ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושלוש-עשרה של הכנסת השש-עשרה, 2004-03-01 00:00

ראובן ריבלין: היום יום שני, אדוני השר, וחברתי וחברי חברי הכנסת, ח' באדר התשס"ד, 1 במרס 2004 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה לפי סעיף 53 לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, גורלם של השבויים והנעדרים עדיין לוט בערפל; אנחנו מקווים ומייחלים שלא לאורך זמן.

רוחמה אברהם-בלילא: כנסת ישראל לא שוכחת את השבויים והנעדרים ובני משפחותיהם: רב-סמל צבי פלדמן; רב-סמל זכריה באומל; רב-סמל יהודה כץ; רב-סרן רון ארד; רב-טוראי גיא חבר ויונתן פולארד.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, השבוע, כמנהגי, אני רוצה לספר על רב-סמל יהודה כץ.

רוחמה אברהם-בלילא: יהודה הוא בן הזקונים של שרה ויוסף, שניהם ניצולי השואה מהונגריה.

רוחמה אברהם-בלילא: יוסף האב ניצל על ידי ראול ולנברג, חסיד אומות העולם הזכור לטוב.

רוחמה אברהם-בלילא: יהודה זכור כבן-תורה אמיתי שלמד בישיבת ההסדר "כרם דיבנה", בעל מוח חריף ומידות טובות ומעורה בחברה.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא שירת בחיל השריון כתותחן בטנק "פטון", ונפל בשבי זמן קצר לפני שהיה אמור להשתחרר מצה"ל.

רוחמה אברהם-בלילא: הצניעות והפשטות שלו הקרינו למרחוק, ואפשר לומר כי הוא היה הדוגמה האותנטית לחייל בן ישיבת הסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: לאחר שיהודה נפל בשבי התגלה כי במשך זמן רב הוא התנדב לסייע למשפחות מצוקה בקריית-מלאכי ובנתיבות, ואת זה הוא עשה בצנעה, בלי שאיש מסביבתו הקרובה ידע על כך.

רוחמה אברהם-בלילא: השנה חוגגים הוריו של יהודה, שרה ויוסף, יום הולדת 80, וזהו גיל הגבורה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני שולחת להם מכאן ברכת מזל טוב, מתוך תקווה גדולה כי עוד השנה נזכה להתבשר בבשורות טובות בעניינו של יהודה ובעניינם של שאר השבויים והנעדרים, שלהם אנחנו מצפים כל כך.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם, ונזכור שגם עזאם עזאם יושב בכלא במצרים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת - לדיון מוקדם: הצעת חוק לתיקון פקודת האריסים (הגנה) (תיקון – ביטול הפקודה), התשס"ד–2004, מאת חברי הכנסת רוני בריזון ורשף חן; הצעת חוק הרשות הלאומית למלחמה בסמים (תיקון – תקציבי משרדי הממשלה בנושאים הקשורים לסמכויות הרשות), התשס"ד–2004, מאת חברת הכנסת ענבל גבריאלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מכירת כלי עישון), התשס"ד–2004, מאת חבר הכנסת מיכאל גורלובסקי; הצעת חוק הסדרת השימוש בתדרי רדיו, התשס"ד–2004, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – אחריות אישית של מנהל כללי על התקנת אנטנות סלולריות ללא אישור), התשס"ד–2004, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז, איתן כבל וגילה גמליאל; הצעת חוק העונשין (תיקון – הפצת מסרים מגונים או מיניים בטלפון), התשס"ד–2004, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, נסים דהן ואליהו ישי; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – ביטול תשלומי הורים), התשס"ד–2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת זכות יוצרים, התשס"ד–2004, מאת חברת הכנסת קולט אביטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רכישת מקרקעין בנגב (תיקון – גבולות בטוחים), התשס"ד–2004, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדרת תושב ישראל), התשס"ד–2004, מאת חברי הכנסת טלב אלסאנע ועבד-אלמאלכ דהאמשה; הצעת חוק המים (תיקון – תשלום ישיר לחברת "מקורות"), התשס"ד–2004, מאת חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה וטלב אלסאנע; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאי), התשס"ד–2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – סייגים לזכאות למלגה), התשס"ד–2004, מאת חברות הכנסת אתי לבני ומל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – עובדות קבלן כוח-אדם), התשס"ד–2004, מאת חברי הכנסת אתי לבני, אילן שלגי, רוני בריזון ואילן ליבוביץ; הצעת חוק הממשלה (תיקון – דיווח על הסכמים בעל-פה), התשס"ד–2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מינוי בהתייעצות עם ועדת החוץ והביטחון של הכנסת),

אריה האן: התשס"ד–2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – תשלום פנסיה תקציבית לעובדי מועצות דתיות), התשס"ד–2004, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון – השבת קצבה לבן-זוג שנישא בשנית ונישואיו השניים פקעו), התשס"ד–2004, מאת חברי הכנסת אהוד יתום ודני יתום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקון תיקוני חקיקה - הטבות למשתלבים בעבודה), התשס"ד–2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (הבטחת כספים המשולמים כפיצויים לקטין), התשס"ד–2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – חברות בתעשייה עתירת טכנולוגיה), התשס"ד–2004, מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח אבטלה לעובד עצמאי), התשס"ד–2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה, התשס"ד–2004, מאת חברי הכנסת יובל שטייניץ וענבל גבריאלי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – מינוי, ביטול האצלה והעברה מכהונה של סגן ראש רשות), התשס"ד–2004, מאת חבר הכנסת רוני בר-און; הצעת חוק הכנסת (תיקון – קבלת מידע על-ידי חבר הכנסת), התשס"ד–2004, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון סדרי הדין האזרחי (המדינה כבעל-דין) (תיקון – פסק-דין נגד המדינה), התשס"ד–2004, מאת חברי הכנסת רוני בריזון ורשף חן.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

בממשלה בשל: א.

בממשלה בשל: הפגיעה בשירותי הבריאות לאזרחים ולזוגות צעירים בפריפריה;

בממשלה בשל: קודמות בדבר הצורך לפתור את מצוקת הקרקע והדיור במגזר הערבי;

בממשלה בשל: ד.

בממשלה בשל: העלייה החדה באבטלה לשיא חדש בייחוד בקרב נשים ועולים חדשים

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים לסדר-היום.

ראובן ריבלין: הצעות סיעות העבודה-מימד ויהדות התורה, בל"ד–-מרצ–רע"ם, ש"ס, חד"ש-תע"ל ועם אחד להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: אתה רואה, אדוני השר, כמה הצעות יש לך היום לשמוע כאן.

ראובן ריבלין: ראשון המנמקים את הצעת האי-אמון הוא חבר הכנסת יצחק הרצוג.

ראובן ריבלין: לרשותו עומדות עשר דקות, והוא יביא את הבקשה של העבודה-מימד, יחד עם יהדות התורה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת הרצוג, לרשותו עשר דקות.

ראובן ריבלין: המשיב הוא שר הבריאות הנמצא, ונוכח כאן אתנו גם ממלא-מקום ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אדוני, חבר הכנסת הרצוג, ודאי אדוני ישמח לדעת שביציע האורחים יושבים ראשי קהילות יהודיות בדרום-אמריקה, אנשים אשר עושים למען קהילתם באמת לילות כימים וימים כלילות, ואנחנו מברכים אותם בברכת ברוכים הבאים לכנסת ישראל, היכל הדמוקרטיה של ישראל, וכמובן למדינת ישראל ולירושלים בירת ישראל.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני, תודה לך על דברי הפתיחה, ואני מצטרף כמובן לברכות לאורחים הנכבדים.

יצחק הרצוג: אני מייצג כאן את סיעת העבודה-מימד והסיעות האחרות שמגישות היום אי-אמון בממשלה, ואני רוצה להתמקד בססמה "אמרנו לכם".

יצחק הרצוג: אנחנו אמרנו ואמרנו ואמרנו ואמרנו בשנה האחרונה עשרות פעמים; אמרנו והזהרנו שהמדיניות הכלכלית של הממשלה תוביל אותנו לאבדון.

יצחק הרצוג: אני זוכר, ואני מזכיר פה לחברות וחברי הכנסת כיצד לגלגו עלינו, אדוני היושב-ראש, שיצאנו בשלוש בבוקר בתור מחאה מההצבעה על תוכנית כלכלית שאנחנו הזהרנו שהיא תביא עלינו אסון.

יצחק הרצוג: ואני מזכיר לאדוני כיצד כמעט בכל נושא שהעלינו, בבריאות, בחינוך, ברווחה, בסעד - בכל נושא שהעלינו, אנחנו הזהרנו מפני המשמעויות של המדיניות, ולגלגו עלינו.

יצחק הרצוג: לא רצו להאמין.

יצחק הרצוג: והנה, מי שמבקר בימים האלה בבתי-החולים, אדוני היושב-ראש, מגלה תמונה עגומה להחריד; מגלה מסדרונות מלאים חולים, מגלה מערכת בריאות על סף התמוטטות, מגלה בתי-חולים בפשיטת רגל, מגלה קופות-חולים שהממשלה מסרסת אותן, מגלה מערכות טיפול בילדים, מערכות טיפות-חלב, שירותים קהילתיים, על עברי פי פחת, מגלה בית-חולים, כמו "ביקור חולים" בירושלים, בפשיטת רגל.

יצחק הרצוג: אני לא רוצה לציין את ההתנהגות המבישה של הממשלה בהצבעה על הקיצוץ בתקציב, גם בתקציב הבריאות, בשבוע שעבר.

יצחק הרצוג: הרי אנחנו הזהרנו בנושא הזה בלי סוף, והעלינו ואמרנו שלא ניתן לתת שירותים לאזרחים, ולא ניתן להבטיח חיי אדם בצורה נאותה במדינה מתוקנת ומודרנית במדיניות שהנהיגה הממשלה הזאת.

יצחק הרצוג: אני אתן דוגמה, אדוני היושב-ראש.

יצחק הרצוג: בשבת מת חולה בעת השתלה, מכיוון שהיתה טעות בסוג הדם שנתנו לו בעירוי הדם בעת ההשתלה.

יצחק הרצוג: עכשיו, אני לא אומר שזה נוגע ישירות למדיניות הכלכלית, אבל המדיניות היא כזאת, שהקיצוץ הנרחב בכוח-האדם - ואני ביררתי את הסיפור הזה - אם היו מספיק כוננים ואם היו מספיק אנשי צוות מינהלי לסייע למערכת לתפקד, ייתכן שאסונות כאלה היו נמנעים.

יצחק הרצוג: אבל הנושא הרבה יותר חמור.

יצחק הרצוג: מערכת הבריאות חייבת היום כ-400 מיליון שקל לספקים.

יצחק הרצוג: במדינה שבה 70,000 עסקים נסגרו רק בשנת 2003, חוב של 400 מיליון שקל - וחברי נסים דהן ואנוכי יושבים בוועדה שבדקה את הנושא הזה; אלפי עסקים קטנים ובינוניים נתלים ומתמוטטים בגלל הסוגיה הזאת.

יצחק הרצוג: בתי-חולים לא משלמים.

יצחק הרצוג: הם לא משלמים גם לספקי התרופות, לחברת "שראל", ללא יכולת לתפקד.

יצחק הרצוג: בגלל הבעיה שהממשלה לא מוכנה להעלות את מדד יוקר הבריאות, קופות-החולים נכנסות לגירעון, והמעגל השוטה הזה הוא מעגל הרסני ובלתי נסבל.

יצחק הרצוג: הוא מביא את האזרח הפשוט, שמשלם ביטוח בריאות חודשי, לסכנת חיים.

יצחק הרצוג: אף אזרח או אזרחית לא בטוחים שיקבלו את הטיפול הנכון להציל את נפשם או את בריאותם.

יצחק הרצוג: הדבר הזה מביא ליותר ויותר רפואה שחורה, ליותר ויותר שחיתות וריקבון במערכת, אבל הגרוע מכל – הוא יוצר עוול נורא כלפי אלה שעוסקים במלאכת הקודש של הבריאות הציבורית במדינת ישראל.

יצחק הרצוג: ידידי שר הבריאות, אני לא מבין מה עוד נותר לך לעשות: מלגלגים עליך ומקצצים לך מכל עבר, ואתה יודע שהמערכת שלך קורסת.

יצחק הרצוג: אי-אפשר לעשות רק תשדירי שירות – יש פה דברים מהותיים מאוד, והנושא של מדד יוקר הבריאות, וסל הבריאות, וסל התרופות, והטיפול והמעמד של בתי-החולים בישראל הוא נושא שהגיע למצב קטסטרופלי, שכולו נובע ממדיניות האוצר, שהחליט להלאים את מערכת הבריאות מצד אחד, ומצד שני להרוס את הרפואה הציבורית במדינת ישראל, תוך פגיעה נוספת באזרחים.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אני אגלה לך שסל ההוצאות המשפחתי בישראל כולל שני מרכיבים מאוד חשובים, החינוך והבריאות.

יצחק הרצוג: שני המרכיבים האלה, הממשלה חותכת אותם שוב ושוב בקיצוצים לאורך ולרוחב וגורמת לכך שרק כסף פרטי יוכל להחזיק את האזרחים.

יצחק הרצוג: במצב כזה רק אלה שיש להם יכולים לקבל בריאות טובה ורק אלה שיש להם יכולים להבטיח לעצמם חינוך נורמלי.

יצחק הרצוג: המצב הזה גורם לפתיחת פערים קטסטרופליים בחברה הישראלית ולהרס אמיתי, גם של הסולידריות של החברה, אבל גם של עשירונים שלמים, במיוחד במעמד הביניים בחברה הישראלית.

יצחק הרצוג: ואם אני כבר הולך על הססמה "אמרנו לכם" ו"הזהרנו אתכם", אני רוצה לחזור לנושא נוסף שבו הזהרנו מעל הבמה הזאת עשרות פעמים.

יצחק הרצוג: בתוכנית הכלכלית הראשונה – שכולם פה מחאו לה כפיים, ואנחנו יצאנו בשלוש בבוקר, ואני מזכיר את זה.

יצחק הרצוג: בתוכנית הזאת היה קיצוץ של 800 מיליון ש"ח במענקים לזוגות צעירים שמבקשים לקבל הלוואות לדיור, במיוחד ביישובי הפריפריה.

יצחק הרצוג: אמרנו כאן, ואמרנו מעל כל במה אפשרית, שהדבר הזה ימוטט את הפריפריה, שזוגות צעירים לא יוכלו לקנות דירות, שלא יהיה להם כדאי לגור בפריפריה ולא יהיה להם כדאי לגור בערי הפיתוח.

יצחק הרצוג: אין שום יכולת להחזיר משכנתאות בלי היכולת לקבל את תנאי הזכאות לזוגות צעירים.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, יתירה מזאת, 50,000 זוגות צעירים נתקעו בצנרת ולא יכלו לקבל הלוואות.

יצחק הרצוג: אמרנו ואמרנו ואמרנו – והנה כותרת מהשבוע: "צניחה במכירת דירות בפריפריה".

יצחק הרצוג: והדיווח הוא כדלקמן: צניחה ברכישת הדירות בפריפריה בעקבות הפסקת תוכנית המענקים על-ידי משרד האוצר, מתחילת פברואר.

יצחק הרצוג: מנתוני משרד השיכון עולה, כי בחודש ינואר, עוד לפני ביטול המענקים – חודש זה סימל שפל שלא היה כמוהו ביישובי הפריפריה, והמבצע של אפי איתם, שנועד לכאורה להציל את המצב, לא עזר כלל.

יצחק הרצוג: מנכ"ל משרד השיכון, בתגובה: אלו נתונים המעידים על חיסול עידוד ההתיישבות בישראל בפריפריה.

יצחק הרצוג: בוקר טוב.

יצחק הרצוג: כשאנחנו טענו את זה בתוקף, שר השיכון אמר שיש לו פתרונות ויש לו תוכניות.

יצחק הרצוג: במידע שמשרדו הוציא השבוע, תחת הכותרת "מידע חודשי", נאמר הדבר הבא: במהלך 2003 נמשכה מגמת הירידה במכירת דירות פרוגרמה - - - ההאטה במכירות במהלך 2003 בולטת על רקע העובדה שהחל ב-11 באוגוסט 2003 מופעל מבצע סיוע מקום חדש במענקים ומשכנתאות על בסיס יישובי - - - המבצע הזה נכשל כישלון טוטלי.

יצחק הרצוג: התוצאה, על-פי הדוח, ואני מצטט: "המיעוט היחסי של הרוכשים במרבית יישובי המבצע, בהשוואה למבצע קודם ב-2001, נובע כנראה מהמצב הכלכלי והביטחוני ומשיעורי האבטלה הגבוהים, במיוחד באזורים פריפריאליים, שהרתיעו רוכשים פוטנציאליים מלקיחת משכנתאות ומנשיאה בנטל ההחזר החודשי.

יצחק הרצוג: השפעה משמעותית היתה אף לביטול מענקי הסיוע לזכאים ולביטול המענקים במסגרת חוק הנגב, כאמור לעיל.

יצחק הרצוג: כתוצאה מביטול המענקים נוצר תהליך של הקדמת רכישות, שנבע מהרצון להספיק ליהנות מהמענקים לפני ביטולם".

יצחק הרצוג: דהיינו, מדיניות הממשלה בעניין הזה נכשלה.

יצחק הרצוג: אני אומר לממלא-מקום ראש הממשלה: כל מדיניות הקרקעות שלכם בפריפריה היא כישלון טוטלי.

יצחק הרצוג: יתירה מזאת, אתם מבריחים אזרחים טובים, זוגות צעירים, מהפריפריה.

יצחק הרצוג: אתם ממוטטים את ערי הפיתוח, וכל היתר מלים, מלים, מלים.

יצחק הרצוג: לא רק שהתוצאה של מה שהבאתם היא שהכלכלה מתמוטטת והמשפחה הממוצעת בישראל מגיעה לעתים לעברי פי פחת ולרעב, אלא שאתם גם ממוטטים חלקים שלמים במדינת ישראל.

יצחק הרצוג: לכאורה אתם נושאי הדגל בעידוד הנגב והגליל, ולעומת זאת, מעבר ל"קו הירוק" לא ראינו אפילו קיצוץ אחד בהטבות שאתם מעניקים.

יצחק הרצוג: לכן, אדוני היושב-ראש, אני קורא כאן למליאה לקבל את המלצתנו ואת הצעתנו להביע אי-אמון בממשלה - ממשלה שהביאה לכך שעשירונים שלמים בחברה הישראלית מגיעים לקו העוני; ממשלה שהביאה לכך שמעמד הביניים מתרסק, שמשפחות בישראל רעבות ללחם, שאין רפואה הוגנת לאזרחים, שאין דיור לזוגות צעירים ושאין חינוך נאות לאזרחים.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

ראובן ריבלין: יעלה וישיב שר הבריאות דני נוה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

רן כהן: התשובה היא על כל הצעה באופן נפרד, אדוני?

ראובן ריבלין: כאשר יש שר שמשיב, ואחריו משיב שר אחר, התשובה ניתנת בנפרד.

ראובן ריבלין: שתי ההצעות הבאות תהיינה יחד, משום שהשר המשיב הוא ממלא-מקום ראש הממשלה ושר התעשייה והמסחר.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נקודת המוצא שלי היא, כמובן, שמערכת הבריאות יקרה לכולנו, בלי קשר למפלגה שאנחנו שייכים אליה ולשאלה באיזה צד אנחנו נמצאים בבית הזה, כי מדובר באמת בנושאים שנוגעים לכל אחד מאתנו, אולי יותר מכל נושא אחר שאנחנו עוסקים בו במדינה שלנו.

דני נוה: אני חייב לומר שהתפלאתי קצת שחבר הכנסת הרצוג, שאני מעריך אותו באופן אישי ואנחנו ידידים ומכרים כבר שנים רבות, בחר לנסות לעשות הון פוליטי קטן מהסוגיה הזאת.

דני נוה: דומני שראש הממשלה שהתבטא והבטיח הבטחה מאוד לא מוצלחת, להוציא את הזקנה מהמסדרון, לא היה ראש הממשלה מטעם הליכוד.

דני נוה: דומני שהיה זה ראש הממשלה אהוד ברק, איש מפלגת העבודה.

דני נוה: מזכיר הממשלה שלו היה יצחק הרצוג, כיום חבר הכנסת.

דני נוה: לא ידוע לי על דבר וחצי דבר שנעשה באותה קדנציה כדי להוציא את הזקנה מהמסדרון.

איתן כבל: מאותו מסדרון?

דני נוה: ולכן אני מציע לא להפוך את הדבר הזה לעניין לניגוח פוליטי, כי מערכת הבריאות במדינת ישראל אומנם נמצאת כבר כמה שנים במשבר מאוד קשה.

דני נוה: כשאנחנו נמצאים במשבר כלכלי, והמדינה כולה נמצאת במשבר כלכלי קשה ביותר, ודאי שגם מערכת הבריאות סופגת עוד טלטלות כבדות וקשות.

קולט אביטל: אתם סוגרים להם בתי-חולים עכשיו.

דליה איציק: אנחנו היינו רק שנה וחצי, אתם 30 שנה בשלטון.

דני נוה: אני יודע שמאוד מרגיז אתכם להיזכר בימי שלטונו של ברק, ולא מרנין את רוחכם להיזכר בשלטונו של ברק – אולי זה מזכיר לכם למה אתם באופוזיציה היום.

חיים רמון: מה שמרגיז אותנו הוא כמה שנים תהיו בשלטון ולא תהיו אחראים.

דני נוה: בואו נתייחס בצורה רצינית לנושא שנמצא על סדר-היום.

דני נוה: לראות אותך מגן על אהוד ברק – רק בשביל זה היה כדאי לי להעיר את ההערה הזאת.

חיים רמון: אתה יושב ליד שולחן הממשלה, תהיה אחראי, זה הכול.

חיים רמון: אין עוד מקום בעולם שבו שר מאשים את האופוזיציה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, קריאת ביניים אחת.

חיים רמון: כמה שנים הוא יהיה בשלטון וינהל את העניינים ואנחנו נהיה אחראים?

דליה איציק: אתם 30 שנה בשלטון.

רן כהן: מה עם בית-החולים "ביקור חולים"?

דני נוה: בסך הכול ניסיתי לרענן את זיכרונו של אדם צעיר, חבר הכנסת יצחק הרצוג, ולהזכיר לו מי היה ראש הממשלה שהבטיח להוציא את הזקנה מהמסדרון ומי היה מזכיר הממשלה שלו.

ראובן ריבלין: אדוני, יש לנו בעיה קלה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת דליה איציק, שהיא חברה בוועדת הכנסת, קבעה יחד עם חבריה שאדוני צריך להשיב במשך ארבע דקות.

ראובן ריבלין: כמובן, לא עולה על דעתי לקיים את מצוותה של ועדת הכנסת בנושא זה לאחר שחבר הכנסת הרצוג הביא במשך עשר דקות נימוקים משכנעים מאוד, ואדוני רוצה להשיב עליהם זה אחר זה.

ראובן ריבלין: עם זה, אני מבקש מאדוני שלא לעשות חשבון עם כל אחד מחברי הכנסת הזועקים, כי אז לא אוכל להגן עליו אם הם ישיבו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קולט אביטל, גברתי רצתה משהו מהשר?

קולט אביטל: אולי השר יוכל להסביר למה הוא סוגר בתי-חולים שלמים?

ראובן ריבלין: הוא הבין.

ראובן ריבלין: מרגע זה לא צריך לשאול יותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, שאלת, הבנו.

דני נוה: אני רק יכול לאחל לך, חברת הכנסת קולט אביטל, שיום אחד תזכי להיות שרת הבריאות במדינת ישראל ותזכי לעשות את מה שאני עשיתי בשנה האחרונה כדי למנוע את סגירתם של בתי-חולים במדינת ישראל.

יצחק הרצוג: עזרנו לך.

דני נוה: שתזכי לעשות את מה שאני עשיתי כדי שלא ייסגר בית-החולים "בני ציון", ולא ייסגר בית-החולים "פלימן", ולא ייסגר בית-החולים "יוספטל" - - -

אילנה כהן: "וולפסון".

דני נוה: וגם לא בית-החולים "וולפסון".

רן כהן: מה עם "ביקור חולים"?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, זה לא דיאלוג בינך לבין השר.

ראובן ריבלין: רבותי, מספיק.

ראובן ריבלין: עכשיו השר ינאם.

דני נוה: אבל אם אדוני מפנה אלי שאלה מאחד מחברי הכנסת אני רוצה לענות.

ראובן ריבלין: אדוני לא מחויב.

ראובן ריבלין: אמרתי: אם ירצה.

דני נוה: אבל אדוני אינו מצפה שאם חברת הכנסת קולט אביטל מטיחה בי דברים אני לא אשיב.

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: לכן לא ארשה עוד לחברת הכנסת אביטל להטיח.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מיומי הראשון בתפקידי אני נאבק למען הרפואה הציבורית שלנו.

דני נוה: וזה באמת לא נושא פוליטי.

דני נוה: הנושא הוא הרפואה הציבורית בישראל שנמצאת למעשה בעשר השנים האחרונות במצוקה מאוד קשה שגוברת והולכת.

דני נוה: מדוע?

דני נוה: משום שאנחנו נמצאים בכל העולם במציאות שבה יש טכנולוגיות רפואיות חדשות שעולות המון כסף, יש אוכלוסייה שתוחלת החיים שלה הולכת ועולה, וממשלות ישראל, שחוקקו את חוק ביטוח בריאות ממלכתי לפני עשר שנים, לא נתנו את הדעת לזה שצריך באמת עדכון ריאלי אמיתי הנוגע לטכנולוגיות הרפואיות החדשות המתקדמות האלה ולעלייה בתוחלת החיים.

דני נוה: לכן, אנחנו רואים מציאות שהיא מאוד קשה ומאוד מטרידה אותי מבחינה חברתית במדינת ישראל.

דני נוה: אנחנו נמצאים במגמה שלא התחילה השנה, היא בוודאי החריפה גם בשנה הזאת, אבל היא נמשכת כבר מספר לא מבוטל של שנים, שבהן אנחנו כאזרחי המדינה משלמים יותר ויותר מכיסנו הפרטי על שירותי הבריאות.

דני נוה: המדינה וכל הממשלות בעשור האחרון מקציבות פחות ופחות.

דני נוה: ההוצאה הממשלתית לבריאות הולכת ופוחתת, ואזרחי המדינה מקבלים פחות.

דני נוה: זו מגמה שאני מטיל את האחריות לה על כל הממשלות שכיהנו פה, לפחות בעשר השנים האחרונות – מי יותר ומי פחות.

רן כהן: להוציא ממשלת רבין.

דני נוה: אמרתי, עשר השנים האחרונות, חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: עשר השנים האחרונות זה גם רבין.

דני נוה: בסדר.

דני נוה: כשחוקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי, בזמן ממשלת רבין, דומני, אני חושב שהשגיאה החמורה ביותר שנעשתה אז היא שכשחוקק החוק הזה שיגרו אותו בלי שנתנו את הדעת לשני הדברים האלה שאמרתי.

דני נוה: מה חשבו, שלא יהיו כל שנה טכנולוגיות רפואיות חדשות שיעלו כסף?

דני נוה: מה חשבו, שהאוכלוסייה בישראל תפסיק להזדקן ותוחלת החיים במדינת ישראל תפסיק לעלות?

דני נוה: לא חשבו שצריך לתקצב את זה?

דני נוה: לא חשבו שצריך לתת לזה ביטוי בתקציב המדינה?

דני נוה: לכן, אני חושב שגם הממשלה שאתה ציינת - -

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אנחנו צריכים להתקדם, ונדמה לי שאנחנו נתקדם.

דני נוה: - - הוציאה לחלל האוויר חוק חשוב, אבל לא נתנה את הדעת לשני ההיבטים האלה.

דני נוה: בכל מקרה, בכל מה שנוגע לימים האלה ממש, אני אמשיך להיאבק למען הרפואה הציבורית בישראל, כמו שאני נלחם מיומי הראשון בתפקיד.

דני נוה: כי מי שיש לו כסף יכול ליהנות משירותי רפואה פרטית.

דני נוה: בתחום הזה אני לא דואג לו.

דני נוה: יש לנו רפואה מצוינת, יש לנו רופאים מצוינים, יש לנו בתי-חולים פרטיים נהדרים.

דני נוה: אבל הדאגה שלי היא למי שאין לו כסף ליהנות מהשירותים האלה, ועל זה המלחמה שלי.

דני נוה: לכן, חבר הכנסת הרצוג, הצלחתי להגיע לסיכום עם שר האוצר לפני חודשים מספר, שהביא תוספת שלא זכה לה אף משרד ממשלתי – 100 מיליון שקל לתקציב 2003, כדי להציל שירותי בריאות מקריסה.

דני נוה: לכן, בניגוד למה שנאמר פה על-ידך, לא קוצץ סל הבריאות, ונלחמתי על זה שלא יקוצץ סל הבריאות.

דני נוה: כשנכנסתי למשרדי מצאתי מציאות לא פשוטה, שיש אפס שקלים לטובת טכנולוגיות רפואיות חדשות.

דני נוה: השגנו סכום שהוא קטן, קטן מדי, של 60 מיליון שקל, אבל הוא משהו.

דני נוה: למי שזקוק ל"מבטרה" או ל"גליבק" זה ההבדל בין חיים ומוות.

דני נוה: הצלחנו להגיע למצב שבו כתוצאה מתקציב של האוצר ומעבודה פנימית שלנו במשרד הבריאות, יש השנה עוד 1,000 קודים גריאטריים.

דני נוה: פתרון לעוד 1,000 קשישים השנה.

דני נוה: זה לא מספיק, יש יותר ויותר קשישים במדינת ישראל, והמצוקות רבות.

דני נוה: אבל זה משהו.

דני נוה: הצלחנו במאמץ גדול מאוד להשיג פתרון לבית-החולים "יוספטל" באילת.

דני נוה: אנחנו נמצאים עכשיו בעיצומם של דיונים, שמי שמוביל אותם זה כונס הנכסים הרשמי, לגבי עתידו של בית-החולים "ביקור חולים" בירושלים.

דני נוה: זהו בית-החולים הוותיק ביותר במדינת ישראל, שנמצא בסכנת סגירה.

רן כהן: מה קורה אתו?

דני נוה: זה שייך לפוליטיקה?

דני נוה: זה שייך למדיניות של ממשלה?

דני נוה: בכלל, הניסיון הזה לקשור את האירוע הטרגי שקרה בשבת - אני מתפלא עליך, חבר הכנסת הרצוג.

דני נוה: זה לא שייך לתקציב.

יצחק הרצוג: כי זה נובע - - -

דני נוה: זה לא שייך לסוגיות האלה.

דני נוה: למה להכניס את העניין הזה?

דני נוה: קרה שם מקרה חמור ביותר, וועדת בדיקה של משרד הבריאות בודקת אותו.

דני נוה: אני משוכנע שכולנו רוצים לדעת מה קרה שם כדי להימנע מתקלות חמורות כאלה.

דני נוה: מכל דבר לעשות פוליטיקה זולה?

דני נוה: אני לא מציע לעשות זאת.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לרקוד על הדם.

רן כהן: מה יהיה עם "ביקור חולים"?

דני נוה: אדוני היושב-ראש רוצה שאני אפתח פה תשובה לגבי "ביקור חולים"?

ראובן ריבלין: יש לנו שאילתא על כך.

רן כהן: זהו בית-חולים ירושלמי הכי ותיק.

ראובן ריבלין: זה ידוע.

רן כהן: זו הזדמנות לשר לומר.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת רן כהן, אני לא רוצה לחייב בדברים את שר הבריאות, אבל אני מודיע לך שאין יום ששר הבריאות אינו עוסק בעניין "ביקור חולים".

רן כהן: אני בטוח.

ראובן ריבלין: אין יום שהוא אינו עוסק בעניין "ביקור חולים".

רן כהן: אני מציע שכל הציבור ידע על זה.

רן כהן: גם אני.

דני נוה: חבר הכנסת רן כהן, הציבור יודע, כי העניין כבר עלה פה פעמים מספר, לפחות חמש פעמים בחודש האחרון.

ראובן ריבלין: יש בעיה לא קלה.

דני נוה: יש פה בעיה לא פשוטה.

דני נוה: רק לפני שעתיים בערך היה דיון נוסף ביני לבין שר האוצר בסוגיה הזאת בדיוק.

דני נוה: בית-החולים נמצא תחת ניהול של כונס הנכסים הרשמי.

דני נוה: יושב-ראש הכנסת, אגב, מעורה בזאת ועוסק בזאת, ולא בכדי הוא התבטא גם כאיש ירושלים וגם כיושב-ראש הכנסת.

דני נוה: קיימת מוטרדות מאוד גבוהה לגבי עתידו של בית-החולים, ואנחנו מנסים למצוא פתרון.

דני נוה: יש בעיה קשה מאוד כרגע עם "שירותי בריאות כללית", שמסרבים לרכוש מבית-החולים שירותים בהיקף שהם רכשו עד כה, ואני דורש מהם לרכוש מבית-החולים שירותים באותו היקף שהם רכשו עד כה ולא לשאת באחריות - - -

יצחק הרצוג: גם בתי-חולים אחרים.

יצחק הרצוג: כי הם נלחצים - - -

דני נוה: אני לא לוחץ אותם בעניין הזה.

דני נוה: אני לוחץ אותם להמשיך ולרכוש מבית-החולים שירותים בהיקף דומה לזה שהם רכשו בעבר, ולא לשאת באחריות לקריסתו של בית-החולים.

דני נוה: אנחנו עושים מאמץ גדול מאוד כדי לראות איך בית-החולים הזה ממשיך לחיות.

דני נוה: בעניין הזה מושקע מאמץ גדול מאוד.

דני נוה: מי שמוביל את הנושא הזה היום הוא כונס הנכסים הרשמי.

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, אתה אחד מהפעילים, אך השר לא יכול לומר לך.

ראובן ריבלין: היקף החובות של "ביקור חולים" כל כך גדול, שהאפשרות לפתור את הבעיה דורשת לא מאמץ, אלא השקעה של המדינה בצורה כמעט בלתי מתקבלת על הדעת מבחינת תקציב המדינה, וכולכם בוועדת הכספים תצטרכו לאשר זאת.

ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים היום במצב שרק החובות למדינה הם 100 מיליון שקל.

רן כהן: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שהוא ייסגר.

אילנה כהן: זה מדד יוקר הבריאות.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים ולא נאפשר.

דני נוה: בכל מקרה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רק יכול לסיים בכך שאני בכל אופן אמשיך להילחם למען עתיד הרפואה הציבורית בישראל.

דני נוה: אני מעריך ומקווה שבניגוד אולי לרושם שנוצר כאן במליאה – בוועדות הכנסת, בוועדת הכספים, שם הדיון קצת יותר ענייני, אמשיך לקבל תמיכה רחבה בבית באמת במאמץ הזה למען עתיד הרפואה הציבורית בישראל, וזה בעצם עתיד הרפואה הציבורית של כולנו.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר הבריאות.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בהנמקות האי-אמון ובתשובות השרים.

ראובן ריבלין: דיון משולב ייערך בתום כל ההנמקות.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחבר הכנסת עזמי בשארה לעלות ולהרצות את טענות תנועתו להצעת האי-אמון, ולאחר מכן – חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחר כך ישיב שר המסחר והתעשייה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום רביעי שעבר קמנו עם הידיעה של פשיטת אלפי שוטרים על הכפר בענה, שהוא היום חלק מאיחוד של שלושה כפרים: מג'ד-אל-כרום, בענה ודיר-אל-אסד, והריסת בתיהם של שלושה אזרחים - ג'מאל, יוסף ומוחמד שובאש-תיתי מהכפר בענה, אשר קמו על חלקת אדמה שהיא רכוש של המשפחה - - -

רוחמה אברהם-בלילא: לא של המינהל?

עזמי בשארה: לא.

עזמי בשארה: על זה חלוקות המשפחות.

רוחמה אברהם-בלילא: באמת, נו - - -

אהוד אולמרט: הצחקת אותי, עזמי.

אהוד אולמרט: איך אתה לא מתבייש לעמוד מעל הבמה ולהגיד דבר שאפילו המשפחה הזאת לא טוענת שהוא אמת.

עזמי בשארה: היא טוענת שהוא אמת.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

אהוד אולמרט: - - -

ראובן ריבלין: כבוד השר וממלא-מקום ראש הממשלה, קודם כול, אם אדוני רוצה לנהוג כחבר הכנסת, הוא צריך לשבת כשהוא קורא קריאות ביניים.

עזמי בשארה: אם היית מחכה למשפט הבא - אני אומר רכוש המשפחה, וזו טענת המשפחה, מזמן הטורקים.

עזמי בשארה: יש חילוקי דעות על זה עם המינהל.

עזמי בשארה: היית שומע גם את המשפט הזה.

עזמי בשארה: אבל הזדרזת להגיד.

ראובן ריבלין: אם אדוני רוצה לקרוא קריאות ביניים, ישב.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לקרוא קריאות ביניים בעמידה.

ראובן ריבלין: יש בכך משום מראית עין של איום.

עזמי בשארה: אדוני השר, הרי אנחנו לא חולקים על כך שזה נכנס תחת הכותרת של בנייה בלתי חוקית – אחרת לא היו באים והורסים.

עזמי בשארה: על הטענה הרשמית אין חולק.

עזמי בשארה: יש טענה רשמית כזאת נגד בנייה בלתי חוקית.

רוחמה אברהם-בלילא: אה, אנחנו בדיון משפטי?

עזמי בשארה: אנחנו לא בדיון משפטי, אנחנו בדיון פרלמנטרי על התופעה הזאת ועל הצורה שבה ממשלת ישראל - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, גברתי קראה קריאת ביניים ועוד קריאת ביניים.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: מפאת אהדתי אליה לא קראתי.

ראובן ריבלין: את ממשיכה גם כשאני מדבר, זאת אומרת שגם כשאני מדבר זה לא מפריע לך.

ראובן ריבלין: אני מבקש עכשיו מגברתי שלא לקרוא עוד קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: עצרתי את השעון, אל דאגה.

ג'מאל זחאלקה: יש לה יועץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אדוני רוצה לעזור לי עכשיו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה עוד לא התחיל לדבר.

ראובן ריבלין: אתם נותנים לחבר הכנסת בשארה הרגשה שהוא ראש הממשלה, כי היחיד פה שעוד לא מספיק לדבר וכבר יודעים מה הוא ידבר וצועקים כלפיו הוא ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אז אתם רוצים כבר לתת לו מעמד של ראש הממשלה?

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, לא צריך להגזים.

ראובן ריבלין: גברתי מגזימה.

ראובן ריבלין: עוד לפני שהוא דיבר היא מפריעה לו.

ראובן ריבלין: גברתי מגזימה.

ראובן ריבלין: אני ראיתי רק דבר אחד – ראש ממשלה עולה, עוד לא מספיק לדבר וכבר קוראים קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: תנו לחבר הכנסת בשארה הזדמנות להנהיג את תנועתו קודם.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש ניסיון ליצור רושם כאילו הנהגת האוכלוסייה הערבית, על כל גווניה, תומכת בבנייה בלתי חוקית.

עזמי בשארה: אין הדבר כך, אדוני.

עזמי בשארה: אנחנו מתנגדים למעשה ההריסה.

עזמי בשארה: אנחנו בעד שלאנשים תהיה קורת-גג – זכותם שתהיה להם קורת-גג – ובעד להסדיר את נושא הבנייה במגזר הערבי.

עזמי בשארה: אנחנו בהחלט מתנגדים לכך שהמדיניות בהסדרת נושא הבנייה במגזר הערבי היא מדיניות הריסה, ובצורה הזאת.

עזמי בשארה: אנחנו חושבים שיש כנראה החלטה באיזה פורום – במשרד לביטחון הפנים, במשרד הפנים, בממשלה אולי - - -

רוחמה אברהם-בלילא: הגיע הזמן.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, מספיק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עזמי בשארה: לכן, אדוני, יש ניסיון כזה להיכנס בהם, מין "עליהום" כזה, ללמד אותם לקח, להרוס וכו', כאשר אין מדובר בתופעה עבריינית של פשע מאורגן או מאפיה וכו', אלא באזרחים רגילים, נורמלים, שחלקם הגדול קשי-יום.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עזמי בשארה: חלק גדול מהם גם קשי-יום.

עזמי בשארה: הרי הם בנו בית – הם לא גנבו.

עזמי בשארה: בסך הכול זו לא עבירה פלילית מהסוג שהחברה מתייצבת להילחם בה.

עזמי בשארה: זה תהליך של בניית בית, שאי-אפשר לטפל בו כמו בשבירת חוק ובעבריינות.

עזמי בשארה: מה עוד, שהרושם שאנשי זרועות הביטחון נותנים כאשר הם נכנסים לכפר הוא כמו של כיבוש מחדש של הכפר, כאילו פשיטה על הכפר.

עזמי בשארה: מדובר על אלפי שוטרים שנכנסו, הרסו, חדרו לבתים, פרצו לבתים, הכו.

עזמי בשארה: אדוני השר, ממלא-מקום ראש הממשלה, חשוב שתיתן את הדעת על כך שנכנסו לתוך בית בסביבת האירוע והכו אשה בהיריון, למשל, והכו אשה מבוגרת שהיתה בתוך בית שנבנה ברשיון, ויש 20 פצועים שהלכו לבתי-חולים, שניים מהם פצועים קשה, שגם לא נעצרו – שוחררו וזהו – אבל הם פצועים קשה.

עזמי בשארה: שני הפצועים קשה לא נעצרו, אדוני סגן השר, ובכל זאת הם פצועים קשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, התהליך שעל-פיו טיפלו פה באזרחים – אגב, זו אותה משטרה שמרססת מטעים בנגב.

עזמי בשארה: המחשבה היא שככה מטפלים באוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: כך עשו בבענה, שאגב יש לה ראש מועצה שנחשב שייך לשורות החלק הזה של הבית, יש לו חבר אישי וכו', כולם אומרים זאת.

עזמי בשארה: הוא הבטיח לכפרו, והוא נמצא עכשיו במצב מביך.

עזמי בשארה: אם תשמעו איך ראש מועצת בענה מדבר עכשיו על המצב ועל הממשלה, תחשבו שהוא חבר בל"ד – איך טיפלו בו, ואיך טיפלו בהבטחותיו לאוכלוסייה לגבי הבנייה הבלתי-חוקית בכפר, תשמעו אותו, מה הוא אומר, לא אותי, את ראש מועצת בענה, דיר-אל-אסד, מג'ד-אל-כרום – שהוא איש מדיר-אל-אסד, חבר אישי של ראש הממשלה או של בניו, אני לא יודע, אני לא מעורה בזה, אבל תשמעו איך הוא מדבר על הנושא הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

עזמי בשארה: איך הוא מדבר על האופן שבו המשטרה טיפלה בתושבי הכפר שלו ובו אישית, איך המשטרה טיפלה ואיך היא דיברה אליו ואיך ניסו להרביץ לו אישית – תשאלו אותו.

עסאם מח'ול: הרביצו לו, לא הרסו.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדרי, אדוני יכול להשיב.

ראובן ריבלין: תבקש משר התעשייה והמסחר, ותשיב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, אנחנו רוצים להתקדם.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: גברתי רוצה שאני אאסור עליו לדבר?

ראובן ריבלין: לא?

ראובן ריבלין: אז היא תאפשר לו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר כאן בבעיה רצינית.

עזמי בשארה: הרי ראש הממשלה כבר הקדיש לה שני נאומים מרכזיים, חלק גדול ונכבד מנאומו בהרצלייה, הרי אני למדתי כל מלה שהוא אמר, אני יודע על מה מדובר, ונאום פה בכנסת, אחד משלושת נאומיו בכנסת הזאת.

עזמי בשארה: ומה הוא מציע לאוכלוסייה הערבית?

עזמי בשארה: שירות לאומי.

עזמי בשארה: אולי נשלח את הילדים שלנו להרוס בתים במגזר הערבי בתור שירות לאומי?

עזמי בשארה: איזה שירות לאומי?

עזמי בשארה: במה מדובר?

עזמי בשארה: הרי מטפלים באוכלוסייה הערבית כבאויב, לא כבבני אותו לאום.

עזמי בשארה: איזו לאומיות?

עזמי בשארה: על איזה שירות לאומי מדובר?

עזמי בשארה: אותה ממשלה שמדברת על שירות לאומי מרססת מטעים בנגב, מגבירה את תהליך הריסת הבתים, ושום דבר מההבטחות בעניין זכויות האזרח ולתקציבים לא מקוים.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, אולי גברתי חושבת שהיא תשתלט על הדיון, לצערי הרב, לא אצלי.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עזמי בשארה: וכל הזכויות התקציביות הנדחות כבר 30 שנה - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, לא לעורר לי כאן קריאות מיותרות.

עזמי בשארה: - - הנדחות משנה לשנה.

עזמי בשארה: כך מטפלים באוכלוסייה הערבית?

עזמי בשארה: והצעות לדון בכלל באזרחותה של האוכלוסייה הערבית על-ידי swapping – חילופי שטחים, אני יודע מה, האזרחות של האוכלוסייה הערבית בכלל פתוחה לשאלה – אזרחות מותנית, נתונה למשא-ומתן.

עזמי בשארה: איזה חלק מאזרחי המדינה אזרחותם נתונה למשא-ומתן?

עזמי בשארה: איך אפשר לקחת את הדברים ברצינות במדינה הזאת מבחינת הזכויות כאשר גם בעניין בנייה בלתי חוקית מטפלים כאילו מדובר לא בשירות לאומי אלא באויב לאומי - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

עזמי בשארה: - - וכאשר מדברים בזכויות האזרחיות בצורה הזאת?

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, העניין של הריסת הבתים – אני מזהיר פה עכשיו, לא מאיים אלא מזהיר – אני אומר שהנושא הזה, של קורת-גג ואדמה, היה בדרך כלל נושא לעימות בין האוכלוסייה הערבית לבין השלטונות; לא השלטון הזה דווקא, אלא מאז שלטון מפא"י.

עזמי בשארה: זה נושא שמאגד בתוכו גם עניינים אזרחיים וגם ראייה לאומית של הקשר של האוכלוסייה הערבית לאדמה.

עזמי בשארה: היה יום האדמה ב-1976, והיו עוד כמה עימותים בשנים האחרונות, אני לא צריך להזכיר אותם.

עזמי בשארה: ממה שראיתי בבענה ובמג'ד-אל-כרום ובדיר-אל-אסד, אני רואה שזה הולך עכשיו בכיוון הזה.

עזמי בשארה: מה שהולך זה הצטברות של מרירות בנושא האדמה ובנושא הלא-פתור והכאוב של הבנייה ושל קורת-הגג.

עזמי בשארה: זה הולך בכיוון הזה.

עזמי בשארה: זה לא הולך בכיוון של שירות לאומי, ולא בכיוון של ניסיון לקואופטציה של האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: זה הולך בכיוון של עימות.

עזמי בשארה: אני אומר לכם, אנחנו מנסים כמה שיותר - - -

יעקב אדרי: זה עידוד להתפרעויות.

עזמי בשארה: איזה עידוד?

ראובן ריבלין: סגן השר, אתה לא סומך על השר שישיב לו? הרי השר ישיב לו, הדברים לא יישארו בלי שישיבו עליהם.

יעקב אדרי: - - -

עזמי בשארה: אתם לא רוצים להבין.

עזמי בשארה: אני מנסה, בתוך דיאלוג רציונלי, להסביר מה קורה פה.

עזמי בשארה: יש הצטברות – יותר ויותר אלימות כלפי האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: יש מי שחושב שצריך לעשות פשיטה ולהרוס אלפי בתים להשאיר אנשים בלי קורת-גג – זה בלתי אפשרי ככה.

עזמי בשארה: אם זה ימשיך בכיוון הזה, אני מזהיר שזה הולך בכיוון הסלמה.

עזמי בשארה: אנחנו לא רוצים לחזור למה שהיה באוקטובר 2000.

עזמי בשארה: אני אומר, לא רוצים, אבל זה הולך בכיוון הזה.

עזמי בשארה: אני מזהיר מפני זה.

עזמי בשארה: אני רוצה שזה לא יהיה בכיוון הזה.

עזמי בשארה: אני רוצה שניכנס לדיאלוג רציונלי לפתור את הבעיה הזאת, ולא בעזרת בולדוזרים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, אני עוצר את השעון – אני רוצה להבין דבר מה.

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה להוציא קבוצות כלשהן במדינת ישראל, או שטחים במדינת ישראל, שחוק התכנון והבנייה לא יחול עליהם?

עזמי בשארה: לא, להיפך, אני אומר שאנחנו לא תומכים – הרי אם מישהו פתאום בונה בית על כביש או על רחוב בצורה בוטה במקום שבו היה צריך לעבור כביש, או בית-ספר, או גן-ילדים - - -

ראובן ריבלין: או למשל בונה וילה במקום שאפשר לבנות בו בתים לשש משפחות במצוקת שטח רצינית.

עזמי בשארה: אנחנו מדברים על המצב החוקי.

יעקב אדרי: או מי שבונה על שטח ציבורי.

ראובן ריבלין: הוא אמר את זה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש שאל, תנו לי לענות, שני משפטים ואני מסיים.

עזמי בשארה: הרי אי-אפשר לפתור את כל בעיות העולם עכשיו, בעשר הדקות האלה.

עזמי בשארה: לשאלתך, אדוני, הרי כל הפקעת האדמות של האוכלוסייה הערבית, כל נישולם מאדמתם נעשה בצורה חוקית.

עזמי בשארה: יש שישה חוקים, משנות ה-50 וה-60, וכל זה נעשה במסגרת החוק.

עזמי בשארה: האם שמחנו על החוקים האלה?

עזמי בשארה: לא.

עזמי בשארה: הרי החוקים האלה נקראו "חוקי ייהוד האדמה" ו"חוקי הפקעת האדמה".

עזמי בשארה: אז זה מצב חוקי, זה מצב חוקי שאנחנו לא מסכימים לו.

עזמי בשארה: עכשיו, על-ידי החוק רוצים להרוס ולהרוס.

עזמי בשארה: אני לא יכול לעמוד כחבר הכנסת - וגם לא כאזרח מדינת ישראל - להגיד: תבנו בנייה בלתי חוקית, אבל אני אומר לך, זה לא נושא של חוקיות בלבד, כי החוק יצר את הבעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

עזמי בשארה: אין תוכניות מיתאר, אין אדמה, לא נותנים רשיונות וכו'.

עזמי בשארה: המצב החוקי יצר את הבעיה, צריך לשנות אותו.

עזמי בשארה: בשביל זה אנחנו בפרלמנט - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

עזמי בשארה: - - אפשר לנהל דיאלוג על זה - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם.

עזמי בשארה: - - ואפשר גם לנהל דיאלוג בפרלמנט, או בין חברי הכנסת לבין הממשלה, בין האזרחים ונציגיהם לבין הממשלה, על השאלה איך לפתור בעיה כזאת, והבעיה היא שגם המצב החוקי הוא בעיה מהבחינה הזאת.

עזמי בשארה: זה מצב חוקי שמייצר עשרות אלפי עבריינים.

עזמי בשארה: צריך לבדוק את המצב החוקי הזה.

עזמי בשארה: בכל חוק אחר במדינת ישראל, כשנראה שהחוק מייצר אלפי עבריינים בודקים אותו מחדש.

עזמי בשארה: אז זה לא עניין של מצב חוקי ועידוד חוק.

עזמי בשארה: זאת בעיה נתונה למרות החוק - ויש עבריינים בגלל החוק.

עזמי בשארה: צריך לשבת ולחשוב, ולא לפתור את הבעיה בכך שזה לא חוקי, ואז ללכת להרוס כאילו מדובר בעבריינים שצריך לעצור אותם.

עזמי בשארה: לא מדובר פה בעבריינות פלילית גרידא, מדובר פה בבעיה חברתית כאובה בין 20% מאזרחי המדינה לבין המדינה.

עזמי בשארה: אי-אפשר להסתכל עליה סתם בדקדוקי חוק בלבד.

עזמי בשארה: החוק חשוב, אבל צריך גם לראות את הממדים החברתיים והפוליטיים של הבעיה.

עזמי בשארה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עסאם מח'ול, על שתי הצעות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עסאם מח'ול באותו עניין - הריסת בתים בבענה ובמקומות אחרים והתעלמותה של הממשלה מהחלטות קודמות בדבר הצורך לפתור את מצוקות הקרקע והדיור במגזר הערבי, מטעם חד"ש-תע"ל.

ראובן ריבלין: החלק של תע"ל חסר פה במליאה, הוא היה קודם.

נסים זאב: - - - בהאג.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מבין, חבר הכנסת נסים זאב, שזה שאלות ותשובות עכשיו לחבר הכנסת ברכה?

יעקב אדרי: הוא שאל - - -

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: שאלתי אם זה שאלות ותשובות לחבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אדוני צריך לזכור שחבר הכנסת מח'ול על הדוכן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עם הרכבת הממשלה הזאת הודיעו לנו מעל במה זו שתקום ועדה לטיפול בבעיות האוכלוסייה הערבית, והודיעו לנו בחגיגיות שראש הממשלה שרון ביקש לעמוד בראש הוועדה הזאת.

עסאם מח'ול: באותה הודעה אני שאלתי אם זה איום.

עסאם מח'ול: היום, לאחר מעשה, אני חושב שזה לא רק איום, אלא זאת סכנה אמיתית.

עסאם מח'ול: נראה שאף אחד לא מתכוון ולטפל לא מטפל בבעיות האוכלוסייה הערבית, אלא מטפלים באזרחים הערבים כבעיה.

עסאם מח'ול: אולי יש מחלוקת בתוך הממשלה - יש כאלה שרואים בה בעיה דמוגרפית, ויש כאלה שרואים בה בעיה גנטית, ואז במרווח הזה מתנהל הוויכוח ומנצלים הזדמנות כדי לבוא חשבון עם האוכלוסייה הערבית ועם תושבי הכפר בענה, כפי שקרה השבוע, כאשר יש שתי שאלות, שני חטאים קשים, נוראיים, שצריך להעמיד אותם.

עסאם מח'ול: החטא האחד הוא הריסת הבתים - ותיכף אני אתייחס לזה.

עסאם מח'ול: החטא השני הוא ההתעללות בתושבי הכפר, זה כיבוש הכפר מחדש, זה הניסיון להתייחס אל תושבי כפר בענה כאל ציבור עוין - - -

ראובן ריבלין: בענה נכבש עוד פעם?

ראובן ריבלין: מתי הוא נכבש פעם - - -

טלב אלסאנע: השבוע - - -

ואסל טאהא: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

עסאם מח'ול: הייתי רוצה לצחוק על זה, אבל מי שהיה בבענה השבוע, לא יכול - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, חלילה.

ראובן ריבלין: קודם כול, אני לא צוחק על שום דבר כשבית נהרס.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להבין - כי זה חידוש - זאת אומרת יש לנו כיבוש חדש.

ראובן ריבלין: גם 1948 הוא כיבוש.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לדעת - אני שומע את דברך בצימאון - אני שומע את דברך בצימאון כשאתה מדבר על יהודים בין הים לירדן, ואני מקבל - אתה פלסטיני, אני פלסטיני - - -

עסאם מח'ול: ב-1948 נכבש פעם ראשונה, ועכשיו היה ניסיון לכבוש אותו פעם שנייה - - -

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, גם 1948 - - -

עסאם מח'ול: עם הכיבוש הראשון, שיצר מציאות פוליטית מדינית מסוימת - -

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

עסאם מח'ול: - - יש השלמה.

ראובן ריבלין: מאה אחוז, בסדר.

עסאם מח'ול: עם הכיבוש הזה, החדש, אין השלמה ולא תהיה.

ראובן ריבלין: כיבוש זה לא טוב, אמר ראש הממשלה.

עסאם מח'ול: או.

עסאם מח'ול: קיי.

רוחמה אברהם-בלילא: כיבוש חדש - - -

ראובן ריבלין: אמר, כיבוש זה לא טוב, זאת אומרת הכיבוש של 1948 גם לא טוב, ואנחנו מתחילים להיות בבעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: יש חדש ויש ישן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: אני לא.

ראובן ריבלין: אני, אישית, לא.

ראובן ריבלין: אני, אין לי בעיה - אני לפי כל אמנה נמצא פה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, יש בעיה יותר קשה מהפולמוס הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: זה פולמוס חדש מעניין מאוד.

עסאם מח'ול: מישהו חשב בממשלה, ולאחר מנה גדושה של הסתה ושיסוי חסרי תקדים נגד הגליל, נגד בענה, נגד - אם תרצו - השחקן מוחמד בכרי, וחשבו שבענה יכול להפוך לטרף קל ולשיעור שאפשר ללמד לפיו אחרים, לחנך אחרים.

עסאם מח'ול: זאת היתה האווירה וזאת היתה הרוח של ההתנהגות של המשטרה ביום רביעי שעבר בכפר בענה, ואני אגיד דברים קונקרטיים.

עסאם מח'ול: אני לא רוצה - אומנם האמירה הכללית הראשונית, שם סוגרים את הכול, אומרים: יש בנייה בלתי חוקית.

עסאם מח'ול: ביום חמישי שחלף השתתפתי בישיבת ועדת המעקב העליונה של האוכלוסייה הערבית, ואני רוצה להעביר לממלא-מקום ראש הממשלה את הקריאה של הנהגת האוכלוסייה הערבית - אנחנו קוראים לממשלה: תאפשרו לנו לבנות בנייה מאושרת ברשיון.

עסאם מח'ול: אנחנו באים בטענות לממשלה שהיא לא מאפשרת לאוכלוסייה הערבית לבנות בתים ברשיון.

רוחמה אברהם-בלילא: אז בונים.

עסאם מח'ול: אז אני אגיד לך מה - אז קמה ועדת-אור.

עסאם מח'ול: אז קמה ועדת-אור.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

מוחמד ברכה: - - - תקימי אוהל ותחיי שם.

מוחמד ברכה: איזו חוצפה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, גברתי לא יכולה כל הזמן לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: מפעם לפעם מילא, אבל כל הזמן?

רוחמה אברהם-בלילא: לא, זה לא כל הזמן - - -

ראובן ריבלין: גברתי אולי לא מרגישה, בגלל עוצמת הרגשות, שהיא - - - עצרתי את השעון.

טלב אלסאנע: היא היתה אחראית על הדסק הזה בליכוד - - -

ראובן ריבלין: שמעתי.

טלב אלסאנע: היא חייבת - - -

ראובן ריבלין: אבל לא אאפשר לה, אפילו בליכוד.

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: לא אאפשר לה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אדוני עכשיו מפריע לחבר הכנסת מח'ול.

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: אני שמעתי.

רוחמה אברהם-בלילא: תספר בדיחה אחרת.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא עובד יותר - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם, יותר את לא קוראת קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: לא יכולים למשוך כל הצעה לסדר-היום יותר מ-25 דקות רק משום שאת קוראת קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות דבר כזה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, לפני חודשיים ביקרה משלחת של חברי כנסת, והתארחה בין היתר במועצה המקומית המשותפת בענה.

עסאם מח'ול: בין חברי המשלחת היה גם חבר הכנסת אפללו משורות הליכוד, משורות המפלגה של אברהם.

עסאם מח'ול: היו גם חבר הכנסת מצנע, אזולאי ואחרים.

עסאם מח'ול: במו-עיניהם ובמו-אוזניהם הם ראו איך המדינה - בדמות הממשלה ומוסדותיה - תוקעת את התוכניות המאושרות לבנייה ביישוב הזה, תוקעת את התוכניות ואת התקציבים המאושרים להקמת שכונות חדשות - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

עסאם מח'ול: אז תפסיקי לקשקש.

עסאם מח'ול: תפסיקי לקשקש.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם, פעם אחרונה שאני מעיר לך הערה.

ראובן ריבלין: למה גברתי לא תבין את הרמז ובעצמה תלך להירגע בחוץ?

ראובן ריבלין: היא לא יכולה לשבת פה כאשר היא שומעת את הדוברים מדברים, אבל לא אאפשר לה לשבת פה ולהפריע.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אם הוא היה - - -

ראובן ריבלין: לא, אל תעני לי.

ראובן ריבלין: את גם לי עונה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מוחמד ברכה: אתה מקלקל לה את הפרויקט - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני לא יוצר פרויקטים, לא מקלקל - -

טלב אלסאנע: אם זה היה הבית שלה - - -

ראובן ריבלין: - - אבל שמעתי - אני כל הזמן בסערת נפש, כי הכיבוש - עוד מעט יבואו ויאמרו לי שאום-אל-פחם נכבשה, ומחזירים אותה, ומה יהיה?

ראובן ריבלין: מה יהיה אם יחזירו את אום-אל-פחם?

טלב אלסאנע: לא, לא, לא.

טלב אלסאנע: אל תדאג.

ראובן ריבלין: אה, לא לדאוג?

ראובן ריבלין: אה, לא לדאוג.

טלב אלסאנע: אבל אם זה היה הבית שלה, שהרסו אותו - - -

ראובן ריבלין: תשמע, חבר הכנסת מח'ול - אני לוקח אותו ברצינות.

ראובן ריבלין: אני לוקח אותו ברצינות, אני אומר לכם.

טלב אלסאנע: זה סמנטיקה.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אצלי זה לא סמנטיקה.

ראובן ריבלין: אני לוקח אותו ברצינות תמיד.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אני מצפה, אני ציפיתי, שמישהו מהממשלה - אני עוד מצפה, אבל נראה - - -

ראובן ריבלין: נמצא פה.

עסאם מח'ול: - - - יקום, יעמוד כאן ויכה על חטא, ויתנצל בפני האוכלוסייה הערבית, שהממשלה לא מאפשרת לה להוציא אל הפועל את התוכניות, את התכנונים שלה, לפתח את היישובים הערביים בצורה חוקית.

עסאם מח'ול: איפה תוכניות המיתאר התקועות במגירות של המשרדים שלכם?

עסאם מח'ול: איפה התקציבים התקועים במשרדים שלכם?

עסאם מח'ול: תסבירו, אל תבואו בטענות לאוכלוסייה הערבית על זה שהם רוצים לקום ולבנות, לבנות משפחות.

עסאם מח'ול: הבתים שמדובר בהם נבנו על אדמה שהופקעה בשנות ה-50 מאותה משפחה, אותה משפחה שעדיין תובעת את האדמות האלה מהמדינה בבתי-משפט.

עסאם מח'ול: על מה אתם מדברים?

עסאם מח'ול: האדמה הזאת הוגדרה כאדמה שיש עליה סכסוך.

עסאם מח'ול: באה המועצה המשותפת – אתם החלטתם שתהיה משותפת לטובת העניין – והציעה למינהל מקרקעי ישראל, עכשיו, בשבוע שעבר, הצעות מהצעות שונות:

עסאם מח'ול: בואו נמצא פתרון בלי להרוס את הבתים, תנו לנו ארכה, יש לנו הצעות, אנחנו מגישים הצעה חדשה, האדמה מיועדת לבנייה - האדמה בתוך הכפר ולא מחוץ לכפר - האדמה נמצאת בתכנון, תנו לנו לתכנן ולאפשר את קיומם של הבתים האלה.

עסאם מח'ול: באו בעלי הבתים ואמרו: תנו לנו את האפשרות להשאיר את הבתים על כנם, ותקבלו, תמורת דונם וחצי, 14 דונם.

עסאם מח'ול: הפתיעו אותם.

עסאם מח'ול: כל אלה היו הצעות, היו ניסיונות של הרגע האחרון לפתור את הבעיה בלי הריסה.

עסאם מח'ול: יש התעקשות להרוס, יש התעקשות להשפיל את הכפר הזה, ולכן נכנסה המשטרה כפי שנכנסה – זו הבעיה האמיתית, ואף אחד לא יינקה ממנה.

עסאם מח'ול: ראש הממשלה דיבר השבוע בכפר-קאסם על חיים משותפים בין שני העמים.

עסאם מח'ול: למחרת, אנשי המשטרה של צחי הנגבי - ושל שרון - מחקו ומעכו ברגל גסה, בנעליים של השוטרים, את האמירות האלה.

עסאם מח'ול: זה מה שעשו, ואולי לזה התכוונו, ברגל גסה וברוטלית.

עסאם מח'ול: שמענו השבוע את נאומו של ראש הממשלה, למשטרה הפעם, כשדיבר על אוזלת היד של המשטרה בענייני הפשיעה, והוא אמר: אל תייללו, לכו תעשו מעשה, תהיו יצירתיים – אז יצאו לבענה להיות יצירתיים.

עסאם מח'ול: מה יותר קל?

עסאם מח'ול: מה, הם ילכו למאחזים בלתי חוקיים?

עסאם מח'ול: נכנסו באנשים מבענה, נכנסו כמו שנכנסו למערב הפרוע, ניקו את השטח, שטפו את הכפר בגז מדמיע.

עסאם מח'ול: שטפו גם ילדים בגז מדמיע, ליד הבתים שנהרסו.

עסאם מח'ול: אחרי שניקו את השטח וכל האנשים כבר היו ליד בניין ראש המועצה – בניין המועצה – רדפו אותם לשם, הכו בראש המועצה, באנשים שליוו אותו, שלחו חלק מהם לבתי-חולים.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהיו גם שוטרים פצועים, לא?

עסאם מח'ול: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: - - - אין מגזר יהודי, זה לא קיים.

אלי אפללו: למה ציפית?

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: גברתי, גברתי.

אלי אפללו: אל תשכח שבעצמכם - - - ראש המועצה התנגד לבתים שנבנו בשטחים ציבוריים.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה הזכיר את ראש המועצה, אדוני לא היה פה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם, אולי גברתי לא מבינה מה אני אומר לה.

ראובן ריבלין: אולי.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, יש דבר יותר מסוכן מכל זה – אני אומר, עניין הבתים נגמר – היחס אל האזרחים הערבים בכפר בענה.

עסאם מח'ול: נכנסו לבתים, שברו חלונות וזרקו רימוני גז מדמיע, שכתוב עליהם - יש לי אותם ביד, אני לא יכול להציג אותם כאן - כתוב עליהם שהם אסורים לשימוש במקומות ציבוריים.

עסאם מח'ול: זרקו רימוני גז שכתוב עליהם, באנגלית ובעברית, שהם אסורים לשימוש בפיזור הפגנות.

עסאם מח'ול: נכנסו לבתים, זרקו נשים, אני שואל את השאלה: באיזו זכות משטרת ישראל שולחת בריונים בלבוש של אנשי משטרה, שנכנסים לבתים עם נשים, שתופסים אשה - - -

אלי אפללו: - - -

ראובן ריבלין: אדוני, אדוני, חבר הכנסת אפללו, שמעתי, אתה לא סומך על השר שיענה לו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

רוחמה אברהם-בלילא: באיזו זכות אתה מדבר?

עסאם מח'ול: אני אגיד לכם למה לא שלחו שוטרות, כי רצו לעשות פרובוקציה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם רציתם - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם.

ראובן ריבלין: גברתי, חברת הכנסת אברהם, אני מבקש ממך, עשי לי טובה, תירגעי בדרך כלשהי.

ראובן ריבלין: או לצאת – או שתירגעי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא יכולה - - -

ראובן ריבלין: אבל את לא יכולה, פה זו לא תוכנית כבקשתך ליכולים או לא יכולים.

ראובן ריבלין: מי שלא יכול, אני מוציא אותו, זה הכול.

ראובן ריבלין: ואני לא ארשה יותר, אני אומר ברצינות.

ראובן ריבלין: נגמר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עסאם מח'ול: אבו-האני תיתי, בן 80, לא איים על המשטרה.

עסאם מח'ול: איזדיהר תיתי, אשה מבוגרת ששברו לה את היד, שזרקו אותה - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

עסאם מח'ול: תשתקי כבר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם, נא לצאת.

ראובן ריבלין: נא לצאת.

ראובן ריבלין: נא לצאת.

ראובן ריבלין: אני לא מוציא אותך, רק תצאי, תצאי, אי-אפשר יותר, אני מצטער.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עסאם מח'ול: איזדיהר תיתי, אשה מבוגרת ששברו לה את היד.

עסאם מח'ול: שתי בנות שלה, שזרקו אותן מגובה שלושה מטרים, מהחלון, גם להן נשברו הידיים.

עסאם מח'ול: אני רוצה לשאול: מישהו שמע על זה?

עסאם מח'ול: איזה קשר שתיקה של העיתונות והתקשורת יש בעניין הזה?

עסאם מח'ול: על הפשע הזה, שקרה בבענה, מה אתם שותקים?

עסאם מח'ול: מה אתם מחייכים?

עסאם מח'ול: התנהלה שם התעללות בתושבים – הגיעו והטיחו הערות סקסיסטיות בנשים מבוגרות בבענה, התכוונו לעורר את הפרובוקציה הזאת.

עסאם מח'ול: חיילים, שוטרים, התחילו להשתין בכניסות של הבתים, מול הנשים.

ראובן ריבלין: או.

ראובן ריבלין: קיי., נא לסיים.

עסאם מח'ול: זאת היתה ההתנהגות, אלה היו הפנים שלכם ביום רביעי שעבר.

אלי אפללו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, הוא כבר מעבר לזמן שלו.

עסאם מח'ול: אלה היו הפנים שלכם ביום רביעי שעבר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אני קורא מכאן – אני אומר לכם דברים קשים, כולם מתועדים, כולם מתועדים על-ידי ארגונים שבכוונה עשו את זה בצורה הרשמית ביותר.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עסאם מח'ול: שוטרי משמר הגבול ושוטרי משטרת ישראל נכנסו לחדר המיון בבית-החולים נהרייה והכו אחד הפצועים באלות.

עסאם מח'ול: באלות.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עסאם מח'ול: אלה דברים שצריך לקבל עליהם תשובה, אדוני השר; היום.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: ולא – אי-אמון.

ראובן ריבלין: אין יותר מעשר דקות, חבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: נטו.

ראובן ריבלין: נטו.

עסאם מח'ול: אתה ראית את הוויכוח?

ראובן ריבלין: תאמין לי, אדוני – אבל אני עצרתי בכל פעם שהיא דיברה.

ראובן ריבלין: לכן אתה עומד - אדוני יודע כמה זמן הוא עומד על הדוכן?

עסאם מח'ול: טוב, אני אסיים.

עסאם מח'ול: אני אסיים.

ראובן ריבלין: אדוני יודע כמה זמן הוא עומד על הדוכן?

ראובן ריבלין: 21 דקות.

עסאם מח'ול: אני מסיים, אדוני.

עסאם מח'ול: מצד אחד, יש הפשע של ההריסה – בלי לאפשר לאנשים לבנות בתים מאושרים ובלי לשחרר תוכניות תקועות.

עסאם מח'ול: הפשע השני הוא ההתנהגות של המשטרה.

עסאם מח'ול: שוטרים שחיפשו את ביתו של מוחמד בכרי, השחקן, ניסו לעשות את "בענה בענה" במקביל ל"ג'נין ג'נין".

ראובן ריבלין: טוב, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני מתחיל - - -

עסאם מח'ול: אני חושב שההתנהגות המפלצתית הזאת חייבת לשלוח את הממשלה הזאת אל מחוץ לשלטון, לשלוח אותה לבית-משפט, אבל הפעם אני רוצה שהוא יהיה בישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: כבוד ממלא-מקום ראש הממשלה, אדוני ישיב על שתי הצעות, האחת של חבר הכנסת בשארה והשנייה של חבר הכנסת מח'ול, כי כתוב לי: הריסת בתים, ינמק שר התעשייה, המסחר והתעסוקה.

ראובן ריבלין: אני חשבתי שינמק זאת סגן שר - אבל אדוני מוכן לזה, כן?

מוחמד ברכה: העניין הוא שרוצים להפוך את - - - זה כל העניין.

מוחמד ברכה: עצם העובדה שהשר אולמרט הוא זה שמשיב - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, השר אולמרט - - -

מוחמד ברכה: זו לא שאלה של תכנון ובנייה ושל העדר בתים.

ראובן ריבלין: השר אולמרט הוא השר האחראי לנושא מינהל מקרקעי ישראל.

מוחמד ברכה: בדיוק.

ראובן ריבלין: הממשלה בחרה את הדבר שהוא לפי דעתה החשוב ביותר בתשובה, כדי לשכנע את חברי הכנסת שלא להצביע אי-אמון בממשלה.

מוחמד ברכה: החשוב ביותר הוא לא להרוס בתים של אזרחים.

ראובן ריבלין: זה עניין אחר, אבל, אדוני - - -

אהוד אולמרט: כבוד יושב-ראש הכנסת - - -

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, אני רק רוצה להבהיר לאדוני - ואדוני יאמר לי אם זה אפשרי - הצטוויתי על-ידי ועדת הכנסת לאפשר לך לענות יחד על שתי הצעות, שהועלו במשך 20 דקות, במשך ארבע דקות.

ראובן ריבלין: האם אדוני מסוגל לעמוד במטלה הזאת?

ראובן ריבלין: כי אני לא מתכוון לחייב אותו להשיב בארבע דקות על 20 דקות.

אהוד אולמרט: תודה רבה.

אהוד אולמרט: אני פטור מלהשיב, לאחר שהתברר לי שהיושב-ראש אינו מתכוון לחייב אותי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, אבל אדוני לא צריך להגזים, ולא לענות יותר מעשר דקות, כן.

אהוד אולמרט: אדוני, צריך להשיב על שתי הצעות, שכל אחת מהן נומקה ביותר מעשר דקות.

אהוד אולמרט: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לא, אם יפריעו לאדוני אני אעצור את השעון, אבל אדוני יוכל בעשר דקות לדחות את שתיהן, כי זו אחת בעצם.

אהוד אולמרט: אם אדוני יאפשר לי לפתוח, ודאי אוכל להתחיל.

ראובן ריבלין: עוד לא התחלתי להפעיל את השעון.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אהוד אולמרט: אז אולי באמת שימתין עם הפעלת השעון.

רוני בר-און: אם ממלא-מקום ראש הממשלה ידע שזוהי החלטה של ועדת הכנסת, אולי הוא יכבד אותה.

ראובן ריבלין: אמרתי לו, הצטוויתי על-ידי ועדת הכנסת.

אהוד אולמרט: שמה?

ראובן ריבלין: לאפשר לך ארבע דקות.

ראובן ריבלין: כבוד ממלא-מקום ראש הממשלה - בבקשה, אדוני.

אהוד אולמרט: כבוד היושב-ראש, יש חשש בדיון מהסוג הזה, לאחר שהמציעים הציעו את הצעותיהם ונימקו אותן בהרחבה, שהתגובה הנאותה תשמש עילה בידיהם לשבש את הדיון ולמנוע את האפשרות להאזין גם לעובדות, כדי למנוע אפילו מראית עין של תירוץ.

אהוד אולמרט: אני אשתדל, אני מקווה שבעזרת חברי - העזרה הכי גדולה שלהם תהיה אם הם יאזינו לי יחד עם האחרים - קודם כול, לפרט את המסכת העובדתית שקשורה בפרשה, כדי שמזה תלמד, לא על כביכול קורבנות הרס הבתים, אלא על שליחיהם בכנסת.

אהוד אולמרט: בחודש יולי 1999 גילה מפקח של מינהל מקרקעי ישראל, כי ארבעה מבני משפחת תיתי החלו לבצע הכשרת שטח וגינון בשטח של 7.5 דונם, בגוש/חלקה 18969/2 ובגוש/חלקה 18970/62 באדמות בענה.

אהוד אולמרט: ב-14 באוקטובר 1999 הוגשו בבית-משפט השלום בעכו תביעת פינוי כנגד הארבעה בתיק אזרחי 4925/99.

אהוד אולמרט: חמישה ימים לאחר מכן הגישו 21 מבני משפחת הנתבעים, משפחת תיתי, תביעת בעלות לבית-המשפט המחוזי בחיפה, תיק אזרחי 1259/99.

אהוד אולמרט: בתגובה על תביעת הפינוי הם הגישו תביעת בעלות.

אהוד אולמרט: בסוף חודש מאי 2000 גילה המפקח כי הנתבעים ממשיכים בביצוע פעולות הכשרה בשטח.

אהוד אולמרט: הוגשה בקשה למתן צו מניעה זמני נגד ארבעת הנתבעים, וביום 14 ביוני 2000 ניתן צו מניעה זמני.

אהוד אולמרט: בעת שניתן צו המניעה הזמני, הבתים היו בשלבי הבנייה הראשוניים שלהם.

אהוד אולמרט: כלומר, בית-משפט במדינת ישראל הוציא צו מניעה זמני כשעוד לא היו בתים, רק יסודות.

אהוד אולמרט: הנתבעים כמובן לא קיימו את צו המניעה הזמני, וביום 3 ביוני 2001 הוגשה נגדם בקשה לפי פקודת ביזיון בית-המשפט בתיק 182701.

אהוד אולמרט: בדיון שהתקיים ב-27 ביוני 2001, הצהיר בא כוח הנתבעים, אנשי משפחת תיתי, כי הם מתחייבים מעתה ואילך לכבד את הצו, ולפיכך הסכים בית-המשפט לבטל, למחוק את הבקשה.

אהוד אולמרט: ביום 12 באוגוסט דחה בית-המשפט המחוזי בפסק-דין מנומק את תביעת הבעלות שהגישה משפחת תיתי.

אהוד אולמרט: מה לעשות, עמדת כאן, דיברת דברי הבל.

אהוד אולמרט: הנה, ביום 12 באוגוסט, בית-משפט מחוזי דחה את תביעת הבעלות של משפחת תיתי.

עסאם מח'ול: אתה מדבר דברי הבל.

אהוד אולמרט: לא חשוב בית-משפט, לא חשוב פסק-דין, לא חשוב כלום.

אהוד אולמרט: בהתחלה אומרים: האדמה שלהם, יש סכסוך.

אהוד אולמרט: עכשיו, כשאתה מביא פסק-דין של בית-משפט מחוזי, אומרים לך: מה זה חשוב בית-משפט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה טען, שעל אדמה פרטית.

אהוד אולמרט: זה מה שאומר בית-המשפט.

אהוד אולמרט: השופט נאמן אומר כך: טענתו האחרונה של עורך-דין כמאל היא, שהלכה פסוקה היא, שאל לו לבית-המשפט למהר לסלק תביעה על הסף.

אהוד אולמרט: לכך אני משיב: אם יש תביעה שאין כל ספק לגביה, שיש לסלקה על הסף, זוהי תביעת סרק שבפני.

אהוד אולמרט: חסד אני עושה עם התובעים, שאני מונע מהם את הטרדות וההוצאות הכרוכות בניהול ההוכחות בתיק זה על-ידי סילוק התביעה באבה.

אהוד אולמרט: חסד אני עושה עם אלה שהגישו את התביעה לבעלות, שאני מסלק אותה על הסף כדי למנוע מהם את הצורך להיכנס להוצאות, להיכנס לטרדות; שאני כבר אומר לכם מראש, אין לכל התביעה הזאת שום בסיס.

ראובן ריבלין: זה אומר בית-המשפט.

אהוד אולמרט: בית-המשפט על משפחת תיתי, שבונה על אדמה.

אהוד אולמרט: תיכף אני אומר לכם למה מיועדת האדמה הזאת.

אהוד אולמרט: הצדיקים האלה שמדברים פה בשם הצדק של הבנייה, על זכויות הבנייה של הערבים.

עסאם מח'ול: על הברוטליות שלך.

אהוד אולמרט: משפחת תיתי הגישה ערעור לבית-המשפט העליון, ערעור אזרחי 7363/01.

אהוד אולמרט: ביום 16 באוקטובר 2002 נמחק ערעורם של משפחת תיתי בבית-המשפט העליון ופסק-דינו של בית-המשפט המחוזי הפך לחלוט.

אהוד אולמרט: כלומר, יש פסק-דין חלוט, סופי, מוחלט, שאין יותר לערער עליו, שאין להם בעלות והם בונים באופן בלתי חוקי על אדמה לא להם.

אהוד אולמרט: גנבים.

אהוד אולמרט: שודדים.

אהוד אולמרט: פורעי חוק.

אהוד אולמרט: ואלה פורעי החוק שמגינים עליהם.

מוחמד ברכה: אתה בריון.

מוחמד ברכה: מה הסגנון הזה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה.

מוחמד ברכה: מה הסגנון הזה?

ראובן ריבלין: אני שמעתי את מח'ול.

ראובן ריבלין: הוא אומר דברים פחות חריפים, חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול אמר על השוטרים דברים הרבה יותר חריפים.

ראובן ריבלין: הרבה יותר חריפים.

מוחמד ברכה: הוא יכול לדבר כך על חברי הכנסת, הוא לא יכול לדבר כך על אזרחים.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, אנשים בונים על קרקע לא שלהם.

אהוד אולמרט: בית-המשפט קובע שהם בנו על קרקע לא שלהם.

אהוד אולמרט: מה הם אם לא פורעי חוק, שודדים, פורעים?

אהוד אולמרט: ואלה - אלה המסיתים, אלה התומכים בפורעי החוק; אלה תומכים בפורעי החוק, מסיתים ותומכים בפורעי חוק.

אהוד אולמרט: אתם.

מוחמד ברכה: אסור לו לדבר בצורה כזאת.

מוחמד ברכה: אתה גנב ושודד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האדמה של אבא שלך, נכון?

עסאם מח'ול: יאללה, יאללה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: נאמרו פה דברים קשים ביותר.

ראובן ריבלין: אני ישבתי פה, שמעתי כל מלה.

טלב אלסאנע: הוא אמר שודדים, גנבים - איך הוא מדבר?

טלב אלסאנע: מדובר בסכסוך אזרחי, מה המושג הזה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: על סמך הוא אומר?

טלב אלסאנע: זאת עבירה פלילית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

טלב אלסאנע: ראינו מי פושע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, פעם שנייה אני קורא אותך לסדר.

מוחמד ברכה: אני חושב שראוי - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, הדברים שנאמרו על-ידי חבר הכנסת מח'ול על שוטרי ישראל היו חמורים לא פחות, אולי יותר ממה שאמר השר לגבי פורעי החוק.

אהוד אולמרט: רגע, אדוני.

אהוד אולמרט: עם כל הכבוד, אדוני יושב-ראש הכנסת, ההשוואה הזאת איננה במקומה ואני מבקש שלא יחזרו עליה.

אהוד אולמרט: דיברתי על אנשים שבית-משפט במדינת ישראל קבע, שהם ניסו לשדוד קרקע ציבורית.

ראובן ריבלין: אמרתי מה אדוני אמר.

ראובן ריבלין: אמרתי משהו?

אהוד אולמרט: מה יש לו להתווכח על זה?

אהוד אולמרט: פורעי חוק, אז מה ההשוואה הזאת?

ראובן ריבלין: זאת לא השוואה, הם מדברים על התבטאויות, ההתבטאויות שלהם היו הרבה יותר חריפות.

ראובן ריבלין: אדוני אומר את האמת שלו, הם חשבו שהם אמרו את האמת שלהם, ואדוני מחזיר להם מנה אחת אפיים.

אהוד אולמרט: בית-משפט במדינת ישראל קבע שהם שודדים ופורעי חוק.

אהוד אולמרט: בית-משפט קבע את זה - שודדים, פורעי חוק וגוזלי אדמות.

אהוד אולמרט: ואלה חבורה של מסיתים שבאים לכאן אחרי פסק-דין בבית-משפט ומסיתים נגד שוטרי ישראל.

אהוד אולמרט: מה זה כאן?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני קורא את אדוני לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מוחמד ברכה: תוציא אותו.

ראובן ריבלין: להוציא אותו?

ראובן ריבלין: הוא קורא לך את מה שאומר בית-המשפט.

ראובן ריבלין: הוא אומר לך מה שקורה בבית-המשפט, הוא קורא מדברי בית-המשפט.

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

זאב בוים: - - -

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אני קורא אותך לסדר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אדוני סיים.

ראובן ריבלין: הוא עונה לך.

עסאם מח'ול: הוא לא עונה.

ראובן ריבלין: הוא עונה לך.

ראובן ריבלין: אולי בעיני אדוני התשובה שלו לא מוצאת חן, אבל הוא עונה לך.

ראובן ריבלין: מספיק כבר.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש - - -

ראובן ריבלין: כן, בבקשה.

ראובן ריבלין: עכשיו אדוני יענה לעניין.

אהוד אולמרט: סליחה, אדוני, אני מצטער.

אהוד אולמרט: אני מבקש סליחה.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, אני קראתי - - -

ראובן ריבלין: אבל אתה חוזר על כך כבר פעם חמישית.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד.

אהוד אולמרט: אני קורא ציטוטים מפסקי-דין של בית-משפט.

אהוד אולמרט: אל יאמר לי אדוני, תשיב לעניין.

אהוד אולמרט: זה העניין.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אבל אדוני רוצה לחזור על זה עוד פעם?

ראובן ריבלין: נתחיל מההתחלה.

אהוד אולמרט: סליחה, אדוני.

אהוד אולמרט: יושבת כאן חבורה של מסיתים ושל פורעים - - -

זאב בוים: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

זאב בוים: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, פעם שלישית.

ראובן ריבלין: להוציא אותו החוצה.

ראובן ריבלין: להוציא אותו החוצה מייד.

ראובן ריבלין: לך ותסית במקום אחר, לך.

ראובן ריבלין: לך מפה.

ראובן ריבלין: אתה לא תשיב.

ראובן ריבלין: תפנה את תשומת לב הממשלה לכך שאתה לא יכול להשיב על ההצעה.

ראובן ריבלין: נא להוציא אותו.

זאב בוים: הם פורעים את החוק.

זאב בוים: זה סגן יושב-ראש הכנסת, הוא פורע חוק.

זאב בוים: (חבר הכנסת זאב בוים יוצא מאולם המליאה.

זאב בוים: )

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: אדוני נקרא לסדר פעם שנייה.

מיכאל רצון: לא נותנים - - -

ראובן ריבלין: זה הכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם, זה שוויתרתי לך בפעם הקודמת, זאת התוצאה.

רוחמה אברהם-בלילא: זו לא התוצאה.

ראובן ריבלין: זאת התוצאה.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: זאת התוצאה.

ראובן ריבלין: בפעם הקודמת אני ויתרתי לך.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אהוד אולמרט: יש לי רק בקשה אחת, אדוני היושב-ראש.

אהוד אולמרט: יש כאן ניסיון שחוזר על עצמו במצבים כאלה.

אהוד אולמרט: אנשים עומדים על הדוכן ואומרים דברים איומים.

אהוד אולמרט: אתה מתכווץ מכעס, ושותק.

אהוד אולמרט: אתה שומע על שוטרי ישראל דברים שאתה יודע שהם עלילת דם שאין לה שחר, ואתה שותק, כי יש חופש ביטוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ואסל טאהא: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, סופית.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אדוני, אין לך יותר.

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, פעם שלישית.

ראובן ריבלין: החוצה.

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, החוצה.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי.

ראובן ריבלין: מה קרה לכם?

טלב אלסאנע: אני יוצא.

ראובן ריבלין: בסדר, תצא.

טלב אלסאנע: חבל שלא קראת את דוח ועדת-אור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אדוני לא מבין מה אמרתי לו? (חבר הכנסת טלב אלסאנע יוצא מאולם המליאה.)

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

אהוד אולמרט: יושבת כאן חבורה שלא נותנת לדבר, שמפריעה באופן שיטתי, כשאני בסך הכול מצטט את סדרת האירועים האין-סופית מבחינה משפטית, שקדמה לביצוע - - -

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, פעם אחרונה שאדוני מפריע, אחרת אתה תצא החוצה.

יעקב אדרי: הם לא נותנים לדבר.

אהוד אולמרט: הם מפריעים, ואני מתבקש לדבר לעניין.

אהוד אולמרט: באמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באמת לעניין.

אהוד אולמרט: ובכן, לאחר החלטת בית-המשפט העליון, בעקבות הפיכתו של פסק-הדין הקובע שאין למשפחת תיתי אף לא גרם אחד של בעלות על הקרקע, הם המשיכו לבנות על הקרקע.

אהוד אולמרט: כתוצאה מכך הוגשו צווי הפסקה שיפוטיים וצווים מינהליים נגד משפחת תיתי בסדרה של הליכים משפטיים – 3697/02, 3699/02, 3696/02, והגישו עוד פעם תביעה ביום 13 ביוני 2002 בתיק אזרחי 3445 בבית-משפט השלום בקריות נגד 21 נתבעים נוספים מבני המשפחה המהוללת תיתי.

אהוד אולמרט: באותו יום הוגשה בקשה לפי פקודת ביזיון בית-המשפט נגד אחד מבני המשפחה – יוסף ג'מאל שובאש-תיתי – זה שאכלס בית בלתי חוקי על הקרקע שאיננה שלו, שאותה הוא ניסה לשדוד.

אהוד אולמרט: בסופו של דבר, למזלנו הטוב, הבתים נהרסו.

אהוד אולמרט: לכן, השוד הופסק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מדבר על שוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני לא יכול להשאיר את סיעתך בלי נציג.

אהוד אולמרט: הוגשה בקשה נוספת לצו מניעה, הוצא צו מניעה ואוחדו כל התיקים.

אהוד אולמרט: יש כאן אין-ספור הליכים נוספים.

רוחמה אברהם-בלילא: מה עוד צריך לעשות?

אהוד אולמרט: אתה חושב לעצמך: כל מה שאירע בתיק הזה – היו עשרות הליכים משפטיים בבתי-המשפט המקומיים ובבתי-המשפט המחוזיים.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, באף אחד מעשרות ההליכים המשפטיים האלה לא נתקבלה החלטה שמגבה את השודדים האלה.

אהוד אולמרט: אף לא החלטה אחת - עשרות החלטות של בתי-משפט.

אהוד אולמרט: מה זה כאן?

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

מיכאל רצון: אתם רוצים - - -

יעקב אדרי: - - -

ראובן ריבלין: למה אתה מפריע לשר?

ראובן ריבלין: אתה חושב שהוא לא מתמודד עם זה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, חבר הכנסת מח'ול, האם סיימתם?

עסאם מח'ול: העיקר שהוא יסיים.

אהוד אולמרט: אני יודע שאתם הייתם מעדיפים שאני לא אשיב, כי אתם מומחים בהסתה, מומחים בהתפרעות ומומחים בסתימת פיות.

אהוד אולמרט: רק דבר אחד אתם לא מסוגלים: אתם לא מסוגלים לשמוע את האמת.

אהוד אולמרט: אתם צינים.

אהוד אולמרט: אתם עומדים כאן, אתם יודעים - - -

מוחמד ברכה: שיפסיק - - -

ראובן ריבלין: איזו זכות יש לי להפסיק לו את ההטפות?

ראובן ריבלין: איזו זכות?

מוחמד ברכה: באיזו זכות אתה מבקש ממני לשתוק?

ראובן ריבלין: הוא יכול לומר מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: מה הוא אמר לא בסדר?

ראובן ריבלין: מה הוא אמר?

ראובן ריבלין: הוא מטיף לך.

ראובן ריבלין: אתה תבוא לכאן ותטיף לו.

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: אסור לו להטיף לך?

ראובן ריבלין: הוא מטיף לך?

ראובן ריבלין: הוא אמר כאן דבר לא פרלמנטרי?

ראובן ריבלין: הוא אמר כאן דבר פוגע?

ראובן ריבלין: הוא מטיף לך.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: קודם כול הוא קרא וציטט דברים בשם אומרם, ואחר כך הוא אמר לכם.

רוחמה אברהם-בלילא: כולם משקרים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם.

אהוד אולמרט: הרי באמת יש איזה גבול שאין לשאת את החוצפה ואת ההתגרות שמעבר לו.

עסאם מח'ול: אז למה קראת פסקי-דין?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

אהוד אולמרט: יש הצהרות-החלטות.

אהוד אולמרט: עכשיו, רבותי, אני רוצה לגלות לכם, וחבל שאין כאן אנשים שאינם חלק מהמקהלה המסיתה המאורגנת.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: אדוני עומד כאן 20 דקות, ורוצה רק לעורר.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי – חופשי.

אהוד אולמרט: עם כל הכבוד, אדוני היושב-ראש, זו מקהלה מסיתה ומאורגנת.

ראובן ריבלין: אבל אדוני אמר זאת כבר בפעם ה-70.

ראובן ריבלין: מספיק כבר.

אהוד אולמרט: אני אגיד את זה גם בפעם ה-80, כשלא יפריעו לי.

ראובן ריבלין: הם לא מפריעים.

ראובן ריבלין: הם לא מפריעים לך עכשיו.

אהוד אולמרט: הם מפריעים כל הזמן, אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד.

אהוד אולמרט: למה מיועדים שטחי הקרקע האלה?

אהוד אולמרט: שטחי הקרקע האלה מיועדים ל-23 מגרשי בנייה, שבכל אחד מהם ניתן לבנות ארבע יחידות דיור, ובכך לתת פתרון דיור ל-92 משפחות מבני הכפר.

יעקב אדרי: מהכפר.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: לא, אני לא מאפשר.

אהוד אולמרט: הקרקע הזאת מיועדת לבני הכפר.

אהוד אולמרט: אתם מפריעים לי.

אהוד אולמרט: ודאי.

רוני בר-און: - - -

אהוד אולמרט: אם היתה קרקע פרטית של מישהו אחר, רק אם הוא היה מתלונן היתה המדינה יכולה ליזום הליכים לפינוי.

ראובן ריבלין: אדוני דיבר יותר מ-20 דקות.

ראובן ריבלין: אם אדוני רוצה עוד שעה, בבקשה.

אהוד אולמרט: במקרה הזה, היוזמה להליכים היתה של בעלי הקרקע, של מדינת ישראל, שייעדו את הקרקע הזאת ל-92 משפחות של ערבים, וכך היו יכולים לפתור את בעיות הדיור שלהם בכפר.

ראובן ריבלין: אדוני כבר אמר זאת.

אהוד אולמרט: אני אומר זאת.

ראובן ריבלין: אבל כבר אמרת את זה.

אהוד אולמרט: יפה.

ראובן ריבלין: אדוני כאן כבר יותר מ-20 דקות.

אהוד אולמרט: אלה, חבורת המסיתים הזאת, באו בשם שודדי האדמות כדי להגן עליהם ולהסית נגד שוטרי ישראל.

ואסל טאהא: - - -

אהוד אולמרט: אני אומר לכם ש-16 שוטרים אושפזו בשל ההתפרעות שאתם מסיתים לה נגד שוטרי ישראל.

עסאם מח'ול: - - -

אהוד אולמרט: אתם וחבריכם המסיתים נגדם גורמים להתפרעות של אנשים נגד פעולה חוקית של אכיפה נגד שודדי בתים ושודדי אדמות, וגורמים לפציעתם של שוטרים, ולאחר מכן באים לכאן, לכנסת, בהטפת מוסר ובגלגול עיניים למרום - -

ראובן ריבלין: אדוני כבר אמר זאת 80 פעם.

אהוד אולמרט: - - כדי לדבר על ההתפרעות של השוטרים.

אהוד אולמרט: בושה וחרפה לכם.

ואסל טאהא: - - -

אהוד אולמרט: סליחה, אדוני היושב-ראש - - -

ראובן ריבלין: אני לא סולח.

ראובן ריבלין: אדוני יסיים.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, אני מבין - - -

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אל תעזור לי.

ראובן ריבלין: אדוני יסיים, כי אדוני לא יכול לחזור על אותו דבר יותר מ-40 פעמים.

אהוד אולמרט: רק הרשע הזה יכול להתחבר עם החברים האלה בהסתה נגד המשטרה - - -

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אתה רוצה עכשיו להעביר את האש גם לשם?

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש - - -

ראובן ריבלין: אדוני, לא אתן לו.

ראובן ריבלין: לא אתן לו להבעיר את הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני מבין?

ראובן ריבלין: לא אתן לו להבעיר את הכנסת.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, אני מבין את מצוקת היושב-ראש, אבל בכל הכבוד, אני חושב שהיא מופנית לכיוון הלא-נכון, וחבל.

ראובן ריבלין: אדוני חוזר על כל דבר הרבה פעמים.

אהוד אולמרט: עוד לא הייתי מסוגל לומר יותר משלושה משפטים בלי הפרעה של מקהלה מאורגנת, והיושב-ראש כל הזמן מטיף לי מוסר.

אהוד אולמרט: בכל הכבוד.

ראובן ריבלין: אדוני, אני אטיף לך מוסר וגם אלמד אותך.

ראובן ריבלין: אדוני יסיים את דבריו.

אהוד אולמרט: בכל הכבוד, יאפשר לי היושב-ראש ואני אסיים.

ראובן ריבלין: בכל הכבוד, אין לך שום כבוד, לא ליושב-ראש ולא לכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני לא ימשיך כל רגע לומר אותם דברים.

ראובן ריבלין: אדוני אמר את הדברים על-פי דרכו – אמר אותם, והוא לא יכול לחזור עליהם בכל שתי דקות כדי להבעיר פה סערה.

אהוד אולמרט: אם היושב-ראש יאפשר לי - -

ראובן ריבלין: בבקשה, אני מאפשר לך לסיים.

אהוד אולמרט: - - אני אסיים.

אהוד אולמרט: אני חושב שהיה כאן

אהוד אולמרט: ניצול מחפיר מצד חברי הכנסת למעשי הסתה נגד שוטרי ישראל, נגד רכוש מדינת ישראל ונגד תושבים ערבים שזכאים למגורים הוגנים ולא להיות קורבנות של שודדי אדמות.

אהוד אולמרט: מכל הטעמים האלה אני חושב שצריך לדחות את ההצעות הללו – לדחות את ההצעות ולדחות את המציעים.

אהוד אולמרט: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לממלא-מקום ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אי-אפשר שכולם יאמרו אותם דברים בצעקות ביניים, וגם לא מעל הדוכן, מה עוד שהדברים הם דברים שמבעירים ומאפשרים את הזעקה והצעקה החוזרת.

ראובן ריבלין: רבותי, השר רשאי לומר את כל אשר הוא מביא, ועם זה, חברי הכנסת לא יכולים לטעון טענות ולאחר מכן לא לקבל תשובות.

ראובן ריבלין: הצעת אי-אמון בממשלה מטעם סיעת ש"ס, בעניין התנהלותה בנושא גדר ההפרדה.

ראובן ריבלין: ישיב סגן שר הביטחון.

ג'מאל זחאלקה: ההפרטה או ההפרדה?

ראובן ריבלין: ההפרדה.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, האמת היא שהקומדיה שאנחנו רואים פה היא המשך ההידרדרות וההתפרקות של הממשלה.

אליהו ישי: האמת היא שאני לא מתפלא, אדוני היושב-ראש.

אליהו ישי: אני לא מתפלא, משום שמדובר בממשלה שמזגזגת - - -

מיכאל רצון: - - - הערבים?

אליהו ישי: בהחלט לא.

אליהו ישי: להיפך, בקטע הזה לא תהיה לך בעיה אתי, מיכי.

אליהו ישי: בקטע הזה לא תהיה לך בעיה אתי, אתה יודע את זה יפה מאוד.

אליהו ישי: אני, כמו כל אזרחי מדינת ישראל, יושב, עוקב וצופה את ההידרדרות, את חוסר העקביות, את הבלבול, לפעמים את הטמטום, סליחה על הביטוי.

אליהו ישי: אם היום שר הפנים פורז, שעמד פה לפני כמה חודשים ואמר שהוא לא ייתן אזרחות לילדי עובדים זרים, והיום אין לו שום בעיה עם זה – פשוט אחז בו חיידק הרייטינג הפוליטי הטורף, וכל מה שמעניין אותו זה לאבד את הזהות של המדינה היהודית הזאת ולגרום הרס וחורבן רוחני לדור הבא.

אליהו ישי: אבל הוא לא יצליח, כי הרבה כמוהו קמו נגד העם היהודי ונגד תורת ישראל ולא הצליחו.

אליהו ישי: מה לעשות, זה ערב רב.

אליהו ישי: פשוט ערב רב.

אליהו ישי: אדם שמנסה לעקור מהשורש את המסורת היהודית ומדבר על אזרחות לילדי עובדים זרים, ופה אין תקציב לקצבאות ילדים, אז איפה ההיגיון, איפה הסדר, איפה המינהל התקין?

אליהו ישי: זה מה שקורה בממשלה.

אליהו ישי: זה בתחום היהודי, בתחום האזרחות.

אליהו ישי: אין כסף לילדי ישראל, ומעלים את מחיר הלחם.

אליהו ישי: ילדים רעבים ללחם, ופה מדברים על אזרחות לילדי עובדים זרים.

אליהו ישי: אין שום בעיה שיהיו עוד כמה אלפים, אבל אתה יודע שכשאתה נותן אזרחות לילד אתה לא יכול שלא לתת אזרחות להורים שלו – אני רוצה לראות איזה שר לא ייתן אזרחות לאותו ילד מסכן, בן ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה, תשע, עשר, זה לא משנה, אם הוא נמצא בארץ וההורים שלו לא נמצאים פה.

אליהו ישי: אז מדובר בעצם באלפים ובעשרות אלפים, והם מבקשים אזרחות.

אליהו ישי: על-פי חוק הכניסה לארץ גם הוריהם, בני-דודיהם, אחיהם ובני משפחתם, וזה בעצם תחילת הסוף, מה שהוא רוצה להביא אותנו אליו.

אליהו ישי: לכאורה, תחילת הסוף של המדינה היהודית.

אליהו ישי: זה לא יעזור לו, והוא לא יצליח, משום שהממשלה מגיעה לסוף דרכה.

אליהו ישי: הממשלה מגיעה לסוף דרכה, ולכן, אדוני היושב-ראש, ראינו את זה בתחום היהודי, ואנחנו רואים את זה בתחום החברתי - הרס וחורבן, רעב, מצוקה, עוני – עד כדי כך הגדילו לעשות, ולהעלות את מחיר הלחם.

אליהו ישי: זה פשוט טמטום, רוע, אכזריות, טיפשות.

אליהו ישי: גם את הלחם של הילדים האלה?

אליהו ישי: הרי הילדים באים לבתי-ספר – אתם פותחים את העיתונים יום-יום: ילדים לא מגיעים לבתי-הספר כי אין להם אוכל, אין להם לחם בבית, ואתה מעלה את מחיר הלחם עוד יותר.

אליהו ישי: זה בתחום החברתי, הכלכלי, המדיני, הדתי, היהודי, ולצערי הרב הממשלה הולכת מדחי אל דחי.

אליהו ישי: אין לה שום עקרונות, אין לה שום מדיניות, להוציא מדיניות הרסנית אחת בתחום הכלכלי והחברתי.

אליהו ישי: מעבר לזה אין לה שום קו.

אליהו ישי: מפה אני מגיע לא רק להתנתקות החד-צדדית של הממשלה מעם ישראל, אלא אני מגיע, אדוני היושב-ראש, לגדר ההפרדה.

אליהו ישי: כשהיינו בממשלה, לא פעם אחת ביקשנו לזרז את הקמת גדר ההפרדה.

אליהו ישי: אני קראתי לה גדר ביטחון – לא על גבולות 1967, אבל לפחות שתיתן מענה וביטחון לאזרחי מדינת ישראל.

אליהו ישי: ראינו ביהודה ושומרון, אזור שאין בו גדר, מה קרה.

אליהו ישי: קרוב ל-400 הרוגים מחדירות של של עשרות – 60–70 - מחבלים מתאבדים, שחלקם הצליחו ברצח השפל והנורא וחלק מהפיגועים סוכל בדרך.

אליהו ישי: זה גרם גם לאלפי פצועים.

אליהו ישי: כל זה במקום שאין בו גדר.

אליהו ישי: בחבל-עזה יש גדר, ושם אולי היתה חדירה או שתיים.

אליהו ישי: דרך אגב, הם עברו דרך המעברים - פעם התפוצצו בתוך המעבר ופעם אולי מחוץ לו.

אליהו ישי: במקרה אחד או שניים אפילו אזרחים בריטים השתתפו בזה.

אליהו ישי: רואים את ההבדל.

אליהו ישי: דם יהודי נשפך כמים.

אליהו ישי: הייתי מצפה, אדוני היושב-ראש, שלפחות בנושא של חיי אדם, לפחות כשמדובר בהצלת חיי אדם, במניעת שפיכות דמים, אולי ממשלה תתעלה טיפ-טיפה.

אליהו ישי: אז פעם אומרים שלא נזוז ולא נחזור לגבולות 1967, אבל עכשיו מתחילים להגיע לגבולות 1967.

אליהו ישי: מפחדים מהאו"ם - אומרים שלא נזיז לפי הכתבות של האו"ם, אבל בדיוק כשהאו"ם התחיל לקיים את הדיון בהאג, באותו יום כבר מזיזים את הגדר.

אליהו ישי: אנחנו נראים לא רציניים בעיני אזרחי מדינת ישראל, אבל הכי גרוע – אנחנו נראים רע בעיני העולם.

אליהו ישי: ואז, שר המשפטים הולך ואומר: חייבים להזיז עוד פעם.

אליהו ישי: הוא מזיז לפה וזה מזיז לפה.

אליהו ישי: האמת היא, הזיגזג של הממשלה הזאת לא פחות חד מאשר ההזזות והמשחקים עם הגדר.

אליהו ישי: תחליטו.

אליהו ישי: איפה האמון שעם ישראל נתן ונותן בממשלה?

אליהו ישי: היום, ברוך השם, הממשלה איבדה את חנה ואת האמון שלה בעיני העם.

אליהו ישי: אנחנו רואים את זה לפי עיתוני סוף השבוע וגם בהתנהלות פה, בכנסת ובמפלגות השותפות לקואליציה.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אנחנו בעצם מביעים אי-אמון בממשלה.

אליהו ישי: אי-אמון בממשלה המידרדרת, הממשלה שבעצם מתחילה לספור לאחור, ממשלה שמגיעה לסוף דרכה - - -

עמיר פרץ: ואין לה גם לאן.

אליהו ישי: אין לה גם לאן, אני מסכים אתך באמת.

אליהו ישי: אבל תראה איזה מחיר משלמים אזרחי מדינת ישראל?

אליהו ישי: בתחום הביטחוני - אמרנו, בתחום החברתי והכלכלי - אמרנו.

אליהו ישי: לאן נגיע?

אליהו ישי: מה עוד צריך לקרות?

אליהו ישי: אני אומר, שהיועץ המשפטי לממשלה החליט שהבחירות יהיו כנראה ב-2006.

אליהו ישי: אז אני אמרתי: יפה שנה אחת קודם.

אליהו ישי: אני מקווה שזה יהיה יפה עוד שנה אחת קודם.

אליהו ישי: אני מאמין שזה יהיה בשנת 2005, זו ההערכה שלי.

אליהו ישי: אבל לפי מה שאני רואה, איך שזה מתנהל, איך זה מידרדר, איך מטעים, איך מזגזגים, איך מוליכים שולל ומשקרים לאזרחי מדינת ישראל - אילו הבטחות?

אליהו ישי: חינוך, בריאות, רווחה, פערים חברתיים, צמיחה, ביטחון, שלום.

אליהו ישי: מה יש לנו במדינה הזאת?

אליהו ישי: חורבן, הרס, שוד ושבר.

אליהו ישי: תקומו ותגידו: נכשלנו.

אליהו ישי: מותר להודות.

אליהו ישי: עדיף להודות לפעמים.

אליהו ישי: למה לחכות שיותר אנשים ייפגעו?

אליהו ישי: למה לגרום לנזק כזה, שאחר כך כל ממשלה אחרת ייקח לה שנים רבות, אם בכלל תוכל לתקן את הנזקים הכבדים הללו.

אליהו ישי: נכון, יש קואליציה מאוד אכזרית, מאוד מוצקה, עם אינטרס של כיסא.

אליהו ישי: אין פה שום אינטרס אחר.

אליהו ישי: ראינו שכבר אין ימין ואין שמאל, אין שום דבר.

אליהו ישי: יש דבר אחד: כיסא.

אליהו ישי: זה מה שמעניין אותנו.

אליהו ישי: בשלב מסוים גם חבר כנסת טירון מבין שהוא מאבד את האמון שיש לו מבוחריו, מהמצביעים בפריימריס.

אליהו ישי: אני מסייר בשטח ואני רואה איך לאט-לאט הממשלה מאבדת את התמיכה.

אליהו ישי: גם בסקרים אנחנו רואים בחודשים האחרונים, שיותר ויותר - דבר שמעולם לא היה, בכל שלוש השנים האלה של הממשלה, גם הקודמת וגם זאת, לא היה מצב שפל כל כך גדול בחוסר האמון של העם בממשלה.

אליהו ישי: זה קורה וזה תהליך.

אליהו ישי: יש חוסר אמון של העם בממשלה, יש חוסר אמון במדיניות החברתית, הכלכלית, הביטחונית, המדינית.

אליהו ישי: לפני שבועות מספר הזדעזעתי לראות ש-76% מאזרחי מדינת ישראל אומרים שהממשלה מתאכזרת לחלשים.

אליהו ישי: 74% כמדומני אומרים שהמדינה כבר לא מדינה חברתית.

אליהו ישי: אין מדיניות חברתית, יש קריסה חברתית, יותר נכון, לפי לשון הסקר.

אליהו ישי: מה עוד צריך לקרות במדינת ישראל?

אליהו ישי: מה עוד צריך לקרות כדי שתקום הממשלה ותחליט מרצון - כבר קרה שהלכו לבחירות מרצון, שהתפרקה ממשלה מרצון.

אליהו ישי: זה קורה.

אליהו ישי: גם אהוד ברק קם והתפטר, אף שאמרו שהוא לא יתפטר לעולם.

אליהו ישי: אבל הוא ידע שאין ברירה, אין בו אמון.

אליהו ישי: הוא איבד את האמון.

אליהו ישי: גם פה זה קורה.

אליהו ישי: אני ממש מבקש מחברי הבית לגלות אחריות לא רק לעם ישראל, אפילו לעצמכם, לכיסא, לפריימריס, למפלגה.

אליהו ישי: מה תגידו לציבור שלכם?

אליהו ישי: הרי אתם לא יכולים להסתובב ברחוב.

אליהו ישי: אתם לא מסוגלים להסתובב בשווקים וברחוב.

אליהו ישי: אנחנו נמצאים שם הרבה.

אליהו ישי: לצערי הרב, נאלצנו לפתוח מאות בתי-תמחוי.

אליהו ישי: מאות.

אליהו ישי: כשאתם מרעיבים את העם, אנחנו באופוזיציה יכולים לצעוק, יכולים להגיש אי-אמון, הצעות לסדר-היום, שאילתות, ולזעוק חמס.

אליהו ישי: אבל מצד שני, אנחנו צריכים לעשות משהו.

אליהו ישי: כשהממשלה מתאכזרת ומרעיבה את העם אנחנו חייבים.

אליהו ישי: מה לעשות?

אליהו ישי: זה קשה, זה כואב.

אליהו ישי: מאות בתי-תמחוי, דבר שמעולם לא היה.

נסים דהן: 15,000 מנות בשבוע.

אליהו ישי: זה בשבוע.

אליהו ישי: אבל מה שאנחנו חילקנו בקמחא דפסחא?

אליהו ישי: עשרות אלפי מנות.

שלמה בניזרי: 2.5 מיליוני מנות בשנה חילקנו כשהיינו במשרד הרווחה.

ראובן ריבלין: אדוני מסיים?

אליהו ישי: כן, אני זוכר את התקופה שחילקנו 2.5 מיליוני מנות, כשהיית שר העבודה והרווחה.

אליהו ישי: זה פשוט בושה וחרפה.

אליהו ישי: אני מודה, הרבה דברים לא הספקנו לעשות.

אליהו ישי: בלמנו המון.

אליהו ישי: בלמנו בכל הכוח הרבה מאוד מהגזירות.

אליהו ישי: שיפרנו הרבה מאוד.

אליהו ישי: השגנו תקציבים.

אליהו ישי: כשאתה היית שר הבריאות והשגת 250 מיליון שקל, גם בתקופתך וגם בתקפותו של נסים דהן, אמרו: סחטנים.

אליהו ישי: 250 מיליון שקל לסל התרופות; 450 מיליון שקל לתקציב הרווחה.

אליהו ישי: אנחנו סחטנים?

אליהו ישי: אני מוכן להמשיך להיות סחטן כזה אם אני עוזר לשכבות החלשות, לאומללים ולמסכנים.

אליהו ישי: תרופות אין למסכנים האלה.

אליהו ישי: קשישים מגיעים לחרפת רעב.

אליהו ישי: רואים כל יום תמונות מזעזעות - זוועה בטלוויזיה, בתקשורת ובעיתונות - ואטימות.

אליהו ישי: פעם היתה כזאת כותרת, אז כל המדינה, כל העולם היה עומד על הרגליים.

אליהו ישי: כל כלי התקשורת, כל הכנסת - דיון, הצעות לסדר-היום, דיון דחוף בממשלה.

אליהו ישי: היום - כלום.

אליהו ישי: אדישות.

אליהו ישי: מותר הכול.

אליהו ישי: מותר לזלזל, לשקר, להוליך שולל, להונות, לרמות את העם.

אליהו ישי: הכול בסדר גמור.

אליהו ישי: הממשלה הזאת יכולה לעשות הכול.

אליהו ישי: כל ההרס שרק יכול להיות, הממשלה הזאת כבר עשתה.

אליהו ישי: אני מתפלל ומקווה, ואולי גם משתדל, אני מנהל הרבה שיחות עם חברי כנסת, עם שרים.

אליהו ישי: למה לנו לחכות לרגע שזה יהיה כמעט בלתי הפיך מבחינת ההשלכות החברתיות?

אליהו ישי: תחוסו לא רק על עם ישראל, כפי שאמרתי, אלא במקרים מסוימים גם על המעמד שלכם, גם על הכיסא שלכם ואולי גם על המפלגה שלכם.

אליהו ישי: לכן, אני חושב שהגיע הזמן לומר את האמת ולסיים את הזיגזג הזה, את ההתפתלות הזאת של הגדר ושל הממשלה בכל תחומי החיים ולהביע אי-אמון בממשלה.

אליהו ישי: אני מאמין, שבעזרת השם, אולי הפעם, הכנסת כולה תביע אי-אמון בממשלה, ובפעמים הבאות, גם אי-אמון של רוב, של 61, שיהיה אפשר להעביר את ממשלת הזדון מן הארץ.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אלי ישי.

אלי בן-מנחם: ישיב בשם הממשלה סגן שר הביטחון, חבר הכנסת זאב בוים.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

נסים דהן: מה הוא יענה על זה שמרעיבים ילדים?

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, באמת אני שואל את עצמי, מה הקשר בין הנושא שהעלתה סיעת ש"ס כהצעה לאי-אמון לבין הדברים שאמר יושב-ראש ש"ס, חבר הכנסת אלי ישי.

זאב בוים: רק כדי לצאת ידי חובה הוא אמר משהו בעניין הגדר.

זאב בוים: הוא התייחס לכך רק בקצת מזמנו ורוב הזמן הוא דיבר - - -

אליהו ישי: - - -

זאב בוים: בסדר, אם הייתי יודע שכך - לא שאני לא יכול להתייחס גם לדברים אחרים חשובים שאתה נגעת בהם, אבל אני עליתי לדוכן כדי לענות בעצם על האי-אמון המקורי, ההצעה המקורית.

זאב בוים: לא שמעתי אלא חלקם ומקצת מדבריך, חבר הכנסת אלי ישי, ומה ששמעתי, אני רוצה לומר לך שאין קשר בין הדברים שבהם התייחסת לגדר לבין המציאות בשטח.

זאב בוים: ברשותכם, חברי הכנסת, אני לא יודע מדוע דווקא תנועת ש"ס, שמתהדרת בהתייחסות המיוחדת שלה לענייני חברה, העלתה את הסוגיה הזאת.

זאב בוים: אני יכול להבין את - - -

נסים דהן: שהממשלה תחליט אחת ולתמיד מה היא עושה.

נסים דהן: בונה, הורסת - תעשו משהו.

זאב בוים: חבר הכנסת דהן, אני יכול להבין שאתם רוצים להביא לקצה של הממשלה הזאת.

זאב בוים: זה בסדר, זה לגיטימי.

זאב בוים: אבל תוך כדי כך לבוא ולהתנפל על סוגיה כמו עניין גדר ההפרדה, אני חושב שדווקא בעניין הזה, במקום לתקוף את הממשלה - אני לא שמעתי מלה אחת, אולי צריך להפנות משהו בדברים גם אל הפלסטינים, אל מנהיגות הפלסטינים.

זאב בוים: איך זה קרה שאנחנו בכלל באנו לבנות פרויקט כזה גדול, שעלותו גדולה.

זאב בוים: הרי בואו נזכיר לעצמנו - היינו חלוקים בשאלה אם אנחנו בכלל צריכים את הגדר הזאת.

זאב בוים: המחלוקת הזאת חצתה מפלגות והיה ויכוח פוליטי.

אליהו ישי: אנחנו היינו תמיד בעד.

זאב בוים: אני לא שמעתי היום בעד.

זאב בוים: אני שומע הצעת אי-אמון בעניין הגדר.

זאב בוים: אני לא מבין למה.

זאב בוים: הגדר הזאת נכפתה עלינו על-ידי ערפאת, על-ידי הטרור והרצח, ואנחנו באים פה נגד עצמנו, ובשם שיקולים פוליטיים לגיטימיים כשלעצמם - אבל לא לכרוך את הגדר לעניין הזה.

זאב בוים: דיברת על העניין החברתי – לגיטימי.

זאב בוים: אבל על משהו שהוא מציל חיים ואנחנו עושים בו - - -

אליהו ישי: כמה פעמים שיניתם את התוואי?

זאב בוים: סליחה, קודם כול אני מוכן להגיד לך משהו על שינוי התוואי.

זאב בוים: אבל אני לא מבין מה הקשר - ואם אתה משנה תוואי זה משמיט את הצורך בבניית הגדר?

זאב בוים: זה לא משמיט צורך.

זאב בוים: חבר הכנסת אלי ישי, אני אתן לך שלוש דוגמאות על שינויי התוואי.

זאב בוים: אתה מחבר את שינוי התוואי להאג.

זאב בוים: לא דובים ולא יער.

זאב בוים: זה שבצירוף מקרים יצא שאחרי עבודה של שבעה חודשים על חיפוש תוואי בתוך רצף אורבני באזור הבקות – אל-ע'רביה ושרקיה, נמצא פתרון ונבנתה גדר ש"עושה יותר שכל" ומוציאה החוצה פלסטינים שלא יהיו בתוך הגדר בסדר-גודל של 8,500 תושבים?

זאב בוים: - זה שינוי.

אליהו ישי: מי שהכין לך את התשובה - - - וגם בנקודה הזאת דיברנו, והיתה החלטה ברורה ומנומקת למה.

זאב בוים: חבר הכנסת אלי ישי, אף אחד לא הכין לי.

זאב בוים: אני אתן לך רק דוגמאות.

זאב בוים: אנחנו עושים שינויים מקומיים בהפעלת הגדר; פה ושם גם בעניין תוואי מקומי ותו לא.

זאב בוים: אז הטענות על שינוי תוואי, למה הן נועדו בעצם?

זאב בוים: אנחנו, בגלל התחשבות, תוך כדי הפעלת הגדר אנחנו לומדים איך זה מתנהג מול התושבים שם.

זאב בוים: בקלקיליה, למשל, יש שער בידוק ממזרח, ואנחנו פותחים אותו, כשמסתבר שזו גזירה שהציבור הגדול הזה, הסובל, לא יכול לעמוד בה.

זאב בוים: זה משנה משהו לגבי בניית הפרויקט?

אליהו ישי: התקבלה כבר החלטה סופית אם אריאל מחוץ לגדר או בתוך הגדר?

זאב בוים: אני אגיד לך לגבי אריאל.

זאב בוים: קודם כול נפלה החלטה.

זאב בוים: הממשלה החליטה החלטה שאריאל ובנותיה יהיו בתוך הגדר ומוקפות גדר.

זאב בוים: יש שם רוב יהודי של אריאל ועמנואל וקרני-שומרון וקדומים ביחד, כמעט 40,000 תושבים, מול אותו תא שטח ששם יש כ-5,000 פלסטינים.

זאב בוים: זה כשלעצמו הפרינציפ, העיקרון שעל-פיו נבנתה הגדר ועוצב התוואי שלה.

זאב בוים: היה ויכוח, שהתחיל מהספסלים פה, שהרימו והציפו את הוויכוח הזה החוצה, מחוץ לגבולות הארץ.

זאב בוים: התעוררו שאר הגויים ובאו בטענות ואמרו: רגע, זה?

זאב בוים: זה לא שיקול ביטחוני, זה עניין פוליטי.

זאב בוים: ואתה יודע את הדברים.

זאב בוים: הממשלה החליטה לגבי אריאל, אנחנו נבצע את הגדר מסביב לאריאל ובנותיה, אבל בדרך הביצוע אנחנו נתחיל רק באבטחה מקומית של פעולות מרכיבי ביטחון של גדר מסביב לאריאל והיישובים האחרים, בלי להשלים את הפרויקט הזה.

זאב בוים: נמתין עם החיבור אל גדר ההפרדה, ומאלקנה לירושלים אנחנו נמשיך על התוואי.

זאב בוים: אם אתה שואל, אני אומר לך גם את התשובה הזאת.

זאב בוים: אני רוצה לומר עוד משהו.

זאב בוים: אני שומע טענות לגבי הקצב של בניית הגדר.

זאב בוים: אז קודם כול - ושמעתי, דרך אגב, טענות שבאות מצד אנשים שמכירים ועסקו בזה, למשל, חבר הכנסת מתן וילנאי היה אלוף פיקוד הדרום, והאלוף מתן וילנאי בנה את הגדר בעזה בשנת 1974, הגדר שהיא הדגם שעל-פיו אנחנו אימצנו את הפרינציפ הזה, בסופו של דבר, שגדר שמסוגלת לתת הגנה ולמנוע חדירה של מחבלים ומתאבדים.

זאב בוים: והנה הנתונים, חברים יקרים, בשנת 1994, חבר הכנסת אלי ישי, הוקמה מסביב לעזה גדר של 71 קילומטר ב-18 חודשים.

זאב בוים: אנחנו הקמנו גדר, מרגע שהחלטנו על 200 קילומטר ב-18 חודשים.

זאב בוים: זה פי-שלושה ויותר מבחינת קיצור משך הזמן.

זאב בוים: 200 קילומטר באותם 18 חודשים - ב-1994 האלוף במילואים מתן וילנאי, שמקונן על קצב הבנייה ואומר שבשבועיים אפשר לגמור את סיפור ירושלים, את העוטף הירושלמי, אז הנה הנתונים.

זאב בוים: אז בבקשה, לפחות להיות צמודים לזה.

זאב בוים: הנביא הגדול שאני רואה בעניין הגדר, האלוף עוזי דיין.

זאב בוים: האלוף עוזי דיין, באפריל 2002 הוא הציע לממשלה - הוא היה אז ראש המועצה לביטחון לאומי - הוא הציע להקים בכלל גדר לא רציפה.

זאב בוים: הוא הציע להקים גדר לא רציפה באורך של 80 קילומטר, בקטעים מול אום-אל-פחם, מול טול-כרם, מול קלקיליה, בצפון ודרום ירושלים.

זאב בוים: היום עוזי דיין מדבר על פרויקט הגדר ועל הקצב.

זאב בוים: אני, אדוני היושב-ראש, לא רוצה להאריך, אני רק אומר, אנחנו בונים במלוא הקיטור.

זאב בוים: ציינתי את 200 הקילומטר שאנחנו כבר מפעילים זה כשישה חודשים.

זאב בוים: מאז הפעלת הגדר לא חדר מתאבד, מחבל אחד דרך הגדר.

זאב בוים: פעם אחת מחבלת שפוצצה את עצמה במסעדת "מקסים" בחיפה, עברה דרך שער שנפתח עבורה, והמסיע הערבי הוא אזרח תושב ישראל עם לוחיות צהובות.

זאב בוים: אף אחד לא הצליח לעבור את הגדר.

זאב בוים: זה לא פתרון אולטימטיבי לטרור.

זאב בוים: יש גם כל מיני דרכים – בתלול מסלול – אנחנו רואים את זה בעזה.

זאב בוים: זה לא נותן פתרון אולטימטיבי, אבל זה מרכיב מרכזי ביכולת שלנו להתמודד נגד הטרור.

זאב בוים: וכך, אדוני היושב-ראש, אנחנו בשנה הזאת נשלים את הקטע שעובדים עליו עכשיו מאלקנה לירושלים.

זאב בוים: אנחנו נשלים את עוטף-ירושלים עצמו, את החלק המזרחי שעובדים עליו עכשיו, ואנחנו נמשיך, נעטוף את גוש-עציון בואכה תרקומיא.

זאב בוים: זה בשנה הזאת.

זאב בוים: ובשנת 2005 יושלם הפרויקט, כאשר הגדר תיבנה סביב הר-חברון בחלק המערבי והדרומי של אזור יתיר, דרך מעון-כרמל לכיוון אום-דרג'ה.

זאב בוים: לכן אני רוצה לומר לחברי הכנסת בכל מה שקשור, אף שרוב הדברים בהצעת האי-אמון הזאת לא היו קשורים לגדר, אבל הכותרת היתה על הגדר - אני חושב שחבר הכנסת אלי ישי שהעלה כאן את העניין הזה, בכל מה שהוא נגע לגדר, אני מקווה, בחלקם של דברים הוא היה פה, אולי הוא עוד שומע - זאת התשובה.

זאב בוים: לכן, בכל מה שקשור לגדר בוודאי לא רק שאין מה לבוא בטענות אל הממשלה ולהציע הצעת אי-אמון בה, אלא להיפך - הממשלה ראויה לכל החיזוק והתמיכה בתחום הזה, ולפיכך אני מציע לחברי הכנסת להדוף ולדחות את הצעת האי-אמון.

זאב בוים: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לסגן השר זאב בוים.

אלי בן-מנחם: הודעה למזכיר הכנסת.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי ועדת הכנסת הניחה על שולחן הכנסת, על-פי סעיף 151 לתקנון הכנסת, הצעה לתיקון סעיף 41 לתקנון.

אריה האן: תודה רבה.

בממשלה בשל: א.

בממשלה בשל: הפגיעה בשירותי הבריאות לאזרחים ובזוגות צעירים בפריפריה;

בממשלה בשל: מהחלטות קודמות בדבר הצורך לפתור את מצוקת הקרקע והדיור במגזר הערבי;

בממשלה בשל: ד.

בממשלה בשל: העלייה החדה באבטלה לשיא חדש בייחוד בקרב נשים ועולים חדשים

אלי בן-מנחם: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון בנושא: העלייה החדה באבטלה לשיא חדש, בייחוד בקרב נשים ועולים חדשים - של עם אחד.

אלי בן-מנחם: יציג את הנושא חבר הכנסת עמיר פרץ.

אלי בן-מנחם: לרשותך עשר דקות.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ב-1966, בדיון בכנסת על המצב החברתי, פנה חבר הכנסת אריה בן-אליעזר מגח"ל לשר העבודה יגאל אלון ואמר לו כך: "לפני ימים אחדים נשאת דבריך על בעיות הביטחון.

עמיר פרץ: שותף אני להנחתך כי מדינת ישראל יהא בכוחה לעמוד מול כל אויב אשר יעז לפגוע בריבונותה ובקיומה.

עמיר פרץ: יש בכוחה לעשות זאת, ואף גם תעשה זאת בימי מבחן.

עמיר פרץ: אולם אין בכוחה של מדינת ישראל, אדוני שר העבודה, לעמוד פנים אל פנים מול ילד או ילדה האומרים: אני רעב.

עמיר פרץ: על הממשלה לתת תשובה מיידית כיצד להבטיח שלא יהיו ילדים בישראל האומרים: רעב אני.

עמיר פרץ: אם אין ביכולתה לעשות, הרי משטר זה היוצר תנאים כאלה, יחויב לרדת, ויפה שעה אחת קודם, כדי שמדינתנו תעמוד במבחן הקיום האנושי והלאומי".

עמיר פרץ: הדיון בכנסת נערך בעקבות דבריה של הילדה יפה כהן, בת 13, מבית-שאן, שאמרה בתוכנית "יום ביישוב" ב"קול ישראל", בדצמבר 1966: "אני רעבה".

עמיר פרץ: משפט אחד, שזעזע את הציבור הישראלי, ובתוך ימים היה לסמל של המיתון, המצוקה והאבטלה הקשה שבאותה עת סבלו מהם ערי הפיתוח.

עמיר פרץ: ב-1966 ראשי מפא"י היו עדיין שאננים.

עמיר פרץ: הסקרים שלהם הראו כי אין סכנת מהפך, אין סכנה שיבוא זעזוע חברתי כלשהו.

עמיר פרץ: אני רוצה לציין נתון אחד, שנראה לקוח מן הדמיון: בבחירות שהיו ב-1965 המערך קיבל 45 מנדטים וגח"ל קיבלו 26 מנדטים.

עמיר פרץ: אבל ב-1969, אחרי אירוע הילדה הרעבה, המערך עדיין קיבל 56 מנדטים, וגח"ל קיבלו 26 מנדטים.

עמיר פרץ: זה נכון, לפעמים תהליכים מתחילים בנקודת זמן מסוימת ומבשילים, והתוצאה שלהם באה רק לאחר כמה שנים.

עמיר פרץ: אני יודע שלמען האמת ההיסטורית צריך לציין, שלאחר כמה שנים, כשאותה ילדה התראיינה ושאלו אותה אם באמת היתה רעבה, היא אמרה: לא, דחפו אותי לומר זאת.

עמיר פרץ: אבל אני רוצה להדגיש כאן, שהשאלה אם הילדה היתה רעבה באמת או לא היא לא השאלה החשובה.

עמיר פרץ: השאלה החשובה ביותר היא מדוע באותה עת הציבור הישראלי הזדעזע מאותה אמירה, שהוא חשב שהיא נכונה, ולא היה מוכן לעמוד ללא תגובה – זו היתה אמירה שלמעשה אף אדם בישראל לא היה יכול להתעלם ממנה.

עמיר פרץ: אני שואל את עצמי כמה שאלות.

עמיר פרץ: אני מנסה לחשוב, איך ייתכן שהיום, במדינה, כשאנו נחשפים למאות אלפי ילדים מתחת לקו העוני, חלקם סובלים חרפת רעב, איך זה קורה שהמדינה עוברת לסדר-היום.

עמיר פרץ: פעם אחר פעם אנחנו זועקים את זעקת הרעבים, אך נראה כאילו שוב ושוב זעקות אלה נופלות על אוזניים אטומות.

עמיר פרץ: אני מנסה לחשוב מדוע הציבור אינו מזדעק, ויש שתי אפשרויות.

עמיר פרץ: האחת – שאנחנו מגזימים בנתונים; שאנחנו ממציאים את הרעבים; שאנחנו ממציאים את הקשישים המושפלים; שאנחנו ממציאים את האמהות הנאנקות.

עמיר פרץ: השנייה – שהממשל מזלזל ומתעלם מהתרחבות הפערים ומהמשבר החברתי.

עמיר פרץ: לגבי האפשרות הראשונה, שהנתונים לא נכונים או מוגזמים, היא אינה יכולה להיות נכונה – נניח שהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מעוותת את הנתונים, הרי המציאות בשטח מדברת.

עמיר פרץ: בכל עיר צומחים בתי-תמחוי, מרכזים לחלוקת מזון, מרכזים לחלוקת בגדים.

עמיר פרץ: אני בטוח שכל שר כאן, כל חבר כנסת, שמבקר היום ביישובים, חווה אותה חוויה שאני חווה.

יצחק כהן: הם לא מבקרים.

יצחק כהן: הם בחוץ-לארץ, הם לא פה.

יצחק כהן: הם מבקרים בניו-יורק, בז'נבה, אצל ג'וליאני.

עמיר פרץ: אני מניח שכן.

עמיר פרץ: חבר הכנסת כהן, את הרישומים של היציאות תשמור לפעם אחרת.

עמיר פרץ: תן לי בבקשה לנסות להסביר דבר קצת יותר עמוק.

עמיר פרץ: כל אחד שמגיע לביקור ביישוב כלשהו, מישהו תופס אותו בשרוול ואומר: הקמתי עמותה שמחלקת מזון, אולי יש לך דרך לעזור לי, לגייס תרומה לעמותה שלי; הקמתי עמותה שמחלקת בגדים.

עמיר פרץ: כולם מתמחים עכשיו בהקמת עמותות ובתי-תמחוי.

עמיר פרץ: והיום – שימו לב מה באוויר – כולנו נערכים למפגן הצדקה הגדול של קמחא דפסחא.

עמיר פרץ: הנה, במדינת ישראל, בעוד חודש, תהיה תחרות, והטלוויזיות יצלמו מרכזי לוגיסטיקה, משאיות שנעות מצד לצד ומחברות את המצות ואת מנות הירקות והבשר והתרנגולות – שומו שמים, בזה המדינה משתבחת?

עמיר פרץ: בזה שהפכנו למרכז צדקה אחד גדול?

עמיר פרץ: במקום שנהיה מדינה שוחרת צדק הפכנו לאלופי הצדקה?

עמיר פרץ: צפיתי לפני חודש, כמו כולכם, בתוכנית "יום טוב", והיתה לי נפש חצויה.

עמיר פרץ: בכל זאת, זו תוכנית שגייסו בה תרומות לילדים במצוקה.

עמיר פרץ: מצד אחד הלב מתמלא גאווה, אתה רואה איך כל אמני ישראל, איך כל האזרחים מתגייסים יחד, מוצאים מכנה משותף שמאחד אותם, כל אחד תורם כמיטב יכולתו.

עמיר פרץ: מצד שני, הלב נחמץ, אתה צופה בתוכנית ובא לך לשקוע בייאוש, כי אתה שואל את עצמך: מה יקרה אם התוכנית לא תצליח?

עמיר פרץ: מה היה קורה אם, חלילה, ההתגייסות ל"יום טוב" לא היתה מצליחה?

עמיר פרץ: האם אותם ילדים, אותן קבוצות, אותן תוכניות מפוארות שהראו לנו בטלוויזיה, של ילדים מנותקים שמצאו בית חם, של ילדים שהיו זקוקים לעזרה ולא מצאו זאת בממשלה, במדינה – האם ייתכן שאם התוכנית לא תצליח אותם ילדים יהיו מופקרים ומושלכים לרחובות?

עמיר פרץ: איך יעלה על הדעת?

עמיר פרץ: המסקנה שלי היא אחת – המסקנה שלי היא שהממשלה הזאת מתעלמת מציבור בוחריה.

עמיר פרץ: אני רוצה לקרוא לכם כמה נתונים מדהימים, שמדאיגים מאוד מבחינה פוליטית, אבל מדאיגים אותי גם מבחינה לאומית.

עמיר פרץ: ב-1999 הצביעו לליכוד באופקים 11%, ומספר דורשי העבודה בה ב-2002 היה 9.4%.

עמיר פרץ: ב-2003 הצביעו לליכוד באופקים 27%, והליכוד נתן להם במתנה תוספת, בונוס, והעלה להם את האבטלה ל-16.5%.

עמיר פרץ: בדימונה הצביעו ב-1999 14.6% לליכוד, והיו בסך הכול 14% דורשי עבודה.

עמיר פרץ: ב-2003 החליטו תושבי דימונה להעניק פרס לליכוד, להחזיר אותו לשלטון, ונתנו לו 40%.

עמיר פרץ: מה הם קיבלו בתמורה?

עמיר פרץ: הליכוד דאג שהאבטלה תעלה ל-18%.

גלעד ארדן: יכול להיות שלאינתיפאדה שאהוד ברק הביא עלינו יש קשר לנושא?

עמיר פרץ: אני לא יודע, אני קורא את הנתונים.

עמיר פרץ: אפשר להתחלק באחריות איך שנוח, כי אחרת אני אגיד לך שכל מה שאתם קוצרים היום זה את פירותיה של הממשלה האחרת.

עמיר פרץ: אני מציע, כמו בממשל תקין, שכל אחד ייקח אחריות לזמן שהוא נמצא בו.

עמיר פרץ: כך אני חושב.

עמיר פרץ: אני לפחות יכול לטעון כלפי כולם, כי לא הייתי לא בממשלה הזאת ולא בממשלה האחרת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עמיר פרץ, תשתדל לסיים.

עמיר פרץ: יש לי פה לקרוא לך כמה נתונים מאוד חשובים.

עמיר פרץ: לדעתי, הם יעניינו מאוד את היושב-ראש.

עמיר פרץ: אני בטוח בכך.

עמיר פרץ: עוד נתון אחד: בעכו למשל, 15% הצביעו לליכוד ב-1999, 14% דורשי עבודה באותה עת.

עמיר פרץ: ב-2003 – 36% הצביעו לליכוד.

עמיר פרץ: ומה קיבלתם, תושבי עכו, בתמורה?

עמיר פרץ: 20% אבטלה.

עמיר פרץ: זה מה שקיבלתם.

עמיר פרץ: זה מה שהליכוד נתן לכם בתמורה.

עמיר פרץ: מה אומרים לי?

עמיר פרץ: אומרים לי: שמע, כל הכבוד לשר האוצר.

עמיר פרץ: מה אתה רוצה משר האוצר?

עמיר פרץ: שר האוצר נוהג מעשה אמיץ.

עמיר פרץ: תראה איזה אומץ לב ציבורי.

עמיר פרץ: תראה איך לא אכפת לו משום פוליטיקה.

עמיר פרץ: תראה איך הוא מכה בבוחרים שלו, תראה איך הוא לא מתחשב בנושאים פוליטיים, איך הוא מתייצב בגבורה מתוך אחריות לאומית.

עמיר פרץ: מה אתה רוצה משר האוצר?

עמיר פרץ: מה עוד אפשר לצפות ממנו?

עמיר פרץ: אני אומר לכם, ששר האוצר ביבי נתניהו יוצא מנקודת הנחה, שתושבי אופקים, אור-עקיבא, בית-שמש, דימונה, ירוחם, קריית-גת, קריית-מלאכי, שדרות, שלומי, קריית-שמונה, עפולה, בית-שאן, חצור, יבנה, לוד, מעלות ושאר ערי הפיתוח, הם בכיס שלו.

עמיר פרץ: שר האוצר מזלזל באוכלוסיות האלה.

עמיר פרץ: שר האוצר חושב שהוא יכול להמשיך, בצדק מבחינתו, להשפיל אותם, להרעיב אותם, לבזות את ילדיהם, לרמוס את קשישיהם, הם ממילא יצביעו בשבילו.

עמיר פרץ: ואני אומר לכם, שר האוצר יעשה הכול כדי לקבל את הלגיטימציה של בעלי ההון, אותה אצולת ממון שמעולם לא קיבלה אותו בגלל דעותיו המדיניות, והיום הוא מוכן למכור את עתידם של בני ערי הפיתוח, עולים חדשים, אוכלוסיות עובדים - את כולם הוא מוכן למכור תמורת כרטיס הכניסה לאליטה הישראלית.

עמיר פרץ: זאת האמת.

עמיר פרץ: שום אומץ לב ציבורי.

עמיר פרץ: זלזול מוחלט.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עמיר פרץ.

עמיר פרץ: לכן אני פונה מעל הבמה הזאת ומישיר מבט לתושבי ערי הפיתוח ואומר לכם, מדינת ישראל התחילה להתחשב בנו רק ביום שבו עשינו את המהפך ב-1977.

עמיר פרץ: אז הבינו שתושבי ערי הפיתוח יודעים גם לבוא חשבון עם מי שמבזה אותם.

עמיר פרץ: היום אני אומר באופן מפורש, שמה שעשה מנחם בגין כאשר הצליח להפיל את החומות בין ארץ-ישראל הראשונה לארץ-ישראל השנייה, היום ביבי נתניהו, שר האוצר, הרים מחדש אותן חומות בין עשירים לעניים, אותן חומות בין הקבוצות במדינת ישראל.

עמיר פרץ: הוא מפלג אותן, משסה בהן, ויוצר את הקרע החברתי העמוק ביותר, שהוא הסכנה הלאומית הכי מסוכנת למדינה הזאת בשנה הזאת, בעת הזאת.

עמיר פרץ: לכן הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון מוחלט.

אלי בן-מנחם: ישיב בשם הממשלה השר אולמרט.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אהוד, תודה שלעמיר היה נאום מצוין.

אהוד אולמרט: איך אתה יודע מתי נאום הוא נהדר?

אברהם-בייגה שוחט: כשהוא מתאר את האמת.

אהוד אולמרט: ככל שהפער בין הנאום לבין המציאות יותר גדול, כך הנאום יותר נהדר.

אהוד אולמרט: כי אחרת לא צריך לנאום כל כך.

אברהם-בייגה שוחט: הנאום הזה הגדיר בדיוק את המציאות.

אהוד אולמרט: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אני לא רוצה להתווכח עם חבר הכנסת פרץ על דבר אחד: על כך שכל זמן שיש מובטל אחד, כל זמן שיש אדם אחד שחי מהבטחת הכנסה, מוטלת על כולנו, בראש וראשונה עלינו, על הממשלה, האחריות ליצור את התנאים שיבטיחו לו, לילדיו, לבני משפחתו, קיום בכבוד.

אהוד אולמרט: הואיל ויש לנו הרבה יותר ממובטל אחד, אין ספק שהאחריות הזאת מוטלת בראש ובראשונה עלינו.

אהוד אולמרט: לא באתי לכאן עכשיו כדי להתנצח ולחלק אחריות, לפזר ולטשטש אותה.

אהוד אולמרט: זה תמיד מוטל בראש ובראשונה על הממשלה.

אהוד אולמרט: מבחינה זאת חלוקת התפקידים בינינו לביניכם מראש נותנת לכם יתרון עצום בוויכוח מן הסוג הזה כשאתם עולים על הבמה.

עמיר פרץ: אנחנו באנו - - -

אהוד אולמרט: אני יודע.

אהוד אולמרט: אבל היות ששנינו דואגים למשפחות במצוקה, אני חושב ששנינו נגיע מהר מאוד למסקנה, שכדאי שאתם תמשיכו לצעוק ואנחנו נמשיך לעבוד כדי לדאוג לכם.

אהוד אולמרט: קודם כול אני רוצה לומר, כדי שלא אצטרך לחזור על זה בהמשך, שאני דוחה על הסף את הלשון הקלה הזאת על שר האוצר ועל מניעיו.

אהוד אולמרט: אפשר להסכים עם מדיניותו ואפשר לחלוק עליה, וזה לגיטימי; בוודאי לאופוזיציה, לראש ההסתדרות, למנהיג ההסתדרות שמתוקף המציאות נמצא בצד השני של המתרס, שגם אם הוא מבין, כפי שאני משוכנע שעמיר מבין שחלק גדול מהצעדים שננקטו על-ידי הממשלה יועילו לעובדים ולמשפחות במצוקה, הוא צריך לתקוף.

אהוד אולמרט: אבל מכאן ועד לייחס לשר האוצר כוונות מהסוג הזה, לפי דעתי, הדרך רחוקה מאוד.

אהוד אולמרט: אין לי אפילו גרם אחד של הרהור או ערעור או ספק במחויבות הבלתי-מוגבלת של שר האוצר לעשות הכול כדי שכל משפחה במדינת ישראל תתקיים בכבוד, שכל עובד יוכל לעבוד ולהרוויח לפרנסתו ביושר ובכבוד.

אהוד אולמרט: ודאי שאי-אפשר לומר עליו שהוא נכנס למשרד האוצר בתנאים של מצוקה שאי-אפשר לטעות בה ולהגיד שלמישהו היו פתרונות קסם כאלה שבלחיצה על כפתור אפשר היה לשנות את כל המציאות הזאת.

אהוד אולמרט: עם כל הכבוד לידידי עמיר פרץ, שאני קורא לו ידידי אף שאנחנו בני-פלוגתא בנושאים האלה, אני חושב שזאת הגזמה לא הוגנת.

אהוד אולמרט: שר האוצר לא עשה שום דבר לא בשמחה ולא בששון, ולא באיזו החלטה שרירותית לפגוע בשכבות הנזקקות, אף שכאילו הן בסיס הכוח הפוליטי של מפלגתו, כדי להוכיח משהו למישהו.

אהוד אולמרט: אם חס וחלילה מישהו נפגע, זה מדיר שינה מעיניו כמו מעיניך.

אהוד אולמרט: אין לי ספק בכך.

אהוד אולמרט: אני רוצה להתייחס בקצרה לשלושה היבטים.

אהוד אולמרט: קודם כול, אין ויכוח בדבר אחד – שבשלושת הרבעונים האחרונים היו התחלות - אני אומר בזהירות - היו התחלות של סימנים חיוביים להתחלה של צמיחה במשק.

אהוד אולמרט: זה התחיל בגידול בשיעור שנתי של 2.6% לרבעון.

אהוד אולמרט: ברבעון האחרון של שנת 2003 הגידול אפילו היה 2.8% ברמה שנתית.

אהוד אולמרט: כמובן, סך כל הגידול ב-2003 היה 1.3%, שיטען מי שיטען שזה לא גידול ריאלי, וזה נכון.

אהוד אולמרט: כי אם הגידול במספר האוכלוסין במדינה הוא 1.7% - - -

אברהם-בייגה שוחט: לא.

אברהם-בייגה שוחט: 2.2%.

אהוד אולמרט: לא.

אהוד אולמרט: הגידול הוא 1.7%, לפי הנתונים שאני יודע, בייגה.

אהוד אולמרט: מכל מקום, זה עוד קצת, אבל אין ויכוח שגידול של 1.3% הוא לא גידול ריאלי, משום שפר-נפש הוא נופל מהגידול הממוצע באוכלוסייה, ולכן התוצאה היא עדיין שלילית.

אהוד אולמרט: אבל בהשוואה לירידה של 0.8% בשנת 2002 ו-0.9% בשנת 2001, אלה סימנים חיוביים כשהם שיטתיים לאורך שלושה רבעים.

אהוד אולמרט: זה דבר אחד.

אהוד אולמרט: עכשיו משהו בעניין הנתונים על התעסוקה.

אהוד אולמרט: הרבעון האחרון של שנת 2003 מצביע על עלייה ל-10.9% אבטלה, בהשוואה ל-10.7% ברבעון השלישי.

אהוד אולמרט: כלומר, מספר הבלתי-מועסקים עלה מ-279,700 ל-287,200.

אברהם-בייגה שוחט: שיא של כל הזמנים.

אהוד אולמרט: יחד עם זה, באותה תקופה עצמה עלה מספר המועסקים ב-1.3%, מ-2 מיליונים ו-328,600 ל-2 מיליונים ו-358,700, כלומר, תוספת של 30,100 מועסקים.

עמיר פרץ: אדוני השר, 60,000 הם תוספת טבעית שמתרחשת מאליה, שתדע.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עמיר פרץ, הוא מדבר אליך.

אהוד אולמרט: אני רוצה לומר משהו על המספרים.

אהוד אולמרט: קודם כול, הגידול באבטלה מוסבר בכך שחל גידול בשיעור המשתתפים בכוח העבודה ברבעון האחרון, מ-54.3% ל-54.8%.

אהוד אולמרט: כלומר, כוח העבודה גדל מ-2.6% ל-2.645%, כך שמתוך התוספת של המועסקים, 30,000 הצטרפו למעגל העבודה, ו-7,500 הצטרפו למעגל הבלתי- מועסקים.

אהוד אולמרט: המספר המוגבר של מבקשי הבטחת הכנסה, כפי שאתם יודעים היטב, הוא תוצאה בלתי נמנעת מחוק ההסדרים של 2003 – מביטול הפטור למבחני הכנסה.

אהוד אולמרט: בשל ביטול הפטור הזה, נוספו הרבה מאוד אנשים שלא היו מועסקים גם קודם לכן, אבל לא היו צריכים להתייצב – משום שהם נאלצו להתייצב, נומינלית המספר שלהם גדל, אף שזה לא באמת משקף שינוי מהותי, כי גם קודם לכן הם היו בלתי מועסקים.

אהוד אולמרט: עם זה, אנחנו רואים שבתחילת השנה יש התחלה של ירידה משמעותית במספר דורשי העבודה.

אהוד אולמרט: בעוד אשר בשנת 2003 המספר גדל ב-1.9%, בינואר 2004 הוא ירד ל-0.7%.

אהוד אולמרט: לכן אני אומר, שגם כאשר, למשל, מספר מבקשי הבטחת הכנסה - - -

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת קולט אביטל, חבר הכנסת שריד, זה קצת מפריע.

אהוד אולמרט: - - - גם אם מספר תובעי הבטחת הכנסה גדל ב-2.3% ברבעון האחרון, הרי שהגידול השנתי הממוצע היה 4.3%, כך שגם כאן אנחנו רואים מגמה של קיטון בעלייה.

אהוד אולמרט: אגב, בתחום של הורים יחידים יש ירידה של 4,700 במספר דורשי העבודה, שזה 21.8% פחות בהשוואה לחודש הקודם.

אהוד אולמרט: אני לא יכול שלא לראות בכך מגמה חיובית מסוימת, תוצאת התוכנית שהפעלנו – שירות התעסוקה ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה – שבזמננו גיבשנו, שר האוצר ואני, למשפחות חד-הוריות.

אהוד אולמרט: זה מתחיל להשתקף.

דוד טל: אבל אתה לא רואה מגמה שלילית בעלייה באבטלה?

דוד טל: הבנתי את מה שאמרת על ספטמבר.

אהוד אולמרט: לא רק זה.

אהוד אולמרט: אם הבנת, הבנת גם שחלק מהגידול במספר הנרשמים אינו משקף שינוי מהותי, אלא משקף רק את העובדה שבגלל ביטול הפטור ממבחן הכנסה נאלצו הרבה מאוד אנשים להתייצב, ולכן המספר גדל, אף שזה לא משקף שינוי מהותי.

אברהם-בייגה שוחט: כבוד השר, יש לך טעות.

אברהם-בייגה שוחט: המספר 10.9% הוא לא מספר של משרד העבודה, אלא של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אברהם-בייגה שוחט: זה נעשה באמצעות סקר.

אהוד אולמרט: מה זה חשוב?

אברהם-בייגה שוחט: זה חשוב מאוד.

אהוד אולמרט: מה זה חשוב אם זה מספר של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה?

אהוד אולמרט: הוא מתאר את המציאות.

אהוד אולמרט: אתה צריך לנסות להסביר מנין זה נובע.

אהוד אולמרט: יש גם גידול של 2.3% במספר הנרשמים, ולזה הוא התייחס – למבקשי השלמת הכנסה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני השר, המספר חשוב.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בייגה שוחט, יש לנו עוד יום ארוך מאוד.

אלי בן-מנחם: אני מבקש לאפשר לשר לסיים.

אהוד אולמרט: המספר 10.9%, שאתה מדבר עליו, חל על הרבעון האחרון של שנת 2003, שזה בכל זאת לפני שלושה חודשים.

אהוד אולמרט: המגמות – ואמרתי את זה קודם, פשוט היית עסוק עם היושב-ראש לשעבר של מרצ ולכן לא שמעת – אמרתי שהמגמות שאנחנו רואים בתחילת 2004 מצביעות על קיטון ניכר בגידול של המספרים האלה.

אהוד אולמרט: אני רוצה לומר שתי הערות לסיכום התשובה שלי.

אהוד אולמרט: אם אנחנו מתייחסים למצב במקרו – בשדרות, בירוחם, בנתיבות, בעכו או במקומות אחרים - - -

חיים אורון: תוסיף גם את רהט, שיהיה ברור.

אהוד אולמרט: בעכו אני מתייחס גם ליהודים וגם לערבים – במקרה דנתי בזה עכשיו למטה בדיון אחר.

אהוד אולמרט: אין ספק, ואמרתי את זה קודם: לא אני, ולא הממשלה, ולא שר האוצר – אף אחד מאתנו לא מטיל אחריות על מישהו זולתנו.

אהוד אולמרט: האחריות לשיפור מצבם של כל אלה שחיים במצוקה, שנאלצים לחיות מהבטחת הכנסה – האחריות הזאת מוטלת עלינו, ועלינו בלבד.

אהוד אולמרט: אנחנו יכולים לתת עשרים אלף תירוצים והסברים במונחי תהליכים, השפעות חיצוניות, השפעות פנימיות – כל זה לא משנה.

אהוד אולמרט: אנחנו החלטנו על קו של מדיניות מסוימת, והמדיניות הזאת חייבת – כך אנחנו מאמינים בכל לבנו – לעודד צמיחה.

אהוד אולמרט: נכון שהשלב הראשון שלה – שמראית העין הראשונה היא של צעדים מכאיבים, של קיצוצים קשים, אבל המגמה שמתחילה להסתמן, שבאה לידי ביטוי גם בביקורות שאנחנו שומעים מכל המומחים מחוץ-לארץ, היא שהשנה צפוי לנו בצמיחה במשק גידול משמעותי יותר מכפי שהיה בכל השנים האחרונות, והגידול הזה ייצור מקומות תעסוקה חדשים ויגדיל את רמת ההכנסה.

אהוד אולמרט: הוא כבר מתבטא בהגדלת הצריכה הפרטית, באופן שמצביע על כיוון חיובי.

אהוד אולמרט: זה תהליך ארוך.

אהוד אולמרט: בתהליך הזה אתה תמשיך למתוח עלינו ביקורת, ואתה תשתמש בכל הזדמנות כדי להתריע על סבלם האמיתי, מעורר החרדה ומעורר הכאב של רבים באוכלוסייה הישראלית, ואנחנו נעשה כל מאמץ להתמודד, ולתת עוד תשובות, וליצור עוד אמצעים, ולהשפיע על תהליכים נוספים, כדי שהאוכלוסייה הזאת תצטמצם ומצבה ישתפר.

אהוד אולמרט: במידה שאנחנו יכולים להתבונן במספרים של ראשית שנת 2004, אני חושב שיש לנו בסיס להיות יותר אופטימים.

אהוד אולמרט: אני לא אומר שצריך לצאת כבר בתחושה של ביטחון מלא – אין שום ביטחון מלא, כל תהפוכה קטנה במצב שסביבנו משפיעה על האווירה הכללית ובסופו של דבר משפיעה גם על המצב הכלכלי, ואני לא מזלזל בזה.

אהוד אולמרט: אני לא בטוח בשום דבר, אני לא משוכנע בוודאות גמורה.

אהוד אולמרט: אני כן חושב שהמספרים האלה מתחילים להצביע על האפשרות שהאמצעים שהממשלה נקטה, בהנהגת שר האוצר נתניהו בראש ובראשונה, יכול להיות שיש בהם גרעין של אופטימיות ותהליך חיובי.

אהוד אולמרט: אני מבין את הצורך הפרלמנטרי הציבורי שלך להציע אי-אמון, אבל אני חושב שאם יש לך בסיס למשהו דווקא בתקופה האחרונה, זה לומר לממשלה כל הכבוד על ההחלטות הקשות שהיית מוכנה לקבל, בנושאים האלה כמו בנושאים אחרים, ואנחנו מקווים שהמגמות שהתחילו להסתמן יימשכו, כדי להביא לשיפור משמעותי במצב המשק.

אהוד אולמרט: על כן, אדוני היושב-ראש, אני נאלץ להמליץ שהכנסת לא תקבל את הצעתו של חבר הכנסת עמיר פרץ ותדחה את ההצעה להביע אי-אמון בממשלה.

אהוד אולמרט: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לסגן ראש הממשלה אהוד אולמרט.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

אלי בן-מנחם: אני מבקש מכל חברי הכנסת להקפיד על הזמן המוקצב להם.

נסים דהן: מה זה רשימת הדוברים?

נסים דהן: זה אי-אמון, נגמר הסיפור.

אלי בן-מנחם: תודה, חבר הכנסת נסים דהן.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: הסיעות עוד לא דיברו.

נסים דהן: הסיעות עוד לא דיברו?

נסים דהן: אז איך השר השיב?

אלי בן-מנחם: השר השיב אחרי האי-אמון.

אלי בן-מנחם: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת קולט אביטל, לרשותך שלוש דקות.

אלי בן-מנחם: אני מבקש מחברי הכנסת להקפיד על הזמן, להסתכל למעלה ולתכנן את הנאום בהתאם לזמן המוקצב להם.

אלי בן-מנחם: אחריה – חברת הכנסת רוחמה אברהם.

אלי בן-מנחם: שנייה אחת, חברת הכנסת אביטל, אני רוצה לקרוא את כל רשימת הדוברים, כדי שהם יהיו כאן:

אלי בן-מנחם: חברי הכנסת קולט אביטל, רוחמה אברהם, אהוד רצאבי, יצחק כהן, אריה אלדד, אבשלום וילן, גילה פינקלשטיין, יהדות התורה - יחליטו מי הדובר שלהם.

אלי בן-מנחם: חברי הכנסת אחמד טיבי, דוד טל, ג'מאל זחאלקה, עבד-אלמאלכ דהאמשה - הוקצבו שלוש דקות לכל אחד.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חברת הכנסת קולט אביטל.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מוכרחה להגיד שהקשבתי קשב רב לדברי השר ואני רוצה להזכיר רק מה שאמר יהודה הלוי ב"הכוזרי": כוונותיך רצויות, אבל מעשיך אינם רצויים.

קולט אביטל: אני שמחה שהשר מודה בכך שהוא יודע מה המצוקות האמיתיות.

קולט אביטל: אני לא מתרשמת שלבו מלא חמלה.

קולט אביטל: כי אין יום שבו אנחנו לא קמים לבוקר של גזירות כלכליות חדשות; אין יום שבו לא מתמוטטים אנשים קשי-יום, מוסדות, מפעלים, בתי-חולים, עסקים ומשפחות; אין יום בלי פיטורים; אין יום בלי רעב של ילדים והשפלת הורים, ואין יום שבו הייאוש לא מכה בדלת.

קולט אביטל: נציגי הממשלה - ואני כבר רואה מה יגידו כאן - יכולים לבוא ולטעון שוב שנשק האי-אמון שחוק.

קולט אביטל: מה ששחוק הוא חוש הבושה של חבריה, חוש ההגינות, חוש היושר, המוסר והצדק האלמנטריים.

קולט אביטל: אזרחי המדינה שלחמו במערכות ישראל ונותרו נכים, זוכים היום ליחס אכזרי, זכויותיהם מקוצצות, והם לעתים חסרי כול.

קולט אביטל: אזרחי המדינה הוותיקים, שהרימו בזיעת אפם מפעל לתפארת, שמתפורר היום מול עיניהם, נותרו גם הם ללא טיפול, ללא סעד, ללא מזור.

קולט אביטל: נגמרה הבושה וחמלה מעולם לא היתה.

קולט אביטל: את קולו של שר הבריאות אנחנו שומעים בג'ינגלים השכם והערב: אנא, תרמו איברים.

קולט אביטל: אך את קולו לא שמענו כאשר קיצצו שוב את תקציב משרדו.

קולט אביטל: הוא קיבל את הקיצוץ בקול ענות חלושה, והקיצוץ הרי פירושו סגירת בתי-חולים סיעודיים, סגירת בתי-חולים לחולי נפש; פירושו שפנסיונרים ומעוטי יכולת לא יוכלו עוד לרכוש או לקבל תרופות שבלעדיהן נגזר עליהם גזר-דין מוות.

קולט אביטל: אין יום שבו אנחנו לא משכימים למציאות שבה אין קיצוצים וגזירות נוספים לציבורי העולים, אותו ציבור שלו כל כך ייחלנו.

קולט אביטל: ואם זה אינו מספיק, גם את התושבים החוזרים הפוטנציאלים, את הישראלים שאולי, אולי אפשר היה לשכנע לחזור, גם את אלה החליטה הממשלה להעניש.

קולט אביטל: אתמול, למשל, התבשרנו שהוחלט לבטל לעולים זכויות אישיות כמו רכישת רכב, והאבסורד הוא שהממשלה לא תרוויח מכך, שכן אם עולה לא יוכל לקנות את הרכב או את הריהוט, ממילא הוא לא ישלם את המסים, לרבות מסים עקיפים.

קולט אביטל: ולכן, הממשלה לא תרוויח, אבל העולים יפסידו.

קולט אביטל: גזירות אלה חלות, כמובן, גם על התושבים החוזרים, אך אלה יצטרכו, נוסף על כך, לשלם גם קנס על כך שנעדרו מהארץ, אם לא יעבירו לביטוח הלאומי סכום של 30,000 דולר.

קולט אביטל: תקשיב לי, אדוני היושב-ראש: אם תושב חוזר לא יחזיר לביטוח הלאומי 30,000 דולר, הוא לא יוכל לזכות לביטוח רפואי.

קולט אביטל: על כל אלה אפשר להגיד רק דבר אחד: די לצביעות, די לציניות ודי לרשעות.

קולט אביטל: הפסיקו כבר להתאכזר לעם הזה.

קולט אביטל: לכל אלה שטוענים שאנחנו מרבים בהצעות אי-אמון, אני מבקשת להגיד רק דבר אחד: לא.

קולט אביטל: בשלב זה אולי לא נצליח לשנות את רוע הגזירה, לא נצליח לשנות את מדיניות הממשלה הזאת, אך כדאי שהציבור בבית ידע: ימיה של הממשלה ספורים.

קולט אביטל: כדאי שתדעו שכל הגזירות האלה מקצרות את ימיה של הממשלה הרעה הזאת, כי לציבור פשוט נמאס.

קולט אביטל: ולכן אני קוראת לחברי הכנסת להצטרף אלינו, לשמוע את רחשי לבם של תושבי דימונה ואופקים וירוחם וקריית-שמונה ונצרת ורהט, ולהצביע אי-אמון.

קולט אביטל: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת קולט אביטל.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת רוחמה אברהם, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את דבריה של חברתי קולט אביטל, חברת הכנסת קולט אביטל.

רוחמה אברהם-בלילא: היא צריכה לספק לנו ממחטות, כי כמעט עמדתי לבכות בגלל המציאות העגומה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שאת מאוד מגזימה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל זה בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: נו, את יודעת שאתם תשבו עוד הרבה זמן באופוזיציה.

יצחק כהן: גן-עדן, גן-עדן.

יצחק כהן: רוחמה, גן-עדן.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, מצד שני, אני רוצה לדבר על הנושא של האי-אמון של סיעת בל"ד.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שדרושה לא מעט חוצפה אלא הרבה מאוד חוצפה מצד חברי הכנסת הערבים שהגישו את הצעת האי-אמון בעניין הקרקעות.

רוחמה אברהם-בלילא: החיפוי שנותנים חברי הכנסת הערבים לפורעי החוק שגוזלים יום-יום את אדמות המדינה, הוא מעשה שלא ייעשה, ועלינו, חברי הבית הזה, להוקיעו מכול וכול.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אצלכם זה טבו.

רוחמה אברהם-בלילא: אצלכם, זה זכויות אדם.

רוחמה אברהם-בלילא: זכות למה?

רוחמה אברהם-בלילא: אני שואלת.

רוחמה אברהם-בלילא: זכות לעבור על החוק, להתפרע, לפצוע 16 שוטרים?

רוחמה אברהם-בלילא: הרי שמעתם את מסכת התלאות שפירט פה השר, את מסכת התלאות שעברה מערכת בתי-המשפט עד שהיא החליטה להוציא לפועל את הצו.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל בכל מה שקשור לנושאים פליליים כאלה ואחרים, בכל מה שקשור לשוד הקרקעות הגדול, אתם תעשו הכול כדי להגן על זה.

רוחמה אברהם-בלילא: התופעה הזאת, התופעה הזאת של ההשתלטות על אדמות מדינה, לרבות הבנייה הבלתי-חוקית - אני חוזרת ואני אחזור כל פעם מחדש: זו רעידת האדמה של שלטון החוק שמופר בישראל יום-יום, שעה-שעה.

רוחמה אברהם-בלילא: זוהי רעידת אדמה שבה נגזלים מאות אלפי דונם של אדמה יקרה; אדמה יקרה מאוד, חברי חברי הכנסת, תרתי משמע.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר נהרסו שלושה בתים בכפר בענה.

רוחמה אברהם-בלילא: חשוב להדגיש ולהבהיר - ואני רוצה להזכיר לכם, חברי הכנסת מהסיעות הערביות: הבתים האלה נהרסו על-פי צו של בית-משפט.

רוחמה אברהם-בלילא: הבתים האלה נהרסו כי הם נבנו באופן בלתי חוקי.

רוחמה אברהם-בלילא: הם נהרסו, כי הקרקע שעליה הם נבנו היא קרקע בבעלות של המינהל.

אילן שלגי: רוחמה, מה עם המאחזים הבלתי-חוקיים?

אילן שלגי: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: בינתיים אני מדברת על התופעה של הבנייה הבלתי-חוקית בתוך גבולות "הקו הירוק", חבר הכנסת שלגי.

אילן שלגי: כל מקום שבו מדינת ישראל שולטת, צריך לקיים את החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: ואותם בתים נהרסו, כי חלקת האדמה הזאת - בוא נשמע מה יש לך להגיד עכשיו - אותם בתים שנהרסו נבנו על חלקת אדמה שהיתה מיועדת לבנייה לזוגות צעירים מאותו כפר.

רוחמה אברהם-בלילא: איפה אותם חברי הכנסת, שלא דיברו ולא הזכירו מלה בעניין הזה אבל נתנו מלה והגנה חד-משמעית על בני משפחת תיתי, שהם כמדומני חברי סיעת בל"ד, ועליהם הם מוכנים להגן בגופם ובנפשם, וגם לעשות את הכול כדי שהם יעברו על החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: בנוסף, אני רוצה להבהיר ולהדגיש שמתנהל מאבק משפטי נגד בנייתם של שבעה בתים נוספים באותו כפר, בבענה, על אדמות שהן בבעלותו של מינהל מקרקעי ישראל, ואני מקווה שהנושא זה ימוצה עד תום.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמה מבנים ללא רשיון צריכים להיבנות כדי שנבין שמדובר בדרך שיטתית ומתוכננת?

רוחמה אברהם-בלילא: כמה דונמים של קרקעות צריכים לצאת משליטתנו כדי שנתעורר?

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבינה את דמעות התנין של חברי הכנסת שהעלו את הצעת האי-אמון, אבל איפה אתם הייתם כשלפני שבועיים הצעתי להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא, שתבחן את כל הסוגיה הזאת?

רוחמה אברהם-בלילא: מדוע אז התנגדתם להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית?

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא שומעת, ולו הגה מפיכם גם עכשיו.

רוחמה אברהם-בלילא: לדבר אחד אתם מסכימים - שצריך להגיע להסדר ולסדר, אבל קודם כול צריך לכבד את שלטון החוק במדינה, ולא שמעתי אתכם מוקיעים את התופעה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מציעה לכם, חברי הכנסת הערבים - שאף אחד מהם לא נמצא, כי קשה להם לשמוע את העובדות האלה - להסיר את הצעת האי-אמון של היום, והמבחן האמיתי לטענות האלה יהיה כשאביא שוב למליאה את בקשתי להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הבנייה הבלתי-חוקית.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מתכוונת להביא את זה, וזו תהיה ההוכחה הניצחת לרצינות כוונותיכם לפתור את הבעיה, שהיא בעיה קשה והגיע הזמן לפתור אותה.

רוחמה אברהם-בלילא: ולכן, אני מציעה לדחות על הסף את הצעת האי-אמון הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אהוד רצאבי, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת יצחק כהן.

אהוד רצאבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אחת מהצעות האי-אמון נגעה באבטלה.

אהוד רצאבי: הייתי רוצה לקשור את דבריו של השר נתניהו, שר האוצר, בישיבת ועדת הכספים מהבוקר דווקא לנושא האבטלה.

אהוד רצאבי: שר האוצר הציג לנו נתונים ותוכניות, והנתונים כפי שהם נראים היום - נראים מצוין.

אהוד רצאבי: שר האוצר דיבר על האפשרות להקמת קזינו, דהיינו לגיטימציה של נושא הקזינו, או ההימורים החוקיים, באילת.

אהוד רצאבי: על זה דובר גם בזמנו באזור - איך זה נקרא שם?

אהוד רצאבי: מכתש רמון?

בנימין אלון: מצפה-רמון.

אהוד רצאבי: מצפה-רמון, סליחה ותודה.

אהוד רצאבי: אני חושב שהרעיון הזה הוא רעיון טוב, הרעיון הזה כבר נדון פעמים מספר מעל דוכן הכנסת.

אהוד רצאבי: כפי שנאמר גם אז - נושא ההימורים הוא נושא שאי-אפשר לעצור אותו.

אהוד רצאבי: מי שרוצה להמר - מהמר.

אהוד רצאבי: היום הנושא הזה הוא לא חוקי.

אהוד רצאבי: אנשים שרוצים להמר באופן חוקי יוצאים מן הארץ, נוסעים לבתי-הימורים מחוץ לישראל - אם זה היה בזמנו בטורקיה, אם ביריחו, ויש כמובן ביוון, באנגליה, בארצות-הברית ובמקומות אחרים - אבל רובם מהמרים דווקא פה, בבתים במרכז הארץ ובכל מקום אחר.

אהוד רצאבי: סגירת אוניות הקזינו באילת גרמה במישרין - עוד באותו יום - ל-300 מובטלים.

אהוד רצאבי: האפשרות לקחת את נושא ההימורים, ליצור לו לגיטימציה תחת פיקוח ממשלתי, תגרום להקטנת האבטלה ללא כל ספק, תגרום לאלפי מקומות עבודה ללא כל ספק, תגרום לתיירות ולעסקים נלווים מסביב - אם מסעדות, אם בתי-מלון, אם תעסוקה לענפי התחבורה, בכל נושא ונושא, אם לתיירות - ועל כן, יש לעודד נושא זה.

אהוד רצאבי: אני מקווה מאוד שהנושא הזה יעלה בקרוב לדיונים בכנסת, או בהצעת חוק פרטית או בהצעת חוק ממשלתית, כי חבל על כל רגע שעובר.

אהוד רצאבי: דבר נוסף הוא הסרת החסמים.

אהוד רצאבי: השר נתניהו דיבר על הסרת חסמים בשוק, שמעכבים את ההתפתחות של הכלכלה ואת הצמיחה במשק.

אהוד רצאבי: יש נושא אחד שלא מטופל עד היום כפי שצריך - כל נושא החקיקה הפיסקלית למעשה מתעכב היום; אף משקיע לא יבוא לארץ ואף משקיע ישראלי לא יישאר בה, אם הוא יצטרך להשקיע בתנאים של חוסר ודאות.

אהוד רצאבי: מצב שבו אדם מחוץ-לארץ או תושב ישראל לא יודע מה יהיה חוק השקעות הון - כי הוא הוארך בסך הכול בחצי שנה; מצב שבו אדם לא יודע - אלא חודשיים מאוחר יותר - אם חוק התיאומים יופעל או לא יופעל; אם הרפורמה במס מקרקעין תימשך או לא תימשך, כי היא כבר הסתיימה בדצמבר 2003 והיום כל המשקיעים בשוק הנדל"ן למעשה אינם מודעים לזכויות שלהם, ואם בכלל תהיה אפשרות להיכנס למסע של פינוי-בינוי, עסקאות קומבינציה, וכן הלאה.

אהוד רצאבי: האי-ודאות הזאת היא אם כל רע, ויש לשרשה.

אהוד רצאבי: אני קורא לשר האוצר ולשר במשרד האוצר לגרום לכך שחוקים ואישורים לחוקים יגיעו לשולחן הכנסת לאישור במהירות האפשרית ובמועד, ואף פעם לא באופן רטרואקטיבי.

אהוד רצאבי: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה רבה רבה לחבר הכנסת אהוד רצאבי.

אלי בן-מנחם: רבותי, תיקחו ממנו דוגמה, הוא עשה את זה בפחות משלוש דקות.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איציק כהן, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אני אומר לך מראש - תתמקד בנאום ותשתדל שזה יהיה בתוך שלוש הדקות.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאני אתייחס לנושא הצעת האי-אמון שלנו בממשלה הזאת, ואנחנו מביעים בממשלה הזאת אי-אמון מוחלט, וטוב יהיה לעם היושב בציון אם הממשלה הזאת תחלוף לה מן העולם - התייחסות להשתלחות באחת ההופעות הנדירות של שר התמ"ת, המסחר והתעשייה, והתקשורת, וממונה על מינהל מקרקעי ישראל, ועוד כמה תפקידים; וסגן ראש הממשלה, וממלא-מקום ראש הממשלה - - -

אבשלום וילן: שר העבודה.

יצחק כהן: שר העבודה.

יצחק כהן: באחת ההופעות הנדירות שלו בבית הזה, מכיוון שהוא תמיד בחו"ל, הוא אף פעם לא פה - - -

דוד אזולאי: שכחת עוד משהו - אהוד אולמרט, שר החוץ.

יצחק כהן: ראינו פה איך הוא קרס והתמוטט - - -

חיים כץ: למה השעון לא עובד?

אלי בן-מנחם: צודק.

יצחק כהן: הוא התמוטט מול הציבור היושב בכנסת, והשתלח ואמר דברים שהאוזן לא סובלת לשמוע - זה שר מגלומן שלקח על עצמו תפקידים בלי סוף.

יצחק כהן: אני לא יודע אם בזמן הקצר - המעט שהוא נמצא בארץ - אם הוא מצליח בכלל להופיע, גם במבט, לראות את כל המשרדים שהוא לקח לו, וההשתלחות שלו - אני רק רוצה לקרוא פסוק ממשלי: "תחת שלוש רגזה ארץ ותחת ארבע לא תוכל שאת; תחת עבד כי ימלוך ונבל כי ישבע לחם".

יצחק כהן: "תחת עבד כי ימלוך ונבל כי ישבע לחם" - אדם שיצא בשולי הרשימה בפריימריס מופיע פה בהופעות נדירות, משתלח פה בחברי כנסת; אדם גס רוח שדרדר את הציבוריות הישראלית בכל התפקידים שהוא מילא בעבר לעברי פי-פחת, לתהומות שאין להם אח ורע; אדם שבכל התפקידים שהוא נשא היה כישלון לדיראון עולם.

יצחק כהן: זה מה שיש לי להגיד על האיש.

יצחק כהן: כשהוא טס למזרח-אירופה במטוס פרטי, של אחת מהמשפחות העשירות בארץ, פה בארץ הוא זרק פצצה והעלה את מחיר הלחם לאותם עניים אומללים.

יצחק כהן: אז זה מה שיש לי להגיד עליו: "תחת שלוש רגזה ארץ ותחת ארבע לא תוכל שאת; תחת עבד כי ימלוך ונבל כי ישבע לחם".

יצחק כהן: עכשיו, אדוני, לנאום - למה אנחנו מביעים את האי-אמון בממשלה.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, מאז 1989 היו יוזמות - אני יכול למנות אותן.

יצחק כהן: תוכנית השלום של ממשלת האחדות הלאומית, הידועה גם כיוזמת השלום שמיר-רבין - ב-14 במאי 1989; ועידת מדריד - 30 באוקטובר עד 2 בנובמבר 1991; הצהרת העקרונות, הסכמי אוסלו - 13 בספטמבר 1993; הסכם קהיר - 4 במאי 1994 - גם בהסכמי אוסלו 2; הסכם ביניים בטאבה - 28 בספטמבר 1995 - הסכמי ומזכרי אוסלו 2; מסמך ביילין–אבו-מאזן - 1 בנובמבר 1995; הסכם חברון - 15 בינואר 1997; מסמך ביילין–איתן - 22 בינואר 1997; מזכר "נהר וואי" של בנימין נתניהו - 2 באוקטובר 1998; מזכר שארם-א-שיח' שנודע גם בכינוי "וואי פלוס" - 4 בספטמבר 1999; ועידת קמפ-דייוויד - מ-11 ועד 25 ביולי 2000; מפגש טאבה - מ-21 עד 27 בינואר 2001.

יצחק כהן: דוח-מיצ'ל - הוגש לנשיא ארצות-הברית ב-30 באפריל ופורסם ב-21 במאי 2001; מתווה טנט - הוגש לישראל ב-7 ביוני 2001; החלטת מועצת הביטחון 1397 - 12 במרס 2002; הצעת השלום הסעודית - פורסמה ב-25 במאי 2002.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יצחק כהן, עוד כמה זמן אתה צריך?

אלי בן-מנחם: פשוט תגיד לי כמה זמן מוקצב לך, פלוס דקה נוספת.

יצחק כהן: חמש דקות ואני גומר.

אלי בן-מנחם: אז יש לך עוד חצי דקה.

אלי בן-מנחם: תשתדל.

יצחק כהן: אני אסיים בזה.

יצחק כהן: הצעת השלום הסעודית - 25 באפריל 2002; הצעת העקרונות של איילון, ראש השב"כ לשעבר, ונוסייבה - ינואר 2003; מפת הדרכים של בוש - 30 באפריל 2003; יוזמת ז'נבה - 12 באוקטובר 2003.

יצחק כהן: מה אני רוצה לומר, אדוני?

יצחק כהן: כל היוזמות האלה לא הגיעו לרמת ההפקרות של התוכנית האחרונה שאנחנו שומעים עליה, על נטישת יישובים ללא הסכם, חיזוק הטרור – פרס לטרור.

יצחק כהן: כל מה שקראתי, אדוני – אפילו התוכנית הסעודית לא הגיע לרמת ההפקרות הזאת.

יצחק כהן: על כן אני מודיע שאין לנו אמון בממשלה, ואני מבקש מהכנסת להצטרף להצבעת האי-אמון בממשלה.

יצחק כהן: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה רבה, חבר הכנסת יצחק כהן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן וחברת הכנסת לאה נס.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חבר הכנסת אלדד.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, יש מעט מאוד נושאים שמדינת ישראל תולה בהם כל כך הרבה תקוות כמו הגדר.

אריה אלדד: מאז עגל הזהב לא היה כדבר הזה.

אריה אלדד: עם חכם, לכאורה, עוסק בריקוד פגאני סביב רשת ברזל וקירות בטון, מקריב להם קורבנות אדם, את כל עתידו הכלכלי והביטחוני, את שרידי תדמיתו בעולם, נלחם בכל כוחו ומשליך את כל יהבו וזהבו על המפלצת הזאת, ודי בשני ערבים רוצחים, שמראים לנו במעבר ארז איך חופרים מנהרה קצרה מתחת לגדר, ועוברים חמושים להרוג חיילים, כדי להציג את הגדר במערומיה.

אריה אלדד: הרי היו יכולים גם לבוא עם עשרה קילו חומר נפץ על גבם, ולהתפוצץ בכל אשר רצו, וכך עושים לנו הערבים גם מתחת לציר פילדלפי.

אריה אלדד: 46 מנהרות נחשפו בשנה שעברה, 30 בזו שלפניה.

אריה אלדד: טונות של חומרי נפץ, רקטות וכלי נשק אחרים עוברים שם.

אריה אלדד: נעבור מכאן לשאלה במתמטיקה בסיסית.

אריה אלדד: אם מתחת ל-12 הקילומטרים של ציר פילדלפי עם גדר הפרדה חופרים 46 מנהרות בשנה, כמה מנהרות בשנה יוכלו, ילדים יקרים, לחפור 1,000 מחבלים רוצחים מתחת ל-500 קילומטר של גדר ביהודה ובשומרון, בהנחה מחמירה שקצב החפירה באדמת ההר אטי לפחות ב-50% מקצב החפירה באדמת הכורכר של עזה?

אריה אלדד: בעיתון היה כתוב שמערכת הביטחון הופתעה מכך שהצליחו לעקוף את הגדר בארץ במנהרה.

אריה אלדד: הפתעה אסטרטגית ממש – הרי כללי המשחק אמרו שמנהרות חופרים רק מתחת לפילדלפי.

אריה אלדד: הממזרים שינו את כללי המשחק ולא סיפרו לנו.

אריה אלדד: האם ייתכן שיעשו כך גם מול נתניה?

אריה אלדד: גם מול חדרה?

אריה אלדד: מה יהא על הקונספציה הביטחונית שלנו?

אריה אלדד: מה יהא על העגל?

אריה אלדד: איך עם חכם כמו שלנו מצליח לשטות בעצמו, לשכנע את עצמו שאם יתבצר מאחורי גדר יניחו לנו מבקשי נפשנו?

אריה אלדד: למה חושבים ראש הממשלה ושר הביטחון שמה שנבנה בטרקטור אי-אפשר לעקוף בטורייה?

אריה אלדד: מילא, אדוני ראש הממשלה, עד מאה-ועשרים, עתידך הפוליטי הוא בשנים ספורות, אבל שר הביטחון, שאינו בא להתריע היום שהגדר היא הבל ורעות רוח ופופוליזם יקר מאוד, ודאי הוא שישלם את המחיר הפוליטי ארוך הטווח על כישלון האסטרטגיה הזאת.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שאת הנאום של חבר הכנסת אריה אלדד – נאום האפוקליפסה עכשיו – אנחנו שומעים בכל פעם כאשר שומעים רעש של פעמי שלום, כאילו, באוויר.

אבשלום וילן: מייד אנחנו שומעים את כל תסריטי האימים.

אבשלום וילן: אבל אני רוצה לפנות אליך, אדוני ראש הממשלה.

אבשלום וילן: אתה הצגת בפומבי תוכנית התנתקות מרצועת- עזה.

אבשלום וילן: אני חושב שהיא צריכה להיות בהסדר, אבל אם לא, בכל מקרה יש דינמיקה, והדינמיקה מחייבת אותך להתחיל לפעול ולזוז מסיבה פשוטה מאוד: אם גם הפעם תיתן למהלך הזה להתמסמס ולהיעלם, אתה אולי מפרק את הדבר החשוב ביותר שיש לציבור הישראלי, גם כאשר הוא חלוק פוליטית.

אבשלום וילן: זוהי תקווה מסוימת, במצב הזה של אין מוצא, של אין בעצם שום ראשית דינמיקה מדינית, של מה שהיה הוא שיהיה, שביום חמישי בבוקר, או ביום רביעי בבוקר, היה רצח במחסום ארז, וביום שישי בערב היה רצח, ואחר כך הגבנו בסיכול ממוקד – הם פוגעים בנו ואנחנו פוגעים בהם, וזה מעגל קסמים ולא יוצאים מזה.

אבשלום וילן: אם לא תתחיל להוביל תהליך מדיני, לא תהיה תקווה.

אבשלום וילן: כאשר החלטת על תוכנית, גם אם אני חלוק עליה, לך אתה, תתחיל להתקדם.

אבשלום וילן: הנחתי היום על שולחן הכנסת חוק פיצויים למפונים מגוש קטיף - כל 21 היישובים, 7,500 התושבים.

אבשלום וילן: לקחתי את חוק ימית, אדוני ראש הממשלה, תרגמתי אותו למונחים של היום, לרבות המחוברים, לרבות השטחים החקלאיים, כולל הכול.

אבשלום וילן: העלות הישירה היא חצי מיליארד דולר.

אבשלום וילן: העלות העקיפה של הפינוי, עם הכול, לא תעבור את מיליארד הדולר.

אבשלום וילן: זה נשמע סכום גדול?

אבשלום וילן: צא וחשב כמה עולה להחזיק את אוגדת צה"ל שם לאורך השנה, ותראה שבחשבון כולל הדברים הם כדאיים.

אבשלום וילן: אבל אגיד יותר מכך.

אבשלום וילן: אם לא נתחיל להוביל מהלך שיפתור גם את בעיית הביטחון ברצועה – ויש לך שם גורמים שאפשר להגיע אתם להסדרים – ותיווצר תחושה ציבורית שאנחנו מתחילים לנוע לעבר פתרון פוליטי, אנחנו נשלם מחיר הרבה-הרבה יותר קשה בכל התחומים האחרים.

אבשלום וילן: הערה אחרונה, אדוני ראש הממשלה.

אבשלום וילן: עמד פה מעל הדוכן לפני שבוע סגן שר, שהוא חבר הקואליציה שלך, ובכאב אישי, ואני בהחלט מבין אותו – צבי הנדל ייאלץ לשלם באופן האישי ביותר והקשה ביותר את מחיר תוכנית ההתנתקות – אבל אני חושב שלא יכול להיות מצב – ואתה מאפשר זאת פעם אחר פעם בשבועות האחרונים – ששרים, סגני שרים וחברי כנסת מהקואליציה שלך מתבטאים בצורה שנוגדת כל מינהל פרלמנטרי וקואליציוני תקין.

אבשלום וילן: הגיע הזמן שתעשה גם בזה סדר.

אבשלום וילן: סגן שר רוצה להיות אנטי-קואליציוני בעליל – אין שום בעיה, רק תוציא אותו אל מחוץ לממשלה.

אבשלום וילן: עם כל ההבנה לכאב, אני מזכיר לך שההתמוטטויות של כל הממשלות האחרות התחילו בדיוק בצורה הזאת.

אבשלום וילן: אז הפעם הבאה תהיה כאשר תתחיל להפסיד הצבעות בוועדת כספים.

אבשלום וילן: לאחר מכן יהיה פה אי-אמון, ואתה הרי מכיר טוב את הסינדרום.

אבשלום וילן: לכן אני אומר – לטובתכם, לא לטובתי, הרי אני לא תומך בקואליציה הזאת – כאשר מפירים את כללי המשחק, אין ברירה אלא לחתוך מההתחלה.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

אלי בן-מנחם: יש לך שלוש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריה – חבר הכנסת משה גפני.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, כבוד השר, כנסת נכבדה, בליל שבת האחרון אירע פיגוע באזור קו התפר, ליד היישוב סנסנה, סמוך לדרום הר-חברון וליישובים הערביים.

גילה פינקלשטיין: שני ההורים שנסעו ברכב בכביש החשוך, איתן ורימה, נרצחו בדם קר והותירו אחריהם יתומה קטנה, מישל בת השנתיים.

גילה פינקלשטיין: המחבלים הרוצחים לא נתנו כל סיכוי וביצעו מה שמכונה "וידוא הריגה".

גילה פינקלשטיין: ייתכן מאוד שאילו היתה קיימת גם שם גדר ההפרדה, לא היה הפיגוע יכול לצאת אל הפועל.

גילה פינקלשטיין: אלא שבאזור הפיגוע לא נבנתה גדר, ועל-פי הידוע, היא גם לא עתידה להיבנות בימים הקרובים.

גילה פינקלשטיין: אם לדייק, רק בעוד שנתיים לפחות עתידה להסתיים בניית הגדר באזור האמור, ולמעשה היא עדיין לא החלה.

גילה פינקלשטיין: קרוב מאוד למקום הפיגוע שוכנים היישוב מיתר וקיבוץ להב, וכן שורה של יישובים אחרים.

גילה פינקלשטיין: אזור צפון הנגב כולו למעשה מצא עצמו חשוף לפיגועים, ביחס לאזורים הצפוניים יותר שבהם כבר נבנתה גדר ההפרדה.

גילה פינקלשטיין: האמת צריכה להיאמר: מעולם לא התלהבנו וגם עתה אינני מתלהבת מהרעיון של גדר כקו גבול פוטנציאלי.

גילה פינקלשטיין: גם הגישה האמריקנית, לפחות בחלקה, גורסת כי הגדר עלולה להזיק להתמודדותו של הנשיא בוש לכהונה נוספת, משום שהיא עלולה לשבש את יישום חזונו בדבר שתי מדינות.

גילה פינקלשטיין: יש לומר זאת בבירור, חזור והדגש, המפד"ל מתנגדת נחרצות להקמה של מדינה פלסטינית בכל וריאציה שהיא.

גילה פינקלשטיין: בין הירדן לים לא תיכון ישות מדינית ריבונית זולת מדינת ישראל, משום שאם יקרה הדבר, היא תהווה איום אסטרטגי של ממש על מדינת ישראל ואזרחיה.

גילה פינקלשטיין: אלו האומרים לנו כי מדינה כזאת כבר קיימת, מתעלמים מכך שסמכויותיה של זו מצומצמות ביותר, והן מתמקדות בעיקר בתחום המוניציפלי, בשיטור ובסממנים אחדים נוספים.

גילה פינקלשטיין: בתוך מדינה ריבונית של ממש קשה הרבה יותר לקיים פעולות בקרה אחר הטרור, מפעיליו ומתכנניו, לרבות הפעולה רחבת ההיקף שנעשתה בשבוע שעבר בידי כוחות הביטחון, לחשיפה ולהחרמה של כסף המממן ארגוני טרור.

גילה פינקלשטיין: זאת גם ההזדמנות לברך על הפעולה המוצלחת והחשובה מאוד.

גילה פינקלשטיין: לכן, הגדר איננה משוש חיינו ולא עליה תהיה תפארתנו המדינית ליישוב הסכסוך.

גילה פינקלשטיין: כל בר-דעת מבין שמדובר בפתרון זמני ומאולץ, שנכפה עלינו רק משום שלמרות כל המאמצים, ניסיונות התיווך וה"הודנות" למיניהן, ארגוני המחבלים הפלסטיניים מוסיפים להכות ללא ליאות וללא רחם, מתאבד אחר מתאבד, חוליה אחר חוליה, מרגמה אחר מרגמה.

גילה פינקלשטיין: ראש השב"כ סיפר בשבוע שעבר לוועדת החוץ והביטחון, כי כבר נעשים ניסיונות להפעיל נשק ארטילרי שיעקוף את הגדר.

גילה פינקלשטיין: זו עוד הוכחה לכך שאין להם כל כוונה לחדול מן הטרור, אך גם לכך שיעילותה של הגדר מוגבלת ושהיא כורח המציאות בהעדר כל פרטנר לדיונים.

גילה פינקלשטיין: אנו מקווים כי הגדר לא תהווה קו גבול שיהפוך מזמני לקבוע, וכי היא תישאר ביטחונית בלבד.

גילה פינקלשטיין: למרות התנגדותנו להצעות האי-אמון האחרות, בהיותנו חברים בקואליציה ובממשלה, החליטה סיעת המפד"ל להיעדר היום מהצבעת האי-אמון בנושא הגדר, משום שהיא מובאת לכאן בתקופה שבה מדברים על התנתקות ועל פינוי אלפי יהודים מבתיהם, תוכנית שאנו כמובן מתנגדים לה מכול וכול.

גילה פינקלשטיין: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אלי בן-מנחם: יש גם לך שלוש דקות, תשתדל לעמוד בלוח הזמנים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אף-על-פי שחברת הכנסת גילה פינקלשטיין מדברת יפה, לא הבנתי מה היא אומרת.

גילה פינקלשטיין: אנחנו מצביעים עם הממשלה, רק בנושא של הגדר אנחנו ניעדר.

גילה פינקלשטיין: אנחנו מצביעים עם הממשלה בכל הסעיפים, חוץ מהגדר.

יצחק כהן: למה אתם לא פורשים?

יצחק כהן: למי אתם מאמינים?

משה גפני: גברתי חברת הכנסת פינקלשטיין - חבר הכנסת יצחק כהן, מה, אתה רוצה לעבור למפד"ל?

משה גפני: - מה שלא הבנתי, מה עשו המנהיגים שלך בהצבעה בממשלה?

אלי בן-מנחם: היא לא מקשיבה לך, היא משוחחת עם ראש הממשלה.

משה גפני: מה עשו המנהיגים שלך בממשלה בעת ההצבעה על הקיצוץ?

משה גפני: השר אפי איתם הצביע נגד הקיצוץ והשר אורלב הצביע בעד.

משה גפני: וכאשר שאלו אותו - ככה שמעתי, יכול להיות שזה לא נכון - מה עם שירותי הדת, הכול קורס, הוא אמר שהוא לא ידע שהבעיה בשירותי הדת לא נפתרה.

משה גפני: מה אתם עושים במפד"ל?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גפני, הזמן החל.

משה גפני: חבל שלא יכולת להסביר לי את זה, שנדע במה עוסקים שרי המפד"ל.

משה גפני: הם יודעים ששירותי הדת קורסים, הם לא יודעים?

גילה פינקלשטיין: שירותי הדת בהקמה.

יצחק כהן: מה השטויות האלה, שתגיד את האמת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יצחק כהן.

משה גפני: חבר הכנסת יצחק כהן, היא לא אשמה, מה אתה רוצה ממנה?

משה גפני: בנושא של גדר ההפרדה אתם נמנעים.

משה גפני: זה ששירותי הדת קרסו, המפד"ל שהיתה פעם הדגל של שירותי הדת במדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו, מדינה שיש בה שירותי דת - אין שירותי דת במדינת ישראל, לא ידעתם את זה?

משה גפני: אבל המפד"ל זה לא הנושא.

משה גפני: אדוני ראש הממשלה, אין לך מה לחשוש מהם, אתה יכול לעשות את תוכנית ההתנתקות, הכול בסדר; תחשוש מהאיחוד הלאומי - הם עלולים לפרוש.

משה גפני: המפד"ל לא תפרוש.

משה גפני: עליהם אתה יכול לסמוך, אצלם ההתנחלות הכי רצינית והכי יסודית, זו ההתנחלות בכיסאות הממשלה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, היום התקיים דיון של שלוש ועדות בכנסת יחד בנושא של אחיות בריאות הציבור.

משה גפני: גם המערכת הזאת קורסת, לא יהיו אחיות בבתי-הספר, לא יהיו אחיות בטיפות-החלב, מה שיהיה זה לעג לרש.

משה גפני: שמעתי את שר האוצר הבוקר בוועדת הכספים, הוא הסביר מה מדיניות האוצר.

משה גפני: אמר שר האוצר, למשל, אחד העקרונות, לעבור מקצבאות לעבודה.

משה גפני: איך קשורות אחיות בריאות הציבור למעבר מקצבאות לעבודה?

משה גפני: ילדים יהיו חולים יותר.

משה גפני: ילדים לא יהיו פרודוקטיביים, לא יטפלו בהם בכל בתי-הספר.

משה גפני: איזה עיקרון זה של האוצר?

משה גפני: הדבר החשוב יותר ששמעתי, ששר האוצר אומר, שצריך להקים קזינו באילת.

משה גפני: האם זה על דעתך, אדוני ראש הממשלה?

משה גפני: האם אתם יודעים את המשמעות של הקמת קזינו?

משה גפני: מה המשמעות של זה בכל העולם, איזה פשע נעשה מסביב?

משה גפני: מה מוקם מסביב לקזינו?

משה גפני: אז אתם פוגעים בילדים, פגעתם בכל מערכת החינוך ומה אתם עושים עכשיו?

משה גפני: עושים קזינו.

משה גפני: אני רוצה להגיד עוד דבר.

משה גפני: התקציב שהכי קוצץ בכל הגזירות האחרונות היה תקציב הישיבות; הכי הרבה, יותר מכולם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תקציב מקוצץ, מה לעשות.

משה גפני: אבל אין החלטת ממשלה שסוגרים את הישיבות.

משה גפני: אין החלטת ממשלה שמפסיקים את התקציב.

משה גפני: יש החלטה לקצץ; בסדר, יש לכם זכות גדולה, מקצצים את תקציב הישיבות.

משה גפני: אבל את התקציב המקוצץ הזה, למה אתם לא מעבירים?

משה גפני: למה עד היום - אנחנו נמצאים במרס - זה הסקטור היחיד במדינת ישראל, ממשלה ראשונה מאז הקמת המדינה, שעד לרגע זה אין תקציב של שקל לישיבות.

משה גפני: האם אתה יודע את זה, אדוני ראש הממשלה?

משה גפני: האם מישהו טרח לומר לך את זה?

משה גפני: איך יכול להיות דבר כזה?

משה גפני: התקציב המקוצץ ביותר, וגם הוא לא עובר.

משה גפני: יכולה להיות החלטת ממשלה - מה אתה צוחק, חבר הכנסת בריזון, זאת לא מדיניות שלכם.

רוני בריזון: תקציב יש, העברות אין.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בריזון, אתה לא יושב במקומך.

משה גפני: יש החלטת ממשלה, שלא מתקצבים יותר את עולם התורה.

משה גפני: אגב, גם ישיבות ההסדר, גם הישיבות התיכוניות, הכול, לא רק החרדים שבהם אפשר לפגוע.

משה גפני: השותפים שלכם במפד"ל, שמתנחלים בכיסאות, גם הם לא מקבלים שקל.

משה גפני: אז אומרת חברת הכנסת פינקלשטיין, שהם יימנעו בהצעת האי-אמון על גדר ההפרדה.

משה גפני: פשוט בושה וחרפה.

משה גפני: זו בושה לממשלה, זאת בושה לך, אדוני ראש הממשלה, זאת בושה לשר האוצר, זאת בושה לחברי הקואליציה.

משה גפני: למפד"ל, שהבושה מהם והלאה, זאת לא בושה.

משה גפני: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, אני מציע שתיכנס לעניין הזה, משום שיכולה להיות החלטה שיש לה השלכות רבות, עמוקות, גם על העבר, גם על ההווה וגם על העתיד, להפסיק את התקציב של הישיבות.

משה גפני: יכולה להיות החלטה, אבל אם ההחלטה לא כזאת, שמישהו יבוא ויסביר לי, מדוע עד לרגע זה התקציב המקוצץ הזה לא עבר, עם כל מיני תירוצי סרק, שמישהו חושב שאנחנו מאמינים להם.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת גפני.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת דוד טל.

אלי בן-מנחם: אחרי חבר הכנסת דוד טל – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אלי בן-מנחם: ואחרון - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתשובה על הצעת האי-אמון בנושא של הריסת הבתים בבענה עמד על הדוכן אדם חסר נימוס, חסר בושה, כדי לענות בשם הממשלה.

מוחמד ברכה: אהוד אולמרט, איש עם סגנון משתלח, זו לא הפעם הראשונה וזה לא רק נגד הציבור הערבי ונבחריו, מגדף בסגנון של רחוב.

מוחמד ברכה: אומנם, אני יודע שהממשלה היא ממשלה רעה, אבל ממלא-מקום ראש הממשלה מדבר בסגנון בזוי ונמוך ומגדף אזרחים שלא יכולים להתגונן מפניו בבניין הזה.

מוחמד ברכה: אחריו, בשלב מסוים, הופיעה כאן חברת כנסת מהליכוד שרוצה לשדרג את מעמדה ואת הקריירה הפוליטית שלה.

מוחמד ברכה: לא מתוך הפוליטיקה, אלא מתוך הגנטיקה, היא מצאה לעצמה שיטה שכל שבוע היא משתלחת בציבור הערבי ובאזרחים הערבים.

מוחמד ברכה: עד כדי כך היא בקיאה בדברים, שהיא לא יודעת על מה מדובר.

מוחמד ברכה: כפר בענה הופך בפיה לכפר בועינה, שזה כפר אחר לגמרי, והיא עומדת, נואמת ומסבירה, היא מומחית הדור, והיא לא יודעת על מה מדובר.

מוחמד ברכה: אחר כך, כדי להצדיק את הריסת הבתים היא אומרת שמשפחת תיתי היא משפחה של חברי בל"ד.

אופיר פינס-פז: לא נכון, של מפלגת העבודה.

מוחמד ברכה: ומה אם יתברר שרובם חברי חד"ש?

מוחמד ברכה: ומה אם יתברר שיש ביניהם חברים של מפלגת העבודה וחברים במרצ?

מוחמד ברכה: זה ישפר את הסיכויים שלהם שהבית שלהם לא ייהרס או יגרע מהסיכויים שלהם שהבית שלהם לא ייהרס?

מוחמד ברכה: זה ביטוי של סגנון שקושר את העניין של הזכויות ושל האזרחות בלויאליות ובהזדנבות אחרי השלטון.

מוחמד ברכה: אם אתה בכתובת הנכונה, במשבצת הפוליטית הנכונה, יכול להיות שהיו מתייחסים אליך אחרת, אבל אם אתה במקום הלא-נכון, לדידה של אותה חברת כנסת, כנראה מגיע לציבור הזה שביתו ייהרס.

מוחמד ברכה: הממשלה, אדוני ראש הממשלה, קיבלה לפני כמה חודשים את דוח ועדת-אור והקימה ועדה לסירוס מסקנות ועדת-אור.

מוחמד ברכה: אחד הדברים, אדוני היושב-ראש, שבהם דובר בוועדת-אור הוא הנושא של הסדרת תוכניות מיתאר והסדרת הבנייה.

מוחמד ברכה: הנושא של בנייה ללא רשיון איננו תחביב אצל התושבים הערבים, אדוני ראש הממשלה, זה ביטוי של מצוקה.

מוחמד ברכה: אני אומר לך, שאם תעמוד הברירה בפני האזרחים, ערבים או יהודים, יהיו אשר יהיו – קורת-גג או להפר חוק לא צודק, הם יפירו חוק לא צודק, כי הזכות לקורת-גג עדיפה על כל משאלה שלטונית שבסיסה בלתי צודק.

מוחמד ברכה: פה מדובר בעיקרון.

מוחמד ברכה: אדוני ראש הממשלה, פה מדובר על אדמה שהופקעה מהתושבים האלה לפני עשרות שנים, על-פי חוק, אדמה טרשית.

מוחמד ברכה: עכשיו רוצים למכור את זה כחלקות לציבור.

מוחמד ברכה: באו אנשים ואמרו, אדוני היושב-ראש:

מוחמד ברכה: אנחנו מוכנים לקנות את מה שאנחנו טוענים שהיא אדמה שלנו, לרבות תשלום על הבתים שהקמנו, אבל תנו לנו הזדמנות ואל תהרסו.

מוחמד ברכה: ראש העירייה - אני חושב שאתה מכיר אותו, אדוני ראש הממשלה - במשך שלושה חודשים מנסה להגיע להסדר, אבל בעיצומם של המגעים באים והורסים את הבתים האלה; מתקיפים אותו פיזית, פוגעים בו פיזית, פוגעים בתושבי הכפר, נכנסים ופוגעים בגברים ובנשים, זורקים רימוני עשן ורימוני גז לתוך הבתים.

מוחמד ברכה: אנשים באים ומצדיקים כל מצב.

מוחמד ברכה: זה מצב שלא ייתכן.

מוחמד ברכה: אדוני ראש הממשלה, הגיע הזמן שממשלות ישראל, הממשלה שלך וכל ממשלה, יתייחסו לאזרחים הערבים כאל אזרחים.

מוחמד ברכה: המנטליות הזאת של הכיבוש, שהיכן שיש ערבים צריך לנהוג בהם באמצעים של כיבוש, צריכה להיפסק.

מוחמד ברכה: אנחנו לא יושבים פה על-תנאי.

מוחמד ברכה: אנחנו גם לא עוברי אורח.

מוחמד ברכה: אנחנו לא מועמדים לטרנספר.

מוחמד ברכה: בשום פנים ואופן לא נסכים להיות על-תנאי.

מוחמד ברכה: הגיע הזמן שאתה, אדוני ראש הממשלה, תקום ותגיד שאתה מקבל עליך ועל ממשלתך את דוח ועדת-אור במלואו, ולא תקים ועדת סירוס שחברים בה שבעה שרים, שמראש הודיעו מעל כל במה שהם נגד הקמת הוועדה ונגד מסקנותיה, ואתה שם אותם כבוררים לעניין הזה?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מוחמד ברכה, אתה אומר שאתה מסיים ולא מסיים.

אלי בן-מנחם: אני מבקש שתסיים.

חיים כץ: הוא קיבל זמן כפול.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני, אני חושב שהגיע הזמן שהנושא הזה של תוכניות מיתאר יוסדר מייד על-פי הצרכים ועל-פי קריאת המצב הקיים.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת ברכה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

אלי בן-מנחם: לפני כן, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

רות קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו על שולחן חברי הכנסת: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית - הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 26), התשס"ד–2004, שהחזירה ועדת החינוך והתרבות; הצעת חוק איסור התערבות גנטית (שיבוט אדם ושינוי גנטי בתאי רבייה) (תיקון), התשס"ד–2004, שהחזירה ועדת המדע והטכנולוגיה.

רות קפלן: תודה רבה.

רות קפלן: א.

רות קפלן: הפגיעה בשירותי הבריאות לאזרחים ובזוגות צעירים בפריפריה;

רות קפלן: ג.

רות קפלן: התנהלותה בנושא גדר ההפרדה;

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה שהשר ישמע את דברי.

אלי בן-מנחם: ראש הממשלה שומע אותך.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מכובדי ראש הממשלה, בשבוע שעבר עלה לדוכן הזה השר מאיר שטרית וסיפר לנו על הצמיחה שעתידה להגיע למדינת ישראל, שהכול מתחיל להיות יותר ורוד ואולי רואים את האור בקצה המנהרה.

דוד טל: עם כל הכבוד, אני קורא, שומע ורואה כיוונים שונים, למשל בתוכניות של האוצר לכבוש את הביטוח הלאומי.

דוד טל: אדוני, השר שטרית, אם אדוני יוכל להטות אוזן, אני מאוד אודה לו.

מאיר שטרית: שתיים.

דוד טל: ראה, אדוני, אתם נוהגים במשרד האוצר כפי שנהגתם בקרנות הפנסיה.

דוד טל: וזאת מדוע?

דוד טל: יש מפקח על שוק, כמו מפקחים אחרים לדורותיהם, שידעו מה קורה בקרנות הפנסיה.

דוד טל: למה?

דוד טל: ראיתי את כל הדוחות האקטואריים של רוב קרנות הפנסיה הוותיקות, ובכל שנה אמר האקטואר שבשנים האלה והאלה נגיע למשבר.

דוד טל: פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם הם התעלמו מכך.

מאיר שטרית: - - -

דוד טל: אם אדוני מאשר את זה, המשמעות של זה היא שבעצם אנשי האוצר לדורותיהם נתנו יד למה שקרה בקרנות הפנסיה.

דוד טל: תראה, אתה מגלה לנו היום דבר חדש, חדש-ישן - - -

מאיר שטרית: לא היה להם גיבוי של השרים הרלוונטים לעשות מעשה.

מאיר שטרית: החבר שלך לסיעה עלה על הבמה הזאת - - -

דוד טל: אני מסכים אתך בקטע הזה.

דוד טל: תראה, יש בינינו הסכמה.

דוד טל: אתה עכשיו "מגלה" לנו מה קורה בביטוח הלאומי.

דוד טל: איזו תגלית גדולה זו.

דוד טל: מה, לא ידעתם על זה?

דוד טל: אנשי האוצר לא ידעו על זה?

דוד טל: אני אראה לך שחור על גבי לבן.

דוד טל: את פלס אתה מכיר?

דוד טל: אני אראה לך שבדיונים על ועדת חקירה פרלמנטרית הוא ידע, הוא דיבר על זה.

דוד טל: שום דבר לא עשו.

דוד טל: היום אתם יוצאים ואומרים, שומו שמים - - -

מאיר שטרית: אתה מציע שנמשיך להתעלם?

דוד טל: לא, אדרבה.

דוד טל: אני מאוד מקווה שההתייחסות שלך היא לא גורם או זרז לכבוש את הביטוח הלאומי.

דוד טל: אם תודיע לי פה ותצהיר שאין כוונה כזאת, אני אוריד את הכובע, את הכיפה הקטנה שיש לי.

מאיר שטרית: אני מודיע לך עכשיו שאין כוונה כזאת.

דוד טל: תראה מה קורה - התאגיד הממשלתי היחיד שעוד גורם לנו אולי להיות מדינת רווחה, גם אותו האוצר רוצה לבלוע.

דוד טל: לא ייתכן.

דוד טל: אתם עושים את זה פעם אחר פעם, ואני חושב שזה אסור.

דוד טל: אם בענייני בריאות דיברתי, אני רוצה לומר לך, אדוני השר, אני חושב - אני לא רוצה להגיד פשע, חס וחלילה - שעוול גדול נעשה לאזרחים במדינת ישראל, שכן האזרחים הללו, ברגע שחוקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי, היו צריכים לקבל את השירותים.

דוד טל: היום, על-פי כל המדידות, היו צריכים להיות לפחות עוד 2 מיליארדי שקלים במערכת הבריאות, כי הכספים האלה היו צריכים להיות צבועים.

דוד טל: למה צבועים?

דוד טל: מפני שהכנסת הזאת חוקקה – ואתה היית בין המחוקקים ואני לא – שהכספים הללו ילכו לבריאות.

דוד טל: הם צריכים להיות רק לבריאות.

דוד טל: לכן יש מס בריאות ואין מס ביטחון, ואין מס חינוך, ואין מס איכות הסביבה.

דוד טל: הכספים האלה צריכים להיות בבריאות.

דוד טל: אם הם היו רק בבריאות, לא היו חסרות תרופות לזקנים, לא היו חסרות תרופות לחולי סרטן, לא היו חסרות תרופות לאנשים מסכנים, והם היו מקבלים סל תרופות הרבה יותר גדול.

דוד טל: אבל ברגע שאנשי האוצר ראו כי טוב, ולקחו את כל הכסף הזה והכניסו אותו למכבסה - אגב, אתה ודאי זוכר, היה מס אחיד, או היום, בשמו החדש, מס בריאות – מס מקביל, וההשתתפות של הממשלה - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: עוד משפט אחד.

דוד טל: ההשתתפות של הממשלה הלכה וירדה עם השנים.

דוד טל: חששו אנשי האוצר, שומו שמים, ייוותרו הרבה מאוד כספים במערכת הבריאות, מה יעשו אתם, יבזבזו אותם?

דוד טל: במחקר רפואי, הממשלה הזאת, וכל הממשלות, לא השקיעו כפי שצריך להשקיע.

דוד טל: 47 סנט לעומת 47 דולר במחקר רפואי.

דוד טל: יש לנו רופאים טובים, מצוינים, חוקרים טובים, חוקרים מצוינים, ואנחנו בעצם מייצאים אותם לחוץ-לארץ, ושם הם עושים חיל, בזמן שפה הם יכולים לתרום לנו.

דוד טל: התשואה הזאת – אתה תסכים אתי, ככלכלן או כשר במשרד האוצר – שהתשואה הזאת שווה עשרות אלפי מונים מכל תשואה אחרת במדינת ישראל.

דוד טל: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת טל.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אלי בן-מנחם: השר שטרית, השרים ענו כבר על הצעות האי-אמון.

אלי בן-מנחם: אחריו תהיה לך הזדמנות לענות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, המשורר הערבי אומר בתרגום חופשי: אם זרקת מישהו לים, אל תבקש ממנו שלא יירטב.

ג'מאל זחאלקה: מעמידים את האוכלוסייה הערבית, את האזרחים הערבים, במצב בלתי אפשרי.

ג'מאל זחאלקה: מצד אחד אין תוכניות מיתאר מתאימות למצב הקיים ביישובים הערביים, אין רשיונות בנייה לרוב האוכלוסייה, אזרחים ישרים שרוצים לבנות את ביתם, לגדל את משפחתם, אם הם ניגשים להגיש בקשה לקבלת רשיון הם מקבלים תשובה אחת: אין רשיונות.

ג'מאל זחאלקה: האנשים האלה נאלצים, בלית ברירה, על כורחם, לבנות את בתיהם, ואז באה המדינה ואומרת: אלה בתים לא חוקיים, לא מורשים, ומטילה עליהם עונשים שמגיעים עד הרס הבתים עצמם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אמנון כהן, חבר הכנסת יאיר פרץ, שבו בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: יש טרמינולוגיה שמתחילה להתפשט - היא היתה גם קודם, אבל עכשיו עוד יותר - ולפיה אלה עברייני בנייה.

ג'מאל זחאלקה: אני שואל, מי העבריין כאן?

ג'מאל זחאלקה: איך יכול להיות מצב שבו תוכניות מיתאר שוכבות בוועדות 25 שנים?

ג'מאל זחאלקה: האם יש חוק שלפיו אפשר להעניש את אלה שלא מטפלים בתוכניות המיתאר האלה?

ג'מאל זחאלקה: האם יכול להיות שתוכנית המיתאר המאושרת היחידה היא משנת אלף תשע מאות חמישים ומשהו, והיא מחזיקה רק 10% משטח היישוב?

ג'מאל זחאלקה: – 90% מהיישוב הם בנייה בלתי חוקית.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש כאן מדיניות עבריינית מצד הממשלה והממסד.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לבוא בטענות אל האזרח שבונה את ביתו.

דניאל בנלולו: גם אצלכם יש עבריינים שבונים ללא רשיון.

ג'מאל זחאלקה: מי שעושה זאת הוא צבוע, במקרה הטוב.

ג'מאל זחאלקה: צבוע.

ג'מאל זחאלקה: איך אתה יכול להגיד למישהו, אני לא אתן לך רשיון, ואם תבנה בלי רשיון אני אעניש אותך, אבל לעולם, בשום מקרה, בשום שיטה, לא תוכל להגיש בקשה לרשיון.

ג'מאל זחאלקה: יש גבול לכל תעלול, אבל נראה שלממשלה הזאת אין גבולות.

ג'מאל זחאלקה: אין גבול לחוצפה, אין בושה, אין גבול להעמדת הפנים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה להגיב על דבריו של סגן ראש הממשלה אהוד אולמרט - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זחאלקה, תשתדל לסיים.

ג'מאל זחאלקה: - - לא תיארתי לעצמי לאיזה מקום נמוך אפשר להגיע בדברים.

ג'מאל זחאלקה: אלה לא היו דברים, זו היתה הסתה, משהו בזוי שאי-אפשר להתייחס אליו.

ג'מאל זחאלקה: עומד כאן ואומר - חבורת חברי הכנסת, ומדבר על חברי הכנסת הערבים.

מאיר פרוש: איפה הוא?

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע איפה הוא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, הסתיים זמנו.

ג'מאל זחאלקה: כשהוא נעדר זה טוב.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני מציע הצעה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהיא הצעה הגונה, וטוב אם השר שטרית וראש הממשלה וראש האופוזיציה יקשיבו לה - -

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: - - זו הצעה פשוטה מאוד, בשני משפטים.

ראובן ריבלין: אבקש לסיים במשפט אחד.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע להקפיא את הריסת הבתים ולפתוח במשא-ומתן להסדרת הבעיה הזאת, בין נציגי האוכלוסייה הערבית, נציגי השלטון וועדת מומחים.

ג'מאל זחאלקה: אפשר להגיע להסדר.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים הידברות, ולא עימות.

ג'מאל זחאלקה: אל תדחפו אותנו לעימות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - בבקשה, אדוני, אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: השר מאיר שטרית ביקש להשיב בשם הממשלה.

מאיר שטרית: - - -

קריאות: אין צורך.

ראובן ריבלין: בכבוד רב.

ראובן ריבלין: אני לא מחייב את אדוני, רק אם אדוני רוצה.

ראובן ריבלין: אל תאמר לי את הדברים, תאמר אותם לחבר הכנסת סער.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי, ראש הממשלה והשר שטרית, חברי חברי הכנסת, עמד פה השר אולמרט ודיבר בציניות גמורה ובצורה הפוכה לכל אמת ולכל מידת צדק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכולתי לסבול את דבריו – קיבלתי את הנחיית היושב-ראש שמותר לשר לומר מה שהוא רוצה – עד שהוא אמר דברים שלא היה אפשר שלא להתקומם נגדם, כאשר תיאר את משפחת תיתי כשודדי קרקעות.

ראובן ריבלין: הוא אמר שבית-המשפט כינה אותם כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בית-המשפט, אדוני, לא אמר "שודדי קרקעות".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בית-המשפט אמר שהם בנו, כאילו, על אדמה לא להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בית-המשפט, כפי שאדוני יודע, פוסק על-פי חוק ועל-פי האות היבשה של החוקים והפורמליות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו בני-אדם, בתוך עמנו אנחנו חיים, ומר אולמרט היה עדיין בחיק אמו כאשר משפחת תיתי זרעה ועיבדה את האדמה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמענו זאת מהם אתמול ושלשום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם זרעו אותה בעגבניות, בתפוחי-אדמה ובכל מה שרצו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עיבדו אותה דור אחר דור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו אדמתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל בושה למדינה אשר מחוקקת חוקים בכוונת מכוון מראש, כדי לנשלם מאדמתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובסוף בא בית-המשפט וקובע שזאת לא אדמתם, ובא השר אולמרט וקובע – שודדי קרקעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שדד פה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שדד ממי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בני משפחת תיתי שנולדו שם וחיו שם עשרות שנים, או החוק היבש, המרושע, אשר נישל אותם מאדמתם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שודד קרקעות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שודד קרקעות בנגב, כאשר שבטי הבדואים חיים בנגב, על אדמתם, מאות בשנים, ובאה ממשלת ישראל בשנות ה-50 המוקדמות, אוספת אותם ואומרת: ניתן לכם אדמה חלופית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר כ-20 שנה, שוב הגליה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וכל 10-15 שנים - עוד פעם העברה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והיום, בלי בושה ובחרפה מלאה, בלי בושת פנים עומדים פה על הדוכן הזה ואומרים: שודדי קרקעות.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואלה שאומרים את זה, לא רק שהם שקרנים בני שקרנים, הם גם חסרי בושה, הם גם חסרי מידה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים את זה טוב מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שרוצה לעמוד פה ולדבר בשם מדינה ובשם חוק, חייב לכבד את רשויות הצדק, את המינימום, המינימום שבצדק, במקרה הזה, אדוני, שבעלי הבתים אשר בנו על אדמתם, אומנם ללא רשיון, כי לא ניתן היה להשיג רשיון - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני רק לא מבין מי קובע מי בעל זכות ומי לא - שר ההיסטוריה או בית-המשפט?

ראובן ריבלין: בית-המשפט קבע שהם לא בעלי הקרקעות.

ראובן ריבלין: אדוני עורך-דין - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, בית-המשפט קבע על סמך חוק שכולו עוול, אשר מראש כוון לנשל אותם, את הערבים מאדמתם.

ראובן ריבלין: חוק של כובשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי זה גם חוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה יודע שחוק וצדק זה לא תמיד דבר אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא תמיד.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא תמיד בהכרח החוק צודק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהרבה חוקים, בכל מה שנוגע לקרקעות, החוקים לא צודקים, כי הם נישלו את הערבים מאדמתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט אחרון, אדוני, דובר גם על עלילה על שוטרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך לעמוד שם לראות את אשתו של בעל הבית ואת בתו ואת אחותו אשר אושפזו בבית-חולים, עם ידיים בגבס, ואחר כך להתבייש לדבר על עלילה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי ששבר ידיים - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול פירט מאיזה גובה זרקו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכפר תיתי, בכפר גיינה, הוא המעליל, הוא אשר צריך להתבייש בדבריו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: למה תמיד אתם אומרים את הסוף – את זה בהתחלה צריך להגיד.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי חברי הכנסת, כבוד השר שטרית ישיב בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: כמה זמן אדוני מבקש?

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לשאלה שלך כמה זמן אני אדבר - אני אדבר עד שאשכנע את הבית.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני, ועדת הכנסת קבעה לוח זמנים מצומצם.

ראובן ריבלין: אני כמובן לא חוסם שר בדיבורו.

מאיר שטרית: אני, אדוני היושב-ראש, מבקש להתייחס לדבריו של חבר הכנסת דוד טל.

מאיר שטרית: חבר הכנסת דוד טל, אני אודה לך אם תיתן לי אוזן אחת.

מאיר שטרית: מאחר שאתה עלית על הבמה, חבר הכנסת דוד טל, אני מתייחס עכשיו לדבריך, ועכשיו אני מבקש שתטה לי אוזן.

מאיר שטרית: מאחר שעלית על הבמה, אני מבקש להודיעך שני דברים בתשובה על השאלות שלך.

מאיר שטרית: אמת מה שאמרת, שהממונים על שוק ההון באוצר ידעו את המצב בקופות הפנסיה לאורך שנים, ולצערי לא נקטו פעולות לשפר או לתקן את המצב בקופות הפנסיה.

מאיר שטרית: הם לא עשו את זה אף שהיו מי שהתריעו.

מאיר שטרית: חבר הכנסת יצחק כהן, שהיה סגן שר האוצר, עמד על הבמה פה, ואני זוכר אותו כסגן שר האוצר בממשלה הקודמת, התריע נחרצות על המצב בקופות הפנסיה - -

אברהם-בייגה שוחט: הם לא עשו ב-1995?

מאיר שטרית: - - ודרש לעשות סדר.

מאיר שטרית: אבל מאחר שלא היתה החלטה של השרים הרלוונטיים לנקוט את הפעולות הקשות, אני מודה, שהיו דרושות כדי לסדר את העניין בקופות הפנסיה, לא יכלו הממונים על שוק ההון לפעול.

מאיר שטרית: וההבדל - מה נשתנה בשנה הזאת לעומת השנים הקודמות, שהשנה, כאשר אנחנו באוצר הגענו למסקנה שיש משבר עמוק בקופות הפנסיה, לא נהגנו כבעבר, לדחות את זה עד הקדנציה הבאה, אלא החלטנו לטפל בסוגיה, ולכן הפעם זה בא לידי טיפול.

מאיר שטרית: זה לשאלה הראשונה.

מאיר שטרית: לשאלה השנייה שלך - אני לא רק מודיע את זה כאן, חבר הכנסת טל, אני הודעתי את זה אתמול במסיבת העיתונאים: אין לנו שום כוונה, אין לי שום כוונה להשתלט על המוסד לביטוח לאומי.

מאיר שטרית: חלילה וחס.

מאיר שטרית: אני חושב שהמוסד לביטוח הלאומי צריך לשמור על עצמאותו, ואין לנו כוונה כזאת.

מאיר שטרית: אבל תסכים אתי, שלנוכח הממצאים החמורים שיש היום לצערי במוסד לביטוח לאומי, הדבר מחייב תיקון.

מאיר שטרית: אמרתי במסיבת העיתונאים, יש היום שר חדש ומנכ"ל חדש - -

יצחק הרצוג: זה שקר.

מאיר שטרית: - - ואמרתי שאני רוצה לתת להם יד וסיוע כדי לתקן את המצב.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר, שהחלטת הממשלה בנושא התוואי הקצר לא השתנתה עד עתה.

מאיר שטרית: אם יתעורר צורך בשינוי, כל שינוי שהוא שיהיה בו צורך יובא לממשלה.

מאיר שטרית: ולכן, אני מציע לדחות את הצעות האי-אמון, ואני רואה שהבית השתכנע, אז אני יכול להפסיק.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: רבותי השרים, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעות, רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: ובכן, הצעת האי-אמון הראשונה היא הצעת אי-אמון – "חברת הכנסת" בראשי - הצעת אי-אמון של סיעות העבודה-מימד ויהדות התורה בנושא הפגיעה בשירותי הבריאות לאזרחים ובזוגות צעירים בפריפריה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי בעד אי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות העבודה-מימד–יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 45 נגד – 52 נמנעים - אין הצעת סיעות העבודה-מימד–יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 45 בעד, 52 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות העבודה-מימד ויהדות התורה לעניין הפגיעה בשירותי הבריאות לא עברה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעות בל"ד, מרצ ורע"ם בעניין הריסת בתים בבענה ובמקומות אחרים והתעלמותה של הממשלה מהחלטות קודמות בדבר הצורך לפתור את מצוקת הקרקע והדיור במגזר הערבי.

ראובן ריבלין: נא להצביע - מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות בל"ד–מרצ–רע"ם להביע אי-אמון בממשלה – 44 נגד – 56 נמנעים – 1 הצעת סיעות בל"ד–מרצ–רע"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 44 בעד, 56 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת בל"ד, מרצ ורע"ם לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם סיעת חד"ש-תע"ל בנושא הריסת בתים בבענה ובמקומות אחרים והתעלמותה של הממשלה מהחלטות קודמות בדבר הצורך לפתור את מצוקת הקרקע והדיור במגזר הערבי.

ראובן ריבלין: נא להצביע - מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת חד"ש-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה – 44 נגד – 57 נמנעים – 1 הצעת סיעת חד"ש-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 44 בעד, 57 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: גם הצעת חד"ש-תע"ל לא עברה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעת ש"ס, בעניין התנהלותה של הממשלה בנושא גדר ההפרדה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת - מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 46 נגד – 49 נמנעים – אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 46 בעד, 49 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת ש"ס לא עברה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעת עם אחד בנושא העלייה החדה באבטלה לשיא חדש בייחוד בקרב נשים ועולים חדשים.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי חברי הכנסת - מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת עם אחד להביע אי-אמון בממשלה - 45 נגד – 53 נמנעים – אין הצעת סיעת עם אחד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 45 בעד, 53 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעתה של סיעת עם אחד לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הממשלה על כנה.

ראובן ריבלין: [מס' כ/36; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 10095; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: הנושא הבא הוא הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 18), התשס"ד–2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: ממלא-מקום יושב-ראש ועדת הכנסת, יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

ראובן ריבלין: יש בפנינו הסתייגויות, לכל מסתייג חמש דקות למיצוי כל הסתייגויותיו.

): אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב] קובע את האפשרויות והמצבים שבהם תוכר התפלגות של סיעה.

): כיום ניתן לאפיין מצבים אלה בשניים: 1.

): כאשר ההתפלגות היא של שליש מחברי הסיעה, אבל לפחות שלושה חברי כנסת, ובסיעות קטנות לפחות שניים; 2.

): כאשר ההתפלגות היא למפלגות השונות אשר הרכיבו את הסיעה מלכתחילה.

): כאן מוצע להוסיף לחוק דבר נוסף – והדבר הזה אושר בוועדת הכנסת בהסכמה רחבה למדי – שתוכר התפלגות של חבר כנסת אחד החבר בסיעה שמספר חבריה שניים או שלושה, והיא נעשית בעת שאותה סיעה מתמזגת עם סיעה אחרת.

): עוד מוצע לקבוע, כי אישור ועדת הכנסת הנדרש לצורך ההתפלגות יינתן יחד עם אישור הוועדה למיזוג המבוקש.

): בהתאם לנוסח המוצע, יישמר העיקרון הקיים כבר היום בחוק, ולפיו נדרש לפחות שליש של חברי הסיעה כדי להתפלג, והוא יוחל גם לגבי סיעה בת שניים או שלושה חברים, וזאת רק כאשר היא מתמזגת עם סיעה אחרת.

): אני רוצה להדגיש: באופן זה לא תגרום ההתפלגות להגדלת מספרן של הסיעות בכנסת.

): בהזדמנות זו של תיקון החוק החליטה ועדת הכנסת להעביר את כל ההוראות הנוגעות להרכב הסיעתי – התפלגות, פרישה, מיזוג סיעות – לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, שהוא האכסניה המתאימה לכך.

): כמו כן מוצע להתאים את הוראות חוק מימון מפלגות, התשל"ג–1973, לתיקון האמור.

): חוק המימון קובע, כי כאשר סיעה מתפלגת כדין, דהיינו לפחות שליש, בשנתיים הראשונות לכהונת הכנסת המתפלגים לא יקבלו מימון, וזאת אלא אם ניתנת הסכמת רוב חברי הסיעה.

): מוצע כי גם כאשר ההתפלגות נעשית לפי הצעה זו, דהיינו כאשר שליש מתפלג מסיעה המתמזגת עם סיעה אחרת, יחול אותו כלל.

): להצעה הוגשו הסתייגויות, שנדחו כולן ברוב דעות בוועדת הכנסת.

): אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות כולן ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

): לצערי, תהליך החקיקה לווה בהתנגדות שהיתה בלתי עניינית, בהתנגדות פוליטית, תוך כדי התחסדות בנימוקים של מוסר ובכל מיני אצטלות אחרות מצד חלק מהחברים באופוזיציה.

יוסי שריד: ההצעה שלך היא נקייה לגמרי.

): היא הצעה ראויה, מאוזנת, הוגנת, חבר הכנסת שריד.

): אני משוכנע שאם בסיעתך – ואני לא מאחל לכם את זה – היה מוחלט להצטרף למפלגת העבודה, אתה היית נאבק על זכותך.

): נניח שדבר כזה יכול לקרות ועמדתך לא היתה מתקבלת על דעת חברי סיעתך, אני משוכנע שהיית עומד על זכותך להתפלג בתנאים כאלה, ופה מדובר בדיוק על התנאים האלה.

): לך היום במרצ יש האפשרות הזאת, כי העיקרון של השליש חל בכל מצב, לא רק בסיטואציה הזאת.

): הדבר המוסרי כאן הוא שזה חל באותה מידה גם על מישהו שלא יהיה בן-ערובה בסיעה קטנה.

): הלכנו כברת דרך מול טענות שהיו.

יוסי שריד: אבל מה לזה ולמוסר?

): חבר הכנסת שריד יודע שאני צודק.

ראובן ריבלין: אבל הוא לא התכוון שתוכיח לו.

): הלכנו כברת דרך במובן הזה שוויתרנו על התביעה לשוויוניות, דהיינו שדין סיעה קטנה יהיה כדין סיעה בינונית או גדולה, ואמרנו: רק בסיטואציה אחת, בסיטואציה שבה יש מיזוג, לגיטימי לתבוע מאדם שנבחר ברשימה מסוימת שלא יהיה בן-ערובה, שלא יהיה אנוס אחר אותו מיזוג.

): לכן, זאת הצעה טובה, ואני מבקש מהכנסת לתמוך בה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, יש כמה הסתייגויות לכמה אנשים.

ראובן ריבלין: אנחנו נקבע לכל מסתייג שיש לו הסתייגות אחת שלוש דקות; בעלי הסתייגויות רבות יותר, יהיו להם שבע דקות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עמיר פרץ, שבע דקות; אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן, שבע דקות; אחריו – חבר הכנסת פינס, שבע דקות; אחריהם – כל אחד שלוש דקות.

ראובן ריבלין: לחבר הכנסת פרץ חמש הסתייגויות, לחבר הכנסת איתן ארבע הסתייגויות, לחבר הכנסת פינס חמש הסתייגויות.

ראובן ריבלין: לכל האחרים יש הסתייגות אחת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שראיתי את חברי גדעון סער בימים יותר טובים.

עמיר פרץ: גם כאשר חבר הכנסת גדעון סער נאלץ מעת לעת לנמק ולהסביר נושאים שהוא לא כל כך מאמין בהם, בדרך כלל הוא עושה זאת בצורה יותר מוצלחת.

עמיר פרץ: אבל היום, חבר הכנסת גדעון סער, היית צריך לוותר.

עמיר פרץ: הרי לא מחובתך לעלות ולהציג את החוק שלך בקריאה שלישית, כי הרי זאת חובתו של יושב-ראש הוועדה.

עמיר פרץ: אם היתה לך טיפת בושה, לא היית קם לפני הכנסת, קבל עם ועדה, ומסביר איך כנסת משתמשת ברוב שלה כדי לשנות מצבים פוליטיים בדיעבד.

עמיר פרץ: הרי החוק הזה שהכנסת מצביעה עליו היום, ואני מבין שיש לו רוב, ואני מבין שיש אינטרסים מוחלטים כאן, הוא חוק שיש לו מטרה אחת - לשים מכשולים בפני חברי כנסת, לנסות ליצור פיתויים.

עמיר פרץ: כאשר חבר הכנסת גדעון סער בא לכאן לדבר בשם הדמוקרטיה - - -

יוסי שריד: המוסר.

עמיר פרץ: המוסר.

עמיר פרץ: הרי המוסר זה הדבר האחרון שחבר הכנסת סער היה יכול להעלות על דל שפתיו היום.

עמיר פרץ: הרי נעשה פה הדבר הכי בלתי מוסרי שיכול להיות.

עמיר פרץ: מתבצעת פה חקיקה ממוקדת בסיעה אחת בלבד, בכנסת שכבר נבחרה.

עמיר פרץ: מילא, אם מישהו מציע כללים חדשים לכנסת הבאה, אני מבין.

עמיר פרץ: אבל, חבר הכנסת סער, הפכת היום עסקן מהמדרגה הנמוכה ביותר.

עמיר פרץ: עד היום היית יושב-ראש קואליציה, שיכול היה לכבד את מה שהוא עושה, והיום החזרת את הכנסת בישראל עשרות שנים אחרונה.

עמיר פרץ: הכנסת התמודדה עם פרשת גולדפרב ועם פרשת אפרים גור, ויצרה מחסומים והגנות מפני תופעות שבהן חבר הכנסת יכול לעמוד בפני פיתוי כזה או אחר, ואתה היום, חבר הכנסת סער, מכתים את הכנסת, מחזיר אותה אחורה לימים אפלים.

עמיר פרץ: על מה?

עמיר פרץ: על איזה שינוי מהותי שהולך להתרחש פה בכנסת?

עמיר פרץ: מה הדרמה הגדולה שהולכת להיות כאן, בבית הזה, שאני לא בטוח שהיא תהיה בכלל?

עמיר פרץ: לצערי הרב, אין גבול לא לחוצפה ולא לדרך שבה גדעון סער מציג את החוק שלו.

עמיר פרץ: הרי רק לפני פחות מחודש עמד כאן גדעון סער ואמר: בואו נעלה את אחוז החסימה, כי אסור לאפשר מצב שייכנסו לפה כל מיני קבוצות קטנות ושיהיו פה אינטרסים שאולי מדינת ישראל רק מפסידה מהם.

עמיר פרץ: הרי מה הרציונל בכך שסיעה יכולה להתפצל רק משני חברי כנסת?

עמיר פרץ: הרציונל הוא פשוט: הצמידו את זה לעובדה ששיעור החסימה הוא 1.5%, ולכן מספר חברי הכנסת המינימלי שבו סיעה יכולה להיכנס הוא שניים, ולפיכך קבעו שפיצול יכול להיות רק בסיעה בת שישה חברים.

עמיר פרץ: אלה כללי המשחק שכל חברי הבית הלכו עליהם.

עמיר פרץ: דרך אגב, החוק גם מאפשר לסיעות שרוצות לשמור על הייחוד שלהן להתאחד לפני הבחירות, שהרי אם כמה חברים רוצים להציג את עצמם כסיעות יחיד – אין להם שום בעיה, בתנאי שהם הודיעו על כך ליושב-ראש ועדת הבחירות לפני הבחירות לכנסת.

עמיר פרץ: יש לנו כמה סיעות כאלה.

עמיר פרץ: סיעת האיחוד הלאומי מורכבת מכמה מפלגות, ומותר להן להתפצל בכל עת.

עמיר פרץ: הסיעות הערביות מורכבות מכמה מפלגות, ומותר להן להתפצל בכל עת.

עמיר פרץ: אבל הן עשו זאת לפני הבחירות – הן הציגו את זה לפני הבוחרים שלהן.

עמיר פרץ: לכן, מה הניסיון הזה לבוא הנה ולהשתמש בביטויים שאין להם מקום בכנסת?

עמיר פרץ: הייתי מאוד מבין את חבר הכנסת סער אם הוא היה אומר שבכל מקרה של איחוד יכול חבר כנסת בודד לפרוש.

עמיר פרץ: אם מחר שתי מפלגות גדולות מתאחדות, למה חבר כנסת בודד במפלגה של עשרה חברי כנסת צריך למצוא עוד שניים כדי לפרוש אתם?

עמיר פרץ: למה פתאום האידיאולוגיה שלו אינה שווה דבר?

עמיר פרץ: מדוע לא יוכל לפרוש כחבר כנסת בודד?

עמיר פרץ: למה אותו דין, שיוצא מההנחה שהסיעה צריכה להיות במקרה הקטן ביותר שני חברי כנסת, למה פתאום הדין הזה נפרץ?

עמיר פרץ: אבל הדבר החמור הוא שכולנו יודעים שהמעשה הוא מעשה פוליטי מכוער, ממוקד – חזירייה לא היתה מתביישת במה שנעשה כאן, כי רק חזירים עושים מעשה - - -

חיים אורון: אל תפגע בחיה הזאת.

עמיר פרץ: סליחה, אני יודע שאתה נהנה ממנה ואתה מרוויח ממנה בקיבוץ שלך.

עמיר פרץ: רציתי להשתמש במעשה כבשת הרש, אבל זה מקרה מאוד-מאוד עדין בהשוואה למה שחבר הכנסת סער עושה כאן, כי הרי מפלגתו קיבלה, ברוך השם, מנדטים מעל ומעבר למגיע לה – אין להם בעיה, אבל לתופעת החזירייה כנראה אין גבולות: קודם בלעו לתוכם את ישראל בעלייה, ועכשיו מחפשים כל דרך, בטריקים פוליטיים, מתוך ניצול הרוב בכנסת, כדי לנסות לגנוב עוד מנדט ועוד מנדט.

עמיר פרץ: בסופו של דבר הכנסת מצביעה היום על מהלך שהולך להכתים אותה.

עמיר פרץ: עד שהיא הצליחה לטהר את עצמה מהמעשים האלה, היא מוצאת את עצמה, בגלל אחד מיושבי-ראש הקואליציה הכי כוחניים שקמו לבית הזה – מעולם לא ראיתי יושב-ראש קואליציה יותר כוחני מיושב-ראש הקואליציה הזאת, ומשום-מה כל נושא אישי שהוא מקדם מקבל פה פתאום עדיפות מוחלטת, הן בקואליציה, הן בסיעות.

עמיר פרץ: אני מבין את זה, אבל כדאי מאוד שכל אחד כאן יזכור, שלכל דבר בפוליטיקה יש גבולות, ומי שעובר את הגבול בסופו של דבר ישלם על כך מחיר יקר.

עמרי שרון: - - -

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס, שבע דקות.

חיים אורון: חבר הכנסת עמרי שרון, הוא התכוון לחיה הזאת במובן הכשר שלה.

ראובן ריבלין: אדוני לא חייב לנצל את כל שבע הדקות, אבל הוא רשאי לעשות זאת.

אבשלום וילן: כמה מסתייגים יש?

ראובן ריבלין: הרבה.

ראובן ריבלין: לא את כולם אני רואה כאן.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת שרון, מה שחבר הכנסת פרץ ניסה לומר הוא שזאת הבטחה.

אופיר פינס-פז: הוא ניסה לומר שלכל שבת יש מוצאי שבת.

עמרי שרון: חבר הכנסת פינס, אנחנו מכירים עוד מהטירונות.

אופיר פינס-פז: נכון.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שמעשה החקיקה הזה הוא בלתי ראוי, חמור, מסוכן לדמוקרטיה הישראלית ומסוכן לתפקוד הכנסת.

אופיר פינס-פז: אני מצטער שבימים גורליים כאלה בזה מתעסקת הקואליציה, ובזה מתעסקת סיעת הליכוד.

אופיר פינס-פז: פשוט לא להאמין, כמה אפשר להיות מנותקים ממה שקורה במדינה כדי להביא הצעות חוק אזוטריות, מתחכמות, תככניות, עסקניות, שמנסות לעורר ריב ומדון בתוך הבית, להתערב בענייניהן של מפלגות אחרות, של סיעות אחרות.

אופיר פינס-פז: פשוט תחושת קבס עולה בי נוכח מה שקורה פה.

אופיר פינס-פז: זה פשוט מכוער.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, כבר אמר חבר הכנסת עמיר פרץ, הלוא סיעת הליכוד הציעה לבית הזה להעלות את אחוז החסימה, וטענה שריבוי הסיעות בבית הוא לא בריא וחשוב להעלות את אחוז החסימה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ נימק את העניין.

אופיר פינס-פז: איך הדברים האלה מתיישבים עם הצעת חוק שעושה בדיוק את ההיפך, את ההיפך הגמור, את ההיפך המוחלט?

אופיר פינס-פז: היא מציעה סיעות יחיד בבית, שזה ממש פגע רע.

אופיר פינס-פז: זה סוג של לוויינים שמסתובבים בין סיעות הבית – פעם הם בקואליציה, פעם הם באופוזיציה, פעם הם תומכים, פעם הם מתנגדים, פעם הם לא באים, פעם הם נתקעים בפקקים, פעם שוטר עצר אותם והם לא הצליחו להגיע להצבעה; אתם זוכרים את כל הסיפורים האלה?

אופיר פינס-פז: הכנסת הזאת מעודדת כלנתריזם, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: סיעת הליכוד מעודדת כלנתריזם, מלחמת גוג ומגוג – פשוט בושה וחרפה.

אופיר פינס-פז: לאן אתם מגיעים?

אופיר פינס-פז: מה אתם עוד רוצים לעשות?

אופיר פינס-פז: לאן אתם רוצים לדרדר את הבית הזה?

אופיר פינס-פז: לאילו תהומות אתם עוד רוצים להוריד אותנו?

אופיר פינס-פז: לא מספיק עשיתם?

אופיר פינס-פז: לא מספיק חוללתם?

אופיר פינס-פז: לא מספיק דרדרתם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, אני פשוט רוצה להבין, כי אולי אתה תשכנע אותי – תסביר לי, אם למשל תתאחד סיעתך עם האיחוד הלאומי, ואתה לא רוצה באיחוד הזה, האם לא תעמוד לפניך כל אפשרות מילוט?

אופיר פינס-פז: אומר לך, אדוני היושב-ראש, אם היו בחירות אזוריות אישיות לכנסת – אדם מביא את המנדט מהבית.

אופיר פינס-פז: כל זמן שנבחרת בסיעת הליכוד, ברשימה, תסלח לי – נעים לומר או לא נעים לומר – ראש הממשלה הביא לך את המנדט.

אופיר פינס-פז: אתה לא חופשי לעצמך, אתה צריך לקבל הכרעה סיעתית, כמו אצלנו.

אופיר פינס-פז: אני חלק מסיעה כי נבחרתי ברשימה, לא בבחירות אזוריות אישיות.

מוחמד ברכה: הוא יכול להסיק מסקנות.

אופיר פינס-פז: הוא יכול הרבה דברים.

אופיר פינס-פז: הוא יכול להתפטר מהכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, הוא הסביר לי טוב מאוד.

ראובן ריבלין: הבנתי.

עמיר פרץ: על-פי החוק, כשעושים איחוד, לפחות שני-שלישים מהמפלגה המתאחדת צריכים להצביע.

אופיר פינס-פז: המפלגות, לא הסיעות.

ראובן ריבלין: ברור.

עמיר פרץ: - - -

ראובן ריבלין: ידוע לי.

ראובן ריבלין: זה לפי חוק המפלגות.

ראובן ריבלין: אולי אתה לא יודע, אני ניסחתי אתו יחד עם משה שחל.

ראובן ריבלין: שנינו העתקנו מאותו אחד – יוסף תמיר.

ראובן ריבלין: הוא אמר שאני העתקתי ממנו, ואמרתי לו: לא, אני ואתה העתקנו מתמיר.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, בכל זאת אני רוצה לנמק את תמיכתי בשתי הסתייגויות שנמצאות כאן.

אופיר פינס-פז: הסתייגות אחת היא של חברי הכנסת ברכה, מח'ול וטיבי, שאני מאוד מחייב אותה – הם אומרים, שאם נותנים לחבר את הזכות להתפלג, לפחות שיתמזג עם סיעה אחרת, כך לפחות לא עשינו סיעת יחיד בבית; הרווחנו בבחינת מספר הסיעות בבית, ולא יהיו סיעות יחיד.

אופיר פינס-פז: אני עוד יכול לתמוך בזה.

אברהם בורג: ואם אין לו?

אופיר פינס-פז: אני נגד החוק פר-סה.

אופיר פינס-פז: בעיקרון, אני נגד החוק.

אברהם בורג: נגיד שסיעה של שניים, במקרה הזה, התחברה למקום אחד.

אברהם בורג: הוא אומר: אני לא יכול רוחנית, נפשית, אידיאולוגית, אבל אין לו לאן ללכת – הוא רצה רק את השניים האלה.

ראובן ריבלין: יש בעיה לא פשוטה בנימוק שלך.

אופיר פינס-פז: חברי הכנסת של חד"ש ותע"ל הציעו הצעה שפותרת לי חלק מהבעיה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, אני הולך לשמור את הנאום שלך.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח כמה זמן אני עוד אהיה פה, אבל אני בטוח שאוכל לעזור לאחרים להשתמש בו נגדך, כי לא תהיה פה עוד הרבה זמן.

אופיר פינס-פז: מפני שאתה הולך לשמור את הנאום שלי, אני הולך לדבר עוד פעם.

אופיר פינס-פז: זה לא שאני תומך בחוק – אני מתנגד לחוק התנגדות נחרצת, נדמה לי שהבנת את זה מהדברים שלי, נדמה לי שדיברתי עברית די צחה.

אופיר פינס-פז: אני רק אומר, שאם החוק הזה עובר, אני מעדיף את ההסתייגות הזאת, שגורמת לכך שלא יהיו סיעות יחיד.

אופיר פינס-פז: זה הכול.

אופיר פינס-פז: הדבר השני, אני בוודאי תומך בהסתייגות של עצמי - -

אברהם בורג: גם את זה תשמור, רובי.

ראובן ריבלין: כאן אין חידוש.

אופיר פינס-פז: - - שמציעה שאת הכלל הזה נחיל על הכנסת הבאה.

אופיר פינס-פז: הרי בדרך כלל כשמחוקקים בבית הזה חוקים על הבית הזה, שמשנים את כללי המשחק בתוך הבית הזה, עושים את זה לא מהרגע להרגע אלא לכנסת הבאה.

אופיר פינס-פז: עשינו את זה פעמים רבות, יש לזה הרבה תקדימים.

אופיר פינס-פז: אני מציע, אם כבר רוצים לחולל את השינוי הזה, אז לפחות בואו נחיל אותו על הכנסת השבע-עשרה ולא על הכנסת השש-עשרה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פינס.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים הלאה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון סער - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יולי אדלשטיין - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק הרצוג - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רשף חן - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דני יתום - אינו נוכח, ואנחנו מאחלים לו כולנו רפואה שלמה והחלמה מהירה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת דליה איציק - אינה נוכחת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני תמיד נוכח.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: מה יש לדני יתום?

ראובן ריבלין: הוא חש לא בטוב ואושפז, ועכשיו הכול בסדר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הבטחתי לחבר הכנסת גדעון סער שאני לא אכנה את הצעת החוק הזאת מושחתת, אז אני לא מכנה אותה מושחתת.

ראובן ריבלין: הכול מושחת?

משה גפני: אני לא מכנה אותה מושחתת.

משה גפני: אני הבטחתי, אז אני לא מכנה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, יש מושג בגמרא "הורתו שלא בקדושה ולידתו בקדושה".

משה גפני: על המשקל הזה אני רוצה להגיד: הורתו של החוק הזה שלא בקדושה.

משה גפני: לידתו – תיכף נדבר על זה.

משה גפני: למה זה שלא בקדושה?

משה גפני: אנחנו רגילים בכנסת שלא עושים חוק פרסונלי, לא עושים חוק שבא להגדיר באופן מוחלט על מה אנחנו מדברים באופן מדויק.

משה גפני: והחוק הזה מכונה חוק טל.

משה גפני: מדובר על סיעת עם אחד.

משה גפני: אם חבר הכנסת עמיר פרץ, יושב-ראש סיעת עם אחד, יעשה איחוד עם מפלגת העבודה וחבר הכנסת דוד טל לא ירצה ללכת לסיעת העבודה - -

ראובן ריבלין: אני מציע לא לומר "חוק טל" אלא "חוק דוד טל".

משה גפני: חוק דוד טל.

משה גפני: - - אז יכול להיות שחבר הכנסת דוד טל יוכל לעבור לליכוד.

משה גפני: אני לא יודע, אני לא מבין בזה, אבל האמת היא שזאת הכוונה.

מאיר פרוש: הוא יכול להישאר סיעה עצמאית.

ראובן ריבלין: צפוף בליכוד.

משה גפני: על כל פנים, החוק הוא אישי, מדויק, ברור, מכוון בדיוק לסיעה אחת.

אברהם בורג: אחרת, בשביל מה עשינו אותו?

משה גפני: לכן הורתו שלא בקדושה.

משה גפני: אני גם לא מבין את ההיגיון.

משה גפני: אני יכול להסביר לכם למה הכוונה.

משה גפני: הכוונה שבן-אדם הולך בסיעה עם מצע מסוים.

משה גפני: שני-שלישים מחברי הסיעה רוצים לעבור לסיעה אחרת, נניח אפילו בשל השקפת עולם.

משה גפני: אומר חבר הסיעה: אני לא פורש, אני נשאר, אני הולך על-פי המצע הזה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רצון הבוחרים היה שאני אהיה בעם אחד.

משה גפני: אני לא רוצה ללכת למפלגת העבודה, זה רצון הבוחרים.

משה גפני: אם זה היה ההיגיון של חבר הכנסת גדעון סער, אז אני רוצה לשאול, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול מה הדין של בוחרים שאומרים: אנחנו רוצים לשלוח חבר כנסת.

משה גפני: מה אומר להם גדעון סער?

משה גפני: החוק הקיים קובע ששני חברי כנסת יכולים להיכנס לכנסת.

משה גפני: אומר גדעון סער בהצעת חוק, כשהוא מעלה את אחוז החסימה, שאם יש ציבור בוחרים גדול מאוד, שהיום מגיע לכמעט 50,000 איש, שאומר: אנחנו רוצים לשלוח שני חברי כנסת, והם שולחים, אומר גדעון סער: לא, אני מצפצף על רצון הבוחרים.

משה גפני: יש כל מיני מלים יפות שאין להן שום ערך מעשי, כמו יציבות המשטר.

משה גפני: מה יציבות המשטר, מה סיפורי המעשיות האלה.

משה גפני: מה, סיעה לא יכולה להתפלג?

משה גפני: יכולה להיבחר סיעה של 40 חברי כנסת.

משה גפני: מה, לא יכולים להתפלג?

משה גפני: נניח שתהיה החלטה על התנתקות מחבל-עזה.

משה גפני: אני לא יודע מה יעשה חבר הכנסת יחיאל חזן עם עוד הרבה חברי כנסת בליכוד.

משה גפני: מה, לא יכול להיות שיתפלגו?

יחיאל חזן: אני לא אתפלג.

יחיאל חזן: אני אשאר בליכוד.

משה גפני: יכול להיות שאחרים יעזבו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חזן, הוא שאל שאלה רטורית.

משה גפני: לא שאני יודע משהו.

משה גפני: לכן אני סבור, אדוני היושב-ראש, שהצעת החוק הזאת לא באה בידיים נקיות.

משה גפני: תוך כדי דיבור על הגנה כביכול על הבוחרים מביאים הצעת חוק אנטי-דמוקרטית, שלא תורמת שום דבר ליציבות השלטון, לחלוטין לא.

משה גפני: אין לזה שום ערך.

משה גפני: הכול אינטרסים אישיים של הליכוד.

ראובן ריבלין: הקול קול פרץ והידיים ידי טל.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אברהם בורג: הידיים ידי עשיו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר פרוש - בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת מח'ול רוצה לדבר.

אברהם בורג: כמה דוברים עוד יש?

ראובן ריבלין: מרגע לרגע נכנסים יותר אנשים, אז אני כבר לא יכול לומר.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת טיבי נכנס.

ראובן ריבלין: יש לנו כרגע באולם 100% מסתייגים.

ראובן ריבלין: כל מי שמסתייג לא יוכל לפרוש ממפלגתו.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש את תשומת לבך, חבר הכנסת הרב גפני.

אופיר פינס-פז: עכשיו הבנתי מה אמרת, רובי.

מאיר פרוש: חבר הכנסת הרב גפני, שלא כהרגלו, בנאום הקודם שלו – אדוני ראש הממשלה, אם תאפשר לי – בנאומו הקודם, לא בנאום על הצעת החוק של חבר הכנסת סער, שהוא לא רוצה לקרוא לה מושחתת, כי הוא הבטיח לו, בדיון על הצעת האי-אמון הוא פנה אליך, שלא כהרגלו, בנחת ורוגע, פנה למצפון שלך ואמר לך: אתה עומד בראשות ממשלה שהחליטה על קיצוץ עמוק וקשה בכל מיני תחומים.

מאיר פרוש: הוא אמר שבישיבות היה הקיצוץ הכי עמוק.

מאיר פרוש: אני לא נכנס כרגע לוויכוח, אנחנו יודעים שזה הקיצוץ הכי קשה שיש בתקציב 2004 וגם בתקציב 2003.

מאיר פרוש: אבל הוא שאל אותך בכנות, שלא כהרגלו, שאל אותך בכנות ובשקט וביקש ממך תשובה, מדוע ב-1 במרס הישיבות עדיין לא קיבלו אגורה אחת.

מאיר פרוש: אני מצפה ממך, כאדם שהכרתי – יושבים כאן הרב רביץ, הרב גפני, חברים שדיברו אתך, עזרו לך ובשלב מסוים פעלו למענך – תקום מהמקום, תיגש לאחד העוזרים שלך, תיגש למי שאתה מבין שיכול לעזור לך, תחפש עבורנו תשובה.

מאיר פרוש: הרי בכל אופן מדובר פה באוכלוסייה של קרוב ל-200,000 נפש, שמקבלים פה פר-ראש לאחר שקיבלו בצורה מסודרת, עם בדיקות של רואה-חשבון וכדומה.

מאיר פרוש: תבוא ותיתן לנו תשובה.

מאיר פרוש: אני לא מבין, אתה מרגיש נוח במצב שאתה נמצא בו?

מאיר פרוש: היום כשנסעתי לכנסת ראיתי שיש התנחלות חדשה, התנחלות של מועצת יש"ע מול משרד ראש הממשלה.

מאיר פרוש: נוח לך המצב שאתה נמצא בו?

מאיר פרוש: כל אלה שהלכו אתך שנים על גבי שנים, תמכת בהם, עודדת אותם, פעלת עבורם, המרצת אותם – כולם מתנתקים ממך.

מאיר פרוש: זה נוח לך?

מאיר פרוש: הרי אתה יכול לתקן במשהו את מה שאתה עושה על-ידי התייחסות מסוימת.

מאיר פרוש: אני חושב שאם אתה יושב פה – ויפה מאוד שאתה יושב כאן, הלוואי שכל ראשי הממשלה היו נוהגים כך, נמצאים פה ושומעים את חברי הכנסת, אבל תעשה משהו עם מה שפונים אליך.

מאיר פרוש: מתוך הלב אנחנו פונים אליך, שואלים אותך למה אתה לא עושה כלום כדי שהישיבות יקבלו את מה שהובטח להן בתקציב.

מאיר פרוש: הרי אנחנו ב-1 במרס, ואין סעיף בתקציב המדינה שלא הופעל, אך כך נוהגים לגבי החרדים.

מאיר פרוש: אז כל מה שטומי לפיד מבקש, או כל מה ששינוי מבקשים, כך אתה פועל, עד כדי כך אתה שבוי בידם?

מאיר פרוש: לא מגיעה לנו תשובה ממך?

מאיר פרוש: לא לנו, אנחנו לא שווים בעיניך, אבל אלה אזרחי המדינה.

מאיר פרוש: תלמידי הישיבות לא זכאים לדעת ממך כראש הממשלה מדוע עד 1 במרס הם לא קיבלו אף אגורה?

מאיר פרוש: אנא, תעשה, עד שאנחנו מצביעים על הצעת החוק של גדעון סער, והדקות מסתיימות והשניות מסתיימות, תענה לנו תשובה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סיימת על השנייה, כל הכבוד לחבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: תסיים חברת הכנסת גלאון, אם היא תהיה כאן.

דניאל בנלולו: יש תשובה על השאלה.

דניאל בנלולו: עוד מעט - - - ותקבלו את הכסף.

דניאל בנלולו: אני אומר לך את זה ממקור מוסמך.

משה גפני: לכולם אמרו את זה?

דניאל בנלולו: זאת האמת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אדוני לא משיב על שאלות ותשובות עכשיו.

ראובן ריבלין: שמענו את מה שאמרת וזה חשוב.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש פה מערכת לזיהום מידות.

מוחמד ברכה: לפני שעה קלה עמד כאן השר אולמרט וניבל את פיו כנגד הציבור הערבי ובוחריו.

מוחמד ברכה: לפני שבוע היה תורו של סגן השר בוים, שגילה התמחות יוצאת דופן בנושאים של גנטיקה.

מוחמד ברכה: אומנם אחר כך הוא חזר בו, אבל מי שתמך בו ויושב לידו, חבר הכנסת חזן, אפילו לא טרח להתנצל ולהבין את המשמעות של הדברים שהוא אמר, בהקשר של ההיסטוריה היהודית דווקא, לא של ההיסטוריה הפלסטינית.

מוחמד ברכה: יש פה השחתת מידות טוטלית.

מוחמד ברכה: גם הצעת החוק הזאת - והחברים שקדמו לי היטיבו לבטא את העניין - היא לדעתי חלק מזיהום המידות והשחתת המידות בבית הזה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אופיר פינס דיבר על כך שאולי החוק הזה תהיה תחולתו מהכנסת הבאה.

מוחמד ברכה: אבל מה פתאום?

מוחמד ברכה: בכנסת הבאה זה יבוטל, אני מניח.

מוחמד ברכה: אולי חבר הכנסת סער בעצמו יביא את ההצעה הזאת, אם הוא יהיה בכנסת.

מוחמד ברכה: זו הצעת חוק של הכנסת הזאת.

מוחמד ברכה: אבל אם לא היה די לנו בהשחתת המידות הזאת ובנושא של ההתבטאויות ובנושא של הניהול והמינהל התקין, אז אנחנו גם בדברים האחרים עדים וערים יום-יום להשחתת מידות אחרת.

מוחמד ברכה: מדינה שמדברת - ראש ממשלה שמדבר על קבלה של כל מיני תוכניות שלום והתנתקויות, בעצם ממשיך אותה מדיניות בשטחים.

מוחמד ברכה: כשהוא מדבר על רווחה, הוא ממוטט את הבריאות.

מוחמד ברכה: כשמדברים על עבודה - ושר האוצר מדבר על עבודה ותעסוקה - אחוז האבטלה מגיע לשחקים שעוד לא הגיע אליהם מאז קום המדינה ועד היום.

מוחמד ברכה: אני אומר, אדוני היושב-ראש, יש לנו עסק פה עם קואליציה ועם ממשלה, שהיא פשוט דורסת הכול, דורסת כל חלקה טובה, לא משאירה מקום לשיח נורמלי, רציני, שיהיה פשוט, שיהיה משהו לא ציני, דבר אחד שהוא לא ציני.

מוחמד ברכה: נושא השלום, נושא החברה, נושא הכלכלה, נושא הבריאות, נושא החינוך - משהו.

מוחמד ברכה: נושא המינהל התקין, נושא החקיקה, דבר אחד לא ציני, שנגיד: אולי יש חלקה של שפיות, יש אי של שפיות בהתנהלות הזאת של הקואליציה ושל הממשלה.

מוחמד ברכה: אבל נראה שאנחנו נידונים לכישלון גם בציפייה הצנועה הזאת.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עסאם מח'ול - בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גם לרשות אדוני שלוש דקות, אפשר להסתפק בשתיים וחצי, זה מצוין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אתה אחריו.

ראובן ריבלין: הואיל ואתם אחרוני הדוברים, כי חברת הכנסת גלאון אינה נוכחת - - -

זהבה גלאון: רגע, רגע, רגע.

זהבה גלאון: מה אני, אוויר?

ראובן ריבלין: אני אמרתי שראיתי אותך קודם לכן בצד ההוא.

ראובן ריבלין: כן, בבקשה, אדוני.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דומני שקשה לנתק בין ההצעה לבין המציע, חבר הכנסת גדעון סער, שהפך להיות מסימני הזמן, העת הזאת, שמוביל לשפל נוסף בחיים הפרלמנטריים בכנסת ובמדינה.

עסאם מח'ול: אולי יותר נכון לקרוא לו חבר הכנסת גדעון סחר.

עסאם מח'ול: הוא מנסה להפוך את הכול לסחר סוסים.

עסאם מח'ול: הוא באופן עקבי, באופן מתמשך, מאז התחילה הכנסת הזאת - אני מנסה לעקוב אחרי הצעות החוק שהוא מביא, ואחת-אחת אלה הצעות חוק שמנסות להתעלל בדמוקרטיה, שמבזות את הדמוקרטיה, שמנסות לחפש דרך לייתר את הדמוקרטיה ואת הכנסת הזאת.

עסאם מח'ול: זה המוסר וזה המסר שיש לחבר הכנסת סחר.

אלי אפללו: סער, סער.

עסאם מח'ול: אני חושב שטוב שהוא מביא הצעת חוק מקוממת כזאת, כדי שנשים לב שיש איום על הדמוקרטיה, על הבית הזה, על הכנסת ועל מקומה בשלטון במדינת ישראל.

עסאם מח'ול: לא במקרה גדעון סער היה אחד המתלהבים ביותר לחידוש הקשרים עם מפלגת פיני האיטלקית, הפאשיסטית.

עסאם מח'ול: יש ניסיון עקבי לקעקע את המוסר, את הרמה, את השמירה על גובה מסוים, על דיון ועל כלי משחק מתאימים לכנסת, לפרלמנט.

עסאם מח'ול: אני חושב שכאן הוא מסמן מישהו, והוא חושב שהמישהו הזה יכול ליפול טרף קל, כדי שיביאו אותו - עוד חבר כנסת - לסיעת הליכוד.

עסאם מח'ול: לסיעת הליכוד, חבר הכנסת סחר, לא חסרים חברים, לא חסרים מושבים בכנסת.

אלי אפללו: - - - מח'ול.

עסאם מח'ול: חסרות עמדות נכונות, חסרה נכונות - -

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: יש לו עוד 40 שניות.

ראובן ריבלין: עוד 40 שניות.

ראובן ריבלין: הוא מסיים.

עסאם מח'ול: - - מוסרית להוביל את החברה הישראלית ואת הבית הזה למקום נכון ולערכים נכונים.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, גם לרשות אדוני שלוש דקות, ואחריו מסיימת את הדיון חברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: נא לצלצל, תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כנראה זה לא צירוף מקרים - חבר הכנסת בנלולו - כנראה זה לא צירוף מקרים.

דניאל בנלולו: חיכיתי שתחזור מהאג.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, נא לשבת, אם אדוני רוצה לומר משהו.

אחמד טיבי: סוף-סוף מישהו אומר את השם שלך, ואתה חייב לענות כך?

דניאל בנלולו: בבקשה, חיכיתי שתחזור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אנחנו רוצים לסיים את הדיון ולהצביע, לא?

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים להצביע.

מיכאל גורלובסקי: - - -

אלי אפללו: - - -

ראובן ריבלין: אני עוצר את השעון, כי אנחנו נותנים במשורה שלוש דקות לכל מסתייג.

ראובן ריבלין: אם אתם רוצים עכשיו להפוך את זה עוד פעם לדיון מדיני בנושא אחר, אני אעצור את השעון.

יצחק הרצוג: - - -

ראובן ריבלין: אתה היית רשום עד שקראתי את שמך ולא היית, מה אני יכול לעשות?

יצחק הרצוג: - - -

ראובן ריבלין: איך אני יכול?

ראובן ריבלין: אתם רוצים שנסיים פה?

יצחק הרצוג: - - -

ראובן ריבלין: אבל, אדוני, קראתי לאדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אחמד טיבי: כנראה זה לא צירוף מקרים ששתי הצעות חוק נוגדות אחת את השנייה - אחת, להעלות את אחוז החסימה, והשנייה, לאפשר פלגנות - מובאות זו אחר זו על-ידי אותו מציע.

אחמד טיבי: אני חושב שיש כאן מידה רבה של כשרון.

קריאה: מוכח.

אחמד טיבי: כשרון מוכח בעליל.

אחמד טיבי: במשך שבועיים, פעם אחר פעם, אין ספק שצריך כשרון בשביל דבר כזה.

אחמד טיבי: כשרון, אמרתי?

אחמד טיבי: האמת - לוליינות מחשבתית ממדרגה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - - גמישות.

אחמד טיבי: אי-אפשר לקרוא לזה גמישות.

אחמד טיבי: זו לוליינות מחשבתית.

אחמד טיבי: זו סאלטה לאחור, ועוד פעם קדימה, ועוד פעם לאחור.

אחמד טיבי: בלתי אפשרי.

אלי אפללו: פליק-פלאק, תקרא לה.

אחמד טיבי: אתם המצאתם את שיטת הפליק-פלאק בקואליציה הזאת.

אחמד טיבי: אבל, זה בנוי על - איך קוראים לזה?

אחמד טיבי: "פל-קל".

אחמד טיבי: וזה ייהרס מייד.

רוחמה אברהם-בלילא: המבנים הבלתי-חוקיים, אתה מתכוון?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: וזה ייהרס במהרה.

אלי אפללו: - - -

אחמד טיבי: אני מבין אנשי ימין שהם עקביים, פעם אחר פעם, בניציות, בקיצוניות שלהם.

אחמד טיבי: בסדר.

אחמד טיבי: זו השקפת חיים.

אחמד טיבי: גם לזה יש טיפול.

אחמד טיבי: מבריאים מזה באיזה שלב.

אחמד טיבי: אבל פליק-פלאק כזה בנושא פרלמנטרי - הכול בשביל לסדר מישהו או משהו?

אחמד טיבי: זה לא נראה לי.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה, נושא חשוב.

אחמד טיבי: לא התאפשר לי לדבר בנושא של הריסת הבתים, שני חברי ייצגו אותי נאמנה - מוחמד ברכה ועסאם מח'ול - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

אחמד טיבי: אין ספק שיש כאן אמירה.

אחמד טיבי: גם הברוטליות של המשטרה נגד תושבי בענה, שכנראה לא קראו את דוח-אור - חלקם בקושי יבינו אותו כאשר הם יקראו אותו, חלקם יתריסו נגד המסקנות, כי הן אומרות שהיחס של המשטרה אל הערבים, אזרחי מדינת ישראל, הוא יחס כאל אויבים.

אחמד טיבי: לא כאל אזרחים.

אחמד טיבי: בא אדם שאומר שהאדמה היא שלו.

אחמד טיבי: יש לו טאבו על האדמה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: כמה זמן - - -

ראובן ריבלין: יש לו עוד 15 שניות.

אחמד טיבי: זו אדמה של הסבא של הסבא של האמא של הסבא שלו.

אחמד טיבי: ובא איזה פקיד - אני רוצה לשמור על מלים סטריליות - - -

ראובן ריבלין: בית-המשפט, חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: למה פקיד?

ראובן ריבלין: תגיד בית-המשפט.

ראובן ריבלין: בית-המשפט המחוזי והעליון.

אחמד טיבי: או בית-המשפט, שמשתמש בנימוקים של תכנון ובנייה ששמו אותם, יצרו אותם, כדי לפגוע באוכלוסייה הערבית, בתושבי בענה - - -

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ראובן ריבלין: אדוני מתחיל פרשה חדשה, ולא יספיק לו.

אחמד טיבי: והפגיעה במשפחת תיתי, גם להרוס את הבית, גם להשמיץ אותם מעל הדוכן - - -

ראובן ריבלין: תודה.

אחמד טיבי: זה דבר נורא ואיום.

אחמד טיבי: ולכן, כל אזרח ערבי של מדינת ישראל, אבל בעיקר כל אזרח שמטרתו לשמור על אפשרות של דו-קיום על בסיס של כבוד לאומי ואזרחי, צריך להתקומם נגד היחס המבזה, המשפיל הזה, לתושבי בענה - - -

ראובן ריבלין: תודה.

אלי אפללו: - - -

אחמד טיבי: - - - האזרחים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, תודה.

ראובן ריבלין: אחרונת הדוברים - חברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג, אדוני, אני לא יכול לחזור אל אדוני, כי אם אני אחזור אל אדוני, אני אצטרך לחזור לכולם, ואנחנו - יש לנו סדר דיון פה.

יצחק הרצוג: אני מכבד את ההחלטה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי היקרה, חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: האם גברתי מתכוונת לדבר עד שחבר הכנסת גדעון סער יספיק להשיג את הרוב שלו?

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני על הדוכן כדי לפנות לראש הממשלה ולקרוא לו להקים ועדת בדיקה או ועדת חקירה למחדלי הקמת הגדר.

זהבה גלאון: איך הגענו למצב שהגדר הזאת, שהיתה אמורה להיות נכס ביטחוני, הפכה לנטל ביטחוני, לנטל מדיני, כשכל העולם מוקיע אותנו?

זהבה גלאון: ואיך הצלחתם ליצור "ספין", שבהאג מדברים על הגדר?

זהבה גלאון: לא מדברים בהאג על הגדר, לא דיברו בהאג על הגדר.

זהבה גלאון: בהאג דיברו על תוואי הגדר.

זהבה גלאון: איך הגענו למצב שהקימו גדר בבקה-אל-שרקיה ואחר כך פינו אותה?

זהבה גלאון: כמה מיליונים אפשר היה לחסוך מכל הקיצוצים?

זהבה גלאון: כמה מיליונים אפשר היה לחסוך מהעלאת מחיר הלחם?

זהבה גלאון: איך עכשיו, באזור מבשרת-ירושלים, אתם מקימים גדר, ובית-המשפט העליון, בשבתו כבג"ץ - - -

אלי אפללו: - - -

זהבה גלאון: אל תפריע לי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

זהבה גלאון: בית-המשפט העליון, בשבתו כבג"ץ, מוציא צו עיכוב להקמת הגדר למשך שבוע, ושר הביטחון מרשה לעצמו לגלגל את האחריות לפיגועים לפתחו של בג"ץ - ואתה יושב ואתה לא מעיר לו, שר הביטחון בממשלה שלך, שאחראי יחד אתך להקמת התוואי הזה.

זהבה גלאון: אם אתם מחליטים להקים גדר שתשמש כמגן, תקימו אותה על "הקו הירוק", אל תקימו אותה פה ותזיזו אותה לשם - - -

אלי אפללו: - - -

זהבה גלאון: חבר הכנסת אפללו, אתה יושב - אדוני היושב-ראש, אני לא שומעת את עצמי - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, אין לך רשות לשאול אותה שאלה.

קריאות: - - -

זהבה גלאון: זמן פציעות זה ברשות היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו רוצים להצביע על חוק הכנסת.

ראובן ריבלין: לא ניכנס עכשיו לדיון.

ראובן ריבלין: לא רוצים להיכנס לדיון.

ראובן ריבלין: רוצים ללכת להצבעות.

ראובן ריבלין: אתם רוצים להתחיל דיון - אני לא אאפשר שום שאלה, משום שהיא לא מדברת לעניין ההסתייגות והיא תאמר את דבריה, ואחר כך מי שרוצה, בסעיף הבא, בחוק הבא - יירשם ויאמר את מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי, נא להמשיך.

זאב בוים: - - -

זהבה גלאון: חבר הכנסת אפללו, אתה יושב בוועדה - - -

ראובן ריבלין: אם את תדברי אתם, אני לא אעצור שעון, וכשהוא יענה לך, את תדברי אתו עד שייגמר הזמן.

זהבה גלאון: יושבים חברי כנסת מסיעת הליכוד בוועדת הכספים ומייללים, מבכים מרה, על הקיצוצים - ואתם מתנגדים לקיצוצים.

זהבה גלאון: כל קילומטר גדר שמזיזים, ומזיזים בחזרה, כמה זה עולה?

אברהם הירשזון: את לא היית - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

זהבה גלאון: זה לא אכפת לכם.

זהבה גלאון: אין לך למי לבוא בטענות.

זהבה גלאון: מה עם ראש הממשלה?

זהבה גלאון: מה עם שר הביטחון?

אלי אפללו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

זהבה גלאון: מה עם הכסף הזה?

זהבה גלאון: למה צריך להוציא כספים מיותרים?

זהבה גלאון: למה אין תמונה מלכתחילה?

זהבה גלאון: ואיפה שינוי, שישבה בממשלה?

זהבה גלאון: שרי שינוי, שהיו שותפים להקמת הגדר הזאת, ולתוואי שלה, פתאום היום מייללים שצריך להזיז את התוואי.

זהבה גלאון: כולכם שותפים, אתם האחראים הגדולים למחדלי הקמת הגדר.

זהבה גלאון: צריכה לקום כאן ועדת בדיקה - -

יחיאל חזן: אתם אחראים לאוסלו - - -

זהבה גלאון: - - איך הגענו למצב הזה, שגדר, שהיתה אמורה להיות נכס ביטחוני - -

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: היא מסיימת בעוד 22 שניות.

זהבה גלאון: - - הפכה לנטל ביטחוני ומדיני?

זהבה גלאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת גלאון.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, האם יושב-ראש הוועדה רוצה להשיב?

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: לא.

): אני אודה - - -

ראובן ריבלין: להודות זה עניין אחר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כל מי שרוצה להשתתף בהצבעה - נא לשבת.

ראובן ריבלין: לא לרוץ, כדי שחלילה לא תקרה איזו תקלה.

ראובן ריבלין: כבר היו לנו פה אנשים עם גבס מפני שרצו להצביע.

ראובן ריבלין: נא לשבת במשובה ובנחת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת נס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, יש לך הסתייגות לסעיף 1, וגם למיכאל איתן ולאופיר פינס.

ראובן ריבלין: האם אתה מסיר?

אופיר פינס-פז: מסיר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן מסיר?

ראובן ריבלין: מסיר או מבקש להצביע?

מיכאל איתן: מסיר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, לסעיף 1, מסיר?

עמיר פרץ: מסיר.

ראובן ריבלין: ובכן, לסעיף 2 יש הסתייגויות של חבר הכנסת סער.

): מסיר.

ראובן ריבלין: יולי אדלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: מסיר.

ראובן ריבלין: יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: מסיר.

ראובן ריבלין: עמיר פרץ.

עמיר פרץ: מסיר.

ראובן ריבלין: רשף חן.

רשף חן: מסיר.

ראובן ריבלין: דני יתום לא נוכח.

ראובן ריבלין: מיכאל איתן.

מיכאל איתן: מסיר.

ראובן ריבלין: אופיר פינס.

אופיר פינס-פז: מסיר.

ראובן ריבלין: דליה איציק.

דליה איציק: מסירה.

ראובן ריבלין: משה גפני.

משה גפני: מסיר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

קריאה: רוני בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוני בר-און לא נוכח, לא מצביעים כשאדם לא נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: מסיר.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי מסירים?

מוחמד ברכה: לא מסיר.

ראובן ריבלין: להצביע.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, קודם כול אנחנו מצביעים על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 1 - 38 נגד - 18 נמנעים - 1 סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לא להפריע, כל אחד יודע מה להצביע.

ראובן ריבלין: 38 בעד, 18 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: סעיף 1 עבר כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, יש לנו הסתייגות של חברי הכנסת ברכה ומח'ול לסעיף 2.

ראובן ריבלין: נא להצביע על ההסתייגות.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות ומי נגד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני טעיתי בהצבעה.

ראובן ריבלין: אתה נגד ההסתייגות?

יוסי שריד: לא.

יוסי שריד: אני טעיתי בהצבעה הראשונה, אני נגד סעיף החוק.

ראובן ריבלין: רשמנו שאתה נגד סעיף החוק, ובכל זאת אני לא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות - 18 נגד - 41 נמנעים - 2 ההסתייגות של חברי הכנסת מוחמד ברכה ועסאם מח'ול לסעיף 2 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: נגד - 41, בעד - 18, שני נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לסעיף 2 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: עכשיו לסעיף 3.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עמיר פרץ, להצביע על ההסתייגות?

עמיר פרץ: לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל איתן.

מיכאל איתן: לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז.

אופיר פינס-פז: לא.

ראובן ריבלין: ובכן, סעיף 4.

ראובן ריבלין: עמיר פרץ.

עמיר פרץ: להצביע.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מצביעים - סעיפים 2 ו-3, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 2-3, כהצעת הוועדה - 41 נגד - 20 נמנעים - אין סעיפים 2-3, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

ראובן ריבלין: 41 בעד, 20 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיפים 2 ו-3 עברו כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לסעיף 4 - עמיר פרץ מבקש להצביע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל איתן, אתה מבקש להצביע?

מיכאל איתן: לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז מבקש להצביע?

אופיר פינס-פז: לא.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים.

מוחמד ברכה: מה לא?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז, האם הצעתך היא כהצעת עמיר פרץ?

אופיר פינס-פז: כן.

ראובן ריבלין: זו אותה הסתייגות של שלושתם.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מצביעים על הסתייגותם של חברי הכנסת עמיר פרץ ואופיר פינס-פז לסעיף 4.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות - 21 נגד - 42 נמנעים - אין ההסתייגות של חברי הכנסת עמיר פרץ ואופיר פינס-פז לסעיף 4 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 נגד, 21 בעד.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לאחר סעיף 4 - אני מצביע עכשיו, רבותי חברי הכנסת, כנוסח הוועדה על סעיף 4.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מצביעים כנוסח הוועדה על סעיף 4.

ראובן ריבלין: מי בעד סעיף 4, מי נגד, כהצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה - 42 נגד - 21 נמנעים - אין סעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 21 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 4 עבר כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: רבותי, מכיוון שסעיף 4 עבר, מבקשת חברת הכנסת גלאון "אחרי סעיף 4".

ראובן ריבלין: האם היא עומדת על בקשתה?

זהבה גלאון: כן.

ראובן ריבלין: היא עומדת על בקשתה.

ראובן ריבלין: האם עמיר פרץ גם הוא עומד על בקשתו?

עמיר פרץ: כן.

ראובן ריבלין: גם הוא עומד.

ראובן ריבלין: דני יתום אינו נוכח, ואופיר פינס גם הוא עומד על בקשתו.

ראובן ריבלין: ובכן, מי שבעד להוסיף "אחרי סעיף 4", יצביע.

): של מי ההסתייגות?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של זהבה גלאון, עמיר פרץ ואופיר פינס - תוספת של סעיף 5 אחרי סעיף 4.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות - 19 נגד - 42 נמנעים - אין ההסתייגות של חברי הכנסת זהבה גלאון, עמיר פרץ ואופיר פינס-פז אחרי סעיף 4 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד התוספת - 19, 42 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסעיף הנוסף לא נתקבל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו העברנו את כל הסעיפים בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: הואיל ולא נתקבלו הסתייגויות, וגם אין הערה מצד יושב-ראש הוועדה, אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: לא הצבעת על סעיף 4.

ראובן ריבלין: הצבעתי על סעיף 4 לפני ששאלתי על התוספת.

מוחמד ברכה: הצבעת עכשיו על ההסתייגות.

ראובן ריבלין: אני מציע לסגן יושב-ראש הכנסת לעיין בפרוטוקול ולראות כמה אנחנו עירניים בניהול הישיבה.

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: זה בסדר, אנחנו בסדר.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני, כי טוב להיזהר.

ראובן ריבלין: אנחנו נזהרנו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי בעד הצעת החוק בקריאה שלישית – יצביע.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, נא לעלות לדוכן.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 42 נגד – 22 נמנעים – 1 חוק הכנסת (תיקון מס' 18), התשס"ד–2004, נתקבל

ראובן ריבלין: 42 הצביעו בקריאה שלישית בעד הצעת חוק הכנסת, התשס"ד–2004, 22 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק הכנסת (תיקון מס' 18), התשס"ד 2004, עבר בקריאה שלישית, ונתקבל לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני חבר הכנסת סער.

): אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות באופן מיוחד לארבל אסטרחן, היועצת המשפטית בלשכה המשפטית של הכנסת, שסייעה בהצעת החוק.

): אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת בר-און, שכרגע איננו אתנו, אבל בהחלט קידם בצורה הראויה את הדיון בהצעת החוק.

): אני רוצה להודות לחברי הכנסת על הרוב הגדול, בעיקר לחברי הכנסת מהאופוזיציה – לחבר הכנסת בורג, לחברת הכנסת גלאון, לחברי הכנסת מסיעת ש"ס – שעל אף לחצים, ואולי אפילו לחצים מעבר למידה הראויה, הצביעו לפי צו מצפונם.

): אני רוצה גם להודות לחברים שחזרו במיוחד מחוץ לכנסת – לחברת הכנסת פינקלשטיין ולשרה ציפי לבני.

): אני חושב שהוספנו חוק שעושה צדק, עושה היגיון, חוק מאוזן, חוק ראוי, ואני רוצה להודות לכל מי שנטל בכך חלק.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת סער.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/90).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון) (דחיית מועד התחילה), התשס"ד–2004, קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: יציג את החוק שר החקלאות ופיתוח הכפר, השר ישראל כץ.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק להסדרת הפיקוח על כלבים נועד בעיקרו לקבוע הסדר ארצי אחיד בכל הנוגע לפיקוח על כלבים.

ישראל כץ: הסדר זה יחליף את ההסדרים הקבועים כיום באופן פרטני על-ידי כל רשות מקומית, ויקבע הוראות נוספות לעניין החזקת כלבים ולעניין רישומם במרשם הארצי לכלבים שינוהל בשירותים הווטרינריים שבמשרד החקלאות.

ישראל כץ: לשם יישום הוראות החוק, הוטל על שר החקלאות ופיתוח הכפר להסדיר בתקנות את העניינים העיקריים שבהם עוסק החוק.

ישראל כץ: רוב רובן של התקנות טעון אישור של ועדת הכלכלה של הכנסת.

ישראל כץ: בשל מורכבותם של העניינים שהחוק בא להסדיר, התקנות עדיין לא הותקנו.

ישראל כץ: מועד התחילה של החוק נדחה ליום 29 במרס 2004, בהתאם לתקנות שהתקנתי באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

ישראל כץ: כיוון שלא יהיה אפשר לסיים את התקנת התקנות ההכרחיות לשם יישום החוק לפני 29 במרס 2004, מוצע לתקן את החוק ולקבוע כי מועד תחילתו יהיה ביום 1 באוקטובר 2004.

ישראל כץ: אבקש לתמוך בהצעה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, יש כאן רשימת דוברים.

מיכאל נודלמן: ראשון המדברים הוא חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אהוד יתום – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אלי אפללו – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעה חשובה.

טלב אלסאנע: אכן, צריך להסדיר את הפיקוח על הכלבים.

טלב אלסאנע: המדינה מגלה ליברליות בסוגיות חשובות, בכל הנוגע לכלבים ולחתולים.

טלב אלסאנע: אלו הן סוגיות חשובות, שבהן נמדדת גם רמת הליברליות של מנגנוני האכיפה.

טלב אלסאנע: השר גם מגלה את הזכות להגן על זכותם של ההומואים להקים משפחות – וזה חשוב.

טלב אלסאנע: בדבר אחד ממשלת ישראל לא מגלה גישה ליברלית אזרחית – בכל מה שנוגע לציבור האחר.

טלב אלסאנע: יש גישה עקבית, לא משתנה.

טלב אלסאנע: כל הזמן חשבתי, שיכול להיות שאם זה היה תלוי בהרכב הממשלתי - היינו מצפים שעם שינוי הממשלות הגישה אל האחר תשתנה.

טלב אלסאנע: היתה מפלגת העבודה דאז, מפא"י ההיסטורית בשלטון, והמדיניות היתה מדיניות מסוימת כלפי הציבור הערבי, שהגיעה אפילו עד כדי ממשל צבאי.

מיכאל גורלובסקי: למה אתה משווה אותם לכלבים?

טלב אלסאנע: לא משווים.

טלב אלסאנע: אני מדבר על הגישה הליברלית ועל הצביעות.

טלב אלסאנע: מצד אחד מדברים על הומניות, ומצד שני מגלים גישה פסולה, מפלה ומקפחת.

מיכאל גורלובסקי: זה אנטי-דמוקרטי.

מיכאל גורלובסקי: למה אתה משווה את הציבור הערבי לכלבים?

עסאם מח'ול: - - -

טלב אלסאנע: אני לא רוצה להעיר לך הערה שתפגע בך.

טלב אלסאנע: אני באמת אשמור על כבודך, ואומר שיש מידה של צביעות בגישה של ההומניזם השולט בממשלות כאן; הצביעות הזאת, כאשר כל הגישה ההומנית נפסקת בגבול מסוים.

טלב אלסאנע: אחר כך רומסים את כל הזכויות בכל קנה מידה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, בהקשר זה אני רוצה להתייחס, ברשותך, לדבריו של שר, סגן ראש הממשלה וממלא-מקום ראש הממשלה בדיון הקודם.

טלב אלסאנע: זהו דיון חשוב מאוד, שנוגע לזכות להפגין ולזכות למחות כשמדובר על פגיעה בקורת-הגג של אזרח, או אדם.

טלב אלסאנע: הבית של כל אחד מאתנו יקר מאוד, וכשבאים להרוס את הבית, סביר להניח שהאדם הזה, אם הוא אדם ויש לו רגש כלפי הבית שלו, יצא להפגין ולמחות נגד רוע הגזירה.

טלב אלסאנע: ואז, כשאנשים יוצאים למחות ולהפגין, הממשלה מתנהגת כלפיהם כאילו מדובר במלחמה.

טלב אלסאנע: היא מתחילה להשתמש בירי בגז מדמיע, באלות, במכות ובקללות – אותן תופעות פסולות שהיו במאורעות אוקטובר 2000.

טלב אלסאנע: שום דבר לא השתנה, שום מסר לא הופנם, שום מסר לא נקלט.

טלב אלסאנע: לכן, יש כאן כנראה בתת-מודע גישה שטרם הפנימה יחס אזרחי כלפי האוכלוסייה הערבית, שהם אזרחים שווי זכויות.

טלב אלסאנע: אף שכל המדיניות היא מדיניות מפלה בכל התחומים, היינו מצפים שיגיע הזמן לשינוי המגמה הזאת, ושהמדינה תתייחס כמדינה, על בסיס אזרחות – להפסיק לנהל את המדינה כאילו מנהלים קהילה באיזה מקום, ולהפסיק עם התפיסה הגלותית של הגטו, שלפיה לנו אכפת רק מהיהודים, ולאנשים שהם לא יהודים לא מגיע שום דבר, צריך לשלול מהם ולפסול את הזכויות שלהם.

מיכאל נודלמן: סיים בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר: כנראה העם היהודי, שהיה מיעוט בכל מדינות העולם, לא הפנים שהוא נמצא כאן במדינה כרוב, והוא צריך להתנהג כרוב.

טלב אלסאנע: הוא צריך להתנהג אל המיעוט הערבי שחי בתוכו כפי שהוא היה רוצה שמדינות העולם האחרות יתייחסו אליו, כיאות.

טלב אלסאנע: ממשיכים ביחס דרקוני, ביחס מתעלם וביחס מתעלל.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

בנימין נתניהו: - - -

טלב אלסאנע: שר האוצר, שמעתי שבאנגליה ראש מפלגת השמרנים הוא יהודי.

טלב אלסאנע: הוא יכול להיות ראש ממשלה.

טלב אלסאנע: שמעתי ששר האוצר במפלגה השמרנית גם הוא יהודי.

טלב אלסאנע: אין שם רף לשאיפותיו של האזרח.

טלב אלסאנע: הוא יכול להיות הכול.

טלב אלסאנע: זה שהוא יהודי לא שולל ממנו את הזכות לשאוף, להתקדם ולחיות.

עסאם מח'ול: - - -

טלב אלסאנע: העובדה שהוא אזרח באנגליה לא שללה ממנו את יהדותו.

טלב אלסאנע: לא אמרו לו: אתה חייב להיות נוצרי לשם כך.

טלב אלסאנע: הוא יכול להיות גם יהודי וגם אזרח וגם להגיע ולהיות ראש ממשלה.

בנימין נתניהו: יש 61 חברי כנסת.

טלב אלסאנע: לא בהכרח.

ישראל כץ: הוא מציע לך להצטרף למירוץ.

טלב אלסאנע: תשמע, המירוץ בליכוד הוא צפוף מאוד, אני לא חושב שיש סיכוי להשתלב.

טלב אלסאנע: אני רק רוצה לומר לך: מבחינה פורמלית, מה שאתה אומר זה נכון.

טלב אלסאנע: מבחינה פורמלית, תקבל 61 חברי כנסת, אבל מבחינה מהותית, אתה יודע שהיחס הוא אחר.

טלב אלסאנע: היחס כאן, ליהודי יש הזכות להיות, זה יחס האדונים, יחס היכולים, יחס אלה שהמדינה שייכת להם, ולערבים מותר רק לחיות אבל לא להשמיע.

טלב אלסאנע: לכן, אנחנו רוצים אזרחות מבחינה מהותית, שוויונית, ויחס אזרחי בכל תחום ותחום ללא הבדל.

טלב אלסאנע: אם כאן במדינה יפנימו את הגישה לאזרחים הערבים כאזרחים שווי זכויות, לדעתי הדברים ישתנו, לרבות התנהגות המשטרה כלפי המפגינים הערבים.

טלב אלסאנע: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ישראל אייכלר - אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מוחמד ברכה - אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם כשמדברים על חוק שנוגע לכלבים - אין לי שום סיבה להתנגד לו, אני אתמוך בו – עדיין אי-אפשר להשתחרר מהצל של נאום השודדים של השר אולמרט, שבמקרה הטוב, הוא הפיראט מהאי היווני, שקם כאן על הדוכן הזה והאשים משפחה, משפחת תיתי מבענה במקרה הזה, שהיא שודדת קרקעות.

עסאם מח'ול: לא כדי להתפלמס עם השר הפיראט אלא דווקא כדי שהצופים ידעו, אלה ששמעו אותו מדבר, צריך שידעו לפחות את העובדה, שהקרקעות המדוברות הן קרקעות של המשפחה שהופקעו ממנה בצו בשנות ה-50, ועד שנה זו התנהל ומתנהל משפט בעניין הבתים האלה והקרקעות הללו.

עסאם מח'ול: אלה קרקעות שהיו רשומות בטאבו, ואף אחד לא טוען אחרת.

עסאם מח'ול: אלה אדמות של המשפחה שהופקעו ממנה והיא נאבקת על זכותה להחזיר לעצמה את הקרקע הזאת.

עסאם מח'ול: לכן, להגיד על משפחה כזאת, על אנשים כאלה, שהם שודדי קרקעות, זאת חוצפה, זאת הסתה, זה שיסוי, זה דבר שלא ייעשה על-ידי שר, על-ידי ממלא-מקום ראש הממשלה שתובע את הכתר בבוא הזמן, במדינה מתוקנת ובמשטר מתוקן.

עסאם מח'ול: דווקא בתוך ממשלה, גם שודדי קצבאות, גם שודדי זכויות של עובדים, גם שודדי קרקעות, לא רק בבענה ולא רק בגליל, אלא עכשיו גם סביב הקמת הגדר, גדר הרשע, כאשר מתעללים בציבור הפלסטיני.

עסאם מח'ול: שלשום, בשבת, קיבלתי טלפונים מכפר קראות-בני-זיד, כאשר הצבא כיתר בית-ספר שלומדים בו כ-700 תלמידים.

עסאם מח'ול: במשך שעות ארוכות ניסינו להשיג בדרך כלשהי, בכלל זה דרך עיתונאים, דרך משרד הביטחון, לפחות שיבינו שכאן מדובר בסכנת נפשות למאות ילדים, אף אחד לא רצה להיענות ואף אחד לא רצה לשעות.

עסאם מח'ול: בסופו של יום, האמהות כיתרו את כוחות הצבא ובאו לקחת את הילדים שלהן.

עסאם מח'ול: ברגע שלא היה מנוס לצבא, ירו יריות, מסיבית, אל חלונות בית-הספר, עזבו את המקום והלכו.

עסאם מח'ול: הטענה שלהם היתה, שהם מחפשים מבוקשים.

עסאם מח'ול: כאשר נגמרה הפרובוקציה הצבאית, לא היו מבוקשים אלא רק תלמידי בית-ספר שהופחדו, שהצבא, או מי שמכוון אותו ונותן לו את הפקודות, חשב שזה חלק ממשחק ילדים ליצור אווירה כזאת סביב תלמידי בית-הספר בקראות-בני-זיד.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מגלי והבה - אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – הדובר האחרון, חבר הכנסת נסים זאב.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר החקלאות, יכול להיות שתוכל לשלב בהתייעצויות להמשך - כי הרי דוחים פה את התקנות - עוד תקנה אחת.

אורי אריאל: ראיתי בצו אלוף פיקוד מרכז, מה שנקרא הצו המדיני בדבר גירוש יהודים מאדמתם, לפי הנחיית שר הביטחון לראש הממשלה, שאם יימצאו בעלי-חיים באתר, יוכל המפקד הצבאי להחרים אותם.

אורי אריאל: טוב, הוא מפנה הכול, אז הוא מפנה גם את הכלבים, נניח שיש שם כלבים.

אורי אריאל: הסעיף הבא אומר, שאם אחרי זמן מסוים - אני לא זוכר בדיוק כמה זמן, אדוני שר האוצר - לא בא מישהו לדרוש את הכלב, מה יעשו?

אורי אריאל: בכל זאת צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: יוכל המפקד הצבאי להורות להשמיד אותם.

אורי אריאל: אתה אומר, מילא מגרשים את הטף, מילא מעיפים את הזקנים והזקנות.

אורי אריאל: אדוני השר, יש התחשבות, לא יותר מחודש נניח, אחרי זה דינו נגזר.

אורי אריאל: אתה אומר לעצמך, יהודים, רחמנים בני רחמנים, הרי זה יסוד ידוע, על זה אין ויכוח בבית.

אורי אריאל: אומרים, אנחנו נגרש את הגברים, הם משרתים בצה"ל, הם עושים מילואים.

אורי אריאל: אדוני שר האוצר, הם משלמים מסים, הם פרודוקטיביים.

בנימין נתניהו: אל תדבר אתי, דבר אתו.

אורי אריאל: אני אדבר עם כולכם, אין בעיה.

ישראל כץ: הוא סומך עלי לגבי הטיפול בבעלי-חיים.

בנימין נתניהו: יש לזה היבט כלכלי?

אורי אריאל: אני אומר, הרי האנשים הם פחות חשובים אולי, אתה יוכל להתרשם כך לרגע.

אורי אריאל: אתה אומר, מה יהיה על הכלבים?

אורי אריאל: הסמכתם את שר הביטחון וראש הממשלה לתקן צווים כאלה.

אורי אריאל: זה נובע מסמכותכם, זאת לא קריזה.

אורי אריאל: אתה לא חושב שלשר הביטחון היתה קריזה.

אורי אריאל: אתה אומר, הופעל שיקול דעת, ישבו אנשים רציניים, משפטנים, אנשים בעלי דעת, יהודים טובים; אתה אומר, למה הם הורגים גם כלבים?

אורי אריאל: למה?

אורי אריאל: אבל באמת, למה?

אורי אריאל: למה הכלבים?

אורי אריאל: מילא האנשים.

אורי אריאל: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, סוף-סוף הממשלה הביאה הצעת חוק חשובה ומעניינת, הפיקוח על הכלבים במדינת ישראל.

נסים זאב: רבותינו אומרים, פני הדור כפני הכלב.

נסים זאב: מה המשמעות של פני הדור כפני הכלב?

נסים זאב: רבי יהונתן אייבשיץ אומר, שהכלב תמיד הולך לפני הבעלים, ותמיד חושבים שהכלב הוא המנהיג, הוא המוביל.

נסים זאב: הכלב תמיד רץ לפני אדונו, ושואלים איך זה - איפה שהכלב הולך, הבעלים הולכים אחריו.

נסים זאב: אבל מה קורה כשהבעלים פתאום פונים ימינה או שמאלה?

נסים זאב: הכלב שוב רץ קדימה והולך לפני הבעלים.

נסים זאב: אנחנו לא יכולים לסבול מנהיגות של "פני הדור כפני הכלב".

נסים זאב: אנחנו דנים בפיקוח על הכלבים, שכולנו מסכימים לו ומכירים את הבעיה שהיתה בשנת 1997, כאשר פרצה מגפה ומתו בה שלושה אזרחים ו-22,000 איש פנו לקבל חיסון נגד כלבת.

נסים זאב: לטעמי, אני רואה בזה מחדל שחמש שנים מאז ישבה הכנסת והוועדה הנכבדה שהחליטה על תקנות - עד לרגע זה אין תקנות.

נסים זאב: למה אין תקנות?

נסים זאב: מאשימים את הווטרינרים הפרטיים, זה מאשים את זה, אבל לא יכול להיות שהיום כלבים יסתובבו ברחובות, כמו שאנחנו לא יכולים לסבול שמחבלים יסתובבו ברחובות, בלי רסן.

נסים זאב: למעשה הכלבים האלה חופשיים.

נסים זאב: אדוני השר, הדבר שהוא באמת מאוד רציני זה המקרים האחרונים שאירעו, שכלבים נשכו.

נסים זאב: רק בשבוע שעבר היה בירושלים מקרה מאוד מזעזע של ילדה שחזרה מגן-הילדים וכלבים תקפו אותה ונשכו אותה בצורה נוראה בכל חלקי גופה.

נסים זאב: אני חושב שאין פיקוח על הכלבים, והיום אנחנו הולכים בהצעה הזאת להציל את הכלבים.

נסים זאב: אנחנו צריכים להציל קודם כול את האזרחים.

נסים זאב: הממשלה הזאת מתאכזרת לאזרחיה, מקצצת בקצבאות משפחות ברוכות ילדים, ומאידך גיסא היא בעצם הומנית ודואגת אפילו לחתולים.

נסים זאב: ראיתי שבהצעת החוק דואגים גם לחתולים.

נסים זאב: גם זה דבר חשוב.

נסים זאב: עוד מעט תהיה תעודת זהות לכל כלב כדי שנוכל לזהות למי הוא שייך ומי הם בעליו.

ישראל כץ: יש כבר.

נסים זאב: אני מבין, אבל יש הרבה כלבים שמשוטטים והחוק בא להסדיר, שלא יהיה מצב שיהיה כלב משוטט בלי שנוכל לזהות אותו.

נסים זאב: זה דבר חשוב.

נסים זאב: הממשלה, מתוך רחמנותה לכלבים, אולי גם תתחשב באותם אזרחים ממשפחות ברוכות ילדים ואולי תהיה קצת יותר הומנית כלפיהם.

מיכאל נודלמן: אדוני השר, אתה רוצה לענות או שנעבור להצבעות?

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אילו יכלו הכלבים לצפות בשידורי ערוץ-33 או להאזין לדיון, הם היו רואים עד כמה מתקנאים בהם כאן.

ישראל כץ: הם היו ודאי מאושרים מאוד.

ישראל כץ: כל אחד כמעט, למעט חבר הכנסת אריאל, התקנא במצבם של הכלבים ושאף - כל אחד מהמגזר המיוחד שהוא מייצג - להשוות את מצבו למצב הכלבים.

ישראל כץ: אני מציע לחברי הכנסת לנסות לשפר את המצב שאנשים חשובים לכולנו נמצאים בו בלי קשר לסוגיה הזאת.

ישראל כץ: בואו ניתן לכלבים את הכבוד המגיע להם, מדובר בחיות נאמנות.

ישראל כץ: חבר הכנסת זאב, קיים פיקוח.

ישראל כץ: מדובר על חוק מעודכן שחייב להסדיר את הדברים.

ישראל כץ: הזכרת גם את האפשרות שאנשים יינשכו בהקשר של מחלת הכלבת.

ישראל כץ: אני רוצה במלים מספר, אדוני היושב-ראש, לגעת בנושא.

ישראל כץ: מחלת הכלבת היא מחלה חשוכת מרפא המסוכנת לבני-אדם ולבעלי-חיים, פוגעת במערכת העצבים.

ישראל כץ: מקור המחלה העיקרי במדינת ישראל הוא חיות הבר, ובעיקר שועלים.

ישראל כץ: המחלה מועברת על-ידי נשיכת שועל או תן נגוע או בעל-חיים אחר או בני-אדם אשר אינם מחוסנים מפני המחלה.

ישראל כץ: מלבד בישראל, המחלה קיימת במדינות שונות בעולם, כגון מדינות אירופה וארצות-הברית.

ישראל כץ: אנו למדים כי המחלה הינה חלק מההיסטוריה היהודית.

ישראל כץ: כבר במסכת שבת קיימת קביעה של הסנהדרין, כי אם קיים חשש שבאזור נמצא כלב נגוע במחלה, חובה על כל יהודי למנוע ממנו לבוא במגע עם בני-אדם ואף להורגו, במידת הצורך גם ביום השבת.

ישראל כץ: מראשית קיומה של המדינה ועד שנת 2003 התגלו בישראל כ-69 מקרי כלבת.

ישראל כץ: בשנה הנוכחית, 2004, נתגלו תשעה מקרים נוספים, והאחרון בהם התגלה אתמול בכפר-סבא.

ישראל כץ: רוב נושאי המחלה שהתגלו היו שועלים, אולם נמצאו גם כלבים וחתולים שנשאו את המחלה.

ישראל כץ: בשנת 2003 נפטרה אשה מאזור הדרום כתוצאה ממחלה שהועברה אליה על-ידי נשיכת חתול נגוע.

ישראל כץ: מדי שנה קיימות התפרצויות חוזרות ונשנות של המחלה.

ישראל כץ: משרד החקלאות ופיתוח הכפר עושה ככל יכולתו כדי למנוע את ההתפרצות ואת כניסת המחלה אל אוכלוסיות חיות הבר, חיות המשק וכמובן בני-האדם.

ישראל כץ: פקודת הכלבת מחייבת את בעלי הכלבים להקפיד על חיסון שנתי נגד המחלה.

ישראל כץ: השירותים הווטרינריים של המשרד ממליצים לאורך כל הדרך לדאוג גם לחיסונם של חתולים.

ישראל כץ: אולם בזמן אירוע כלבת מוטלת על משרד החקלאות האחריות הכבדה להגן על בני-האדם ולשמור על בריאותו של הציבור.

ישראל כץ: על כן, לאחר הגדרת האזור הספציפי כאזור נגוע נעשות הפעולות הבאות: 1.

ישראל כץ: נעשית בדיקת תוקף חיסונם של בעלי-החיים; 2.

ישראל כץ: ניתן חיסון חוזר לבעלי-חיים שחוסנו בעבר; 3.

ישראל כץ: נעשית פעולת לכידה של חיות מחמד משוטטות שאינן מחוסנות.

ישראל כץ: על-פי פקודת הכלבת ועל-פי שיקולים מקצועיים של השירותים הווטרינריים, קיימת אפשרות להסגיר את בעלי החיים הנלכדים לתקופה ממושכת של שישה חודשים.

ישראל כץ: לצערי קיימות היום בישראל 34 תחנות תצפית כלבת בלבד, ואף לא אחת מהן היא תחנת תצפית עבור חתולים.

ישראל כץ: על כן לא נותרת לשירותים הווטרינריים ברירה אלא להרדים את אותן חיות אשר לגביהן קיים חשש כי נדבקו במחלה.

ישראל כץ: כל פעולה הננקטת על-ידי השירותים הווטרינריים נבחנת לעומקה ועולה בקנה אחד עם חוק צער בעלי-חיים.

ישראל כץ: העברת התקציבים לרשויות המקומיות לצורך הקמת תחנות הסגר, ובראש ובראשונה תחנה עבור חתולים, היא באחריות משרד הפנים.

ישראל כץ: על כן ראיתי לנכון להיפגש עם עמיתי שר הפנים אברהם פורז, אשר נעתר לבקשה והבטיח לסייע ככל יכולתו כדי לקדם מטרה חשובה זו.

ישראל כץ: בנוסף, מיניתי ועדה מיוחדת בין-משרדית אשר תבדוק קרקעות מתאימות להקמת תחנות הסגר נוספות.

ישראל כץ: הפעולות הנ"ל נעשו בשיתופן המלא של העמותות למען בעלי-החיים בישראל, כגון "תנו לחיות לחיות" ועמותות נוספות.

ישראל כץ: כמו כן, כדי למנוע את הגעת המחלה לאזורים מיושבים ככלל, החלו השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות במתן חיסונים אוראליים בקרב חיות הבר, אשר מונעים את הופעת המחלה בקרבן, וכך נמנעת הסכנה מכלל האוכלוסייה.

ישראל כץ: נכון לשנת 2003 פוזרו החיסונים בשטחים פתוחים מצפון המדינה ועד דרומה בשטח של 15,000 קמ"ר, כלומר כ-300,000 פיתיונות.

ישראל כץ: בשנת 2003 ועד לשנת 2005 הקצתה הממשלה סכום של כ-6.5 מיליוני שקלים נוספים לצורך המשך והרחבת פעילות מבורכת זו.

ישראל כץ: הבעיה העיקרית שעמה מתמודדים כרגע באזור השרון, שהוא מוקד ההתפרצות הנוכחי, היא מעבר חיות משטחי הרשות הפלסטינית.

ישראל כץ: השטחים, שטחי הרשות הפלסטינית, אסורים כיום לטיסה על-ידי צה"ל, ועל כן אין אפשרות לבצע פיזור יעיל של הפיתיונות מן האוויר.

ישראל כץ: בעקבות זאת נתתי הוראה להסדיר את העניין הביטחוני מול מתאם הפעולות בשטחים ולהתחיל באופן מיידי בפיזור חיסונים אוראליים באזורים הנ"ל.

ישראל כץ: משרדי ימשיך ויעשה ככל שביכולתו כדי למצוא כל דרך המאפשרת הגנה על שלום הציבור ובריאותו, תוך דאגה עמוקה לרווחתם של בעלי-החיים.

ישראל כץ: לגבי אותם חברי כנסת שקשרו בין סוגיית חיי הכלב לבין בעיות - חבר הכנסת מח'ול, אתה התייחסת לזה - אז מאחר שבריאות הציבור ורווחתם של בעלי-החיים בישראל חשובות - דיבר כאן גם חבר הכנסת טלב אלסאנע על רצונו בשוויון מוחלט, אני מניח שהדאגה משותפת.

ישראל כץ: כל אחד שיפעל ויפנה ויקרא אולי לרשות הפלסטינית לדאוג כפי שמקובל לנהוג בין ציבורים שונים ולהפעיל את האמצעים שנדרשים ושעומדים לרשותם לצורך טיפול מונע - - -

בנימין נתניהו: טלב, יש כלבים יהודים וכלבים ערבים?

בנימין נתניהו: לא ידעתי שיש דבר כזה.

ישראל כץ: - - - לצורך טיפול מונע שימנע אפשרות של הידבקות גם בשטחי הרשות וגם כמובן בתוך מדינת ישראל.

ישראל כץ: שיתוף פעולה מהסוג הזה, על בסיס הומניטרי, הוא דבר מתבקש, וחבל שדווקא באותו תחום שמשיק ונוגע, דווקא שם זה לא קורה, כי בדרום, כפי שאתה יודע, הנושא מטופל, וגם באזור הצפון החיסון האוראלי, אדוני שר האוצר, סייע ממש להדברת הנושא כשלב מונע, בלי שנזקקנו לכל האמצעים האחרים.

ישראל כץ: אני מודה ואני מבקש לאשר את הארכת המועד לצורך קביעת התקנות.

בנימין נתניהו: אפשר להעיר הערה, אדוני השר?

ישראל כץ: השאלה בנושא?

בנימין נתניהו: יש אגודות צער בעלי-חיים במדינת ישראל.

בנימין נתניהו: תבדוק באיזה עוד משטרים יש.

בנימין נתניהו: מעניין.

בנימין נתניהו: למה אני אומר את זה?

בנימין נתניהו: הקיום של האגודה הזאת והסטנדרטים האלה, התקנות והחוקים שנהוגים בארץ, משקפים - - - אתה יכול למדוד חברה בדרך שבה היא מתייחסת לבעלי-החיים.

בנימין נתניהו: הדרך שבה היא מתייחסת לבעלי-החיים זו אינדיקציה לא רעה כיצד היא מתייחסת גם לפעמים - - - אני חושב שבמקרה שלנו, אפשר לתקן - - -

ישראל כץ: טוב, אדוני שר האוצר, יש טעם והיגיון בהערה שהשמעת.

ישראל כץ: אני יכול לומר, שבמדינת ישראל בהחלט, בכפוף לשמירת בריאות הציבור, פועלים ומתייחסים, וכך אני עושה, לבעלי-החיים בצורה ראויה.

ישראל כץ: חיות הבית והחיות המתורבתות בכלל אמורות להיות ידידות לבני-האדם.

ישראל כץ: גם לגבי חיות הבר יש כללים ותקנות כמובן, אף שהן לא מרובות כל כך כיום בשטחי מדינת ישראל.

ישראל כץ: הנקודה העיקרית באמת, שבשטחי הרשות הפלסטינית, לצערנו, אין אגודות צער בעלי-חיים וגם אין פעילות ממוסדת, אף שהכספים, אגב, קיימים גם מכספי התורמים על מנת לבצע פעולות משותפות כדי למנוע התפשטות של מחלות ולשמירה על בעלי-החיים.

ישראל כץ: אני כמובן מבקש לתמוך בחוק.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו נצביע בקריאה ראשונה על הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון) (דחיית מועד התחילה), התשס"ד–2004.

מיכאל נודלמן: ההצבעה החלה.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון) (דחיית מועד התחילה), התשס"ד–2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מיכאל נודלמן: אני קובע שהצעת החוק תעבור לוועדת הכלכלה ותידון שם.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף האחרון: שאילתות ותשובות לסגן שר הפנים.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יעקב מרגי שאל את שר הפנים ביום ג' בחשוון התשס"ד (29 באוקטובר 2003): בשבועון "שבוע" מיום כ' בתשרי תשס"ד, 16 באוקטובר 2003, פורסם כי נציג שינוי הודיע לראש עיריית באר-שבע, כי חוב החברה העירונית לחברת קייטרינג עלול להביא להפסקת אספקת הארוחות לילדים בסיכון.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: האם הידיעה נכונה?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: אם כן – מדוע נוצר החוב, והאם הוא יסולק?

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: האם נציג שינוי פנה גם אליך בנושא זה? 4.

מיכאל נודלמן: מה ייעשה למניעת הישנות מקרים כאלה?

ויקטור בריילובסקי: אם כן, יש פה בשאילתא ארבע שאלות:

ויקטור בריילובסקי: האם נכונה הידיעה שהתפרסמה בשבועון "שבוע", שלראש עיריית באר-שבע נודע כי חוב החברה העירונית לחברת קייטרינג עלול להביא להפסקת אספקת ארוחות לילדים בסיכון?

ויקטור בריילובסקי: 1.

ויקטור בריילובסקי: הידיעה נכונה בחלקה.

ויקטור בריילובסקי: 2.

ויקטור בריילובסקי: כמו ספקים שונים המתקשים לפעול בימים כה קשים, נקלעה חברת הקייטרינג לקשיים שאינם קשורים רק בחוב "החברה למפעלי תרבות" כלפיה.

ויקטור בריילובסקי: אכן, מנהל חברת הקייטרינג הודיע שקשה לו לעמוד מול החובות המצטברים כלפי חברתו ושאספקת המזון לילדים עלולה להיפסק.

ויקטור בריילובסקי: אספקת המזון לא הופסקה בכל מקרה, ו"החברה למפעלי תרבות" של העירייה שילמה חוב גדול ביותר לחברת הקייטרינג - 400,000 ש"ח.

ויקטור בריילובסקי: עיכוב תשלום החוב נבע ממצב כספי קשה ב"חברה למפעלי תרבות" עקב אי-העברת חוב האגודה לקידום החינוך על הפעלת הקייטנות, חוב עיריית באר-שבע וגופים נוספים.

ויקטור בריילובסקי: 3.

ויקטור בריילובסקי: לא ידוע לי על פנייה כזאת.

ויקטור בריילובסקי: 4.

ויקטור בריילובסקי: אני מקווה שעם העברת הכספים לגופים מתוקצבים תיפתר הבעיה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 689, של חבר הכנסת שלום שמחון; אינו נמצא - לפרוטוקול.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת שלום שמחון שאל את שר הפנים ביום י"ז בחשוון התשס"ד (12 בנובמבר 2003): בישראל פועלות יותר מ-100 תחנות דלק פיראטיות, ונודע לי כי מקצתן הגישו בקשות לרשיון עסק.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: כמה תחנות דלק פיראטיות הגישו בקשה לרשיון עסק בשנתיים האחרונות ולא נענו?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: מה היו הסיבות לאי-היענות?

מיכאל נודלמן: תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

מיכאל נודלמן: אנו עוברים לשאילתא מס' 929, מאת חבר הכנסת מח'ול: מסורבי כניסה לארץ.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עסאם מח'ול שאל את שר הפנים ביום כ"ט בכסליו התשס"ד (24 בדצמבר 2003): נודע לי, כי במקרים רבים נציגי ארגונים בין-לאומיים אינם מקבלים אישורי כניסה לארץ.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: כמה בקשות לאישור כניסה לארץ נדחו בשנים 2002-2003?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: כמה מהן הוגשו על-ידי נציגי ארגונים וולונטריים וארגוני זכויות אדם?

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: על-פי אילו קריטריונים מחליט משרדך אם להעניק אישור כניסה לארץ אם לאו? 4.

מיכאל נודלמן: האם יש ארגונים שנציגיהם מנועים מלהיכנס, ואם כן – אילו?

מיכאל נודלמן: סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי: 1-4.

מיכאל נודלמן: משרד הפנים עובד בשיתוף פעולה בנושא עם משרד החוץ - המחלקה המטפלת בארגונים הבין-לאומיים.

מיכאל נודלמן: ארגונים בין-לאומיים אשר רשומים במשרד החוץ, עובדים/מתנדבים מקבלים אישור כניסה לארץ.

מיכאל נודלמן: לכן על כל ארגון לקבל אישור ממשרד החוץ כארגון מוכר ולאחר מכן להגיש בקשה מתאימה במשרד הפנים.

מיכאל נודלמן: עובד/מתנדב אשר מגיע למעבר גבול וטוען שהגיע כנציג של הארגון, כניסתו מסורבת עד אשר יהיה בידו אישור מסודר בהתאם לנוהל.

מיכאל נודלמן: אוסיף שאין באפשרות משרד הפנים לבדוק את התשובה, מאחר שבזמן שהארגונים הנזכרים לעיל מגישים בקשות בלשכות משרד הפנים לאשרות כניסה, אין משרד הפנים רושם את שם המזמין כארגון וולונטרי/ארגוני זכויות אדם.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עסאם מח'ול, יש שאלה נוספת?

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני מצטער אבל אני מבקש להחזיר את השאילתא הזאת למשרד הפנים לקבלת תשובה.

עסאם מח'ול: אני לא קיבלתי שום תשובה על ארבע השאלות.

עסאם מח'ול: אני שאלתי כמה בקשות לאישור כניסה לארץ נדחו בשנים 2002-2003 - זה מספר.

עסאם מח'ול: אני שאלתי כמה מהן הוגשו על-ידי נציגי ארגונים וולונטריים וארגוני זכויות אדם, כי אני יודע למה נחוצים ארגוני זכויות אדם כאן, ואני רוצה לדעת כמה מתוך המסורבים הם ארגוני זכויות אדם.

עסאם מח'ול: אני שאלתי שאלה שלישית, על-פי אילו קריטריונים, לא קיבלתי שום קריטריון.

עסאם מח'ול: אתה אמרת רק איך עושים את זה, מה הפרוצדורה.

עסאם מח'ול: אני שאלתי אם יש ארגונים שנציגיהם מנועים מלהיכנס, כי יש רשימה של ארגונים שלא יכולים להיכנס מראש, כשהם מגיעים לנמל התעופה הם מסורבים.

עסאם מח'ול: אני לא קיבלתי אף תשובה על אף אחת מהשאלות.

ויקטור בריילובסקי: או.

ויקטור בריילובסקי: קיי.

ויקטור בריילובסקי: לגבי מספרים, אני נתתי תשובה שאין במשרד הפנים סטטיסטיקה מרוכזת, מפני שאת כל הפניות נותנים ללשכות שונות, ואין נתונים מרוכזים במשרד הפנים.

עסאם מח'ול: אתה לא מאמין בזה?

ויקטור בריילובסקי: אני מאמין.

עסאם מח'ול: כי בוועדת הפנים דיברו על מספרים.

ויקטור בריילובסקי: אולי בוועדת הפנים יש, במשרד הפנים אין.

ויקטור בריילובסקי: דבר שני, לגבי קריטריונים, אני אמרתי שארגון צריך להיות מוכר על-ידי משרד החוץ.

ויקטור בריילובסקי: זאת אומרת שזאת שאלה על קריטריונים, אילו ארגונים מוכרים, אילו ארגונים לא מוכרים.

ויקטור בריילובסקי: זו בעיה של משרד החוץ ולא של משרד הפנים.

עסאם מח'ול: זה נקרא להחליק, לא לתת שום תשובה.

מיכאל נודלמן: תודה.

עסאם מח'ול: השאלות כל כך מוגדרות.

מיכאל נודלמן: אין לו מספרים.

ויקטור בריילובסקי: אני חושב שאני נתתי תשובה על כל שאלה שלך.

מיכאל נודלמן: שאילתא מס' 949, של חברת הכנסת אתי לבני; אינה נוכחת - לפרוטוקול.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת אתי לבני שאלה את שר הפנים ביום כ"ט בכסליו התשס"ד (24 בדצמבר 2003): ב"הארץ" מיום 15 בדצמבר 2003 פורסם, כי במקום הרחבה טבעית של קיבוץ געש שאושרה על שטח מדרום לו, אושרה תוכנית לבניית שכונת פאר, "געש על הים".

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: האם הידיעה נכונה?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: אם כן – האם הוועדה שאישרה את שינוי הייעוד משטח חקלאי למגורים ידעה על הכוונה לבנות בשטח שכונת פאר?

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: האם תישמר הגישה החופשית אל הים?

מיכאל נודלמן: 4.

מיכאל נודלמן: האם ייבחן בשנית אישור התוכנית?

מיכאל נודלמן: תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בתשובה על השאילתא האמורה הנני מעביר בזאת לשואלת את מכתב מתכנן המחוז, המדבר בעד עצמו.

מיכאל נודלמן: מפאת אורך המכתב אני מעבירו בזאת לפרוטוקול: הנדון: תוכנית חש/5/8 – תוכנית הבינוי א.

מיכאל נודלמן: ב-31 בדצמבר 2003 נשלח מכתבו של הממונה על המחוז, מר שוקי אמרני, למר אהרן בז'רנו, יושב-ראש הוועדה המקומית חוף-השרון, בנוגע לתוכנית הנדונה, המנחה אותו להביא את תוכנית הבינוי והפיתוח שאושרה בוועדה המקומית לדיון חוזר בוועדה המקומית – וזאת במטרה לתקנה בהתאם להוראות ומסמכי תוכנית חש/5/8.

מיכאל נודלמן: ב.

מיכאל נודלמן: במקביל למכתב זה פנית אלי בבקשה להיפגש עמי כדי לברר את הנקודות הטעונות תיקון בתוכנית הבינוי על-פי הנחיות הממונה.

מיכאל נודלמן: בהמשך לבקשתך זו, התקיימה במשרדי פגישה בתאריך 6 בפברואר 2004 בהשתתפותך ובהשתתפות מר עמית גופר, שחר ממן ושלומי סהר מיחידת הפיקוח על הבנייה, מוניקה זר ציון, דליה שיינבך מלשכת התכנון ומר גדי דוברת מחברת "סקום".

מיכאל נודלמן: ג.

מיכאל נודלמן: בישיבה זו הצגתי את התוכנית המאושרת כדלקמן: 1.

מיכאל נודלמן: תוכנית חש/5/8 נוגעת לחטיבת קרקע בשטח של כ-30 דונם המצויה בין שטח המחנה של הקיבוץ לבין כביש הגישה המצוי מדרום, ומהווה המשך צמוד דופן לאזור המגורים בקיבוץ.

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: תוכנית חש/5/8 מציעה שטח זה למגורים, בהיקף של כ-120 יח"ד, בבינוי של עד שלוש קומות.

מיכאל נודלמן: עוד קובעת התוכנית, בסעיף 4.2 להוראותיה, כי "היתרי תוכנית יינתנו על סמך תוכנית בינוי ופיתוח אשר תאושר על-ידי הוועדה המקומית.

מיכאל נודלמן: תוכנית הבינוי והפיתוח תהיה מבוססת על תוכנית הבינוי המהווה חלק ממסמכי התוכנית המפורטת".

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: מתוך בחינת נספח הבינוי המנחה שאושר במסגרת תוכנית חש/5/8 (להלן – תוכנית הבינוי ה"מקורית") עולה כי ניתן לאפיין את הבינוי שהוצע בה בהתאם לעקרונות הבאים: א.

מיכאל נודלמן: השטח חולק לשני אזורים כדלקמן: מרביתו של הבינוי - כ-90 יח"ד - בבנייה טורית דו-קומתית, המאורגנת במקבץ אורכי צפוני ודרומי, כשביניהם שטח ציבורי רחב היקף של שבילים, צמחייה וכדומה.

מיכאל נודלמן: יתרת יח"ד מרוכזות בשטח המערבי, באופן המנצל את המבנה הטופוגרפי לבנייה מדורגת המשתפלת לכיוון מערב וצפון; ב.

מיכאל נודלמן: תוכנית הבינוי אינה מציעה חלוקה למגרשים, אלא יוצרת מגרש משותף אחד, כאשר קווי הבניין שנקבעו בה הינם רק ביחס לגבולות השטח - כלפי הכבישים המקיפים והשמורה ממערב; ג.

מיכאל נודלמן: פתרון החנייה שנקבע בתוכנית הבינוי הינו פתרון חנייה ציבורית - חנייה מרוכזת - בחלקו הצפוני של המתחם; ד.

מיכאל נודלמן: נקבעו מפלסי פיתוח המצוינים הן בתוכנית והן בחתכים ובחזיתות.

מיכאל נודלמן: ד.

מיכאל נודלמן: בהמשך הישיבה סקרתי את תוכנית הבינוי והפיתוח שאושרה על-ידי הוועדה המקומית לאור עקרונות אלו, והצבעתי על העובדה כי תוכנית הבינוי והפיתוח שאושרה על-ידי הוועדה המקומית מתעלמת ממרבית עקרונות אלו כדלקמן: 1.

מיכאל נודלמן: במקום כ-120 יח"ד בתוכנית חש/5/8, מוצע בתוכנית הבינוי צמצום משמעותי של מספר יח"ד ל-90 יח"ד.

מיכאל נודלמן: למעשה, תוכנית הבינוי אף אינה מבטיחה מיצוי מספר יח"ד לכדי 90 יח"ד – אלא מציינת, בסעיף מס' 3 לנספח הוראות לתוכנית הבינוי ופיתוח – כי מספר יח"ד המרבי יהיה 90, וזאת לאור העובדה כי בכל מגרש ניתן לבנות מקסימום שלוש יח"ד.

מיכאל נודלמן: אין כל מניעה על-פי מסמכי תוכנית הבינוי כי מספר יח"ד יהיה, בפועל, רק 30 יח"ד - או כל מספר אחר בין 30 ל-90 יח"ד.

מיכאל נודלמן: בהקשר זה ראוי גם לציין כי בהחלטת הולקחש"פ ביחס לתוכנית, מיום 1 בינואר 1996, נקבע, בין היתר, כי הצפיפות בתוכנית תעמוד על ארבע יח"ד לדונם.

מיכאל נודלמן: מאחר ששטח התוכנית כ-30 דונם, נקבע מספר יח"ד בתוכנית חש/5/8 לכ-120 יח"ד.

מיכאל נודלמן: ברור כי הקטנת מספר יח"ד לכדי 90 יח"ד ואף למטה מזה - אינה עומדת בתנאי אישור התוכנית כפי שנקבע בזמנו על-ידי הולקחש"פ.

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: בנוסף מציעה תוכנית הבינוי ה"מקורית" כ-90 יח"ד בבנייה טורית דו-קומתית, ויתרת יח"ד בבנייה מדורגת, בחלקה המערבי.

מיכאל נודלמן: מנגד, תוכנית הבינוי במתכונת שאושרה בוועדה המקומית אינה מאפשרת כלל בנייה טורית במתכונת שהוצעה – כפי שיובהר בסעיף 3 להלן.

מיכאל נודלמן: בכך השתנה באופן מהותי העיקרון התכנוני שנקבע בתוכנית הבינוי ה"מקורית" של שילוב בין בינוי טורי בשני טורים ומקבץ בנייה מדורגת - והפך לבנייה מפוזרת ויחידנית על פני כל המגרש.

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: בתוכנית הבינוי ה"מקורית" נקבע כאמור שטח התוכנית כמגרש אחד, ללא חלוקות משנה.

מיכאל נודלמן: קו הבניין שצוין בתוכנית הבינוי ה"מקורית" הקיף את כל שטח התוכנית, וקבע שיעורו רק ביחס לגבולות המגרש.

מיכאל נודלמן: תוכנית הבינוי במתכונת שאושרה בוועדה המקומית מציעה חלוקת השטח ל-30 מגרשים בודדים, הצמודים זה לזה, תוך ביטול השטח הציבורי רחב ההיקף לשבילים וגינון שנקבע בתוכנית ה"מקורית" - והפיכתו לכביש פנימי.

מיכאל נודלמן: בכך השתנה באופן מהותי האופי ה"קיבוצי" של התוכנית הקודמת והפך לשכונת מגורים במתכונת המקובלת של שכונות מגורים צמודות קרקע.

מיכאל נודלמן: עוד יצוין, כי למרות ההסבר שניתן במהלך הישיבה כי אין הכוונה ל"מגרשים" אלא למתחמי בינוי – נוקט נספח הוראות לתוכנית הבינוי בסעיפיו בלשון מפורשת של "מגרשים" (ראה לעניין זה סעיפים מס' 3, 10, 11 בהוראות לתוכנית הבינוי).

מיכאל נודלמן: 4.

מיכאל נודלמן: במקום פתרון חנייה ציבורי (חנייה מרוכזת) מציעה התוכנית הצמדת מקומות חנייה בכל אחד מהמגרשים המוצעים.

מיכאל נודלמן: יצוין גם כי למרות ההסבר שניתן כי בכל "מגרש" ניתן להקים עד שלוש יח"ד – בפועל מציגה תוכנית הבינוי במרבית ה"מגרשים" פתרון של רק שני מקומות חנייה בכל "מגרש".

מיכאל נודלמן: על-פי תקנות התכנון והבנייה (התקנת מקומות חנייה), תשמ"ג–1983, פירוש הדבר כי או שתיבננה בכל "מגרש" שתי יח"ד שגודלן לא יעלה על 120 מטרים רבועים כל אחת, או שתוכנית הבינוי לא מציגה פתרון חנייה ליותר מיח"ד אחת, שגודלה יהיה מעל 120 מטרים רבועים – דבר המחזק את התחושה כי התוכנית לא תוכננה להיקף של מעבר לכ-30 יח"ד.

מיכאל נודלמן: 5.

מיכאל נודלמן: מפלסי הפיתוח המצוינים בתוכנית הבינוי במתכונתה כפי שאושרה בוועדה המקומית מגביהים במקומות מספר (בעיקר במרכז השטח) את מפלסי הפיתוח בכמה מטרים ביחס למפלסי הפיתוח שנקבעו בתוכנית הבינוי ה"מקורית".

מיכאל נודלמן: ההסבר שניתן במהלך הישיבה, כאילו נספח הבינוי אינו תואם את תנאי הטופוגרפיה בשטח – ולכן חייב הדבר, בין היתר, את שינוי תוכנית הבינוי למתכונתה כפי שאושרה בוועדה המקומית – אינו מדויק, לדעתי, היות שתוכנית הבינוי ה"מקורית" מציגה ציון מפלסים בהיקף השטח התואמים, בעיקרם, את הגבהים שצוינו בתוכנית הפיתוח במתכונת שאושרה בוועדה המקומית.

מיכאל נודלמן: ה.

מיכאל נודלמן: לאור כל אלה, עולה כי תוכנית הבינוי שאושרה בוועדה המקומית אינה תואמת, במרבית מאפייניה, את תוכנית הבינוי שאושרה בוועדה המחוזית במסגרת תוכנית חש/5/8 וחורגת ממנה באופן מהותי, וזאת בניגוד להוראות סעיף 4.2 בתוכנית חש/5/8 כמוזכר לעיל.

מיכאל נודלמן: לפיכך אבקשך לבחון נקודות אלו במסגרת הדיון החוזר בוועדה המקומית על-פי מכתבו של הממונה על המחוז מיום 31 בדצמבר 2003 בעניין, והכול כדי להתאים את תוכנית הבינוי והפיתוח החדשה לתוכנית חש/5/8 כמתחייב.

מיכאל נודלמן: שאילתא מס' 975, של חבר הכנסת אמנון כהן; אינו נוכח - לפרוטוקול.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שר הפנים ביום ו' בטבת התשס"ד (31 בדצמבר 2003): "הארץ" מדווח, שבבדיקת 265 רשויות מקומיות ב-2002 נמצאו חריגות שכר בכרבע מהן.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: האם הידיעה נכונה?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: אם כן – כיצד יימנעו חריגות שכר?

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: האם יש התחשבות ברשויות במצוקה הזקוקות למאגר עובדים מיוחד?

מיכאל נודלמן: תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מיכאל נודלמן: הידיעה מתבססת על דוחות האגף לביקורת ברשויות המקומיות שבמשרדנו.

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: פיקוח ובקרה שוטפים באמצעות האגף, לרבות קבלת נתוני שכר ברמה מיידית; הגשת נבחרים שיגרמו לחריגה בשכר לוועדה לחיוב אישי.

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: התשובה היא לא.

מיכאל נודלמן: רשויות במצוקה כספית אינן יכולות לאפשר לעצמן להחזיק מאגר עובדים מיוחד.

מיכאל נודלמן: שאילתא מס' 985, של חברת הכנסת אתי לבני; אינה נוכחת - לפרוטוקול.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת אתי לבני שאלה את שר הפנים ביום ו' בטבת התשס"ד (31 בדצמבר 2003): ב"ידיעות אחרונות" פורסם, כי עיריות באר-שבע ונתניה בונות איצטדיוני כדורגל המכילים 25,000 מושבים בעלות של עשרות מיליוני שקלים, אף-על-פי שלכל משחק בית מגיעים בממוצע 5,000 צופים.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: האם הידיעות נכונות?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: אם כן – מה הוא חלקן של הרשויות המקומיות בעלות בניית האיצטדיונים?

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: מדוע, אף שבמוצע מגיעים 5,000 צופים למשחקים אלה, נבנים איצטדיונים עם 25,000 מושבים?

מיכאל נודלמן: תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מיכאל נודלמן: התשובה היא כן.

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: עיריית באר-שבע מממנת את האיצטדיון החדש ממענק מקרן ההימורים בספורט וממכירת הקרקע של האיצטדיון העירוני הקיים.

מיכאל נודלמן: העירייה תבנה בשלב הראשון שני יציעים בלבד - מזרחי ומערבי - ובסך הכול 16,000 מושבים.

מיכאל נודלמן: שני היציעים הנוספים - דרומי וצפוני - ייבנו בעתיד על-פי הצרכים.

מיכאל נודלמן: האיצטדיון הוא פרויקט מטרופוליני ייחודי, אשר אמור לשרת את קהל הצופים כיום ולהתאים לצורכי העיר לשנים הבאות, כמטרופולין הרביעית של מדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: האיצטדיון החדש של נתניה הינו ברמה לאומית, ולליגה א' ולאירועים ארציים ובין-לאומיים אחרים.

מיכאל נודלמן: השלב הראשון, לעשר שנים הראשונות, מתוכנן ל-12,000 מושבים, והשלב השני יביא את האיצטדיון לגודל של 20,000 מושבים.

מיכאל נודלמן: תכנון מושכל לשלב הסופי מוזיל את עלויות הבנייה פר-מושב.

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: לאירועים אחרים.

מיכאל נודלמן: שאילתא מס' 1015, של חברת הכנסת אתי לבני; אינה נוכחת - לפרוטוקול.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת אתי לבני שאלה את שר הפנים ביום כ' בטבת התשס"ד (14 בינואר 2004): תוכנית המיתאר למרכז מזרח-ירושלים אושרה להפקדה בוועדה המחוזית ב-29 באוגוסט 2000.

מיכאל נודלמן: כל מסמכי תוכנית המיתאר תוקנו בהתאם לדרישת הוועדה המחוזית, אולם עיריית ירושלים ומשרד הפנים אינם משלימים תוכנית המיתאר.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: מדוע משרדך אינו פועל להשלמת תוכנית המיתאר למרכז מזרח-ירושלים?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: האם משרדך פועל להתאמת תוכנית המיתאר למתכונת של תוכנית-אב לפי החלטת מנהלת מחוז ירושלים מ-4 בדצמבר 2003?

מיכאל נודלמן: תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-2.

מיכאל נודלמן: בדיקה שנערכה בתיקי משרד הפנים העלתה, כי מאז 15 ביולי 1996 מתקיימים דיונים, הן בוועדה המחוזית והן אצל מתכנני המחוז, לגבי תוכנית לאזור מזרח-ירושלים.

מיכאל נודלמן: התוכנית כפי שהוגשה על-ידי העירייה היתה אמורה להיות מופקדת בתנאים.

מיכאל נודלמן: אולם, לצערנו, התנאים לא מולאו.

מיכאל נודלמן: אשר על כן, הופעל סעיף 86 לחוק התכנון והבנייה והחלטת הוועדה על הפקדת התוכנית בוטלה.

מיכאל נודלמן: ב-21 בדצמבר 2003 התקיים דיון נוסף עם מתכננת המחוז, ובו סוכם שהעירייה תעבד את התוכנית במתכונת של תוכנית-אב ובהתאם לכך יהיה המשך הפעילות.

מיכאל נודלמן: מכל זה תביני בוודאי, שמשרד הפנים פועל להשלמת התוכניות.

מיכאל נודלמן: שאילתא מס' 1045, של חבר הכנסת אחמד טיבי; אינו נוכח - לפרוטוקול.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אחמד טיבי שאל את שר הפנים ביום כ"ז בטבת התשס"ד (21 בינואר 2004): רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: כמה בקשות לקבלת היתר בנייה להקמת מסגדים, בתי-כנסת וכנסיות הוגשו בשנתיים האחרונות?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: כמה מהן אושרו וכמה נדחו?

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: כמה צווי הריסה הוצאו למסגדים, בתי-כנסת וכנסיות, וכמה נהרסו בפועל? 4.

מיכאל נודלמן: מה הוא אחוז מקבלי היתרי בנייה מבין כל מגישי הבקשות בכפרים הערביים בנגב?

מיכאל נודלמן: תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-2.

מיכאל נודלמן: אין משרדנו עורך סטטיסטיקות בעניין כי הוא מסור לוועדות המקומיות.

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: במחוזות חיפה, מרכז, תל-אביב וירושלים לא הוצאו צווי הריסה למסגדים, בתי-כנסת וכנסיות, ולכן גם לא נהרס אף מבנה מהסוג הזה בשנתיים האחרונות.

מיכאל נודלמן: כאמור, מדובר בוועדות מחוזיות.

מיכאל נודלמן: במחוז הצפון הוצא צו הריסה שיפוטי למסגד שיהאב א-דין בנצרת, והוא אף נהרס.

מיכאל נודלמן: כמו כן, הוצא צו הריסה מינהלי למתחם תפילה הצמוד לקבר ישעיהו הנביא ביער ברעם, והוא אף נהרס.

מיכאל נודלמן: במחוז דרום הוצאו חמישה צווי הריסה למסגדים; שניים מתוכם נהרסו - אחד על-ידי הבונה והשני על-ידי הוועדה המחוזית.

מיכאל נודלמן: ברצוני לציין, שחמשת הצווים המינהליים שהוצאו למסגדים במחוז דרום הוצאו למבנים ביסודות, כאשר לא היה ידוע לנו אם אכן המבנה ישמש כמסגד.

מיכאל נודלמן: כמו כן, המסגד השני שנהרס נבנה כמבנה מסחרי, וכאשר הודבק עליו צו הריסה הוחלט לשנות את ייעודו ממבנה מסחרי למסגד. 4.

מיכאל נודלמן: נא ראה תשובתי על שאלות 1 ו-2.

מיכאל נודלמן: שאילתא מס' 1063, של חבר הכנסת טלב אלסאנע: הבחירות למועצות המקומיות הבדואיות בנגב.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר הפנים ביום ה' בשבט התשס"ד (28 בינואר 2004):

מיכאל נודלמן: הבחירות למועצות המקומיות הבדואיות בנגב - לקיה, ערוער, חורה ושגב-שלום - אמורות להתקיים ביום 7 בספטמבר 2004, אולם מאחר שמדובר בתחילת שנת הלימודים, נודע כי ייתכן שהבחירות יוקדמו ליום 6 ביולי 2004.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: מתי יתקיימו הבחירות במועצות המקומיות הנ"ל?

מיכאל נודלמן: סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי: ראה ילקוט הפרסומים תשס"א, עמוד 1119, שקבע את המועד.

מיכאל נודלמן: לא נתקבלה שום החלטה על שינוי מועד הבחירות.

מיכאל נודלמן: יש שאלה נוספת?

טלב אלסאנע: לא.

מיכאל נודלמן: שאילתא מס' 1064, של חבר הכנסת טלב אלסאנע: הבחירות למועצות האזוריות.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר הפנים ביום ה' בשבט התשס"ד (28 בינואר 2004):

מיכאל נודלמן: במועצות האזוריות במחוז הדרום מתגוררים תושבים בדואים שאינם רשומים בפנקס הבוחרים.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: האם יירשמו תושבים אלה בפנקס הבוחרים של המועצות האזוריות שבהן הם מתגוררים, ואם לא – מדוע?

מיכאל נודלמן: סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי: השיטה הנהוגה בישראל, והקבועה בדברי החקיקה השונים, הן לגבי פנקס הבוחרים לכנסת והן לגבי פנקס הבוחרים של עיריות, מועצות מקומיות ומועצות אזוריות, היא שאדם נרשם בפנקס הבוחרים של היישוב שבו רשום מענו במרשם האוכלוסין ובו הוא תושב.

מיכאל נודלמן: תשומת לבך לתקנות מרשם האוכלוסין (רישום מען), התשל"ד–1974, המסדירות את רישום המען, ואשר ציינת אותן בעת דיון שיזמת בזמנו בוועדת המשנה של ועדת הפנים.

מיכאל נודלמן: בהתאם לכך, יכול מענו של אדם להיות רשום באחת האפשרויות שלהלן: בעירייה או מועצה מקומית ביישוב הנקוב בתוספת הראשונה לצו המועצות האזוריות; בשבט בדואי, ששמו נקוב בתוספת השלישית לתקנות האמורות לעיל.

מיכאל נודלמן: רק אדם שמענו רשום ביישוב הנקוב בתוספת הראשונה לצו המועצות האזוריות ייכלל בפנקס הבוחרים של אותו יישוב.

מיכאל נודלמן: יש שאלה נוספת לחבר הכנסת טלב אלסאנע?

טלב אלסאנע: אין.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: שאילתא מס' 1117, של חבר הכנסת אמנון כהן; אינו נוכח - לפרוטוקול.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שר הפנים ביום י"ב בשבט התשס"ד (4 בפברואר 2004):

מיכאל נודלמן: בתקציב 2004 קוצצו מענקי האיזון לרשויות המקומיות בכ-40%.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: לפי אילו קריטריונים התפלג הקיצוץ בין הרשויות השונות?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: האם קוצץ יותר - במונחי מענק לנפש - לרשויות בדירוג סוציו-אקונומי גבוה מאשר לרשויות בדירוג נמוך?

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: מדוע רמלה, בעלת דירוג סוציו-אקונומי 4, תקבל ב-2004 מענק בסך 505 ש”ח לנפש, בעוד רמות-השבים, בעלת דירוג 9, תקבל 1,281 ש"ח?

מיכאל נודלמן: תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-3.

מיכאל נודלמן: מענקי האיזון מחולקים בהתאם לקריטריונים שוויוניים ואחידים המתבססים על דוח ועדת-גדיש.

מיכאל נודלמן: המענק הוקצה בהתאם למקורות העומדים בפני המשרד, אשר קטנו בשנת 2004 בכ-50% לעומת שנת 2003.

מיכאל נודלמן: בין הקריטריונים המשמשים להקצאת המענק נכללים הדירוג הסוציו-אקונומי, אחוז עולים, אוכלוסייה הנזקקת לשירותי רווחה ולשירותי חינוך ועוד, כאשר בכל מקרה נקבעת הוצאה מינימלית לנפש.

מיכאל נודלמן: אחוז הקיצוץ הממוצע במענק נע בין 20% ל-75%.

מיכאל נודלמן: במונחי מענק לנפש בוצע קיצוץ גדול יותר לרשויות הנמצאות בדירוג הסוציו-אקונומי הגבוה ביותר.

מיכאל נודלמן: המענק לנפש של עיריית רמלה בשנת 2004 גבוה יותר מזה של המועצה המקומית רמות-השבים - ועומד על 213 אלש"ח לעומת 177 אלש"ח.

מיכאל נודלמן: תודה רבה לסגן שר הפנים.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מיכאל נודלמן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ט' באדר התשס"ד, 2 במרס 2004, בשעה 16:00.

מיכאל נודלמן: ישיבת הכנסת נעולה.