.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שנה לממשלת הליכוד, שינוי, מפד"ל; ממשלה שמייצגת חבל ארץ שהגבול הצפוני שלו הוא הרצלייה-פיתוח, הגבול הדרומי שלו משתרע איפה-שהוא בקו המלונות שם, בתל-אביב, הגבול המזרחי שלו נגמר בנתיבי-איילון.

יצחק כהן: ממשלה צרה, ממשלה צרה צרורה, תרתי משמע.

יצחק כהן: שנה.

יצחק כהן: שנה אחת יותר מדי.

יצחק כהן: שנה אחת יותר מדי.

יצחק כהן: שנה אחת בלתי נסבלת בכל קנה מידה.

יצחק כהן: שנה של פיחות חברתי, מדיני, ביטחוני, כלכלי, יהודי – איפה החברים מהמפד"ל?

מוחמד ברכה: - - -

אחמד טיבי: - - -

יצחק כהן: יכול להיות שזה יעזור להם.

יצחק כהן: שנה שתיזכר לדיראון עולם, אדוני ראש הממשלה.

יצחק כהן: שנה של זיוף, של שקר, של רמייה, של הונאה, של חובבנות, התנשאות.

יצחק כהן: שנה של קריסת מערכות כללית.

יצחק כהן: קריסת מערכות כללית, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: ניתוק מהעם, אטימות, הפניית גב לערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

יצחק כהן: שנה שבה נרמס כל ערך, הסולידריות החברתית כבר לא קיימת, העמקת השסעים בחברה הישראלית.

יצחק כהן: ממשלה ששרים בה חובטים זה בזה.

יצחק כהן: היום, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, היום בדיון בוועדת הכספים ראינו איך השר אולמרט חובט בשר - - -

אברהם הירשזון: - - -

יצחק כהן: לא משנה כבר.

יצחק כהן: - - - חובט בשר האוצר ביבי נתניהו, כשהוא לא נוכח בדיון.

יצחק כהן: איך הוא חובט בו על שלומיאליות, על הזוועה של גזלת הלחם מפי הטף.

יצחק כהן: בשנה אחת, אדוני ראש הממשלה, הרסתם מה שנבנה בעמל רב במשך 55 שנה.

יצחק כהן: ואם נתייחס לסקר מכון "דחף", שהתפרסם בשבוע האחרון, שכמה נתונים ממנו חבר הכנסת סנה כבר הביא, אין מקום לספקות.

יצחק כהן: הממצאים בו, אדוני יושב-ראש הכנסת, מכריעים.

יצחק כהן: אין מקום לפרשנות.

יצחק כהן: הציבור הישראלי ברובו המכריע מצביע אי-אמון בהנהגת מדינתו.

יצחק כהן: הנתונים של הסקר מדהימים: 79% מהנשאלים סבורים כי מדיניות הממשלה מתאכזרת לחלשים.

יצחק כהן: 65% מהנשאלים מסכימים לטענה כי מדינת ישראל נמצאת במצב של התמוטטות כלכלית.

יצחק כהן: 73% סבורים כי מדינת ישראל מתפוררת מבחינה חברתית.

יצחק כהן: 61% מהנשאלים אינם רוחשים אמון לממשלה, ולדעת 81% מהנשאלים - אין הם מסכימים שמדינת ישראל יצאה מהמיתון.

מוחמד ברכה: כמה?

יצחק כהן: 81%.

יצחק כהן: ועוד נתון מדהים, מוחמד ברכה, 96% מהציבור מתנגדים לזוועה הזאת של ייקור הלחם לעניים.

יצחק כהן: 96% מהציבור.

מוחמד ברכה: אז רק חברי הממשלה - - - לא.

יצחק כהן: הממצאים האלה ברורים.

יצחק כהן: הם ברורים.

יצחק כהן: אין מקום לטעות.

יצחק כהן: אזרחי מדינת ישראל אינם נותנים אמון בממשלה.

יצחק כהן: אם מישהו בממשלה מתנחם בכך - שמעתי פה את חברת הכנסת רוחמה אברהם מתנחמת בכך שהיו תשואות חיוביות למשקיעים בבורסה.

יצחק כהן: 81% מהאזרחים בכלל לא מתעניינים במה שקורה בבורסה.

יצחק כהן: 5% בקושי מתעניינים מה קורה בבורסה.

יצחק כהן: בנושאים החברתיים הציבור חש את עצמו מאוים.

יצחק כהן: הרב רביץ, כבוד הרב, הציבור חש את עצמו מאוים מהממשלה הזאת.

יצחק כהן: עוד לא היה כדבר הזה בתולדות המדינה, שהציבור יחוש את עצמו מאוים.

יצחק כהן: 76% השיבו כי החברה הישראלית היא חברה אלימה.

יצחק כהן: לגבי תחושת הסולידריות והאחדות בחברה הישראלית, לדעת 70% מהנשאלים היא נהרסה, היא התרסקה בשנה האחרונה.

יצחק כהן: אנחנו לא מתפלאים, בהתחשב בכל המהלכים שהממשלה מנהלת.

יצחק כהן: זו ממשלה מנותקת, כפי שאמרתי, מכל הקורה סביבה; רצה ריצת אמוק ליעד שאיש אינו יודע היכן הוא.

יצחק כהן: אמני ה"ספין", כל השרים, אמני ה"ספין".

יצחק כהן: תוכניות מעורפלות חסרות קו, להטוטי מלים, כל אחד מנסה לחפות על הכשל במשרד שלו, ותרגילים ביחסי ציבור מתוחכמים.

יצחק כהן: מה שהכי מעניין זה שהשרים מביעים אי-אמון בממשלה.

יצחק כהן: וכשהם באים לפה, הם מצביעים אמון, כי אחרת הלך ה"וולבו", הלכה הלשכה.

יצחק כהן: מורי ורבותי, בתחום הביטחוני, לא היתה תקופה כזאת קשה בכל ההיסטוריה של מדינת ישראל.

יצחק כהן: כמאמר: "מחוץ תשכל חרב ומחדרים אימה".

יצחק כהן: החלשתם את צה"ל, איבדתם את כושר ההרתעה.

יצחק כהן: בתחום המדיני, כפי שאמר פה אפרים סנה, ראש הממשלה שרון חזר על אותה טעות איומה של ראש הממשלה אהוד ברק ברגע שהוא קבע תאריך יעד ליציאה מלבנון - ואנחנו היינו בין הפעילים ליציאה מלבנון.

יצחק כהן: אנחנו רצינו שתהיה יציאה מלבנון, בכל מאודנו.

יצחק כהן: היינו פעילים אפילו בארגון הזה שנקרא "ארבע אמהות".

יצחק כהן: רצינו יציאה מלבנון.

יצחק כהן: אבל כשראש הממשלה אהוד ברק קבע תאריך יעד, הכול התמוטט, הכול התפורר.

יצחק כהן: צד"ל התפורר.

יצחק כהן: חיילי צה"ל לא הבינו מה הם עושים שם בזמן ביניים.

יצחק כהן: למה הם צריכים להיכנס לשם?

יצחק כהן: גדעון עזרא, אתה זוכר את המפגש שהיה בכוכב-יאיר, עם יוסי גינוסר, זיכרונו לברכה?

יצחק כהן: חיילי צה"ל לא הבינו, אם ראש הממשלה אהוד ברק קבע שיוצאים מלבנון - דבר מאוד רצוי - וקבע תאריך יעד, כל המערכת התפוררה.

יצחק כהן: ממשלת לבנון - כשהממשלה הלגיטימית הפכה להיות לא רלוונטית, מי שהתחזק זה ה"חיזבאללה" ונסראללה, יימח שמו.

יצחק כהן: הם התחזקו.

אתי לבני: נא לסיים, בבקשה.

יצחק כהן: אותה טעות עושה היום ראש הממשלה כשהוא מכריז על יציאה חד-צדדית מרצועת-עזה.

יצחק כהן: הוא מחזק את ה"חמאס", הוא מחזק את אחמד יאסין.

יצחק כהן: התחושה של התושבים שנשלחו על-ידי כל הממשלות היא אותה תחושה - להבדיל - של צד"ל, של בגידה.

יצחק כהן: הכוחות המתונים והפלסטינים שעוד חשבו להגיע להסדר הפכו להיות לא רלוונטיים.

יצחק כהן: זו אותה טעות בדיוק, רק יותר חמורה.

יצחק כהן: בתחום היהדות - איפה חברי מהמפד"ל?

יצחק כהן: איפה הם?

אתי לבני: חבר הכנסת כהן.

יצחק כהן: אני מסיים.

יצחק כהן: בוטל משרד הדתות.

יצחק כהן: מורי ורבותי, אחרי חורבן היהדות בשואה הפכה מדינת ישראל בעמל רב למרכז הרוחני הגדול ביותר בעולם.

יצחק כהן: כל ממשלות ישראל, כל ראשי הממשלות בישראל, הבינו, שבבית הלאומי לעם ישראל, במדינת ישראל, צריך שיהיה המרכז הרוחני הגדול ביותר בעולם.

אתי לבני: תודה רבה.

יצחק כהן: בשנה אחת, גברתי - -

אתי לבני: סיים בבקשה.

יצחק כהן: - - עם המפלגה שאת חברה בה, הרסו כל אבן.

יצחק כהן: לא השאירו אבן על אבן בכל מה שקשור ליהדות או שיש בו מושג יהודי - -

אתי לבני: תודה.

יצחק כהן: - - הישיבות, המקוואות, מכוני המחקר.

יצחק כהן: סגרו את משרד הדתות.

אתי לבני: חבר הכנסת כהן, סיים בבקשה.

יצחק כהן: העבירו את הפונקציות שלו ללא הוראות מעבר.

יצחק כהן: הכול מופקר.

יצחק כהן: הכול כיוון - - -

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: את הסיבות בפעם אחרת.

יצחק כהן: לא, לא, לא.

יצחק כהן: אני אסיים.

יצחק כהן: אם תרשי לי.

יצחק כהן: ובסוף - - -

אתי לבני: אני לא מרשה לך.

יצחק כהן: משפט אחרון.

יצחק כהן: ובסוף, אדוני יושב-ראש הכנסת, נותנים פרס ליגאל תומרקין.

יצחק כהן: הוא מתאים להם והם מתאימים לו.

אתי לבני: תודה.

יצחק כהן: מורי ורבותי, אין לנו לסמוך אלא רק על אבינו שבשמים.

מוחמד ברכה: מה יש לך נגד תומרקין?

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: גברתי היושבת בראש, כבוד ראש הממשלה, חברי הכנסת, אין ספק שהמדינה שלנו ועמנו עוברים תקופה קשה מאוד.

מיכאל נודלמן: יש משבר כלכלי עולמי, מלחמות טרור, אנטישמיות ברחבי העולם, קריסת ענפים במשק, המשבר בחינוך ובמערכת הרווחה, הפגנות בלי הפסקה.

מיכאל נודלמן: במצב הזה אני רוצה להגיד שאני תומך במדיניות הכלכלית שמבצעים הממשלה ושר האוצר.

מיכאל נודלמן: הגעתי ממדינה שהיה בה סוציאליזם, ואני שומע פה צלילים סוציאליסטיים.

מיכאל נודלמן: המדינה שלנו - חצי בצורה סוציאליסטית, ויש בעלות של הממשלה על יותר מ-100 מפעלים, בנקים וכל הדברים, ויש חלק קפיטליסטי.

מיכאל נודלמן: אתם יודעים שאי-אפשר להיות חצי בהיריון וחצי לא בהיריון; או היריון או לא היריון.

מיכאל נודלמן: שר האוצר והממשלה התחילו במהפכה כלכלית.

מיכאל נודלמן: אתם קוראים ושומעים שמדינות הכי סוציאליסטיות עברו לשיטה הזאת.

מיכאל נודלמן: אני לא מדבר על רוסיה, אני לא מדבר על המדינות הבאלטיות, אני לא מדבר על פולניה והונגריה, אני מדבר על מדינות אחרות.

מיכאל נודלמן: אירלנד הגיעה בשיטה הזאת להישגים גדולים, וגם פורטוגל.

מיכאל נודלמן: כולם עוברים לקפיטליזם ועוברים לצורה הזאת, והכול בסדר.

מיכאל נודלמן: אתם יודעים שלא יהיו תוצאות מהר, כי צריכים לבצע הרבה תנאים.

מיכאל נודלמן: תנאי של ירידת מס הכנסה?

מיכאל נודלמן: בסדר.

מיכאל נודלמן: עסקים קטנים – המדינה נתנה 250 מיליון שקל לעסקים קטנים.

מיכאל נודלמן: המטבע שלנו חזק ויעיל, אבל יש דברים שמפריעים.

מיכאל נודלמן: שואלים פה למה אין כסף למו"פ ולדברים אחרים?

מיכאל נודלמן: התנאי לליברליזציה זה פחות פקידים, אבל ברגע שהממשלה רוצה לקצץ בפקידים, מה עושה ההסתדרות?

מיכאל נודלמן: עכשיו אתם חכמים, אתם אומרים שלזה אין, לזה אין ולזה אין.

מיכאל נודלמן: למה אין?

מיכאל נודלמן: כי יש ביורוקרטיה גדולה, ובביורוקרטיה גדולה אי-אפשר לבנות כלכלה כמו שצריך, כי כל פקיד רוצה להגיד שהוא שר.

מיכאל נודלמן: היו טעויות, אבל הדרך צודקת, ואנחנו צריכים לתמוך בדרך הזאת.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להבין שיש תקופה קשה, אנחנו בירידה כלכלית ויש כל מיני דברים שמפריעים לחיים יותר טובים.

מיכאל נודלמן: צריך להגיד שלא הממשלה הזאת אחראית לכל הדברים.

מיכאל נודלמן: כל הממשלות חינכו את העם שהממשלה מספקת לכולם שירותים, למי שיכול לעבוד ולמי שלא יכול לעבוד.

מיכאל נודלמן: כולם צריכים לקבל.

מיכאל נודלמן: אם הוא לא רוצה לעבוד, הוא מקבל מהממשלה.

מיכאל נודלמן: ככה אי-אפשר לנהל עסק.

מיכאל נודלמן: מי שיכול לעבוד, צריך לעבוד, ומי שלא יכול לעבוד, צריך לקבל קצבה שמספיקה לחיים בכבוד.

מיכאל נודלמן: אם אנחנו מספקים לכולם, אין כסף כדי לספק לאלה שלא יכולים לעבוד.

מיכאל נודלמן: דיברתי על דברים בסיסיים, כי הכלכלה היא הבסיס של המדינה, אבל אני צריך להגיד שהסיעה שלי לא כל כך מרוצה מההחלטה לעזוב את חבל-עזה בלי שום דבר.

מיכאל נודלמן: ככה.

מיכאל נודלמן: זו ג'סטה שהביאה על העם שלנו יותר טרור ויותר חולשה, ואני מסכים עם חבר הכנסת כהן שאמר שבאזור שבו אנחנו גרים, ג'סטות כאלה לא מביאות לשלום.

מיכאל נודלמן: הן מביאות ליותר קורבנות.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חברת הכנסת לאה נס, בבקשה.

אתי לבני: אחריה - חברת הכנסת זהבה גלאון וחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

מאיר פרוש: אפשר לדעת מה הודעת הסיכום של הליכוד?

לאה נס: אדוני ראש הממשלה, גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, השבוע אנחנו מציינים שנה לכהונתה של הממשלה.

לאה נס: לאחר שנים רבות שבהן ממשלות ישראל נאלצו להסתמך על רוב דחוק, בבחירות האחרונות ראש הממשלה, מר אריאל שרון, סחף עמו את העם לאחד הניצחונות הגדולים.

לאה נס: 40 המנדטים שלהם זכתה מפלגת הליכוד הפכו את הממשלה הנוכחית לאחת הממשלות היציבות שידענו.

לאה נס: העם שבחר בך, אדוני ראש הממשלה, העלה על נס את התפיסה המדינית-הכלכלית שמובילה מפלגת הליכוד מאז ומתמיד.

לאה נס: בפרשת השבוע האחרונה שקראנו, פרשת יתרו, משה רבנו, המנהיג הבלתי-מעורער בכל הזמנים, כמעט קורס תחת נטל הטיפול השוטף בעם.

לאה נס: המערכת לא פעלה נכון והיה צורך בשינוי יסודי.

לאה נס: חותנו יתרו, כגורם חיצוני, רואה את הכשל ומציע ארגון מחדש של כל השיטה.

לאה נס: במקום להתעקש ולהמשיך במדיניות ובהנהגה שלו, משה רבנו, גדול המנהיגים, מקבל את עצת חותנו והמערכת השלטונית שבה לתפקד כראוי.

לאה נס: דבר דומה ניתן לראות גם במנהיגותך, אדוני ראש הממשלה.

לאה נס: במישור הכלכלי ממשלה איתנה זו מובילה רפורמות מרחיקות לכת, אשר גובות מחיר כבד, אך מטרתן היא השבת המשק למסלול של צמיחה.

לאה נס: המצב הכלכלי הקשה, שנבע מהעימות עם הפלסטינים וגם מהשפל הכלכלי בשוקי העולם, חייב אותנו לנקיטת פעולה קשה ובלתי מתפשרת, אשר סופה להביא להתאוששות כלכלית ולחילוץ כלכלת ישראל מהקיפאון המתמשך.

לאה נס: היעד שהאוצר מציג, יעד שבירת הקיפאון הכלכלי והחייאת הצמיחה, אינו בגדר חלום אוטופי, אלא יעד בר-השגה.

לאה נס: יעד צמיחה זה דורש מחיר כבד, והמחיר הוא שבירת כללי המשחק הקיימים והחלת כללי משחק חדשים, ובהם פתיחת המשק לתחרות תוך פירוק חלק מהמונופולים הגדולים, צמצום הסקטור הציבורי, ובמקביל עידוד הסקטור הפרטי.

לאה נס: כל אלה דורשים צעדים אמיצים ביותר.

לאה נס: במישור המדיני, הציבור שאמר את דברו בקלפי מצפה מממשלה זו שתעמוד איתן אל מול לחצי העולם ותציג חזית איתנה ותקיפה כנגד האויב הפלסטיני, האויב שפניו האמיתיות נחשפו במלוא כיעורן ואכזריותן בעימות הנוכחי.

לאה נס: הציבור הרחב שבחר בליכוד להוביל את המדינה מצפה מאתנו כי נמשיך בדרכנו האידיאולוגית.

לאה נס: הגב הרחב שעומד מאחוריך, אדוני ראש הממשלה, גב של 40 מנדטים במפלגת הליכוד בלבד ועוד תמיכה רחבה בקרב סיעות הבית, זאת התמיכה שלה אתה זוכה כדי להמשיך בדרכך.

לאה נס: הבחירות האחרונות, חברי הכנסת, הוכיחו לנו לא מעט דברים, והדבר המרכזי הוא שהאידיאולוגיה שהובילה מפלגת העבודה פשטה את הרגל.

לאה נס: העם אמר את דברו בקול צלול ובהיר.

לאה נס: העם אמר:

לאה נס: הפסיקו להשלות אותנו בחזיונות שווא של שלום מפוקפק ולא אמין, עם פרטנר שכבר שנים אינו רלוונטי בקרב עמו שלו, לא כל שכן בעולם הרחב.

לאה נס: אותה רשות פלסטינית, שמאז תחילת הסכמי אוסלו דיברה בשני קולות, לא ראויה לאמון שנתנו בה.

לאה נס: מצד אחד ברשתות הטלוויזיה הזרות נשמע קול ברשות הקורא לשלום ולפשרה היסטורית.

לאה נס: מצד שני, בריאיון לרשתות הערביות, אותו דובר באותו יום מציע לנו ללכת לים ולשתות את המים של עזה.

לאה נס: אותה רשות פלסטינית, שדיברה אז בשני קולות, מדברת גם היום.

לאה נס: דיבורים אלה חלחלו לתודעתנו, והציבור בישראל התפכח ואמר את דברו.

לאה נס: גם ארצות-הברית הגדולה, ידידתנו האמיצה ביותר, שהובילה את מאמצי השלום, גם היא התפכחה.

לאה נס: בממשל האמריקני נשמעים יותר ויותר קולות הקוראים למדינת ישראל שלא להתפתות לחזיון השווא הפלסטיני, ולהציג עמדה איתנה ובלתי מתפשרת נגד הטרור והשחיתות של הצד השני.

לאה נס: ראש הממשלה, אני בטוחה שתמשיך להוביל אותנו בדרכך האיתנה והמוכרת לנו, למען עתיד טוב יותר.

לאה נס: יש לך הגיבוי המלא של מפלגת הליכוד ושל הציבור בישראל לעמוד איתן אל מול הלחצים ולא להירתע.

לאה נס: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אדוני יואיל בטובו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה ביקש ראש הממשלה לומר את דברו.

ראובן ריבלין: לאחר ראש הממשלה ינאם יושב-ראש האופוזיציה פרס, ולאחר מכן נמשיך את הדיון, ובסוף הדיון נצביע על הודעת ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: לחברי הכנסת שיבואו אחרי ראש הממשלה תהיה הזדמנות להתייחס לדבריו.

קריאה: לפי איזה סעיף - - -

ראובן ריבלין: לפי סעיף 42 ראש הממשלה יכול לומר את דבריו בכל זמן שהוא רוצה.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: אחרי שהוא ידבר הוא ימשיך לשבת פה עד תום הדיון.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חברת הכנסת זהבה גלאון, לרשותה - - -

מאיר פרוש: עשר דקות.

ראובן ריבלין: אתה אל תדאג לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אני שואלת אותך, עד מתי, ראש הממשלה, עד מתי, עד מתי תמשיך לתעתע במדינה שלמה?

זהבה גלאון: שמעתי אותך מודיע שאתה הולך לפנות את רצועת-עזה, אבל כמובן לא הודעת מהי התוכנית השלמה שלך לשלום.

זהבה גלאון: בכלל, אני חייבת לשתף אתכם, חברי חברי הכנסת, זה משהו ייחודי לדמוקרטיה הישראלית: תוכניתו המדינית של ראש הממשלה היא סוד כמוס.

זהבה גלאון: לא רק חברי הממשלה לא יודעים מהי תוכניתו של ראש הממשלה, לא רק חברי הקבינט לא יודעים מהי תוכניתו של ראש הממשלה - -

קולט אביטל: זהבה, בכנס הרצלייה.

זהבה גלאון: - - תוכניתו המדינית המלאה של ראש הממשלה גם לא הובאה לידיעת חברי הכנסת.

זהבה גלאון: יש לי הרגשה, אדוני ראש הממשלה, שתוכניתך המדינית היא סוד כמוס אפילו מעצמך.

זהבה גלאון: אולי זו בכלל תוכנית שאתה לא מגלה אותה לעצמך, אחרת אני לא מצליחה להבין איך אחרי שלוש שנים בשלטון אתה אומר שאתה הולך לפנות 17 התנחלויות ברצועת-עזה במסגרת מה שנקרא - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: רבותי, אני לא רוצה להפעיל את סמכותי.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי הכנסת שלא לדבר בטלפון באולם המליאה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זהבה גלאון: אתה מודיע, אדוני ראש הממשלה, שאתה הולך לפנות 17 התנחלויות ברצועת-עזה במסגרת מה שנקרא תוכנית ההתנתקות.

זהבה גלאון: אני מודה שתוכנית ההתנתקות היחידה שאני רואה בינתיים היא ההתנתקות של הממשלה מהציבור.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, במשך שלוש שנים הצלחת להוליך שולל מדינה שלמה.

זהבה גלאון: מה עשית חוץ מלהצהיר הצהרות?

זהבה גלאון: אני רוצה להזכיר לכם, חברי חברי הכנסת – יום אחד אתה מסיים את הכיבוש, יום אחד אתה מגרש את ערפאת, יום אחד אתה מפנה מאחזים, והנה אתה עושה ויתורים כואבים, ואחר כך אתה עושה ויתורים חד-צדדיים, ועכשיו אנחנו שומעים שאתה מפנה את רצועת-עזה, ויחד עם רעיון העיוועים של משאל עם - אני אומרת לך, אדוני ראש הממשלה, אין שום צורך במשאל עם.

זהבה גלאון: אני לא זוכרת שכשיצאת למלחמה עשית משאל עם, לא זכור לי שעשית משאל עם.

זהבה גלאון: אבל כשאני בוחנת מה עשית עד היום, מה יישמת מכל ההצהרות הנשגבות שלך, אני חייבת להודות שאני עומדת נוכח מציאות עגומה, כי התוצאה היא לא כלום.

זהבה גלאון: לא פינית מאחזים, ולא יישמת את מפת הדרכים, ויש לי יסוד סביר להניח שכנראה גם לא תפנה את 17 ההתנחלויות.

זהבה גלאון: אז אתה רוצה שנאמין לך, אחרי שאנחנו סוקרים מה עשית כאן בשלוש השנים האחרונות?

זהבה גלאון: כמו תמיד, אתה נשאר ברמת ההצהרות.

זהבה גלאון: אתה באמת חושב - אולי חבר הכנסת סגן השר זאביק בוים, שאני מבינה שהוא מאוד מסיח את דעתך כרגע, אולי זאביק בוים מאמין שתהיה מוכן לוותר ושאתה רוצה לוותר על חלקי ארץ-ישראל, כפי שאתה קורא לזה.

זהבה גלאון: אתה ראש הממשלה שאמר שדין נצרים כדין נגבה - - -

ראובן ריבלין: את מאמינה שהוא לא יעשה זאת?

זהבה גלאון: אני לא מאמינה לו לכלום.

ראובן ריבלין: אשרי המאמין.

זהבה גלאון: אני לא מאמינה לו לכלום.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שראש הממשלה ממשיך להוליך שולל מדינה שלמה, בדיוק כמו שהוא עשה בלבנון.

זהבה גלאון: קודם הוא הציג מצג שווא לכנסת, אחר כך הוא עשה את זה לאמריקנים, ולוועידת הליכוד, ועכשיו הוא מתעתע בציבור.

זהבה גלאון: ואדוני היושב-ראש, אתה יודע למה?

זהבה גלאון: כי הוא רוצה להרוויח זמן.

זהבה גלאון: כל מה שראש הממשלה עושה זה כדי להרוויח זמן.

זהבה גלאון: אנחנו חושבים, חברי חברי הכנסת, שצריך לנסות להגיע להסדר עם הפלסטינים, שזאת הדרך הנכונה.

זהבה גלאון: אבל במענה על שאלתך, אם הוא יפנה את רצועת-עזה, מובן שאנחנו נתמוך.

זהבה גלאון: אבל זה לא יקרה, ואני שואלת – כמה זמן נמשיך להקיז זה את דמו של זה?

זהבה גלאון: אם ראש הממשלה באמת רוצה להמשיך לשמור על ארץ-ישראל השלמה, שיתייצב כאן – הוא עולה אחרי לדוכן – שיתייצב באומץ ויגיד לעם, ושיפסיק לבוא לנו בכל יום שני ורביעי עם הצעות חדשות להתנתקות, עם הצעות למשאל עם.

זהבה גלאון: מי זקוק לאבן הריחיים הזאת על צווארו בדמות משאל העם?

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, הספיק לנו מההצהרות שלך, ואתה יודע מה?

זהבה גלאון: אתה אומנם לא מקשיב, אבל הספיק לנו גם ממך.

אליעזר כהן: גם לנו מספיק ממך.

זהבה גלאון: אז לך.

אליעזר כהן: את תלכי לפני, אל תדאגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ראש הממשלה אריאל שרון, אחריו - יושב-ראש האופוזיציה, ולאחר מכן - חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ראובן ריבלין: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי חברי הכנסת אחמד טיבי, אלי אפללו, זהבה גלאון, משה גפני, יצחק וקנין, דוד טל, איתן כבל, אילנה כהן, יאיר פרץ ועמיר פרץ ביקשו לבטל את הצעת חוק החברות הממשלתיות (ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התשס"ד-2004, שמספרה פ/1923.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי, ראש ממשלת ישראל.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדיון היום נקבע לרגל מלאות שנה לכהונת הממשלה הנוכחית בראשותי.

אריאל שרון: שנה היא פרק זמן קצר לסיכומים, אבל בהחלט ניתן לדבר על דברים שנעשו ועל כיווני הפעולה לעתיד.

אריאל שרון: בשנה האחרונה התמודדנו עם מצבי משבר לא קלים, הן במישור המדיני-הביטחוני הן במישור הכלכלי-החברתי.

אריאל שרון: בשני הנושאים הללו הממשלה פועלת בנחישות להשגת יציבות וליציאה מהמשברים.

אריאל שרון: ניגשנו לטפל בבעיות יסוד שממשלות רבות נרתעו מלגעת בהן.

אריאל שרון: בשני נאומי הקודמים כאן, האחד עסק בתחום המדיני והשני בתחום החברתי-הכלכלי, מניתי שורה של פעולות נחושות שביצעה הממשלה בשנה האחרונה בשני התחומים, הן בתחום הביטחוני-המדיני, בהטמעה רחבה של העמדה הישראלית בעולם, הגורסת כי רק ביטחון יוביל לשלום – את הדברים האחרים כבר ניסינו בימי ממשלות אחרות - והן בתחום הכלכלי, בטיפול בבעיות יסוד של מבנה שוק העבודה והקצבאות, מבנה המיסוי, מבנה שוק ההון ועוד.

אריאל שרון: דיברתי גם על המאמץ הנרחב שאנו משקיעים בתחום התשתיות ובקירוב הפריפריה למרכז.

אריאל שרון: בנאומי כאן ב-19 בינואר דיברתי על כך שהתקופה שאנחנו נמצאים בה היא תקופת ביניים, וככזאת היא כמובן קשה, והדבר נכון לשני התחומים, אבל גם הסברתי כי אנו כבר רואים את ניצני ההצלחה של מדיניות הממשלה.

אריאל שרון: אני חושב שנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שהתפרסמו היום, המראים עלייה שנתית של 1.3% בתוצר לשנת 2003, ובתוכה עלייה של 2.6% ברבעון האחרון של השנה, הם הוכחה אחת - -

יצחק כהן: באוסטרליה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, לא ראיתי את ראש הממשלה מפריע לך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריאל שרון: - - להצלחת מדיניות הממשלה הזאת.

אריאל שרון: מכיוון שכבר דיברתי כאן לפני חודש על שני התחומים העיקריים של מדיניות הממשלה, אני רוצה לנצל את הדיון היום כדי לומר מלים מספר על צעדים שאנחנו נוקטים ובכוונתנו לנקוט בתחום שהייתי קורא לו עיצוב דמותה העתידית של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: למה התנפלת היום על המשטרה?

אחמד טיבי: תיקונים כואבים.

אופיר פינס-פז: למה התנפלת היום על המשטרה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, עכשיו זה לא זמן לשאלות.

ראובן ריבלין: אתה קראת לראש הממשלה למסור את הודעתו, לא את הודעתך.

ראובן ריבלין: שאלות בסוף.

ראובן ריבלין: אם ירצה ראש הממשלה, יענה לך.

ראובן ריבלין: רשמתי אותך לשאלה.

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה לא תקבע לראש הממשלה מה הוא יאמר.

ראובן ריבלין: אתה הזמנת אותו בחתימתך שיבוא לומר, והוא יאמר.

אלי אפללו: לא נעים לשמוע את האמת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, למה תמיד אתה עוזר לי לנהל את הדיון?

מאיר פרוש: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש.

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: אני לא אעיר לך כל פעם.

ראובן ריבלין: אתה לא רוצה לשמוע ממני, אז אקרא אותך לסדר.

אחמד טיבי: שאלה רלוונטית.

ראובן ריבלין: לא, לא, דיברת הרבה.

ראובן ריבלין: שאלת ושאלת, נגמר.

ראובן ריבלין: הוא בא לומר את דבריו על-פי רצונך.

ראובן ריבלין: אתה חתמת והוא בא.

ראובן ריבלין: עכשיו תיתן כבוד לחתימה שלך.

ראובן ריבלין: ודאי לראש הממשלה, אבל תיתן כבוד לחתימה שלך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריאל שרון: אני מדבר על מאמץ בשני כיוונים: מערכת היחסים בתוך החברה הישראלית ומערכת היחסים בין ישראל לבין יהודי התפוצות.

אריאל שרון: אני יודע שפעמים רבות, כאשר מועלים הנושאים הללו, יש ציפייה לשמוע בליל של מלים יפות ופעולות לקירוב לבבות.

אריאל שרון: הדברים הללו חשובים מאוד, אבל אני חושב שאם בכך יסתכם תפקידה של המדינה, לא עשינו דבר.

אריאל שרון: בשני המקרים חייבים לנקוט יוזמה שתשנה באופן משמעותי את המציאות.

אריאל שרון: יוזמה כזאת צריכה לעמוד במרכז המאמץ, וסביבה צריכים להיתוסף כל הצעדים החשובים הנוספים שהזכרתי.

יוסי שריד: המתח הורג אותנו.

אריאל שרון: אחד הנושאים שמטרידים אותי באופן אישי הוא הכרסום המתמשך בתחושת השוויון שבין אזרחי ישראל, במיוחד בכל מה שקשור בנשיאה בנטל של האחריות לכלל.

אחמד טיבי: - - -

אריאל שרון: הנשיאה בנטל, קבלת האחריות לטובת הכלל, היא נחלת מעטים מדי.

אריאל שרון: אני לא מדבר רק על השירות הצבאי בסדיר ובמילואים.

אריאל שרון: רבים מבני-הנוער משרתים במסגרת הצבאית, ובצורה מרשימה ביותר.

אריאל שרון: בהרבה מובנים הם עולים עלי ועל בני דורי כשהיינו בגילם.

אריאל שרון: אבל צה"ל אינו פתוח לכול.

אריאל שרון: ציבורים רחבים אינם מתגייסים לשירות, חלקם מסיבות מובנות, חלקם מסיבות פחות מובנות.

אריאל שרון: הפער בתחושת השוויון והאחריות המשותפת שנוצר הוא איום ממשי על דמותה של החברה הישראלית.

אריאל שרון: אנחנו בוחנים בימים אלה אפשרויות לפתיחת מוסד השירות הלאומי לצד השירות הצבאי.

אריאל שרון: שירות לאומי פירושו, שכל צעיר יוכל ויתבקש לתרום שנים מספר לטובת הקהילה, אם על-ידי שירות בכוחות הביטחון - -

אופיר פינס-פז: גם במשטרה?

אריאל שרון: - - אם על-ידי התגייסות למשטרה, ואם על-ידי קבלת הכשרה ופעילות במוסדות הקהילה, כגון עבודה בבתי-חולים, במרכזים קהילתיים, בקרב אוכלוסיות המצוקה.

אריאל שרון: הנהגת שירות לאומי לכול, בין כמסגרת חובה ובין כמסגרת התנדבותית, יכולה לשנות את פני החברה הישראלית.

אריאל שרון: היא יכולה לתת הזדמנות במיוחד לצעירות ולצעירים מהחברה החרדית ומהחברה הערבית להשתלב במדינת ישראל על-ידי תרומה ראויה, חיזוק השותפות והסולידריות הישראלית.

אריאל שרון: אבל גם בכך אין די.

אריאל שרון: עלינו לנקוט יוזמה פעילה בצמצום הפערים.

משה גפני: לימוד תורה טוב לחברה הישראלית?

אריאל שרון: כך, למשל, אנו פועלים לצמצומם בשירות המדינה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, שאלתך נרשמה.

אריאל שרון: דיברתי בנאומי כאן לפני כחודש על כך שהצבנו יעד, שבכל דירקטוריון ממשלתי יכהן לפחות חבר ערבי, בדואי, דרוזי או צ'רקסי אחד.

אריאל שרון: מאז קיבלנו החלטה נוספת, הקובעת יעד של לפחות 10% עובדים ערבים, דרוזים, בדואים וצ'רקסים בשירות הממשלתי תוך חמש שנים, והכפלת מספרם בשלוש השנים הקרובות.

אחמד טיבי: גם מאום-אל-פחם?

יוסי שריד: כולם חברי מרכז הליכוד או שיהיה גם - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, שאלתך נרשמה.

ראובן ריבלין: הוא לא חייב לענות לך.

ראובן ריבלין: שאלתך נשמעה, אפילו נרשמה בפרוטוקול.

יוסי שריד: היושב-ראש, האם הם יהיו רק ממרכז הליכוד או שיהיו גם אנשים אחרים?

ראובן ריבלין: שאלתך נרשמה.

ג'מאל זחאלקה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני רואה - - -

יוסי שריד: במשרד הביטחון - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד.

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה כבר מילאת את מכסתך.

אלי אפללו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, אתה עוד פעם עוזר לי מאוד-מאוד, ובעיקר לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אריאל שרון: תודה.

אריאל שרון: זו פעולה סמלית שתכליתה להצביע על כיוון של השתלבות במקום פירוד, של תיקון פעיל במקום הסתפקות בקיים.

אריאל שרון: יוזמה פעילה נחוצה גם ביחס שבין מדינת ישראל לעם היהודי.

אריאל שרון: לכולנו מוכרת תמונת המצב הקשה של התחדשות, התגברות האנטישמיות, לצד העמקת תהליכי ההתבוללות, שמאיימים על מצבו ועתידו של העם היהודי.

אריאל שרון: התשובה שלנו צריכה להיות ברורה: יוזמה ציונית חדשה לחידוש העלייה היהודית לישראל.

אריאל שרון: במקביל למאמץ בתחום העלייה, עלינו לנקוט פעולות נוספות לחיזוק הקשר בין ישראל לתפוצות.

זהבה גלאון: אבל מה עשית בשנה האחרונה, ראש הממשלה?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, את חתומה, את ביקשת מראש הממשלה, הוא יאמר מה שהוא רוצה.

זהבה גלאון: - - -

ראובן ריבלין: את תצביעי איך שאת חושבת.

אופיר פינס-פז: הוא אמור לפרט את הישגיו.

ראובן ריבלין: הוא אמור להתייצב בפניך ולומר, ואחר כך נצביע.

אברהם בורג: - - - ראש הממשלה חשב על זה שנה שלמה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בורג, שמעתי.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה תכנן את מה שהוא מדבר במשך השנה.

אברהם בורג: שנה הוא תכנן את זה.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: הוא יאמר מה שהוא רוצה.

זהבה גלאון: - - -

ראובן ריבלין: אני לא מבין.

ראובן ריבלין: היו פה חברי כנסת ששיוועו לשירות לאומי, כאשר היו כאלה שהתנגדו, ופתאום - - -

יוסי שריד: מה עם האבטלה, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: ראש הממשלה לא חייב בתשובה בעניין זה.

ראובן ריבלין: תזמינו אותו בחודש הבא, הוא יענה לכם תשובות.

נסים זאב: מה עם עזה?

נסים זאב: למה מחזירים את עזה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, הוא ודאי עוד יגיע.

ראובן ריבלין: למה אתה - - -

יוסי שריד: אני רואה שיש צורך בהקמת כוח משימה - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, אדוני מילא את מכסתו בקריאות הביניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סגן השר הנכבד זאב בוים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, אדוני מילא את מכסתו.

ראובן ריבלין: מפאת כבודו אני לא רוצה לקרוא אותו לסדר.

ג'מאל זחאלקה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, כל פעם שמישהו מפריע, אתה קם ונוסף על המפריעים.

ראובן ריבלין: בשביל מה?

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה גפני: מה עם העלאת מחירי הלחם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אברהם בורג: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בורג, ראש הממשלה לא הפריע לך אפילו פעם אחת כאשר אתה דיברת.

אברהם בורג: לא נכון.

אברהם בורג: הוא לא הקשיב והפריע כל הזמן.

ראובן ריבלין: הוא לא הפריע.

ראובן ריבלין: אף אחד לא שמע אותו פה.

ראובן ריבלין: אתה לא שמעת אותו.

ראובן ריבלין: אני ואתה עמדנו פה.

ראובן ריבלין: הוא שמע, כי הוא קרוב אליו.

ראובן ריבלין: הוא לא הפריע לבמה.

יוסי שריד: מה עם יום לימודים ארוך?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, אדוני לא ירשה לעצמו מה שאני לא יכול להרשות לו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריאל שרון: הממשלה מקדמת היום יוזמה שעל-פיה כל צעיר יהודי יוזמן לשנת חיים ושירות במדינת ישראל.

אריאל שרון: אנו יכולים להציע לכל צעיר וצעירה לתת שנה אחת לפחות לשירות עמם ולבחינה של החיים בישראל.

אברהם-בייגה שוחט: מה עם "תגלית"?

אריאל שרון: אני מאמין - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג, עוד לא נכנסת וכבר אתה יודע מה ראש הממשלה אמר.

ראובן ריבלין: כבר אתה יודע מה להעיר לו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס, גם אדוני סיים את מכסת שאלותיו.

חיים רמון: - - - לא הוגנת, אדוני היושב-ראש.

חיים רמון: חבר הכנסת הרצוג יודע הכול כל הזמן.

ראובן ריבלין: בסדר, אני מבין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, זו בעייתכם בתוך סיעתכם.

חיים רמון: לא, זה ברכה.

ראובן ריבלין: אל תטריד את ראש הממשלה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, למה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, נא לשבת.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר, שב, שב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני מבקש.

ראובן ריבלין: אתה לא תדבר עכשיו.

זהבה גלאון: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קורא אותך לסדר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מרגע זה מי שמפריע אני קורא אותו לסדר, ואני ממשיך את הקריאה לסדר.

אהוד אולמרט: - - -

ראובן ריבלין: לא, אין צורך, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אתה לא ממלא את מקומי, אתה ממלא-מקומו של ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: עכשיו אני אנהל את הישיבה, כחלון יעיר לי.

ראובן ריבלין: הוא ממלא-מקומי.

קריאה: תקרא אותו לסדר.

ראובן ריבלין: לא, לא אקרא לסדר, חלילה.

ראובן ריבלין: כבוד ראש הממשלה, בבקשה.

מאיר פרוש: ראש הממשלה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אריאל שרון: אני מאמין, על בסיס התוכניות שאנו מקדמים עם הסוכנות היהודית ועם הקהילות ברחבי העולם, שעד 2008 נגיע למצב שבו לפחות 20,000 צעירים יהודים, שהם כחמישית מכלל כל שנתון יהודי בעולם, יבואו לישראל לחיות פה שנה.

אריאל שרון: למצב כזה תהיה השפעה עצומה על חיזוק זהותם היהודית של הצעירים בתפוצות.

אריאל שרון: זה אינו חלום - או אולי יותר נכון, זה חלום, אבל יש בידנו להגשימו.

נסים זאב: למה לא מעודדים את הילודה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר.

נסים זאב: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

נסים זאב: שאלתי רק שאלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, פעם שלישית.

ראובן ריבלין: להוציא אותו.

נסים זאב: שאלתי רק שאלה - - -

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: להוציא אותו, בבקשה.

ראובן ריבלין: להוציא אותו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, שלוש דקות בחוץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, ארבע דקות בחוץ.

ראובן ריבלין: אדוני מחליט להפריע כשהוא יודע שאני אוציא אותו.

נסים זאב: אתה מתייחס אלי באופן שונה ובוטה.

ראובן ריבלין: הרבה יותר חברותי מאשר לאחרים.

ראובן ריבלין: בדיוק כשאני אומר שאני אוציא, אתה מתחיל לצעוק.

ראובן ריבלין: מה אני אעשה?

ראובן ריבלין: כאילו אתה מבקש ממני.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כך יהיה הלאה.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת נסים זאב יוצא מאולם המליאה.)

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

אריאל שרון: חברי הכנסת, אני מודה שהייתי שמח להמשיך לדבר על הנושאים הללו עוד ועוד.

אריאל שרון: מכיוון שנראה לי שהאופוזיציה התאהבה בשיטת הדיון הזאת, אני בטוח שעוד תספקו לי נושאים רבים שאוכל לנצל אותם ולדווח לחברי הכנסת על ההתקדמות בפעולות הממשלה בנושאים אלו.

יצחק כהן: מה זה מצחיק?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

אבשלום וילן: מעשים אין, לפחות - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אריאל שרון: מכיוון שנושאים אלה חוצים את המחלוקת הבין-מפלגתית השגורה, אני מקווה שתצטרפו אלינו ביישומם.

זהבה גלאון: - - - ליושב-ראש הסוכנות - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אריאל שרון: אני מאמין גדול בכוחה של האחדות הלאומית.

אריאל שרון: כבר הוכחנו פעמים רבות שיחד אנו יכולים לעשות דברים גדולים.

אריאל שרון: האחדות הלאומית אינה מתבטאת רק בקואליציה פוליטית, הגם שזו רצויה תמיד.

אריאל שרון: ביטויה האמיתי הוא בבניית הסכמה לאומית רחבה ובהתגייסות משותפת, מעבר לחילוקי הדעות האישיים והמפלגתיים, למען הכלל, למען החברה, למען עתידה ושגשוגה של מדינת ישראל.

אריאל שרון: אני קורא לכל באי הבית ולכל אזרחי ישראל להשתתף במאמץ הזה, החשוב כל כך לנו, ובעיקר לבנינו ולנכדינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עשיתם בשנה?

אריאל שרון: תודה לכם.

אופיר פינס-פז: זהו?

ראובן ריבלין: תודה לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לא כתובה מלה אחת בסעיף 42, מלבד מה שכתוב בו.

ראובן ריבלין: אני מציע לכם להסתכל עליו.

זהבה גלאון: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, עכשיו מבטי מופנים לכאן.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש האופוזיציה, ראש הממשלה לשעבר, חבר הכנסת שמעון פרס.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צדקה חברת הכנסת רוחמה אברהם, חבר הכנסת ליבוביץ, ראש הממשלה אריאל שרון אמר שבשנה אחת אי-אפשר להשיג הרבה.

שמעון פרס: אבל אני חייב להגיד שהממשלה הוכיחה שבשנה אחת אפשר לקלקל הרבה.

שמעון פרס: אני לא זוכר ממשלה אחת שבשנה כה קצרה עשתה כל כך הרבה שגיאות נוראות לרעת העם, על חשבונו, על חשבון השכבות - - -

אליעזר כהן: מפלגת העבודה ב-1993 - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שמעון פרס: אני פשוט אקח את הדין-וחשבון של הממשלה עצמה, אני אקח את המצע של הממשלה הנוכחית מלפני שנה, ואקרא בקיצור מה היא הבטיחה, ומה קרה.

שמעון פרס: סעיף 5.1 - "הממשלה תפעל לבניית חברה צודקת" - אם היתה ממשלה שהרסה את הצדק, זו הממשלה הזאת.

שמעון פרס: זו ממשלה שבה ההון מתאושש והעם מתרושש.

שמעון פרס: עוני כזה עוד לא היה.

שמעון פרס: העם סבור שלא היתה ממשלה כל כך אכזרית.

שמעון פרס: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת נודלמן, רוסיה זה לא סוציאליזם, רוסיה זה דיקטטורה מכוערת, מחורבנת.

שמעון פרס: אל תשווה את זה אלינו.

שמעון פרס: אין לזה שום דוגמה.

שמעון פרס: תשווה אותנו להולנד, תשווה לדנמרק, תשווה לפינלנד, תשווה לשבדיה - חופשית, פורחת, הידברות, רמת חיים גבוהה.

שמעון פרס: אני מאוד מעריך את שר האוצר שהביא מאמריקה - הוא החליט שנהיה גדולים.

שמעון פרס: עד עכשיו הוא הוכיח בדבר אחד שאנחנו יכולים להיות גדולים כמו אמריקה - באכזריות, לא בגדוּלה; באכזריות כלפי נכים, כלפי ילדים, כלפי זקנים, כלפי שכבות חלשות.

שמעון פרס: מה אתם אומרים לנו?

המשפטים יוסף לפיד: בוש יודה לך.

שמעון פרס: עכשיו אני ממשיך – "בעלת רגישות לצורכי הפרט; היא תעמיד במרכז מדיניותה את הדאגה לאזרח" - איזו דאגה לאזרח?

שמעון פרס: האזרח לא יודע מזה, תשמעו את דעת האזרח - "את המאבק" - כאן היא הצליחה – "את המאבק באבטלה" - איזו הצלחה עצומה – "ובעוני" - עוד לא היה עוני כזה בישראל.

שמעון פרס: אתם גרמתם לזה.

שמעון פרס: לא העולם, לא אף אחד אחר.

שמעון פרס: מ-1977 בזבזתם בשטחים מיליארדים של דולרים, וגם היום.

שמעון פרס: שר האוצר, אתה מנהל כלכלה פוליטית, לא כלכלה חברתית.

שמעון פרס: אתה לא נוגע, לא בשטחים, לא בהתנחלויות, או בשינוי מדיני.

שמעון פרס: במה אתה נוגע?

שמעון פרס: בלחם?

שמעון פרס: בקצבאות לזקנים?

שמעון פרס: 100,000 זקנים צריכים להרגיש כך במדינת ישראל.

שמעון פרס: אתה לא נוגע, אתה לא מעז לגעת בשום סעיף פוליטי בכל המעמד שלך.

בנימין נתניהו: אתה טועה.

שמעון פרס: אני שמח על הטעות.

שמעון פרס: אולי תגלה לי עוד סודות.

שמעון פרס: אני חי בארץ הזאת.

שמעון פרס: ביבי, שמע, בטלוויזיה תגיד מה שאתה רוצה.

שמעון פרס: כאן יושבים אנשים שיודעים את המצב.

שמעון פרס: אנחנו לא טלוויזיה ולא מקרר.

שמעון פרס: אנחנו חיים במדינה.

קריאה: ב-DVD.

שמעון פרס: תשמעו עכשיו את הסעיף הבא של הממשלה: "הממשלה תעמיק את גביית המס - - -

בנימין נתניהו: שמעון, שמעת על הקלות במס ליש"ע?

שמעון פרס: כמה כבר שרפתם?

שמעון פרס: כמה אפשר?

שמעון פרס: נגמר הכסף, אין לך ברירה.

שמעון פרס: אין לך כסף, רק גירעונות.

שמעון פרס: עכשיו אתה רוצה לפגוע בחינוך?

שמעון פרס: איפה שרת החינוך?

שמעון פרס: נעלמה לנו.

שמעון פרס: גברתי, מאז שאריק שרון ראש הממשלה קיצצו בתקציב החינוך 12 פעמים.

שמעון פרס: 12 פעמים עשו לך קיצוצים.

שמעון פרס: הורידו 3 מיליארדי שקלים מתקציב החינוך.

שמעון פרס: אנחנו רואים את התוצאות בבתי-הספר, בלימודים, ברמת החינוך.

שמעון פרס: זה אתה צריך לעשות?

שמעון פרס: זו טובת האזרח?

שמעון פרס: זו טובת הילד?

יובל שטייניץ: אבל היית חבר בממשלה.

יובל שטייניץ: שנתיים היית בממשלה - - -

שמעון פרס: אני מדבר על השנה האחרונה.

יובל שטייניץ: - - -

שמעון פרס: הייתי בממשלה, טעיתי.

שמעון פרס: אתה יודע מה, אני טעיתי ואני רוצה לחסוך ממך טעות.

שמעון פרס: צא מהממשלה הזאת.

שמעון פרס: אני כבר לא יכול לצאת, אתה צא.

שמעון פרס: אם יש טעויות - צא.

שמעון פרס: צא ואל תטעה.

יובל שטייניץ: הרושם שלי הוא שאתה תיכנס עוד לפני שאני אצא.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אם אדוני יפנה אליהם אני לא אוכל - - -

שמעון פרס: מה שאתה אומר, אני אעשה.

דניאל בנלולו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

שמעון פרס: הסעיף הבא של מצע הממשלה מלפני שנה: "הממשלה תפעל לשיפור מצבם של הגמלאים והקשישים".

שמעון פרס: מה עשיתם בשנה, אלוהים?

שמעון פרס: מה עשיתם לגמלאים?

שמעון פרס: מה עשיתם לקשישים?

שמעון פרס: ביזיתם אותם.

שמעון פרס: הם לא יכולים לדבר בטלפון.

שמעון פרס: אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, תתנהג יפה ואל תפריע באמצע.

שמעון פרס: זה לא מתאים לך.

שמעון פרס: אתה רוצה להיות ראש ממשלה, שב בשקט ואל תפריע לי כשאני מדבר.

שמעון פרס: אתה ממלא-מקום ראש הממשלה, אל תשכח.

שמעון פרס: אתה לא רק שר מסחר ודואר ותעסוקה ולחם.

שמעון פרס: הכול.

שמעון פרס: אתה גם ממלא-מקום.

שמעון פרס: תנהג בסדר.

אהוד אולמרט: ראש הממשלה ואני ניסינו להבין מה אתה אומר, ולא הצלחנו.

שמעון פרס: היות שאנחנו בידידות רבה, אני אתן לך קורס לאחר מכן.

שמעון פרס: היות שאתה כל כך מתקשה להבין, אני מקבל על עצמי להישאר כאן ולהסביר לך דבר דבור על אופניו.

שמעון פרס: באמת קשה להבין.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אם אדוני יפנה למישהו מהקהל היושב כאן, לא אוכל להגן.

שמעון פרס: הסעיף הבא במצע הממשלה: "הממשלה תדאג במיוחד לאוכלוסיות מיוחדות".

שמעון פרס: למי?

שמעון פרס: לנכים - נורא דאגתם להם.

שמעון פרס: קיצצתם את ההקצבה להם.

שמעון פרס: לעיוורים – הלוא אתם עיוורים לעיוורים.

שמעון פרס: לחירשים - הלוא אתם חירשים לחירשים.

שמעון פרס: אילמים - אין לכם גם מה לומר לאילמים.

שמעון פרס: למשפחות חד-הוריות.

שמעון פרס: כל זה מהמצע שלכם, אל תטעו.

שמעון פרס: נורא דאגתם למשפחות חד-הוריות.

שמעון פרס: הרסתם אותן.

שמעון פרס: לילדים חריגים - נורא חרגתם לטובת הילדים החריגים.

יוסי שריד: לילדים החריגים דווקא דאגו.

יוסי שריד: ..

שמעון פרס: אני מבקש לא לעזור לי.

שמעון פרס: הסעיף הבא: "הממשלה תפעל נחרצות להגברת העלייה מכל הארצות".

שמעון פרס: נחרצות.

שמעון פרס: תשמעו, באה עלייה מארגנטינה, הבטיחו לה הרים וגבעות.

שמעון פרס: הממשלה פעלה נחרצות - חלקם חזרו לארגנטינה.

שמעון פרס: איזו נחרצות.

שמעון פרס: הממשלה תפעל לעלייה מרוסיה - לצערי הרב, במקום עלייה התחילה ירידה.

שמעון פרס: נחרצות.

שמעון פרס: הכול היה נחרץ.

שמעון פרס: מה פעלתם?

שמעון פרס: מה עשיתם?

שמעון פרס: איזה מאמץ?

שמעון פרס: איזו תשומת לב?

עוזי לנדאו: - - -

שמעון פרס: "הממשלה תפעל בהדרגה להבטיח שוויון הזדמנויות בחינוך לכול" - אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, אני מפחד שתפסיד את הנקודה הזאת: הממשלה תנהיג חינוך חובה לגילאי שלוש--חמש.

שמעון פרס: נכון?

שמעון פרס: הממשלה תעשה בהדרגה להארכת יום הלימודים.

דליה איציק: עשתה.

גלעד ארדן: אתה הבטחת מזרח תיכון חדש - - -

שמעון פרס: אני מבקש מחברי הערבים להקשיב: "הממשלה תפעל ליצירת מקומות עבודה, תוך תיעוש, ביישובים הערביים".

שמעון פרס: הרגשתם בזה?

אחמד טיבי: פיוס.

שמעון פרס: הדרוזים הרגישו בזה?

שמעון פרס: הבדואים הרגישו?

שמעון פרס: הצ'רקסים הרגישו?

שמעון פרס: היישובים הערביים עומדים בראש סולם העוני והאבטלה בישראל.

שמעון פרס: זה מה שפעלתם?

שמעון פרס: "הממשלה תדאג להוספת מקומות אשפוז ולמכשור רפואי מודרני בבתי-החולים והמרפאות" - לעת עתה כולם על סף פשיטת רגל.

שמעון פרס: אני רוצה לומר לך, אדוני ראש הממשלה, שעד הבחירות האחרונות בראש מעייניך היתה אחדות העם.

שמעון פרס: גם היום דיברת יפה מאוד על כך שצריך לאחד את העם, אבל הקמת ממשלה של תשלילים, של שוללים.

שמעון פרס: ובכן, מפלגה אחת, שינוי, שוללת דתיים.

שמעון פרס: אני נגד מפלגות דתיות, אבל אני גם נגד מפלגות שוללות דתיים, שזה העיקר שלהן.

שמעון פרס: לא לחינם, לעומת כל הרשימה הנהדרת הזאת, הצגת הישג שלא נשכח אותו: אין משרד דתות.

שמעון פרס: אומנם משלמים משכורת לעובדי המשרד, אבל אין משרד דתות.

שמעון פרס: איך אמר שר המשפטים?

שמעון פרס: אני עומד לשלוח לך מכתב ברכה על ההישג הבלתי-נשכח הזה למען אחדות העם, שמשנה את פני המדינה מן הקצה אל הקצה.

שמעון פרס: אחר כך יש מפלגה אחרת - מפד"ל.

שמעון פרס: היא שוללת שלום.

שמעון פרס: היא יושבת בממשלה כדי לא לאפשר שלום.

שמעון פרס: זה תפקידה היחיד.

שמעון פרס: הולכים לרב אחד והוא אומר: אל תעשה שלום.

שמעון פרס: הולכים לרב שני: אל תעשה שלום.

שמעון פרס: הרבנים אומרים להם שיצאו מהממשלה כמה שיותר מהר, אבל בין שלמות הכיסא לבין שלמות הארץ יש קצת קושי לבחור, ועל כן הם עדיין - חייבים לומר לזכותם - נשארו בממשלה.

שמעון פרס: אחר כך יש איחוד לאומי.

שמעון פרס: הוא שולל דמוקרטיה.

שמעון פרס: נחלק את הארץ לקנטונים, נפנה למצרים שתיקח את הפלסטינים.

שמעון פרס: נפנה לירדן שתיקח את הפלסטינים.

שמעון פרס: בשביל מה כל הבעיות?

שמעון פרס: גם אפשר להשתמש באוטובוסים ומדי פעם בפעם לפגוע באסואן ולפגוע בסוריה.

שמעון פרס: יש לבעיות פתרון דמוקרטי.

שמעון פרס: איך אמר האדם הזה?

שמעון פרס: מי שיש לו פטיש ביד חושב שכל בעיה היא מסמר.

שמעון פרס: דופקים על הראש של המסמר ופותרים את הבעיה.

שמעון פרס: ממשלת הפטיש והמסמר של איווט ליברמן.

שמעון פרס: אחר כך, מה שקרה לליכוד הוא הכי נורא.

שמעון פרס: פעם לאנשי הליכוד באמת היתה תחושה, פאתוס חברתי.

שמעון פרס: מה קרה לכם?

מיכאל איתן: שלחנו 40 מנדטים, ואתם 19.

שמעון פרס: מה זה שווה?

שמעון פרס: מיקי, מה זה שווה?

שמעון פרס: קרא את הסקרים.

שמעון פרס: מה שווה מנדט?

מיכאל איתן: המנדטים באו מהעם.

שמעון פרס: המנדטים לא בידך, אלא בידי חברי מרכז הליכוד שבאים הנה ואומרים לך מה לעשות.

מיכאל איתן: המנדטים באו מהעם.

שמעון פרס: איזה מנדט יש לך, מיקי, הלוא אתה מיעוט במפלגתך.

שמעון פרס: מה כל כך טוב לשבת על הכיסא הזה.

מיכאל איתן: זה אולי לא שווה, אבל אתה מוכן שזה יהיה ההיפך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש האופוזיציה, אנחנו מתחילים להגיע לסיום דבריו - - -

מאיר פרוש: זה היה מעניין.

דוד אזולאי: הוא אמר דברי טעם.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, תפקיד האופוזיציה זה להיות אופוזיציה, ותפקידי לתקוף את מה שאני תוקף.

ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח.

ראובן ריבלין: אדוני יתקוף ולא יפנה לאנשים אחד אחד.

שמעון פרס: מיקי, מה שווה המנדט שלך?

שמעון פרס: מה אתה יכול לעשות אתו?

שמעון פרס: אתה קופץ מעניין לעניין, לא שומעים אותך.

שמעון פרס: ביום שישי האחרון העם הביע בוז לממשלה הזאת.

שמעון פרס: לא היה סקר כזה בכל תולדות המדינה.

גלעד ארדן: עוד פעם סקרים.

גלעד ארדן: די, תיגמלו מזה כבר.

שמעון פרס: במקום לאחד את העם הקמתם ממשלה המפלגת את העם - בין דתיים לבין חילונים, בין עשירים לבין עניים, בין סובלים לבין נהנתנים.

שמעון פרס: ואתם כל הזמן בצד הנהנים.

שמעון פרס: מה עשיתם לחינוך?

שמעון פרס: מה עשיתם לדור הבא?

שמעון פרס: מה עשיתם לבריאות?

שמעון פרס: אדוני ראש הממשלה, שמעתי את הבשורה שלך לעתיד.

שמעון פרס: זה די מעניין.

שמעון פרס: איך אתה תביא לשנה את כל הנוער היהודי כאשר ביטלת למעשה את התוכנית שאמורה לעשות זאת, את "תגלית"?

שמעון פרס: היתה "תגלית", והיו אמורים לבוא לארץ אנשים צעירים, 20,000 אנשים, וביטלתם אותה.

אהוד אולמרט: אפשר להגיד הכול, אתה ממש לא רציני.

אהוד אולמרט: אני מתפלא עליך, התוכנית נמשכת.

שמעון פרס: אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, אתה קם ומבטיח כאן.

שמעון פרס: מאיפה תיקח את הכסף, מהדפיציטים?

ראובן ריבלין: השר אולמרט, אין פה ויכוח.

שמעון פרס: איך אתה תביא את כל הנוער, כשאתה לא יכול להביא חלק מהנוער בחלק מהזמן?

שמעון פרס: אתה אמרת שני דברים.

שמעון פרס: אחדות העם – פילגתם, לא איחדתם, ואתם הולכים ומפלגים, עם 40 המנדטים המפורסמים האלה.

מיכאל איתן: העם זה לא אתם.

שמעון פרס: העם זה גם לא אתה.

מיכאל איתן: אפשר גם בלעדיכם.

שמעון פרס: היית פעם, בקוניונקטורה מסוימת.

שמעון פרס: אמרת שתקים כאן שירות לאומי.

שמעון פרס: תגיד לי, איך ממשלה שרוצה להתפרק מאחריות פתאום תקים שירות לאומי?

שמעון פרס: מה, תנהלו את השירות הלאומי?

שמעון פרס: תנהלו גדודי עבודה?

שמעון פרס: זה בהתאם לתוכנית הזאת, שהממשלה מתפרקת מתפקידיה?

שמעון פרס: איך תעשו את זה?

שמעון פרס: שלא לדבר על עניין העלייה.

שמעון פרס: אני רוצה לומר כמה מלים בנושא המדיני.

משה גפני: הם יביאו את הצעירים מחוץ-לארץ במטוס של מוטי זיסר.

ראובן ריבלין: ראש האופוזיציה סיים פרק זה, עכשיו הוא רוצה לומר כמה מלים בנושא המדיני.

שמעון פרס: לא היה דבר יותר שלומיאלי מסיפור הגדר.

שמעון פרס: בהתחלה התנגדת, הבנתי.

שמעון פרס: אחר כך שר הביטחון בן-אליעזר הציע גדר, שאמורה היתה לתת הגנה נגד טרור לאורך הגבול.

שמעון פרס: לקחתם וסיפחתם את זה עד לב השמים.

אהוד יתום: בגלל אוסלו.

שמעון פרס: לא ביטלתם את אוסלו.

שמעון פרס: הממשלות של הליכוד לא העזו אף פעם לבטל את אוסלו.

מיכאל איתן: הוא נמוג.

שמעון פרס: אתם ממשיכים באוסלו.

שמעון פרס: הלכתם ל"וואי פלנטיישן" בהסכם לא-אוסלו, וקיבלתם את מפת הדרכים, שהיא המשך אוסלו.

שמעון פרס: אל תספרו סיפורים.

שמעון פרס: הסכמתם לשתי מדינות, הסכמתם למדינה פלסטינית, הסכמתם להפרדה.

שמעון פרס: מה הגאווה הזאת?

צבי הנדל: אוסלו מת.

יובל שטייניץ: זה שקשה לבטל משהו רע, לא הופך את זה לטוב.

שמעון פרס: הגדר הזאת מביאה אותנו להאג.

שמעון פרס: כדי לצאת מהאג אנחנו מנסים לשנות גם את האג וגם את הגדר.

שמעון פרס: כבר יש גם גדר חדשה בתוואי חדש.

שמעון פרס: במקום לשמור על אחדות ירושלים, פילגתם את ירושלים.

שמעון פרס: פילגתם אותה גם בין יהודים לערבים, גם בין ערבים לבין עצמם.

שמעון פרס: דברים שאמרת כאן, מעל במת הכנסת:

שמעון פרס: אנחנו נוריד את המאחזים, נקודה.

שמעון פרס: הנקודה נשארה, כן גם המאחזים.

שמעון פרס: שום דבר לא השתנה.

שמעון פרס: ועכשיו אתה בא עם תוכנית, שאנחנו לא יודעים את מהותה, אבל דבר אחד כל אחד בכנסת מבין - - -

אופיר פינס-פז: הוא יעשה אותה בנחישות.

שמעון פרס: התוכנית שלך והממשלה שלך עומדות בסתירה.

שמעון פרס: עם הממשלה הזאת אין שום סיכוי לבצע תוכנית.

שמעון פרס: אפשר להודיע עליה, אבל אין שום סיכוי – לא עם ליברמן, לא עם איתם.

גלעד ארדן: ואתך אפשר לעשות?

שמעון פרס: אתה מלא געגועים, אני רואה.

שמעון פרס: אני לא.

ראובן ריבלין: נדמה לי שמקולו של ארדן נשמעו חששות.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסכם את דברי ולומר מה אנחנו מציעים, מפני שגם אחרים מקשיבים: במקום כלכלה אכזרית - כלכלה חברתית; במקום כלכלה קפיטליסטית, תאצ'ריסטית - כלכלה סוציאל-דמוקרטית.

שמעון פרס: רוב העם רוצה בזה, ואל תספרו לנו "בובע מייסעס".

שמעון פרס: המדינה התנהלה, פרחה ושגשגה.

שמעון פרס: אתה אמרת שהצמיחה היא 1.3%, זאת צמיחה שלילית, מפני שהריבוי הטבעי הוא 2.2%, וכבר שנה שלישית יש ירידה כזאת.

שמעון פרס: אנחנו מציעים משק מבוסס על הידברות, על עבודה, על חינוך, על בריאות, על שיתוף העם, על דאגה לאזרחי העם, לא רק לעשירי העם, לכל העשירונים.

שמעון פרס: אנחנו מציעים להיות חלוקים בדעותינו, לא לטפח שנאה בתוך העם – לא בין דתיים לבין חילונים, לא בין עשירים לבין עניים, לא בין ערבים לבין יהודים.

שמעון פרס: לא להגיד דבר אחד ולעשות דבר הפוך.

שמעון פרס: ואנחנו מציעים ללכת לשלום.

שמעון פרס: הלוא הסכמתם לשתי מדינות, הסכמתם ל-242 ול-338, שזה פחות או יותר 1967.

שמעון פרס: למה אתם מחכים?

שמעון פרס: למה אתם מצפים?

שמעון פרס: אין לנו לא כסף ולא זמן.

שמעון פרס: הצד הדמוגרפי מאיים עלינו.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, יש אלטרנטיבה.

שמעון פרס: ממשלה שעוררה תקווה רבה בלב הציבור, גם אכזבה אותו, ובצדק.

שמעון פרס: מה שהיא הבטיחה, היא עשתה להיפך.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת שמעון פרס, יושב-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בדיון.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, ואחריו – חברי הכנסת משה גפני, אחמד טיבי, עמיר פרץ, עזמי בשארה, מגלי והבה, טלב אלסאנע, אילן ליבוביץ וגדעון סער.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, כבוד השרים והשרות, חברי חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את נאומו של ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שמעון פרס, והאמת היא שהוא שכנע אותי.

ניסן סלומינסקי: הוא שכנע אותי, פרט לסוף.

ניסן סלומינסקי: פתאום נזכרתי, שאם אשתכנע ונעזוב את הקואליציה, לא תעבור דקה אחת וחבר הכנסת פרס ומפלגתו זורמים פנימה.

ניסן סלומינסקי: אם כך, מה שווה כל השכנוע, לשכנע אותי, כדי שהוא יוכל להיכנס פנימה?

ניסן סלומינסקי: אמרתי לעצמי: תחשוב עוד פעם.

ניסן סלומינסקי: אדוני ראש הממשלה, שמעתי את נאומך, שהייתי מגדיר אותו כהתנתקות חד-צדדית.

ניסן סלומינסקי: כאילו אתה נמצא על אי בודד, חי את האוטופיה, והגלים מסביב לא קיימים.

ניסן סלומינסקי: ומאחר שיש לי שלוש דקות, אני רוצה לדבר רק על נקודה אחת.

ניסן סלומינסקי: אדוני ראש הממשלה, הובלת אותנו במשך שנות דור בתפיסת עולם של יישוב ארץ-ישראל.

ניסן סלומינסקי: כל נקודה ונקודה הוסיפה לך עוד שנות חיים; כל נקודה ונקודה יצאה מתוך הלב ונמצאת בלבך.

ניסן סלומינסקי: אתך יחד גנבנו סוסים, אתך יחד יישבנו.

ניסן סלומינסקי: מה קרה לך, אדוני ראש הממשלה?

ניסן סלומינסקי: איך אתה ברגע מסוים מנסה להתנתק מכל עברך המפואר, מעלה על דל שפתותיך עקירת יישובים, החזרת שטחים?

ניסן סלומינסקי: ועוד בשביל כלום.

ניסן סלומינסקי: מילא כשאמרת שיכול להיות שצריך לעשות דברים כואבים, הסברת שהשלום חשוב ויכול להיות שבשביל השלום צריך להתכופף.

ניסן סלומינסקי: אני חולק עליך, אבל לפחות היתה סברה מסוימת בדבריך.

ניסן סלומינסקי: אבל עכשיו אין שלום, אין שום דבר, ארגוני הטרור מודיעים שהם ימשיכו לפגע בנו תוך כדי נסיגתנו, ואתה מודיע שאפילו תחת אש יתפנו היישובים.

ניסן סלומינסקי: אז למה לפנות את היישובים?

ניסן סלומינסקי: למה אתה עוקר עוד חלקים מלבך שלך, שאתה כל כך אוהב?

ניסן סלומינסקי: בשביל מה?

ניסן סלומינסקי: אפילו שלום אתה לא מביא, ורק נותן לטרור תחושה שהוא ניצח.

ניסן סלומינסקי: ולא רק תחושה.

חיים רמון: זה שאנחנו בעזה, זה לא מנצח.

חיים רמון: זה שאתה נשאר בעזה, אתה נותן להם כבוד לטרור.

חיים רמון: כי ככה הוא מחסל אותנו.

ניסן סלומינסקי: לאחרונה גם שמענו – שוב, אני לא יודע אם זה נכון, אני מקווה שלא – על אותה גדר, שהתנגדת לה, ובצדק, ובסופו של דבר החלטת להקים אותה, אנחנו מתחילים לשמוע שגם אותה אתה מתחיל להזיז לכיוון מערב, שבסופו של דבר היא תסמן את קו הגבול של 1967.

ניסן סלומינסקי: האם זאת כוונתך, אדוני ראש הממשלה?

ניסן סלומינסקי: זו לא עמדתך, זה לא אריק שרון – אז מה קורה?

ניסן סלומינסקי: מה עובר על ראש הממשלה, אדוני?

אתי לבני: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: לכן, מה שאני מבקש ומתחנן, איך אומרים, זה שתמשיך בדרכך המפוארת ושתיזכר בזיכרון נפלא לדורות, ואל תעשה את אותם דברים שחס ושלום יכולים להיות לדיראון עולם.

ניסן סלומינסקי: תודה לך.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, הקשבתי לנאומך, אני מבין שלא דיברת על מה שעשית בשנה הנוכחית, ובצדק, מכיוון שמה היית אומר?

משה גפני: מה נעשה בשנה הזאת?

משה גפני: אבל אני רוצה להתייחס לקטע אחד שמאוד הפריע לי, שדיברת על העובדה הזאת - ופנית לציבור החרדי - שכל צעיר צריך לשאת בנטל, שירות לאומי, שירות בבתי-חולים - - -

אתי לבני: אפשר לבקש קצת שקט?

אתי לבני: אפשר לפזר שם את הישיבה?

אתי לבני: חברת הכנסת איציק, חברת הכנסת אברהם, אפשר לבקש קצת שקט בשביל הדובר?

אתי לבני: אפשר לבקש קצת שקט בפינה שם?

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: כן, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני ראש הממשלה, לא הזכרת בנאומך מהי התרומה של לומדי התורה לעם היהודי, מהי התרומה של לומדי התורה לישראל.

משה גפני: כאשר מדברים על שירות לאומי, מהי התרומה שאתה מודע לה עשרות שנים, ואתה חוזר עליה גם היום – לא הזכרת את זה בנאומך.

משה גפני: אני מבקש, גברתי היושבת-ראש, רציתי להתחיל את הנאום, כמו שנהוג באופוזיציה, ולהגיד: הממשלה עשתה דברים טובים, אבל.

משה גפני: ישבתי וחשבתי, מה הדבר הטוב שהממשלה עשתה?

משה גפני: מה?

אילן שלגי: השאירה אתכם בחוץ.

משה גפני: חבר הכנסת שלגי, אני לא מפריע לך, אל תפריע לי.

משה גפני: אתה רוצה שאני אעשה אתך חשבון?

אילן שלגי: אני עוזר לך.

משה גפני: מה אתם עשיתם במשך שנה, אנשי שינוי?

משה גפני: מה עשיתם חוץ מרוח רעה?

אילן שלגי: קודם כול - - -

משה גפני: שום דבר.

משה גפני: פירקתם את משרד הדתות?

משה גפני: זו הצעה שלנו.

משה גפני: מה עשיתם?

משה גפני: מה קרה עם פירוק משרד הדתות?

משה גפני: תמשיכו לדבר על זה.

משה גפני: חוץ מרוח רעה שהבאתם על העם, על הממשלה, על הכנסת, על הציבור, אין לכם אפילו הישג מינימלי.

משה גפני: כלום.

משה גפני: נכון, אנחנו לא בקואליציה.

משה גפני: אנחנו, יהדות התורה, לא מפלגת שלטון.

משה גפני: גם כשאנחנו בקואליציה אנחנו לא שרים בממשלה.

משה גפני: אתם, יש לכם כיסאות, זה הדבר היחיד – כלום לא עשיתם.

משה גפני: כל ההבטחות שלכם, כל המצע שלכם, עלו בעשן.

משה גפני: ראש הממשלה לא ייתן לכם – אף אחד לא ייתן לכם את זה.

משה גפני: העם לא ייתן לכם את זה.

משה גפני: מה עשיתם?

משה גפני: אז אני מציע לך, אל תפריע לי.

משה גפני: הרי לא עשיתי אתך חשבון, אני מדבר בנימוס ובדרך-ארץ עם ראש הממשלה.

משה גפני: אל תפריע, אתם רק נטל עליו.

משה גפני: לפני שנה שלח ראש הממשלה את נציגיו לנהל אתנו משא-ומתן.

משה גפני: התנהל משא-ומתן.

משה גפני: ראש הממשלה, זכותו לעשות אתכם קואליציה.

משה גפני: למה הוא עשה אתכם קואליציה ולא אתנו אני לא יודע, אבל זו זכותו, אנחנו במערכת פוליטית.

משה גפני: לכל מיני אנשים יש כל מיני ניחושים למה הוא עשה את זה, וגם לי, אבל אתם בסך הכול 15 מריונטות – עושים מה שהממשלה אומרת.

משה גפני: באים לכאן, מדברים על חינוך – פגיעה אנושה במערכת החינוך – אתה יושב-ראש ועדת החינוך, לא רק הקיצוצים שכולם מדברים עליהם, מה התוצאות של מערכת החינוך?

משה גפני: מה עם בחינות המיצ"ב?

משה גפני: מה עם סקר PISA הבין-לאומי?

משה גפני: על מה אתה מדבר בכלל, תרמתם משהו?

אילן שלגי: לעזור לכם ללמוד מתמטיקה ומחשבים.

משה גפני: אז יש לך בקואליציה, אדוני ראש הממשלה, גם המפד"ל; מפלגה כמו שינוי, דבוקה לכיסאות.

משה גפני: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, אתה יכול להחזיר את עזה – הם לא יפרשו.

משה גפני: אצלם ההתנחלות בכיסאות הממשלה חשובה יותר מכול.

אלי אפללו: הם למדו את זה מכם.

משה גפני: מאתנו?

אלי אפללו: כן.

משה גפני: אלי אפללו, לא מתאים לך, אתה בחור אינטליגנטי.

אלי אפללו: אבל ממי הם למדו את זה?

משה גפני: אנחנו בממשלת רבין היינו באופוזיציה, נלחמנו נגד הקואליציה.

משה גפני: כשברק הסיע את המשחן בשבת פרשנו מהממשלה.

אלי אפללו: איזו אידיאולוגיה.

משה גפני: אתה מדבר עם יהדות התורה.

אלי אפללו: אני יודע, זה אותו הדבר.

משה גפני: אנחנו?

משה גפני: אנחנו בכלל לא מפלגת שלטון.

משה גפני: המקום שלנו הוא בכלל באופוזיציה.

משה גפני: אצלנו נדיר שאנחנו מצטרפים לקואליציה.

אלי אפללו: תקציבים, לא שלטון.

אתי לבני: חבר הכנסת גפני, אנא סיים.

אתי לבני: הארכתי לך.

משה גפני: אבל מפריעים לי.

אתי לבני: אתה בוחר לדבר אתו.

אתי לבני: אני הארכתי לך את הזמן.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: אדוני ראש הממשלה, אני מדבר אתך בכל הרצינות, מותר לך לבחור את דרכך, לא משנה שעשית את זה בדרך לא מכובדת כלפינו, אנחנו תמכנו בך יותר מכל ציבור אחר – תמכנו בך כמעט ב-100%.

משה גפני: מותר לך לעשות קואליציה עם מי שאתה רוצה, זו מערכת פוליטית.

משה גפני: נהגת אתנו לא בכבוד, אבל זה בסדר.

משה גפני: על זה אתה תעשה את חשבון הנפש.

משה גפני: אבל אני אומר לך, כשאתה מדבר על אחדות העם – העם מורכב מהרבה חלקים.

משה גפני: יש ציבור ערבי וציבור יהודי, עשירים ועניים, ותיקים ועולים, ויש גם ציבור חרדי גדול, ואני מציע לך, כשאתה מדבר, תחשוב גם עליו, כי הוא ציבור מאוד חלש כלכלית, אבל מאוד חזק אידיאולוגית, אף אחד לא ישבור אותו.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, האמת היא שרציתי לשאת דברים, וכדי שתקשיב – אולי פעם אחת תוכל להגיב על הדברים של חברי כנסת ערבים שעולים לדוכן – להפנות דברים אליך, אבל אתה דיברת לפנינו, ואולי עכשיו אנחנו נתייחס לדברים שלך.

אחמד טיבי: אין ספק שבשנה האחרונה, אדוני ראש הממשלה, הממשלה נכשלה כמעט בכל תחום – בתחום החברתי-הכלכלי, בתחום הפוליטי, המדיני והביטחוני.

אחמד טיבי: התרכזת בפתיחת הדברים שלך במצבה של האוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: חשבנו שתדבר על השוואת תקציבים, על העדפה מתקנת, על שוויון הזדמנויות, אבל פתחת ואמרת שתשנה את האווירה על-ידי שירות לאומי או צבאי.

אלי אפללו: למה לא?

אחמד טיבי: כך, אדוני ראש הממשלה, אתה מזלזל באינטליגנציה שלנו?

אחמד טיבי: אין לך הערכה מינימלית ל-common-sense שלנו?

אלי אפללו: זו לא הערכה?

אחמד טיבי: אתה לא יודע מהן הבעיות של המגזר הערבי?

אחמד טיבי: אתה לא יודע מה הסבל היומיומי של 47% המשפחות העניות של האוכלוסייה הערבית?

אחמד טיבי: כך אתה רוצה לפתור את הבעיות?

אחמד טיבי: 20 היישובים הראשונים בטבלת דורשי העבודה והאבטלה הם יישוביים ערביים, עשיתם משהו?

אחמד טיבי: השקעתם משהו בצמצום הנתונים האלה?

אחמד טיבי: אתה יודע שיותר מ-50% מהילדים הערבים הם עניים?

אחמד טיבי: עשיתם משהו?

אחמד טיבי: הפניתם משאבים?

אחמד טיבי: דנתם פעם אחת, אדוני ראש הממשלה, פעם אחת הבאת לממשלה דיון רציני, אמיתי, על מצבה של האוכלוסייה הערבית?

אחמד טיבי: אם אתם דנים במשהו, זה בפריזמה הביטחונית.

אחמד טיבי: פעם אחת תתייחסו אל הערבים כאל אזרחים.

אחמד טיבי: ואז באה הצהרה נוראה, ההצהרה הקשה ביותר של ראש הממשלה – אגב, נגד אוכלוסייה, נגד אזרחים – שאתה שוקל, אדוני ראש הממשלה, להעביר את אום-אל-פחם ויישובים אחרים לריבונות פלסטינית.

אחמד טיבי: הדברים האלה, אתה לא הראשון שחשבת עליהם.

אחמד טיבי: למען הגילוי הנאות צריך להגיד, שחשבו עליהם אנשים מהאגף הזה – רענן כהן, אפרים סנה – אבל הם לא ראש הממשלה, אדוני.

אחמד טיבי: אתה ראש הממשלה.

אחמד טיבי: אתה הרי יודע שזה לא יקרה בסוף.

אחמד טיבי: אני אומר דברים שאתה יודע, אולי החברים לא יודעים – הרי מייד לאחר שנבחרת לתפקיד ראש הממשלה נפגשת עם פקיד פלסטיני בכיר במטבח, אצלך בבית, והצעת לו, אדוני ראש הממשלה, את ההצעה הזאת, והזכרת שמות של יישובים.

אחמד טיבי: הזכרת את אום-אל-פחם, הזכרת את טייבה, הזכרת יישוב אחר בוואדי-עארה, וקיבלת דחייה על המקום.

אחמד טיבי: זה לא יצא לך סתם בשבועיים האחרונים, זו מחשבה מאורגנת, סיסטמתית.

אחמד טיבי: אתה הרי יודע שזה לא יקרה, כי פתרון קבע צריך הסכמה של ישות מדינית אחרת, של הרשות הפלסטינית.

אחמד טיבי: הם, כמובן, לא יסכימו.

אתי לבני: תודה רבה.

אחמד טיבי: הם כמובן לא יסכימו, אנחנו לא נסכים, אבל מה יוצא מזה, אדוני ראש הממשלה?

אחמד טיבי: שאתה אומר לאוכלוסייה הערבית: אתם אזרחים על-תנאי, אנחנו לא לוקחים אתכם ברצינות, אתם אזרחים ללא אזרחות.

אחמד טיבי: זה המסר שלך לאזרחים הערבים ולמיעוט הערבי?

אחמד טיבי: ככה אתה רוצה לצמצם את הפערים, לתת שוויון הזדמנויות?

אתי לבני: תודה רבה.

אחמד טיבי: דיברת על שילוב ערבים בחברות ממשלתיות.

אחמד טיבי: זה כולל את תושבי אום-אל-פחם, קו התפר?

אחמד טיבי: אני בכלל חושד – ובזה אסיים, גברתי היושבת-ראש – שהתוכנית שלך היא להעביר כל מה שנמצא מזרחה מכביש חוצה-ישראל.

אחמד טיבי: זו המחשבה שלך.

אחמד טיבי: אתה בעל התוכנית של שבעת הכוכבים במשולש.

אחמד טיבי: כשהזכרת את טייבה, אום-אל-פחם ועוד כפר בוואדי עארה - זה קו התפר שעליו אתה חושב.

אתי לבני: תודה רבה.

אחמד טיבי: אתה אומנם נולדת פה, אדוני ראש הממשלה - -

אתי לבני: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: - - הוריך לא נולדו פה.

אתי לבני: תודה.

אחמד טיבי: תושבי אום-אל-פחם נולדו פה, ההורים שלהם נולדו פה, הסבא שלהם נולד פה, דור על גבי דור על גבי דור, והם נמצאים כאן הרבה לפני האנשים שרוצים לנתק אותם מהמדינה - - -

אתי לבני: תודה רבה.

גלעד ארדן: - - -

אתי לבני: אנא סיים, חבר הכנסת טיבי.

גלעד ארדן: - - -

אחמד טיבי: - - - אנחנו מחכים לאזרחות הפגומה שלנו.

אחמד טיבי: אתם מטילים עליה צל כבד.

אחמד טיבי: זה לא נקרא רצון לצמצם פערים - -

אתי לבני: תודה רבה.

אחמד טיבי: - - זה נקרא רצון לקרוע קרע עוד יותר עמוק בין הרוב לבין המיעוט.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת עמיר פרץ, לרשותך שלוש דקות, בבקשה.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, השנה הזאת תהיה בעיני שנה, שאם אני הייתי רוצה למצוא לה כינוי מתאים מנקודת מבטי, הייתי קורא לה: שנת הביבי-שואו.

עמיר פרץ: יש לנו שנה של הופעות יוצאות מן הכלל, הופעות שהיו זוכות לנקודות רבות בכל פסטיבל.

עמיר פרץ: כאשר בעידן הביבי-שואו מרמים את חברי הכנסת, זה בסדר.

עמיר פרץ: אבל, כאשר משתמשים בממשלה – אדוני ראש הממשלה, אתה נתת גיבוי לשר האוצר לפני שלושה חודשים, כאשר בממשלתך הקודמת, בתקופתו של שר האוצר הקודם, סילבן שלום, קיבלתם החלטה להעלות את מס ערך מוסף מ-17% ל-18%, וקבעתם שזו הוראת שעה לשנה וחצי.

עמיר פרץ: כלומר, כולם ידעו שב-1 בינואר 2004 מס ערך מוסף ירד בחזרה מ-18% ל-17%.

עמיר פרץ: בא שר האוצר לממשלתו ומבקש להאריך את תוקף הוראת השעה עוד בשנה, ל-2004.

עמיר פרץ: לא חולפים להם חודשיים, וכבר בא שר האוצר ובתוקף סמכותו מודיע שהוא מוריד בחזרה את המע"מ.

עמיר פרץ: האם זו לא הצגה מתוכננת?

עמיר פרץ: האם השיטה הזאת, תסלחו לי, שיטת הממשלה ששר האוצר מנהיג אותה, אינה זו של גנב הרכב המודרני, שקודם גונב לך את האוטו, ואחר כך מתקשר אליך מהטלפון שלך ומנהל אתך משא-ומתן כמה יעלה לך להחזיר אותו?

אחמד טיבי: שלא תעז להזכיר - - -

עמיר פרץ: לא אמרתי.

עמיר פרץ: שמת לב, אדוני?

עמיר פרץ: לא ציינתי שמות.

עמיר פרץ: פעם אחת ראיתי שהחברים שם נעלבו, לא שר האוצר.

עמיר פרץ: אבל, אני אומר לכם, זה פועל בכל דרך: קודם לוקחים לך את הלחם, אחר כך אומרים לך, בוא, נקל עליך, ניתן לך הפחתה באורז.

עמיר פרץ: קודם לוקחים לך את הקצבאות, אחר כך אומרים לך, בוא נקל עליך, נפחית לך במכשירי חשמל.

עמיר פרץ: מה זו מדיניות התעתועים הזאת?

עמיר פרץ: באמת מישהו חושב שהסקרים שהוצגו בממשלה על-ידי שר האוצר יש להם אחיזה במציאות?

עמיר פרץ: לא נעים לי, אדוני ראש הממשלה, חיפשתי איזה דימוי שיתאים, כי יש הרבה מאוד ברחובותינו ובכוחותינו שלפעמים מתבלבלים בין הסמ"ך לשי"ן.

עמיר פרץ: אני לא רוצה לומר באיזה מקום בדיוק, אז אמרתי שאמצא לעצמי מקורות לעניין הזה.

עמיר פרץ: אתה יודע, בשופטים י"ב, כאשר היתה אותה מלחמה לא כל כך סימפתית בין אנשי גלעד לבין פליטי אפרים, וכאשר רצו לבדוק מי הוא מי, ביקשו שיאמרו "שיבולת" – החבר בני אלון יכול לסייע לי.

עמיר פרץ: מי שאמר "שיבולת" – עבר; מי שלא יצא לו "שיבולת", אלא "סיבולת", לא עבר.

עמיר פרץ: אז צריך לומר לשר האוצר, שיש הרבה מאוד שמתבלבלים בין הסמ"ך לשי"ן, ולא יודעים להחליט אם זה עידן הסקרים של ביבי או השקרים של ביבי.

אתי לבני: תודה רבה.

עמיר פרץ: צריך לדעת שיש גבול, לא רק לעובדה שלוקחים מאנשים, כי זה שלקחתם מהם זו שאלה אחת, אבל זה שהשפלתם אותם - זו שאלה שעליה לא יסלחו לכם לעולם.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת עזמי בשארה.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, צריך באמת לדבר עם האופוזיציה ולבקש ממנה להפסיק עם ההרגל הזה, מכיוון שזו ממש טרחה לשמוע את הנאומים הללו כל פעם, מה עוד שראש הממשלה מביא לנו נאום כתוב, קורא אותו כאן, לא מתייחס בכלל לנושא הדיון: תפקודה של הממשלה בשנה שעברה.

עזמי בשארה: הוא אומר את מה שיש לו.

עזמי בשארה: אני חושב שהאופוזיציה נותנת לו רק הזדמנות.

עזמי בשארה: על כל פנים, אני הבנתי מהסיכום של התזות שלו על השנה שעברה, שביטחון הוא שיביא לשלום, ולא שלום יביא לביטחון.

עזמי בשארה: האמת היא, לא הבנתי איזה ביטחון הביא לאיזה שלום.

עזמי בשארה: הוא אומר שהוכח לו שלא נכון ששלום מביא לביטחון.

עזמי בשארה: לא היה שלום בשביל שיוכח.

עזמי בשארה: אבל הוא הוכיח באמת שהתזה שלו שביטחון יביא לשלום היא אוקסימורון, לא מובן בכלל מה זה, והאם אפשר ביטחון תחת כיבוש, אלא הוא מתכוון לביטחון של בית-קברות ממש, שלום, שקט על-ידי שימוש בכוח ועוד כוח ועוד כוח.

עזמי בשארה: לא ברור לי מה הוכח בתקופתו של ראש הממשלה שרון.

עזמי בשארה: על כל פנים, פתאום אנחנו פוגשים כמעט נאום לצופים, גברתי: יהיה שירות לאומי, ויהיו 50,000 צעירים יהודים בשנה, 20,000 יהודים בשנה, חמישית מכל מחזור הוא אמר.

עזמי בשארה: ממש נאום לצופים.

עזמי בשארה: לא מובן לי בכלל מה הכוונה, מה זה יפתור, יחזק את היחסים בין ישראל לבין הגולה.

עזמי בשארה: על כל פנים, אני לא הבנתי מה כוונתו שהוא חוזר על זה כמה פעמים כשהוא מדבר על המגזר הערבי; כאילו בעיית החברה הערבית היא שירות לאומי.

עזמי בשארה: אם יהיה שירות לאומי ייפתרו בעיות החברה הערבית.

עזמי בשארה: איזה לאום?

עזמי בשארה: לאומי מה, לאומי יהודי?

עזמי בשארה: אני חשבתי, מדובר על 20,000 שיבואו - לחזק את היחסים בין ישראל לבין הגולה.

עזמי בשארה: איזו גולה?

עזמי בשארה: הישראלית או הגולה היהודית?

עזמי בשארה: אז מדובר בלאום יהודי.

עזמי בשארה: אז האוכלוסייה הערבית צריכה לעשות שירות לאומי יהודי?

עזמי בשארה: הרי יש לאום ישראלי, אין שירות לאומי.

עזמי בשארה: שירות לאומי ישראלי, מדובר פה בלאומיות ישראלית, אני רוצה להבין.

בנימין אלון: איזה משאל עם?

עזמי בשארה: הפרק הראשון הוא שצריך לחזק את יחסה של ישראל ללאום היהודי; בפרק השני - אני צריך לעשות שירות לאומי.

עזמי בשארה: איזה?

בנימין אלון: איזה משאל עם?

עזמי בשארה: איזה שירות לאומי?

עזמי בשארה: ולכן משאל עם בישראל, שיכלול אזרחים, ולכן לא ברור לי בכלל מה זה שירות לאומי.

עזמי בשארה: חוץ מזה, הוא לא מדבר הרי על שירות בקהילה, הוא מדבר על שירות לאומי.

עזמי בשארה: אז ייקחו צעירים ערבים לעבוד בהתנחלויות?

עזמי בשארה: הרי המדינה תפנה אותם לאיפה שהיא צריכה להפנות אותם.

עזמי בשארה: הרי לא יהיה בידינו לכוון את הצעירים הערבים, המדינה תכוון אותם.

עזמי בשארה: איזה שירות לאומי?

עזמי בשארה: הרי מדובר בשירות לאומי ציוני - -

צבי הנדל: כן.

עזמי בשארה: - - לאוכלוסייה הערבית?

עזמי בשארה: לא ברור לי.

עזמי בשארה: המדינה הזאת תהיה מדינת כל אלה שמשרתים שירות לאומי, ולא מדינת כל היהודים שלא משרתים שירות לאומי, למשל היהודים שבחו"ל - -

אתי לבני: אנא סיים.

עזמי בשארה: - - שלא משרתים שום שירות, אבל המדינה הזאת שלהם.

עזמי בשארה: לא ברור לי.

אתי לבני: תודה רבה.

עזמי בשארה: המדינה הזאת תהיה מדינתם של אלה שמשרתים בצבא והם עושים שירות לאומי?

עזמי בשארה: יהיה שוויון שלהם?

עזמי בשארה: תקום פה פתאום לאומיות ישראלית?

עזמי בשארה: על מה מדובר פה?

עזמי בשארה: מה זה המושגים האלה שמתערבים פה ממש בנאום, כמעט נאום לצופים?

עזמי בשארה: לא הבנו כלום - לא לגבי מה הממשלה הולכת לעשות לאוכלוסייה הערבית, ולא לגבי תוכניותיה לשוויון בעניינים של כפרים ערביים, כאשר ראש הממשלה בעצם מדגיש בכל הצהרותיו בשבוע האחרון, שהוא מבדיל בין שני סוגי אזרחות: אזרחות לא מותנית של היהודים, ואזרחות מותנית של ערבים, שהוא יכול גם לוותר עליה במשא-ומתן, או אפילו בלי משא-ומתן.

עזמי בשארה: את זה אפילו אנחנו לא מבינים.

עזמי בשארה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת מגלי והבה.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, השר אלון, שמעתי בקשב רב את דוברי האופוזיציה השונים, וחסר לי פה יושב-ראש הכנסת לשעבר, חבר הכנסת אברהם בורג, שהזכיר את עליית ראש הממשלה להר-הבית וציין שזה הגפרור שהביא לתבערה.

מגלי והבה: ואני שואל את חבר הכנסת אברהם בורג: האם אתה באמת מאמין בזה שהאינתיפאדה נבעה רק מעלייתו של ראש הממשלה על הר-הבית?

מגלי והבה: האם אתה מאמין שכל התוכניות החלו מאותו ביקור שאושר על-ידי ראש הממשלה של אותו יושב-ראש כנסת לשעבר?

מגלי והבה: אולי הוא מנסה להסביר את העמדה של הצד השני.

מגלי והבה: זה מה שמצפים מאברהם בורג, שיגיד את הדברים האלה?

מגלי והבה: אני שומע את דוברי הצד השני, אני שומע את דברי אברהם בורג - אין הבדל גדול, אז אולי לאחד אותם ושידברו זה עם זה.

מגלי והבה: יוצא לי הרבה, אדוני ראש הממשלה, לצאת למנהיגי מדינות ערב, והבכירים שבהם - חבל שיושב-ראש האופוזיציה איננו כאן, כי לפעמים אני לא מדווח לו - למרבה הפלא, אדוני ראש הממשלה, הם מתייחסים אליך ואל המדיניות שלך ואומרים שאתך, ורק אתך, אפשר לעשות שלום ואפשר לדבר ולהתייחס לכל נושא מדיני, כי כשאתה מתחייב על משהו, אתה מקיים אותו.

מגלי והבה: לא נעים לפרט כאן מעל במה זו מה חושבים מנהיגי מדינות ערב על חלק מאותה אופוזיציה שלא נמצאת כאן ועל מה שהיא חושבת מבחינה מדינית.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בוא תפרט.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני רוצה לדעת דבר אחד.

מגלי והבה: חבר הכנסת טל, עד שתגיע לזמן המדיני - כשתוכל לעסוק בנושאים מדיניים, שעכשיו מעניינים אותך, יעבור עוד הרבה זמן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למה?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למה?

מגלי והבה: למה?

מגלי והבה: כי אני כרגע מתייחס לאותם דוברי אופוזיציה ולאותו יושב-ראש אופוזיציה, שמרוב שמחה על הנאום שלו יצא לראות איך הוא יתחלק עם חבריו בהנהגה עד 2005.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני מתכוון לנסוע לסוריה ולתוניסיה, אם אתה לא יודע.

מגלי והבה: אז אני מאחל לך הצלחה.

מגלי והבה: אני גם, גברתי היושבת-ראש, שמעתי בקשב רב את דברי חבר הכנסת סנה.

מגלי והבה: הרי כולנו יודעים מה נתנו בטאבה ומה נתן בזמנו שר החוץ שלהם בן-עמי, שנתן 100%, אפילו ויתר על החלק העליון של הר-הבית שיהיה בשליטה פלסטינית.

מגלי והבה: ומה היתה התוצאה?

מגלי והבה: חתם על חוזה שלום?

מגלי והבה: כולם רק יודעים לדבר, ולדעתי הם תופרים חליפות מהר מדי.

מגלי והבה: בשנה האחרונה התמודדה המדינה עם קשיים הן בתחום הביטחוני והן בתחום הכלכלי, ורק הממשלה הזאת העזה להתמודד באופן יסודי עם חוליי המשק.

מגלי והבה: אין מי שחולק על הנתונים הקשים שאתם מתמודדת מדינת ישראל, אך כשאנו באים לערוך סיכום לשנה האחרונה, חשוב לדעת את העובדות.

מגלי והבה: האופוזיציה מנסה בכשרון רב להכפיש את הממשלה, אבל האזרח בבית יודע באמת מה נעשה.

מגלי והבה: בתחום הכלכלי עשתה הממשלה מהפכה של ממש על מנת לשנות את מגמות ההתרסקות של המשק הישראלי.

מגלי והבה: כבר זמן רב לא ראינו ממשלה שמוכנה לפעול נגד האינטרסים הפוליטיים של עצמה, בשביל לעשות את הדבר הנכון.

מגלי והבה: עם כניסתה מצאה הממשלה את עצמה עם גידול בגירעון, עם עלייה באבטלה ובעוני ועם ירידה בהכנסות המדינה.

מגלי והבה: הממשלה העבירה תוכנית חירום כלכלית שהיתה קשה אך הכרחית.

מגלי והבה: במסגרת התוכנית קיצצה הממשלה את התקציב בהיקף חסר תקדים, החלה בהליך לביטול המונופולים, הפעילה מנגנון להוצאת עשרות אלפי עובדים בלתי חוקיים מישראל, קיצצה באופן עמוק את מערך הקצבאות, שאיים למוטט את המערכת כולה.

מגלי והבה: ואכן, רבותי, הסימנים הכלכליים - וציין את זה ראש הממשלה - מראים כי ניתוח החירום של המשק מראה סימני התאוששות.

מגלי והבה: רק ברבעון השלישי של שנת 2003 נרשמה עלייה של 2.7% בתוצר המקומי, וגם ביצוא נרשמה עלייה של 24%.

מגלי והבה: אומנם נכון, עדיין לא יצאנו מהמשבר, אך עלינו על הדרך הנכונה.

אתי לבני: זמנך תם.

מגלי והבה: רק במלה אחת, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לחזק את ידיך.

מגלי והבה: תמיד נמצא אנשים קצרי רוח מן האופוזיציה מנסים לרפות את רוח הציבור ולהצביע על הקשיים, אך אני משוכנע שהציבור בבית יודע, שאדם שעומד בראש הממשלה יודע שגורל העם מונח על כתפיו - הוא פועל בנחישות ובזהירות על מנת להביא את הספינה לחוף מבטחים.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד ראש הממשלה, יש לנו פתגם בערבית, כבוד ראש הממשלה: "קול לי מן סדיק, אקול לכ מן אנת" - תאמר לי מי החבר שלך, אני אומר לך מי אתה.

טלב אלסאנע: בהקשר זה אני אומר:

טלב אלסאנע: תאמר לי מי השותפים שלך, ואני אומר לך מי אתה.

טלב אלסאנע: ואם השותפים שלך הם בני אלון ואפי איתם וליברמן - אז למי אתה יכול למכור את הססמה שבאמת-באמת אתה יכול להביא שלום?

טלב אלסאנע: איזה שלום אתה יכול להביא עם בני אלון?

טלב אלסאנע: בכל מדינה אחרת בעולם הוא היה מוקצה, היה מוגדר כגזען שבכלל היו פוסלים אותו - עם ססמה כזאת של טרנספר - וזה השותף.

חיים כץ: - - - ערפאת ילד לידו.

חיים כץ: ערפאת ילד ליד בני אלון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים כץ, בוא נסיים.

טלב אלסאנע: אני אומר לך, חיים כץ, סליחה, חבר הכנסת חיים כץ, אתה מדבר על ערפאת.

טלב אלסאנע: ערפאת הוא ראש ממשלה הנבחר - - -

ראובן ריבלין: ראש הממשלה נמצא פה שעתיים, במקום שעה.

טלב אלסאנע: תרשה לי.

טלב אלסאנע: ערפאת הוא מנהיג נבחר של העם הפלסטיני, שנמצא במאבק עם מדינת ישראל, אבל ראש הממשלה ניהל אתו משא-ומתן.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה לאחרונה ניהל משא-ומתן עם חסן נסראללה, כשהוא אומר, ערפאת לא פרטנר.

טלב אלסאנע: ואני רוצה לומר שיהיה צורך בעקביות.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להוליך שולל את כל העם כל הזמן.

טלב אלסאנע: אפשר להוליך אותם שולל חלק מהזמן, אפשר להוליך שולל חלק מהם כל הזמן, אבל את כולם כל הזמן אי-אפשר, פשוט מאוד.

טלב אלסאנע: והעניין כבר הפך להיות שיטה, כולם מרגישים את זה, והאמינות שלך נשחקה.

טלב אלסאנע: אני שואל את עצמי לא רק מה תגיד בסיכום של שנה מה עשית, ולכן אין פלא שלא אמרת כלום.

טלב אלסאנע: אתה התחלת לדבר על עיצוב התדמית העתידית של מדינת ישראל - מושג ענק, רציני - אבל זה היה נתיב מילוט משאלה פשוטה: מה הממשלה הזאת עשתה במהלך שנה, מה עשתה במהלך שלוש שנים.

טלב אלסאנע: להגיד משפט אחד מה נעשה.

טלב אלסאנע: לא נעשה כלום, פרט להצהרות.

טלב אלסאנע: עניין של ויתורים כואבים, עניין של התנתקות, עניין של מאחזים - שום דבר לא נעשה, אבל אני מוכן לא להתייחס לזה - -

ואסל טאהא: - - -

טלב אלסאנע: - - אני לא אתייחס לזה.

טלב אלסאנע: זה עניין מדיני, אתה ראש ממשלה נבחר, אתה תנהל - בסוף ההיסטוריה תשפוט, אף שיש לך אשראי רציני שאתה פספסת אותו לריק, לחינם.

טלב אלסאנע: ולצערי הרב, העם משלם את המחיר.

טלב אלסאנע: אבל, מה אתה עושה בסוגיה שאתה העלית?

טלב אלסאנע: אתה העלית כאן בנאום שתי סוגיות.

טלב אלסאנע: אמרת לגבי הביטחון והשלום.

טלב אלסאנע: אמרת שביטחון יביא שלום, ואני שואל אותך: אם יש ביטחון, אז למה צריך שלום?

טלב אלסאנע: יש כבר ביטחון, אז מי צריך את השלום?

טלב אלסאנע: ואם כן - אז באמת מה הגדרת המושג שלום אצלך, אדוני ראש הממשלה?

טלב אלסאנע: צריך להבין - שלום שווה ביטחון; שלום, המרכיב החשוב שלו והמהותי שלו זה הביטחון.

טלב אלסאנע: ולכן צריך לשאוף לשלום ואז יבוא הביטחון.

טלב אלסאנע: והדבר השני, בנוגע לאוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: אתה, בקווי היסוד של הממשלה הזאת, אמרת שהממשלה תפתח דף חדש עם הציבור הערבי.

טלב אלסאנע: ואמרת שהוועדה החשובה והיחידה שתעמוד בראשה היא זו שנוגעת לציבור הערבי.

טלב אלסאנע: ואני מברך אותך, אני חושב שזה חשוב מאוד, מה שאמרת, עניין קליטת ערבים בדירקטוריונים, וש-10% משירות המדינה יהיו ערבים.

טלב אלסאנע: אבל בזה, המבחן הוא מבחן התוצאה.

טלב אלסאנע: לעשות.

טלב אלסאנע: אבל בינתיים מה שנעשה אלה שני דברים - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני סיים.

טלב אלסאנע: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: בבקשה.

טלב אלסאנע: בינתיים מה שעושים, חוץ מהצהרות, מה שנעשה - ממשיכים לרסס בחומר כימי מטעים ירוקים בנגב הצחיח.

טלב אלסאנע: צריך לשלם לאנשים פרס על זה שהם מתגוררים בנגב, ועוד יותר על זה שהם מעבדים את האדמה.

טלב אלסאנע: אבל מה שעושים - מרססים.

טלב אלסאנע: איפה זה קורה?

ואסל טאהא: - - -

טלב אלסאנע: ודבר שני, אדוני ראש הממשלה, אתה מדבר על החלפת אזרחי מדינה?

טלב אלסאנע: אזרחי מדינה.

טלב אלסאנע: אתה מדבר על קליטת עלייה, ואתה רוצה לוותר על אזרחי מדינה?

טלב אלסאנע: מה זה, מיקח וממכר?

טלב אלסאנע: מה הם, סחורה?

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת?

טלב אלסאנע: איזה מושג אזרחי זה?

טלב אלסאנע: איזו דמוקרטיה זו, שראש ממשלה שלה, שצריך לדאוג לכל אזרחיה, מדבר בטון הזה?

טלב אלסאנע: ולכן חשוב מאוד, חשוב מאוד, שיבוא מסר ממך ויגיד: אין בסיס להצהרות האלה.

טלב אלסאנע: זה יותר חשוב מכל הנאום שנאמר כאן.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אתי לבני, ואחרון הדוברים - חבר הכנסת גדעון סער.

גדעון סער: - - -

ראובן ריבלין: בבקשה, אני אצלצל מייד.

ראובן ריבלין: כשאתה תעלה, אנחנו מצלצלים.

גדעון סער: - - -

ראובן ריבלין: אדוני רוצה שכבר נצלצל?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אין שום בעיה.

ראובן ריבלין: זה חמש דקות, נכון, הוא צודק.

ראובן ריבלין: אה, לה יש ארבע דקות.

ראובן ריבלין: לא, לא צריך לצלצל.

ראובן ריבלין: באמצע דבריה של חברת הכנסת לבני נא לצלצל.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אתי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני ראש הממשלה, חברותי וחברי חברי הכנסת, מזמן לא שמעתי כזה מצבור של צביעות, של גלגול עיניים, של זעם קדוש, של עלבונות מצד האופוזיציה, ונבדוק את זה אחד לאחד.

אתי לבני: למשל, התחיל חבר הכנסת בורג ותקף את שינוי ואת שר המשפטים ואת שר התשתיות על ההתנהלות שלהם בנושא של חקירות ראש הממשלה.

אתי לבני: איום ונורא, איך זה אנחנו לא דורשים מייד התפטרות, למען המינהל התקין והסדר הטוב.

אתי לבני: ואני לא זוכרת את הדרישה הזאת, שהיא באה לגבי האופוזיציה, לגבי מפלגת העבודה.

אתי לבני: יושבים כאן כמה וכמה אנשים שהיו בחקירות.

אתי לבני: אנשים מאוד מכובדים, התעסקו בענייני עמותות, התעסקו בענייני כספים, התעסקו בכל מיני עניינים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש.

אתי לבני: לא שמעתי שום דרישה, שום דרישה כזאת, והיא גם לא צודקת, היא גם לא נכונה.

אתי לבני: שר הביטחון לשעבר צעק, אפילו יצא החוצה לפי בקשתי, בנושא המאחזים הבלתי-מורשים או הבלתי-חוקיים.

אתי לבני: ואני פה שומעת מחברי ממפלגות הימין, שבעצם הם מתגעגעים לשר הביטחון.

אתי לבני: הם היו שמחים להחליף את שר הביטחון הזה בשר הביטחון הקודם.

אתי לבני: הוא זה שהעלים עין, הוא זה שעצם עיניים, הוא זה שבתקופתו - אולי לא בהרשאתו, אבל מתוך עצימת עיניים - הוא - - -

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הוא אמר שזה שקר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הוא אמר שזה שקר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: שקר, שקר, שקר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: - - - הוא אמר שזה שקר.

אתי לבני: הוא אמר שזה שקר, נכון, ואני עונה לו מה זה שקר.

אתי לבני: אני פשוט עונה לו.

אתי לבני: הוא זה שבתקופתו לא מעט מאחזים בלתי מורשים עלו בעצימת עיניים, בהסכמה בשתיקה, בהנחות - - -

אחמד טיבי: - - -

אתי לבני: שלא לדבר על יושב-ראש האופוזיציה, שמעלליו בתחום הזה ידועים לאורך ההיסטוריה.

אתי לבני: לגבי הכלכלה, הזעקות - - -

אחמד טיבי: את שומעת מה אומר עלייך אורי אריאל?

אחמד טיבי: שאת הקמת מכבסה של מלים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: - - -

אתי לבני: הבלתי-מורשים, הבלתי-מאושרים, הבלתי-חוקיים.

אתי לבני: מבחינתי - הם מאחזים שצריך לסלק אותם, ומהר.

אתי לבני: וזהו.

אתי לבני: עכשיו, לגבי הכלכלה.

אתי לבני: אני חושבת שכל הדוברים שגלגלו עיניים צריכים לראות שבכל אופן אנחנו יצאנו ממצב של פי פחת - - -

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני היושב-ראש, השעון לא עובד.

ראובן ריבלין: כי הפרעתם, אז אני עצרתי.

אתי לבני: - - - היינו על סף משבר כמו בארגנטינה, ולולא הצעדים האמיצים והנחושים שעשה שר האוצר, היינו היום במצב הרבה הרבה יותר גרוע.

אתי לבני: והנה, תראו את נתוני הצמיחה.

אתי לבני: לא צמיחה מי יודע מה, אבל בכל זאת.

אתי לבני: היום פורסם, למשל, שהיצוא גדל ב-9%, ויבוא חומרי הגלם גדל ב-12%, והביקוש לעובדים בשלושת החודשים האחרונים גדל ב-6%.

אתי לבני: בכל אופן, זו תזוזה.

אתי לבני: לפחות על זה אפשר לדבר.

אתי לבני: יש יציאה מהמיתון.

אתי לבני: נכון שהדברים בתחום הכלכלה נעשים יותר מדי בשליפה, אין תכנון אמיתי.

אתי לבני: אנחנו דיברנו היום על מחירי הלחם, ושמענו את ממלא-מקום ראש הממשלה, שלא צריך לסבסד את המצרך אלא את הנצרך.

אתי לבני: יפה מאוד, גם נכון.

אתי לבני: אבל מה?

אתי לבני: ממלא-מקום ראש הממשלה ושר התעשייה והמסחר אמר, שלא מצאנו את הדרך לסבסד את הנצרך.

אתי לבני: מה זאת אומרת לא מצאנו את הדרך?

אתי לבני: ישבנו וישבנו וחשבנו ולא מצאנו את הדרך, ובכל זאת העלינו את מחירי הלחם?

אתי לבני: זה דבר בלתי נסבל.

אתי לבני: קודם נמצא את הפתרון ואחר כך נוריד את מחירי הלחם.

אתי לבני: בנושא הרשויות המקומיות, יותר מדי פעמים שמענו שיהיה בסדר, והאמנו ל"יהיה בסדר".

אתי לבני: ולא היה בסדר.

אתי לבני: רק אחרי לחצים ואחרי דרישות ואחרי שביתות, הנושא הזה פחות או יותר הוסדר.

אתי לבני: הנושאים הכלכליים צריך שיהיו בתכנון ארוך טווח.

אתי לבני: לא יכול להיות שהדברים, שהם נכונים ובכיוון הנכון, ייעשו בשליפה, בלי הכנה מוקדמת.

אתי לבני: ומבחינה מדינית: אני רוצה לברך את ראש הממשלה שמזיז את תוואי הגדר, כאשר שינוי, לאורך כל השנה, מיום כניסתנו לממשלה - -

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אתי לבני: - - דורשים את זה, וסוף-סוף זה נעשה.

אברהם-בייגה שוחט: חוץ מהצבעה.

חיים רמון: חוץ מהצבעה.

חיים רמון: כל השנה הייתם בסדר, רק כשזה הגיע להצבעה, הצבעתם בעד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אולי לא שמתם לב, זמנה של חברת הכנסת לבני תם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, זמנה תם, לכן היא צריכה לסיים.

אברהם-בייגה שוחט: גברת לבני, הרשי לי לרענן את זיכרונך.

אתי לבני: אני מברכת על תוכנית הניתוק החד-צדדית בעזה, וזה בהחלט עולה בקנה אחד עם הדברים ששינוי תמכה בהם מלכתחילה.

אתי לבני: אני לא שמחה על 70 מיליון השקל שהיום מועברים להיאחזויות ולהתנחלויות בגדה, על חשבון - - -

חיים אורון: לא הצבעתם נגד, אפילו.

חיים אורון: לא הצבעתם נגד.

אתי לבני: - - - על חשבון העניים ועל חשבון הנצרכים.

אתי לבני: על זה אני מצרה, ובזה אני מקווה שנוכל לטפל.

אתי לבני: אני מברכת את ראש הממשלה על שנה שהיתה פחות או יותר בכיוון הנכון, ונקווה שהשנה הבאה תהיה טובה יותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת לבני.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, גדעון סער, אחרון הדוברים, ואחריו - אנחנו יוצאים להצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון סער - בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: איך יוצא שהוא תמיד אחרון, אני רוצה להבין.

ג'מאל זחאלקה: איך יוצא שזה מסודר ככה - - -

ראובן ריבלין: אני אסביר לך, זחאלקה: מביאים 40 מנדטים והכול מסתדר.

ראובן ריבלין: דבר קל מאוד.

ראובן ריבלין: מביאים 40 מנדטים.

ג'מאל זחאלקה: זה עונש שהציבור לא יכול לעמוד בו.

ראובן ריבלין: אתה החטא והוא עונשו.

גדעון סער: חבר הכנסת זחאלקה, אני מקווה שבהזדמנות תעדכן אותנו מה סדרי הדיון בפרלמנט הסורי, האם גם שם למפלגה הגדולה, בסוף הדיון, ניתנת רשות הדיבור - - -

ג'מאל זחאלקה: אחרי שתעדכן אותי מה קורה במרכז הליכוד, ואיך - - - הגיעו לכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אולי אדוני חושב שהוא ברשות דיבור.

ג'מאל זחאלקה: מה, הוא שאל אותי.

ראובן ריבלין: אז אני אומר לך שהוא יכול לשאול אותך, אבל אתה יכול רק ברשותי לענות.

ראובן ריבלין: אני מבקש ממך, חבר הכנסת סער, לא לשאול אותו, כדי שהוא לא יחשוב שהוא יכול לענות.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לתפוס מקומות, כי אנחנו מצביעים מייד עם סיום דבריו של חבר הכנסת סער.

ראובן ריבלין: נא לתפוס מקומות ולשבת.

גדעון סער: אני תמיד אשמח לעדכן אותך, חבר הכנסת זחאלקה, על ההתרחשויות במרכז הליכוד.

חיים רמון: למה רק אותו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הירשזון, יהיה יותר נוח אם תשבו, ואז ידע חבר הכנסת סער מתי הוא צריך להפסיק לדבר.

גדעון סער: אשמח גם אם תוכל לעדכן אותי מפעם לפעם במה שקורה בפרלמנט הסורי.

גדעון סער: אם זה לא נוח ליושב-ראש תנועתך, חבר הכנסת בשארה, אני מציע שאחד מכם, אתה או ואסל טאהא, תעשו זאת במקומו, ותגוללו פעם אחת ולתמיד את סיפור השליח עם המפית.

גדעון סער: לא יכול להיות שציבור שלם, יהודי וערבי, בארץ ובאזור, ימשיך לתהות על אודות אותה תעלומה של דוקטור בשארה ומיסטר עזמי, או להיפך.

גדעון סער: זה דבר שמסקרן, השילוב הזה בין החתרנות לבין השליחות.

גדעון סער: זה דבר שמאוד מעורר עניין, ואני משוכנע שאתה ער לנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: תשאל את החברים שלך – את החברים שלך.

ג'מאל זחאלקה: תשאל את החברים שלך.

ראובן ריבלין: הוא שמע אותך, עכשיו הוא עונה לך.

ג'מאל זחאלקה: החברים הערבים שלך.

גדעון סער: קודם כול, טוב שיש חברים, והם צריכים להיות בני כל הדתות והלאומים, אבל הדברים האלה כדאי שיהיו ברורים.

גדעון סער: אם אדם יושב בשליחות עם אנשים חשובים – כולם שירתו באותה סיירת, כולם השתייכו לאותה ממשלה – ויוצא לשליחות לבירה ערבית חשובה, למה להכחיש?

גדעון סער: הרי אחרי זה באים אחרים ומאשרים את הכול, ואז אתם במבוכה.

גדעון סער: פעם אחת מעל הדוכן הזה תגוללו את העובדות כפי שהן היו.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, ברשותך, ארצה להתייחס לאותה טרדנות קבועה, בלתי מזיקה אבל בהחלט מבזבזת זמן, של האופוזיציה.

שלום שמחון: אנחנו מבקשים פרשנות, אנחנו לא מבינים מה קורה פה.

גדעון סער: אתה עוד בנושא הקודם, חבר הכנסת שמחון?

גדעון סער: התכוונתי לשליחותו של חבר הכנסת בשארה לדמשק בשליחותו של אהוד ברק, שלמענו הוא הסיר את המועמדות בשנת 1999 בבחירות לראשות הממשלה.

גדעון סער: בכל נושא המפית – הרי יש לכם חבר בסיעה שיושב כאן, חבר הכנסת דני יתום.

שלום שמחון: הוא צייר.

גדעון סער: כן, הוא גם מסרטט על מפיות, והוא יוכל לספר.

גדעון סער: יש אפילו חבר בסיעת מרצ, שיושב מאחוריו ושירת באותה סיירת, וגם הוא יוכל לספר על כך.

גדעון סער: אני מציע שפעם אחת ייחשפו העובדות האלה לפני הבית.

דני יתום: לא ידענו ששירות בסיירת מטכ"ל הוא אות קין על מצחם של אנשים.

דני יתום: איפה אתה היית בצבא?

גדעון סער: בגולני, בחטיבת גולני.

גדעון סער: לא, אני מכבד, אני אומר את זה כאדם ששירת בחטיבה סדירה ולא עלה למדרגה הזאת, אבל הכבוד קיים.

גדעון סער: לשמוע את המצעד הזה, לשמוע אתכם מקוננים אחרי שיד אחת, היד שהביאה את כנופיות הטרור, את כנופיות ערפאת לכאן, גרמה לשפיכות הדמים הזאת, למשבר הכלכלי, המדיני והביטחוני שהבאתם על עם ישראל.

דני יתום: למה לא הרגו אותו בביירות?

גדעון סער: מצד שני הייתם שותפים לממשלה הכי אנטי-דמוקרטית בתולדות ישראל, לממשלת ברק, ממשלה שנשענה על 30 חברים בבית הזה.

גדעון סער: באותו זמן השתוללה החקיקה הפופוליסטית ורוקנה את קופת המדינה – אתם באים להטיף מוסר?

אברהם-בייגה שוחט: מי הצביע בעדה?

בנימין בן-אליעזר: בייגה, מה הוא אומר?

אברהם-בייגה שוחט: הוא הצביע בשבילה.

גדעון סער: הרי אתם יודעים שלא סתם הבוחר מעניש אתכם אחת לארבע או שלוש שנים, כאשר יש בחירות.

גדעון סער: זה לא בכדי.

גדעון סער: אתם יודעים מה האחריות שלכם, וגם אתה, חבר הכנסת שוחט, יודע מה המשמעות של הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה היום על העלייה בתוצר, ומה המשמעות של ירידת הריבית, ומה המשמעות של ההשקעות שעולות, ושל ביצוע ההפרטה, ושל התחזקות השקל השנה ולמה הבורסה עולה.

גדעון סער: הרי אתה יכולת לספק לבית הזה הסבר מקרו-כלכלי אובייקטיבי ואמיתי, אבל אתם כל הזמן נגררים לאותה נימה פולמוסית ולא מכובדת.

גדעון סער: היא לא תביא לכם גם את תמיכת העם, היא לא תביא לכם את תמיכת הציבור.

גדעון סער: אומנם אני שומע שאתם כבר משלה

גדעון סער: בים את עצמכם ומספרים לעצמכם שהעם חוזר אליכם.

גדעון סער: יש איזה "באז" כזה אצלכם בשורות, אבל אתה יודע היטב שהעם הזה גם יודע לשפוט את ההתנהגות הקנטרנית שלכם כפי ערכה, וגם יודע לשפוט את המחדלים שלכם, שהביאו את מדינת ישראל למצב שלה.

גדעון סער: הממשלה בראשותו של אריאל שרון, הייתם שותפים לה.

גדעון סער: עשיתם טעות כשפרשתם, עשיתם עוד טעות כשלא הצטרפתם, ולכן בשנים הקרובות, שנה אחר שנה, ב-17 בפברואר, תהיה לכם האפשרות לסכם את השנים הללו, שבהן תשבו על הספסלים האלה ותראו כיצד ממשלה אחראית מוליכה את עם ישראל לעתיד טוב יותר.

גדעון סער: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לפי סעיף 42 אין הודעות אישיות, שכן אנחנו מחייבים את ראש הממשלה להיות פה מתחילת הדיון ועד סופו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת, לתפוס מקום.

ראובן ריבלין: צלצלנו כבר לפני חמש דקות ויותר, ואני לא רוצה להריץ את האנשים.

ראובן ריבלין: לכן כולם ישבו בשובה ובנחת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, להלן מכתב ששלח אלי ראש הממשלה: "לכבוד יושב-ראש הכנסת, בהתאם לסעיף 36א לתקנון הכנסת, אתכבד להודיעך כי אבקש לראות בהצבעת הכנסת על הודעתי בדיון לפי סעיף 42 לחוק-יסוד: הממשלה, המתקיימת היום, עניין של הבעת אמון בי.

ראובן ריבלין: בכבוד רב, אריאל שרון, ראש ממשלת ישראל".

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע – מי בעד ומי נגד הודעת ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הודעת ראש הממשלה – 45 נגד – 36 נמנעים – אין הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 45 בעד, 36 נגד, נתקבלה הודעתו של ראש הממשלה כפי שנמסרה לכנסת.

ראובן ריבלין: תם הדיון בנושא סעיף 42.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/36).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 50) (התפלגות סיעה המתמזגת עם סיעה אחרת), קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: יציג את החוק המוצע חבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אנחנו מביאים היום למליאת הכנסת הצעת חוק טובה, שאושרה ברוב גדול בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת; כפי שאתה יודע, חבר הכנסת פינס – היית בוועדה והיית שותף לדיונים.

גדעון סער: את ההצעה הזאת הגשתי במקורה כדי למנוע אפליה שקיימת בין סיעות קטנות לגדולות בבית הזה בכל מה שנוגע לפיצול סיעות.

גדעון סער: לגבי הסיעות הגדולות אנחנו חיים במשטר שבו שליש תמיד יכול להתפצל, ולגבי הסיעות הקטנות לא היתה אפשרות כזאת בדין.

גדעון סער: במהלך הדיונים בוועדת החוקה העלו חברים רבים מהקואליציה, מהאופוזיציה, את החשש שמא קבלת הצעת החוק תוביל למצב שבו יהיה ריבוי סיעות בבית הזה.

גדעון סער: על מנת לענות על החשש הזה אימצנו נוסח פשרה, אשר קובע שההתפצלות תהיה לגיטימית; מקום שיש איחוד בין סיעות, דהיינו, סיעה אחת שאינה עולה על שלושה הולכת לבית, לבחירות לכנסת בהרכב מסוים, מחליטה להתאחד עם סיעה אחרת, ניתן להתפצל ממנה כדין, כאשר החתונה הזאת לא מתקבלת על דעתם של כל אלה שאמורים להתחתן.

גדעון סער: באופן הזה יש שני מצבים: או שמספר הסיעות בבית קטן, או שהוא נשאר אותו דבר ובכל מקרה לא גדל, ובזה אנחנו גם מפיגים את החשש הזה.

גדעון סער: עכשיו אני רוצה להסביר נושא נוסף שהעלה חבר הכנסת יהלום, ידידי, יושב-ראש סיעת המפד"ל, והוא של אפשרות הצטרפות, או אפשרות פיצול, כאשר מדובר לא במסגרת נסיבות של מיזוג.

גדעון סער: כי כרגע החוק הזה או הצעת החוק הזאת עונה רק על מצב שבו יש מיזוג בין סיעות וכתוצאה מהמיזוג, לצד המיזוג יש גם פיצול.

גדעון סער: חבר הכנסת יהלום העלה את הדעה, שיש לאפשר פיצול כזה גם במקרה שבו מצטרף המתפצל לסיעה גדולה יותר, כי גם במקרה הזה מספר הסיעות בבית קטן ואיננו גדל.

גדעון סער: הסיכום לגבי הנושא הזה הוא, שהנושא הזה יידון לאחר הקריאה הראשונה, בהכנה בוועדה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

גדעון סער: החוק הזה הוא חוק מאוזן, הוא חוק נכון, הוא מוצא את האיזון הנכון בין היכולת לנהל את הבית הזה במספר סיעות סביר, לבין האפשרות לקיים פיצול, גם בסיעה קטנה, מקום שמשתנות הנסיבות באופן שבו הסיעה מתמזגת עם סיעה והבוחר לא נתן את דעתו על הסיטואציה הזאת.

גדעון סער: ולכן אני מבקש מכל חברי הבית לתמוך בהצעה בקריאה ראשונה.

גדעון סער: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

אתי לבני: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אתי לבני: אחריו - חברי הכנסת ברכה, אחמד טיבי, אברהם רביץ, אופיר פינס-פז, אלי אפללו, בייגה שוחט, דהאמשה ועמיר פרץ.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת גדעון סער מבקש מחברי הכנסת שיצביעו בעד הצעת חוק שמאפשרת לחבר סיעה בת שלושה חברים להתפלג ובעצם להיות שונה ממה שסיעתו בכנסת מצהירה ופועלת.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, שההצעה הזאת מתאימה בדיוק לחבר כנסת מסיעת הליכוד.

מאיר פרוש: כי מי שרואה איך ראש הממשלה מתנהג, לפחות בשנה האחרונה, יכול להבין שאפשר ללכת בבחירות – טוב שתשמע, שר האוצר – אפשר ללכת בבחירות עם אמירות שונות, עם הבטחות שונות, עם קו מסוים, וכאשר אתה נבחר ובא לכנסת ויש לך הממשלה שהקימות, אתה יכול לעשות סיבוב חד ולשנות את המדיניות שהבטחת בציבור.

מאיר פרוש: אנחנו ראינו את זה כאשר ראש הממשלה נבחר להיות ראש הממשלה בפעם הראשונה רק מכיוון שהוא כיתת את רגליו בקרב המתנחלים, בקרב מפלגות הימין, והבטיח לראשי המפלגות ובכל הזדמנות שבימיו לא יקרה דבר כזה שיעקרו יישוב.

מאיר פרוש: והוא בא לחרדים והבטיח להם שבימיו לא יפגעו בקצבאות ילדים, בימיו לא יפגעו במעמדם של תלמידי הישיבות בכל מה שקשור לצבא.

מאיר פרוש: והיום אנחנו יודעים שראש הממשלה הולך לעקור יישובים, ראש הממשלה רוצה לפגוע במעמדם של תלמידי הישיבות.

מאיר פרוש: ולכן, רק חבר כנסת מסיעת הליכוד יכול לבוא ולהציע, שאף שהלכת בבחירות עם קו מסוים, אמרת לבוחרים מה עמדתך, אתה יכול לבוא אחר כך כאן למליאה ולהודיע שאתה מתפצל מהמפלגה הזאת.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לראש הממשלה, שמידת כפיות הטובה שיש לו היא הרי לא ידועה בכלל בלקסיקון של המפלגות בישראל.

מאיר פרוש: הוא היה חבר כנסת זנוח.

מאיר פרוש: הוא היה שר שאף אחד לא הסתכל עליו.

מאיר פרוש: לקחו אותו המתנחלים, לקחו אותו החרדים והביאו אותו לרום מעמדו כראש ממשלה, ולאחר שהוא נבחר להיות ראש ממשלה פעם אחת, ביקש שוב את אמון הציבור, ולאחר שנבחר בפעם השנייה, הוא מועל בתפקידו.

מאיר פרוש: את כל מה שהוא הבטיח הוא לא מקיים, עושה את ההיפך, ולכן, הצעת החוק הזאת ראוי לה שלא תתקבל.

מאיר פרוש: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, זו הצעה טרחנית, אבל אם נשים בצד את הטרחנות שבהצעה הזאת, זו הצעה שמעודדת פלגנות.

ג'מאל זחאלקה: ושוב, היא באה כאילו לעזור לסיעות הקטנות, לאפשר להן זכויות שקיימות לסיעות גדולות, אבל למעשה היא באה לעודד פלגנות בסיעות הקטנות ובעצם לפגוע בהן.

ג'מאל זחאלקה: היא באה כחלק ממכלול של הצעות שבאו לפגוע בסיעות הקטנות, כמו העלאת אחוז החסימה, וכמו בכלל חוק מימון מפלגות וכל מיני הצעות שבסופו של יום יחלישו את מעמדן של הסיעות הקטנות.

ג'מאל זחאלקה: יש בארץ ציבורים, במיוחד הציבור הערבי, מה לעשות, שמספר הבוחרים, אחוז המצביעים בו נמוך יחסית, וייצוגו, מטבע הדברים, הוא בסיעות קטנות.

ג'מאל זחאלקה: לכן, גם באופן כללי ועקרוני אני מתנגד להצעה זו, אנחנו נצביע נגדה, אבל גם על הפגיעה בציבור הערבי ובציבורים אחרים - אני מתנגד להצעה הזאת ואנחנו נצביע נגדה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת שיזם חבר הכנסת סער היא הצעת חוק קנטרנית, תכססנית, פלגנית.

מוחמד ברכה: היא פשוט באה רק כדי להפנות - - -

דליה איציק: של עסקן קטן.

מוחמד ברכה: - - - זה ילדותי כזה, מופנה כלפי סיעה אחת על נושא אחד, במצב אחד, כלפי סיעת עם אחד, והדברים די ברורים.

עמיר פרץ: גם נגד סיעת העבודה.

מוחמד ברכה: כן, גם נגד העבודה.

מוחמד ברכה: לכן אנחנו נצביע נגדה.

מוחמד ברכה: אבל, גברתי היושבת-ראש, ברשותך, אני רוצה לדבר על נושא אחר, שאני חושב שהוא מאוד חשוב ועברו עליו לסדר-היום בצורה חלקה מדי, לדעתי.

מוחמד ברכה: היום נסע כבוד נשיא המדינה לצרפת.

מוחמד ברכה: פינס, תשמע, היום נסע הנשיא קצב לצרפת.

מוחמד ברכה: בין השאר, עולה שם, כנראה, בשיחותיו עם הנשיא שיראק הנושא של האנטישמיות והמאבק באנטישמיות והגזענות כלפי יהודים.

מוחמד ברכה: וכרגיל, מצטרפים אליו העיתונאים.

מוחמד ברכה: משום מה, אנשי הביטחון בנתב"ג היום התעקשו, מכל העיתונאים, שחלקם בכירים וחלקם פחות, לערוך חיפוש ביטחוני משפיל דווקא כלפי אחד העיתונאים הבכירים של העיתונות הערבית בישראל, עורך "א-סינארה", לוטפי משעור.

מוחמד ברכה: וזה דבר שהוא פשוט בלתי מובן.

מוחמד ברכה: כל העיתונאים קיבלו יחס מסוים, ורק מר משעור קיבל יחס אחר.

מוחמד ברכה: לא עזרו גם הפניות של הפמליה של הנשיא לאנשי הביטחון, לא לעשות את זה, ולא לעשות איפה ואיפה, והעובדה שהאיש מוכר, ודווקא כבוד הנשיא מעוניין שהוא יצטרף אליו לביקור הזה, דווקא הוא; אפילו לחלק מהמסע שם, בצרפת, שהוא מסע יותר מצומצם, יותר אינטימי, הוא התבקש להתלוות לנשיא.

מוחמד ברכה: לא עזרו שום פניות, עד כדי כך שהאיש, ובצדק לדעתי, סירב לקבל את ההשפלה הזאת כמובנת מאליה, ויתר על הנסיעה וחזר לנצרת, כפי שבא.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום לבחון שוב - והדבר עולה מדי פעם על סדר-יומנו ובחיינו, בחיי האזרחים הערבים במדינת ישראל – את הניסיון הזה לצייר סימן שאלה על כל אזרח ערבי, גם אם הוא מוכר ליהודים ומוכר לערבים.

מוחמד ברכה: כל ערבי, גם אם הוא עורך של עיתון חשוב במדינת ישראל, עדיין נמצא במשבצת של חשוד ושל סכנה פוטנציאלית.

מוחמד ברכה: רבותי, הגיע הזמן שמסעות ההשפלה - ואני חייב לומר, למען ההגינות - -

אתי לבני: אנא סיים.

מוחמד ברכה: - - שהטון של החיפושים בנתב"ג נעשה מנומס יותר, ואנשים מעידים על אלה שעושים את הבידוק שהם פונים בצורה יפה ואומרים "אנחנו נאלצים, המצב - - -" וכו', כפי שעושה הממשלה – מדברת הרבה על שלום ולא עושה שלום, על נסיגה ולא עושה נסיגה.

מוחמד ברכה: אבל אני חושב שהגיע הזמן להפסיק את מסע ההשפלות הזה בנתב"ג.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר, רוב האנשים הם אנשים הגונים ואזרחים טובים, ולא ייתכן שההתנהגות הזאת תימשך נגד אנשים תמימים ואזרחים שממלאים תפקיד ציבורי.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי.

אתי לבני: תודה רבה.

זאב בוים: תשלח אותו לארצות-הברית שיטוס בטיסות הפנימיות.

זאב בוים: תראה איך יפשיטו אותו שם.

זאב בוים: מה הרגישות הזאת?

זאב בוים: אפשר לחשוב.

מוחמד ברכה: - - -

אתי לבני: חבר הכנסת ברכה, תודה.

אתי לבני: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, יכול להיות שסגן השר לא קלט את הפואנטה של מה שאמר חברי, חבר הכנסת ברכה.

אחמד טיבי: הם הבדילו בינו לבין שאר העיתונאים, וזו הבעיה.

אחמד טיבי: לוטפי משעור הוא אדם מוכר, הוא עורך בכיר, הוא עיתונאי.

אחמד טיבי: הוא התבקש.

אחמד טיבי: הנשיא מאוד רצה שהוא יהיה שם ויכסה.

אחמד טיבי: זו נקראת השפלה.

אחמד טיבי: זה אזרח ואדם מוכר.

זאב בוים: זה בנסיבות מציאות חיינו, ושייטול קורה מבין עיניו, וגם אתה.

זאב בוים: מה לעשות?

אחמד טיבי: אני שמח שזו התשובה שלך.

אחמד טיבי: זאת הקונספציה מאחורי הבידוק המשפיל של ערבים בפרט, גם אם הם עיתונאים בכירים.

זאב בוים: זה לא משפיל.

אחמד טיבי: זה מאוד משפיל.

אחמד טיבי: אתה יודע שזה משפיל.

אחמד טיבי: זה מאוד משפיל ופוגע, וזה מכוון.

אחמד טיבי: זה מאוד מכוון.

זאב בוים: זה כורח לא יגונה.

אחמד טיבי: אגב, טוב שהוא עזב את הפמליה וחזר.

אחמד טיבי: טוב מאוד.

זאב בוים: זה כורח לא יגונה.

אחמד טיבי: זה לא כורח.

אחמד טיבי: אם הם היו בודקים את כולם, מילא.

אחמד טיבי: אבל הוא לבד, מכל השאר?

אחמד טיבי: סגרגציה?

אחמד טיבי: זה קורה לכל אזרח ערבי שמגיע לנמל התעופה, גברתי היושבת-ראש.

אחמד טיבי: הוא עובר שבעה מדורי גיהינום של השפלה, פעם אחר פעם אחר פעם.

אחמד טיבי: אם להתייחס להצעת החוק הזאת, מטרתה לעודד פלגנות בכנסת ויצירת סיעות קטנות.

אחמד טיבי: יש כאן אווירה של קואליציה שלטת, מיוריזציה, שיכולה להעביר כל דבר, והיא מרגישה שכל חטא הוא לגיטימי.

אחמד טיבי: לא רק הרוב הוא הכלי להעביר הצעות, גם ה-common-sense, גם היחס בין רוב למיעוט בבית הזה, בין קואליציה לאופוזיציה.

אחמד טיבי: יש כלים.

אחמד טיבי: הצעת החוק הזאת באה לשבור כלים.

אחמד טיבי: הדבר החמור, שהיא מתייחסת ספציפית לסיעה מסוימת ולאפשרות של חבירה לסיעה גדולה יותר.

אחמד טיבי: לכן, גברתי היושבת-ראש, ראוי לה להצעה הזאת להידחות, למרות הרוב המוחץ של הקואליציה, וכדאי מאוד שהצעות של פלגנות והצעות של דורסנות כלפי מיעוטים, כמו העלאת אחוז החסימה בבחירות, כמו ההצעה הזאת שבאה להגדיל את הפלגנות בכנסת, כמו וכמו וכמו, לא יעברו.

אחמד טיבי: בכנסות האחרות היה ניסיון פה ושם, אבל כאן זה משהו סיסטמתי, פעם אחר פעם אחר פעם.

אחמד טיבי: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני מבקש מחברי בבית הזה לדחות את ההצעה הזאת על הסף.

אחמד טיבי: יש בה גם אלמנט של העדר רספקט לשיתוף הפעולה בין אופוזיציה לקואליציה, אבל גם לערך של רוב ומיעוט.

אחמד טיבי: בזה חוטאת ההצעה הזאת, ולא בכדי הקואליציה מנסה להביא הצעות מגוחכות בדמות ההצעה הזאת.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת אופיר פינס, בבקשה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, אני שואל את עצמי עד לאן הידרדר הבית הזה.

אופיר פינס-פז: שורה של חברי כנסת, לרבות חבר הכנסת גדעון סער עצמו, הציעו רק לפני חודש להעלות את אחוז החסימה.

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: כדי לצמצם את מספר הסיעות בבית, כדי לאחד, כדי להפסיק את התופעה שיש כל כך הרבה סיעות, כל כך הרבה פלגנות.

אופיר פינס-פז: ובעת ובעונה אחת, פתאום, out of the blue, הוא מציע לסיעות שמונות פחות מחמישה חברי כנסת להתפלג ולהפוך ליותר מסיעה אחת, לרבות יצירת סיעות יחיד בבית הזה.

אופיר פינס-פז: חברי כנסת מעופפים בין קואליציה לאופוזיציה.

אופיר פינס-פז: איך אפשר להסביר שמצד אחד אותו חבר הכנסת מציע את הצעת החוק להעלאת אחוז החסימה, ומצד שני אותו חבר הכנסת מציע לכונן סיעות יחיד בכנסת, אחרי שאכלנו מרורים מהתופעה הזאת במשך שנים, לאחר שהבית הזה התאחד להפסיק את התופעה הבזויה של סיעות יחיד שמכריעות לפעמים גורלות על חודו של "מיצובישי" או תמורת כל טובת הנאה אחרת?

אופיר פינס-פז: אני סבור שהכנסת הזאת צריכה להתעלות מעל שיקולים כיתתיים ולחסום את ההצעה המגונה הזאת.

מוחמד ברכה: יש לו הצעה להעלות את אחוז החסימה?

אופיר פינס-פז: ודאי.

אופיר פינס-פז: יש לו הצעת חוק.

מוחמד ברכה: למה הוא מציע את ההצעה הזאת?

אופיר פינס-פז: משום שהוא לא רוצה סיעות יחיד.

אופיר פינס-פז: עכשיו הוא רוצה גם וגם וגם וגם, התיאבון הזה שבא מספסלי הליכוד, שאין לו שובע.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, בסוף הם יהיו סיעת יחיד.

אופיר פינס-פז: העם מקיא אותם, העם כועס עליהם.

אופיר פינס-פז: הם עוד מתהלכים פה חדורי חשיבות עצמית, בתחושה של אני ואפסי עוד.

אופיר פינס-פז: העם יכה בהם.

אופיר פינס-פז: אני משוכנע בזה.

אופיר פינס-פז: אני מסתובב בציבור.

אופיר פינס-פז: אלה בדיוק יהיו הנושאים שנבוא אתם לציבור ונגיד מה אתם עושים לכנסת, איך אתם אוכלים כאן כל חלקה טובה.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, יש לי עוד חצי דקה להגיד משהו לראש הממשלה, ברשותך.

אופיר פינס-פז: ראש הממשלה החליט היום לנזוף במשטרה.

אופיר פינס-פז: ראש ממשלה תחת חקירה מעז לנזוף במשטרה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם: אין גבול לחוצפה.

אופיר פינס-פז: במקום לבוא ולהתייצב מאחורי המשטרה ולא לתת לשר האוצר לקצץ בתקציבה, לעזור לה בתקציב נוסף למלחמה בפשיעה המאורגנת, ראש הממשלה בישראל רוצה משטרה חלשה, רוצה משטרה כנועה, רוצה משטרה מסורסת, רוצה משטרה נשלטת.

אופיר פינס-פז: זו בושה וחרפה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהכנסת צריכה לומר את דברה היום באופן ברור וחד לראש הממשלה: אל תהיה אויב משטרת ישראל, תתעלה מעל שיקולים וחשבונות אישיים ותתנהל כמו ראש ממשלה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אלי אפללו – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת בייגה שוחט – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת דהאמשה – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לא במקרים רבים זוכה חבר כנסת להרגיש שממשלה שלמה הולכת בסיכול ממוקד, אבל גם לא מסתירה איזו רמה של פצצה היא מתכוונת להטיל בסיכול הזה.

עמיר פרץ: כשהממשלה נלחמה בנו בגלל עמדותינו, זה בסדר.

עמיר פרץ: אבל כשהקואליציה – והדמוקרטור הגדול גדעון סער התעורר פתאום בלילה, הוא לא ישן כל הלילה, כי הדמוקרטיה, משום מה הוא מצא בה פגם, פגם בדמוקרטיה.

עמיר פרץ: גדעון סער, הסתבר לו פתאום שחס וחלילה יכול להיות מצב שחבר כנסת יישאר כלוא בסיעתו.

עמיר פרץ: בסיעות הגדולות הסיכוי של חבר כנסת להישאר כלוא, גם אם הוא חושב אחרת, הוא הרבה יותר גדול – איזה סיכוי יש לחבר כנסת מהליכוד לפרוש אם הוא לא מוצא עוד 10–12 חברי כנסת אתו?

עמיר פרץ: עכשיו, שואל חבר הכנסת גדעון סער, מה ההבדל בין סיעה גדולה לסיעה קטנה?

עמיר פרץ: מדוע בסיעה גדולה מותר להתפצל בשליש ובסיעה קטנה לא מתפצלים בשליש?

עמיר פרץ: הרי גדעון סער בא הנה והניח הצעת חוק להעלות את אחוז החסימה – לא במקרה אחוז החסימה הוא 1.5%, כי הכנסת יצרה מראש רף של שני מנדטים והלכה אתו עד הסוף, לאורך כל הדרך, כל החקיקה, כל ההתאמות.

עמיר פרץ: ולכן, ברור לחלוטין שמדובר פה במהלך שיש בו, סליחה, דחיפה לתככנות, דחיפה לסכסכנות, הכנסת נורמות פסולות שהכנסת הזאת מזמן נפטרה מהן.

עמיר פרץ: לצערי הרב, מדובר בחוק פרסונלי, שהוא אסור על-פי כל דין.

עמיר פרץ: גם אם מישהו רוצה לשנות את כללי המשחק, הוא צריך לעשות זאת לפני הבחירות, כי כאשר מפלגות מתייצבות לבחירות, ומתייצבות לפני הבוחרים שלהן, הן מציגות את מרכולתן לפי כללי הבחירות שקבעה הכנסת.

עמיר פרץ: אם גדעון סער חושב להיות דמוקרט גדול, אדרבה ואדרבה – אם ניווכח באמת שכוונותיו כוונות ראויות, נקיות, טובות, יציע את הצעת החוק לכנסת הבאה, לבחירות הבאות, ואז באמת נשתכנע כולנו שאומנם יש פה רק כוונות כנות.

עמיר פרץ: אבל מדובר פה בעסקן פוליטי מדרגה נמוכה מאוד, שהדרך שלו להשחית אנשים, להשחית נורמות, היא דרך ללא מעצורים.

עמיר פרץ: צריך לעצור את ההשחתה הזאת, כי יכול להיות שגדעון סער מתכוון להרוויח מנדט אחד בצורה כזאת או אחרת, אבל הוא משחית כנסת שלמה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו - חברת הכנסת גילה גמליאל.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מודה שאינני מבין את הלוגיקה העומדת בבסיס החוק הזה.

קריאה: אין לוגיקה.

אבשלום וילן: אחת משתיים: אם חבר הכנסת גדעון סער בעד העלאת אחוז החסימה, לשם מה החוק הזה?

אבשלום וילן: הרי כל הרציונל מצד אחד להעלות את אחוז החסימה – במקום 1.5% ל-2%, ונגד הפיצולים – ולא במקרה הצעת החוק אומרת רק סיעות בנות שישה חברי כנסת ויותר, כלומר נאמר במפורש שהפיצול יהיה מעל שני חברי כנסת.

אבשלום וילן: פתאום עומד פה חבר הכנסת גדעון סער ומתחיל להסביר לנו את המורכבות ואת הכלליות של החוק.

אבשלום וילן: איזה כלליות ואיזה נעליים, גברתי היושבת-ראש.

אבשלום וילן: החוק הזה הוא חוק דוד טל, הוא חוק נגד סיעת עם אחד, וצריך להגיד את האמת בפרצוף.

אבשלום וילן: כל השאר הוא סיפורי מעשיות.

אבשלום וילן: כמה אפשר לספר לכולם סיפורים?

אבשלום וילן: פתאום נחתה על חבר הכנסת גדעון סער הרוח, פתאום הוא הגיע למסקנה שלא מספיק שסיעות של שישה חברי כנסת – שצריך להתפצל משלושה, שכל אחד יוכל להתפצל?

אבשלום וילן: אני חושב שאם הכנסת תעביר את החוק הזה, היא פשוט הולכת כמה שנים לאחור.

אבשלום וילן: תרצה סיעה מסוימת בת שלושה חברים להתפצל, להסתדר, נדון בכך בבוא העת.

אבשלום וילן: מה קרה?

אבשלום וילן: שלושה חודשים לפני בחירות יבוא חבר כנסת שלא מסתדר עם סיעתו ויגיד: אני פורש.

אבשלום וילן: ירצה להצטרף למפלגה אחרת, יעמוד למבחן הבוחר באופן הגון, ישר, ענייני.

אבשלום וילן: פתאום, בסיעה שיש לה שליש מהחברים בבית הזה, 40 חברים, יושב-ראש הסיעה, אצה רצה לו הדרך לצרף את חבר הכנסת ה-41 – אם וכאשר, ואז, בדרך לטהר את השרץ, ממציאים כל מיני תיאולוגיות.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, אני מכבד אנשים שלאורך כל הדרך מוכיחים עקביות – נגד פיצולים, נגד סיעות קטנות, בעד הגדלה – בסדר, לגיטימי.

אבשלום וילן: פתאום הכול מתהפך.

אבשלום וילן: למה, הרחנו עוד מנדט?

אבשלום וילן: ואז מקיימים דיון רציני בוועדת החוקה, חוק ומשפט, וכבר שמעתי שם את הנימוקים שהועלו.

אבשלום וילן: אני מודה שלא רק שלא הצלחתי להשתכנע, לצערי הנימוקים האלה פשוט עוררו בי גיחוך.

אבשלום וילן: הרי כולנו נגד חוקים פרסונליים; חוק, מטבע ברייתו, צריך להיות חוק כללי.

אבשלום וילן: מה קרה פתאום שצריך חוק פרטי לסיעה בת שלושה חברים שאולי רוצה להתפצל?

אבשלום וילן: האם הכנסת צריכה לתת לזה לגיטימציה?

אבשלום וילן: האם אנחנו צריכים להעביר את זה?

אבשלום וילן: ברמה העקרונית אני אומר, שמי שרוצה, שיהיה בעד העלאת אחוז החסימה.

אבשלום וילן: זה לגיטימי בעיני.

אבשלום וילן: לתרגילים מסוג זה, כדי לסדר עניינים בין חברי כנסת מאותה סיעה, הכנסה צריכה להגיד הערב לא באל"ף רבתי.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת.

אתי לבני: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא מכבר עמד על כאן הדוכן חבר הכנסת גדעון סער, יושב-ראש הקואליציה, והסביר לנו למה צריך להעלות את אחוז החסימה.

אתי לבני: חברת הכנסת איציק, אפשר לבקש שקט?

משה גפני: בין הטענות שאני טענתי – רבים טענו את זה, אבל גם אני טענתי – מה הרווח בהעלאת אחוז החסימה?

משה גפני: ראשית, זה לא דמוקרטי: יש אוכלוסייה שמבקשת לשלוח נציגים לכנסת, למה לא לאפשר לה את זה?

משה גפני: אבל טענו כלפי חבר הכנסת גדעון סער, אתה הרי גם לא מועיל שום דבר.

משה גפני: הרי סיעה יכולה להתפצל, וכבר היו דברים מעולם.

משה גפני: יש חוק שסיעה יכולה להתפצל.

משה גפני: לא העליתי בדעתי שיכולה להיות מידה כזאת של צביעות, לבוא כמעט תוך כדי דיבור ולהגיד: לא רק החוק המקל בהתפלגות של סיעה, אלא נתחיל לעשות סיעות יחיד.

משה גפני: האמת היא שמעניין אותי לדעת מה תעשה סיעת שינוי בחוק הזה.

אילן שלגי: ידעתי שתגיע אלינו.

אילן שלגי: אני מת לצאת לאכול משהו, אבל אני מחכה.

משה גפני: באמת עניין אותי לדעת.

משה גפני: זה כמו שאתה תמיד מדבר על החינוך החרדי.

אילן שלגי: האם תישארו יחד, "דגל" ו"אגודה"?

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: אם אתה רוצה לדעת, חבר הכנסת שלגי, לגבי אגודת ישראל ודגל התורה, אנחנו הולכים בסיעה משותפת, ואנחנו מודיעים לבוחרים - וזה החוק - שאנחנו שתי מפלגות שמתאחדות כסיעה אחת.

משה גפני: החוק מאפשר את זה.

משה גפני: כאשר אתה מודיע לבוחר, אתה לא גורם להונאה, ולכן אתה גם יכול להתפצל.

משה גפני: זה כך גם במרצ, באיחוד הלאומי ובמפלגות נוספות.

משה גפני: אנחנו מודיעים שאגודת ישראל מפלגה רשומה, אנחנו מאוחדים והולכים יחד לבחירות.

משה גפני: דרך אגב, אנחנו לא הולכים להתפצל.

אילן שלגי: אז יש סיכוי שתתפצלו?

משה גפני: לא.

משה גפני: יש יותר סיכוי שיהיה בסיעת שינוי מרד בטומי לפיד מאשר שאגודת ישראל ודגל התורה יתפלגו.

אילן שלגי: ביבנה לא היתה מלחמת עולם בין הפלגים ואגודה?

משה גפני: ביבנה?

משה גפני: למה?

אילן שלגי: שמעתי סיפורים על - - -

משה גפני: יהדות התורה הלכה שם מאוחדת.

משה גפני: אני מציע לך לקרוא את המפה.

משה גפני: חבר הכנסת שלגי, בבחירות המוניציפליות נחלתם כישלון צורב ואנחנו הצלחנו מאוד.

משה גפני: אני מציע שתקרא את המפה המוניציפלית.

משה גפני: דרך אגב, בחדרה הלכתם לקואליציה שבקווי היסוד שם, שהנציג שלכם חתום עליהם, כתוב שהוא ישמור את הסטטוס-קוו הדתי.

משה גפני: כדאי שתדע את זה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, מעניין אותי מה תעשה סיעת שינוי.

אתי לבני: אז חכה ותראה.

משה גפני: הרי זה חוק מושחת, הרי זה מנוגד לכל אתיקה של הכנסת.

משה גפני: אני לא יודע מה עמדתי בעניין הזה, אבל אתם, אבירי היושר, תמכתם בהעלאת אחוז החסימה.

משה גפני: אתם הולכים לעשות עכשיו סיעות יחיד רק משום שיושב-ראש הקואליציה החליט, ואנחנו יודעים למה הוא החליט.

משה גפני: עם ישראל הוא עם אינטליגנטי, אזרחי מדינת ישראל הם אזרחים אינטליגנטים, והם ישפטו את הליכוד על ההתנהגות המושחתת שלו; הם ישפטו אתכם על ההתנהגות המושחתת שלכם.

משה גפני: זו צביעות ממדרגה ראשונה.

משה גפני: אל תטיפו לנו מוסר, מכיוון שאנחנו הישרים בכנסת ואתם המושחתים.

אתי לבני: תודה רבה.

יצחק כהן: מושחתים נמאסתם.

אתי לבני: חבר הכנסת איוב קרא - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת אברהם בורג - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת סער, שלא כמנהגו, מציע הצעת חוק שאיננה מכבדת את בעליה.

אורי אריאל: למה?

אורי אריאל: כי יש בעיה וצריך לסדר סידורים.

אורי אריאל: לשם שינוי אפשר פעם גם לתמוך בחבר הכנסת פרץ, גם זה משהו מרענן.

אורי אריאל: הנה, כנראה זו הפעם.

אורי אריאל: אולי יהיו פעמים נוספות, אני מקווה כך, אם כי יש בינינו גם כמה מחלוקות.

אורי אריאל: לפני שעה קלה עמד פה ראש הממשלה, האיש שהודיע: תעלו למאחזים.

אורי אריאל: לא עבר זמן והודיע: תרדו מן המאחזים.

אורי אריאל: האיש שהודיע שנצרים כמו נגבה ותל-אביב, עכשיו הוא מודיע שהוא יטרנספר אותם.

עמרם מצנע: על מי אתה מדבר?

אורי אריאל: האיש שהבטיח שלום והביא לא מעט אסונות.

דליה איציק: מי?

אורי אריאל: זה חידון והתשובות יתקבלו רק כשייגמר הזמן, בעוד דקה ו-52 שניות.

דליה איציק: רק תגיד לנו על מי אתה מדבר.

יצחק כהן: על ראש הממשלה.

אורי אריאל: חברת הכנסת דליה איציק, זה האיש שמבטיח לך חדשות לבקרים - לפי התקשורת, אני לא שותף לשיחות - הרבה הבטחות, וכנראה מעט מקיים; שוב, לפי התקשורת.

אורי אריאל: האיש שהבטיח שתהיה פה כלכלה, והנה התוצאות לפניכם.

אורי אריאל: זה עתה שמענו על הלמ"ס שהביא אותנו למרחקים.

אורי אריאל: זו בעצם צמיחה שלילית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם חיים בעושר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 70 מיליון היו - - -

אתי לבני: חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה, תן לו לסיים.

טלב אלסאנע: - - -

אורי אריאל: זה האיש שלפני זמן קצר הסביר לנו על עלייה וקליטה, ואך לפני עשרה ימים, בפעם הראשונה בתולדות מדינת ישראל - למיטב ידיעתי - החליט בישיבה בראשותו שאין כסף להביא את העולים מאתיופיה.

אורי אריאל: עוד לא היה כדבר הזה, משהו חגיגי, במסגרת העלייה.

יצחק כהן: אז למה אתם לא פורשים?

אורי אריאל: האיש שבמסגרת שירות לאומי - יש פחות ופחות מתגייסים לצה"ל.

אורי אריאל: זו תרבות חדשה, אם כי יש לה ניצנים מהעבר הלא-כל-כך רחוק.

אורי אריאל: כל היושבים פה זוכרים, גם זוכרים בקשות סליחה על דברים שנעשו, אבל זה דבר אחד וזה דבר שני, וכמובן הדברים נמשכים הלאה, כי יש עבר, יש הווה, ובעזרת ה"ספינים", בעזרת השם, יהיה גם עתיד.

אורי אריאל: תודה.

עמרם מצנע: מי זה האיש?

עמרם מצנע: הבטחת שתגיד.

אורי אריאל: אמרתי שיהיה חידון ואת התשובות תקבלו לאחר מכן.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת ישראל אייכלר - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני ראש הממשלה, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר על נושא מאוד חשוב וגם כאוב.

נסים זאב: הממשלה הזאת חייבת לעשות טבילה כדי לטהר אותה.

נסים זאב: אני רוצה לקרוא לכם מכתב של בלניות שכותבות מכתב כאוב.

נסים זאב: אדוני ראש הממשלה, תשמע על מה מדובר, על פרוטות שבלניות לא מקבלות.

נסים זאב: במכתב נאמר: אנחנו, ציבור בלניות בירושלים, עוסקות במצווה יהודית הנעלה ביותר של טהרת בנות ישראל.

נסים זאב: מדי ערב עוזבות אנו את ילדינו בשעות היקרות ביותר לתא המשפחתי ובמסירות מתייצבות לשרת את ציבור הטובלות היקר הפוקד את המקוואות.

נסים זאב: הציבור הוא מגוון ביותר - החל מנשים חרדיות, ששומרות על קלה כחמורה, ועד הציבור המרוחק המכנה עצמו חילוני.

נסים זאב: גם חילוניות באות לטבול במקווה טהרה.

נסים זאב: עבודתנו אינה מתחילה ומסתיימת בהטבלת נשים בלבד.

נסים זאב: אנחנו ממלאות תפקיד של עובדות קהילתיות במלוא מובן המלה.

נסים זאב: מלבד שאלות בתחום טהרת המשפחה פונים אלינו לייעוץ בשלום בית, חינוך ילדים, עצות רפואיות וכדומה.

נסים זאב: שעת תחילת העבודה היא קבועה, אולם איננו יודעות את שעת סיומה.

נסים זאב: גם כשאנחנו חוזרות לבתינו לא אחת עלינו לחזור להטביל אחיות שחזרו ממשמרת לילה או שוטרות או נשים שהתאחרו מסיבה כלשהי.

נסים זאב: לפעמים שוטרת גומרת את עבודתה בשתיים-עשרה בלילה, ושוטרות טובלות, אדוני ראש הממשלה, מה לעשות.

נסים זאב: זה דבר שעם ישראל מסר את נפשו במשך אלפי שנים, במשך דורות.

נסים זאב: בעקבות סגירת משרד הדתות, וראש הממשלה כל כך מתפאר שהצליח לפרק סוף-סוף ולרסק את משרד הדתות, נפגעה משכורתנו, תחילה על-ידי איחור בתשלום, וכעת המשכורת איננה משולמת כלל, דבר שגורר אחריו החזרת שיקים וכן החזרת משכנתאות שגובהן כמעט בגובה המשכורת.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני ראש הממשלה, שמדברים פה בסך הכול על 2,000 שקלים, כאשר בלנית עובדת כל החודש, לפעמים עד שתיים-עשרה בלילה.

נסים זאב: מה היא מבקשת?

נסים זאב: אל תיקחו את הפרוטות האלה מאתנו.

נסים זאב: פירקתם את משרד הדתות, אל תפרקו משפחות.

נסים זאב: אל תפרקו את האנשים מהכלכלה שלהם.

נסים זאב: תנו להם לחיות בכבוד.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בהצעת החוק הזאת המטרה מקדשת את האמצעים, ולא בוחלים בשום אמצעי כדי להשיג את המטרה.

טלב אלסאנע: אפילו כשמדובר בעניין של מפלגות, עניין הפעילות הפרלמנטרית, שלדעתי צריך להיות חלק מהמבנה הקונסטיטוציוני, כך שאי-אפשר לשנות אותו מהיום למחר – גם בהקשר זה השיקול הפוליטי הוא השיקול הקובע.

טלב אלסאנע: יוזמת החוק באה ומתייחסת למפלגה אחת, שהיא עם אחד, ואם היא תצטרף, אז אפשר לפרוש ממנה.

טלב אלסאנע: לחוקק חוק למען מפלגה וסיכוי עתידי - זה דבר פסול, וזה גם מביא לחקיקה שאיננה עניינית.

טלב אלסאנע: לכן אני אתנגד, חבר הכנסת מיקי איתן, להצעת החוק הזאת, כי אי-אפשר לשנות ולשחק במבנה הקונסטיטוציוני, המפלגתי, הסיעתי, כל יום, לפי ההרכב או הסיכויים לקואליציה כזאת או אחרת.

טלב אלסאנע: אני רוצה להתייחס לאירוע שהיה הבוקר במחסום ארז.

טלב אלסאנע: לא אחת אנחנו שומעים מראש הממשלה ומשר הביטחון, שהם לא רוצים להכביד על האוכלוסייה הפלסטינית, הם דווקא רוצים להקל עליה, כי ככל שמקלים עליהם, ירווח להם יותר, ואז יספקו פרנסה למשפחותיהם.

טלב אלסאנע: אבל מה שקורה הוא, שמעבירים את אותם פועלים בתנאים בלתי אנושיים, ולכן הבוקר נמחץ פועל פלסטיני בן 41 ועשרה נפגעו קשות במחסום ארז, בדרכם להגיע למקום העבודה לפרנס את משפחותיהם.

טלב אלסאנע: מדוע אי-אפשר לספק להם תנאים אנושיים?

טלב אלסאנע: מדוע אי-אפשר לאפשר להם מעבר כמו בני-אדם, לא כמו חיות?

טלב אלסאנע: מדוע מנצלים את המצוקה הקשה של אותם אזרחים, של אותם אנשים, שכל מה שהם רוצים זה לא פיגועים אלא רק לעבוד ולהביא פרנסה לילדים שלהם?

טלב אלסאנע: צריך להביא בחשבון שהם יוצאים בשעה 01:00 כדי להגיע למחסום ולהגיע לעבודה, חוזרים בשעות הערב, אבל עד שהם מגיעים הביתה, בגלל כל המכשולים, לוקח זמן.

טלב אלסאנע: מנסים ומתאמצים, אבל באפשרותך, אדוני ראש הממשלה, לעשות כדי להקל על אותם אנשים לעבור בתנאים אנושיים את המחסום.

טלב אלסאנע: לעבור את הבידוק, אף אחד לא אומר לא לעבור את כל הבדיקות, אבל את זה אפשר לעשות גם תוך שמירה על צלם אנוש, תוך מתן כבוד לבני-אדם ולזכותם למעבר אנושי יותר, בתנאים טובים יותר.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת הרצוג - ויתר.

אתי לבני: חבר הכנסת אורון - ויתר.

אתי לבני: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 50) (התפלגות סיעה המתמזגת עם סיעה אחרת), התשס"ד-2004.

אתי לבני: בבקשה להצביע.

אתי לבני: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – 19 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 50) (התפלגות סיעה המתמזגת עם סיעה אחרת), התשס"ד-2004, לוועדת הכנסת נתקבלה.

אתי לבני: 24 בעד, עם קולו של יושב-ראש הכנסת, 19 נגד, נמנע אחד.

אתי לבני: החוק עבר בקריאה ראשונה.

אתי לבני: הוועדה המוסמכת לדון בנושא, על-פי תקנון הכנסת, היא ועדת הכנסת.

אתי לבני: ["דברי הכנסת", חוב' ט"ו, עמ' 9372; חוב' ט"ז, עמ' 9701.

אתי לבני: ]

אתי לבני: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעות סיעות העבודה-מימד, מרצ, יהדות התורה, עם אחד, חד"ש-תע"ל ובל"ד שלא להחיל דין רציפות על הצעות החוק הבאות:

אתי לבני: הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון מס' 3) (ערכאות השיפוט ודיון נוסף); הצעת חוק בתי-המשפט [נוסח משולב] (תיקון מס' 28) (מבנה מערכת בתי-המשפט ותיקונים שונים), התש"ס-2000.

אתי לבני: וכן הצעות סיעות מרצ, חד"ש-תע"ל ועם אחד שלא להחיל דין רציפות על הצעת חוק הפיקוח על עסקי ביטוח (רשיון סוכן מיוחד – הוראת שעה), התשס"ב-2001.

אתי לבני: ינמק את ההצעה הראשונה חבר הכנסת אופיר פינס.

אתי לבני: בבקשה.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני, כמובן, בשם סיעתי, מתנגד להחלת הרציפות רק באופן טכני.

אופיר פינס-פז: באופן המהותי אנחנו בהחלט תומכים הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון מס' 3) (ערכאות השיפוט ודיון נוסף) וביישום דוח ועדת-אור.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה לשר המשפטים.

אופיר פינס-פז: אומנם חלק מאתנו כבר לא פה, אבל אנחנו בוודאי תומכים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לדבר על שני דברים שמכעיסים אותי.

אופיר פינס-פז: אחד מהם קשור גם בעניין המשפטי.

אופיר פינס-פז: הממשלה הגישה היום לבג"ץ את הודעתה, שהיא מתנגדת, או לא מסוגלת, לקבוע מהו קיום מינימלי בכבוד בחברה הישראלית.

אופיר פינס-פז: וזה אחרי שהממשלה בדיון המוקדם אמרה שיש לה הנייר, היא עשתה את התחשיבים והיא רק צריכה קצת זמן כדי להביא אותם בפני בית-המשפט.

אופיר פינס-פז: ובכן, ממשלת ישראל בעצם מתפרקת מאחריותה כלפי החברה הישראלית המתפוררת, שהיא תוצאה ישירה של מחדלי הממשלה הזאת.

אופיר פינס-פז: זאת הממשלה הקפיטליסטית הדורסנית ביותר בתולדות מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: תאצ'ר לידכם היא ילדה קטנה.

אופיר פינס-פז: אתם קורעים את המדינה הזאת לגזרים ומפרקים אותה לגורמים, ואפשר לחשוב שהכלכלה שלכם שווה משהו.

אופיר פינס-פז: מעולם לא ראיתי כלכלה כל כך קלוקלת, כל כך לא-יוצלחית, שלא מסוגלת בכלל להתמודד עם הדברים הראשוניים, הבסיסיים, שהמשק הישראלי צריך.

אופיר פינס-פז: אנחנו, שדיברנו באמת על סוציאל-דמוקרטיה בממשלות העבודה, גם של רבין, זיכרונו לברכה, גם של ברק - על דבר אחד אין ויכוח: הכלכלה הישראלית היתה בצמיחה מתמדת.

אופיר פינס-פז: הגענו ל-6% צמיחה, הגענו ל-6.5% צמיחה, הורדנו את רמת האבטלה מ-11% ל-6.5%-7%.

אופיר פינס-פז: איפה אתם עם הכלכלה שלכם?

אופיר פינס-פז: רק בדיבורים.

המשפטים יוסף לפיד: אתה מאשים את ממשלת ישראל באינתיפאדה?

אופיר פינס-פז: אני מאשים את ממשלת ישראל בחוסר יכולת.

המשפטים יוסף לפיד: אתה יודע שהאינתיפאדה עשתה את זה.

אופיר פינס-פז: אני מסכים אתך שהאינתיפאדה והצרכים הביטחוניים מקשים מאוד על כלכלת ישראל, אבל מי כמוך יודע שאפשר וצריך לחזור לשולחן המשא-ומתן.

המשפטים יוסף לפיד: האינתיפאדה התחילה בתקופת ברק.

אופיר פינס-פז: שנת 2000 היתה השנה הכלכלית הגדולה בתולדות המדינה מאז היווסדה.

אופיר פינס-פז: אתה הרי יודע את זה.

המשפטים יוסף לפיד: אז התחילה האינתיפאדה.

אופיר פינס-פז: אתם לא מסוגלים, זה פשוט נורא.

אופיר פינס-פז: אתם מדברים גבוהה-גבוהה על משק פתוח, על הפרטה, על לא לגבות מסים, על צמצום הוצאות הממשלה.

אופיר פינס-פז: אבל תכל'ס בשטח, גם המדד של אתמול הוא מינוס שתי עשיריות האחוז.

אופיר פינס-פז: המשק הזה במיתון כפי שלא היה מעודו.

אופיר פינס-פז: טומי לפיד, אתה הרי מכיר את החברה הישראלית הרבה שנים, לא היה דבר כזה.

אופיר פינס-פז: לא היה מעולם משק כל כך ממותן, כל כך מדשדש.

אופיר פינס-פז: דפלציה.

אופיר פינס-פז: הנגיד מוריד את הריבית, זה כמו כוסות רוח למת.

אופיר פינס-פז: אין שום השפעה.

אופיר פינס-פז: אנחנו בעד החלת רציפות על חוק השפיטה, ונגד החלת הרציפות על הממשלה הזאת.

אופיר פינס-פז: שנה זה די והותר.

אופיר פינס-פז: בא ראש הממשלה לכאן, עושה דיל עם גלעד ארדן וגילה גמליאל ויולי אדלשטיין ועוד חבורה של אנשים מהאיחוד הלאומי והמפד"ל, ואומר: אני לא אדבר מלה על תוכנית ההתנתקות, ואתם תצביעו בעד הממשלה.

אופיר פינס-פז: שמעת על זה, חברת הכנסת גלאון?

זהבה גלאון: בהחלט.

אופיר פינס-פז: הוא כבר ברח מההתנתקות שלו, הוא כבר התנתק מההתנתקות.

אופיר פינס-פז: הרי זה הכול "ישראבלוף" פה, שום דבר לא אמיתי.

אופיר פינס-פז: כשבאים למקום אחד מדברים על פינוי התנחלויות, כשבאים למקום שני פתאום שכחנו, אין פינוי ואין התנחלויות.

מאיר פרוש: אתה כנראה לא יודע שבגיל הזה התנתקות זה דבר שכיח.

אופיר פינס-פז: אני כואב רק דבר אחד, אני כואב על החברה הישראלית.

אופיר פינס-פז: תרחמו על הציבור בישראל, שעוד רוצה להאמין שיש לו ממשלה אחראית, שעוד רוצה להאמין שלממשלה באמת אכפת מהציבור, שעוד רוצה להאמין שבאמת אנשים שהם קברניטי המדינה הזאת רואים את טובת הכלל ולא את טובתם האישית.

אופיר פינס-פז: בא לפה השר נתניהו, רוצה להשיג צמיחה בכל מחיר.

אופיר פינס-פז: לא מעניין אותו החינוך.

אופיר פינס-פז: ותמיד, טומי, תזכור, בכל ממשלות הליכוד, את החינוך קיצצו, בחינוך פגעו, את החינוך הורידו לעדיפות נמוכה.

אופיר פינס-פז: בכל ממשלות הליכוד.

אופיר פינס-פז: זה לא התחיל בממשלה הזאת.

אופיר פינס-פז: זה פשוט מדהים.

אופיר פינס-פז: כל פעם שהליכוד בשלטון, קיצוץ דרמטי בתקציבי החינוך.

אופיר פינס-פז: ומה קורה עם הרווחה?

אופיר פינס-פז: ומה קורה עם הבריאות?

אופיר פינס-פז: אגב, אם לא נגבה בכלל מסים ולא נספק בכלל שירותים ממשלתיים, תהיה פה צמיחה של 20% בשנה.

אופיר פינס-פז: אולי זאת השיטה.

אופיר פינס-פז: באמת, אפשר להביא כל דבר לידי אבסורד, בסוף מדינה צריכה לתת תשובה לתושבים שלה.

אופיר פינס-פז: לא יכול להיות שבא לכאן השר לביטחון פנים עם מפכ"ל המשטרה, מציג תוכנית למלחמה בפשיעה, מדבר על תוספת תקציב של מיליארד שקלים על פני שלוש שנים, ובמקום לקבל 300 מיליון שקל לשנה, מורידים לו 150 מיליון.

אופיר פינס-פז: זה מה שקורה כאן ולאף אחד לא אכפת.

אופיר פינס-פז: ובא היום ראש הממשלה לטקס סיום אחד הקורסים, ונוזף במשטרה: תפסיקו להתבכיין.

אופיר פינס-פז: מה זה תפסיקו להתבכיין?

אופיר פינס-פז: קודם כול, אתה תחת חקירה, של נעליך מעל רגליך, תן כבוד, בכל זאת.

אופיר פינס-פז: משטרה צריכה להיות עם עוצמה, משטרה צריכה להיות משטרה חזקה, שמסוגלת להתמודד עם המשימות שלה.

אופיר פינס-פז: לא משטרה חלשה, לא משטרה כנועה, לא משטרה מסורסת, לא משטרה נשלטת.

אופיר פינס-פז: משטרה שצריכה למלא את היעדים שלה.

אתי לבני: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: וראש הממשלה צריך להתעלות מעל שיקולים אישיים, הוא צריך להבין שלא הכול מתחיל ונגמר עם החקירה שלו, יש כאן מדינה שצריך לנהל, יש כאן חברה שצריך לשמור עליה - - -

רשף חן: אתה אומר לו, שהוא לא צריך לבקר אותה.

אופיר פינס-פז: נכון, שהוא צריך להתעלות, הוא צריך לגלות ממלכתיות.

רשף חן: אתה צריך להבין את זה.

רשף חן: אתה אומר לו, שהוא לא צריך לבקר אותה.

רשף חן: אתה צריך להבין את זה.

המשפטים יוסף לפיד: תסלח לי מאוד, אבל אמרת שטות גדולה.

המשפטים יוסף לפיד: אמרת, כאשר ראש הממשלה תחת חקירה, הוא חייב לדבר יפה למשטרה.

אופיר פינס-פז: הוא לא צריך להיות אויב המשטרה, זה לא עניין אישי, הם חוקרים אותו לא משום שיש להם משהו נגדו אלא משום שיש חשדות כבדים נגדו.

אופיר פינס-פז: אז מה, הוא מעניש אותם בקיצוץ התקציב?

אופיר פינס-פז: אני מתפלא.

אתי לבני: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: משפט לסיום.

אופיר פינס-פז: אל תפריעו לי, חברי משינוי.

אופיר פינס-פז: אגב, במקומי, אתם הייתם צריכים לעמוד פה.

אופיר פינס-פז: אני עושה את מלאכתכם, תגידו תודה.

אופיר פינס-פז: ראש הממשלה צריך להתעלות, יש לו ויכוח עם המשטרה, הוויכוח הוא לא אישי.

אופיר פינס-פז: הם חוקרים אותו כי זה תפקידם והוא לא צריך להתנכל להם.

אופיר פינס-פז: אלה שני דברים שונים.

אופיר פינס-פז: יש ציבור בישראל, יש חברה בישראל, שרוצה וראויה לחוק וסדר ולמשטרה שמסוגלת למלא את משימותיה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אבו וילן.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ההתנגדות שלנו היא כמובן התנגדות טכנית, לא התנגדות עקרונית.

אבשלום וילן: אבל אי-אפשר היום, כאשר קודם נערך דיון לסיכום שנתה הראשונה של ממשלת ישראל, שלא להתעכב על הסיכום הזה וקצת להרהר בקול רם לאן בעצם אנחנו הולכים.

אבשלום וילן: ממשלה שהבטיחה גם שלום, גם ביטחון, גם כלכלה, ובעצם, מעבר לססמאות, מעבר לקלישאות, מה יצא?

אבשלום וילן: חוק להפרדת דוד טל, חבר הכנסת גדעון סער?

אבשלום וילן: זאת הבשורה לעם ישראל?

אבשלום וילן: עמד פה ראש הממשלה וסיפר לנו על איזה חזון, איך הוא נוטע תקווה בעם הזה?

אבשלום וילן: איך הוא בדיוק מאחד את הציבור על איזו אחדות מטרה משותפת?

אבשלום וילן: על מה הוא מדבר?

אבשלום וילן: הוא הבטיח שנצא מרצועת-עזה, אבל הוא הודיע שזה יהיה רק חד-צדדי.

אבשלום וילן: למה, למי הוא רוצה למסור, ל"חמאס"?

אבשלום וילן: הוא משטה בכולם כדי להגיע לאמריקנים, כדי לעבור את הקואליציה שבה כבר המפד"ל והאיחוד הלאומי עם רגל אחת בחוץ, וזאת רק שאלה של זמן עד שיעשו לו, בלשון העם, את הזובור הפוליטי.

אבשלום וילן: ובעצם, עולם כמנהגו נוהג.

אבשלום וילן: אין מדיניות, אין פרטנר, אין הגדרת יעדים, לאן רוצים להגיע.

אבשלום וילן: בעצם הולכים ללא כלום, במקום דרוך.

אבשלום וילן: במקום דרוך בחיים הפוליטיים - - -

יוסף יצחק פריצקי: אפילו את לובה פיטרו.

אבשלום וילן: מה זה?

יוסף יצחק פריצקי: אפילו את לובה פיטרו.

אבשלום וילן: לא הבנתי.

זהבה גלאון: לובה מ"ארץ נהדרת".

אבשלום וילן: אה, לובה.

יוסף יצחק פריצקי: תוחזר לובה.

אבשלום וילן: מטבע הדברים, כשהמצב קשה ואין שום פרספקטיבה, עוברים להומור.

יוסף יצחק פריצקי: קשה, קשה.

אבשלום וילן: קשה, קשה.

אבשלום וילן: ההבדל הוא, השר פריצקי, שאנחנו אחראים.

אבשלום וילן: ואתה, אדוני השר, אתה חבר ממשלה, ממשלת האין כלום.

אבשלום וילן: שנה אתם יושבים - - -

יוסף יצחק פריצקי: נו.

אבשלום וילן: אתה יודע, פעם היה לשר התחבורה לשעבר רעיון מדהים - טיסה לשום מקום.

אבשלום וילן: זאת ממשלה שנוסעת לשום מקום.

אבשלום וילן: אז בא ראש הממשלה, כל חודש מספר לנו על הישגיו המופלאים.

אבשלום וילן: עובר עוד חודש, ושום הישגים מופלאים.

אבשלום וילן: לאחר שרואים שהכול "כלאם פאד'י", לא דובים ולא יער, לא זבובים ולא עצים, אז מתחילים לדבר על חזון העתיד.

אבשלום וילן: 20,000 בני נוער עד 2008.

אבשלום וילן: יש לך תוכנית "תגלית".

אבשלום וילן: איזה אמריקה גילית.

אבשלום וילן: לא גילית את אמריקה, תרתי משמע.

אתי לבני: אנא סיים.

אבשלום וילן: איך אתה משיג שלום עם הפלסטינים?

אבשלום וילן: איך אתה מייצב את הכלכלה?

אבשלום וילן: איך אתה נוטע טיפה של תקווה בעם הזה?

אבשלום וילן: תראו את הסקר האחרון.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, משפט לסיום.

אבשלום וילן: 70% מהאנשים לא מאמינים בהמשך קיומה של המדינה הזאת בטווח הארוך.

אבשלום וילן: את מבינה מה זה אומר?

אבשלום וילן: אמות הספים היו צריכות לרעוד.

אבשלום וילן: ראש הממשלה צריך להתייצב פה, לא בהרצלייה ולא ביואל מרקוס, ולהגיד, רגע, איפה טעינו, לאן הולכים?

אבשלום וילן: לצערי, כל זה לא קורה, ואת המחיר כולנו משלמים.

אבשלום וילן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מבטיח לך, השר פריצקי, לא אדבר על התנתקות ועל הגיל המבוגר, שאז ההתנתקות יותר שכיחה.

מאיר פרוש: אני לא חושב לפגוע בראש הממשלה, במיוחד כשאני מדבר מעל דוכן הכנסת.

מאיר פרוש: אני רק שם לב למה שנאמר פה, בהצעת חוק-יסוד: השפיטה, לגבי דיון נוסף.

מאיר פרוש: במקום סעיף 18 לחוק-היסוד יבוא: "הלכה שפסק בית-המשפט העליון, ניתן לקיים בה דיון נוסף בבית-המשפט העליון בשבעה שופטים או יותר, בעילות שנקבעו בחוק ובדרך שנקבעה לפי חוק; הלכה שנפסקה בדיון נוסף כאמור לא יתקיים בה דיון נוסף".

מאיר פרוש: בדברי ההסבר נאמר כך, בשמו של כבוד הנשיא ברק, ש"התכלית המונחת ביסוד הדיון הנוסף היא הצורך לאפשר לבית-המשפט העליון - שעל פסקי-דינו אין ערעור נוסף - שעה שהוא יושב בהרכב מורחב, לבחון מחדש הלכה שנפסקה על-ידו בהרכב מצומצם, ובכך להביא לידי כך כי בעניינים חריגים ידבר בית-המשפט העליון מפי הרכב מורחב של שופטיו.

מאיר פרוש: הצורך הזה התקיים בעבר, וקיים גם כיום, מקום שהלכה חדשה וחשובה נפסקה בבית-המשפט העליון בהרכב של שלושה, אם הרכב זה פסק בעניין קשה, או בעניין שיש בו הלכה סותרת.

מאיר פרוש: צורך זה לא התקיים בעבר - - -" - ולכן בא החוק ואומר, שדיון נוסף יתקיים בהרכב של תשעה שופטים, זה כבר רחב יותר.

מאיר פרוש: אבל אם התקיים כבר דיון נוסף, לא יתקיים עוד דיון.

מאיר פרוש: מפה אני רוצה לעבור להחלטה של מדינת ישראל שלא להופיע בבית-הדין בהאג.

מאיר פרוש: אני חושב, מלכתחילה, שלמדינת ישראל אין מה להתדיין בבית-הדין הבין-לאומי בהאג.

מאיר פרוש: מה הסמכות של מישהו מאתנו ללכת להאג ולומר, חשבנו, רצינו, ניתן, נתנתק, ניתן חלקים, נמסור חלקים וניתן יישובים?

מאיר פרוש: אין כל הצדקה.

מאיר פרוש: כך, כשאתה לא הולך לשם, אתה יודע שאמירות מיותרות לא ייאמרו שם.

מאיר פרוש: אני מבין את זה.

מאיר פרוש: מה גם שאתה מקבל על עצמך דבר שהוא מעליך.

מאיר פרוש: כשאתה נמצא במדינת ישראל, יש לך כנסת, ממשלה, מטבחון, בית-משפט עליון.

מאיר פרוש: אבל כשאתה הולך להאג, מי יודע לאן תגיע.

מאיר פרוש: היום תגיד כך, מחר יתקיים דיון נוסף בהאג.

מאיר פרוש: לכן, טוב עשתה ממשלת ישראל שהיא לא הולכת, לא מכירה בסמכות הזאת.

מאיר פרוש: מישהו אמר לי בהומור – או אולי ברצינות – שטוב עשתה מדינת ישראל שלא הלכה להאג.

מאיר פרוש: מה היא יכולה לצפות שיעשו ממנה בהאג?

מאיר פרוש: זה כמו, למשל, יהודי חרדי, מה יש לו לצפות שבבית-משפט עליון יפסקו לגביו אם יש לו דיון בבית-משפט עליון?

מאיר פרוש: למה הוא יכול לצפות?

מאיר פרוש: יושבים שם שופטים מנותקים מההווי הדתי-החרדי.

מאיר פרוש: מה שחשוב לי, מה שטוב לי, מה שאני חושב שצריך במדינת ישראל - שם אתה מדבר על אנשים שבכלל מנותקים.

מאיר פרוש: חיים באורח חיים לגמרי שונה.

יגאל יאסינוב: כמו ב"ביקור חולים".

מאיר פרוש: כך גם למשל בהאג.

מאיר פרוש: מה אתה מצפה שיעשו ממך בהאג?

מאיר פרוש: שיחשבו שם שאתה באמת היית צריך ליישב את רצועת-עזה?

מאיר פרוש: שהיית צריך להקים יישובים ביהודה ושומרון?

מאיר פרוש: אין לנו כל סיכוי לנצח בהאג.

מאיר פרוש: אני לא מדבר על לנצח, אין לנו כל סיכוי שישמעו אותנו, בדיוק כמו שאותו חרדי - - -

יגאל יאסינוב: - - -

אורי אריאל: - - -

מאיר פרוש: חבר הכנסת אריאל, היעלה על הדעת שבהאג הם יבינו אותנו, מדוע היו צריכים להקים את גנים ואת חומש ואת מורג וכדומה ברצועת-עזה?

מאיר פרוש: באיזה היגיון זה?

מאיר פרוש: מה פתאום שהם יבינו אותנו?

מאיר פרוש: ואני אומר, חבר הכנסת אריאל, שהם לא יבינו את מדינת ישראל, כמו שבית-משפט עליון לא יבין את החרדים.

מאיר פרוש: באותה מידה.

מאיר פרוש: לכן טוב אנחנו מחליטים היום, כשבית-משפט פוסק פעם אחת שיפסיק לפסוק, שלא יפסוק יותר.

מאיר פרוש: מה גם שכאשר הוא פוסק, הוא פוגע באוכלוסיות שלמות, הוא לא מתחשב במה שנאמר בתורת ישראל.

מאיר פרוש: כל מה שנאמר בתורת ישראל לצנינים בעיניו.

מאיר פרוש: פוגע, קורע חתיכות, חלקים מארץ-ישראל ומתורת ישראל.

מאיר פרוש: לכן טוב שבית-משפט עליון יפסיק לשפוט.

מאיר פרוש: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

מאיר פרוש: אני לא נותן לה את ההנאה שהיא תגיד לי לרדת מהדוכן.

אתי לבני: ההנאה שלי שאני קוראת לך לעלות לדוכן.

אתי לבני: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

אתי לבני: חבר הכנסת טל, תתייחס גם להצעה השלישית – זה דיון משולב, גם על הצעת חוק הפיקוח על עסקי ביטוח.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז מה, נותנים לי שש דקות?

אתי לבני: כן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חבר הכנסת פרוש, אם צריך לעשות סולחה, אני מוכן לעשות פה סולחה, זה פשוט לא נאה שככה נהיה במתיחות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, שנים רבות קבועה בחוק תקופת התיישנות בת שבע שנים לתביעות נזיקין.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כלומר, קטין שסובל משיתוק בשל רשלנות רפואית, למשל, עומדת לו זכות התביעה מגיל 18 עד גיל 25, בסך הכול שבע שנים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: עתה, לצערי, מציע שר המשפטים הנכבד להתחיל למנות את תקופת ההתיישנות מגיל 10, כלומר, זכותו לתביעה תעמוד לו רק עד גיל 17.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ואני שואל, חברי הכנסת המלומדים, מה עומד מאחורי ההצעה של השר?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הרצון להקל את העומס על בתי-המשפט.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה הדבר היחיד העומד מאחורי ההצעה הזאת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ועל חשבון מי, חברת הכנסת זהבה גלאון?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: על חשבון זכויות בסיסיות של אזרחי המדינה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ואני שואל אותך, גברתי היושבת-ראש, זה הגיוני?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: במקביל להצעה הזאת ממשיך משרד המשפטים לנהל את הרפורמה של ועדת-אור.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אט-אט יורדים הדיונים מבית-המשפט המחוזי לבית-משפט השלום ומותירים את בית-משפט העליון רק עם הנושאים החוקתיים כבדי המשקל.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: העברת תיקים המונית לבית-המשפט, גברתי היושבת בראש, לבית-משפט השלום, תפגע באזרח, שיקבל שירות גרוע; השופטים פחות מנוסים, ובאופן טבעי העומס פוגע בשירות, ואת זה, אני שואל, לא יודע שר המשפטים?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לנו, חברי הכנסת, אסור לתת לזה יד, ואסור לנו לתת לנושא הזה לעבור.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מעבר לזה, אני רוצה, גברתי היושבת בראש, דקה נוספת בנושא קצת שונה, לגבי התשואה הגבוהה ביותר למשק מפרויקט תחבורתי, לדעת פרופסור יוסי ברכמן, תתקבל מביטול אגרה בכביש חוצה-ישראל.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הרווח הצפוי מצעד זה: עשרות מיליארדי דולרים, כך קבע פרופסור ברכמן, כאמור, מומחה לכלכלת תחבורה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הכביש האיכותי ביותר, אדוני שר התשתיות, כביש חוצה-ישראל, נשאר ריק, וכביש-4 המקביל עמוס ופקוק.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הכביש אינו ממצה אף לא שליש מהפוטנציאל הטמון בו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: התשתיות הונחו, הושקעו מיליארדים, אבל כל כך מעט נהנים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הצעתי לפתוח את הכביש לכלל האזרחים, ובמקביל לייקר באגורה או שתיים את מחירו של כל ליטר של דלק.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הרווח יהיה כפול: קודם כול הצלת חיי אדם, שחרור העומס מכביש-4, וכאמור, ירידה בצריכת הדלק וחיסכון של מיליארדי שקלים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני רוצה לומר, שבכל הנושא הזה של הצעת החוק, חוק-יסוד: השפיטה - אני חושב שבסעיף 9, שמדבר על שופט עמית – יש רצון למערכת המשפט לקבוע שופט עמית כמו במערכת המשפט בארצות-הברית, ואני שואל את ידידי שר התשתיות, הכיצד הפכנו לומדים במערכת המשפט?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש לנו משהו ללמוד ממערכת המשפט בארצות-הברית?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לאורך כל הדרך אמרו לי כל ידידי המלומדים, ובהם כבוד נשיא בית-המשפט העליון אהרן ברק, שלהם יש מה ללמוד מאתנו; לנו בנושא המשפטים אין מה ללמוד מהם.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אשר על כן אני חושב, שזו סיבה נוספת לכך שכדאי וצריך לדחות את הנושא הזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: גברתי היושבת בראש, כדי לחסוך זמן אני אומר בנושא של חוק הפיקוח על עסקי ביטוח, שבתקופה האחרונה כמעט כל שבוע עולה על סדר-יומה של הכנסת ועל סדר-היום הציבורי, חברת הכנסת גלאון, דיון כלשהו בענף הבנקאות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כמו בהצעה זו של הממשלה - - -

אתי לבני: אפשר לבקש קצת שקט?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הרב בריזון.

אתי לבני: חבר הכנסת זחאלקה.

זהבה גלאון: גברתי, יש פה דיון בין חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לבין - - -

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה מצדיק להפריע לחבר הכנסת טל מעם אחד?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה מצדיק?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה נכון?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה ראוי?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה בסדר?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כך עושים לחברים?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: או שהחברות היא חד-צדדית?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לא, תאמרי את זה שהכנסת תשמע, שהציבור בבית יראה ויבין.

קריאה: שהעם ידע.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם כן, גברתי, אני אומר שכמו בהצעה הזאת שהממשלה מציעה להסדיר בחוק את המשך פעילות הבנקים בתחום הביטוחים, הלוואות לדיור - הצעה זו היא דוגמה קלאסית לעוד פעולה המחשקת את האזרח והופכת אותו לשבוי בתוך המערכת הבנקאית.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש מודל שהתוודעתי אליו רק בזמן האחרון – מודל אסטרטגי – ששמו "חמשת הכוחות של פורטר", שמנתח, בין השאר, את עוצמות התחרות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אחד מחמשת הכוחות הוא כוח המיקוח של הלקוחות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: פורטר קובע, שכוחם של הלקוחות יורד כאשר היחסים בין הספק לבין הלקוח תלותיים ולא הדדיים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בחוק זה התלות מקסימלית, שכן המלווה, שידו על העליונה, יכול להכתיב ללקוח תנאים כראות עיניו, שכן בעל המאה הוא בעל הדעה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: דוגמה טובה נוספת מצויה בחוק שירות נתוני אשראי, שלפיו אמורים הבנקים להקים מערכת ממוחשבת כדי לעמוד בדרישות החוק.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אגב, יש כאלה שחושבים שהמערכת הקיימת היום בבנקים יכולה לשמש, עם שדרוג קל בלבד, גם את צורכי החוק.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל זה לדיון אחר.

אתי לבני: אנא סיים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש לי שש דקות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הוגשו לוועדה הצעות מחיר למחשוב הבנקים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הפערים בין בנק לבנק הגיעו ל-100%; ממש שונות תהומית, שרבים התקשו להסבירה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כך או כך, סברתי אז, ואני סבור גם היום, שאין מקום לפצות את הבנקים כלל על עלויות ההקמה, משתי סיבות עיקריות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הסיבה הראשונה, עדיין אלה סכומים מגוחכים לבנקים; והסיבה השנייה נעוצה בעובדה המצערת, שבכל מקרה יגבו הבנקים מהצרכן את העלות או כל הוצאה מכוח הרגולציה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חשוב להדגיש - מהצרכן הפרטי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: איך?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: פשוט מאוד, מעלים את העמלות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למה בכלל לגבות עמלות מהלקוחות?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הרי הביזנס של הבנק לא אמור לנבוע מעמלות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הבנק צריך להרוויח ממרווחים פיננסיים ולא מעמלות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: האם הפקידים עמלים כל כך ומשקיעים מאמץ עליון כדי לרשום שורה אחת, והאם המאמץ הזה שוויו 1.21 שקלים, ורוצים להעלות אותו עכשיו ל-1.28 שקלים?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: האם יש היגיון לגביית עמלה של 1.21 שקלים עבור פעולת משיכה שבוצעה על-ידי הכספומט ללא מגע אדם?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כל ילד בגן יודע, הקונדיטוריה מוכרת עוגות, גברתי, הקצב מוכר בשר, הירקן מוכר ירקות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בואו נשאיר לבנקים שיתעסקו רק במה שהם צריכים לעשות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל מה מוכר הבנק?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לבנק יש מגוון רחב של מוצרים, ולמה הבנק זקוק למגוון רחב כל כך?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כי לאחר שהצרכן שבוי במערכתו, אפשר למכור לו הכול, ועל הכול הוא ישלם, ועוד במחיר גבוה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש לצמצם את מגוון המוצרים של הבנקים - כמו בכל העולם - ובראש ובראשונה לצמצם את מחירי העמלות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בלשון הכלכלית זה נקרא התמחות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ארגון מתמחה ומתמקצע בתחום מסוים, ככל שהוא עוסק באותו תחום בלבד, כפי שלא ניתן למצוא רופא מומחה בניתוחי לב שהוא גם רופא שיניים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הבנקים צריכים להחליט, או שהם נהנים ממרווח פיננסי על הלוואות, משכנתאות, אוברדרפט - או שהם מוכרים עמלות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: גם במצב שכזה, אני בטוח, יהיו לבנקים פתרונות יצירתיים - כמו תמיד - הם בטח יגדילו את המרווחים הפיננסיים, אבל זה עדיף מייקור עמלות כל שני וחמישי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לכן, לסיום, אני סבור שהבנקים צריכים לקחת עמלות רק במחיר עלות למשקי הבית, או להטיל על העסקים או על כל עסקה - על הריבית של כל עסקה - את אותן עמלות שהוא רוצה, ועמלות אחרות - רק במחיר העלות של הבנקים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה רבה.

אתי לבני: אנחנו צירפנו לו את הזמן של כל ההצעות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז מגיע לי עוד שתי דקות, ואני רוצה להמשיך ולומר - - -

אתי לבני: לא, לא, לא.

אתי לבני: מיצית.

אתי לבני: מיצית.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - מוותר?

ג'מאל זחאלקה: לא.

ג'מאל זחאלקה: אני אגיד כמה מלים.

אתי לבני: על שתי ההצעות בבת אחת.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, מפאת השעה המאוחרת אני אקצר, אבל אני רוצה להעלות נושא שבעיני הוא חשוב ועדיין לא עומד בצורה רצינית על סדר-היום.

ג'מאל זחאלקה: הנושא שאנחנו דנים בו הוא שינויים בחקיקה בנושא השפיטה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לדבר על נושא השפיטה עצמו, ואני רוצה שוב להסב את תשומת לב חברי הכנסת לדוחות החמורים שהתפרסמו על אפליית ערבים במערכת המשפט בישראל.

ג'מאל זחאלקה: דוח אחרי דוח של חוקרים בעלי שם, חוקרים מכובדים, כמו פרופסור סטנלי כהן, שעשה את המחקרים שלו בשנות ה-80, מחקרים של פרופסור רטנר ופרופסור שיפמן - בשנה האחרונה וגם בשנים עברו.

ג'מאל זחאלקה: כל הדוחות, כל המחקרים האלה, הראו בצורה קונסיסטנטית, עקבית - - -

יוסף יצחק פריצקי: מתמשכת.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אמרתי מתמשכת.

יוסף יצחק פריצקי: לא, אני שואל.

זהבה גלאון: למה אתה לא מקשיב?

ג'מאל זחאלקה: כי הדוחות הם מקוטעים.

ג'מאל זחאלקה: כל דוח בזמנו.

ג'מאל זחאלקה: האפליה היא אכן מתמשכת.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לדייק ולא לזרוק מלים ככה.

ג'מאל זחאלקה: הדוח האחרון, או המחקר האחרון שנערך באוניברסיטת חיפה, שהקיף 60,000 תיקים - לא פחות ולא יותר, נסקרו 60,000 תיקים משנת 1985 עד שנת 2000, 15 שנים - הראה שסיכוייו של נאשם ערבי, עם אותו רקע - עם אותו רקע, כלומר יש שם הבדלה בין אנשים עם עבר פלילי ואנשים בלי עבר פלילי, למשל, התוצאה דומה - סיכוייו כפולים להיות מורשע בבית-המשפט.

ג'מאל זחאלקה: כפולים, פי-שניים.

ג'מאל זחאלקה: אם לוקחים מואשם ערבי ומואשם יהודי - עם אותו רקע, נגיד שלשניהם אין עבר פלילי - סיכוייו של המואשם הערבי להיות מורשע גבוהים פי-שניים.

ג'מאל זחאלקה: גם בגזר-הדין - -

משה כחלון: איפה זה, זחאלקה?

ג'מאל זחאלקה: - - סיכוייו של מורשע ערבי לקבל עונש מאסר גבוהים פי-שניים.

משה כחלון: זחאלקה, מאיפה זה?

ג'מאל זחאלקה: זה מחקר, שאני מוכן לשלוח לך אותו היום.

משה כחלון: זה במדינת ישראל?

ג'מאל זחאלקה: אכן.

ג'מאל זחאלקה: התוצאות האלה אפילו הוצגו בכנס הרצלייה על-ידי פרופסור רטנר מאוניברסיטת חיפה - מחקר שנמשך כמה שנים - אבל יש עוד עשרה מחקרים כאלה.

משה כחלון: תגיד לחוקרים האלה שימצאו עבודה אחרת.

עמרי שרון: איך זה קשור לנושא הדיון?

ג'מאל זחאלקה: הנושא עמד לדיון בכנסת.

אתי לבני: חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: עוד שני משפטים.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה רק להעיר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שלא היו חוקרים, או אנשים רציניים, שערערו על אמינות התוצאות, כי מדובר באנשים לא פוליטיים, חוקרים מכובדים שעשו מחקרים בנושאים השונים.

ג'מאל זחאלקה: שר המשפטים, לצערי הרב - אחד לצערי הרב, השני לשמחתי - לצערי הרב, תגובתו היתה שכנראה, כנראה - כך הוא אמר - שהבעיה היא בעורכי-הדין ולא בשופטים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אנשים לא שוכרים ומעמידים לרשותם עורכי-דין, ולכן יש להם יותר סיכויים להיות מורשעים או להישלח למאסר.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להגיד, שבמחקר עצמו יש גם הבדלה כזאת בין מי שקיבל הגנה משפטית, סעד של עורך-דין, ומי שלא קיבל, וגם אז המספרים לא השתנו באופן משמעותי.

ג'מאל זחאלקה: עדיין עמדה האפליה בעינה.

ג'מאל זחאלקה: שר המשפטים הבטיח שמשרד המשפטים יחקור את הנושא הזה, ואני מקווה שהמחקר שהוא הבטיח כאן מעל דוכן הכנסת ייעשה.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר, אנשים מאמינים שמערכת המשפט עושה צדק.

ג'מאל זחאלקה: הצדק כאילו נראה.

ג'מאל זחאלקה: לדעתי, לא חשוב רק שהצדק ייראה, חשוב שהוא ייעשה בפועל.

אתי לבני: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: וצדק לכול לא חייב להיות עם סימן שאלה, אלא עם סימן קריאה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה, שלוש דקות.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, היום התפרסמו בעיתון "הארץ", על-ידי הכתב ארנון רגולר, דבריו של ראש כוח המשקיפים הבין-לאומי בחברון, ואני מצטטת: ראש כוח המשקיפים בחברון אומר ש"פעולות המתנחלים והצבא באזור H-2 בחברון יוצרות מצב בלתי הפיך".

זהבה גלאון: לדבריו: "במובן מסוים מתבצע שם טיהור - אם המצב יימשך עוד כמה שנים, התוצאה תהיה שלא יישארו שם פלסטינים.

זהבה גלאון: זה נס שהם הצליחו להישאר עד כה".

זהבה גלאון: אלה דבריו של ראש כוח המשקיפים הבין-לאומי בחברון.

זהבה גלאון: לדבריו, פעולת המתנחלים והמגבלות שהצבא מטיל גרמו ליותר ויותר פלסטינים לעזוב את חברון.

זהבה גלאון: למי שלא יודע, חברי חברי הכנסת, המתנחלים בחברון יוצאים כמעט מדי לילה, פוגעים במי שגר לידם, שוברים חלונות, גורמים נזקים, ולמעשה כופים על הפלסטינים לעזוב את האזור.

זהבה גלאון: ואני שואלת: חברי השרים, ידידי, חברי - הטוב אפילו, הייתי אומרת - השר פריצקי, איך זה שהממשלה והצבא, ששולט בשטח, נותן לקבוצה הקנאית בחברון להשתולל ולעשות ככל העולה על רוחה?

זהבה גלאון: איך זה בעיר, שמתגוררים בה 120,000 פלסטינים לצד 530 בריונים - בריונים - נותנים להם לעשות ככל העולה על רוחם?

זהבה גלאון: אין מה להתפלא על דבריו של ראש כוח המשקיפים הבין-לאומי.

זהבה גלאון: הרי מדובר בכרוניקה של בריונות שידועה כבר 30 שנה, מהיום שלוינגר הגיע לחברון.

זהבה גלאון: אז זה נכון שאלה המחדלים של ממשלות ישראל לדורותיהן - לדורותיהן - וטעה יצחק רבין המנוח, שאחרי הטבח של ברוך גולדשטיין בחברון הוא לא פינה את הקבוצה הקנאית, המטורפת, הפונדמנטליסטית הזאת, ומייד.

זהבה גלאון: הוא טעה.

זהבה גלאון: ודוח ועדת-שמגר הזהיר - הזהיר - מפני המשך הבריונות וההשתוללות.

זהבה גלאון: ממשלת רבין לא עשתה את זה, אבל ממדי הבריונות שאליהם הגיעו הבריונים בחברון לא הגיעו אף פעם, בשום תקופה, לאלה של היום, אלא בתקופת הממשלה הזאת.

זהבה גלאון: הקבוצה הזאת, בעיני היא מסמלת את הרע שבכיבוש.

זהבה גלאון: הם פגע רע, המתנחלים האלה בחברון.

זהבה גלאון: פעמיים בשנה, בחול המועד סוכות ובפסח, הם מארחים אלפי מבקרים, סוגרים 120,000 פלסטינים בעוצר, ואז למה לא?

זהבה גלאון: חברון מאז ומתמיד.

זהבה גלאון: הרי חברון מאז ומתמיד הפכה עם השנים לסמל של מדיניות ההתנחלות בשטחים, על כל כיעורה ועל כל אלימותה.

זהבה גלאון: אני רוצה להזכיר שוב למי ששכח לרגע במי מדובר, מי הם תושבי חברון.

זהבה גלאון: אדוני השר פריצקי, יושב בה גרעין פאשיסטי, של אנשים שאוחזים באמונות גזעניות מחרידות.

זהבה גלאון: אנשים שלא מכירים במרותו של השלטון הנבחר בישראל - בלי שום קשר לשאלה מי זה השלטון.

זהבה גלאון: זה שלכם, זה שלנו, הם לא מכירים במהותו.

זהבה גלאון: הם עושים פוגרומים בשוק - - -

אורי אריאל: מה זה ההכללות האלה?

זהבה גלאון: הם עושים פוגרומים בשוק.

אתי לבני: אל תפתח דיון, הזמן תם.

אתי לבני: חברת הכנסת גלאון, זמנך תם.

אתי לבני: משפט אחרון, בבקשה.

אורי אריאל: מה זה?

אורי אריאל: זמנך עבר.

זהבה גלאון: אני מסיימת.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, תרשי לי, בדיוק כמו שאפשרת לחבר הכנסת קודם לגלוש, אני מבקשת עוד חצי דקה.

זהבה גלאון: האנשים האלה, חבר הכנסת אריאל, שאני מתפלאת שאתה נותן להם גיבוי - -

אורי אריאל: זמנך עבר ותפסיקי עם ההכללות.

זהבה גלאון: - - עושים פוגרומים.

זהבה גלאון: כשתנהל את הישיבה תגיד מה עבר ומה לא עבר.

אורי אריאל: תפסיקי עם ההכללות.

זהבה גלאון: מדובר בקבוצת אנשים שרומסים באלימות סחורות של פלסטינים, משליטים אווירה של טרור, הופכים דוכנים, עושים פוגרומים, אנשים שמקדשים את זכרו של ברוך גולדשטיין, שמהללים ומשבחים את יגאל עמיר, ושום דבר לא נעשה.

זהבה גלאון: אני קוראת לממשלת ישראל להעמיד אותם על מקומם ולעצור אותם, ומייד.

זהבה גלאון: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת ברכה, אתה מוותר?

מוחמד ברכה: למה?

אתי לבני: אני לא יודעת.

אתי לבני: אולי בגלל השעה המאוחרת.

אופיר פינס-פז: יש עוד?

אתי לבני: האחרון, ברכה.

אתי לבני: אחר כך ישיב שר המשפטים.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת אריאל, כנראה, צריך לבוא עם קבלות לציבור ששלח אותו.

מוחמד ברכה: כי יגידו לו: למה שתקת כשזהבה גלאון אמרה מה שאמרה על "מתנחבלי" חברון?

מוחמד ברכה: רבותי, הביטויים שהשתמש בהם ראש כוח המשקיפים של האו"ם בחברון מעוררים קונוטציות מאוד-מאוד חריפות ומאוד-מאוד חזקות, שצריכות להדאיג את כל חברי הכנסת, גם יהודים, גם ערבים, אבל בעיקר יהודים.

מוחמד ברכה: אם מה שמיוחס לקבוצה של אנשים - וגם להתנהגות של הצבא בחברון – הוא משהו שקרוי או מתקרב לטיהור, אני חושב שיש מקום לדאגה.

מוחמד ברכה: וזה לא מספיק להטיח במי שמשתמש בביטויים ובמי שאומר את הדברים שהוא עוין ישראל או אנטישמי ולפטור את עצמכם כלאחר-יד, כאילו הכול בסדר.

מוחמד ברכה: מה שקורה בחברון זו זוועה יומיומית.

מוחמד ברכה: זו התעמרות יומיומית.

מוחמד ברכה: ראינו ילדים שם שמחנכים אותם על הפיכת באסטות של פלסטינים.

מוחמד ברכה: ראינו אנשים שחוגגים ושותים על רצח של ערבים.

מוחמד ברכה: ראינו בזמנו את החגיגות סביב ברוך גולדשטיין.

מוחמד ברכה: ולכן, את המוגלה הזאת של ההתנחלות הפאשיסטית בחברון צריך לרפא.

מוחמד ברכה: החטא הוא במה שקרוי הסכם חברון.

מוחמד ברכה: החטא גם אפשר אולי לייחס אותו לאחד ההישגים של ברוך גולדשטיין, לכל החלוקות שנעשו אחרי הטבח שהוא עשה בחברון.

מוחמד ברכה: עשו מין חלוקה אחרי ועדת החקירה הממלכתית ונתנו דריסת רגל מאוד מוצקה לציבור שפשוט בא כדי לבצע טרנספר זוחל מהעיר חברון.

מוחמד ברכה: והעובדה שהדברים האלה נעשים תחת עיניו הפקוחות, כביכול, של הצבא, לא יכולה לשחרר את הצבא מהיותו שותף, כי ההסכמה לפשעים של המתנחלים וההצקות והטלות העוצר - שהגיעו באחת הפעמים ל-100 ימים רצופים - אלה דברים שנעשים בחסות השלטון.

מוחמד ברכה: ולכן, חברת הכנסת גלאון, אפשר למתוח ביקורת על הקבוצה הפאשיסטית - את מדברת על 520?

מוחמד ברכה: זה 240, ועוד 370 שבאים כל יום לקריית-ארבע כדי ללמוד, כאילו, בבית-ספר – בית-ספר, בישיבה שיש שם.

מוחמד ברכה: אפשר למתוח ביקורת על הקבוצה הזאת, אבל בעצם מי שמחזיק אותם זה הצבא, מי שמתחזק אותם, מי שנותן להם את הגיבוי, מי שנותן להם את התמיכה, זה הצבא.

מוחמד ברכה: ולכן, אי-אפשר לעשות חלוקה בין טובים לרעים, ומשחקים בשני התפקידים.

מוחמד ברכה: אני לא יודע אם מה שקורה בחברון נכלל בסיפור של ה-17 של שרון.

מוחמד ברכה: אני בטוח שלא, אבל - - -

אילן שלגי: בהסדר השלום זה יהיה בסדר.

מוחמד ברכה: אבל כמה זה יעלה?

מוחמד ברכה: כמה זה אמור לעלות?

אופיר פינס-פז: לא, זה ב-17 של עמרי.

מוחמד ברכה: של מי?

מוחמד ברכה: של עמרי?

מוחמד ברכה: מה, יש 17 של עמרי ו-17 של אביו?

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: לכן, גברתי היושבת-ראש, מה שקורה בחברון הוא פשע יומיומי, ואת המוגלה הזאת צריך לעקור משם וצריך לאפשר - -

אתי לבני: נא לסיים.

מוחמד ברכה: - - לציבור שלם, לעיר שלמה - את דיברת על 120,000 בחברון, בנפת חברון הפלסטינית יש כרבע מיליון אנשים ששותים, אם מאפשרים להם, עם מתנחלים; שעובדים, אם מאפשרים להם, עם מתנחלים; שנושמים, אם מאפשרים להם, עם מתנחלים.

מוחמד ברכה: זה דבר שאינו מתקבל על הדעת - - -

אתי לבני: תודה.

מוחמד ברכה: כמובן, שר המשפטים קשה לו, והוא ממהר.

מוחמד ברכה: אני חושב שחשוב: אולי תשמע את הדברים, אולי תעשה משהו בממשלה?

מוחמד ברכה: לא יזיק.

מוחמד ברכה: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: שר המשפטים, אתה מבקש להשיב?

המשפטים יוסף לפיד: לא.

אתי לבני: לא.

אתי לבני: אז נעבור להצבעות.

אתי לבני: אנחנו נצביע הצעה הצעה.

אתי לבני: הצעה ראשונה: הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון מס' 3) (ערכאות השיפוט ודיון נוסף).

אתי לבני: הצבעה מס' 6 בעד הודעת הממשלה - 18 נגד - 1 נמנעים - אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון מס' 3) (ערכאות השיפוט ודיון נוסף) נתקבלה.

אתי לבני: נגד - 18, בעד - 1, נמנעים – אפס.

אתי לבני: ההצעה התקבלה.

אתי לבני: יוחל דין רציפות על חוק זה, הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון מס' 3) (ערכאות השיפוט ודיון נוסף).

אתי לבני: נעבור להצעת חוק בתי-המשפט [נוסח משולב] (תיקון מס' 28) (מבנה מערכת בתי-המשפט ותיקונים שונים), התש"ס-2000.

אתי לבני: נעבור להצבעה.

אתי לבני: הצבעה מס' 7 בעד הודעת הממשלה - 18 נגד - 1 נמנעים - אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק בתי-המשפט [נוסח משולב] (תיקון מס' 28) (מבנה מערכת בתי-המשפט ותיקונים שונים), התש"ס-2000, נתקבלה.

אתי לבני: נגד - 18, בעד – 1.

אתי לבני: יוחל דין רציפות גם על חוק בתי-המשפט.

אתי לבני: החוק השלישי: הצעת חוק הפיקוח על עסקי ביטוח.

אתי לבני: אנחנו נעבור להצבעה.

מוחמד ברכה: היושבת-ראש, תודיעי על מה עכשיו.

אתי לבני: אנחנו מצביעים עכשיו על ההצעה השלישית, הצעת חוק הפיקוח על עסקי ביטוח (רשיון סוכן מיוחד - הוראת שעה), התשס"ב-2001.

אתי לבני: בבקשה.

אתי לבני: הצבעה מס' 8 בעד הודעת הממשלה - 18 נגד - אין נמנעים - 1 הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הפיקוח על עסקי ביטוח (רשיון סוכן מיוחד - הוראת שעה), התשס"ב-2001, נתקבלה.

אתי לבני: נגד - 18, בעד - אין, נמנעים - 1.

אתי לבני: יוחל דין רציפות גם על חוק הפיקוח על עסקי ביטוח (רשיון סוכן מיוחד - הוראת שעה), התשס"ב-2001.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/86).

אתי לבני: ]

אתי לבני: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

אתי לבני: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 40).

אתי לבני: יציג את הצעת החוק שר המשפטים; בבקשה.

המשפטים יוסף לפיד: גברתי היושבת-ראש, יש לי מסמך מנומק לתפארת, אבל אני ארחם על משמר הרעבים של רמברנדט ואני אקצר.

המשפטים יוסף לפיד: מדובר בכך שתוך כדי חקיקה מטילים על היועץ המשפטי לממשלה כל מיני חוקים ומחויבויות, שהיום הגיעו ל-300 מחויבויות של חתימת היועץ המשפטי לממשלה על תקנות שונות ומשונות או על החלטות, למשל דחיית תהליך משפטי.

המשפטים יוסף לפיד: זאת ערימה של מסמכים שרובינשטיין באמת התקשה להילחם בה, וחשבנו שאנחנו צריכים לתת למני מזוז חופש מהמחויבויות הרבות האלה, כדי שהוא יוכל לעסוק בדברים שיועץ משפטי צריך לעסוק בהם.

המשפטים יוסף לפיד: מתוך ה-300 לקחנו את 15 המחויבויות הטרחניות והטורדניות ביותר, שהן גם פחותות חשיבות, ואנחנו מציעים להעביר את הסמכות לאנשים שכפופים לו ושהם בדרגה מספיק בכירה, כמו פרקליטי מחוז, כדי שיחליטו לגביהן, כי בעצם בפרקטיקה ממילא הם המחליטים.

המשפטים יוסף לפיד: אם אתם רוצים לעזור ליועץ המשפטי החדש להיות יותר יעיל ופחות עמוס בביורוקרטיה משפטית מיותרת, אני אשמח מאוד אם תסכימו להעביר את הצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה.

המשפטים יוסף לפיד: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: רשימת הדוברים: חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נמצא.

אתי לבני: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

אילן שלגי: אני רוצה לשמוע אותך מדבר לעניין.

מוחמד ברכה: עכשיו כן.

מוחמד ברכה: בהחלט.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, אני מבין שיש מידה של טרחנות שעלולה להיות בכל מיני תפקידים שהיועץ המשפטי לממשלה אמור למלא.

מוחמד ברכה: אדוני שר המשפטים, זהו מעין חוק הסדרים לסמכויות שר המשפטים, שהוא יבחר לעצמו, במסגרת ה-15 שדיברת עליהם, במה הוא כן יטפל ומה הוא יאציל.

מוחמד ברכה: במקום זאת משרד המשפטים צריך לעשות עבודה רצינית יותר, ואם הוא חושב שיש דברים שהיועץ המשפטי לא צריך, שיביא אותם וישנה את החוק; שלא ייתן את המרחב הזה ויגלגל את זה על פקידות יותר נמוכה.

המשפטים יוסף לפיד: זה יבוא בפני הוועדה, הבירור.

מוחמד ברכה: אני מבין, אבל צריך לשחרר אותו לחלוטין מדברים טרחניים.

המשפטים יוסף לפיד: טרחניים ברמה גבוהה כל כך, אבל לא טרחניים ברמה יותר נמוכה.

מוחמד ברכה: תראה מה יכול לקרות בעניין הגשת כתב אישום, או הגשת כתב אישום מחדש.

מוחמד ברכה: הוא יכול לגלגל את זה על פקיד אחר?

מוחמד ברכה: בסופו של דבר האחריות היתה ותישאר שלו, במיוחד בדברים כאלה.

מוחמד ברכה: למרבה הצער, מוסד היועץ המשפטי לממשלה חטא בכמה דברים בהגשת כל מיני כתבי אישום ויזם כל מיני חקירות כלפי אנשי ציבור וגם לא כלפי אנשי ציבור.

מוחמד ברכה: הסתבר שאלה דברים בעלמא, והיו כמה נושאים שדווקא בהם רצה היועץ המשפטי הקודם לרצות דעת קהל מסוימת.

מוחמד ברכה: אני אומר לך שאני אחד האנשים שנקראו לחקירה - אולי ארבע או חמש פעמים על כלום, ואחר כך הוא סגר את התיקים אחד אחרי השני.

מוחמד ברכה: יש מקום להסדיר מוסד של התביעה הכללית ליד היועץ המשפטי.

מוחמד ברכה: אני יודע שהוא עובד בצמוד עם פרקליטות המדינה, אבל אם יש דברים שמונעים ממנו למלא את תפקידו כראוי בגלל טרחנות יתר, תהיו רציניים, תביאו הצעת חוק מסודרת ותגידו: זה כן וזה לא.

מוחמד ברכה: מה שכן כן ומה שלא לא.

מוחמד ברכה: לא חצי-חצי.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת אופיר פינס - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת ראויה וראוי לתמוך בה.

אריה אלדד: ההצעה מבקשת שהיועץ המשפטי למממשלה יוכל להאציל סמכויות הנתונות לו לבעלי תפקידים בכירים בפרקליטות.

אריה אלדד: בשבת שעברה קראנו בפרשת יתרו, העוסקת, בין השאר, בעניין זה ממש.

אריה אלדד: כאשר יתרו רואה איך צובא העם על משה ומביא לו כל דבר, גדול כקטן, והוא כמעט כורע תחת העומס, מציע לו יתרו שיטת ממשל: שרי עשרות ושרי מאות ושרי אלפים ושרי רבבות כדי שישפטו את העם.

אריה אלדד: כך רק הדברים הקשים והחמורים יובאו לפני משה.

אריה אלדד: הכוונה בהצעת החוק שלפנינו דומה, האצלת סמכויות, והיא נעשית דחופה ממש בימים אלה.

אריה אלדד: אל תקנאו ביועץ המשפטי לממשלה החדש, שנכנס זה לא כבר לתפקידו.

אריה אלדד: על שכמו תהיה מוטלת ההכרעה אם להגיש כתב אישום נגד ראש הממשלה, להכריע אם יש די חומר ראיות מצטבר כדי להגיש אישום פלילי לא רק נגד צד אחד של עסקת השוחד, לא רק נגד מי שנאשם במתן שוחד, אלא גם מי שנחשד כאילו קיבל.

אריה אלדד: אל תקנאו ביועץ המשפטי לממשלה, באשר יצטרך להכריע בפרשות קשות וחמורות.

אריה אלדד: אל תקנאו בו כי גם בפרשת האי היווני יצטרך להכריע.

אריה אלדד: אני מודה ומתוודה, שכאשר צצה הפרשה לפני שנים מספר, חשבתי שמדובר בעלילה מטופשת שאין לה צל צלו של היגיון פנימי.

אריה אלדד: למה לראש הממשלה אי יווני, ועד כמה יכולים חורזי החרוזים להרחיק לכת עם הסיפור של חקירה ועקירה?

אריה אלדד: אבל, עד שלא שמעתי את תוכנית ההתאבדות הלאומית של ראש הממשלה, לעקור יישובים בלחץ הטרור, לא ידעתי למה הוא צריך אי.

אריה אלדד: עכשיו הבנתי.

אריה אלדד: כיוון שהנציב העליון האמריקני כבר אמר לראש הממשלה, כי ארצות-הברית תתנגד ליישב את עקורי עזה בגבעות השומרון, לפיכך דרוש יעד.

אריה אלדד: לאן יגורשו עקורי חבל-קטיף?

אריה אלדד: מה תהיה תוכנית אוגנדה החדשה המיועדת לטרנספר של היהודים?

אריה אלדד: אולי בשביל זה צריך אי יווני?

יוסף יצחק פריצקי: הוא לא צריך אי יווני כשיש לו אתכם בקואליציה.

אריה אלדד: אל תקנאו במני מזוז.

אריה אלדד: גם שאלת משך כהונת הכנסת תרבוץ לפתחו, גם שאלות נכבדות וקשות מאוד אחרות.

אריה אלדד: לפחות נקל עליו ונאפשר לו להאציל מעט מסמכויותיו.

אריה אלדד: נאחל לו בהזדמנות זאת גם הצלחה במילוי תפקידו.

אריה אלדד: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אלי אפללו - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת בייגה שוחט - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אבשלום וילן - אינו נוכח.

משה כחלון: חברת הכנסת גילה גמליאל - אינה נוכחת.

משה כחלון: חבר הכנסת משה גפני - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת איוב קרא - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אברהם בורג - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: מוותר.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים, לא מוותר.

משה כחלון: שלוש דקות, ולאחר מכן עוברים להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, אדוני שר המשפטים, תגיד לי, אדוני שר המשפטים, אתה עושה פה הצגה כאילו אתה כל כך מרחם על היועץ המשפטי החדש מזוז.

נסים זאב: ממשיכים לכרסם בסמכויותיו של המחוקק.

נסים זאב: יש פתגם: מי שמקבל סמכות לפי חוק, לא יכול להאציל אותה לאיש אחר.

נסים זאב: מה, הוא רוצה לעשות לעצמו חיים קלים?

נסים זאב: או כל זה מהחיבה היתירה שיש לך למזוז.

נסים זאב: אתה כל כך אוהב אותו, אתה כל כך מרחם עליו, כל כך דואג לו, שפתאום אתה לוקח את הסמכויות שלו?

נסים זאב: המחוקק יכול לחוקק חוקים, אבל הוא לא יכול להסמיך את כל מי שהוא רוצה.

נסים זאב: זה לא בסמכותו.

נסים זאב: עם כל הכבוד ליועץ המשפטי, אנחנו עושים פה חוכא ואטלולא מכל העניין הזה.

נסים זאב: הוא צריך להחליט מי יהיה תובע.

נסים זאב: יש כאן אחריות מיניסטריאלית.

נסים זאב: הוא מנסה להוריד ממנו את הסמכות, אבל לדעתי זה נושא יסודי במשטר דמוקרטי.

נסים זאב: התובע הכללי צריך להחליט, ולא הפרקליטות.

נסים זאב: אני חושב שרק מפני שזה מזוז, רוצים להוציא ממנו את הסמכויות.

נסים זאב: זה עניין אישי.

נסים זאב: רוצים לרוקן אותו מתוכן.

רוני בריזון: זה חנטריש.

יוסף יצחק פריצקי: נסים, אם לא היית, היה צריך להמציא אותך.

נסים זאב: לוקח לי מאמץ להיות רציני, ואתם לא מאפשרים לי.

נסים זאב: האם יעלה על הדעת שפרקליט מחוז יחליט במחוז מה המדיניות שלו?

נסים זאב: איך אומרים בערבית?

נסים זאב: – "מלבס".

נסים זאב: מוחמד ברכה יודע מה זה "מלבס".

נסים זאב: מה, מחלקים פה לכל מי שרוצה את הסוכרייה שלו?

נסים זאב: כל אחד יחליט על המדיניות?

נסים זאב: מה, זו הפקרות פה?

נסים זאב: אתה, שר המשפטים, מפקיר את הנושא החשוב ביותר שמופקד בידך.

נסים זאב: יש כאן לדעתי פגיעה בזכויות אזרח.

נסים זאב: העניין מאוד חמור.

נסים זאב: עניין פוליטי.

נסים זאב: יש כאן שיקולים זרים.

נסים זאב: לדעתי, הדבר צריך לעבור בדיקה אובייקטיבית.

מוחמד ברכה: זה פוגע בילודה או לא פוגע בילודה?

נסים זאב: תגיד לי, בלשכת עורכי-הדין מישהו חיווה את דעתו בנושא הזה?

נסים זאב: אדוני השר, ביקשת חוות דעת של לשכת עורכי-הדין?

משה כחלון: חבר הכנסת נסים זאב, לסיים בבקשה.

נסים זאב: אני כבר כבר מסיים.

נסים זאב: היועץ המשפטי הוא חלק מהממשלה והוא צריך להסיק את המסקנות, ומה ששר המשפטים עושה היום זה פשוט סקנדל.

נסים זאב: אתה עוד תצטער על כך.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 40) (אצילת סמכויות היועץ המשפטי לממשלה) – לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

משה כחלון: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – 1 נמנעים - 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 40) (אצילת סמכויות היועץ המשפטי לממשלה), התשס"ד-2004, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

משה כחלון: 14 בעד, אחד מתנגד, נמנע אחד.

משה כחלון: החוק יועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

משה כחלון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

משה כחלון: הצעה לסדר-היום מס' 2599, בנושא: מצב משק המים - של חבר הכנסת שלום שמחון.

משה כחלון: עשר דקות, בבקשה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר התשתיות, האמת היא שהתכוונתי לדבר אחרת, אבל השנתיים האחרונות, שהיו גשומות במיוחד, לרבות השנה הנוכחית, לא בהכרח מעידות על מצב משק המים ועל הטיפול של הממשלה במשק המים.

שלום שמחון: וגם אם אני לא יכול להפנות אליך אצבע מאשימה באופן אישי, כיוון שאני מכיר את עמדותיך ורצונך לפתור את בעיית משק המים, אני לא יכול להתעלם מחדלונה של הממשלה בטיפול בהחלטות שלה עצמה.

שלום שמחון: אני מדבר גם על ההחלטות של הממשלה הנוכחית וגם על ההחלטות של הממשלה הקודמת וגם על ההחלטות של הממשלה שלפניה.

שלום שמחון: והבעיה היא לא ברמת ההחלטות, אדוני השר, הבעיה היא ברמת הביצוע.

שלום שמחון: נדמה לי שיש כשל מרכזי אם אנחנו מתעלמים מהעובדה שמשק המים נמצא בצרה צרורה, גם אם היו שנתיים ברוכות.

שלום שמחון: בעצם, מירב ההחלטות של הממשלה אינן עומדות במבחן הביצוע.

שלום שמחון: נושא ההתפלה, שאתה מכיר אותו מקרוב, לא עומד בשום לוח זמנים שהממשלה קבעה לעצמה, והסיכוי שהוא יעמוד באיזה לוח זמנים סביר, גם אם אני אגדיר אותו במאמץ גדול כמתקרב - מכרזים, קרו דברים - בסופו של דבר לא נראה שבסוף שנת 2004 יעמוד מתקן ההתפלה הראשון.

שלום שמחון: גם החלטות הממשלה שמדברות על התפלה של 400 מיליון קוב מים - לא נראה שיעמדו גם הן באיזה לוח זמנים סביר.

שלום שמחון: אני מניח שיש הרבה תשובות לטיפול בבעיה הכאובה הזאת, שבסופו של דבר תחזור אלינו כאשר נחזור לשנות בצורת, ונגלה שלמרות המצב המלאכותי יחסית שיש השנה, זה לא מצב שיישאר תמיד.

שלום שמחון: גם אם אני חושב שבסופו של דבר משק המים הוא אחד הנושאים הכי חשובים למדינת ישראל, אם לא החשוב ביותר, טיפול כושל של כל ממשלה שלא תהיה, בסופו של דבר יגרום לכך שלא נצליח לפתור את בעיות המים, ואני לא מדבר רק על הרמה של החקלאי.

שלום שמחון: אני מדבר על העובדה שבמשק מתקדם, מים הם חלק מאיכות חייו של האדם.

שלום שמחון: וכשזה חלק מאיכות חייו של האדם, אנחנו צריכים לעשות הכול על מנת שלא נזדקק רק לחסדי שמים.

שלום שמחון: נדמה לי שנכון לרגע זה, בנושא ההתפלה אפשר לסמן ציון נכשל, לא לך באופן אישי, אדוני השר, אבל אפשר לסמן ציון נכשל בעקבות העובדה שנערי האוצר עושים כל מאמץ, לפי דעתי, לנטרל כל אפשרות להגיע למשק שמתפיל 400 מיליון קוב מים, ולא מזדקק משנה לשנה רק לחסדי שמים.

שלום שמחון: הדבר הזה, אני חושב שצריך להטריד את הממשלה מאוד, כיוון שהוא יחזור אלינו באופן מאוד משמעותי.

שלום שמחון: אם, נניח, רק נושא ההתפלה היה תקוע, היינו אומרים שזו רק צרה אחת.

שלום שמחון: אבל נדמה לי שכל שורת ההחלטות של הממשלה, לרבות השקעה מסיבית בתשתיות והסבה של מי קולחין, גם הן עומדות בפיגור מאוד-מאוד גדול, אדוני השר.

שלום שמחון: זה נושא שמצריך באופן יסודי לקיחת אחריות וקביעת עמדה של הממשלה כדי שהדברים ייכנסו ללוח זמנים סביר.

שלום שמחון: אני מודע לעובדה שגם אתה וגם ראש הממשלה - ואין כראש הממשלה להכיר ולהבין מקרוב את משק המים, וצר לי על העובדה שהוא לא עושה מספיק כדי לסייע בידך לקדם את הפרויקטים שעליהם החליטה הממשלה.

שלום שמחון: הנושא של השבת מי הקולחין - כשגם בעצם הימים האלו מוזרמים עשרות מיליוני קוב מים אל הים - הוא נושא לא תקין, נושא שצריך להיות מוסדר, כיוון שלמים האלו יש בסופו של דבר ערך בשני ממדים עיקריים.

שלום שמחון: הפתרון של מי הקולחין בסופו של דבר הוא החקלאות, ואפשר לייצר ולייצא ממי הקולחין האלו, והרבה, אם נדע לעשות את זה נכון.

שלום שמחון: אבל אפשר גם לשקם את ערכי הטבע עם מי הקולחין האלו.

שלום שמחון: כאשר הם הולכים לים, כולנו לא מצליחים להגיע למה שהיינו רוצים להגיע באמת.

שלום שמחון: הנקודה השלישית, אדוני השר, היא נקודה מרכזית לא פחות, והיא העובדה שרפורמה במשק המים בחקלאות, שהחליטה עליה הממשלה הקודמת, לא יוצאת לדרך.

שלום שמחון: חמור מכך, לא רק שהיא לא יוצאת לדרך, אלא הממשלה הנוכחית גם קיבלה החלטה שסותרת את קיומה של הרפורמה המרכזית הזאת, שהיתה צריכה להעביר את החקלאות הישראלית לעידן אחר לגמרי; היתה צריכה להעביר אותה לעידן כלכלי לחלוטין, שבו השימוש במים בחקלאות הופך להיות כלכלי ויעיל, כמובן, עם סבסוד נכון של הקרקע מצד הממשלה.

שלום שמחון: גם הנושא הזה לא רק שלא יוצא לדרך, אלא הממשלה קיבלה החלטה, ממש בראשית כהונתך כשר, להקים את ועדת-גרונאו ולהציב לוח מחירים אחר למים בחקלאות הישראלית.

שלום שמחון: גם הדבר הזה לא קורה.

שלום שמחון: זאת אומרת, שבשני הממדים האלו לא עשיתם דבר, גם לא התקדמתם, לא בצד הזה ולא בצד הזה, וכבר הזכרנו היום גם את היד הימנית וגם את היד השמאלית.

שלום שמחון: השאלה היא לאן אתם הולכים.

שלום שמחון: האם אתם באמת מתכוונים לשקם את משק המים הלאומי של מדינת ישראל ולהציב אותו נכון על סדר-היום, כפי שהוא צריך להיות בכל מדינה מתקדמת?

שלום שמחון: נדמה לי שבעיות פוליטיות כאלה ואחרות משפיעות גם על העניין הזה.

שלום שמחון: גם העובדה שבדרך כזאת או אחרת בסופו של דבר ניטלו מהחקלאים זכויות המים שלהם, הן על-ידי קיצוץ והן על-ידי העובדה שהממשלה לא משלמת פיצוי עבור הקיצוץ הזה, לא רק משנה את פני החקלאות, אלא גם יוצרת חוסר יציבות אמיתי בשימוש במשק המים בחקלאות הישראלית, בעיקר נוכח העובדה שעדיין יש שימוש לא כלכלי בהרבה מאוד אזורים בארץ, לא כפי שאתה היית רוצה, אדוני השר.

שלום שמחון: כל שורת ההחלטות האלה, והחלטות אחרות הנוגעות לפיתוח משק המים במדינת ישראל, מעלות את השאלה, האם למדינת ישראל יש מדיניות מים.

שלום שמחון: נדמה לי שדווקא הנושא הזה - ואני מכיר נושאים אחרים שאתה מטפל בהם מקרוב באופן יסודי ומסיבי - מעלה שאלות גדולות מאוד, האם כך צריכים להיות פני הדברים.

שלום שמחון: מה בעצם מונע ממך להניח על השולחן תוכנית שתייצב את משק המים של מדינת ישראל, והאם, אדוני השר, אתה שם את האצבע באמת במקומות שצריך לומר אותם, ולומר מי בעצם האשם האמיתי, לא בחדרי חדרים ולא בוועדות הכנסת, אלא כאן, מעל דוכן הכנסת, באופן אמיתי לומר, יש מי שמעכב את פיתוח משק המים של מדינת ישראל.

שלום שמחון: גם כאשר נגיע לתוכניות שלום כאלה ואחרות, שחלק מאתנו היה רוצה בהן וחלק מאתנו לא היה רוצה בהן, הנושא של המים - גם במסגרת השלום עם הפלסטינים, וגם במסגרת השלום עם הסורים - הוא יעד אסטרטגי של מדינת ישראל.

שלום שמחון: אם הנושא הזה לא יוסדר, לא על-ידך ולא על-ידי הממשלה הנוכחית, גם הדבר הזה ישפיע מאוד על היכולת שלנו לקדם את התהליכים בסביבה הזאת שהיא כל כך חסרת מים.

שלום שמחון: לכן, אני חושב, אדוני השר, שהגיעה העת – לא אשתמש במלוא עשר הדקות שלי – אדוני היושב-ראש, אתה רוצה שאני אנצל את הזמן?

משה כחלון: הרב נסים זאב ואני פה.

נסים זאב: יש לי הצעה אחרת.

שלום שמחון: למה הצעה אחרת?

שלום שמחון: אתה רוצה להזדקק רק לחסדי שמים?

שלום שמחון: אנחנו צריכים גם לעזור לעצמנו.

שלום שמחון: לעצם העובדה, אדוני השר, אני חושב שבנושא משק המים, גם אם יש בו הרבה מאוד פוליטיקה, חלקה שייכת למגזר שאליו אני שייך, אתה חייב לבוא ולומר למדינת ישראל מהי מדיניות המים שלך וכיצד היית רוצה שהיא תהיה.

שלום שמחון: יותר מכך, אני חושב שאתה גם צריך לשים את האצבע על אותם גורמים בממשלה שלא נותנים לך לקדם את תוכניות המים של מדינת ישראל, כפי שאתה היית רוצה לקדם אותן.

שלום שמחון: אני מדבר לא מעט בתקופה האחרונה, וגם אתה מדבר המון, אני יודע, כי זה התפקיד שלך, עם אותם אנשים שזכו במכרזים ורוצים להקים מתקני התפלה, והעניינים תקועים.

שלום שמחון: על כן אני חושב שהגיעה העת לומר באומץ לב, אחרי שהיתה ועדת חקירה של הכנסת, אחרי שהיתה רפורמה שאני הנחתי על שולחן הממשלה, אחרי שהיו תוכניות שלך שדיברת עליהן לא מעט גם בתקשורת וגם בוועדת הכלכלה של הכנסת – מה קורה, למה הדברים לא יוצאים לדרך.

שלום שמחון: אני מציע לכולנו לא להסתמך על השנתיים האחרונות, כיוון שהשנתיים האלה יסתיימו ונגיע גם לשנים אחרות.

שלום שמחון: על כן אני חושב שיש חשיבות גדולה שתאמר לאומה במדינת ישראל מה אתה עושה כדי שלמדינת ישראל תהיה מדיניות מים, שגם תיושם.

שלום שמחון: תודה, אדוני השר.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אדוני השר, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אענה בקצרה.

יוסף יצחק פריצקי: אני אענה בקצרה כי אני מסכים כמעט עם כל מלה שאמר כאן חבר הכנסת שלום שמחון.

יוסף יצחק פריצקי: צר לי, אגב, שחבר הכנסת שמחון איננו חבר בממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: היה טוב לו היית בממשלה והיית מסייע בדברים שאמרת, ודבריך קושט אמרי אמת.

יוסף יצחק פריצקי: אני מסכים, אדוני היושב-ראש, להעביר את הדיון הזה למליאה, כפי שמבקש המציע.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

שלום שמחון: אתה תותח.

משה כחלון: אין הצעה אחרת.

נסים זאב: זה לא להצבעה?

משה כחלון: זה צריך להגיע להצבעה עכשיו.

נסים זאב: מצביעים על כך ששלום שמחון יהיה בממשלה?

שלום שמחון: מצביעים על זה שאני אהיה בממשלה?

יוסף יצחק פריצקי: אין הצעה אחרת.

יוסף יצחק פריצקי: אני מסכים עם המציע.

משה כחלון: אין הצעה אחרת.

משה כחלון: אנחנו עוברים להצבעה.

משה כחלון: מי שמצביע בעד, הוא בעד דיון במליאה.

משה כחלון: מי שמצביע נגד, הוא להסרה.

משה כחלון: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

משה כחלון: שישה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

משה כחלון: הדיון יועבר למליאה.

משה כחלון: אנחנו עוברים לשאילתות, אדוני השר.

משה כחלון: אני מניח שנעביר את כולן לפרוטוקול.

מיכאל מלכיאור: אני פה.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת מתן וילנאי שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003):

מיכאל מלכיאור: לפי המידע שנמסר לוועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, חברת "חקר ימים ואגמים לישראל" נמצאת על סף קריסה תקציבית עקב קיצוץ המימון הממשלתי.

מיכאל מלכיאור: רצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאור: כיצד יובטח המשך פעילות החברה?

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: האם נתנה הממשלה את דעתה להשלכות הקריסה, כגון הפסקת הניטור של איכות מי הכינרת, מימי החופין וים-המלח והפסקת איסוף מידע וביצוע של מחקרים החיוניים לצורך פיתוח תשתיות לאומיות, כגון נמלים, תחנות כוח ומתקני התפלה, לצורכי ביטחון ואיכות הסביבה?

מיכאל מלכיאור: תשובת שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) המשרד הגיע בסיום שנת התקציב לסיכום עם אגף התקציבים באוצר, שאפשר השלמת תקצוב המכונים לפי ההסכם הרב-שנתי.

מיכאל מלכיאור: ב-31 בדצמבר 2003 העבירה חשבות משרד התשתיות לחברת "חקר ימים ואגמים" ולמכון הגיאופיזי סך של 5 מיליוני שקלים, ובכך באה הבעיה על פתרונה.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת יאיר פרץ שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003): ב"ידיעות אחרונות" מיום ז' בכסליו תשס"ד, 2 בדצמבר 2003, פורסם כי הופסק זרם המים לכפר בועינה-נוג'ידאת שבגליל התחתון בגין חוב הרשות לחברת "מקורות".

מיכאל מלכיאור: רצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאור: האם הידיעה נכונה?

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: אם כן - מה הוא סך חוב הרשות ל"מקורות"?

מיכאל מלכיאור: 3.

מיכאל מלכיאור: כיצד תיפתר בעיה זו? 4.

מיכאל מלכיאור: האם ברשויות נוספות מתוכננת הפסקת זרם המים בגין חוב ל"מקורות", ואם כן – באילו?

מיכאל מלכיאור: תשובת שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מיכאל מלכיאור: חברת "מקורות" ביצעה הגבלות אספקת מים לכפר בועינה-נוג'ידאת לאחר שכל המאמצים שקדמו לכך להסדרת חובה של הרשות המקומית לא נשאו פרי.

מיכאל מלכיאור: יצוין, כי הגבלות אספקת המים מתבצעות לאחר התראות חוזרות ונשנות מצד "מקורות".

מיכאל מלכיאור: ההתראות ניתנות לראש הרשות בכתב ומראש, כדי לאפשר לרשות המקומית להתארגן בהתאם, דהיינו לשלם את החוב, או, לכל הפחות, להודיע לתושבים מראש על שעות הגבלת האספקה בשל החוב שהרשות המקומית צברה.

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: סך החוב שצברה בועינה-נוג'ידאת והביא להגבלת אספקת המים מצד "מקורות" היה 717,690 שקלים.

מיכאל מלכיאור: ב-3 בדצמבר 2003 הושג הסדר פריסה לחוב, והופקדו המחאות דחויות ב"מקורות".

מיכאל מלכיאור: מאותה עת חודשה אספקת המים הסדירה.

מיכאל מלכיאור: 3.

מיכאל מלכיאור: על-פי רשיון אספקת המים, "מקורות" חייבת לספק מים רק כנגד תשלום.

מיכאל מלכיאור: בתי-המשפט, לרבות בית-המשפט העליון, קבעו כמה פעמים, כי ספק מים אינו חב בהמשך אספקת המוצר – מים – אם הוא לא מקבל את התמורה המלאה במועד עבורו.

מיכאל מלכיאור: כאמור, "מקורות" אינה מנצלת את הפסיקה ואת תנאי הרשיון, ולמרות ההכשר המשפטי שיש לה היא עושה כל מאמץ כדי להימנע מהסנקציה של שיבושים באספקה.

מיכאל מלכיאור: 4.

מיכאל מלכיאור: חברת "מקורות" מעבירה התראות לכמה רשויות שלא משלמות את חובן לחברה.

מיכאל מלכיאור: בחודש הקרוב לא צפויות הגבלות מים לרשויות, על-פי המידע הקיים בידי החברה כיום.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003):

מיכאל מלכיאור: רצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאור: מה היא עמדת משרדך בעניין הקמת תחנת כוח פחמית נוספת באשקלון?

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: האם תישקל הקמת תחנת כוח גזית, שהיא זולה יותר, חסכונית יותר ומסוכנת פחות לבריאות הציבור?

מיכאל מלכיאור: 3.

מיכאל מלכיאור: האם יתמוך משרדך בהקמת תחנת כוח בטכנולוגיה משולבת של גז ופחם?

מיכאל מלכיאור: 4.

מיכאל מלכיאור: מה הם הנתונים שבידי משרדך לגבי כל אחת מהחלופות?

מיכאל מלכיאור: שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי: חבר הכנסת מלכיאור שאל בעניין הקמת תחנת כוח פחמית נוספת באשקלון, וגם שאל בעניין טכנולוגיה משולבת של גז ופחם.

מיכאל מלכיאור: המשרד החליט, לאחר בדיקה חוזרת ונשנית, שתחנת כוח פחמית נוספת שתוקם בשנים 2008-2009 חיונית להבטחת אספקת חשמל אמינה למשק הישראלי.

מיכאל מלכיאור: בדקנו שיקולים טכנולוגיים, בדקנו שיקולים כלכליים ואסטרטגיים, עלות דלקים, גז מול פחם, גיוון מקורות אספקה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מעבירים כ-40% מתחנות החשמל לגז, אבל אנחנו לא יכולים להעביר את כל משק החשמל לגז.

מיכאל מלכיאור: אנחנו צריכים להשאיר תחנות פחמיות, משום שפחם ניתן לאגירה, ואם, חלילה וחס, יש תקלה, או חלילה וחס תהיה בעיה באספקה, אנחנו עדיין צריכים לשמור על גיוון מקורות האספקה שלנו.

מיכאל מלכיאור: החלטנו להקים תחנת כוח פחמית בתהליך ייצור שנקרא סופר-קריטי.

מיכאל מלכיאור: כלומר, זהו פחם דל-גופרית שנשרף בטמפרטורות גבוהות יותר, וכתוצאה מכך כמות החלקיקים המזהמים שהוא שולח לאוויר היא נמוכה, והיא מקובלת בכל הסטנדרטים האירופיים.

מיכאל מלכיאור: נעשה כל מאמץ כדי שהגז ייכנס למשק החשמל כמה שיותר מהר.

מיכאל מלכיאור: שאלת, האם תישקל הקמת תחנת כוח בגז, זולה יותר, חסכונית יותר ומסוכנת פחות לבריאות הציבור.

מיכאל מלכיאור: התשובה היא שאנחנו הולכים להקים לפחות שמונה יחידות ייצור כאלה עד סוף העשור, שיספקו כ-3,000 מגוואט.

מיכאל מלכיאור: אנחנו גם מצפים שיצרנים פרטיים יספקו עוד כ-2,000 מגוואט.

מיכאל מלכיאור: בקיצור, אדוני חבר הכנסת מלכיאור, זוהי הטכנולוגיה הזמינה כיום, זוהי הטכנולוגיה שנבחנה פעמיים, שלוש וארבע פעמים.

מיכאל מלכיאור: טכנולוגיית הפחם הסופר-קריטית היא גם, בנסיבות הקיימות, הפחות מזהמת, ולכן אנחנו מאשרים את הקמת תחנת הכוח הזאת.

משה כחלון: שאלה נוספת לחבר הכנסת מלכיאור.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכבוד השר על התשובות.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שכבוד השר יודע, שהרבה מאוד מהידע שיש לנו מצביע על דברים הפוכים ממש, ושאם נחכה כמה שנים, או אפילו נעשה תחנה משולבת גז ופחם - היום באירופה שוב לא משתמשים בטכנולוגיה הזאת, גם לא בסופר-קריטית שציינת.

מיכאל מלכיאור: גם החששות שיש לנו מזה שלא תהיה לנו אספקה - צריך לראות את החששות מהנזק שנגרם היום.

מיכאל מלכיאור: כבר היום אנחנו במצב ירוד ביותר בנושא של זיהום האוויר, בעיקר מהתחנות הפחמיות.

מיכאל מלכיאור: לכן אני חושב שראוי - כפי שביקש בג"ץ, שאומנם דחה את העתירה - שיבדקו טוב מאוד את כל הסיבות של העותרים, כי הם צדקו.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שראוי מאוד לעשות את הדברים בשילוב עם אלה שדואגים לעתיד האוויר.

יוסף יצחק פריצקי: תודה לך, חבר הכנסת מלכיאור.

יוסף יצחק פריצקי: במדינת ישראל עד השנה האחרונה – אין לי הנתונים של השנה האחרונה, אולי יש בהם שינוי - צריכת החשמל גדלה בין 3% ל-4% לשנה.

יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, בלי שום קשר לגידול האוכלוסייה, לשינוי בכלכלה, בלי שום קשר לכלום.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו צרכני חשמל פראיים, בצורה בלתי מבוקרת לחלוטין.

מיכאל מלכיאור: הצריכה מכפילה את עצמה בכל עשר שנים.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו במצב שבעצם איננו מנהלים שום ביקוש נכון לחשמל.

יוסף יצחק פריצקי: חלק מהסיבות, דרך אגב, הוא משום שהחשמל הוא, במידה כזאת או אחרת, מסובסד; לא במחיר, אבל מסובסד בכך שהתעריפים נמוכים, התשואה להון מאוד נמוכה.

יוסף יצחק פריצקי: ולכן יש למשל אנשים שבלילות הקיץ ישנים עם מזגן דולק כל הזמן ועם שמיכת פוך.

יוסף יצחק פריצקי: אחד הדברים המטורפים.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב ששמענו מספיק על הדברים האלה.

שלום שמחון: זה כיף לא נורמלי.

יוסף יצחק פריצקי: זה כיף לא נורמלי, אבל לכן צריך לייצר תחנות כוח.

יוסף יצחק פריצקי: יש לנו עוד בעיה.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו אי של אנרגיה.

יוסף יצחק פריצקי: באירופה, כשיש שעות מסוימות של "פיק", רשת החשמל הגרמנית סוחבת מהצרפתית, או הצרפתית מהגרמנית, או הצרפתית מהספרדית, או הספרדית מהפורטוגלית.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, יש רשת כוללת של אירופה.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו מה נעשה?

יוסף יצחק פריצקי: אין לנו רשתות כוללות, לא רוצים להתחבר אתנו, ולכן אנחנו צריכים לייצר תחנות כוח אפילו כדי לספק את שעות ה"פיקים".

יוסף יצחק פריצקי: אבל, העניין הזה ייבחן שוב, כי קודם כול אני רוצה נתונים של 2003, ויכול להיות שהם יהיו שונים.

יוסף יצחק פריצקי: שנית, וזה העיקר, אני החלטתי במשרד להתחיל לקיים גם מדיניות בעניין ביקושים של חשמל.

יוסף יצחק פריצקי: למשל, אני לוחץ על הרשות לשירותים ציבוריים – חשמל, לתת לי תעריפים שמקובלים באירופה להשאלת עומס.

יוסף יצחק פריצקי: מה זה תעריף להשאלת עומס?

יוסף יצחק פריצקי: באים לבעל מפעל ואומרים: בוא נעשה אתך עסק.

יוסף יצחק פריצקי: לא יהיה לך 100% חשמל זמין ואמין, יהיה לך 90%.

יוסף יצחק פריצקי: בשעות העומס זה מוריד לך מתח.

יוסף יצחק פריצקי: אבל עבור ה-90% אתה תשלם מחיר הרבה יותר זול לקילוואט שעה מכפי שאתה משלם.

יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, זה מקובל בעולם.

יוסף יצחק פריצקי: כלומר, זה מכניזם שיכול להתחיל לנהל ביקוש.

יוסף יצחק פריצקי: יכול להיות שאם נצליח להטמיע את המכניזם הזה ונתחיל לנהל ביקוש בצורה ראויה, אפשר יהיה לדחות את הקמתה של התחנה הזאת.

מיכאל מלכיאור: כפי שהמליצו כל הגורמים.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לדבר במונחים כספיים.

יוסף יצחק פריצקי: תחנה כזאת עולה מיליארד דולר, אלף מיליוני דולרים.

יוסף יצחק פריצקי: רק דחייה בשנה, הריבית שתיחסך, צריך לעשות את החשבון כמה היא שווה.

יוסף יצחק פריצקי: זה כשלעצמו כבר שווה.

יוסף יצחק פריצקי: אני בהחלט אבדוק את זה שוב.

יוסף יצחק פריצקי: הדבר האחרון בעולם שאני רוצה, או שמשרדי רוצה, זה לזהם את האוויר סתם.

יוסף יצחק פריצקי: יש לנו במדינת ישראל חשמל אמין ב-100%.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו פה משתווים למדינות המערב הכי מפותחות.

יוסף יצחק פריצקי: אין מצב בישראל שבו אדם לוחץ על הכפתור ואין לו חשמל.

יוסף יצחק פריצקי: זה לא בא סתם, זה בא מבנייתן ומתחזוקתן והפעלתן של תחנות כוח שאנחנו צריכים להמשיך ולבנות.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: חוץ מבכפרים הבדואיים.

משה כחלון: תודה רבה, אנחנו ממשיכים.

משה כחלון: שאילתא מס' 991, של חבר הכנסת אלי ישי – לפרוטוקול; שאילתא מס' 992, של חבר הכנסת אמנון כהן – לפרוטוקול.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש עוד להגיב על שתי השאילתות האלה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אני מוכרח לומר כאן מעל בימת הכנסת דבר מופלא או משונה.

יוסף יצחק פריצקי: טוב שחבר הכנסת נסים זאב מסיעת ש"ס נמצא כאן.

יוסף יצחק פריצקי: ביום 31 בדצמבר 2003 הוגשו למזכירות הכנסת שלוש שאילתות, כולן על-ידי חברי הכנסת מסיעת ש"ס: אמנון כהן, אליהו ישי, ואחת שאילתא ישירה של חבר הכנסת נסים דהן.

יוסף יצחק פריצקי: בנוסף גם נתבקשה, וניתנה, שאילתא בעל-פה על-ידי חבר הכנסת יאיר פרץ.

יוסף יצחק פריצקי: כולם, בלא יוצא מהכלל, שאלו, למה מפלים את חברות הגז הקטנות?

יוסף יצחק פריצקי: מאוד מעניין.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, מפליא אותי למה סיעת ש"ס כולה מתגייסת, כל חברי הכנסת שלה?

יוסף יצחק פריצקי: זה דבר משונה.

יוסף יצחק פריצקי: תראה, באותו יום ארבעה חברי כנסת של ש"ס באים להעלות שאילתות בעניין.

יוסף יצחק פריצקי: נשאלתי באותו יום גם שאילתא ישירה - אני מתנצל, חבר הכנסת נסים דהן לא פה - שהיא בכלל מופלאה.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת דהן אומר לי כך: "פנו אליך ממשרד עורכי-דין" - הוא גם מצרף את הפנייה; "פנו אליך ממשרד עורכי-דין, ולא עניתם.

יוסף יצחק פריצקי: תסביר לי למה לא עניתם".

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת נסים זאב, מה התעריף שלכם?

יוסף יצחק פריצקי: מה התעריף שלכם לשאול שאילתות מטעם?

יוסף יצחק פריצקי: מה התעריף שלכם להפנות, במסגרת הפרוצדורה של חברי כנסת, מכתבים של עורכי-דין במסגרת שאילתא ישירה ולשאול למה לא ענו עליהם?

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אני, על כל פנים, מתכונן להעביר את זה לוועדת האתיקה, שתבדוק למה ארבעה חברי כנסת מאותה סיעה שואלים באותו עניין, ועוד אחד מהם אפילו מצרף מכתב של משרדי עורכי-דין.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

נסים זאב: אני רוצה לענות לו בהצעה הבאה.

משה כחלון: אין כבר הצעת החוק הבאה.

נסים זאב: אז אני מבקש רשות דיבור.

נסים זאב: בשביל מה ישבתי?

נסים זאב: חשבתי שהצעת החוק קיימת ובמסגרת הזאת רציתי לענות לו.

משה כחלון: הבט, אני אומר לך בכנות.

משה כחלון: הייתי מאפשר לך, זה פשוט בניגוד לתקנון.

משה כחלון: הייתי מאפשר לך כי אני חושב שצריכה להיות פה תגובה.

משה כחלון: אני לא אוכל לאפשר לך, זה בניגוד לתקנון.

נסים זאב: למה?

משה כחלון: משום שהשאילתא היא לא שלך.

משה כחלון: אתה לא סיעת ש"ס.

נסים זאב: הוא פנה כמה פעמים: נסים זאב, נסים זאב.

נסים זאב: הזאב לא ענה לו, כי הוא חשב שהוא עוד דקה או שתיים עומד לעלות לדוכן.

משה כחלון: חבר הכנסת זאב, אם היה כאן חבר הכנסת דהן או חבר הכנסת אמנון כהן, הייתי מאפשר להם.

משה כחלון: אני לא יכול לאפשר לך.

נסים זאב: אני מבטיח לך תשובה הולמת, אבל בזמן - - -

נסים זאב: חבר הכנסת אליהו ישי שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום ו' בטבת התשס"ד (31 בדצמבר 2003): נודע לי, כי הופנתה למשרדך בקשה לקבל מידע באשר לבדיקת תקינות בחברות הגז, אולם הפרטים לא נמסרו.

נסים זאב: רצוני לשאול: 1.

נסים זאב: מדוע לא נמסרו הנתונים?

נסים זאב: 2.

נסים זאב: מה הוא אחוז צרכני חברות "אמישראגז", "סופרגז", "פזגז" ו"דורגז", שבמערכתם נערכה בדיקת תקינות בחמש השנים האחרונות?

נסים זאב: 3.

נסים זאב: כמה בדיקות עשתה כל חברה לצרכניה? 4.

נסים זאב: האם, באחוזים, יש שוויון בבדיקות מערכות הגז הביתיות של צרכני חברות הגז הגדולות והקטנות?

נסים זאב: תשובת שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) משרד התשתיות הלאומיות מבצע אכיפה מדגמית על חברות הגז.

נסים זאב: על מנת להשלים את הנתונים הקיימים במשרדנו, פנינו לא אחת לכלל חברות הגז בבקשה למסור לנו את הנתונים על אודות ביצוע בדיקות תקניות, וזאת אף שעל-פי רוב, מסירת נתונים אלה הינה תנאי מתנאי הרשיון.

נסים זאב: לצערנו, קיבלנו התייחסות רק מחברות גז בודדות, רובן גדולות.

נסים זאב: חברות הגז הקטנות לא מסרו לנו נתונים.

נסים זאב: לפיכך, אין אפשרות להשוות את ביצוע בדיקות התקניות בחברות הגז הגדולות לביצוע הבדיקות בחברות הקטנות.

נסים זאב: תקנות בעניין רישוי ספקי גז שהוגשו לוועדת הכלכלה של הכנסת, ואשר נמצאות בשלבי דיון, מחייבות את ספקי הגז להעביר למשרד התשתיות הלאומיות מידע בדבר ביצוע בדיקות תקניות.

נסים זאב: כשתהיה קיימת הוראה מפורשת בתקנות המחייבת את ספקי הגז לפעול לפיה ולהעביר למשרד התשתיות הלאומיות נתונים, סביר להניח כי הדבר ישפר בהרבה את הפיקוח על חברות הגז וכן את בטיחות צרכני הגז.

נסים זאב: כמו כן, נבחנת האפשרות לקבוע שמשרד התשתיות הלאומיות יהיה רשאי להטיל קנסות מינהליים על ספקי גז אשר לא יעבירו למשרד את הנתונים, בניגוד לאמור בתקנות.

נסים זאב: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום ו' בטבת התשס"ד (31 בדצמבר 2003): רצוני לשאול: 1.

נסים זאב: כמה חברות גז יש בישראל כיום?

נסים זאב: 2.

נסים זאב: כמה צרכנים יש לכל חברה כיום?

נסים זאב: 3.

נסים זאב: כמה עברו מהחברות הוותיקות לחברות החדשות מאז פתיחת השוק?

נסים זאב: 4.

נסים זאב: האם הוזל הגז בעקבות כניסת החברות הקטנות?

נסים זאב: 5.

נסים זאב: האם אנשי משרדך פועלים לצמצום מספר החברות?

נסים זאב: תשובת שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נסים זאב: כיום יש בישראל 26 חברות גז בעלות רישוי.

נסים זאב: 2-3.

נסים זאב: חברות הגז נדרשות למסור נתונים על אודות ביצוע בדיקות תקניות, אולם אין דרישה למסור את כמות הצרכנים, היות שמדובר בנתונים המהווים סוד מסחרי.

נסים זאב: לפיכך, הנתונים אינם נמצאים בידי משרד התשתיות.

נסים זאב: 4.

נסים זאב: הגפ"מ אינו מוצר בר-פיקוח בכל הקשור למחירו.

נסים זאב: לפיכך, מחירו אינו אחיד והוא יכול להשתנות על-פי החלטת החברה.

נסים זאב: לא ניתן לשמור נתונים מדויקים על מחירי הגפ"מ בכל חברה וחברה.

נסים זאב: 5.

נסים זאב: נשאלתי בעניין זה על-ידי חבר הכנסת יאיר פרץ.

נסים זאב: תשובתי היתה, והינה כיום, כי אנשי אינם פועלים לצמצום מספר החברות.

נסים זאב: אנו פועלים על מנת להגביר את האכיפה בענף הגפ"מ, ואין שום כוונה לצמצם את מספר חברות הגז שפועלות כחוק.

משה כחלון: תם סדר-היום.

משה כחלון: הישיבה הבאה - בעזרת השם מחר, יום שלישי, כ"ה בשבט, 17 בפברואר, בשעה 16:00.

משה כחלון: ישיבת הכנסת נעולה.

משה כחלון: תודה רבה.