ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושלושים-ואחת של הכנסת השש-עשרה, 2005-03-08 00:00

לימור לבנת: הצעת חוק כלי הירייה (תיקון - חובת דיווח), התשס"ה-2004 38

אתי לבני: הצעת חוק העונשין (תיקון - מניעת ריבוי נישואין), התשס"ד-2004 39

ג'מאל זחאלקה: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 30) (העלאת הקנס בשל הפרות), התשס"ה-2005 40

גילה פינקלשטיין: הצעת חוק השאלת נכסי תרבות (הגבלת סמכות שיפוט), התשס"ה-2005 52

קולט אביטל: הצעות לסדר-היום 57

מיכאל נודלמן: הצעות לסדר-היום 66

מיכאל נודלמן: שאילתות ותשובות 72

מיכאל נודלמן: 2068.

מיכאל נודלמן: מינוי יועץ משפטי לעיריית קריית-אונו 73

מיכאל נודלמן: 2213.

מיכאל נודלמן: חשד לשוחד בעיריית קריית-אונו 74

מיכאל נודלמן: 2241.

מיכאל נודלמן: טענה על פברוק ראיות 75

מיכאל נודלמן: 2533.

מיכאל נודלמן: נציגויות בתי-הדין הרבניים בחבר המדינות 76

מיכאל נודלמן: 2585.

מיכאל נודלמן: נציגויות בתי-הדין הרבניים בחבר המדינות 78

מיכאל נודלמן: 2725.

מיכאל נודלמן: תמיכת ועדת העיזבונות בעמותת "עוגן" 79

מיכאל נודלמן: חמש-עשרה שנה לתחילת גל העלייה מחבר המדינות 80

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שלישי, כ"ז באדר א' התשס"ה, 8 בחודש מרס 2005 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת החוץ והביטחון בדבר חלוקת הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 44) (סייג לחסיון התחקיר הצבאי), התשס"ד-2003.

אריה האן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נתחיל בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אתם מתבקשים להצביע על מנת לאפשר לי לקבוע מי מבקש להשתתף בדיון.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בפגישה שלי עם שר הביטחון אתמול העליתי בקשה לפרק את היחידות האתניות, את גדוד הסיור הדרוזי ואת גדוד הסיור הבדואי, ולשלב אותן בזרועות צה"ל השונות.

איוב קרא: אני חושב שזה דבר מתחייב, על מנת להביא לאינטגרציה ולישראליזציה.

איוב קרא: אני חושב שמה שהיה טוב לפני 50 שנה ו-60 שנה אינו מתאים היום, ויותר מזה, אני חושב שזה אינטרס של המדינה להביא לאינטגרציה כזאת.

איוב קרא: אני מקווה שהסקר שהתחייב לעשות שר הביטחון בקרב מתגייסים בקרוב יעיד על נכונות דברי, שאין מקום לדבר הזה ושיש התנגדות בקרב המתגייסים, ובכך להביא לפתיחת שערי צה"ל בפני כל הדרוזים, הבדואים, הצ'רקסים והלא-יהודים המשרתים בצה"ל.

איוב קרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן שלגי, ואחריו – חבר הכנסת הלפרט.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היום הוגש לראש הממשלה דוח הפרקליטה ששון בדבר המאחזים הבלתי-חוקיים.

אילן שלגי: הדוח מגלה שיטה נמשכת של כל ממשלות ישראל, מאז שנות ה-70, לצערי, של תכמנות ונכלולים.

אילן שלגי: בשנים הראשונות הוביל את המהלך לא פחות מאשר שר הביטחון שמעון פרס, החל מסבסטיה, קדום ועופרה, ובהמשך שר הביטחון, שר השיכון ושר התשתיות, אריאל שרון.

אילן שלגי: כמובן, זה משולב התנחלויות ומאחזים בלתי חוקיים כיום.

אילן שלגי: משרדי ממשלה וחטיבת ההתיישבות בסוכנות היהודית קשרו קשר נגד שלטון החוק.

אילן שלגי: הם שלחו אותנו ואת הבנים שלנו לאבטח פורעי חוק ולקחו את הכספים של המדינה, של כולנו, ובמקום להשקיעם בגליל ובנגב, בחינוך ובהיי-טק, טמנו אותם במקומות שלא נישאר בהם.

אילן שלגי: אם ממשלת ישראל לא תקיים את התחייבותה לאמריקנים לפנות את המאחזים הבלתי-חוקיים בקרוב, נאבד את תמיכתם באשר להשארת אריאל, מעלה-אדומים וגוש-עציון בתחומנו.

אילן שלגי: עלינו להבין סוף-סוף: תפסת מרובה, לא תפסת.

אילן שלגי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שלגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הלפרט, ואחריו – חבר הכנסת אלדד.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, שר הפנים, מר אופיר פינס, אמר אתמול, כי קיים איום על הצביון היהודי והדמוקרטי של מדינת ישראל מצד הערבים והעולים שאינם יהודים מחבר העמים.

שמואל הלפרט: פינס ציין, כי יש הגירה גדולה למדינת ישראל של פלסטינים, של עולים שאינם יהודים מרוסיה וממקומות אחרים.

שמואל הלפרט: בשעתו, כאשר העליתי את הבעיה לפני חמש שנים, בדבר הסכנה של עליית לא-יהודים מרוסיה, וביקשתי לרסן עליית לא-יהודים, קמה סערה גדולה, והיו אפילו חברי כנסת שערכו החתמה להרחיק אותי מהכנסת בגלל זה.

שמואל הלפרט: השר פינס אמר, שהפתרונות הם בחקיקה.

שמואל הלפרט: אני מאוד מקווה שיהיה לשר הפנים האומץ להציע בהקדם הצעת חוק, שרק מי ששני הוריו יהודים יכול לעלות לארץ, כדי למנוע את האבסורד הגדול שמדינת ישראל תמשיך לבזבז מיליארדים על עליית לא-יהודים.

שמואל הלפרט: תודה.

ראובן ריבלין: טוב לשמוע את קולך, חבר הכנסת הלפרט, אף שהוא מעורר מחלוקות.

ראובן ריבלין: ברוך הבא וברוך שובך.

שמואל הלפרט: אני בסך הכול מצטט את השר פינס.

ראובן ריבלין: נדמה לי ששניכם בקואליציה, חבר הכנסת הלפרט.

ראובן ריבלין: עד שבאת ויצאת, אתה לא יודע עוד מי קואליציה ומי אופוזיציה.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך ששניכם בקואליציה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בסוף 2003, בתום שלוש שנות מלחמה, הגיעו הפלסטינים לנקודת שבירה.

אריה אלדד: סקרי דעת הקהל שלהם הצביעו על מצוקה.

אריה אלדד: 63% מהנשאלים אמרו שהאינתיפאדה לא השיגה את יעדיו של העם הפלסטיני.

אריה אלדד: 61% אמרו שהם הפסידו יותר מאשר הרוויחו.

אריה אלדד: 75% אמרו שמצב הפלסטינים נעשה יותר גרוע מאשר לפני האינתיפאדה.

אריה אלדד: חודש אחרי פרסום הסקר הזה פרסם שרון את תוכנית ההתנתקות שלו, וראו זה פלא: בספטמבר 2004, 64% מהפלסטינים אמרו שעימות מזוין עזר לפלסטינים להשיג זכויות לאומיות שלא הצליחו להשיג במשא-ומתן.

אריה אלדד: 74% אמרו שתוכנית שרון היא ניצחון למאבק המזוין.

אריה אלדד: במחי תוכנית אחת, בתוך שנה, הצליח שרון לצרוב בתודעה הפלסטינית את הידיעה שהם ניצחו.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת פינקלשטיין, ואחריה – חבר הכנסת זחאלקה.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום יום האשה הבין-לאומי.

גילה פינקלשטיין: קיבלתי מכתב מאוד מעניין, "זעקת האמהות": "דמעות אם יכולות להרקיע שחקים, וקולן של האמהות יהדהד עד אשר, אם ירצה השם, תבוטל הגזירה.

גילה פינקלשטיין: אנו אמהות בעם ישראל, השב לאדמתו ולנחלתו לאחר אלפיים שנות גלות וסבל, הממשיכות דרכן של אמהות האומה שקיבלו באמונה את הבטחת ה' על ארץ-ישראל, עמדו במסירות נפש בעתות צרה ומצוקה ועוררו בעם את הציפייה לישועה ולגאולה.

גילה פינקלשטיין: אנו מביעות את מחאתנו ואת התנגדותנו לעקירת יישובים יהודיים מנחלתם ההיסטורית.

גילה פינקלשטיין: למען התינוקות והילדים שנולדו, גדלו והתפתחו בחבלי ארץ אהובה והתחנכו להגשמת חלום כל הדורות, לאחיזה ולהפרחת חבלי מולדתנו, ועומדים כעת מול סכנת הניתוק והעקירה, אנו האמהות מביעות את מחאתנו והתנגדותנו למהלך השגוי וההזוי, חלילה, סכנה מוחשית ביטחונית לכל ילדי ישראל בעמק-יזרעאל, בשומרון, בשפלת החוף, במישור החוף ובנגב המערבי".

גילה פינקלשטיין: זעקת האמהות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת בריזון.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לברך את הנשים לרגל יום האשה הבין-לאומי, ולברך גם גברים ששוויון של נשים הוא נר לרגליהם.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אסור שעניין השוויון של נשים יישאר רטוריקה בלבד, או חלק משני במדיניות הכלכלית.

ג'מאל זחאלקה: הוא צריך להפוך לחלק אינטגרלי ומרכזי.

ג'מאל זחאלקה: השוויון הוא לא רק בתחום של העשירון העליון או האלפיון העליון, אלא בכל שכבות האוכלוסייה, ובמיוחד בשכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולקרוא לפעול בשלושה מסלולים למען שוויון לאשה: עבודה, חינוך ושינוי של ערכים חברתיים.

ג'מאל זחאלקה: יש רמת תעסוקה מאוד נמוכה של נשים בארץ, ואצל נשים ערביות זה רק 17%, לעומת ממוצע ארצי של 57%, ואת זה אפשר לשנות.

ג'מאל זחאלקה: כך אפשר להשיג שוויון גם בחינוך, וגם הערכה מחדש של היחסים שבין גברים לנשים, ובכך לבנות מוסד אחר של גבריות, לא אלים, לא כוחני ולא אנטי-נשי.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בריזון, בבקשה.

רוני בריזון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להצטרף לברכתך את חבר הכנסת הלפרט, שחזר לבית הזה.

רוני בריזון: בפעילותו הקודמת בבית - - -

ראובן ריבלין: הוא עוד לא מכיר את נחת לשונך.

רוני בריזון: בפעילותו הקודמת בבית הוא הביא לכך שאני וכמה מחברי לשינוי ניבחר בבחירות.

רוני בריזון: אני מאחל שגם בקדנציה הזאת יעלה וימשיך בדרך טובה זו.

רוני בריזון: אתמול עלה חבר הכנסת הלפרט אל הדוכן ובירך במלים חמות את לומדי הש"ס לחג סיום הש"ס.

רוני בריזון: אני בוודאי מצטרף לברכות האלה ואומר:

רוני בריזון: גם אני מפעם לפעם חוטא בסוגיה כזאת או אחרת בדף גמרא, ולמי שיש סבלנות ללוגיקה הקזואיסטית החצי ביזארית של נפל מן הגג ונתקע ביבמתו, ודאי יערב.

רוני בריזון: הבעיה היא שחלק מהאנשים שאותם שיבח חבר הכנסת הלפרט לומדים רק את הש"ס ואך ורק את הש"ס.

רוני בריזון: כך הם, לא עלינו, בורים מדברי סופרים ועמי ארצות מדאורייתא.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת בריזון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת מג'אדלה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, העיתון "ידיעות אחרונות" חשף השבוע במאמר מרכזי במוסף לשבת שלו כתבה על מוחמד בכרי, השחקן הערבי ובמאי הסרט משמיץ ישראל על ג'נין.

אליעזר כהן: בכרי, טרוריסט, תומך טרוריסטים, מגבה את מעוז הטרוריסטים בג'נין בהפצת עלילות שקריות על צה"ל.

אליעזר כהן: צבאנו, שנזהר בזמן קרב מלפגוע בחפים מפשע, מושמץ, ואזרחי ישראל הלכו לראות את סרט השקרים שלו, שמאוחר יותר נתגלו שקריו בזה אחר זה.

אליעזר כהן: משפחתו - בנו הורשע בדקירה, שניים מבני משפחתו מרצים מאסרי עולם על סיוע לפוצץ אוטובוס, עוד ארבעה מבני משפחתו האחרים הורשעו במעורבות בפיגוע.

אליעזר כהן: מוחמד בכרי מיילל בדמעות תנין: נשארתי בלי עבודה.

אליעזר כהן: הוא מצפה לפרס נובל.

אליעזר כהן: מדוע לא?

אליעזר כהן: בימים טרופים אלה ראש הממשלה מצ'פר כל טרוריסט, משחרר אותם במאות, אבל לעומת זאת מגרש יהודים.

אליעזר כהן: במהלך האינתיפאדה לא היה אפילו מקרה אחד שבו ערבי ישראלי הסגיר טרוריסט שביקש סיוע לטרור.

אליעזר כהן: התקשורת השמאלנית בישראל תמשיך לכתוב עליו ועל שכמותו מאמרי כותרת מלווים בצילומי ענק ותמשיך להיות שטופה באיומים מפני ההסתה של הימין.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: כאשר אתה אומר דבר על ראש הממשלה, הוא כמובן יכול להשיב לך.

ראובן ריבלין: מוחמד בכרי, שהוא אמן - הדעה שלי עליו יכולה להיות אשר תהיה - לא יכול להשיב לך כאן, וההאשמות על בני משפחתו אינן יכולות להיות.

אליעזר כהן: הוא השיב בעיתון.

ראובן ריבלין: נגיד שיש לי בני דודים שפשעו, האם גם אני אשם?

ראובן ריבלין: מובן שלא.

ראובן ריבלין: לבכרי יש דעותיו והן ראויות לאמירות בעיתון.

ראובן ריבלין: אם הוא טרוריסט, תגיש נגדו תלונה במשטרה.

ראובן ריבלין: אתה אומר את זה מעל במת הכנסת כאשר הוא לא יכול להתגונן מפניך.

ראובן ריבלין: יש לי ביקורת רבה וגם כתבתי מאמרים לגבי ג'נין ולגבי "ג'נין ג'נין".

ראובן ריבלין: עם זאת, אני לא חושב שצריך להשתמש בבמת הכנסת כדי להטיח האשמות, שלפעמים גם אי-אפשר להוכיח אותן, ולא לאפשר לאחר להתגונן מפניהן.

ראובן ריבלין: דעותי אינן חשובות בעניין הזה; אני מציע לחבר הכנסת כהן, שהוא חבר כנסת מאוד הוגן, אף שהוא חריף ונחוש בעמדותיו, לא לומר דברים גורפים על אנשים שאינם יכולים להתגונן בכנסת.

ראובן ריבלין: לבכרי יש דעות משלו והוא רשאי להביע אותן במדינה שלנו.

ראובן ריבלין: אם הוא לא רשאי - מובן שפתוחה הדלת בפני כל אחד להגיש תלונה במשטרה, אבל לא לכנות אותו בדברים שהוא לא יכול להתגונן מפניהם כאן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על היושר האינטלקטואלי ועל ההגינות ועל שחסכת ממני תשובה לחבר הכנסת אליעזר כהן - צ'יטה.

אליעזר כהן: אני לא אדבר עליו יותר, אני מבטיח לך.

גאלב מג'אדלה: אני ממליץ לך לא לדבר על אנשים שלא נמצאים כאן, ואל תביא חברי כנסת להגיב.

גאלב מג'אדלה: על כן, תשובתו של יושב-ראש הכנסת מכובדת וראויה.

גאלב מג'אדלה: אני מודה לך על כך, אדוני.

גאלב מג'אדלה: קבוצת אזרחים מודאגים, חיילי מילואים יהודים והוריהם, החרדים לערכי החופש, כתבו לשר הביטחון שאול מופז.

גאלב מג'אדלה: להלן מקצת מהדברים שלהם: אנו פונים אליך כאזרחים מודאגים, חיילי מילואים והורים לחיילים החרדים לערכי החופש, הדמוקרטיה והאי-אלימות.

גאלב מג'אדלה: בעת האחרונה אנו עדים לאלימות גוברת והולכת מצד קיצונים מקרב המתנחלים, המתבטאים בתקיפות נגד חיילים ושוטרים, הסתה ואיומים על חייהם של אנשי ציבור ובראשם ראש הממשלה.

גאלב מג'אדלה: אנו פונים אליך ומביעים תקווה כי תדאג לשלומנו כאזרחי המדינה וכאותם חיילים הבאים לפנות את גוש-קטיף בימים הקרובים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מג'אדלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, אינני יכול שלא להתייחס לדבריו של חבר הכנסת אליעזר כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שאנחנו, כחברי כנסת, חייבים לכבד קודם כול את עצמנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אסור להשתלח באדם שאינו יכול להתגונן מפניך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אסור גם להסית נגד אנשים כאשר הדברים הם מוגזמים פי-אלף מהמציאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מוחמד בכרי אמר בסך הכול שהיו דברים שלא היה עושה אותם עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה איזה קטע בסרט שהוא לא היה עושה אותו והוא מצטער עליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מראה הגינות, מראה יושר, מראה אדם שהוא לפחות אינטלקטואל ומוכן לקבל ביקורת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תחת זה לגמול בכינוי טרוריסט ולנפח דברים, כפי שעשו לתלמיד אתמול - יש פה אנשים שמחכים להזדמנות, אפילו הקלושה ביותר, כדי להסית נגד הציבור הערבי ונגד הערבים ולעשות מהם טרוריסטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שזה פוגע קודם כול במסיתים ובמוסדות שאנחנו נמצאים בהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי מזמין את האנשים האלה לחזור לשפיות, כי ההסתה רק תזיק למסיתים עצמם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היום נרצחו בנצרת שני אנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע מי, על מה ומה קורה, אבל אני יודע שבנצרת וגם בעכו יש שרשרת של רציחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל את משטרת ישראל: אם זה היה קורה בטבריה או בעפולה, האם היחס היה אותו הדבר, כך החקירה והתוצאות?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד יתום, בבקשה.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תודה לך, אדוני היושב-ראש, שאפשרת לי.

אהוד יתום: אני רוצה לייחד את הדקה שניתנה לי ולשלוח מכאן ברכה נאמנה ביום האשה הבין-לאומי לכל נשות ישראל באשר הן.

אהוד יתום: נשים איתנות בדעתן, משכילות, אמהות, עקרות בית, חקלאיות, תעשייניות, מנהלות, כל מי אשר ידה מחזקת את הגבר שעל ידה, את בניה, את בנותיה.

אהוד יתום: כל הכבוד לאשה בישראל.

אהוד יתום: מזל טוב.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אהוד יתום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פריצקי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת מח'ול.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום האשה הבין-לאומי אני רוצה להזהיר את כולנו מפני חקיקה פופוליסטית שגורמת לפעמים לעודף הגנה על אשה עובדת, כך שבסופם של דברים יבחרו מעבידים שלא לבחור או לא להעסיק נשים.

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר במה דברים אמורים.

יוסף יצחק פריצקי: יש כאן הצעת חוק שמבקשת לאפשר לעובדת שעת הנקה.

יוסף יצחק פריצקי: זה דבר ראוי לכל הדעות, אבל לא בתנאי שהוא בא מכיסו של מעביד, אלא בתנאי שבא מכיס הביטוח הלאומי.

יוסף יצחק פריצקי: יש בהחלט דברים ראויים שצריך לתת לאשה עובדת, שאני בעדם, אבל שעה שמעמיסים זאת על מעביד ולא על קופת הציבור גורמים בעצם למעשה של בומרנג.

יוסף יצחק פריצקי: עלולים לגרום, אדוני היושב-ראש, שמה שיקרה בסופו של דבר הוא שמעבידים יבחרו להעסיק דווקא לא נשים בגלל עודף ההגנה.

יוסף יצחק פריצקי: אולי מן הראוי לעשות פעם מחקר ולשאול: האם חוקים שהם over-protective לא גורמים לתוצאה ההפוכה?

יוסף יצחק פריצקי: כולנו, אני חושב, בבית הזה מאוחדים בדעה שלאשה ולגבר יש שוויון זכויות, והאשה צריכה להתקדם; על זה אין מחלוקת כלל.

יוסף יצחק פריצקי: השאלה היא אם חוקים פופוליסטיים לא גורמים לכך שבסופו של דבר יוצא שכרנו בהפסדנו.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

ענבל גבריאלי: אני לא מסכימה, יעסיקו נשים כי אפשר לשלם להן פחות.

ראובן ריבלין: היה לנו ויכוח בקדנציה הקודמת, חבר הכנסת פריצקי, אם עונשי מינימום לא יביאו לידי זיכוי.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, אשר יגורנו בא.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לזלזל בחקיקת-יתר שבאה להחמיר או להיטיב.

ראובן ריבלין: כמובן, אלה דברים שתלויים גם בשפיטה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מח'ול, ואחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אליעזר כהן, צ'יטה, הוא מומחה גדול לתרבות, הוא בכלל מסתכל על התרבות ממעוף הציפור, מעוף המטוס.

עסאם מח'ול: הוא מסתכל מאיפה מפציצים, ואז הוא מוכן להפציץ אנשי תרבות ותרבות בכלל, שהוא רואה בה איום.

עסאם מח'ול: חבר הכנסת מדבר על השחקן מוחמד בכרי ומתייחס אליו כאל טרוריסט.

עסאם מח'ול: הוא לא מכיר אותו, והוא לא יודע שמוחמד בכרי הוא שחקן הומני ממדרגה ראשונה, איש תרבות גדול ודגול, שהתייחס ליצירה האמנותית שלו, ואמר שיש דברים שהוא היה עושה אותם אחרת, כפי שכל במאי היה יכול להגיד על כל סרט שהוא עשה.

עסאם מח'ול: אבל אנשים, שחושבים רק לפי קנה הטיל, לא יכולים להבין בתרבות.

עסאם מח'ול: מה לו ולתרבות?

עסאם מח'ול: אז הוא מתנפל על משפחת בכרי, שמישהו חזר בו מהאשמות שהטיח ביאסרה בכרי.

עסאם מח'ול: היום יום האשה הבין-לאומי - הפרקליטות היא שהאשימה אותה, ואחר כך חזרה בה, ולא היה לה מה להאשים.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי, דקה זה דקה.

ראובן ריבלין: אני נותן לכם כל אחד עוד עשר שניות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברי חברי הכנסת, כשמישהו עושה מהלך שנוי במחלוקת, ויש אומרים - אולי הרוב במדינה – שהוא גורם גם נזק מדיני, נזק ביטחוני ונזק כלכלי גדול, אז הוא חייב למצב את עצמו, במשחק הזה של הטובים והרעים, בלוחמה פסיכולוגית אגרסיבית כטובים, ואלה שבהם הוא מתעסק, דהיינו גוש-קטיף וצפון השומרון, הם צריכים להיות מסומנים הרעים.

צבי הנדל: בשבועות האחרונים אנחנו חוזים בקמפיין דורסני, של השמצות בלי גבול, לרבות דימוי שלנו כאילו אנחנו רוצים לרצוח כל בוקר חיילים דרוזים, וכל בוקר זה "ספין" חדש.

צבי הנדל: ראוי היה לראש ממשלה לגלות קצת יותר בגרות מנהיגותית, ובמדינה שהוא מנהיג אותה, גם כשהוא עושה מהלכים דורסניים, כדאי לו לעמוד לביקורת ולא להשמיץ את האחר בשביל להסב לעצמו - איך אומרים?

צבי הנדל: בנה לך גבעה ואל תכרה בור לחברך.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, היום יום האשה הבין-לאומי, וכשקראתי את נוסח ההזמנה של יושבת-ראש הוועדה בקשר ליום האשה הבין-לאומי, ראיתי את האלמנטים של צבא וספורט.

אחמד טיבי: אני חשבתי שמדובר באירוע שהוא אוניברסלי.

אחמד טיבי: בדרך כלל, הרבגוניות של החברה הישראלית צריכה להשתקף גם ביום הזה: א.

אחמד טיבי: מותר להזמין גם נשים ערביות, לא רק שיהיו שתי נשים בקהל, רצוי שגם ידברו; ב.

אחמד טיבי: נדמה לי שנשים זה לא רק צבא וספורט.

אחמד טיבי: זו פריזמה מאוד צרה, שדווקא נשים יוזמות.

אחמד טיבי: חבל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, השנה הם מייחדים את הדיון לנושא השוויוניות, ליכולתה של כל אזרחית בישראל למלא את התפקידים שאזרחים ממלאים.

ראובן ריבלין: אבל ההערה שלך היא הערה.

ראובן ריבלין: זה לא שאמרו: יום האשה הבין-לאומי הוא רק צבא.

ראובן ריבלין: אמרו שהשנה נייחד את הדיון - - -

צבי הנדל: א

צבי הנדל: חמד טיבי ידוע שנותן הרבה כבוד לאשה הערבית.

צבי הנדל: ידוע הוא.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אני יודע שהוא באמת נותן כבוד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תמו הדקות העומדות לרשות חברי הכנסת לנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אנחנו עדיין לא נמצאים בזמן שקבענו כתחילת הישיבה לציון יום האשה הבין-לאומי, שעתידה להתקיים בעוד שש דקות.

ראובן ריבלין: אחרוג מהזמן שהוקצב לנאומים בני דקה, ומי שרוצה לומר עוד דבר, אאפשר לו.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת יתום.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תודה שאפשרת לשוב ולנצל דקה לאמירה קצרה.

אהוד יתום: אני רוצה לקרוא מכאן לכל אומות העולם, בעיקר לארצות-הברית ולאירופה, לנצל את המומנטום השלילי שאליו נקלע הנשיא אסד, ולהמשיך ללחוץ על סוריה לסגת מלבנון, ובכך גם לדכא את "חיזבאללה", שמאיים בתותחיו על מדינת ישראל, אולי על שליש משטחה של מדינת ישראל.

אהוד יתום: בכך, אולי לעקר את ה"חיזבאללה", את סוריה, את אירן ואת שלוחותיהן מהטרור הפלסטיני שהן מעורבות בו, וליצור מצב של הידברות בהסכמה ושלום עלי אדמות.

אהוד יתום: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אהוד יתום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, לפני שלושה ימים הייתי באיטליה.

עסאם מח'ול: השתתפתי בקונגרס של המפלגה הקומוניסטית האיטלקית, שמכינה עצמה לבנות קואליציה מבטיחה - שבתוך שנה הממשלה הימנית של ברלוסקוני תיפול, ויתחיל העידן החדש של אירופה, שבה תהיה תבוסה לממשלות הימין.

עסאם מח'ול: אבל לא על זה אני רוצה לדבר.

עסאם מח'ול: הזכרתי את זה מכיוון שבאותו אירוע התקבלה הבשורה על שחרורה של העיתונאית האיטלקייה בעירק, והיתה שמחה אדירה במקום.

עסאם מח'ול: אחרי שעה התברר המעשה הנבזי, הנפשע, של הירי על השיירה והצלתה של ג'וליאנה, אבל הריגתו של ניקולאי, שהגן עליה בגופו.

עסאם מח'ול: היו שתי אופציות כדי להסביר מה שקרה.

עסאם מח'ול: האחת, שהאמריקנים יורים בכל מה שזז בעירק ללא הבחנה.

עסאם מח'ול: האופציה השנייה היא, שלאמריקנים היה מה להסתיר אחרי שחרורה של ג'וליאנה מידי החוטפים שלה.

עסאם מח'ול: אני חושב שההתנהגות האמריקנית צריכה לעורר הרבה שאלות של מוסר ומוסריות גם בבית הזה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גמליאל, בבקשה.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, ארצה לנצל את הבמה הזאת על מנת להגיב על אמירתו של חבר הכנסת עסאם מח'ול בכל מה שקשור למשטר באיטליה.

גילה גמליאל: אנחנו דווקא מאחלים לממשלה של ברלוסקוני שתצליח.

גילה גמליאל: אם מישהו כבר עבר מן העולם, זה דווקא אותן ממשלות קומוניסטיות, שלשמחתנו הן נמוגות ונמסות, ונשארו אולי איזה נקודות שנשאר בהן טעם הזיכרון המר בעניין הזה.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את יושב-ראש הכנסת ראובן ריבלין, שהעלה את נושא הקמת מקומות הנקה לנשים בכנסת ישראל, במשכן הזה, תוך כדי מתן תקווה כי זה יהווה מודל חיקוי לשאר המוסדות במדינת ישראל.

גילה גמליאל: זאת על מנת שנשים תוכלנה לחזור למקומות העבודה שלהן ולממש את היכולת והזכות גם לקיים את ההנקה וגם שההנקה תהיה כמה שיותר ממושכת.

גילה גמליאל: היום העברנו את הצעת החוק שהגשתי בנושא בוועדת העבודה והרווחה לקראת קריאה ראשונה פה במליאה.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש ראובן ריבלין, אני באמת רוצה לברך אותך על כך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, בבקשה, ואחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת מג'אדלה.

אחמד טיבי: הערת אגב לחברת הכנסת גמליאל.

אחמד טיבי: מעניין איך תמיד סוג מסוים של משטרים - נמשכים אחד לשני.

אחמד טיבי: מעניין, מפלגות שלטון מסוימות בעלות גוון אידיאולוגי דומה – ברלוסקוני - - -

קריאה: - - - גם בפיני.

אחמד טיבי: נכון, לאחרונה יש גם תמיכה בפיני פה במפלגת השלטון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, 46 בתים בטייבה, מדרום לוואדי, קיבלו אישורי בנייה מהוועדה המקומית, אבל זה כמה חודשים - הם קיבלו גם התראות וצווים מינהליים של הריסה.

אחמד טיבי: לטייבה, כידוע, אין תוכנית מיתאר, ולא נותנים לה להתפשט מערבה מהכביש, ולכן כל ניסיון להצר את צעדיה, או כל ניסיון לבנות על בסיס של ריבוי טבעי - אגב, הכנסת לא יודעת, וזו הודעה לעיתונות: גם ערבים מתרבים באופן טבעי; לא רק מתנחלים, גם ערבים.

אחמד טיבי: גם לערבים יש צרכים, למשל לבנות בתים לילדים.

אחמד טיבי: אז הם קיבלו צווי הריסה.

אחמד טיבי: בלוד, למשל, קיבלו אתמול שישה בתים צווי הריסה.

אחמד טיבי: שנים הם גרים שם.

אחמד טיבי: אני מקווה ששר הפנים החדש, אופיר פינס, יראה טרנד חדש ביחס שלו לעשרות צווי ההריסה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אחרון הדוברים, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את בית-המשפט המחוזי בחיפה, שקנס היום מפעל בחיפה בסך 400,000 שקל על זיהום מי הקישון.

גאלב מג'אדלה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מג'אדלה, יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

ראובן ריבלין: ציון יום האשה הבין-לאומי

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, יום האשה הבין-לאומי הוא הזדמנות של הכנסת לברך את האשה הישראלית.

ראובן ריבלין: אנו מבקשים היום להוקיר את האשה בצה"ל, שכן מייחדים את יום האשה הבין-לאומי לנושא זה.

ראובן ריבלין: בהיסטוריה היהודית רשמה האשה דפים מפוארים.

ראובן ריבלין: אז, בימים ההם, מדבורה הנביאה ועד חנה ושבעת בניה, ובעת החדשה מחנה סנש, סמל הגבורה, ועד גולדה מאיר, ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: גם היום גבורת נשות החיל שלנו, העומדות מול הטרור הרצחני, היא סמל ומופת לכולנו.

ראובן ריבלין: היום הזה נצדיע לחיילות צה"ל המפלסות דרך חדשה ביחידות הקרביות, שהיו נחלת הבנים בלבד; נקרא להגביר את המודעות, לשמור על כבוד החיילות ולעצור כל פגיעה בהן.

ראובן ריבלין: רק לאחרונה אנחנו שומעים על העלייה בהטרדות המיניות בצה"ל, ויש להילחם בתופעה זאת.

ראובן ריבלין: גבירותי חברות הכנסת, רבותי חברי הכנסת, בשם כנסת ישראל כולה אני מברך את ציבור הנשים בישראל ומאחל המשך השתלבות בכל תחומי החיים: בניהול, ביצירה, בפוליטיקה, בצבא, בתרבות ובחברה.

ראובן ריבלין: כה לחי.

ראובן ריבלין: ייחדנו חלק זה של הישיבה לציון יום האשה הבין-לאומי – דיון בהצעות לסדר-היום מס' 6351, 6279, 6282, 6290, 6342, 6364 ו-6366.

ראובן ריבלין: תבוא ותאמר דברים יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת אתי לבני.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: בגלל חגיגיות היום, אני לא מפעיל את השעון וכל אחד יהיה אחראי לשאת את נאומו ואת דבריו, ובאותה מידה אינני קובע זמן בשעון.

אתי לבני: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אורחים יקרים, אני שמחה לפתוח את הדיון בנושא יום האשה הבין-לאומי.

אתי לבני: הבוקר קראנו בעיתון, שהקהילה הרוסית חוגגת אותו בעצם באופן טוטלי.

אתי לבני: 97% מאנשי העלייה הרוסית מודעים ליום הזה, חושבים שהוא חג אמיתי, שולחים זה לזה פרחים, גברים לנשים וההיפך, ומציינים אותו כחג אזרחי רב-חשיבות.

אתי לבני: אני חושבת שגם עלינו לאמץ את היום הזה, לציין אותו.

אתי לבני: נדמה לי שיש גם הצעת חוק לציון יום האשה הבין-לאומי בכל מוסדות החינוך ובכל המקומות, כדי להראות את ההתקדמות של הנשים בשאיפה שלהן לשוויון החברתי.

אתי לבני: המהפכה הגדולה ביותר של המאה ה-20 היא המהפכה הפמיניסטית.

אתי לבני: אסור לנו לשכוח, שבתחילת המאה ברוב ארצות העולם לא היתה אפילו זכות בחירה לנשים - בישראל, רק בשנת 1926, במקומות אחרים, למשל בשווייץ, רק בשנות ה-70.

אתי לבני: חלה מהפכה עצומה.

אתי לבני: כשהיום אנחנו בודקים את מצב הנשים בפוליטיקה, אנחנו רואים שישראל, שהתגאתה בשוויון לנשים מתחילת הציונות - נשים וגברים עבדו בכל העבודות הפיזיות הקשות, נשאו בכל התפקידים, תפקידי לוחמה ותפקידים אחרים - נמצאת במקום ה-34 בעולם מבחינת הייצוג הפוליטי של נשים.

אתי לבני: אנחנו יודעים שיש 18 נשים בכנסת, שמהוות 15%, מה ששם אותנו במקום ה-34 בהייררכיה.

אתי לבני: בתחילת הרשימה יש לנו מדינה כמו רואנדה, וכמובן ארצות סקנדינביה, בעיקר שבדיה, ששם יש כ-50% נשים, ספרד ומדינות רבות נוספות, שעושות מאמצים בלתי נלאים, בעיקר בעשורים האחרונים, ואפילו בעשור האחרון, לתת ייצוג ראוי לנשים בפוליטיקה וגם בתחומים האחרים של העשייה החברתית.

אתי לבני: הקדשנו את היום הזה, יום האשה הבין-לאומי - קראתי לו "עשור לבג"ץ אליס מילר, האם הגענו לשוויון בצה"ל?

אתי לבני: " - רציתי להרים את המסך ולראות מה קורה בצה"ל עשר שנים אחרי שבית-המשפט העליון אפשר לטוראית דאז, אליס מילר, שרצתה לגשת לבחינות לקורס טיס, לגשת לבחינות האלה.

אתי לבני: שמענו מכל הדוברות והדוברים, שהתאריך הזה של פסק-הדין בשנת 1995 היה רעידת אדמה מבחינת שוויון זכויות לנשים בצה"ל.

אתי לבני: פתאום הצבא הפך להיות מודע לזה שיש בו נשים וגברים כאחד, ולנשים יש הזכות לדרוש ולקבל תפקידים רבי-משמעות, גם תפקידים קרביים לפי יכולתן.

אתי לבני: קראתי אתמול את הבג"ץ שהובילה השופטת דורנר, שאמרה שם דברים מאלפים.

אתי לבני: היא אמרה שבנושא השוויון לנשים יש שתי אסכולות: יש אסכולה שאומרת שנשים הן שונות, הן לא יכולות לרוץ 40 קילומטר במהירות כזאת וכזאת, ולכן לא צריך בכלל להכניס אותן למקומות האלה ויש להדיר אותן מהם.

אתי לבני: יש גישה אחרת, קיצונית מהצד השני, שאומרת שצריך להיות שוויון פורמלי.

אתי לבני: הכול שווה.

אתי לבני: הגבר והאשה שווים זה לזה.

אתי לבני: אסור לתת הקלה לאחד או לשני על סמך מינו, אפשרויותיו ויכולתו.

אתי לבני: ומה שאשה לא יכולה – היא פשוט לא תהיה שם.

אתי לבני: ולפעמים אנחנו רואים גם בנושאי חקיקה בכנסת, כשבאים להחתים אותי על כל מיני חקיקות בנושא של שוויון פורמלי.

אתי לבני: למשל, חוק משובב לב, כמו חוק שאומר שלא תהיה חזקה לאשה לקבל את הילד עד גיל שש; שלא תהיה חזקה כזאת, אלא בית-המשפט יתכבד ויחליט למי ראוי יותר לתת את הילד.

אתי לבני: אני חושבת שחוקים כאלה, שלכאורה הם חוקים שוויוניים - כמו למשל חוק שמשווה את תקופת השירות בצבא לנשים ולגברים; ויש הצעה, וזה עלה גם בפאנל עכשיו, להשוות את השירות, שלוש שנים הן לגברים והן לנשים.

אתי לבני: ואותו נושא, החזקה, ונושאים רבים אחרים נוספים שהם באמת מושכים את הלב, כי הם השוויון האמיתי, השוויון הפורמלי.

אתי לבני: בעצם, למה לא.

אתי לבני: ואני אגיד לכם למה לא, כי אני אחת המתנגדות החריפות לנושא הזה.

אתי לבני: אני חושבת שבכל נושא ונושא צריך לעשות הרמת מסך; בכל נושא ונושא צריך לראות איפה נמצאת האשה באותו תחום של עניינים, מה הזכויות שלה, מה החובות שלה, עד כמה הגיעה באמת לשוויון אמיתי, מהותי.

אתי לבני: אם יש שוויון כזה – בבקשה, שיהיה גם שוויון פורמלי.

אתי לבני: ואם אין – אז יתכבדו ויחכו עם כל החקיקה הזאת.

אתי לבני: ואם אני אתייחס למשל לנושא החזקה, אז אני יודעת מניסיוני, וגם כיושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, עד כמה קשה לנשים בישראל, למשל, להתגרש.

אתי לבני: כשבעליהן אינם רוצים לתת להן גט - ובידיהם הדבר – הן נשארות עגונות, הן נשארות שבויות בתוך המסגרת הזאת.

אתי לבני: הן לא יכולות לעשות כלום.

אתי לבני: ואם נאפשר היום לבית-המשפט שיקול דעת מלא, לתת את הילד, מגיל אפס, הן לבעל והן לאשה, זה יהיה עוד כלי אחד לגברים כדי להתעמר ולהוציא הישגים במאבק הבלתי-נגמר הזה על גירושין.

אתי לבני: אותו דבר לגבי השירות הצבאי.

אתי לבני: לכאורה, למה שנשים לא תשרתנה שלוש שנים?

אתי לבני: הרי אנחנו רוצות לקבל שוויון.

אתי לבני: אנחנו לא נשרת שלוש שנים או לא נקדם חקיקה כזאת – או לפחות אני לא אתמוך בדבר כזה - כל עוד אין שוויון מהותי בתפקידים בצבא, כל עוד יש לנו רק שתי תת-אלופות וארבע אלופות-משנה, או 11, והמצב הוא כזה שאין שוויון אמיתי לנשים.

אתי לבני: יש רצון לשוויון, יש פתיחה של הרבה מאוד מקצועות לנשים – ושמענו היום ש-88% מהמקצועות אכן פתוחים לנשים והן יכולות לשרת - אבל כשנכנסים לגופם של דברים, רואים שהתרבות בצבא, המחלחלת פנימה, התרבות המהותית היא תרבות גברית, ועדיין רחוקה הדרך לשוויון אמיתי.

אתי לבני: אסור לנו להרפות, עלינו להתאמץ, עלינו לבקר, עלינו לפקוח עין, עלינו לצעוק כאשר אנחנו שומעים שתפקיד יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים הולך ועובר מן העולם, כי אולי לא צריך אותה יותר, כי הכול כבר בסדר.

אתי לבני: ואז אנחנו צועקות, ואז הרמטכ"ל שומע ואומר: אני לא מבטל את התפקיד הזה.

אתי לבני: ועוד דברים ועוד דברים, אנחנו צריכות לפקוח עין.

אתי לבני: אבל כל עוד אין שוויון מהותי שמחלחל עד החייל האחרון, אנחנו לא צריכות לדרוש ולא צריכות לקבל את השוויון הפורמלי.

אתי לבני: אני רוצה לסיים בדברים שאמרה כבוד השופטת דורנר באותו בג"ץ מפורסם, שהיה נושא דיוננו, שממנו יצאנו היום לדון בדברים.

אתי לבני: ומה היא אומרת: לדעתי, הפתרון לקשיים שמעוררים שני המודלים הקיצוניים - שהתייחסתי אליהם עכשיו - מצוי במודל ביניים.

אתי לבני: על-פי מודל זה, הגשמת השוויון בין המינים מחייבת תכנון מערכתי שייקח בחשבון את צורכיהן הייחודיים של נשים.

אתי לבני: האינטרס בהבטחת כבודן ומעמדן של נשים מחד גיסא ובהמשך קיומה של החברה ובגידול ילדים מאידך גיסא, דורש - ככל שהדבר ניתן - שלא למנוע מנשים את האפשרות למצות את יכולתן ושאיפותיהן בשל הפונקציות הטבעיות המיועדות להן, ובכך להפלותן לרעה מגברים.

אתי לבני: יש להתאים את המוסדות החברתיים, לרבות ההסדרים המשפטיים, לצורכי האשה.

אתי לבני: אני קוראת לכל החברה הישראלית - להתאים אותה, הן בעבודה, הן בצבא, הן בבריאות, ושמעתי עכשיו את הברכות שקיבלת מחברת הכנסת גמליאל על זה שאתה מתאים גם את משכן הכנסת לנשים מיניקות.

אתי לבני: צריך להתאים את הסביבה לנשים.

אתי לבני: הסביבה נבנתה על-פי מודלים גבריים.

אתי לבני: לא עוד.

אתי לבני: צריך לשנות את הכול מהבסיס ולהתאים אותה לכולנו, כי אנחנו שוות זכויות בכול.

אתי לבני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אנחנו לא נוהגים פה בכנסת למחוא כפיים, אלא לאורחים, ואתן פה בנות בית.

ראובן ריבלין: אני מתכבד, ביום מיוחד זה, להזמין את חברת הכנסת ענבל גבריאלי על מנת לשאת את דברה, ואחריה - את חבר הכנסת עזמי בשארה.

ראובן ריבלין: יש גם גברים ביום הנשים.

ראובן ריבלין: שלושה גברים ידברו ביום הנשים: חבר הכנסת בשארה, חבר הכנסת מח'ול וחבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: אני נייטרלי, כשדיברתי.

ראובן ריבלין: אני לא שייך, לא לפה ולא לשם.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת ענבל גבריאלי.

ענבל גבריאלי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברות וחברי הכנסת, האורחות היקרות ביציע המכובדים, היום מציינים ברחבי העולם, וכמובן בישראל וכאן במשכן הכנסת, את יום האשה הבין-לאומי.

ענבל גבריאלי: אני מניחה שכבר מהבוקר שמתם לב, שאל היום הזה מתנקזים כל הדיונים, הוויכוחים, היוזמות והפעילויות שחלקנו כאן בבית עושות, ואולי, רק אולי, גם עושים.

ענבל גבריאלי: והיום, יותר מבשאר ימות השנה, אנחנו נחשפים לריכוז גדול מאוד של נתונים על האשה בישראל, נתונים שלי הספיק לקרוא את הכותרות שלהם כדי להמשיך לדאוג, ובעיקר כדי להמשיך לעשות: "משכילות יותר ומרוויחות פחות"; "משתכרות 22% פחות מהגברים"; "עובדות יותר, שוות פחות" - וכותרות נוספות שכאמור חושפות תמונה שממש אין להתגאות בה.

ענבל גבריאלי: מספר הנשים בישראל היום הוא כ-3 מיליונים ו-714,000.

ענבל גבריאלי: אוכלוסייה גדולה, שלמה, שמונה נשים מקופחות, נשים מופלות באין מפריע, רק משום שהן נשים.

ענבל גבריאלי: כל כך הרבה פעמים דובר, בכל מיני פורומים, אבל גם כאן, מעל הדוכן הזה, על פערי השכר הבלתי- מוצדקים בין נשים לגברים במשרות מקבילות בשירות הציבורי, ועדיין לא נמצא הסבר הגיוני אחד שיצדיק את זה; הסבר הגיוני שיכשיר את האפליה הפסולה הזאת ובעצם יהפוך אותה ויבוא ויטען שמדובר בסך הכול בהבחנה מותרת.

ענבל גבריאלי: כמענה לכל הנתונים הללו עלו כל מיני טענות, שהפערים דווקא נובעים מכך שנשים עובדות בהיקפי משרה קטנים יותר, הן עובדות במשרות חלקיות, הן יוצאות לחופשת לידה, יש להן נתוני ותק נמוכים יותר.

ענבל גבריאלי: אבל, חברות וחברים יקרים, אין ממש בטענות האלה ואין להן שום קשר למציאות, משום שהמחקרים שנעשים היום מנטרלים את כל ההבדלים האלה.

ענבל גבריאלי: המחקרים שנעשים היום משווים בין נשים לגברים בעלי נתונים זהים לחלוטין, הן מבחינת הוותק והן מבחינת כל יתר הנתונים.

ענבל גבריאלי: אגב, מבחינת השכר ניתן למצוא פערים גדולים עוד יותר אם אנחנו בודקים את השכר לפי שעה.

ענבל גבריאלי: שם נמצא ששכרה של אשה הוא כ-79% משל גבר.

ענבל גבריאלי: אז נכון, ודיברה כאן לפני יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת לבני, על שוויון פורמלי, ועל זה שלפעמים אנחנו ממש לא רוצות אותו, כי הוא יכול רק להיות בעוכרינו, הנשים, אבל יש חוק שמחייב רשויות בתשלום שכר שווה, והנה שוויון פורמלי.

ענבל גבריאלי: החוק קיים, אבל גם הפערים בשכר קיימים, לצערי גם האפליה קיימת.

ענבל גבריאלי: מה שבעצם חסר זה האכיפה של החוק, והסיבה, לפחות סיבה אחת, להעדר אכיפה.

ענבל גבריאלי: כל הנתונים, אם כן, מצביעים על כך שהיום אנחנו משכילות יותר, מצטיינות יותר, משקיעות יותר, שואפות יותר, אבל לחלוטין לא מרוויחות יותר, אלא פחות, והרבה פחות.

ענבל גבריאלי: הבוקר קראתי מאמר מן המאמרים שפורסמו, שנכתב בו שאי-אפשר, ממש אי-אפשר להתעלם מנוכחותן של נשים בדרגות ניהול בכירות ובתפקידים שעד היום לא היתה להן דריסת רגל בהם, ואני אומרת רק דבר אחד לכל אלה שמקדימים לשמוח: הם שוכחים שאף שיש צדק בדברים הללו, נכון, היתה עלייה, גם לאחר העלייה באחוזים הללו, עדיין אנחנו רואים לפנינו אחוזים זעומים, ואפילו מבישים.

ענבל גבריאלי: כך, למשל, פורסם אתמול, שבשירות הציבורי – אני לא יודעת עד כמה זה מדויק, כי כאן דווקא היה איזה בלבול – רק כ-10% מהמכהנים כמנכ"לים ורק 22% מהמכהנים כסמנכ"לים או ראשי אגפים הם נשים.

ענבל גבריאלי: עם כל הכבוד לעלייה באחוזים ובנוכחות של נשים במקומות הללו, האחוזים כאמור עדיין לא מספקים.

ענבל גבריאלי: היום פורסמו הרבה נתונים נוספים בכל מיני תחומים על אודות הנשים בישראל.

ענבל גבריאלי: לי באופן אישי חסר דבר אחד – חסרה לי סקירה מקיפה, חסרו לי נתונים, אולי גם סקירת פעילות שלנו, של הממשלה, אולי הצעה לכל מיני פתרונות לבעיית האלימות נגד נשים.

ענבל גבריאלי: כל השנה וכל שנה אנחנו מדברות על כך, אנחנו מחוקקות חוקים, אנחנו תומכות במרכזי הסיוע, מסייעות לנשים באופן פרטני, מעלות – אתה, אדוני-היושב-ראש, יודע – כמעט בכל שבוע נושאים ובעיות שקשורים לאלימות כלפי נשים.

ענבל גבריאלי: ובכל זאת, הנתונים על אודות נשים מוכות, מותקפות מינית, נאנסות, נרצחות – הנתונים הללו רק עולים.

ענבל גבריאלי: מצד אחד, יש לנו קורבנות רבים, מצד שני, בבתי-הכלא אין מספר מקביל של מי שהפך אותן לקורבנות.

ענבל גבריאלי: לצערי, המסקנה המתבקשת היא, שהחוק, אותו חוק שיצא מהבית הזה כבשורה משמחת, פשוט אינו נאכף.

ענבל גבריאלי: בדרך כלל יאמרו לנו במשטרה, שיש בעיה של כוח-אדם, או שלפעמים יש כוח-אדם ומטפלים באותה תלונה של אשה מסוימת, אבל יש כל מיני כשלים ראייתיים, ולפיכך לא ניתן להגיש כתב אישום, לפעמים אפילו לא ניתן לעצור אותו גבר שפגע באשה, או תקף אותה.

ענבל גבריאלי: את כל הנתונים אנחנו רוצים לאסוף.

ענבל גבריאלי: את הנתונים על נשים שהן נפגעות אלימות, נפגעות תקיפה מינית ואונס, ניתן לסדר בשורה יורדת: מסך אלפי המקרים בשנה, כל המקרים שהזכרתי, רק חלק מדווחים.

ענבל גבריאלי: מסך כל המקרים המדווחים, רק חלק מגיעים למצב של חקירה מקיפה ואולי מעצר.

ענבל גבריאלי: מסך כל התיקים שנפתחים במשטרה, רק חלק משתכללים ומגיעים לכדי הגשת כתב אישום ונדונים בבתי-המשפט.

ענבל גבריאלי: מסך כל כתבי האישום, רק חלק מסתיימים בהרשעות.

ענבל גבריאלי: ומסך כל ההרשעות, רק חלק מגיעים, כפי שצריך לטעמי, לבתי-הכלא, כשהעבריינים משלמים על מעשיהם.

ענבל גבריאלי: עם כל הכבוד לעומס על בתי-המשפט, עם כל הכבוד למוסד של עסקות הטיעון, ועם מלוא הכבוד שאני באופן אישי רוחשת לשיקול הדעת שמוקנה לבתי-המשפט בכלל, ובפרט בשלב גזר-הדין - עונשים קלים משדרים מסר שגוי לחברה, כאילו מדובר בעבירות שאנו, כחברה, מגלים סובלנות כלפיהן וכלפי מבצעיהן.

ענבל גבריאלי: הגיע הזמן שהמערכת כולה תבין, שמדובר בנשים, בנו, בכבודנו, בזכותנו לשלמות הגוף ובזכותנו לחיות.

ענבל גבריאלי: אדוני היושב-ראש, ברשותך, לקראת סיום, בהמשך למעין דיון שנערך כאן.

ענבל גבריאלי: הזכרת את עונשי המינימום, ואני נאלצת לחלוק על דעתך.

ענבל גבריאלי: אני דווקא חושבת שסעיף עונשי המינימום, שנחקק על-ידי חברת הכנסת גלאון, הוא בסך הכול כלי שיכול לגרום לבתי-המשפט להבין את המסר החינוכי שהם מעבירים לנו כחברה, לחברה כולה, בעצם זה שהם גוזרים עונשים קלים על עברייני מין, על מכי נשים, על רוצחי נשים.

ענבל גבריאלי: למרבה הצער, רק בתחילת השבוע נמצאה גופה – קיוויתי לא להזכיר את זה, כי אני לא אוהבת לעשות שימוש במקרים מצערים כאלה, שמא יטענו לפופוליזם, אבל באמת אין לי מנוס מכך – של דניאלה חייט, זכרה לברכה, שנרצחה על-ידי בן זוגה לאחר שאמרה גם למשטרה, גם בבתי-המשפט העידה שבן-זוגה איים איום מפורש לרצוח אותה.

ענבל גבריאלי: חבל מאוד שלא השופט ששחרר אותו ולא המשטרה האמינו לה.

ענבל גבריאלי: חבל מאוד.

ראובן ריבלין: ברור שצריך להחמיר ולהקפיד.

ראובן ריבלין: עם זאת, העונש הוא כל כך רחב.

ראובן ריבלין: לפעמים עונשי מינימום מביאים, לצערנו, לכלל זיכוים של נאשמים.

זהבה גלאון: בתי-המשפט לא מיישמים את זה.

ראובן ריבלין: אני אפילו הצבעתי בסוף בשביל החוק הזה, אבל עדיין הספקות מקננים בלבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חברת הכנסת קולט אביטל.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי, חברי חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את הדברים על המהפכה הפמיניסטית הכי מוצלחת במאה ה-20, אני גם מסכים, אגב.

עזמי בשארה: אבל אני גם חושב שיש שני זרמים לפחות בתנועה הפמיניסטית: אחד מהם חושב, שבשביל להגיע לשוויון נשים צריך לשנות את ערכי החברה הגברית בכלל, לרבות ערכי שוויון ועושר ואמנציפציה של אדם כאדם.

עזמי בשארה: בשביל להגיע לשוויון נשים, הגברים צריכים להשתחרר מגבריותם, כלומר מהפטריארכליות שלהם.

עזמי בשארה: ויש זרם אחר בתנועה הפמיניסטית, שהוא היותר ריאליסטי, ולדעתי רוב האנשים מסתמכים עליו, גם פה, שחושב שהנשים צריכות להשתלב במערכות הכוח כמות שהן ולהשיג שוויון במצב הקיים.

עזמי בשארה: ולפי זה הייתי צריך לראות בקבלתה של טייסת לטוס ב-F-15, שגם היא משתתפת בהפצצות, שוויון נשים.

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: כי גם לה מגיע להפציץ - -

אילן שלגי: - - - הגנה על המולדת.

עזמי בשארה: אני מדבר על הטנדנציה, מה אני יכול לעשות.

עזמי בשארה: - - או לראות בסוהרת האמריקנית, שעינתה אסירים עירקים, שינוי גדול ומהפכה פמיניסטית, כי עכשיו גם נשים מענות אסירים.

עזמי בשארה: אני חושב שזו לא אשמתן, זו אשמתה של החברה הגברית, והשאלה הגדולה - - -

נסים דהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, לכל אחד מותר להשמיע את דעותיו ועמדותיו, ואנחנו בשביל זה מקיימים דיון.

עזמי בשארה: אני בעד הזרם הפמיניסטי, היושב-ראש.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אין צנזורה על הדברים כאן.

ענבל גבריאלי: שיספר לנו על שוויון זכויות האשה בחברה הערבית.

ראובן ריבלין: הוא יחליט מה הוא רוצה לומר.

עזמי בשארה: אני חושב שהזרם העיקרי, שצריך לתמוך בו, שהוא הזרם של העתיד, זה הזרם שאומר, שבשביל להגיע לשוויון האשה, צריך לתמוך בשוויון אוניברסלי, כאשר התקדמות שחרור הנשים משחררת את החברה בכלל.

עזמי בשארה: אני חושב שכל צעד בכיוון של שוויון לנשים הוא צעד לשחרור החברה האנושית.

עזמי בשארה: במקרה של החברה הערבית, שאני שייך אליה, הנשים הערביות סובלות כפול מהגבר הערבי.

עזמי בשארה: הן סובלות גם מהאפליה של הגבר וגם מהאפליה הרשמית הקיימת במדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה בכלל.

עזמי בשארה: אבל, אני לא אדבר על החלק השני.

עזמי בשארה: אני אדבר קודם כול על החלק הראשון, שהוא האפליה שאחראית לה החברה הערבית עצמה, עם הערכים הפטריארכליים שבתוכה, ועם חוסר העצמאות הכלכלית של האשה.

עזמי בשארה: לדעתי, המפגש בין שני הדברים האלה הוא ביסוד האפליה נגד נשים בחברה הערבית וחוסר העצמאות הכלכלית.

עזמי בשארה: כאשר יש אפשרות לכוח-אדם לעבוד, אז בדרך כלל זה במשרות או בעבודות הכי זולות.

עזמי בשארה: לדעתי, זוהי בושה לכל מעסיק ערבי, עם הכלכלה הענייה והקטנה שיש לנו, ללא תעשייה בכלל וללא בורגנות רצינית במגזר הערבי.

עזמי בשארה: בדרך כלל אין מזכירים, יש מזכירות של עורכי-דין, של רופאים וכך הלאה, העבודה של המזכירות והמשכורות שהן מקבלות הן כתם על מצחו של המעמד הבינוני הערבי שמעסיק מזכירות.

עזמי בשארה: זה בדרך כלל המעמד הנאור בחברה הערבית.

עזמי בשארה: לדעתי, במקרה הזה גם העבודה היא מקור לנחיתות.

עזמי בשארה: כלומר, עבודה נחותה אינה מגבירה שוויון, אלא משעתקת את הפער בין גבר לאשה.

עזמי בשארה: חברת הכנסת לבני דיברה על המקור של ה-8 במרס, ואני רוצה להזכיר לחברת הכנסת לבני, שההסתמכות היא על שביתת הטקסטיל ב-1857.

עזמי בשארה: נשים עבדו, אבל הן עבדו בטקסטיל.

עזמי בשארה: הן עבדו כמו עבדים, כמו עבודת ילדים.

עזמי בשארה: הן לא קיבלו כתוצאה מהעבודה הזאת עצמאות כלכלית, אלא זה רק הנציח את מעמד העבדות של אשה וילד בחברה המערבית הקפיטליסטית המודרנית.

עזמי בשארה: אנחנו שמענו את המספרים לגבי פער המשכורות בין גברים לנשים.

עזמי בשארה: הפער הוא במשרות, לא במשכורות.

עזמי בשארה: כלומר, הם לא מקבלים פחות כסף על אותה משרה, חוץ ממקרים מסוימים.

עזמי בשארה: אני יכול להביא לכם מספרים שעל-פיהם ההבדל הוא 2,000 שקל ויותר, בין 28,000 שקל בעשירון הגבוה לבין 25,000 לאשה בממוצע בעשירון הגבוה.

עזמי בשארה: או במשרות ממשלתיות, כמו במשרד החוץ, על אותה משרה מקבל גבר 12,000 שקל ואשה 9,000 שקל.

עזמי בשארה: לא על זה אני מדבר עכשיו.

עזמי בשארה: אני מדבר על כך שזה לא היסוד של הפער.

עזמי בשארה: המקור של הפער הוא שהם לא עובדים באותן משרות.

עזמי בשארה: היסוד של הפער בין הכנסת נשים להכנסת גברים הוא שנשים אינן מגיעות למשרות החשובות, ואינן מגיעות לרמת המנכ"לים וכו' של חברות כלכליות גדולות.

ראובן ריבלין: אני לא מבין.

ראובן ריבלין: אם הייתי בא להיות קונסול בניו-יורק אחרי קולט אביטל, הייתי מקבל משכורת יותר גבוהה ממנה?

קולט אביטל: במקרה הזה לא.

קולט אביטל: אבל היית כן מקבל כגבר, כי היתה לך אשה שהיתה מקבלת תוספת.

ראובן ריבלין: האם אשה וגבר עושים שעות נוספות אחרות?

זהבה גלאון: - - - אחזקת רכב, שעות נוספות.

ראובן ריבלין: הבנתי, הן לא עושות שעות נוספות.

לימור לבנת: תלוי איך קוראים לתפקיד.

לימור לבנת: במקרים אחרים זה לא אותו שם.

עזמי בשארה: נכון.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: תדונו על זה בוועדה.

עזמי בשארה: בואו נאמר, שאם זה לא אותו תפקיד, אז אלה הן אותן משימות, אותו סוג של עבודה שמתקרא אחרת.

לימור לבנת: נכון.

עזמי בשארה: אני מסכים עם השרה.

עזמי בשארה: יש טריקים לעשות זאת.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה דבר שצריך עוד הרבה מאוד לפעול כדי להגיע אליו.

עזמי בשארה: מתוך עבודתי בוועדת החוקה וביישום חוק שוויון בקבלה למשרות ממשלתיות - אני יושב-ראש ועדת המשנה בוועדת החוקה - אני חושב שבמקרה של נשים יש יותר התקדמות מבמקרה של הערבים.

עזמי בשארה: תסלח לי, אדוני היושב-ראש, שאני מזכיר את זה, אבל יש התקדמות.

עזמי בשארה: יש התקדמות גם במספר האסירים.

עזמי בשארה: אני חייב לראות את זה כהתקדמות, אף שזה מצער.

עזמי בשארה: מספר האסירים בישראל העצורים על אלימות במשפחה ועבירות מין עלה, וכאן אני מסכים עם חברת הכנסת זהבה גלאון.

עזמי בשארה: איך עלה פתאום המספר מ-400 ל-2,000?

עזמי בשארה: זה לא מפני שמספר העבירות עלה, אלא משום שרשויות החוק התייחסו יותר ברצינות, אף שזה עדיין לא מספיק.

עזמי בשארה: מספר האסירים בבתי-הסוהר הישראליים עלה במקרה של עבירות מין ואלימות במשפחה מ-400 ל-2,000.

עזמי בשארה: החברה הישראלית לא השתנתה כל כך הרבה בחמש השנים האחרונות.

עזמי בשארה: אבל, רשויות החוק מתייחסות יותר ברצינות.

עזמי בשארה: זה עדיין לא מספיק.

עזמי בשארה: אני לא מסכים שיש מאבק תרבויות בין החברה היהודית לחברה הלא-יהודית.

עזמי בשארה: אני חושב שחלק גדול מהחברה הישראלית בא מהקונטקסט התרבותי הערבי-האסלאמי.

עזמי בשארה: חלק גדול מהחברה הישראלית יכול להתנכר לזה, יכול לשנוא את זהותו, יש מיליון מכניזמים להכחיש זאת.

עזמי בשארה: אבל, אנחנו לא רחוקים כל כך.

עזמי בשארה: אני גם לא חושב שיש מאבק תרבויות.

עזמי בשארה: אני גם לא חושב שיש מאבק בין הערכים פה.

עזמי בשארה: אני חושב שאפשר להיות גם מזרחי, גם נאור, גם דמוקרט וגם ליברל.

עזמי בשארה: אני חושב ששוויון האשה הוא לא ערך מזרחי ולא ערך מערבי, אלא זה ערך אוניברסלי, הומניסטי.

עזמי בשארה: לכן אני גם חושב, שאסור לסלוח בחברה הערבית לעבירות שנקראות מסיבות תרבותיות או דתיות, כמו רצח על כבוד המשפחה וכו'.

עזמי בשארה: אני חושב שצריך להתייחס לרצח כאל עבירה אוניברסלית נגד אדם ונגד חיי אדם כאדם.

עזמי בשארה: רצח הוא רצח הוא רצח.

עזמי בשארה: לא חשוב מה הרקע התרבותי.

עזמי בשארה: אני חושב שלכל רוצח יש פירושים אם הוא לא עשה את זה וכו', אבל, רצח הוא רצח.

עזמי בשארה: החברה האנושית מתייחסת לחיי אדם כאל ערך אוניברסלי, ואדם זה גבר ואשה.

עזמי בשארה: כך לא נותנים אפשרות ליחסיות תרבותית של כל מיני הוגים פוסט-מודרניסטים, להגיד שאי-אפשר להתערב בחיים הפנימיים האוטונומיים.

עזמי בשארה: כשאני מדבר על זכויות קולקטיביות של החברה הערבית, אני לא חושב שזה צריך לכלול יחס אחר לאשה לפי התרבות הערבית, או יחס אחר לרצח או לעבירות.

עזמי בשארה: אני חושב שיש ערכים אוניברסליים, שצריכים להיות יסוד משותף.

עזמי בשארה: אבל, אדוני היושב-ראש, כאשר אתה עובר את המחיצה הזאת של היחסיות התרבותית בכיוון האוניברסלי, של החברה הקפיטליסטית המאוחרת, של ה"פוליטיקלי קורקט", אנחנו נכנסים לשתי סכנות בתנועה הפמיניסטית.

עזמי בשארה: אגב, יש הרבה גברים פמיניסטים.

עזמי בשארה: פמיניזם היא לא תנועת נשים, אלא הוא תנועה ערכית.

עזמי בשארה: אני אומר שיש שתי סכנות.

עזמי בשארה: הסכנה הראשונה היא הסכנה של האינדיבידואליזציה הטוטלית של החברה המודרנית המאוחרת, בכיוון הפיכת כל דבר לערך צרכני, לרבות הנשיות.

עזמי בשארה: לדעתי, האשה לא צריכה לוותר על הנשיות בשביל להיות שווה.

עזמי בשארה: היא לא צריכה להיות גברית בשביל להיות שווה לגבר.

עזמי בשארה: היא צריכה להיות כמות שהיא.

עזמי בשארה: אבל, הנשיות יכולה להיהפך לערך צרכני ולמסחר בערכי האשה ובגוף האשה וכו' וכו'.

עזמי בשארה: אני חושב שזה אויב פוסט-מודרני להגיד שכאילו זה שוויון, כאילו זה חופש בחירה וכו', בכיוון של מסחור יחסי אהבה ומסחור גוף האשה והאינסטרומנטליזציה של האשה.

עזמי בשארה: אדם אף פעם אינו כלי, הוא מטרה.

עזמי בשארה: להפוך אותה כלי לסיפוק אינסטינקטים של הגבר, זה סוג אחר של מסחור.

עזמי בשארה: הדבר השני הוא נטייתן של התנועות הפמיניסטיות לראות בשוויון דבר שהוא על דרך הייצוג, רפרזנטציה, "פוליטיקלי קורקט".

עזמי בשארה: בלי לתת שוויון לנשים, לקחת אליטות של נשים ולתת להן תפקידים כמו ראש הממשלה, שרה, מנכ"לית וכו', ולחשוב שעל-ידי כך הנה השגנו שוויון לנשים, במקום להיאבק, זה כמו שאני איאבק שייתנו לנו שר ערבי וייתנו לנו מנכ"ל פה ומנכ"ל פה, ויושב-ראש ועדה פרלמנטרית – ואני, אגב, בעד, לא שאני מוותר, אני רק נותן דוגמאות - וכך יהיה שוויון לאוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: זה לא הולך ככה.

גאלב מג'אדלה: יושב-ראש נבחר בבחירה חשאית דמוקרטית.

גאלב מג'אדלה: לא נתנו לנו.

עזמי בשארה: בדיוק, לא כיוון שהוא ערבי.

עזמי בשארה: אני אומר, לתת מה שנקרא "קווטה".

עזמי בשארה: אני רוצה שופט בבית-המשפט העליון.

עזמי בשארה: אני רוצה שוויון במשפט, לא שופט ערבי.

עזמי בשארה: זה לא עניין אישי.

עזמי בשארה: אני רוצה שוויון, והשוויון ייצר - - -

ראובן ריבלין: אתה רוצה שיהיה שופט ערבי מתאים בבית-המשפט.

עזמי בשארה: לא, וגם אשה.

עזמי בשארה: שהשוויון ייצר שוויון בייצוגיות.

עזמי בשארה: פוליטיקה של זהות משמעה שאני רוצה שהזהות שלי תיוצג בכל מיני מערכות, בלי שאקבל שוויון.

עזמי בשארה: ולטר בנימין אומר, שהם יבואו על ביטוים במקום שהאינטרסים שלהם יתממשו.

עזמי בשארה: מקבלים ביטוי, מקבלים ייצוג.

עזמי בשארה: אבל אינטרסים לא מקבלים ולא שווים.

עזמי בשארה: וזאת סכנה של אליטות, של מאבק נשי, של מאבק ערבי, של מאבק לשוויון.

עזמי בשארה: ייפלו בו כשיחשבו שהם נותנים להן עמדות מפתח ובזה נפתרה הבעיה.

עזמי בשארה: אגב, החברה הגברית והליברלית יכולה כן לעשות קואופטציה להנהגות ולעזוב את הנשים העניות עם משכורות נמוכות, עם יחסי עבדות ועם מסחור של גוף האשה.

עזמי בשארה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רק רציתי להעיר לגבי חבר הכנסת מג'אדלה, שהוא נבחר להיות יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת מפני שהוא בסיעת העבודה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת קולט אביטל.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת פינקלשטיין, אני חושב שתצטרכי להחליף אותי, כי יש לי ישיבה אחרת.

ראובן ריבלין: אחרי כן, כאשר תנאמי, יחליפו אותך חבר הכנסת דהאמשה או חברת הכנסת קולט אביטל.

ראובן ריבלין: אם השרה רוצה להתערב, בכל שלב שהיא רוצה, שתודיע לי.

לימור לבנת: אני מוכנה לסכם את הדיון.

ראובן ריבלין: לא רציתי ביום חגיגי לצמצם את חברי הכנסת - - -

לימור לבנת: גם אני לא רוצה.

ראובן ריבלין: היה לי קשה להפסיק את הנואמים.

ראובן ריבלין: יש לי בעיה עם פרופסורים ודוקטורים שעולים, הם כל כך מעניינים שקשה לי להפסיק אותם, אם הם מימין, אם הם משמאל, אם הם גברים ואם הם נשים.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, לא על חשבון הזמן שהוקצב לי אני רוצה להשיב על שאלתו של יושב-ראש הכנסת - - -

לימור לבנת: על חשבון זמני.

קולט אביטל: אילו היה אדוני היושב-ראש מתמנה לקונסול בניו-יורק, מן הסתם הוא היה מרוויח קצת יותר ממני פעמיים: קודם כול, משום שאשתו היתה ממלאה תפקיד לצדו - בזמן שאני הייתי גם הקונסול וגם אשתו.

קולט אביטל: בהזדמנות חגיגית זו הוא גם היה מקבל תוספת תקציבית עבור פעילותה של אשתו, ולא פעם אמרתי, למה אין לי אשה בבית.

קולט אביטל: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת כדי לברך, אדוני היושב-ראש - - -

לימור לבנת: אדוני מרשה לי קריאת ביניים?

ראובן ריבלין: בהחלט, כל מה שאנחנו יכולים לקדם, הרי לשם כך נתכנסנו.

לימור לבנת: אם לקונסולית יש בן זוג הוא לא מקבל?

קולט אביטל: לא, הוא לא מקבל כי הוא לא ממלא את התפקיד.

ראובן ריבלין: שערורייה.

לימור לבנת: הוא לא ממלא תפקיד?

קולט אביטל: לא.

קולט אביטל: אם ייתנו לו בקושי לעבוד במקום, זה יהיה גם טוב.

קולט אביטל: יכול להיות שלפעמים יעזרו לו למצוא עבודה.

לימור לבנת: אני חושבת שבנושא של קרובים בדרגה ראשונה צריך לטפל מייד במשרד החוץ.

קולט אביטל: אני חושבת שכן, בהחלט.

ראובן ריבלין: אני בהרבה אירועים משתתף בתור בעלה של אשתי, לא בתור - - -

לימור לבנת: בדיבור - - -

ראובן ריבלין: מה בדיבור?

ראובן ריבלין: לא היו מקבלים אותי בלי זה.

קולט אביטל: מדובר בראשי נציגויות.

לימור לבנת: בדיפלומט.

ראובן ריבלין: זו שערורייה.

לימור לבנת: מדובר לא רק בדיפלומט שאין לו בן זוג, אלא גם בדיפלומטית שיש לה בן זוג והוא לא זכאי.

ראובן ריבלין: ברור.

ראובן ריבלין: הוא לא נחשב.

ראובן ריבלין: לא סופרים אותו.

ראובן ריבלין: או יותר נכון, לא סופרים אותה.

ראובן ריבלין: לכך כיוון גם חבר הכנסת בשארה באמירתו.

קולט אביטל: זה ההבדל הקטן, ואיך אומרים הצרפתים vive la difference.

קולט אביטל: אני רוצה לברך מעל הבמה הזאת את אורחותינו, ביניהן אורחת מחוץ-לארץ, הגברת פטרישה סמית מלטון, שהיא נשיאת ארגון עולמי בשם PEACE X PEACE.

קולט אביטל: במדינת ישראל של שנות האלפיים אין ספק כי נשים הן עצמאיות יותר, משכילות יותר ומודעות יותר לזכויותיהן ולכוחן מאשר בעשורים קודמים.

קולט אביטל: ובכל זאת, הדרך לשוויון מלא, לתחושה של שותפות מלאה ואמיתית של נשים בחברה ובהנהגה במדינה, עדיין ארוכה.

קולט אביטל: בישראל של שנות האלפיים הגיעו נשים להישגים מרשימים בכל תחום ותחום: במחקר ובמדע, ברפואה ובכלכלה, במערכת המשפטית, בניהול עסקים, באקדמיה, באמנות ובספרות.

קולט אביטל: הן שופטות, הן חוקרות, הן מנהלות ודירקטוריות, הן מחנכות ורופאות, הן ציירות, מלחינות ובמאיות.

קולט אביטל: הן לוחמות בצה"ל ובמשטרה, ומסכנות את חייהן יום-יום.

קולט אביטל: הן לוחמות למען זכויות האדם, וכן, הן גם מנהיגות תנועות למען השלום.

קולט אביטל: אין זה מפתיע כי במצב הקשה שבו נתונה החברה הישראלית, הן מהוות גם את עיקר כוח ההתנדבות, המספק תשובות על מצוקות.

קולט אביטל: אך למרות האווירה החגיגית ביום זה, אני מוצאת לנכון - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש שקט בצד הזה של האולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש, חברת הכנסת לאה נס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

קולט אביטל: אך למרות האווירה החגיגית ביום זה, אני מוצאת לנכון להתייחס לדוח שדולת הנשים שהוגש לאו"ם בסוף השבוע שעבר.

קולט אביטל: דוח זה מבטא, לצערי, את מה שאנחנו כנשים חוות כאן יום-יום.

קולט אביטל: מדינת ישראל לא עושה די הצורך בכל הקשור לקידום נשים.

קולט אביטל: למרות השכלתן, למרות יכולותיהן, נשים עדיין מופלות לרעה בשכר ובייצוג בכל תחומי החיים בישראל.

קולט אביטל: בממשלת ישראל היום מכהנות שלוש שרות.

קולט אביטל: בממשלות במדינות כמו שבדיה או נורבגיה, גברתי השרה, 50% מהשרים הן שרות.

קולט אביטל: בכנסת אנחנו מהוות כ-15% מכלל חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סליחה, לא כל כך הבנתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 50% מהשרים הן שרות?

קולט אביטל: מהשרים בנורבגיה, בשבדיה - באופן לגמרי טבעי הן שרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשאומרים שרים זה שרים.

קולט אביטל: מהממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מחברי הממשלה.

קולט אביטל: מכהנות.

קולט אביטל: בין הממשלות, יש שוויון בממשלות סקנדינביה, וזה הדבר שמובטח בחוק.

קולט אביטל: אגב, ממשלת צרפת העבירה חוק שנקרא parité - 50% מכלל חברי הפרלמנט מעתה והלאה יצטרכו להיות נשים.

קולט אביטל: בכנסת אנחנו 15% מכלל חברי הכנסת.

קולט אביטל: גם אם מדובר בייצוג שנראה מכובד ויותר מאשר בכנסות קודמות, הרי שעדיין זה ייצוג שאיננו מספיק, אם אנחנו מביאות בחשבון שאנחנו 52% מכלל האוכלוסייה.

קולט אביטל: נשים עמלות הרבה יותר קשה כדי לפלס את דרכן מעלה גם בשלטון המקומי, ולמרות דיווחיו של יושב-ראש מרכז השלטון המקומי עדי אלדר, גם כאן התמונה עגומה.

קולט אביטל: רק שתי נשים עומדות בראש רשויות מקומיות, ונשים מהוות היום 12% מכלל חברי הרשויות המקומיות.

קולט אביטל: בנוסף, בשלטון המקומי קיים פער משמעותי גם בין משכורות הנשים והגברים, ורוב המועסקות הן בדרגות זוטרות.

קולט אביטל: בישראל של 2005 עדיין, לצערי, בולט הפער בין הכוונה לבין ההגשמה.

קולט אביטל: אם ניקח לדוגמה את חוקי העבודה במדינת ישראל, וכולם ציינו את זה, הרי שלפי חוקים אלה אנחנו אמורים להיות במצב מצוין.

קולט אביטל: עקרון השוויון מהווה חלק בלתי נפרד מהם.

קולט אביטל: אולם בפועל נשים, המהוות כ-54% מכוח העבודה במשק, כמעט שאינן מצויות בדרגי ניהול בכירים, הן בשירות המדינה והן במגזר הציבורי.

קולט אביטל: גם אם בתחומים מסוימים, כגון ייצוג נשים בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות - ונדמה לי שהשרה לימור לבנת היא זו שיזמה בזמנה חקיקה בנושא הזה – גם אם בתחום הזה חל שיפור, הרי שהשיפור קרה הודות למאבק משפטי עיקש, ולא מפני שממשלת ישראל חשבה שמדובר בנושא ראוי.

קולט אביטל: רק במגזר הפרטי גילו את הפוטנציאל העצום הטמון בכוח העבודה של נשים, כוח המשתלם הרבה יותר הן בגלל נאמנותן והן משום שהן מתאמצות הרבה יותר.

קולט אביטל: בכל מקום שבו אנחנו מכריזים על הפרטה או על התייעלות, הראשונות להיפגע הן נשים.

קולט אביטל: ואם, למרבה הצער, בתוכנית הכלכלית עדיין יש קיצוצים, הרי שהנשים הן הראשונות שהולכות הביתה.

קולט אביטל: עובדה מקוממת אחרת היא פערי השכר בין נשים לגברים בכל התחומים.

קולט אביטל: אני רוצה להוסיף רק תחום אחד - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט סיום.

קולט אביטל: - - ואנסה לסיים בזה.

קולט אביטל: לפני כמה ימים פרסמה "נעמת" סקר דעת קהל, שלפיו שני-שלישים מהחברה הישראלית חושבים שנשים היו צריכות לנהל משא-ומתן בתחום המדיני.

קולט אביטל: לצערי, באף ממשלה בישראל לא היתה אשה בשום תחום, בשום צוות.

קולט אביטל: אני חושבת שאילו היינו מיוצגות יותר בכל המוקדים, בוודאי במשא-ומתן לשלום, כבר היה שלום במדינת ישראל.

קולט אביטל: לצערי, לא רק שהוא לא קיים, אלא שבעצם מפסידים את הדבר החשוב ביותר: את שיפורה של החברה הישראלית כולה.

קולט אביטל: אילו היינו נמצאות בכל המוקדים, תאמינו לי, החברה הישראלית היתה נראית אחרת.

קולט אביטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לא למחוא כפיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא מוחאים כפיים במליאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע מה הכריז היושב-ראש הקודם, אבל במחילה מחברי הכנסת מח'ול וגלאון, אזמין עכשיו את חברת הכנסת פינקלשטיין לשאת את דבריה, ואתם תדברו לאחר מכן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו, סגני היושב-ראש, חייבים לפעמים גם לשנות קצת את הסדר כדי להתגבר על המחסור, כדי שנוכל לנהל את הישיבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באופן יוצא מן הכלל, אנחנו נותנים היום חמש דקות, ולא שלוש דקות כרגיל.

גילה פינקלשטיין: עד עכשיו לא היתה הגבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעיקרון, זה מה שהולך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נדמה לי שחמש דקות גם מספיקות לכסות את הנושא.

גילה פינקלשטיין: אני מקווה.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה להודות לחברתי, חברת הכנסת אתי לבני, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, על יום מיוחד, יום חוויה.

גילה פינקלשטיין: שלמי תודה.

גילה פינקלשטיין: היום הזה באמת הוא יום מכובד משאר הימים.

גילה פינקלשטיין: זהו יום חוצה יבשות וימים, גבולות ומדינות.

גילה פינקלשטיין: היום בעצם נזרקת אלומת אור על מעמד האשה בכל מדינות תבל.

גילה פינקלשטיין: העולם כולו עושה כמיטב יכולתו לחלוק כבוד לאשה, ומהדהדת קריאה לשוויון בין נשים לבין גברים - קריאה מבוססת מאוד, שיש לה קשר לנושא רחב.

גילה פינקלשטיין: המאבק לשוויון האשה הוא חלק מהמאבק לזכויות אדם בדמוקרטיה.

גילה פינקלשטיין: בשנה ה-57 להיווסדה, מדינת ישראל עדיין שייכת, לצערנו, למשפחת העמים במערב שבהם עדיין נשמר פער בין שני המינים וקיימת אי-שוויוניות בין גברים לבין נשים.

גילה פינקלשטיין: האי-שוויון עמוק ומושרש.

גילה פינקלשטיין: לאפליית הנשים פנים רבות.

גילה פינקלשטיין: דומה כי בישראל האפליה דוקרת עיניים בתחום השכר.

גילה פינקלשטיין: שכרן של הנשים נמוך משל הגברים.

גילה פינקלשטיין: אינני מצביעה על סקנדינביה, השוויונית במדינות המערב.

גילה פינקלשטיין: במדינות אירופה נשים משתכרות 75%-80% משכר הגברים, ואילו אצלנו שכרה הממוצע של האשה הוא כ-63% משכר הגבר.

גילה פינקלשטיין: כמחצית מהנשים בישראל עובדות מחוץ למשק ביתן.

גילה פינקלשטיין: רובן נושאות בעול כפול:

גילה פינקלשטיין: עבודה מחוץ לבית ומשמרת שנייה מצפה להן עם שובן הביתה.

גילה פינקלשטיין: בארץ התפתחו עיסוקים ומקצועות שמרבית העובדים בהם הן נשים.

גילה פינקלשטיין: יש ענפים שלמים שמזוהים עם הנשים.

גילה פינקלשטיין: למשל, ההוראה היא ממלכה שרוב מניינה ובניינה נשים.

גילה פינקלשטיין: משכורת נמוכה יוצרת מוטיבציה שלילית.

גילה פינקלשטיין: הנשים בהוראה הן רוב, אך היחס אליהן הוא כאל מיעוט.

גילה פינקלשטיין: מדוע שגבר יפנה לתחום ההוראה, שעה שהתמורה לעבודה בו מועטה כל כך?

גילה פינקלשטיין: זבנות - מנינו, ניקיון - כמעט שכחנו, ופקידות נמוכה, אמרנו?

גילה פינקלשטיין: מלבד זאת, תקרת הזכוכית בפוליטיקה הישראלית טרם נפרצה.

גילה פינקלשטיין: קידום הנשים בפוליטיקה, שהוא חלק מהשתנות החברה, מתנהל אצלנו בעצלתיים.

גילה פינקלשטיין: כדי להגיע לפוליטיקה, הנשים צריכות לחצות מכשולים רבים.

גילה פינקלשטיין: נשים נוטות שלא להתמודד, כיוון שהן צופות מראש את אי-הצלחתן.

גילה פינקלשטיין: נקודת הזינוק שלהן קשה ביותר.

גילה פינקלשטיין: אני יכולה לספר מניסיוני.

גילה פינקלשטיין: במפלגה שלי החליטו הנשים להתעורר מעצימת העיניים בכל הנוגע למעמדן.

גילה פינקלשטיין: תמיד נלחמנו, הנשים, כדי להכניס גברים לכנסת.

גילה פינקלשטיין: ערב הבחירות הפנימיות התארגנו הנשים למאבק.

גילה פינקלשטיין: הפעם החלטנו שלא לוותר: חייבים להכניס אשה לכנסת.

גילה פינקלשטיין: יצאנו למאבק אגרסיבי ופעיל.

גילה פינקלשטיין: קנינו אין-ספור משרוקיות קטנות לקראת ישיבת המרכז שדנה בנושא, ובעזרת משרוקיות החרשנו את קולות הגברים.

גילה פינקלשטיין: התוצאה, במלוא הצניעות, היא לפניכם - מקום חמישי ברשימת המפד"ל לכנסת.

גילה פינקלשטיין: התמורות החלות בעולם שאנו חיים בו מקרינות על החברה כולה.

גילה פינקלשטיין: האשה הדתית היא חלק מתהליך ההשתנות.

גילה פינקלשטיין: ההתמודדות עם דעות קדומות, עם שמרנות וחרדות, נעשית בדרך שכנוע.

גילה פינקלשטיין: נשים במוסדות להשכלה גבוהה רוכשות ידע ומיומנות מקצועית ועושות חיל בלימודי קודש.

גילה פינקלשטיין: הן יכולות להיות לא רק שופטות, עורכות-דין או רופאות, אלא גם בעלות מומחיות בגמרא ובפוסקים.

גילה פינקלשטיין: יותר ויותר נשים מהמחנה הדתי-לאומי משתלבות במסלולים שרבים מהם נתפסו כגבריים.

גילה פינקלשטיין: חקר מורשת ישראל והקנייתה יוצאים רק נשכרים.

גילה פינקלשטיין: בנותינו מתגייסות ומשרתות שירות לאומי בהתאם להלכה ותורמות רבות לחברה ולמדינה.

גילה פינקלשטיין: הכמיהה לשינוי איננה באה לשבור מסגרות.

גילה פינקלשטיין: היא נועדה להכנסת שינוי פנימי בתוך המסגרות הקיימות.

גילה פינקלשטיין: אלה גדולתו וערכו של המאבק הנפלא המתגשם לנגד עינינו.

גילה פינקלשטיין: אנו עדים עתה לפתיחתו של דף חדש בחברה הדתית-לאומית.

גילה פינקלשטיין: האשה הדתית-לאומית יכולה וראויה להשפיע ולהוביל, מתוך אמונה שהיא מסוגלת ללמוד ולהתקדם.

אילן שלגי: היא לא תוכל להיות רב.

גילה פינקלשטיין: היא יכולה להיות יועצת רוחנית בקהילה שלה, ואם ירצה השם, תהיינה יועצות רוחניות בכל קהילה.

גילה פינקלשטיין: אין פסגה שהיא אינה מסוגלת לכבוש, ובעצם השמים הם הגבול.

גילה פינקלשטיין: אני מאחלת לנשים ברחבי הארץ להגשים את שאיפותיהן, לפרוס כנפיים ולזכות למצות את יכולותיהן לטובת כל עם ישראל.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת פינקלשטיין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת זהבה גלאון, האם דיברת?

זהבה גלאון: אני אחריו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עסאם מח'ול: מה שהיא רוצה.

לימור לבנת: - - - היא לפני או אחרי - איך שהיא רוצה.

עסאם מח'ול: איך אומרים?

עסאם מח'ול: רק זהבה יכולה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברות הכנסת וחברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הדיון היום כדי לשלוח ברכה חמה לציבור הנשים בישראל, יהודיות כערביות, לציבור הנשים הפלסטיניות, לציבור הנשים באזור ולציבור הנשים בעולם כולו.

עסאם מח'ול: אני חושב שזה יום מאבק חשוב, ובעיקר יום מאבק.

עסאם מח'ול: אנחנו עדיין לא במצב של לחגוג.

עסאם מח'ול: אנחנו במצב של להיאבק על מעמדה של האשה, על זכויותיה, על מקומה ועל מיקומה בחברה.

עסאם מח'ול: אני רוצה לשלוח ברכה מיוחדת לאותן נשים ישראליות ופלסטיניות שמפגינות בשעות אלה באזור קלקיליה, יהודיות וערביות, ישראליות ופלסטיניות, לנשים שיצאו להפגין היום מול בתי-המשפט בערים השונות, לרבות חיפה, לארגוני הנשים שהובילו הפגנות נוספות באזורים שונים, גם בעכו וגם במקומות אחרים, כדי להעלות על סדר-היום הציבורי את חשיבותו של היום הזה כיום מאבק מרכזי.

עסאם מח'ול: בסופו של דבר, הצלחת המאבק תיטיב לא רק עם ציבור הנשים אלא עם החברה כולה.

עסאם מח'ול: אנחנו מודעים לכך שיש התעוררות.

עסאם מח'ול: לא הייתי אז בכנסת, אבל אני זוכר ימים שרק סיעה קומוניסטית קטנה דיברה על יום האשה הבין-לאומי ותבעה להפוך את ה-8 במרס ליום חג מוכר, ליום שבתון לנשים.

עסאם מח'ול: אני חושב שהתביעה הזאת עדיין נכונה, קיימת ודרושה.

עסאם מח'ול: אני מקווה שאולי עד ה-8 במרס הבא אנחנו נוכל לחוקק חוק בעניין הזה.

עסאם מח'ול: אני גם יודע שלא מספיק להתעורר, לא מספיקה ההתעוררות הזאת ולא מספיק שיש שינוי בחקיקה ויש מסיביות בחקיקה בשאלות של נשים, כי דרוש משהו יותר עמוק ודרוש שינוי יותר מהותי בדפוסי החשיבה, בדפוסי ההתנהגות של כל החברה: של הגברים, קודם כול, אבל של הגברים ושל הנשים בחברה הזאת.

עסאם מח'ול: אם לא נשיג את השינוי העמוק הזה, נשיג בסטטיסטיקה התקדמות מסוימת, אבל זה לא יכול להוביל את החברה שלנו לשינוי מהותי.

עסאם מח'ול: ביום הזה ציבור הנשים בעולם מציין עשר שנים לוועידת-בייג'ין בנושא מעמד האשה והמאבק העולמי על מעמד האשה.

עסאם מח'ול: המסקנה הבסיסית שמוציאים מסיכום עשר השנים היא, שמצבה של האשה, למרות כל החקיקה והחגיגה ולמרות כל ההתעוררות, יותר גרוע היום ממה שהיה לפני עשר שנים.

עסאם מח'ול: אני חושב שצריך לשאול שאלות אמיתיות, מהותיות ומעמיקות - מה קרה, מה הגורם המרכזי שהוביל להידרדרות ולנסיגה במעמדה של האשה?

עסאם מח'ול: מה הגורם המרכזי לכך שעשר שנים אחרי, אנחנו לא השגנו את ההתקדמות הנחוצה?

עסאם מח'ול: עשר שנים אחרי אותו ממשל אמריקני, שדורס את העולם ורומס את העמים בימים האלה ותובע לסגת מהסיכומים שהיו בוועידת-בייג'ין בנושא זכויות האשה וההפלה כזכות.

עסאם מח'ול: אני חושב שיש נסיגה, מכיוון שיש שני דברים שמטביעים את חותמם על כל חלקה טובה בעולם שלנו, בכלל זה בחברה הישראלית.

עסאם מח'ול: עשר השנים האחרונות הן עשר שנים של יותר מלחמות, של ממשל שמוביל מלחמות בעולם ובין העמים בעולם, אבל ביד השנייה הוא מוביל את המדיניות הניאו-ליברלית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

עסאם מח'ול: בינתיים, עד עכשיו דיברו ללא הפרעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה יום האשה ולכן לא הגבלנו נשים, אבל גברים יקבלו את הזמן המתאים.

עסאם מח'ול: אני מדבר על הנושא הזה, מכיוון שאנחנו צריכים לראות מה הם השורשים של ה-8 במרס.

עסאם מח'ול: השורשים של ה-8 במרס הם שורשים של מאבק מעמדי, של מאבק על זכותה של האשה לתנאי עבודה שווים.

אילן שלגי: זה לא שונה מה-1 במאי.

עסאם מח'ול: זה לא כל כך שונה.

עסאם מח'ול: אלה אותם שורשים.

עסאם מח'ול: בשנת 1854, או 1857, אותו מאבק על זכויות הנשים העובדות, ודווקא בניו-יורק במפעלי הטקסטיל הן נאבקו על זכויותיהן כעובדות.

עסאם מח'ול: אני אומר שמדיניות שמובילה לאבטלה, מעמיקה את העוני ומרחיבה את האבטלה, היא מדיניות שאנחנו מייצרים, והיא מדיניות שפוגעת ישירות במעמדה של האשה ובמקומה של האשה, והיא אחד הקורבנות המרכזיים שלה.

עסאם מח'ול: עוני ואבטלה – יש להם צבע, יש להם צורה, יש להם מין.

עסאם מח'ול: המין שלהם הוא מין הנשים.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, החשיבות של האמירה הזאת היא, שהמאבק הזה הוא לא רק מאבק על שיפור מצבה של האשה בתוך המבנה החברתי הקיים, אלא הוא בעיקר מאבק על המבנה החברתי הקיים בכבודו ובעצמו, מאבק על שינוי המצב החברתי הקיים, על שינוי פני החברה, שינוי עמוק שלא יכול לפסוח על שינוי במעמדה של האשה והשוואת מעמדה.

עסאם מח'ול: לכן, יש חשיבות להישגים הקונקרטיים שמדברים עליהם היום, אבל צריך לראות אותם כחלק משינוי החברה הישראלית לחברה יותר אנושית ויותר צודקת.

עסאם מח'ול: כל ניסיון לנתק את המאבק על מעמדה של האשה ושוויונה מהמאבק הכולל לחברה צודקת יותר, שוויונית יותר ודמוקרטית יותר, הוא ניסיון רדוד על מנת לצאת ידי חובה.

עסאם מח'ול: המאבק לצדק, לשוויון ודמוקרטיה לא ניתן לחלוקה או להפרטה.

עסאם מח'ול: אתה לא יכול, או את לא יכולה, להיות שוויוניסט או שוויוניסטית ובו בזמן להיות שוביניסט או שוביניסטית.

עסאם מח'ול: אתה לא תוכל ואת לא תוכלי להיות שוויוניסט אמיתי בשאלת האשה, ובו בזמן להיות שוביניסט ביחסך לאחר, לעם האחר או לאשה הערבייה או לאיש הערבי.

עסאם מח'ול: יכול להיות שוויוניסט מי שנאבק נגד השוביניזם באשר הוא.

עסאם מח'ול: שוויון נשים ושוויון בין נשים הוא שאלה חשובה ומרכזית, כי אין דמוקרטיה בלי שוויון ואין שוויון בלי דמוקרטיה.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, מכובדתי השרה, חברי חברי הכנסת, אכן זה לא יום רגיל, והכנסת, זה שנים אחדות, עד כמה שאני זוכר, מקיימת ביום הזה דיון מיוחד כדי שכולנו נזכור, נפנים ונעכל, שיש בחברה שלנו חלק נכבד שאיננו מקבל את מלוא שוויון הזכויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לי ספק, שכולנו היינו רוצים שיתוקן העוול הזה שנגרם לנשים, ולא רק במישור הזכויות בעניין האזרחי הברור, עניין של שכר עבודה ועניין של תגמול, אלא גם בתפיסה חברתית בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש עיוותים שראוי, ומזמן היה צריך, לרפא אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני יכול בשעה זו לחפש את הגורמים והשורשים וההיסטוריה שהביאה להתפתחות זו, אבל אין לי ספק שהתוצאות האלה שאליהן הגענו אינן תוצאות נכונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האשה היא חלק נכבד, גם לפי הדת ולפי מה שהקדוש-ברוך-הוא ברא, נתן ולימד אותנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא בדיוק אותו בן-אנוש ושווה בכל הזכויות לגבר, להוציא דברים שיש בהם מיוחדות ויוחדו לנשים לחוד ולגברים לחוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעניין הזה אין לנו ספקות ואין לי שום מחשבה אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולנו מסכימים, ולכך צריך לחתור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, גברתי היושבת-ראש, בישיבה החגיגית הזאת אני רוצה לומר גם לצופינו הערבים את קיצור הדברים שאמרתי עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצופים בכל מקום, הכנסת חוגגת היום את יום האשה הבין-לאומי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בדברי בעברית אמרתי קודם, שיום זה הוא באמת יום מיוחד, וראוי לכל בני-האדם שיבחנו מחדש את הוראותיו של האל, יתגדל ויתעלה, שלפיהן האשה היא שותפתו של הגבר והיא אדם שווה זכויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האל, יתגדל ויתעלה, לימד אותנו שהגברים והנשים הם בני-אדם שווי זכויות וחובות, למעט במקרים חריגים המוזכרים בקוראן בהוראה מפורשת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלו מקרים המיוחדים לנשים או לגברים, ואינם שנויים במחלוקת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שיש הרבה עוולות בחברה, ומהן עוולות חברתיות ועוולות הנוגעות לשכר ולעבודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זוהי אפליה חסרת צידוק נגד הנשים, שלא ניתן לקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא לכולם לעשות בדק בית, כל אחד בתחום אחריותו הוא, כדי שנפטור את החברה שלנו מהעוולות האלה, וכדי שנקיים מה שהורה לנו האל, יתגדל ויתעלה, שיש לנהוג בנשים, יותר מאשר ביחס לגברים, בשוויון זכויות, בחמלה, באהבה ובנאמנות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו יודעים שהנביא מוחמד, תפילת האל עליו וברכתו לשלום, דיבר פעמים רבות בשבחן של הנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בדברו הוא היה מעלה את קרנה של האשה ומתייחס אליה במלוא הכבוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אמר: "הטובים שבכם טובים לנשותיהם, ואני, הטוב שבכם, לאשתי".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חכמי ההלכה הסכימו פה-אחד שהמלה "האהל" שבציטוט אינה במובן הכללי שרווח כיום - כל בני השבט, כי אם הכוונה פה היא באופן ספציפי לנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל מקרה, לא ניתן לסכם את הנושא הגדול הזה במשפטים מעטים, או בזמן מועט, והזמן המוקצב לי הסתיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש מהאל יתגדל ויתעלה, שיצליח את דרכנו במיגור העוולות והאפליה שפגעו בחברתנו ובנשותינו ושנדע זמנים טובים יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אחריה – חברת הכנסת גילה גמליאל.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי וחברותי חברי הכנסת, רציתי לפתוח בצרור ברכות, אבל, לצערי, אין לי אלא לומר: צורה לנו, לכנסת ישראל, צורה לנו.

זהבה גלאון: אם אנחנו, ביום שמציינים את יום האשה הבין-לאומי, כשהכנסת בעצם צריכה לשמש מודל, שיקוף לציבור של מה שעושה בית-הנבחרים, אם זאת הנוכחות של חברי הכנסת באולם – לא שרים, לא ראש הממשלה, לא חברי כנסת, ואם כבר יש חברי כנסת, אז הם מדברים על פוליטיקה פנימית, על ההתנתקות כן או לא – אז אני חושבת שצורה לנו.

זהבה גלאון: כמעט הייתי אומרת: פני הדור כפני הכלב, אבל, אחר כך חשבתי שזה יעליב את הכלבים, אז אני גם לא משתמשת במשפט הזה.

זהבה גלאון: אני אומרת את זה, כי אם כך אנחנו נראים, אז מה לנו כי נלין?

זהבה גלאון: מה לנו כי נלין אחר כך על השיח הציבורי, שעושה שימוש בגוף הנשים כאובייקט לצרכים פוליטיים?

זהבה גלאון: כל הכבוד, חבר הכנסת פריצקי, וגם לך, חבר הכנסת בריזון.

זהבה גלאון: אני טורחת לציין אתכם.

זהבה גלאון: האם אני מפריעה לכם, חברי הכנסת רצון, כחלון וגמליאל?

עסאם מח'ול: בדרך כלל כן.

משה כחלון: אני מתנצל בשם המורדים.

זהבה גלאון: תיכף אגיע לעניין הזה.

זהבה גלאון: אני רוצה לדבר על השיח הציבורי שמרשה לעצמו להפוך את גוף האשה לאובייקט לצרכים פוליטיים.

זהבה גלאון: אם מכאן, מהכנסת, לא תצא קריאה שדבר כזה הוא בלתי מתקבל על הדעת, נמשיך למצוא את עצמנו כחפץ, ככלי שאפשר להשתמש בו.

זהבה גלאון: אני אתן רק כמה דוגמאות.

זהבה גלאון: החלטתי שביום הזה, שבו מציינים את יום האשה הבין-לאומי, אנחנו לא יכולים רק לעמוד כאן ולשמוח.

זהבה גלאון: אז אומנם חברי וחברותי שדיברו קודם לכן עדיין דיברו על הדברים הקבועים, שהם חשובים ואני לא מזלזלת בהם, ואני חושבת שבכל הזדמנות צריך להזכיר אותם – על העדר שוויון, על העדר ייצוג הולם, על פערים כל כך גדולים בשכר בין נשים לגברים.

זהבה גלאון: אבל, חברי חברי הכנסת, אם שופט בישראל אומר ש"כוסית" זה בסדר, אם שופט בישראל חושב שאפשר להתייחס לגוף האשה דרך איבר המין שלה - - -

רוני בריזון: חבל אפילו שהמלה הנתעבת הזאת תיכנס ל"דברי הכנסת".

זהבה גלאון: אדוני, זאת לא תהיה המלה הנתעבת היחידה שתשמע כאן עכשיו.

זהבה גלאון: אם חברים – לא חברים שלי – חברים שמנהלים מאבק נגד ההתנתקות במועצת יש"ע, כמו חנן פורת ופנחס ולרשטיין, אומרים על החלטה לגיטימית של ממשלה נבחרת בישראל "עושים בנו מעשה אונס", אז הם נותנים לגיטימציה והם מגמדים ועושים זילות של מעשה האונס.

יוסף יצחק פריצקי: עדיין יש גם גברים, לצערי, חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: חבר הכנסת פריצקי, תירגע, כי בינתיים לצערי אונסים נשים.

זהבה גלאון: מחדירים איבר אדם או חפץ לאיבר מינן.

זהבה גלאון: זה נקרא אונס, שעושים את זה להן בניגוד לרצונן.

זהבה גלאון: לעתים אונס קבוצתי ולעתים אונס יחיד לאשה בניגוד לרצונה.

זהבה גלאון: הופכים אותה לחפץ.

זהבה גלאון: אז אם האנשים האלה מדברים על תוכנית ההתנתקות במונחים של "עושים בנו מעשה אונס", הייתי רוצה לראות, חס וחלילה – אני לא מאחלת את זה לאף אחד משונאי ולאף אחד מידידי – אם הבת שלו או אם אשתו היו נאנסות, אם הוא היה מעז להשתמש במשפט הזה.

זהבה גלאון: ולא ראיתי אף אחד מהימין, גם מהמורדים וגם מהתומכים, שאמר להם משהו.

זהבה גלאון: ברגע שיש כאן שתיקה, יש כאן מתן לגיטימציה.

לימור לבנת: למה את מערבבת?

לימור לבנת: תעזבי את הפוליטיקה, יש כל כך הרבה דברים לעשות.

זהבה גלאון: תסלחי לי, גברתי השרה.

זהבה גלאון: גם אם את לא אוהבת את זה, תסלחי לי.

זהבה גלאון: את תחליטי באילו דברים את מתמקדת, ואני מכבדת את הדברים שאת מתמקדת בהם, ואני ארשה לעצמי להחליט באילו דברים אני מתמקדת.

לימור לבנת: מותר לך גם לקבל הערה.

לימור לבנת: אני מכבדת את הדברים שאת אומרת, אבל מותר לך גם לקבל הערה.

לימור לבנת: בואי תטפלי בדברים ביום האשה.

זהבה גלאון: אני שומעת ואני לא מסכימה.

גילה פינקלשטיין: היום יום האשה, אל תשכחו, יום האשה.

גילה פינקלשטיין: נשים לא רבות ביום האשה, אין חילוקי דעות.

יוסף יצחק פריצקי: למה?

גילה פינקלשטיין: כולנו באותה דעה.

גילה פינקלשטיין: יום חג לאשה היום.

זהבה גלאון: אני חושבת שדווקא ביום האשה צריך לציין, שלא ניתן לעשות שימוש בגוף האשה לצרכים פוליטיים, ומי שלא מסכים לזה – יש כאן בעיה.

לימור לבנת: נכון.

זהבה גלאון: אם נתניהו אומר, שאם אמהות חד-הוריות בחרו להתגרש, עליהן לשאת בתוצאות, יש כאן בעיה בשימוש בנשים ואיך מתייחסים לנשים.

זהבה גלאון: ואם פרופסור משיח, מיילד וגינקולוג ידוע, שעוסק בהפריות, אומר שאם נשים לא ילדו עד אחרי גיל 45 הן כנראה נשים מופרעות, אז הופכים אותנו, את הנשים, או ליולדות או לאלה שצריכות להשתמש ברחם שלהן לסיפוק הצרכים של המדינה, ואם הן לא עושות את זה, הן לא בסדר.

זהבה גלאון: ואם הן מתגרשות, הן לא בסדר, כי אז הן נמצאות במצב כלכלי קשה.

זהבה גלאון: כך מתייחסים לנשים – לגוף שלהן, לאיברי המין שלהן, לצערי, ונותנים לכך לגיטימציה.

זהבה גלאון: כל עוד אנחנו, כנסת ישראל, לא נשרש את הביטויים האלה מהשיח הציבורי, אין שום סיבה לעלות אחר כך פה ולדבר על ייצוג נשים ועל פערים בשכר.

זהבה גלאון: מי שלא מנסה לשרש אמירות כאלה מהשיח הציבורי, שלא יבוא אחר כך בטענות שמטרידים נשים, שפוגעים בנשים.

זהבה גלאון: יוצרים אווירה שמאפשרת את זה.

זהבה גלאון: אני מציעה לחשוב על ההיבט הזה, גם אם זה לא ממש נוח לכמה אנשים ביום האשה הבין-לאומי.

זהבה גלאון: גם זה היבט שמתייחס לנשים.

זהבה גלאון: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה.

גילה גמליאל: כבוד היושבת-ראש – אני שמחה שאני מתכבדת ביושבת-ראש בציון יום האשה הבין-לאומי – כבוד השרה, חברות וחברי הכנסת, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת אתי לבני, היום אנחנו כאן לציון יום האשה הבין-לאומי.

אהוד יתום: כבוד הקצרניות.

גילה גמליאל: כן, כל נשות ישראל.

גילה גמליאל: לטעמי, גם לכל הגברים בבית, לכולם יש חשיבות עליונה, בהיבט החברתי, לציון היום הזה, שבו כל אחד וכל אחת לטעמי צריכים לעשות חשבון נפש לגבי המצב, מה השתפר ומה ניתן עוד לשפר.

גילה גמליאל: לטעמי, היום יש להראות בכנסת ישראל את כברת הדרך הארוכה שעברנו בהליך החקיקתי לקידום מעמד הנשים במדינת ישראל.

גילה גמליאל: אני ארצה לשתף את כולם בחוקים שהתקבלו בכנסת השש-עשרה ועניינם העיקרי הוא נשים.

גילה גמליאל: תוקן חוק למניעת הטרדה מינית בשני היבטים, גם בעניין יחסי המרות סביב הסוגיה של בנות השירות הלאומי; החוק השני נוגע לתלמידות ולמורים ולסטודנטיות ולמרצים.

גילה גמליאל: בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה נקבע איסור על מעביד להפלות בין עובדיו או בין המועמדים לעבודה, גם מסיבות של נטייה מינית וגם מסיבות של מין.

גילה גמליאל: חוק הספורט מטיל חובה על גופי ספורט שמקבלים תמיכה לפי חוק יסודות התקציב לתת ייצוג הולם לנשים בקרב העובדים וההנהלה.

גילה גמליאל: בחוק בתי-הדין הרבניים נקבע, שניתן יהיה להחזיק בבידוד לפרק זמן של 14 יום את כל אותם גברים שלא מאפשרים לנשותיהם לצאת מקשר של זוגיות בלתי רצויה.

גילה גמליאל: חוק גיל הפרישה קבע, כי גיל הפרישה לנשים יהיה גיל 64.

גילה גמליאל: חוק למניעת סחר בבני-אדם.

גילה גמליאל: חוק עבודת נשים מסדיר את חובתו של מעביד לשלם תשלומים להבטחת פנסיה או לקרן השתלמות לעובדת הנעדרת מעבודתה בתקופה שמשלמים לה דמי לידה וכן גמלת שמירת היריון.

גילה גמליאל: חוק עבודת נשים האריך את חופשת הלידה בארבעה שבועות נוספים מעבר לקבוע בחוק לעובדת שיילודה אושפז בתקופת חופשת הלידה לפרק זמן של 12 שבועות או יותר.

גילה גמליאל: חוק עבודת נשים קבע כי תוקפו של היתר לפיטורי עובדת הרה ייכנס לתוקף עם נתינתו ולא בדיעבד.

גילה גמליאל: חוק עבודת נשים האריך בשלוש שנים נוספות את הוראת השעה שלפיה עובד שאשתו ילדה רשאי לצאת לחופשת לידה.

גילה גמליאל: החוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות מחייב את כל הרשויות המקומיות לתת ייצוג הולם לבני שני המינים.

גילה גמליאל: צריך לציין שהחוק הזה, להבדיל מהחוקים האחרים, חוקק על-ידי חבר כנסת ולא על-ידי חברות כנסת, כפי שהיה עד עכשיו.

גילה גמליאל: אני מתכוונת ליושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת גדעון סער.

גילה גמליאל: כמו-כן חוקק חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לזירת נפגעת העבירה, מקום עבודתה או מקום מגוריה.

גילה גמליאל: אני חושבת שעצם החקיקה שהתפתחה בשנתיים האחרונות בכנסת ישראל מעידה על התקדמות בכל מה שקשור להיבט החקיקתי.

גילה גמליאל: עם זאת, נשמע בהרבה הצעות חוק את המלים "חוק עבודת נשים", מה שמראה שהמעסיקים מנסים לחפש את כל הפרצות בחוק על מנת לפטר נשים, אם נשים בהיריון, אם נשים בתקופת שמירת היריון או אחרי לידה וכו'.

גילה גמליאל: זה דבר שצריך לעגן לא רק בהיבט החקיקתי, אלא גם לדאוג לאכיפה של חוקי כנסת ישראל.

גילה גמליאל: בתקופה הזאת הצלחתי לחוקק ארבעה חוקים שקשורים לנשים.

גילה גמליאל: אני שמחה לבשר על עוד שני חוקים שעברו היום בוועדת העבודה והרווחה וקשורים לקידומן של נשים.

גילה גמליאל: חוק אחד מדבר על עידוד ההנקה לתקופה ממושכת; שתינתן אפשרות לנשים עובדות להיניק את ילדן עד הגיעו לגיל שנה.

גילה גמליאל: הדבר הזה חשוב כפליים, לא רק בהיבט של מתן האפשרות לנשים לחזור ולהשתלב במקום העבודה לאחר חופשת הלידה, אלא גם ניתנת האפשרות ליילוד וגם לאם ליהנות מכל המלצות משרד הבריאות וכל המוסדות הבין-לאומיים שחקרו את עניין ההנקה, כדי לקבל את הפריווילגיות הבריאותיות מעניין ההנקה.

גילה גמליאל: נשים מיניקות הן נשים בריאות יותר.

גילה גמליאל: הוכח שההנקה מונעת גם את מחלת הסרטן, גם מחלות לב ומחלות זיהומיות כאלה ואחרות.

גילה גמליאל: ההנקה מונעת גם כל מיני דלקות אצל התינוקות.

גילה גמליאל: זה ייצור מצב של דור עתיד בריא יותר, דבר חשוב ממדרגה עליונה.

גילה גמליאל: אני קוראת מעל במה זו לסיעת שינוי לבחון מחדש את ההחלטה האומללה שהתקבלה אצלם להתנגד להצעת החוק משיקולים של תועלת המעסיקים ולא רק בראייה של טובת החברה בכללותה.

יוסף יצחק פריצקי: חברת הכנסת גמליאל, הכול נכון.

יוסף יצחק פריצקי: שאלה לי אלייך: למה המעביד צריך לשאת בהוצאה הזאת?

יוסף יצחק פריצקי: למה לא המוסד לביטוח לאומי, למה לא המדינה?

יוסף יצחק פריצקי: הכול נכון.

יוסף יצחק פריצקי: למה מעביד שצריך לשלם מס הכנסה, ביטוח לאומי, מע"מ, תשלומי עסק, צריך לשאת גם בהוצאה הזאת?

גילה גמליאל: אם מסתכלים על זה בפרספקטיבה רחבה, מגלים כי המעביד ישלם הרבה פחות.

גילה גמליאל: ברגע שנשים מיניקות, הן הרבה יותר בריאות.

גילה גמליאל: זה מונע את מחלות הילדים בהמשך, כך שלא יהיו חופשות מחלה בגין הילדים.

גילה גמליאל: כל אלה הם חלק אינטגרלי מהחובות שאתה מדבר עליהן, שאחר כך הן הופכות לנטל מבחינת התפקוד השוטף הן של הנשים העובדות ובוודאי של המעסיקים או המעסיקות שמעסיקים את העובדות הנ"ל.

גילה גמליאל: הצעת חוק שנייה שעברה היום בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נועדה לעגן בחקיקה את זכותן של נשים שמעוניינות להמשיך את חופשת הלידה לחופשה ללא תשלום.

גילה גמליאל: נקבע שלא תימנע מהן האפשרות, ושהזכויות שלהן בכל הנוגע להודעה מוקדמת על פיטורים לא תיפגענה בשל כך, כפי שקיים היום.

גילה גמליאל: דבר נוסף שנתברך בו היום הוא הצעת חוק שתעלה היום, הצעת חוק שלי שתעלה לקריאה ראשונה במליאת הכנסת.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את הוועדה לקידום מעמד האשה שקידמה את הצעת החוק במהירות הבזק והעלתה אותה לקריאה ראשונה.

גילה גמליאל: מטרת הצעת החוק היא, שגם במצבים שבהם מעסיקים מפטרים נשים בהיריון, אפשר יהיה לקנוס אותם בסכום של עד 67,300 שקלים.

גילה גמליאל: הדברים האלה ייצרו מצב ברור וחד-משמעי.

גילה גמליאל: הטענה שרווחת סביב העניין הזה אומרת, שלא יעסיקו נשים.

גילה גמליאל: השאלה הנשאלת היא: מדוע?

גילה גמליאל: הרי אדם שלא מעוניין מלכתחילה להעסיק נשים, לא היה מעסיק.

גילה גמליאל: חוק עבודת נשים עוגן במדינת ישראל לאור הניצול המחפיר מצד מעסיקים, שברגע שאשה נכנסה להיריון היו מפטרים אותה.

גילה גמליאל: זה היה השלב הראשון.

גילה גמליאל: השלב השני היה, שניצלו בצורה קשה את חופשות הלידה, את תקופות ההנקה, את תקופות שמירת ההיריון, והם מצאו כל פרצה בחוק כדי לפטר נשים כאלה.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכל האנשים שטוענים בצורה חד-משמעית שזה ימנע קבלת נשים לעבודה, שאם החוקים האלה לא היו, זה לא היה מונע את פיטורי הנשים, שלפי הגדרתך, חבר הכנסת פריצקי, התקבלו לעבודה על-ידי אותם אנשים.

גילה גמליאל: לסיכום, כנסת ישראל עשתה כברת דרך ארוכה מאוד בשנתיים האחרונות למען קידום הנשים בישראל.

גילה גמליאל: אין ספק שעצם הנתון העובדתי שאנחנו, חברות הכנסת, רק 15% מחברי הכנסת בכנסת ישראל, לעומת מדינות סקנדינביה, מעיד על כך שככל שיש יותר נשים בפרלמנט, כך ניתן לקדם יותר ויותר את החקיקה בכנסת, כך ניתן לקדם יותר את מעמדן של הנשים ולפעול למען שוויון זכויות בין המינים.

גילה גמליאל: בהזדמנות זו אני גם רוצה לברך את השרה על ההצהרה שלה, כי בבחינות הבגרות במדינת ישראל יעוגן גם הנושא של שוויון בין המינים.

גילה גמליאל: הגיע הזמן, לטעמי זה לא פחות חשוב מכל מקצוע אחר.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת גילה גמליאל.

גילה פינקלשטיין: שרת החינוך והתרבות לימור לבנת, בבקשה.

לימור לבנת: גברתי היושבת-ראש, חברות הכנסת, חברי הכנסת, יום האשה הבין-לאומי הוא יום שאנחנו מציינים אותו מדי שנה בישיבה מיוחדת של הכנסת, גם בפתח ישיבת הממשלה בשנים האחרונות.

לימור לבנת: בכלל, הוא יום שנע בדרך כלל בין חג לבין זמן שאותו אנחנו מקדישים כדי להדגיש את מה שעוד דורש תיקון, בצד ההישגים שכבר השגנו, וטוב שכך.

לימור לבנת: יום האשה הבין-לאומי, גם השנה, הוא יום, שכפי שאפשר לראות בנתונים שונים שנאספו ופורסמו, כפי שאפשר לראות בתקשורת, כפי שאפשר לראות גם כאן, במליאת הכנסת, בנאומים שונים שנישאו כאן, כפי שאפשר לראות בעניין הרב שמגלים חברי הבית - ואני רואה מסביב, יש עניין רב בדברים שאני אומרת.

יוסף יצחק פריצקי: אפילו מתווכחים עליהם.

לימור לבנת: בלהט רב.

לימור לבנת: אני חשה אי-נוחות מסוימת.

לימור לבנת: אני מאוד מודה לכם, אני רואה שיש עניין רב בדברים שלי, ואני מאוד מעריכה את זה.

לימור לבנת: לפחות אם בספסלי היועצים לא יפריעו, זה מאוד יועיל, תודה.

לימור לבנת: כפי שאמרתי, זה יום שבו מתפרסמים נתונים רבים מאוד.

לימור לבנת: יש תמיד דילמה לא פשוטה.

לימור לבנת: השאלה היא אם להתייחס אליו כאל יום של חג: הנה, אנחנו היום ביום של חג לנשים, או האם להשתמש בו כיום של מנוף, כדי להעצים את נושא השוויון בין המינים, כדי להעצים את המאבק לזכויות שוות לנשים.

לימור לבנת: התשובה מובנת מאליה, בעיני לפחות.

לימור לבנת: בוודאי זה יום שנועד כדי להעצים המאבק שלנו לשוויון זכויות, לשוויון הזדמנויות.

לימור לבנת: אבל, בשנים קודמות, לאורך הרבה מאוד שנים, יום האשה הבין-לאומי נחשב במקומות רבים - משרדי ממשלה, מפעלים גדולים, חברות גדולות - כיום של כיף.

לימור לבנת: לקחו את הנשים ליום כיף, לקחו אותן לספא, חילקו להן כל מיני צ'ופרים, הביאו כל מיני הרצאות על כל מיני נושאים אזוטריים, שנחשבו כיף לנשים: קצת על קוסמטיקה, כירולוגיה, כירופרקטיקה ועוד כהנה וכהנה.

לימור לבנת: אולי עוד עושים את זה קצת היום, אבל נדמה לי שפחות ופחות.

לימור לבנת: יותר ויותר מבינים היום, שגם כשלוקחים את העובדות ליום כיף, צריך להעניק ליום זה תכנים בעלי ערך רב יותר, שיש בהם משום הקניית ערכים, מחשבה, שזה לא יהיה סתם עוד יום של כיף.

לימור לבנת: אבל, ביום כזה, שבו אנחנו מצפים לתכנים, מעניקים לו תכנים ומשתמשים בו כדי למנף עוד את המאבק שלנו להעצמה, לשוויון זכויות, לשוויון הזדמנויות, מותר גם להסתכל קצת בסיפוק, וגם על חצי הכוס המלאה, ולא רק על חצי הכוס הריקה.

לימור לבנת: נדמה לי שאני אומרת גם את המשפט הזה בכל שנה.

לימור לבנת: אני חושבת שמותר לנו לעשות את זה, וגם צריך שנעשה את זה.

לימור לבנת: התהליך הזה, של שוויון בין המינים, של הטמעה שלו בחברה, הוא תהליך קשה, סיזיפי, ארוך, ועשינו בו לא מעט בחברה הישראלית.

לימור לבנת: עשינו בו לא מעט בחקיקה, בפסיקות של בג"ץ, עברנו דרך ארוכה והשגנו בו הישגים.

לימור לבנת: ההישגים אינם פשוטים, הם בהחלט לא מובנים מאליהם.

לימור לבנת: זה שמציגים את חצי הכוס הריקה ואומרים: תראו עוד כמה יש לנו להשיג - זה נכון מאוד מאוד, אבל הלכנו דרך מאוד ארוכה קדימה והשגנו הישגים רבים מאוד.

לימור לבנת: היום כבר מבינים יותר ויותר, שזה לא רק כדי לספק את הנשים, לא רק כדי לעשות טוב, לא רק כדי שנשים ירגישו שהן יכולות גם להגיע, להשיג ולעשות קריירה בעצמן, אלא זה למען החברה כולה, כדי שהחברה תוכל למצות את הפוטנציאל של עצמה.

לימור לבנת: אני לא רוצה לחזור על הדברים, לסכם זה מאוד קשה, כי כולם אמרו את רוב הדברים.

לימור לבנת: הפמיניזם הוא אחת המהפכות הגדולות ביותר בהיסטוריה, ודאי במאה ה-20.

לימור לבנת: זה לא עניין מפלגתי, ומייד אומר כמה דברים לידידתי, חברת הכנסת זהבה גלאון; דווקא בגלל המשפט המיותר בעיני, שאמרת קודם, הפוליטי, מייד אומר אמירה פוליטית.

לימור לבנת: אבל, לפני אמירה פוליטית אני רוצה לקרוא מכתב.

לימור לבנת: תיכף אגיע לאמירה הפוליטית, אז זה יעניין אתכם.

חיים כץ: כל מה שאת אומרת מעניין אותנו, בגלל זה אנחנו פה.

לימור לבנת: אני יודעת.

לימור לבנת: אולי תקשיבו למכתב שאני רוצה לקרוא, לפני שאשיב לחברת הכנסת גלאון, שאני מאוד מכבדת אותה, לא את דעותיה בהכרח, אבל אני חולקת אתה את הדעות הפמיניסטיות בכל זאת.

לימור לבנת: אני חייבת לומר לה גם אמירה פוליטית, בגלל מה שהיא אמרה קודם.

לימור לבנת: אני רוצה לקרוא מכתב, שאני מניחה שיעניין גם אתכם, כי הוא כל כך יפה ומרגש, הוא מאוד ריגש אותי.

לימור לבנת: קיבלתי מכתב מילדה בת עשר וחצי, קוראים לה קשת ברקו.

לימור לבנת: אני קוראת לכם את המכתב כלשונו - אני מקווה שקשת אולי רואה אותנו עכשיו: "הנדון: שוביניזם בסביבתי.

לימור לבנת: שלום, לימור, רציתי לספר לך על כך שאני מוקפת בשוביניזם.

לימור לבנת: מי כמוך יודעת שהנשים הולכות ומתקדמות, לצורך העניין את חברת כנסת ושרה בכירה, אבל עדיין בקרב הילדים נשאר שוביניזם.

לימור לבנת: אני קשת, ילדה מחוננת מרמת-חן.

לימור לבנת: היה חשוב לי לציין שאני מחוננת, כי בכיתות מחוננים בדרך כלל יש רוב של בנים.

לימור לבנת: אנחנו עשר בנות ו-17 בנים.

לימור לבנת: אצלנו בכיתה יש המון ילדים שלא נותנים את הכבוד שראוי לבנות.

לימור לבנת: אתן דוגמה.

לימור לבנת: למועצת התלמידים נבחרו שני בנים מתוך שלושה בנים שהתמודדו.

לימור לבנת: שבע בנות התמודדו, ואפילו בת אחת לא נבחרה על-ידי הכיתה".

משה כחלון: זה דילים.

לימור לבנת: "יש להקת בנים בכיתה, שניסיתי להתקבל אליה, לא קיבלו אותי כי אני בת.

לימור לבנת: אני יודעת שזה לא משמעותי, אבל בחוברות הלימוד נרשמות הוראות בלשון זכר ולא בלשון רבים.

לימור לבנת: לדוגמה: פתור, גזור, כתוב.

לימור לבנת: המורות רושמות על הלוח בלשון זכר, וכששואלים אותן מדוע הן עושות זאת, הן עונות שככה זה.

לימור לבנת: "האמת, זה הגיע למצב שהרבה בנות רוצות להיות בנים בגלל כל הדברים הללו.

לימור לבנת: אני מבקשת ממך, בתור ילדה שחווה זאת על בשרה, בבקשה תעשי משהו.

לימור לבנת: אני מרגישה נחותה, וזאת לא הרגשה טובה.

לימור לבנת: ילדים מתייחסים אחרת לילדות, בשוני מסוים אשר פוגע, ואת בת, את יודעת.

לימור לבנת: אני מקווה שתעשי משהו.

לימור לבנת: אני מרגישה נחותה, כי אני לא היחידה שנפגעת, גם חברותי מרגישות כך.

לימור לבנת: צריך לשנות ולצעוד עוד צעד קטן על מנת להגיע לשוויון.

לימור לבנת: בכבוד ובהערכה, קשת ברקו".

לימור לבנת: קשת כתבה לי מכתב מאוד מרגש.

לימור לבנת: התקשרתי אליה אתמול, הזמנתי אותה, והיא באה אתי אתמול בערב למשחק של גמר גביע המדינה בכדורסל נשים, בין "אליצור רמלה" ל"אנדה רמת-השרון".

לימור לבנת: "אנדה רמת-השרון" לקחה את הגביע, אבל גם "אליצור רמלה" נתנה משחק מדהים.

לימור לבנת: איך לא היית, זהבה?

לימור לבנת: כל שנה את באה.

זהבה גלאון: ראיתי אותך בטלוויזיה, ותהיתי איך לא הזמינו אותי.

לימור לבנת: נכון, גם אני תהיתי.

לימור לבנת: את לא צריכה לחכות להזמנה, הרי כל שנה את מגיעה.

לימור לבנת: קשת היתה אתי, היא ילדה מדהימה.

לימור לבנת: אם קשת כותבת מכתב כזה, זה די מדאיג, אפילו מדאיג מאוד.

לימור לבנת: חשוב לי שתדעו, ושחברי הכנסת ידעו וגם שקשת תדע, וכל הילדות שמודאגות מאוד תדענה גם הן: אכן אנחנו, במשרד החינוך, בדיוק בגלל אותה דאגה, קיימנו בשלוש השנים האחרונות הכשרה ל-10,000 גננות, ולאלפי מורות בבתי-הספר, הכשרה בנושא של סטריאוטיפים מגדריים בכלל.

לימור לבנת: זה כמובן תהליך, תהליך ארוך.

לימור לבנת: יש 125,000 מורים וגננות, אי-אפשר לעשות את זה בבת אחת.

לימור לבנת: אבל כן, עדיין יש בחברה, לא רק גברים אלא גם נשים - ובהן גם מורות - שעדיין לא ערים, לא כי לא אכפת להם או לא חשוב להם, אלא כי צריך עירנות לדברים הללו.

לימור לבנת: אנחנו מבררים סטריאוטיפים מתוך ספרי הלימוד, והיום שום ספר לימוד חדש לא יכול לקבל אישור, למעשה הוא לא מאושר על-ידי משרד החינוך קודם שהוא עובר עריכה ובדיקה מגדרית, של סטריאוטיפים מגדריים, על-פי קריטריונים שקבענו לפני שנתיים על-ידי ועדה שהקמתי, ואם הוא לא עומד בקריטריונים, הוא מוחזר למוציא לאור, למו"ל.

לימור לבנת: הוא צריך לבצע תיקונים.

לימור לבנת: כבר בדקנו 80 ספרים כאלה, כי אנחנו לא יכולים להוציא מהמחזור את כל ספרי הלימוד, אלא חדשים.

לימור לבנת: 80 כבר נבדקו, וחלקם הוחזרו למו"לים ותוקנו.

לימור לבנת: בלי זה אין להם תעודת כשרות.

לימור לבנת: לא מקבלים אישור של משרד החינוך.

לימור לבנת: אני לא אספר לכם את כל עלילותינו היום.

לימור לבנת: יש עוד ועוד ועוד פעולות שאנחנו עושים, זה תהליך אטי.

לימור לבנת: לכן, חברת הכנסת גלאון, כשרואים את חצי הכוס הריקה, צריך להביא בחשבון שיש גם חצי כוס מלאה.

לימור לבנת: התהליכים אטיים, אבל הם קורים.

לימור לבנת: ודבר אחרון – אני יכולה לעמוד כאן ולספר המון דברים על הרבה דברים שנעשים.

לימור לבנת: אני אחסוך את זה מהכנסת, כי יש עוד - -

חיים כץ: סדר-יום ארוך.

לימור לבנת: - - סדר-יום ארוך.

לימור לבנת: אתה רואה, אני הרי יודעת.

לימור לבנת: גם בנות מבינות, אתה רואה.

לימור לבנת: עם דילים, בלי דילים.

לימור לבנת: אבל עוד דבר אחרון.

לימור לבנת: בשבוע שעבר, ביום שני בלילה, טסתי לארצות-הברית, לניו-יורק, לאו"ם.

לימור לבנת: כל שנה במועד הזה מתקיים כנס יום האשה הבין-לאומי במטה האו"ם, כנס שנתי.

לימור לבנת: היו שם גם חברת הכנסת אתי לבני, כיושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, גם חברת הכנסת גילה גמליאל, כיושבת-ראש לשעבר של הוועדה למעמד האשה.

לימור לבנת: שתיהן היו, כי הארגון הבין-פרלמנטרי משתתף גם הוא, במסגרת של חברי פרלמנטים מכל העולם, והכינוס הזה הוא כינוס שנתי; הוא עוסק בקידום מעמד האשה.

לימור לבנת: השנה הוא שודרג לדרג של שרות מכל העולם.

לימור לבנת: היו כ-70 שרות מכל העולם, ואני ייצגתי, כמובן, את ממשלת ישראל.

לימור לבנת: נאמו כל השרות, והיתה שם גם משלחת פלסטינית.

לימור לבנת: בדברי בעצרת האו"ם אני ציינתי, כמובן, את ההישגים של מדינת ישראל בתחום מעמד האשה, ציינתי גם עוד הישגים של מדינת ישראל בתחומים שונים, ציטטתי מתוך מגילת העצמאות של מדינת ישראל שמחויבת לשוויון זכויות בלי הבדל של דת, גזע ומין, ציינתי שמדינת ישראל היא דמוקרטיה שמכירה בזכויות כל אזרחיה, ורואה בשוויון בין המינים ובשוויון מגדרי ערך חשוב ביותר, ואמרתי – משפטים שנשמעו כאן קודם.

לימור לבנת: אני לא ידעתי, אגב, זה היה לפני הסקר של "נעמת", כי הוא פורסם רק שלשום, זה היה בשבוע שעבר.

לימור לבנת: אני לא רוצה להפריע לחברת הכנסת גלאון להאזין, כי זה נראה לי חשוב, ואני מתנצלת.

זהבה גלאון: - - - בקשב רב.

לימור לבנת: אז עוד לא ידעתי שהיה סקר של "נעמת", זה היה בכלל לפני שראיתי שיש דבר כזה, אבל אמרתי, שאילו היו מפקידים את עשיית השלום בידי נשים, יכול להיות שכבר היה לנו שלום באזור.

לימור לבנת: אז פניתי ואמרתי, ששלום יכול להיעשות בין מנהיגים, ושאני פונה לשרה הפלסטינית למעמד האשה, זהירה כמאל – ידעתי שהיא נמצאת בכינוס, לא ידעתי אם היא נמצאת באולם - אמרתי שאני פונה אל השרה הפלסטינית למעמד האשה, זהירה כמאל.

לימור לבנת: אמרתי: אני מקווה שהיא נמצאת פה באולם – לא ידעתי אם היא נמצאת באולם באותו רגע – ואני קוראת אליה: בואי נפעל יחד בשיתוף פעולה, ובואי נפעל כדי למצוא נתיבים יחד, לא רק בנושא מעמד האשה, אלא גם כדי לקדם נתיבים לשלום.

לימור לבנת: ואמרתי לה עוד, באנגלית – אני מתנצלת שאני אומרת את זה באנגלית, אבל אני אומרת את זה באנגלית כי קשה לתרגם את זה לעברית, ושזה יצלצל אותו דבר.

לימור לבנת: אמרתי לה: Let's not only humanize peace, let's womanize peace , ו-70 משלחות – לא כולם היו שם – מרחבי העולם מחאו כפיים בהתלהבות בלתי רגילה, וניגשו אלי שרות מכל העולם ולחצו את ידי.

לימור לבנת: וכשירדתי מהדוכן, המשלחת הפלסטינית ישבה בדיוק משמאל – זה אולם עצרת האו"ם, עשרות משלחות – ובדרכי למקום של המשלחת הישראלית, עצרתי ליד המשלחת הפלסטינית.

לימור לבנת: ישבו שם שלוש נשים, אחת מהן זהירה כמאל, שלכתחילה כשנאמתי לא ידעתי שהיא יושבת שם.

לימור לבנת: ועצרתי לידן, אמרתי שלום.

לימור לבנת: היא לא ענתה; לא בעברית, לא בערבית, לא באנגלית, גם לא בסינית, גם לא בטורקית, גם לא בחיוך, גם לא בשפת גוף - עם כלום.

לימור לבנת: וחיכיתי עוד כמה שניות, אבל היא לא ענתה, בשום שפה.

לימור לבנת: אז המשכתי ללכת.

לימור לבנת: ואני הצטערתי על זה, ממש הצטערתי.

לימור לבנת: ואחרי זה, יותר מאוחר במהלך היום, ניגשה אליה השרה האוסטרית שניגשה אלי ואמרה לי שהיא רוצה להפגיש בינינו.

לימור לבנת: אמרתי: אני מאוד מעוניינת.

לימור לבנת: תיאמנו, אני והשרה האוסטרית, לוחות זמנים אפשריים, והיא דיברה עם זהירה, וזהירה סירבה.

לימור לבנת: באותו ערב, בשעה אחרת, ביום חמישי, בכל מיני אופציות שאני יכולתי והשרה האוסטרית יכלה - היא פשוט לא הסכימה בכלל.

לימור לבנת: לא היתה בעיה של תיאום לוחות זמנים.

לימור לבנת: אחרי זה ניגשה לזהירה כמאל חברה במשלחת הישראלית, שלנו, היאם טנוס מחיפה, מפקחת במשרד החינוך, ערבייה נוצרייה; אני צירפתי אותה למשלחת.

לימור לבנת: היא פנתה אליה בערבית ושאלה אותה: למה לא הסכמת?

לימור לבנת: למה לא ענית לשרה שלנו כשהיא פנתה?

לימור לבנת: אז היא מלמלה משהו ולא הסכימה.

לימור לבנת: אחר-הצהריים השרה הפלסטינית עלתה לדוכן לנאום, ותקפה בנאום ארסי את מדינת ישראל.

לימור לבנת: אני לא הייתי שם, כבר לא הייתי בבניין, זה היה הרבה שעות לאחר מכן, אבל סיפרו לי אחר כך.

לימור לבנת: אף אחד לא ניגש אליה ללחוץ את היד מכל המשלחות שהיו שם.

לימור לבנת: הרבה מאוד שרות, מהרבה מאוד מדינות.

לימור לבנת: הנורבגים והאיטלקים, והאוסטרים, וממלטה ניגשו אלי – והמונים – ולחצו לי את היד.

לימור לבנת: לא רציתי לספר את הסיפור הזה פה עכשיו.

לימור לבנת: ממש לא התכוונתי.

לימור לבנת: זה לא בניירות שלי.

לימור לבנת: היו לי כאן המון נתונים והמון דברים לספר על פרויקטים יפים במשרד החינוך, אבל עזבתי אותם.

לימור לבנת: כי אני חושבת שכשאנחנו מדברים על מעמד האשה, יש כל כך הרבה דברים שצריך לעשות אותם ביחד - עזבי את הפוליטיקה כשאת מדברת על זה.

זהבה גלאון: - - -

לימור לבנת: אני פונה ליושבת-ראש הישיבה, לחברות הכנסת, לחברי הכנסת, בנושאים הללו של מעמד האשה, של שוויון הזדמנויות, של שוויון זכויות לנשים, אין לנו מפלגות, אין לנו פוליטיקות, אין לנו דעות מדיניות.

לימור לבנת: יש לנו רק דבר אחד: שיתוף פעולה, עמדה אחידה.

לימור לבנת: ואנחנו משתפים פעולה כל כך טוב במהלך כל השנים הללו.

לימור לבנת: למעשה, שיתוף הפעולה הזה התחיל בכנסת בשנת 1992 בין חברות כנסת מכל המפלגות.

לימור לבנת: פעלנו אז ביחד - גם היום אנחנו פועלות ביחד, גם זהבה גלאון, גם אני וגם אחרות כאן בכנסת, בצורה הטובה ביותר שאפשר להעלות על הדעת, למרות כל המחלוקות הפוליטיות.

לימור לבנת: בואו נמשיך עם זה.

לימור לבנת: זה עוזר, זה עובד, זה מזיז, זה מתסכל הרבה פעמים, כי זה לא זז מספיק מהר, אבל זה בהחלט מקדם את הנושאים.

לימור לבנת: עדיין צריך להמשיך להיאבק, להילחם, וביום הבין-לאומי למעמד האשה צריך לראות גם את חצי הכוס המלאה, גם את חצי הכוס הריקה; לראות בו יום חג, אבל גם יום של מאבק, ולהמשיך למנף את כל המינופים האפשריים כדי להמשיך ולקדם.

לימור לבנת: אני רוצה להגיד לקשת ברקו, יחד עם כל הילדות, עם כל הבנות – אלה שמבינות מה זה שוביניזם ואלה שעוד לא מבינות אבל הן יבינו – היא לא כאן, אבל אם את רואה אותי, קשת, אז אני אומרת לך ולכל הבנות, לכל הילדות, לכולן, אלה שכמוך בגיל עשר וחצי כבר יודעות מה זה שוביניזם ואלה שבגיל עשר וחצי עוד לא יודעות מה זה, אבל ידעו בגיל 11 או 15 או 21 - אני מקווה שלא תהיו חשופות לזה, או כמה שפחות, אבל יש לנו כנראה עוד דרך ארוכה ללכת.

לימור לבנת: נעשה אותה ביחד, ננסה לפלס לכן את הדרך, כדי שכמה שפחות תסבלו מזה.

לימור לבנת: אז אלה שעוד לא חגגו היום – שיהיה חג שמח, ונמשיך ביחד.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לשרה.

גילה פינקלשטיין: מה גברתי השרה מציעה?

גילה פינקלשטיין: להסתפק בדבריה.

לימור לבנת: אני מציעה שאנחנו נמשיך וניאבק ביחד.

לימור לבנת: יש, כמובן, הוועדה לקידום מעמד האשה בראשותה של חברת הכנסת לבני.

לימור לבנת: מה את מציעה, חברת הכנסת לבני?

לימור לבנת: נעביר את זה לוועדה, להמשך דיונים?

אתי לבני: אין מה להעביר לוועדה - - -

לימור לבנת: אין מה להעביר.

לימור לבנת: נסתפק בתשובה.

גילה פינקלשטיין: אין מה להעביר.

גילה פינקלשטיין: אנחנו נסתפק בדבריה של השרה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לשרה.

אתי לבני: צריך להגיד לקשת ברקו, שאי-אפשר ששבע נשים, שבע בנות, תתמודדנה על מקום בוועד הכיתה.

אתי לבני: צריך להתכונן, כמו שאמרת - - -

לימור לבנת: אז אולי, ברשותך, עוד מלה אחת על מה שאמרה חברת הכנסת לבני.

לימור לבנת: אני, כשחזרתי למשרד הבוקר, ביקשתי שיוציאו לי את התקנון של מועצת התלמידים, ואני בודקת עכשיו את האפשרות להכניס לתוך תקנון מועצת התלמידים דרישה לייצוג הולם לבנות.

לימור לבנת: אם כי בכל מועצות התלמידים בשנים האחרונות היה רוב לבנות.

לימור לבנת: אז במקרה הזה, הקונקרטי, שקשת מספרת עליו, לא נבחרו.

לימור לבנת: אבל בכל מועצות התלמידים – אני מדברת על הארצית, כמובן, לא נקודתית בבית-ספר כזה או אחר - היה רוב לבנות.

לימור לבנת: בכל זאת, אנחנו ננסה להכניס סעיף כזה, כי היום זה כך, אולי מחר זה יהיה אחרת, אבל זה כבר נוצר מעצמו, כנראה, אצל הנוער.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לשרה.

גילה פינקלשטיין: השרה הציעה להסתפק בדבריה.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת אתי לבני מסכימה.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון מסכימה.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת עזמי בשארה לא נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת דהאמשה לא נמצא.

גילה פינקלשטיין: [הצעת חוק פ/2884; נספחות.

גילה פינקלשטיין: ]

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצעת חוק כלי הירייה (תיקון – חובת דיווח), התשס"ה-2004, הנמקה מהמקום.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת אתי לבני, בבקשה.

אתי לבני: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, במסגרת הצעות החוק שאנו מעלים ביום האשה הבין-לאומי, זאת הצעת חוק כלי הירייה – הודעת מטפל.

אתי לבני: על-פי נוסח הסעיף הקיים כיום בחוק כלי הירייה, ניתנת זכות להתריע על מסוכנותו של אדם רק לאיש טיפול המטפל בו ישירות.

אתי לבני: הניסיון הרב שהצטבר במרכזים לטיפול ולמניעת אלימות במשפחה מלמד, כי גם מי שמטפלים בבת זוגו או בבני משפחתו של אותו אדם, או בילדיו, עשויים לאבחן מסוכנות גבוהה שלו לעצמו וגם לאחרים.

אתי לבני: הגבלת הודעת המטפל בדבר סיכון הצפוי מהחזקת כלי ירייה בידי אדם רק לאנשי הטיפול שמטפלים באדם המהווה סכנה לסביבתו, מונעת העברה דחופה של מידע חיוני שעשוי להציל חיים, והיו מקרים כאלה.

אתי לבני: המרכזים למניעת אלימות במשפחה נוהגים זה כבר לגבש הערכת מסוכנות על סמך נתונים אשר מתקבלים מבת זוגו של אדם אלים.

אתי לבני: לפיכך מוצע, כי גם בנושא החזקת נשק תתאפשר למטפלים בבני המשפחה להעביר מידע לרשויות לשם מניעת מתן נשק לאדם שיש חשש שיעשה שימוש בנשק זה לפגיעה בעצמו או בסביבתו.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: אני מבקשת את תמיכתם בהצעת החוק.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת אתי לבני.

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – חובת דיווח), התשס"ה-2004.

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – חובת דיווח), התשס"ה-2004, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: בעד הצעת החוק - 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: הצעת החוק עוברת לוועדת הפנים.

אתי לבני: הערה: הצעת החוק כלי הירייה תעבור לוועדה למעמד האשה.

גילה פינקלשטיין: נעביר לוועדת הכנסת, וועדת הכנסת תחליט.

גילה פינקלשטיין: [הצעת חוק פ/2470; נספחות.

גילה פינקלשטיין: ]

גילה פינקלשטיין: הצעת חוק העונשין (תיקון – מניעת ריבוי נישואין), התשס"ד-2004, הנמקה מהמקום.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת רשף חן, בבקשה.

רשף חן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה להתמודד עם תופעה שהולכת ומתרחבת, בעיקר באוכלוסייה הבדואית – התופעה של ריבוי נשים.

רשף חן: המצב הוא, שלפני 20 שנה ליותר מ-18% מהגברים הבדואים היתה יותר מאשה אחת, והיום, אף שלכאורה היינו צריכים להתקדם, המצב הוא שליותר מ-30% מהגברים הבדואים יש יותר מאשה אחת.

רשף חן: כאשר היינו בסיור, הובהר לנו שאחת הסיבות לכך היא, שיש כלים מכלים שונים לנצל פרצות בחוק, שלא ארחיב עליהן עכשיו, כדי לטעון שאומנם אותו אדם חי עם יותר מאשה אחת בבית, אבל הם לא נשואים זה לזו.

רשף חן: הצעת החוק הזאת באה לומר, שכאשר גבר חי ביחסים פוליגמיים עם יותר מאשה אחת, המבחן הוא מבחן המעשה ולא מסמך כזה או אחר, ויש לפתור את הבעיה הזאת ולהתמודד אתה.

רשף חן: יש דעות שונות לגבי האופן הטכני והניסוחי שבו צריך להתמודד עם הנושא.

רשף חן: אני מבהיר כאן, כפי שהתחייבתי כלפי הממשלה, שאני אתאם את הנוסח ואקבל כל הערה ועמדה של הממשלה לגבי הנוסח והאופן שבו נעשה את התיקון הזה.

רשף חן: תודה.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, לרשותך שלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, יש חוק בישראל נגד ביגמיה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע בשביל מה צריך חוק כזה.

ג'מאל זחאלקה: צריך ליישם את החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: השלטונות לא עושים זאת.

ג'מאל זחאלקה: הפתרון הוא לא בחקיקה חדשה, אלא ביישום החקיקה הקיימת.

ג'מאל זחאלקה: זה העניין, נקודה.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

גילה פינקלשטיין: נעבור להצבעה.

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 14 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 5 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – מניעת ריבוי נישואין), התשס"ד-2004, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: הצעת חוק העונשין (תיקון - מניעת ריבוי נישואין), התשס"ד-2004: בעד - 14 חברים, נגד - חמישה חברים.

גילה פינקלשטיין: הצעת החוק עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

גילה פינקלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/73).

גילה פינקלשטיין: ]

גילה פינקלשטיין: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 30) (העלאת הקנס בשל הפרות), התשס"ה-2005, של חברת הכנסת גילה גמליאל - בבקשה.

גילה גמליאל: כבוד היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, הצעת חוק עבודת נשים (העלאת הקנס בשל הפרות) נועדה ליצור מצב של הרתעת מעסיקים מלפגוע בזכות הבסיסית של נשים בהיריון או בחופשת לידה.

גילה גמליאל: מצב זה הפך להיות תופעה, שהיא תופעה בלתי נסבלת במדינת ישראל.

גילה גמליאל: ההיריון הפך בעיני מעסיקים למחלה.

גילה גמליאל: במקום לעודד את האשה ההרה, נוצר מצב שמעסיקים רבים מפטרים נשים בהיריון, והסיבה היחידה היא כי הן בהיריון.

גילה גמליאל: לא מפני שהעובדת אינה עובדת בצורה טובה, לא מפני שהיא פועלת בצורה לא מועילה; הסיבה היא פשוטה – העובדה שהיא בהיריון.

גילה גמליאל: זאת, במקום שהחברה במדינת ישראל תשכיל לעודד את ההיריון ואת הילודה.

גילה גמליאל: מסתבר, כבוד היושבת-ראש, שהעונש הקיים היום בחוק, של קנס בשווי 12,900 שקלים, לא מרתיע מספיק את המעסיקים.

גילה גמליאל: אם אנחנו נעלה את הקנס לשיעור שקיים כיום בכל מה שקשור לפיטורי חיילים במילואים, הדבר הזה אולי - ושוב אני אומרת, אולי, כי תמיד, למרות החוק, המעסיקים מוצאים את כל הדרכים והפרצות על מנת לפטר נשים.

גילה גמליאל: אני מאוד מקווה שעצם הפוטנציאל שיהיה בבית-המשפט לקנוס את אותם מעסיקים בשווי שיהווה גורם מרתיע בסכום כזה, אולי זה מה שימנע את התופעה הזאת.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר, במיוחד ביום האשה הבין-לאומי, שיש חשיבות עליונה לעצם השוויון - שוויון בין המינים, שוויון ההזדמנויות בעבודה, איסור אפליה על רקע מיני ומתן כלים לנשים לממש גם את הזכויות הטבעיות שלהן.

גילה גמליאל: מכאן אני רוצה לקרוא לכל באי הבית לתמוך בהצעת החוק.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת אתי לבני, על כך שהיא זירזה את הצעת החוק בהליך החקיקתי.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את דלית, מנהלת הוועדה, את הלית, היועצת המשפטית, את שדולת הנשים, שהגישה את הצעת החוק, ואת כל ארגוני הנשים.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת גילה גמליאל.

גילה פינקלשטיין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת עסאם מח'ול - הוא לא נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת דני יתום - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת מגלי והבה - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אברהם שוחט - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק הזאת במקומה, אבל צריך לעשות בה תיקונים קלים.

חיים כץ: במקום לקנוס את המעסיק, אולי צריך לקחת את הכסף הזה ולהעביר לאלה שהוא רוצה לפטר, ואולי זה ימנע פיטורים.

חיים כץ: אני חושב שבמערכת יחסי עבודה - ואנחנו נמצאים ביום האשה הבין-לאומי - לצערי נשים מופלות לרעה.

חיים כץ: מנצלים את מצבן המשפחתי, מפטרים אותן כשהן בהיריון.

חיים כץ: אני הגשתי הצעת חוק דומה, אבל הרדמתי אותה בגלל מכסות.

חיים כץ: אני שמח שהעלית את ההצעה, ואני מקווה שהיא תעבור.

חיים כץ: אני אתמוך בה.

חיים כץ: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת לחיים כץ.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו תומכים בהצעת החוק הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו חושבים שזוהי הצעת חוק דחופה ביותר, כי המעבידים צחקו מהחוק הקיים.

ג'מאל זחאלקה: החוק הקיים פשוט לא מרתיע אותם בכלל מלפטר נשים בהיריון.

ג'מאל זחאלקה: זה הפך למכת מדינה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם יש סטטיסטיקות רשמיות, אבל מכל עבר - - -

יוסף יצחק פריצקי: אין ספק שיש, אחרת לא היית אומר את מה שאתה אומר.

יוסף יצחק פריצקי: אם אדוני יודע שזאת מכת מדינה, אולי אדוני יודע כמה יש, מה יש, סטטיסטיקות, אחרת אדוני לא היה אומר את מה שהוא אומר.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מעודכן בסטטיסטיקה האחרונה.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני יודע גם מסביבתי הקרובה, שהדבר הזה מתרבה מאוד, ואני גם קראתי.

ג'מאל זחאלקה: אני מתנצל בפניך על שאני לא מצויד במספרים המדויקים, אבל אני חושב שאין חולקין על זאת.

אתי לבני: אני אעזור לך.

ג'מאל זחאלקה: אני לא חושב שמישהו חולק על מה שאמרתי.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם נעשו מחקרים עם מספרים מדויקים.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני הצלחתי לקרוא השבוע, ואני בכל זאת מסתמך על משהו, לא על הרהורי לבי.

ג'מאל זחאלקה: מכל מה שקראתי השבוע, יש תמימות דעים בקרב הגורמים העוסקים בעניין הזה במשרד התעשייה והמסחר, בארגוני הנשים, ב"נעמת" - כל הארגונים האלה הצביעו על מגמה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: היו לנו דיבורים בשבועיים האחרונים עם עורכי-דין שמטפלים בענייני יחסי עבודה, וגם כן אותה בעיה.

ג'מאל זחאלקה: מנשים רבות שמעתי שפיטרו אותן כשהן היו בהיריון.

ג'מאל זחאלקה: קיבלתי תלונות רבות כאלה, וזה סימן שיש עשן ומאחוריו יש אש.

ג'מאל זחאלקה: לגופו של עניין, החוק הקיים לא מרתיע.

ג'מאל זחאלקה: הקנס הקיים לא מהווה הרתעה למעבידים שלא לפטר נשים כיוון שהן בהיריון.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש להחמיר את העונש בנושא הזה, כך שהוא ירתיע אותם והם יחשבו שלוש פעמים לפני שהם נוקטים צעד כזה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה חוק ראוי.

ג'מאל זחאלקה: אם זה לא ירתיע את המעבידים, צריך להחמיר עוד יותר, עד שהם יירתעו מלפטר נשים בהיריון.

ג'מאל זחאלקה: אין חוק צודק מזה, אחרת נשים יחששו להיות בהיריון.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעה ראויה וחשובה.

עסאם מח'ול: היא מצביעה על מצב הולך ומחמיר ביחסי העבודה בישראל.

עסאם מח'ול: אבל הפגיעה בעובדים וההחמרה במצבם קשות עוד יותר ובוטות יותר ודורסניות יותר כאשר העובדים הן עובדות.

עסאם מח'ול: אני חושב שההידרדרות הזאת מאיימת על דבר מרכזי ועל ערך מרכזי במדינה שרוצה להיות דמוקרטית, במדינה שמתיימרת להיות מדינה שנוהגת על-פי חוקים בשוויון כלפי נשים וגברים וכלפי עובדים ממגזרים שונים וכו'.

עסאם מח'ול: גם החוקים שנגעו ליחסי העבודה וכאילו היו אמורים להגן על צד אחד משני הצדדים של משוואת העבודה, הם חוקים שהגנו יותר על המעביד ופחות על העובד.

עסאם מח'ול: זאת המגמה שהממשלה מובילה באופן כללי ביחסי עבודה, במיוחד בשנים האחרונות, במתקפה חד-כיוונית וחד-סטרית ובפגיעה בזכויות העובדים.

עסאם מח'ול: אני חושב שטוב שההצעה הזאת עולה, כי היא בכיוון ההפוך.

עסאם מח'ול: היא מציעה לציבור ולנו, חברי הכנסת, לראות שיש עוד מסלול בחברה, ושהכלכלה לא יכולה להיות כלכלה של המעבידים בלבד.

עסאם מח'ול: אין כלכלה אם אין עובדים, אין כלכלה אם לא שומרים על זכות העובדים, ובמקרה הזה - העובדות.

עסאם מח'ול: אני חושב שהחשיבות של הצעת החוק הזאת היא בכך שהיא מסמנת את הצורך להרתיע את המעבידים כדי להציל את כבודם ואת זכויותיהם של העובדים, ובמקרה הזה של העובדות, שגם כעובדים הם מופלים, אבל על אחת כמה וכמה כשמדובר בנשים ולא בגברים.

עסאם מח'ול: אני חושב שזאת הצעה ראויה, ואנחנו נתמוך בה.

עסאם מח'ול: אני מברך את חברת הכנסת גמליאל.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי הכנסת, שניים, שני סוגים צריכים להצביע בעד החוק הזה - שוביניסט ופופוליסט.

יוסף יצחק פריצקי: פופוליסט למה?

יוסף יצחק פריצקי: כי זה נשמע נהדר.

יוסף יצחק פריצקי: באמת זה נשמע נפלא, מגינים על האשה בהיריון, לא מפטרים אותה.

יוסף יצחק פריצקי: כמו שצריך.

יוסף יצחק פריצקי: שוביניסט למה?

יוסף יצחק פריצקי: כי החוק הזה וכמותו מבטיחים דבר אחד: שמעביד בר-דעת לא יעסיק נשים בגיל הפוריות.

יוסף יצחק פריצקי: למה לו בעצם?

יוסף יצחק פריצקי: למה שהוא יעשה כדבר הזה?

יוסף יצחק פריצקי: ואני אומר כך, לוקחים אשה בגיל הפוריות, והמעביד כמובן צריך קודם כול לשמור על זכויותיה אם חלילה היא בשמירת היריון, או אם היא בהיריון.

יוסף יצחק פריצקי: חברת הכנסת גמליאל, אני מדבר על מעביד קטן - מי שיש לו מרפאת שיניים, מי שיש לו חנות נעליים, מי שיש לו משרד מהנדסים, מי שיש לו מישהי שהוא צריך לעבודה והיא עובדת, נהדר.

יוסף יצחק פריצקי: אז עכשיו אי-אפשר לפטר אותה כי היא בהיריון.

יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, היא יכולה לא לבוא לעבודה, היא יכולה לעשות הכול, והמעביד לא רשאי לפטר אותה.

יוסף יצחק פריצקי: ניחא, נלך הלאה.

יוסף יצחק פריצקי: אחר כך, כשהיא יולדת, הוא גם צריך לשמור על זכויותיה מכיסו; מכיסו, לא מכיס המימון הציבורי הוא צריך להמשיך ולשמור על זכויותיה.

יוסף יצחק פריצקי: אחר כך, כפי שאת מציעה פה, הוא גם צריך לתת לה אפשרות להיניק על חשבון העבודה.

יוסף יצחק פריצקי: איזו שאלה.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, להקצות לה פינה על חשבונו – עוד פעם, על חשבונו – ולעשות את זה.

יוסף יצחק פריצקי: כל מעביד בר-דעת אומר לעצמו: סליחה, אתם יודעים מה, לא רוצה להעסיק אשה בגיל הפוריות.

יוסף יצחק פריצקי: למה אני צריך את הדבר הזה?

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע שזה חצי אמת.

ג'מאל זחאלקה: הביטוח הלאומי משלם.

יוסף יצחק פריצקי: למה אני צריך את ההוצאות האלה?

יוסף יצחק פריצקי: למה אני צריך את הדברים האלה?

יוסף יצחק פריצקי: קודם כול, ובראש ובראשונה, תפסיקו עם עודף ההגנה הזה, כי עודף ההגנה הזה, מה שהוא יוצר, הוא יוצר קיפוח.

יוסף יצחק פריצקי: אני קורא כאן מתוך אתר NFC סיכום דיון שהיה היום בוועדה למעמד האשה, ומתבררים שני דברים מופלאים: עורכת-הדין רבקה שקד, הממונה על קידום ושילוב נשים בשירות המדינה, מתנגדת להצעת חוק לשעת הנקה במגזר הפרטי מאותה סיבה בדיוק; עורכת-הדין סיגל סודאי, היועצת המשפטית מאיגוד לשכות המסחר, אומרת אותו דבר; וחברת הכנסת משינוי, אראלה גולן, גם כן אומרת אותו דבר.

עסאם מח'ול: מה קורה כשגבר הולך למילואים?

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לך מה קורה כשהולכים למילואים, הביטוח הלאומי משלם.

יוסף יצחק פריצקי: אז לפחות אני יודע, כמעביד, שיש x ימי מילואים, הביטוח הלאומי מחזיר אותם, ובא לציון גואל.

יוסף יצחק פריצקי: מה שאתם עושים כאן בהצעות החוק האלה זה פופוליזם נפלא, זה נשמע נהדר במרכזים, זה תופס כותרות, אבל אתם גורמים לכך, ועכשיו ביודעין, שנשים בגיל הפוריות, לא יעסיקו אותן, משום שאתם נותנים להן עודף הגנה, ומעביד בר-דעת, שעיניו בראשו, לא יעסיק נשים.

יוסף יצחק פריצקי: לכן, מי שאכפת לו מעמד האשה, מי שאכפת לו ורוצה להעסיק נשים, שיפסיק עם ה-over-protection הזה, כי זה בומרנג.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת פריצקי.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, קודם כול משפט אחד לגבי יום האשה הבין-לאומי.

נסים זאב: לא הבנתי למה צריך להיות יום האשה, מה זה, יארצייט?

נסים זאב: יש רק יום אחד לאשה?

נסים זאב: איפה כבודה של האשה?

נסים זאב: רוצים להעלות את הנושא של האשה לכותרות, ובזה אני רואה רק פגיעה בה.

נסים זאב: כבודה של האשה - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב, בשנה שעברה ביום האשה אמרת אותם דברים.

מגלי והבה: הגיע הזמן שתיתן לחברים - - -

חיים כץ: תן לו לדבר.

נסים זאב: למה צריך כל שנה ביום השנה לדבר על האשה?

נסים זאב: אנחנו מדברים על האשה כל יום, בכל שעה, ואני חושב שהצעות החוק בבית הזה בנושא זכויות האשה עולות כמעט בכל שבוע, בנושאים שונים, ולכן אני לא חושב שהכותרת של יום האשה, להביא את זעקת האשה, זה הדבר הנכון.

נסים זאב: אני רואה בזה אפילו פגיעה בכבודה של האשה.

נסים זאב: אתה צריך להסתכל דווקא מתוך דאגתך לכבודה של האשה – אשת חיל, עטרת בעלה.

נסים זאב: הנושא צריך להיות החוק, הקיפוח, אם יש.

נסים זאב: ואני מסכים, למשל, כפי שהסטטיסטיקה מראה, שהאשה מקבלת שכר נמוך ב-23% מהגבר.

נסים זאב: בנושא השוויון, צריך לפעול בחקיקה.

נסים זאב: בדברים אלה אני בהחלט בעד כל מה שקשור בחקיקה.

נסים זאב: אבל, בכל פעם להניף את הדגל הזה?

ג'מאל זחאלקה: אם יעלו את השכר של הנשים, לא יעסיקו נשים.

נסים זאב: אני רוצה לשאול: מה קורה כאשר אשה מפטרת?

נסים זאב: היא המעבידה.

נסים זאב: האם יש עדיין חשד שאולי בגלל ההיריון?

נסים זאב: חבר הכנסת יוסי פריצקי, גם אמרתי בעבר, יש לי עשרות נשים שאני אחראי עליהן בנושא של תעסוקה, וברוך השם, אני לא מקפח את שכרן.

נסים זאב: אף שמשרד החינוך מקפח אותנו, אני נותן להן את כל הזכויות המגיעות להן.

נסים זאב: אני האחרון שחשוד בקיפוח של אשה עובדת.

נסים זאב: אבל, יכול להיות מקרה, ולא אחד, שהפיטורים הם לא בגין ההיריון, אבל המעביד נקלע לסיטואציה כזאת שהאשה בהיריון.

נסים זאב: היא עבדה כמה חודשים, הוא לא מרוצה מעבודתה, אז חובת ההוכחה עליו?

נסים זאב: זו שאלה מאוד קשה, והנושא מאוד בעייתי.

נסים זאב: אין זה בהכרח שכל פיטורים של אשה מעבודתה כשהיא בהיריון נובעים רק מההיריון.

גילה גמליאל: זו החלטה של בית-המשפט.

נסים זאב: ללכת להליך משפטי זה דבר מאוד קשה.

יוסף יצחק פריצקי: צריך לקבל היתר מהשר, וזה בסדר, זה נכון.

נסים זאב: מה קורה כשאשה באה לניסיון לעבודה והיא בהיריון?

נסים זאב: חברת הכנסת גילה גמליאל, אני שואל: מה קורה כשאשה באה לתקופת ניסיון, כמו שגבר בא לתקופת ניסיון, והרבה פעמים זה 12 חודשים, ובמהלך השנה התעברה אותה גברת נכבדה, האם חל עליו אותו הדין?

נסים זאב: הדבר מאוד קשה.

מגלי והבה: הדבר פשוט.

נסים זאב: הדבר לא פשוט.

גילה גמליאל: חבר הכנסת נסים זאב, כמי שרוצה - - -

מגלי והבה: - - -

נסים זאב: די, די.

נסים זאב: תפסיק להשמיץ אותי.

נסים זאב: אני מאוד רציני בהערותי.

נסים זאב: אתה מנסה לעשות מזה תוכנית בידור.

מגלי והבה: אני לא משמיץ.

מגלי והבה: אני מנסה שזכויות הנשים - - -

נסים זאב: אני בעד זכויות האשה הרבה יותר ממך - -

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת מגלי והבה, אתה מדבר עוד מעט.

נסים זאב: - - אמרתי לך שיש לי יותר מ-100 עובדות אצלי, תחת חסותי, ורק נשים.

מגלי והבה: מה זה תחת חסותך?

נסים זאב: יש לי סמינר ויש לי בתי-ספר שאני מחזיק בהם רק נשים, ואני לא אעסיק גברים, מבטיח לך, ולא מתוך כוונה לקפח את הגברים.

גילה פינקלשטיין: בבקשה להמשיך, חבר הכנסת נסים זאב.

גילה גמליאל: נכון להיום הענישה הזאת קיימת בחוק, הקנס המדובר כיום בחוק עומד על 12,900.

נסים זאב: הבנתי.

נסים זאב: הם רוצים להעלות ל-67,000.

נסים זאב: הבנתי.

גילה גמליאל: הרעיון אומר, שבאותן נסיבות שכתובות כבר היום בחוק - - -

נסים זאב: רוצים להעלות את הקנס.

גילה גמליאל: - - - השאלות שאתה שואל רחוקות ממהות החוקים בכלל.

נסים זאב: כשיש לי שאלה על המהות, ואני חושב שהמהות בעייתית, אני לא יכול להעלות גם את העונש כשאני בכלל מסופק אם יש מקום להעניש.

נסים זאב: לכן, זה נושא לשיקול דעת.

נסים זאב: תודה.

גילה גמליאל: אתה מסכים עם פריצקי?

נסים זאב: פריצקי מסכים אתי.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת אתי לבני, בבקשה.

אתי לבני: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לצערי, שני הדוברים הקודמים לא קראו את הצעת החוק.

אתי לבני: על מה מדברת הצעת החוק?

אתי לבני: היא מגדילה את הקנסות שקיימים ממילא מ-12,900 שקלים ל-67,000 שקלים, פשוט להשוות את גובה הקנס לקנסות במקרים אחרים.

אתי לבני: כאשר הקנס הוא 12,900, זה עלבון לחוק, זה עלבון לנושא.

אתי לבני: באו שני חברי הכנסת הנכבדים ומצאו להם בהזדמנות זו, כשדנים בהצעת חוק ספציפית, על ערכים ספציפיים, להגדיל את הקנס, להשוות אותו לקנסות אחרים - ומדברים להם על הגנה על נשים ועל פיטורי עובדות בהיריון ועל סמינרים.

אתי לבני: מה עניין שמיטה להר-סיני?

אתי לבני: מה זה נוגע לעניין?

אתי לבני: כל הכבוד לחבר הכנסת פריצקי, שחושב שהגנת יתר גורמת נזק לנשים, יכול להיות, אפשר להתווכח על הנושא הזה.

אתי לבני: אנחנו מדברים כאן על פיטורי נשים בהיריון.

אתי לבני: זו מכת מדינה.

אתי לבני: שאלת: כמה?

אתי לבני: אני יכולה להגיד לך מה המספרים - הכמויות הן גדולות מאוד, בעיקר בזמני אבטלה.

אתי לבני: רק אוניברסיטת תל-אביב פיטרה בשנתיים האחרונות 39 נשים בסגל הזוטר.

אתי לבני: בהזדמנות החגיגית הזאת הן פוטרו.

יוסף יצחק פריצקי: בהיתר או שלא בהיתר?

אתי לבני: זאת שאלה.

אתי לבני: אבל כשאתה דן בחקיקה אתה לא יכול לנצל את הבמה הזאת לדמגוגיה ריקה ולהסית נגד נשים.

אתי לבני: כנ"ל חבר הכנסת נסים זאב, שלא דיבר לגופה של הצעת החוק.

אתי לבני: תודה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת אתי לבני.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אחריו - חבר הכנסת מגלי והבה.

גילה פינקלשטיין: בבקשה.

נסים זאב: לפחות דיברתי במשקפיים של נשים.

ג'מאל זחאלקה: נשים לא רוצות - - - תפקידה של הכנסת לחוקק חוקים.

ג'מאל זחאלקה: לא חיבה.

נסים זאב: לא דיברתי על חיבה.

נסים זאב: את זה נשאיר לאחמד טיבי.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מקווה שחברת הכנסת לבני, יושבת-ראש הוועדה, תהיה פתוחה לאפשרות של ביקורת ולא תכעס כמו שהיא כעסה עכשיו.

אחמד טיבי: על מנת לתקן עוול, היום ברשת ב' נתנו בשמי תגובה ביקורתית עלייך.

אחמד טיבי: האמת היא שהיא נשלחה מלשכתי על-ידי העוזרת שלי, כיפאח, כי את הרגזת אותה.

אחמד טיבי: אומר לך את האמת, צורת ארגון היום הזה ואי-השתתפות נשים ערביות, והתגובה שכאילו הזמנת נשים ערביות - יש שתי נשים אבל הן יושבות בקהל - קוממה נשים רבות, לרבות העוזרת שלי, ששלחה תגובה, ובטעות גבי גזית, ואני מודה לו, נתן אותה בשמי.

אחמד טיבי: אני אומנם הרווחתי מכך, אבל על מנת להעמיד דברים על דיוקם, לא אני הוא בעל הרעיון.

אחמד טיבי: תראי, מצבן של הנשים הערביות בלאו הכי הוא בכי רע בחברה הערבית, לכן למה לתרום ל-underestimation הזה על-ידי דחיקה לשוליים או ניסיון קוסמטי להביא לידי ישיבתן באולם של נשים ערביות על מנת שיאמרו שערביות הוזמנו לכנס?

אחמד טיבי: יש נשים ערביות מוכשרות ביותר - - -

אתי לבני: שרוצות להשתתף בדיון אם יש שוויון בצה"ל?

אחמד טיבי: לכן אחת מהסיבות לביקורת היתה למה יום אוניברסלי חייב להיות השתתפות נשים בצבא.

אחמד טיבי: יש ערכים אוניברסליים.

אחמד טיבי: אחד מהסעיפים יכול להיות על נשים בצה"ל.

יוסף יצחק פריצקי: אתה צודק.

אחמד טיבי: אחד הסעיפים.

אחמד טיבי: אבל יש שם, נדמה לי, גם נשים בספורט.

אחמד טיבי: את יודעת כמה נשים ערביות ספורטאיות יש?

אתי לבני: נכון.

אחמד טיבי: יש בספורט נשים ערביות.

אחמד טיבי: אגב, גם נשים ערביות יכולות להגיד: אני מתנגדת לגיוס.

אחמד טיבי: יכולה להגיד אשה ערבייה שהיא מתנגדת לגיוס.

אחמד טיבי: אבל גם למנוע ממנה את האפשרות של השתתפות, וגם להעלים אותה בסעיף השני הקיים ביום הזה, נשים בספורט - - -

חיים כץ: גם שחקני כדורגל שלא היו בצבא לא נותנים להם לשחק בנבחרת.

אחמד טיבי: הטענה שלי היא נגד המסגור הזה של יום אוניברסלי בערכים מיליטריסטיים.

אחמד טיבי: יש לי בעיה עם זה.

אחמד טיבי: יש לרבים בעיה עם זה.

גילה גמליאל: - - -

קולט אביטל: חברת הכנסת גמליאל, תוכלי לענות אחר כך.

אחמד טיבי: אתם לא יודעים, מתברר שיש נושאים שהם רגישים מאוד בחברה הישראלית, ואנשים מגיבים עליהם.

אחמד טיבי: אתם לא יודעים איך הוצפה הלשכה שלי בתגובות על ההערה הזאת של גבי גזית על משהו שאנחנו ביקשנו.

אחמד טיבי: כנראה, חברת הכנסת לבני, זה נגע למחשבותיהן בעיקר של נשים רבות.

אחמד טיבי: מקובל לומר בחברה הערבית שהאשה הערבייה מופלית פעמיים: גם משום שהיא ערבייה וגם משום שהיא אשה.

קולט אביטל: חבר הכנסת טיבי, אבקש לסיים.

גילה גמליאל: מה עמדתך לגבי הצעת החוק שלי?

קולט אביטל: אבל זמנו תם.

אחמד טיבי: אני מסכים עם המשפט הנכון שאמר עמיתי חבר הכנסת פריצקי:

אחמד טיבי: מה המסר של מי שמפטר אשה בהיריון?

אחמד טיבי: שרצוי או להעסיק ילדה, וזה בניגוד לחוק, או אשה לא פורייה.

אחמד טיבי: מחשבה מעוותת, מטומטמת, פושעת, על כדאיות כלכלית וכדומה.

אחמד טיבי: לכן, ההצעה שלך ראויה, וכשדברים ראויים אנחנו אומרים אותם, ואני מברך אותך על ההצעה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

קולט אביטל: גברתי, עד כמה שאני יודעת, את לא בזכות דיבור.

אתי לבני: אני רוצה לבקש להגיב.

אתי לבני: אני לא בזכות דיבור.

אתי לבני: אני רוצה לבקש להגיב, כי הוא פנה אלי.

קולט אביטל: בבקשה, גברתי.

אתי לבני: יום האשה הבין-לאומי, כשערכנו אותו היום, היה מורכב משלושה חלקים.

אתי לבני: החלק הראשון היה מיצג שבו הופיעו נשים ב-100 השנים האחרונות, ביניהן היו שתי נשים ערביות.

אתי לבני: בכוונה ביקשנו שתהיינה נשים כחלק מהתקופה של לפני 100 שנה, ביניהן ויולט חורי, שהיתה ראש מועצה, וגברת חג'וג' ואחרות.

אתי לבני: אחר כך היה פאנל שדן בעשר שנים לבג"ץ אליס מילר, ולכן כנראה לא הוזמנו נשים ערביות לנושא הזה.

אתי לבני: הנושא השלישי היה נשים בספורט.

אתי לבני: לא היה אף דובר בנושא הזה.

אתי לבני: אני מתנצלת אם היתה פגיעה בנשים הערביות.

אתי לבני: אני רואה את הנשים הערביות ואת הנשים הישראליות שותפות למאבק לשוויון בכל דבר ועניין.

קולט אביטל: תודה על ההבהרה.

קולט אביטל: חבר הכנסת והבה, בבקשה.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, ראשית, היושבת-ראש של הוועדה למעמד האשה, אני רוצה לברך אותך על ארגון היום הזה, ולברך אותך עוד פעם על ההתנצלות על זה שלא הזמנת - אם זה נבע מתקלה, להבא צריך לוודא שיוזמנו כל הנשים בארץ, וכמובן גם עלינו מוטלת אחריות, גם חבר הכנסת טיבי, שאנחנו נדאג שהנשים תהיינה בכל מקום, אף אם יש תקלה כזאת שנשכחו.

אתי לבני: לא נשכחו.

אתי לבני: הוזמנו כל הארגונים.

אתי לבני: דרך קבע מוזמנים כל הארגונים.

קולט אביטל: חברת הכנסת לבני, זה לא דו-שיח.

קולט אביטל: את אומנם ארגנת את היום, אבל תני לאנשים לדבר.

מגלי והבה: אני רוצה לברך את הנשים על יום האשה הבין-לאומי, ובאמת לברך את הנשים בכנסת, את חברות הכנסת, שעושות אתנו כל הזמן ונלחמות לתקן עוולות ולתקן דברים שמחייבים תיקון בכל התחומים.

מגלי והבה: לגבי הצעת החוק של חברת הכנסת גילה גמליאל: צריך לזכור שאם אין הרתעה בחוק, יש אנשים שמנצלים את המצב הקיים.

מגלי והבה: שמענו פה על המספרים.

מגלי והבה: רק באוניברסיטה אחת פיטרו 60 נשים בגלל הנושא של פוריות, או כניסה להיריון.

מגלי והבה: שמעתי פה עוד התבטאויות מהצד של אנשי דת שאמורים לכבד את האשה ולא להפוך אותה למשועבדת - "תחת חסותי נשים".

מגלי והבה: לשמוע את זה מחבר כנסת ורב בישראל, תחת חסותו - מה זה תחת חסותו?

מגלי והבה: אין תחת חסותו של אף אחד.

מגלי והבה: צריך לראות את הדברים בשוויון, ואני רוצה שנגיע ליום הזה שלא נצטרך לדבר על הנשים שהן אלה שצריך לשפר את מעמדן ולהקנות להן את השוויון, אלא יהיה מובן מאליו שהן מיוצגות כמו הגברים.

מגלי והבה: ראיתי שבהרבה תחומים בחיים באמת הגענו להישגים, אבל זה לא מספיק.

מגלי והבה: אני יכול לספר על הנשים בעדה שלי; דרך אגב, בדרך כלל לא יודעים מספיק על הנושא הזה.

מגלי והבה: אבל גם מבחינת ההלכה וגם מבחינת זכויות האישות של האשה הדרוזית, יש שוויון מלא מאז קום הדת הדרוזית ומאז שהן נשים ובאות לעולם.

מגלי והבה: יש שוויון מלא: שוויון בירושה, שוויון בקבלת ההחלטות, שוויון במעמד האישות.

מגלי והבה: אלה דברים שבדרך כלל לא יודעים.

מגלי והבה: אני שואף שכל הנשים בעולם תגענה לשוויון המגיע להן, וצריך לברך את חברות הכנסת גילה גמליאל ואתי לבני על כל המאמצים שהן עושות למען שוויון הנשים.

מגלי והבה: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו גם מקווים, חבר הכנסת והבה, שנראה להבא גם חברת כנסת דרוזית בכנסת הזאת או בכנסת הבאה.

מגלי והבה: אני מסכים עם כל מלה.

גאלב מג'אדלה: לא במקומך, בנוסף לך.

קולט אביטל: בנוסף, בוודאי.

קולט אביטל: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, ואחריה - חבר הכנסת מרגי.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מרגי איננו.

קולט אביטל: נעבור להצבעה.

גילה פינקלשטיין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שלפנינו באה להגן ביתר שאת על אשה אשר מעסיקה מנסה למנוע ממנה תנאי עבודה המותאמים לצרכיה.

גילה פינקלשטיין: הצעה זו מצטרפת ליוזמות החוק, שאף אני שותפה להן, למניעת פיטורי אשה אשר יצאה לחופשת לידה וגילתה למרבה תדהמתה כי מעסיקה אינו מעוניין להחזיר אותה לעבודה סדירה.

גילה פינקלשטיין: למאבק בתופעות הללו - כל אמצעי חוקי כשר וראוי, ובכלל זה גם הטלת קנסות כבדים על מעשים פוגעניים שכאלה.

גילה פינקלשטיין: בהצעה הזאת אני מוצאת חשיבות רבה, חשיבות מכרעת, משום שהיא מספקת הגנה ומקור לחיזוק שני ערכים שעומדים ביסוד קיומה של מדינת ישראל.

גילה פינקלשטיין: הערך הראשון נוגע למעמד העובד ולזכויותיו.

גילה פינקלשטיין: מעסיקים רבים מחפשים כל העת דרכים שונות להגדיל את הרווחים שלהם על חשבון זכויות העובד וצרכיו.

גילה פינקלשטיין: בשל כך, בתקופות שבהן מצבו של העובד רגיש ושברירי, כדוגמת היריון ולידה, מילואים, מחלה או מצוקה משפחתית, גדל הסיכון של פיטוריו או קיצוץ שעות עבודתו.

גילה פינקלשטיין: דווקא בעיתוי מן הסוג הזה העובד זקוק למשענת ולביטחון כלכלי שמקנה לו מקום עבודה מסודר.

גילה פינקלשטיין: אני מכירה בתרומתה של הצעה זו לבלימת המגמה הבלתי-נסבלת הזאת, בשל היותה מרתיעה ולא משתלמת.

גילה פינקלשטיין: הערך השני שההצעה מחזקת נוגע לערכי המשפחה ועידוד הילודה במדינת ישראל.

גילה פינקלשטיין: ידועה המצוקה הדמוגרפית שבה נתונה החברה הישראלית בהשוואה לקבוצות אתניות אחרות במרחב הים-תיכוני, ועל כן זה נושא רגיש במיוחד.

גילה פינקלשטיין: אין לי ספק שמשפחות רבות בישראל, ובכלל בעולם המערבי, בעת שהן מתלבטות אם להביא ילד נוסף לעולם, הן מצרפות למסכת השיקולים גם את השיקול הכלכלי.

גילה פינקלשטיין: אם מקום העבודה של האשה יהיה מצוי בסכנה במהלך תקופת ההיריון וההתאוששות לאחר הלידה, ברור שהדבר ישפיע בעקיפין ובמישרין על מצב הילודה במדינת ישראל.

גילה פינקלשטיין: עלינו, כחברה, לא רק לדבר על ערכים, אלא גם ליישם אותם בכל תחום, וגם בחקיקה.

גילה פינקלשטיין: אני תומכת בהצעה.

גילה פינקלשטיין: אני מודה לחברת הכנסת גילה גמליאל, ורואה בהצעת החוק הזאת חשיבות לחיזוק חוסנה החברתי של מדינת ישראל.

גילה פינקלשטיין: תודה.

יוסף יצחק פריצקי: הרחם הלאומי - זה מה שגברתי אומרת.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברת הכנסת גמליאל, האם תרצי להגיב או להוסיף משהו?

גילה גמליאל: לעבור להצבעה.

קולט אביטל: חברי הכנסת, אם כך, אנחנו נעבור להצבעה.

קולט אביטל: ההצבעה מתחילה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 7 נגד - 1 נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 30) (העלאת הקנס בשל הפרות), התשס"ה-2005, לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

קולט אביטל: בעד - 7, נגד – 1, אין נמנעים.

קולט אביטל: הצעת החוק עוברת לוועדה למעמד האשה.

קולט אביטל: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

יוסף יצחק פריצקי: לדעתי, זה צריך להיות בוועדת העבודה והרווחה.

קולט אביטל: זה עובר לוועדה לקידום מעמד האשה.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: זה התחיל שם וימשיך שם.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, אפשר להוסיף אותי כנמנע?

קולט אביטל: אתה רוצה להוסיף את עצמך כנמנע?

קולט אביטל: בסדר.

קולט אביטל: יהיה נמנע אחד.

קולט אביטל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/161).

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: הצעת חוק השאלת נכסי תרבות (הגבלת סמכות שיפוט), התשס"ה-2005 - תציג שרת המשפטים.

קולט אביטל: בבקשה.

ציפי לבני: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מטרת הצעת חוק זו להקל על השאלה מחו"ל של יצירות אמנות ונכסי תרבות אחרים על מנת להציגם ברבים בישראל.

ציפי לבני: השאלה כזאת של נכסי תרבות היא נוהג מקובל, והיא נעשית בדרך כלל בהסכם בין המוזיאון המשאיל לבין המוזיאון שיציג את היצירות לתקופה המוסכמת, אך יש שההשאלה נעשית באמצעות הסכם בין מדינות.

ציפי לבני: במרבית המקרים מבקש הגורם המשאיל להבטיח כי זכויותיו בנכס המושאל לא ייפגעו עקב ההשאלה.

ציפי לבני: דבר זה נעשה על-ידי הגבלת סמכות בית-המשפט במדינה המקבלת.

ציפי לבני: כל התביעות מהסוג הזה אמורות להיות נדונות בערכאות שלהן הסמכות לעניין זה עובר להשאלה.

ציפי לבני: בדרך כלל יהיו אלה בתי-המשפט של המדינה שממנה באה ההשאלה, ולא של המדינה המקבלת.

נסים זאב: זה כך היום?

יוסף יצחק פריצקי: לא.

יוסף יצחק פריצקי: בעצם, ההצעה באה להבטיח, שנכסים שנגזלו בעיקר על-ידי הנאצים - -

ציפי לבני: לא.

ציפי לבני: לא.

יוסף יצחק פריצקי: - - לא יהיה אפשר לתבוע אותם.

יוסף יצחק פריצקי: אני אעלה ואדבר.

יוסף יצחק פריצקי: לזה בדיוק זה נועד.

יוסף יצחק פריצקי: בושה וחרפה.

ציפי לבני: לכן קובעת הצעת החוק הסדר המאפשר לשר המשפטים להגביל בצו את סמכות השיפוט של בתי-המשפט בישראל לדון בתביעות הנוגעות לנכס התרבות שהושאל.

ציפי לבני: כדי להגן על עניינם של תובעים אפשריים, ביטול סמכות בית-המשפט בישראל מותנה בכך שקיימת ערכאה חלופית במדינה המשאילה או במקום אחר, שבפניה יכול אותו תובע להביא את תביעתו.

ציפי לבני: מכאן ברור, כי זכויות התובעים לא ייפגעו עקב הגבלת סמכות בית-המשפט, שהרי בלא הגבלה כזאת לא יושאלו היצירות כלל, וממילא ייזקק התובע לערכאה החלופית.

ציפי לבני: נושא זה עלה לאחרונה בעקבות הצעה של ממשלת צרפת להשאיל להצגה בישראל, לטווח ארוך, יצירות אמנות שהיו שייכות ליהודים שנספו בשואה ואשר לא ניתן היה - -

קולט אביטל: בדיוק כך.

ציפי לבני: - - לאתר את בעליהן.

קולט אביטל: כן, אבל הוצע להם להחזיר את זה לקהילה היהודית, והם סירבו.

ציפי לבני: בצרפת פועלת ועדה מיוחדת, ליד משרד ראש הממשלה, אשר תפקידה להשיב יצירות כאלה לבעליהן או ליורשיהם.

ציפי לבני: ועדה זו הביאה להשבת למעלה מ-14,000 יצירות אמנות.

ציפי לבני: נשארו כ-2,000 יצירות אשר לא נמצא למי להשיבן, מהן מוצעות להשאלה בשלב זה 14 יצירות בעלות ערך אמנותי.

ציפי לבני: ההצעה של ממשלת צרפת להשאיל את הנכסים לישראל, יש בה הכרה - לא שאני כל כך מכירה בחשיבותה; היא חשובה אבל לא עד כדי כך - היא מכירה בכך שישראל מייצגת את היהודים, אבל זה היה גם תנאי להשאלה, ובלעדיו לא נוכל לבצע את ההשאלה.

ציפי לבני: לכן אני מבקשת מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

ציפי לבני: זה נכון שכאן אני נכנסת לנעליו של שר המשפטים הקודם, שטיפל בנושא ותמך בו.

יוסף יצחק פריצקי: הוא טיפל בנושא הזה?

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת איוב קרא - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה גפני - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נמצא.

קולט אביטל: חברי הכנסת איתן כבל, עסאם מח'ול ואחמד טיבי - אינם נמצאים.

קולט אביטל: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

קולט אביטל: תרצה לעלות?

מגלי והבה: לא.

מגלי והבה: אני מוותר.

קולט אביטל: אתה מוותר.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חברי הכנסת יוסף פריצקי ונסים זאב.

קולט אביטל: גם אני הייתי רוצה להוסיף משהו, אם מישהו יחליף אותי.

יוסף יצחק פריצקי: אני בטוח שגברתי רוצה להוסיף משהו.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת חיים כץ, תייצג אותי.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא אולי שלא במקומה, ואולי אנחנו צריכים לעמוד ולדרוש שנכסי היהדות או נכסי השואה יחזרו להיות נחלת מדינת ישראל - -

קולט אביטל: או העם היהודי.

חיים כץ: - - או העם היהודי.

יוסף יצחק פריצקי: או יורשיהם של אלה שנספו.

חיים כץ: או יורשיהם של אלה שנספו.

חיים כץ: עם זאת, יש לנו שתי אפשרויות.

חיים כץ: אפשרות אחת היא לא לחוקק חוק שיאפשר להביא את הנכסים האלה לארץ, ואז הם לא יגיעו לפה ולא יראו אותם, לעומת חקיקה שתאפשר לראות אותם.

חיים כץ: הבעיה לא קלה.

חיים כץ: אף שאני מאוד לא שמח עם החוק הזה, אני חושב שיש אפשרות לתבוע את הנכסים האלה בחו"ל.

חיים כץ: אם אנחנו לא נגן, הם לא יגיעו לארץ.

חיים כץ: אז, אם הברירה היא שהם יגיעו ויראו אותם ויראו את הקשר, או שהם לא יגיעו, אני חושב שאולי - לא בלב קל - צריך לחוקק ושיובאו לארץ.

חיים כץ: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: חבל ששרת המשפטים לא פה.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני רוצה לספר סיפור אישי.

יוסף יצחק פריצקי: לפני שנים מספר הביא בית-התפוצות אשר בתל-אביב תערוכה של אמנות יהודית מלבוב.

יוסף יצחק פריצקי: זאת היתה תערוכה יפהפייה של דברי אמנות יהודית.

יוסף יצחק פריצקי: מה מתברר, גברתי היושבת-ראש?

יוסף יצחק פריצקי: התערוכה הזאת נמסרה, במרכאות כפולות ומכופלות, על-ידי אדם, שכמובן הובל בסוף למחנה ההשמדה אושוויץ ונרצח שם, למשמרת בידי המוזיאון בלבוב, שהיה אז בשליטה נאצית, כפי שהיתה אוקראינה.

יוסף יצחק פריצקי: כלומר, נגזל ממנו בעצם.

יוסף יצחק פריצקי: יורשו היחיד שנמצא בישראל הגיש תביעה להשבת הנכסים האלה.

יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, זה דבר שמקובל בעולם.

יוסף יצחק פריצקי: בארצות-הברית יורשים מגישים תביעות להשבת נכסים.

יוסף יצחק פריצקי: הטענה שלו היתה שבמדינת היהודים - לטעמי, אין צודקת ממנה.

יוסף יצחק פריצקי: האיש בא ואמר: הנאצים גזלו לי את הרכוש הזה; אני בא לבית-משפט בישראל שייתן לי סעד וישיב לי אותו.

יוסף יצחק פריצקי: מה שקרה הוא, שבית-המשפט, לצערי הרב, קבע שאין לו סמכות לדון בעניין הזה, החזיר את הנכסים לאוקראינה ושלח אותו להתדיין באוקראינה.

יוסף יצחק פריצקי: אתה יודע משהו, חבר הכנסת כץ, אני לא מאחל לגדול שונאי להתדיין באוקראינה.

יוסף יצחק פריצקי: אני זועזעתי עד עמקי נשמתי כאשר שמעתי את דברי שרת המשפטים, שקודמה בתפקיד, השר לשעבר טומי לפיד, הוא זה שיזם את היוזמה הזאת.

קולט אביטל: זה לא הדבר המוזר היחיד שהוא עשה.

יוסף יצחק פריצקי: זה דבר מדהים.

אחמד טיבי: מי זה?

יוסף יצחק פריצקי: שר המשפטים לשעבר; האיש שאומר שהוא ניצול השואה האחרון בכנסת, האיש שמגן על נכסי השואה.

יוסף יצחק פריצקי: הרי על מה מדובר?

יוסף יצחק פריצקי: יש מוזיאונים וגם גלריות - וגברתי יודעת את זה היטב מתוך היותה יושבת-ראש ועדת החקירה להשבת נכסי נספי השואה - שיש להם רכוש שנבזז, שנחמס, שנגזל, שנגנב על-ידי פושעים נאצים, שלקחו את הרכוש היהודי, ולא רק היהודי, ועשו בו מסחר ומכרו אותו למוזיאונים ולגלריות.

יוסף יצחק פריצקי: בעצם אומרים ככה: בשביל הזכות, הראויה או הלא-ראויה, שהעין תשזוף את התמונות האלה, אנחנו נחסום את האפשרות ללכת לבית-המשפט למי שבא ואומר שהרכוש שלו, כי הוא היורש.

יוסף יצחק פריצקי: אומרים, אנחנו נחסום את הדרך לבית-המשפט, אם מישהו יבוא ויגיד שהרכוש שייך לקהילה.

יוסף יצחק פריצקי: אתם יודעים כמה רכוש יהודי נבזז בקהילות?

יוסף יצחק פריצקי: כמה רימונים, ספרי תורה וכתרים?

יוסף יצחק פריצקי: איך שרת המשפטים, שבאה מהמחנה הלאומי, מהליכוד, מעזה בכלל להביא הצעת חוק כזאת?

יוסף יצחק פריצקי: במדינת ישראל, שהיא מדינתו של העם היהודי, צריך מי שמביא לפה רכוש גנוב לדעת, שהוא יעמוד למשפט.

יוסף יצחק פריצקי: אם לא, שלא יביא אותו.

יוסף יצחק פריצקי: לדעתי, צריך להתנגד לחוק הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מתכוון להתנגד לו במלוא התוקף.

יוסף יצחק פריצקי: אני מקווה שהוא לא יעבור קריאה ראשונה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מצר על כך ששרת המשפטים איננה כאן, כי אני חושב שאם היא היתה שומעת את הדברים, היא היתה מושכת את הצעת החוק, וטוב שהיא תעשה את הדבר הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אסור לאפשר לחוק הזה לעבור.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת נסים זאב, אחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו - אנוכי.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, לא בכדי שאלתי את שרת המשפטים, אם זה חוק שהיא מציעה או שזה חוק שהיה קיים בעבר.

נסים זאב: אני לא הבנתי איך יכול להיות ששרת המשפטים תביא הצעת חוק שתגביל את סמכות בית-המשפט פה.

נסים זאב: הרי על מה מדובר?

נסים זאב: מדובר פה בכלים שנגנבו, שיש להם ערך תרבותי, שהגיעו למדינת ישראל בדרך כזאת או אחרת של השאלה, ומתברר כי אותו כלי אמנות נגנב.

נסים זאב: באים הבעלים פה ואומרים, כיוון שזה הוצג פה במוזיאון ואנחנו ראינו את זה ויודעים שזה שלנו, אנחנו באים לבית-משפט במדינת ישראל ואומרים: אנחנו הנגזלים, הרכוש הזה הוא שלנו.

נסים זאב: מדינת ישראל מפקיעה מעצמה סמכות לדון בנושא של גזל של העם היהודי שנספה בשואה.

נסים זאב: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

נסים זאב: אני לא אאריך, אבל הדבר הוא בלתי הגיוני.

נסים זאב: אני חושב שאולי לא נעשתה בדיקה מעמיקה על-ידי שר המשפטים הקודם.

נסים זאב: יכול להיות שבעקבות מה שאמרה השרה, העניין שהיה בצרפת, ששיראק התנה את העניין בכך שלמדינת ישראל לא תהיה סמכות כזאת, שר המשפטים הקודם בא ואמר שאנחנו חייבים לקבוע פה חוק שהסמכויות האלה לא יישארו בבית-המשפט במדינת ישראל.

נסים זאב: לדעתי, זו החלטה שגויה והכנסת לא תוכל להצביע על כך.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אחריו - חברת הכנסת קולט אביטל.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת קולט אביטל, אני מאוד מופתע מהצעת החוק הזאת.

אחמד טיבי: מה אומרת לנו המדינה?

אחמד טיבי: מה אומרת לנו שרת המשפטים?

אחמד טיבי: שדברי אמנות הנמצאים כאן במוזיאונים, שנשדדו, למשל על-ידי הנאצים, ויש התובעים עליהם בעלות ויכולים להוכיח את הבעלות הזאת, נגזלת מהם הזכות לעמידה בפני בית-המשפט ולתביעת בעלות ואפשרות של הוכחת בעלות, בשל העובדה שהנכס הזה כבר נמצא במוזיאון או כבר נמצא פה.

אחמד טיבי: יש כאן פגיעה שיש בה אלמנט אנטי-מוסרי כמעט בכל דרך אפשרית: גם בפגיעה בזכות העמידה של אזרח באשר הוא אזרח, או אפילו מישהו מחוץ-לארץ שיש לו בעלות על דברי אמנות, וגם במתן כיסוי.

אחמד טיבי: אני לא רוצה להגיד כיסוי אפילו, אני לא רוצה להעלות את זה.

אחמד טיבי: דברים שהנאצים שדדו, גזלו, העבירו ממקום למקום, יכולים בסוף למצוא את דרכם לפה, והיו דברים מעולם.

אחמד טיבי: החוק הזה בא כדי לתת כיסוי ליגלי וחוקי לדבר שהוא אנטי-חוקי.

אחמד טיבי: לכן, אני מתכוון להתנגד.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

קולט אביטל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטערת על כך שהשרה לא נמצאת כאן.

קולט אביטל: יש לי נגיעה ישירה, ולו מעט, לנושא הזה.

קולט אביטל: לפני שנתיים לערך נשלחתי על-ידי ממשלת ישראל אז לוועידה בנושא הספציפי הזה בווילנה - ועידה שנוגעת לרכוש הרוחני.

קולט אביטל: בעוד לגבי כספים ולגבי רכוש פיזי, כמו בתים, הגענו להסדרים עם מדינות, פחות או יותר, בכל מה שקשור לרכוש רוחני לא הגענו, אנחנו, מדינת ישראל והעם היהודי, להסדרים עם אף אחד כמעט.

קולט אביטל: כאשר אני אומרת רכוש רוחני, זה אומר עבודות אמנות, אוספים שלמים שנגזלו מיהודים, בידיעה, על-ידי היטלר, ששלח אנשים כמו הימלר לאסוף את העבודות, תשמישי קדושה וספרי תנ"ך.

קולט אביטל: אלה דברים שנלקחו ונגזלו.

קולט אביטל: באותה ועידה בווילנה אנחנו והארגונים היהודיים באנו, תבענו ואמרנו: מה שניתן להעביר לאותן קהילות יהודיות כיורשות של אותם אנשים שנספו בשואה, אפשר להחזיר לקהילות, ומה שלא - למדינת ישראל.

קולט אביטל: אני מספרת את הסיפור כפי שהיה.

קולט אביטל: אנחנו יודעים שיש 2,000 יצירות, שאנחנו יודעים בדיוק למי הן היו שייכות, שנמצאות ב"לובר".

קולט אביטל: ממשלת צרפת איננה מוכנה להכיר בישות משפטית שנקראת הקהילה היהודית בצרפת.

קולט אביטל: כיוון שממשלת צרפת לא מוכנה להכיר בישות המשפטית הזאת, היא אומרת שהיא לא תחזיר את היצירות; היא תעשה לנו טובה ותיתן למוזיאון ישראל 14 יצירות, ובכך נפטור אותה מכל אשמה ומכל אחריות.

קולט אביטל: אני חושבת שכמדינה אסור לנו לפטור אנשים שגזלו ושדדו מאתנו יצירות אמנות.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היתה בצרפת.

קולט אביטל: נכון, גברתי היתה בצרפת.

קולט אביטל: שירתתי בצרפת ואני מכירה את התמונה הזאת היטב, ולא רק מה"לובר".

קולט אביטל: גברתי שרת המשפטים, החוק הזה יש בו כדי לפטור אנשים שגזלו רכוש של העם היהודי מכל אחריות ומכל אשמה.

קולט אביטל: אני פונה אלייך בכל לשון של בקשה.

קולט אביטל: אינני רוצה לעמוד במבוכה ולהצביע נגד הצעת חוק ממשלתית.

קולט אביטל: אנא, משכי את הצעת החוק ותני לעניין הזה שוב לשקוע ותחשבו על כך מחדש.

קולט אביטל: אני יודעת שהיו דיונים על זה, אני יודעת שמשרד החוץ התנגד לכך.

קולט אביטל: אני מציעה שנדחה את ההצבעה למועד אחר.

קולט אביטל: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל.

גילה פינקלשטיין: ההצבעה תתקיים במועד אחר.

גילה פינקלשטיין: תודה.

יוסף יצחק פריצקי: אם אני מתנגד למשיכה הזאת, האם אפשר לקיים על זה הצבעה?

קולט אביטל: הממשלה רשאית לקבוע שההצבעה תהיה במועד אחר.

קולט אביטל: דוח מחלקת המדינה האמריקנית על מצב זכויות האדם בישראל

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 6284, 6286, 6292, 6293, 6326, 6344 ו-6360 בנושא:

קולט אביטל: דוח מחלקת המדינה האמריקנית על מצב זכויות האדם בישראל.

קולט אביטל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני חושב שלא היינו זקוקים לדוח של מחלקת המדינה בארצות-הברית על הפרת זכויות האדם, והכוונה לאזרחים הערבים בין היתר.

גאלב מג'אדלה: אבל מחלקת המדינה של ארצות-הברית הכינה דוח ועשתה מאמץ רב כדי שיהיה דוח בנושא הפרות זכויות האזרח.

גאלב מג'אדלה: אנחנו יודעים כמה הממשלה בישראל שוקדת לעשות כדי שתדמיתה לא תיפגע במסגרות הבין-לאומיות, אבל מהדוח עולות נקודות רבות שידועות לנו כציבור בישראל, ונדגיש אותן כדי שהדוח הזה יהיה לנגד עיני ממשלת ישראל ואולי היא תיקח את היוזמה ותנסה להתמודד עם הדוח הזה – אם זה לגבי האבטלה הגואה, שהולכת ומעמיקה בקרב אזרחי ישראל הערבים; אם זה חוסר המעש מצדה של הממשלה בתחום צמצום הפערים ברמות השונות; אם זה אפליה שהולכת וגוברת בתקצוב לצורכי דת ולשירותי דת – אנחנו רואים שדווקא שירותי הדת שהמדינה מופקדת עליהם הם, לצערי, בנסיגה, ושירותי הדת שמתנהלים על-ידי עמותות ואגודות למיניהן הפריחה בהם גדולה ורבה, וזאת תעודת עניות למערכת הממלכתית והממשלתית; אם זה באפליה בתקצוב מערכת החינוך, למרות דוח-דברת, שבא להדגיש שהאפליה הולכת ומעמיקה במערכת החינוך, גם בתכנים וגם בתקצוב וגם בתשתיות וגם במבנים - הדוח הולך ומגדיל והולך ומעמיק בתחומים שונים של החיים, ואפילו מתרחב לתחומים של תת-ייצוג במערכות השונות, לאורך כל המסגרות במדינה.

גאלב מג'אדלה: לא מצאתי בדוח אפילו נקודת אור אחת, ואני רוצה להזכיר לכם שהוא של מחלקת המדינה של ארצות-הברית, לא של עמותת זכויות האזרח בישראל או איזו עמותה שמזוהה עם השמאל הישראלי או עמותה שמופקדים עליה אנשי מקצוע ערבים.

גאלב מג'אדלה: בעניין האפליה הם כמובן נוגעים בתחומים שונים, כמו שדות התעופה וכמו מעברים במקומות שונים.

גאלב מג'אדלה: אני לא מדבר על הנקודות ועל התחומים שמתייחסים לציבור הפלסטיני בשטחים הכבושים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, עיינתי בדוח של מחלקת המדינה האמריקנית בנושא זכויות האדם בישראל.

עזמי בשארה: זה לא הדבר הכי חריף שנכתב.

עזמי בשארה: Human Rights Watch היתה יותר חריפה, וכמובן "אמנסטי".

עזמי בשארה: אני זוכר את הדיון האחרון שלנו.

עזמי בשארה: הם מתרכזים גם בדברים הנוגעים למחסור במיטות בבתי-סוהר, למשל, ובטיפול לא נאות באסירים, גם בעובדים זרים בישראל.

עזמי בשארה: כלומר, ברור שהם לא רואים בישראל אחד המקומות הנאורים מבחינת ההתייחסות לבני-אדם, לרבות אסירים.

עזמי בשארה: אני חושב שחלק מהדברים שהם אומרים הם חשובים.

עזמי בשארה: אגב, הם מדברים גם על חופש ביטוי בישראל, על הסרת החסינות שלי - גם היא מוזכרת בדוח, ועוד כמה דברים שחגגו בכנסת הזאת בזמן חופש ביטוי, כלומר הסרת חסינות בעניין חופש ביטוי, חופש דיבור.

גאלב מג'אדלה: את זה השארתי לך.

עזמי בשארה: זה בסדר.

עזמי בשארה: יש כמה דברים הנוגעים לשאלה כמה ישראל דמוקרטית.

עזמי בשארה: שמעתי אתמול השתחצנות.

עזמי בשארה: ראיתי היום הפגנה של מיליון בני-אדם בעד הכיבוש הסורי.

קולט אביטל: הם ארגנו את זה לא רע.

עזמי בשארה: כיבוש מוזר ביותר, שאנשים מפגינים במיליונים.

עזמי בשארה: מיליון וחצי מפגינים, ולא סטירת לחי אחת.

עזמי בשארה: תארו לעצמכם מיליון וחצי אנשים מפגינים בתל-אביב, ומולם כמה אלפי מתנגדים להם בכיכר ליד, כמה מאות מטרים.

עזמי בשארה: אפילו לא סטירת לחי אחת, לא מכה אחת, לא גז מדמיע, לא אלות, לא יריות.

עזמי בשארה: שום דבר.

עזמי בשארה: גם ההפגנות שנמשכו שבועיים, וגם ההפגנה היום של כמה אנשים.

עזמי בשארה: בישראל יש השתחצנות, לדעתי פרימיטיבית אפילו, של כמה אנשים.

מגלי והבה: לא הזמינו אותך להשתתף היום, חבר הכנסת עזמי בשארה?

עזמי בשארה: יש כמה אנשים שמשתחצנים והם גמדים.

עזמי בשארה: גברתי, אני פונה אלייך, אני פונה לכל אחד פה בכנסת.

עזמי בשארה: היה לי כבוד אם היו מזמינים אותי לדבר במקום כזה, עם כל כך הרבה אנשים נאורים ודמוקרטים, שמפגינים בצורה נאורה ודמוקרטית ובצורה מאוד שקטה, בלי מכות, ולא שורפים בתים של אף אחד ולא מרביצים, אלא בצורה הכי דמוקרטית שיש.

עזמי בשארה: מכל העדות, אגב, באותה כיכר.

עזמי בשארה: לדעתי, זה דבר שהוא מאוד נאור, מאוד מפותח, ולדעתי הוא חסר פה בתרבות הפוליטית הישראלית, לרבות בוויכוח בתוך הפרלמנט, בצורה שמתווכחים בתוך הפרלמנט.

עזמי בשארה: אף אחד לא האשים את השני בבגידה וכו'.

מגלי והבה: מדברים בשתי שפות שונות, חבר הכנסת בשארה, תפסיק להיות צבוע.

עזמי בשארה: אני רוצה להגיד לך, גברתי היושבת-ראש, שכאשר יש אנשים מרוגזים, אני מבסוט.

מגלי והבה: אף אחד לא מרוגז.

עזמי בשארה: יש כמה אנשים, שכאשר הם מרוגזים או מעוצבנים, אני מבסוט.

עזמי בשארה: כאשר יש אנשים פה בכנסת בצד אחד של הבית מבסוטים, אני אתם.

עזמי בשארה: אבל יש חלק מהאנשים שכמה שהם יותר מעוצבנים, אני שקט יותר ורגוע.

עזמי בשארה: אני עושה כנראה את הדבר הנכון והעניינים הולכים בכיוון הנכון.

עזמי בשארה: הדוח של מחלקת המדינה, כפי שאמר חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, הוא לא דוח של עמותה, אפילו לא של האגודה לזכויות האזרח.

עזמי בשארה: זה דוח של המדינה שעליה מדינת ישראל מסתמכת מבחינת העומק האסטרטגי המדיני, וגם מבחינת התמיכה הביטחונית וגם מבחינה כלכלית.

עזמי בשארה: יש אנשים שיגידו שהאמריקנים לא יטיפו, יש להם גוואנטנמו; אתמול ירו בשיירה עם העיתונאית האיטלקייה וכו'.

עזמי בשארה: גם עליהם מחלקת המדינה תדבר, וגם עליהם תהיה ביקורת בחברה האמריקנית.

עזמי בשארה: יש תנועות לזכויות אדם בחברה האמריקנית, שאני מציע שלא לזלזל בהן.

עזמי בשארה: מדינית-פוליטית, גברתי, אני נגד המדיניות האמריקנית ונגד הפוליטיקה האמריקנית, אבל אני מציע שלא לזלזל - גם כשאני בצד השני של המתרס - במסורת הליברלית של זכויות האדם בחברה האמריקנית.

עזמי בשארה: אני מציע שדבר כזה יילקח ברצינות כאשר הוא בא מארצות-הברית.

עזמי בשארה: אני מודה לך מאוד.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

קולט אביטל: אחריה - חבר הכנסת אחמד טיבי.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, שוב ושוב, ולא בפעם הראשונה, מדינת ישראל קיבלה גושפנקה רשמית לכך שהיא מפירה זכויות אדם.

קולט אביטל: כל שנה.

זהבה גלאון: כל שנה מחדש.

זהבה גלאון: התמרור הזה לא מאותת לאף אחד, בשום מקום, בשום שלב, בשום תחום.

זהבה גלאון: שוב ושוב אותם תחומים, שוב ושוב אותם נושאים.

זהבה גלאון: מפירים זכויות אדם של פלסטינים בשטחים, עוצרים במעצרים מינהליים אלפי אנשים בלא שמגישים נגדם כתב אישום, מפירים את זכויותיהם הבסיסיות של ילדים אזרחי ישראל הערבים בכך שהמדינה עדיין מפלה בצורה ממוסדת ומבנית ילדים ערבים לעומת ילדים יהודים.

זהבה גלאון: אז אני שואלת: עד לאן נוליך את החרפה?

זהבה גלאון: איך אחרי 50 שנה שבהן היתה כאן אפליה מובנית ומכוונת נגד אזרחי ישראל הערבים, הדבר הזה נמשך ובא לידי ביטוי בעיקר בהקצאות שניתנות לילדים ערבים לעומת ההקצאות שניתנות לילדים יהודים?

זהבה גלאון: אנחנו חיים באותה מדינה, ואזרח ערבי ישראלי הוא אזרח ישראלי בדיוק כמו אזרח יהודי ישראלי.

זהבה גלאון: אני לא מבינה למה עדיין צריכה להיות אפליה, למה לא משרשים את האפליה הזאת ולמה אנחנו צריכים לקבל את הציונים המחפירים האלה.

זהבה גלאון: הדבר האחרון, גברתי, בעיני זו חרפה וזה כתם על החברה הישראלית שבתחומה מתקיים ציד אדם; אין דרך אחרת להגדיר את זה.

זהבה גלאון: הרדיפה של מינהלת ההגירה ומשטרת ישראל אחרי העובדים הזרים, האופן הברוטלי שבו תופסים אותם, מכים אותם, מגרשים אותם, כולאים אותם במתקני משמורת - מדובר בציד אדם.

זהבה גלאון: איזו מדינה אנחנו רוצים להיות?

זהבה גלאון: איך נוכל להמשיך ולהסתכל על עצמנו במראה ולומר לעצמנו - אנחנו כל כך אוהבים להתגאות שאנחנו מדינה נאורה, דמוקרטית, מתוקנת.

זהבה גלאון: אני אומרת לך, גברתי, אנחנו לא.

זהבה גלאון: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת אמנון כהן.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, בוויכוח ובמשא-ומתן שהתנהל בין יושב-ראש תנועת ש"ס לבין שר האוצר של מדינת ישראל, לשעבר ראש הממשלה בנימין נתניהו, על קצבאות הילדים, אמר לו בנימין נתניהו, שהוא לא יכול להחזיר את קצבאות הילדים למה שהיה ולבטל את הקיצוץ, כי זה יעזור לערבים.

אחמד טיבי: תארו לעצמכם, גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, שהדברים האלה היו נאמרים על-ידי שר אוסטרי נגד משפחות יהודיות.

אחמד טיבי: מה היה קורה לאותו שר?

אחמד טיבי: כמה זמן הוא היה מחזיק בתפקיד?

אחמד טיבי: כמה זמן היה לוקח עד שהיתה יוצאת תגובה מדאונינג 10?

אחמד טיבי: כמה זמן היה לוקח עד שדובר הבית הלבן היה רץ בלי שאף אחד ישאל אותו כדי להגיב?

אחמד טיבי: והדברים האלה כאן בארץ עוברים כלאחר יד.

אחמד טיבי: דרך אגב, פעם הגזענות ותופעות של גזענות ואפליה היו גורמות לאי-נחת בחברה הישראלית, גם בתקשורת, אבל מאז שגזענים הפכו להיות "מיינסטרים", הם הפכו להיות חברי ממשלה, הפכו להיות שרים.

אמנון כהן: מי אלה?

אחמד טיבי: יש בממשלת ישראל שרים שמוציאים שם רע לגזענים באירופה, כי בישראל תופעת האנטי-ערביות לא נתפסת כגזענות.

אחמד טיבי: היא נתפסת כאיזה צורך ביטחוני קיומי של הגנה על הבית, על החיים.

אחמד טיבי: מתי יש כותרות גדולות על תופעות גזעניות?

אחמד טיבי: אם למשל בבית-ספר משותף בתל-אביב יש תופעות נגד ספרדים, תופעות נגד אתיופים.

אחמד טיבי: זה נקרא בישראל גזענות, אבל זה עדיין לא מי יודע מה.

אחמד טיבי: לזה התייחס דוח הסטייט-דפרטמנט.

אחמד טיבי: כאשר שנה אחר שנה, שנה אחר שנה, הדוח הזה מציין את האי-שוויון המובהק, הבולט, האפליה על רקע אתני, של מיליון אזרחים של מדינת ישראל, לצד פגיעה בעובדים זרים, שלא לדבר על הדיכוי הברוטלי בשטחים הכבושים, זה הזיז למישהו?

אחמד טיבי: איך עבר הדוח הזה בישראל?

אחמד טיבי: שום דבר.

אחמד טיבי: רוח.

אחמד טיבי: ללא תגובה.

אחמד טיבי: זו הוכחה עקיפה או אפילו ישירה לעובדה, שאפליה על רקע גזעי נגד הציבור הערבי באשר הוא ערבי במדינת ישראל היא דבר של מה בכך, דבר שלא נתפס כגזענות.

אחמד טיבי: כאשר חברה משתמשת במנגנון הגנה, לקוי אומנם, של הגנה עצמית – מתח ביטחוני, תקופת משבר – כדי לתרץ תופעות גזעניות ומדיניות גזענית - שדרך אגב, היא לא תולדה של ממשלת אריאל שרון, היא היתה קיימת בממשלות קודמות והועמקה בממשלה הזאת, והביטויים של חלק מהשרים, מקוממים ככל שיהיו, גברתי היושבת-ראש, לא זכו לתגובה והגזענים בחברה הישראלית לא מנודים, כי הם רבים מדי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מחלקת המדינה האמריקנית מפרסמת דוח בנוגע למצב זכויות האדם בעולם מדי שנה.

אמנון כהן: בדוח זה בודקת המחלקה מדינה אחר מדינה, ומקומה של ישראל אינו נפקד מהדוח.

אמנון כהן: עם זאת, הפרק על ישראל מצומצם באופן יחסי למדינות אחרות, והדבר אומר דורשני.

אמנון כהן: למרות הביקורת שהשמיע הדוח על הפעולות הישראליות, מציינת מחלקת המדינה במפורש, כי יש להביא בחשבון את ההקשרים המיוחדים החלים על מדינת ישראל.

אמנון כהן: הדוח עצמו מפרט, כי בשנת 2003 לבדה נרצחו על-ידי הטרור הפלסטיני 213 ישראלים ונפצעו עוד כ-900 איש ואשה, זקנים וילדים.

אמנון כהן: מחלקת המדינה מציינת, כי כוחות הביטחון של ישראל מנעו מדי יום ביומו פיגועי טרור אפשריים נוספים נגד יעדים ישראליים.

אמנון כהן: ברור כי לולא פעילות חשובה זו של צבא-הגנה לישראל היו נהרגים ונפצעים ישראלים רבים נוספים.

אמנון כהן: כיום מבינות כל מדינות העולם, כי המלחמה בטרור קשה ומסובכת.

אמנון כהן: בזמנים אלה מתחילה ארצות-הברית להתמודד בעצמה עם סוגיות שעמן מתמודדת מדינת ישראל עשרות שנים.

אמנון כהן: האמריקנים מקימים מחסומים ועוצרים חשודים בעירק לא פחות ואפילו יותר מאשר הישראלים - -

קולט אביטל: וזה מצדיק?

אמנון כהן: אני אסיים ותראי.

אמנון כהן: - - ומדיניות זו נושאת פרי.

אמנון כהן: את הטרור ניתן להביס רק על-ידי מלחמה עקבית, עיקשת ובלתי מתפשרת.

אמנון כהן: מלחמה זו מנוהלת על-ידי הצבא הישראלי בתנאים קשים ובהגבלות קשות.

אמנון כהן: הצבא הישראלי הוא הצבא המוסרי ביותר בעולם, העומד מול התנאים הקשים ביותר בעולם.

אמנון כהן: מחלקת המדינה האמריקנית נוכחת בזה יותר ויותר נוכח המעורבות האמריקנית בעירק.

אמנון כהן: אני בטוח כי עובדה זו תמצא את ביטויה בדוח המחלקה בשנה הבאה.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ארגוני הטרור שמו לעצמם מטרה להשמידנו ולגרשנו מארצנו.

אמנון כהן: אשר על כן, מדינת ישראל חייבת לעשות כל מאמץ למען ביטחונה וביטחון אזרחיה, בבחינת אם אין אני לי מי לי.

אמנון כהן: לכן, התשובה האמיתית היום אמורה להיות חד-משמעית: להשיב מלחמה שערה, לפגוע בארגוני טרור עד חורמה, ואין לנו להתרגש יתר על המידה מדוח זה או אחר, בבחינת מה יאמרו הגויים, כי עתידנו בראש ובראשונה בידינו הוא.

אמנון כהן: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - איננו נמצא.

קולט אביטל: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה, ולאחר מכן תשיב השרה.

גילה פינקלשטיין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בתחילת השבוע שעבר פרסמה מחלקת המדינה האמריקנית דוח על מצב זכויות האדם בעולם בשנת 2004.

גילה פינקלשטיין: מניסיון העבר, אין לצפות שהדוח יפסח על מדינת ישראל או יפזר שבחים על התנהלותה.

גילה פינקלשטיין: הדוח מותח ביקורת על ישראל, על אופן טיפולה בכמה סוגיות חברתיות, אשר נתונות בוויכוח ציבורי בחברה הישראלית.

גילה פינקלשטיין: על-פי הדוח, ישראל פוגעת בזכויות האדם בשני תחומים עיקריים: בתחום ההגירה, במאבקה נגד תופעת העובדים הזרים, ובתחום הטיפול בעצירים ואסירים במתקני הכליאה והמעצר.

גילה פינקלשטיין: בנושא ההגירה, להערכת הדוח ישראל מפעילה מדיניות ברוטלית במעצרם ובגירושם של העובדים הזרים, תוך כדי הפרה של זכויות אדם.

גילה פינקלשטיין: עוד מציינת מחלקת המדינה האמריקנית, שלעתים עוברים ארבעה ימים לפני שעובד זר מובא בפני שופט לדיון משפטי ראשון.

גילה פינקלשטיין: הדוח מאשים את משטרת ההגירה, שהיא מבצעת מעצרים וגירושים של עובדים זרים על מנת לעמוד במכסות גירוש שנקבעו מראש.

גילה פינקלשטיין: לא רק בעניינים הנוגעים למרקם החברתי בישראל מתערב הדוח; גם בנושאים שיש להם זיקה והשפעה ישירה על ביטחונה של ישראל לא חוסך הדוח את הביקורת: 500 אסירים פליליים וביטחוניים ישנו על הרצפה בגלל מחסור במיטות במתקן החקירות במגרש-הרוסים, "התנאים נותרו אכזריים", כלשון הדוח, ועצירים פלסטינים חדשים נדרשים לעבור בדיקות רפואיות לבדיקת מסוגלות לעמוד בחקירות.

גילה פינקלשטיין: איני מתנגדת למושגים זכויות אדם וזכויות אזרח, אולם להבנתי הם אינם מושגים מנותקים, וערכם ואיכותם בהחלט נמדדים במסכת שיקולים רחבה, בין השאר גם על רקע חובות האזרח - חובות בצד זכויות.

גילה פינקלשטיין: אגב, לא רק במישור הזה קיים העיקרון של זכויות לצד חובות.

גילה פינקלשטיין: גם בתחום הבית-ספרי לא ייתכנו זכויות תלמיד בלי שיעמדו בצדן חובות התלמיד.

גילה פינקלשטיין: מדינת ישראל, כמדינה דמוקרטית ומוסרית, הקימה לעצמה מנגנוני ביקורת ופיקוח בדמות רשויות הצדק והמשפט, והיא מכפיפה את עצמה לפסיקותיהן.

גילה פינקלשטיין: כך עשתה פעמים רבות, למשל, כאשר אסר בג"ץ, ביוני 2003, לאלץ אסירים לישון על הרצפה, וקבע שחובה לספק מיטה לכל עציר.

גילה פינקלשטיין: בעקבות פסיקה זו הורה השר לביטחון הפנים דאז, שכל עציר יקבל מיטה, התעמלות בשטח פתוח, ביקורים, שיחות בטלפון ושהייה במתקנים פחות צפופים.

גילה פינקלשטיין: החוק הישראלי מקנה לעצירים את הזכות לחיות בתנאים שלא יפגעו בבריאותם ולא יפגעו בכבודם.

גילה פינקלשטיין: מתקני המשטרה ומחנות כליאה של הצבא עומדים בסטנדרטים בין-לאומיים מחמירים, וישראל דואגת כל העת לשמור על יחס נאות ומוסרי לעצירים ולאסירים הכלואים בהם.

גילה פינקלשטיין: הדברים נכונים גם בכל הנוגע לעצירים פלסטינים, וגם לעובדים זרים, שנכלאים ומוחזרים לארצותיהם.

גילה פינקלשטיין: למדינת ישראל שמורה הזכות להגן על ביטחונה וחוסנה החברתי, וכל פעולותיה בעניין זה הן חוקיות גם בסטנדרטים הבין-לאומיים.

גילה פינקלשטיין: כל גורם ביקורתי חייב לבחון זכויות בצד חובות.

גילה פינקלשטיין: לסיום, אני רוצה להפנות את מחלקת המדינה האמריקנית לדברי רבי טרפון, גדול אמוראי התלמוד, שנאמר: "אם אמר לך: טול קיסם מבין שיניך, אמור לו: טול קורה מבין עיניך".

גילה פינקלשטיין: קודם שארצות-הברית באה לדרוש מישראל לכונן את ענייניה הפנימיים על אדני הצדק והיושר האנושי, מוטב שתפעל קודם כול למיגור תופעות אנטי-הומניסטיות בתחומי שיפוטה, הן בארצות-הברית והן במזרח התיכון.

גילה פינקלשטיין: האם בעירק ובאפגניסטן לא הופעל כוח מוגזם?

גילה פינקלשטיין: האם לא קיפחו את חייהם שם עשרות אלפי אזרחים תמימים - -

קולט אביטל: אז מה?

קולט אביטל: זה מצדיק אותנו?

גילה פינקלשטיין: - - מאש הטנקים והמטוסים האמריקניים?

גילה פינקלשטיין: מה בעניין תופעת ההתעללות באסירים עירקים?

גילה פינקלשטיין: מדינת ישראל לא זקוקה לביקורת של ארצות-הברית בנושא זכויות האדם, וכמי שמזדהה עם מצבה, היא מחויבת להכיר גם בפעולות ביטחוניות כלגיטימיות וחיוניות.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

אברהם-בייגה שוחט: הכנסת את בוש לפניקה, אל תשאלי.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: שרת המשפטים, בבקשה.

ציפי לבני: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שאין לי עניין להתעמת מול מחלקת המדינה האמריקנית על כל סעיף וסעיף בדוח.

ציפי לבני: אני בעיקר חושבת שנושא זכויות האדם ושוויון לאזרחי המדינה הוא ודאי עניין של מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית, וגם השילוב - ערכיה כמדינה יהודית ודמוקרטית, מחייב אותנו לנהוג על-פי אותם כללים, שהם כללים של בני-אנוש, כללים הומניים, והם בוודאי מחייבים אותנו גם כממשלה.

ציפי לבני: אשר להתייחסות להמלצות דוח ועדת-אור, כאן ייאמר שבמהלך 50 שנות קיומנו אכן ממשלות ישראל לדורותיהן לא תמיד שמרו על אותה שוויוניות נדרשת.

ציפי לבני: אבל דווקא בנושא הזה, בעקבות, לצערנו, אירועי אוקטובר 2000, כונסה ועדת-לפיד, בראשות שר המשפטים הקודם, הגישה גם מסקנות, גם המלצות, והן נמצאות בשלבים שונים של יישום.

ציפי לבני: בחלק מהמקרים מחלקת המדינה מתייחסת גם לנושאים שהם בסמכותו הבלעדית של בית-משפט, כמו התייחסות לזיכוי של שוטר מג"ב שנאשם בהריגת בדואי על בסיס של הגנה עצמית, כך גם בבג"צים שעוסקים בשאלת מדיניות הקרקעות של מדינת ישראל, בנושאים שעוסקים באוכלוסייה הבדואית בנגב.

ציפי לבני: אנחנו מדברים באי-שוויון לכאורה ביחס למספר האזרחים הערבים המועסקים בשירות המדינה - לא לכאורה, הנתונים ראויים לתיקון.

ציפי לבני: ממשלת ישראל קיבלה כמה החלטות.

ציפי לבני: קיימת ועדת שרים לענייני המגזר הלא-יהודי, שבראשה עומד ראש הממשלה, זאת ועדת השרים היחידה - למעט הקבינט הביטחוני - שראש הממשלה עומד בראשה.

ציפי לבני: עדיין יש לנו דרך ארוכה ללכת, אבל נדמה לי שממשלות ישראל בשנים האחרונות גם מודעות לנושא, גם מבקשות לתקן אותו וגם מקציבות לכך תקציבים ראויים.

ציפי לבני: אשר להתייחסות לפעולותיהן של ממשלות ישראל ביהודה, שומרון וחבל-עזה, גם כאן יש בחלק מהמקרים לפחות או אי-דיוקים או דברים שממילא ממשלת ישראל נזקקה להם בעצמה.

ציפי לבני: נושא הריסות הבתים – כידוע, קיימת החלטה אחרת; הנושא של כניסת צה"ל למרכזי אוכלוסייה.

ציפי לבני: צריך לזכור שאנחנו נמצאים - אני מקווה ככה לפחות - בעידן חדש.

ציפי לבני: גם צה"ל ציין בתגובתו, אפרופו השימוש במגינים אנושיים, שממילא חל איסור על הצבא לעשות את זה.

ציפי לבני: אני רוצה בעיקר לקוות, שמאחר שבסופו של יום ההומניות של מדינת ישראל במקומות האלה היא עד גבול הביטחון שלה, ולא תמיד אנחנו יכולים ליישב את שני הדברים - העובדה שהטרוריסטים מצויים וחיים בתוך אוכלוסייה אזרחית, בהרבה מאוד מקרים לא מאפשרת למדינת ישראל לחכות עד שאותו טרוריסט יגיע לבתי הילדים שלה, והיא מחויבת, במסגרת חובתה כלפי אזרחיה כולם, לפעול גם בתוך אוכלוסייה אזרחית, דבר שלעתים גורם גם לאבדות.

ציפי לבני: זאת התשובה.

ציפי לבני: לדעתי - לוועדה או להסיר.

קולט אביטל: האם אתם מוכנים להסתפק בתשובת השרה?

אחמד טיבי: דיון במליאה.

ציפי לבני: אם זה המצב, אציע ועדה.

קולט אביטל: הצעה אחרת.

קולט אביטל: חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו - חבר הכנסת מגלי והבה.

איתן כבל: גברתי היושבת בראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אני לא מציע לחברים שלנו, גם בממשלה וגם בכנסת, להתעלם ולחלוק מחמאות לממשלת ארצות-הברית.

איתן כבל: אני מציע שנעסוק בדוח, נתייחס אליו בשיא הרצינות, כי בסוף מדובר במדינה שלנו.

איתן כבל: אנחנו הרי גם לא יכולים להתעלם, לא רק מהאלימות החוצה, אלא מהאלימות פנימה בחברה הישראלית, שהולכת ומתגברת.

איתן כבל: ואני מציע שתיעשה בדיקה.

איתן כבל: אני לא בטוח שאין קשר בין שני הדברים.

איתן כבל: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו - חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש - - -

קולט אביטל: גברתי השרה.

מגלי והבה: הנושא של זכויות אדם הוא בנפשנו, וכולנו מחויבים שלא לפגוע בזכויות אדם, מכל המינים ומכל הסוגים.

מגלי והבה: אני רוצה להתייחס לצבועים, כמו חבר הכנסת עזמי בשארה, שיצא החוצה.

מגלי והבה: הוא מדבר על פגיעה בזכויות אדם.

מגלי והבה: אני רוצה לצטט מה הוא אמר ביום שישי על חיילים וקצינים דרוזים ובני מיעוטים שמשרתים בצבא.

מגלי והבה: הוא אמר: כל מי שמשרתים בצה"ל אין להם תרבות ואין להם מוסר, ושירותם הצבאי הביא אותם לשפלות תת-תרבותית ומוסרית.

מגלי והבה: אני מחזיק את הציטוט של דברי עזמי בשארה.

מגלי והבה: אני רוצה להגיד לעזמי בשארה: מי שאין לו תרבות ומוסר זה חבר כנסת שמקבל לסיעה שלו 240,000 ש"ח כל חודש ממשלם המסים הישראלי, והולך לבזבז אותם על השמצות נגד מיעוטים, ופוגע בזכויות שלהם.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: קודם כול, אני רוצה לומר למחלקת המדינה האמריקנית: טול קורה מבין עיניך.

נסים זאב: ראי מה נעשה בעירק.

נסים זאב: אני חושב שהם צריכים לבקר את עצמם קודם כול.

נסים זאב: ואם היו עושים כבר בדיקה מעמיקה, וכל כך אכפת להם מזכויות האדם במדינת ישראל, היו צריכים קודם כול להתחיל מהחרדים שמקופחים במדינה הזאת, והיו מוצאים הרבה יותר קיפוח מאשר של הערבים.

נסים זאב: ותפסיקו אתם, הערבים, כל כך הרבה לבכות, כי תסתכלו מה שקורה: כל פלסטיני עושה את הכול, אפילו מביא תעודות מזויפות, העיקר להיות תושב ישראל.

נסים זאב: מתחתנים, כאילו מתחתנים.

נסים זאב: נישאים לאנשים שנמצאים בתחום "הקו הירוק", כדי לזכות באותה תעודה כחולה של מדינת ישראל.

נסים זאב: אז אם כל כך רע לכם - אני חושב שלא היו כל כך נלחמים.

נסים זאב: משפט אחד לגבי הריסות הבתים.

נסים זאב: צריך לזכור, שתמיד זה היה או לצורך הרתעה או לצורך ביטחון, ותמיד היה ויכוח בסוגיה - - -

קולט אביטל: גם אצל החרדים?

נסים זאב: - - - בסוגיה הזאת.

נסים זאב: סליחה?

קולט אביטל: גם אפליית החרדים?

נסים זאב: לא, לא.

נסים זאב: אני חוזר עכשיו לנושא של הריסת הבתים, גם את הסוגיה הזאת העלו.

נסים זאב: אני אומר שזה נושא שנדון בוועדת החוקה, חוק ומשפט כמה פעמים.

נסים זאב: השאלה היתה אם זה באמת גורם הרתעה או מביא יותר הסתה.

נסים זאב: והממשלה היום, כנראה, שינתה גישה בעקבות זה שהיום אבו-מאזן עומד בראש הרשות.

נסים זאב: אבל יכול להיות שהם יגיעו למסקנות אחרות ושונות בעתיד.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

אחמד טיבי: בתגובה אנחנו מברכים אותו לנישואי בתו.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד, שכולם פה בעד זכויות האדם.

מיכאל נודלמן: אבל אנחנו צריכים גם להבין, שאנחנו כל הזמן - -

קולט אביטל: חבר הכנסת טיבי, אנחנו רוצים לשמוע את חבר הכנסת נודלמן.

מיכאל נודלמן: - - במצב מלחמה, מלחמה קשה נגד טרוריסטים.

מיכאל נודלמן: ופה אי-אפשר לשמור את כל הדברים שקשורים לזכויות האדם.

מיכאל נודלמן: פה מדברים על בתי-הכלא שאין בהם תנאים כמו שצריכים להיות.

מיכאל נודלמן: אין תנאים, כי האויבים שלנו יושבים שם, ואין למדינה אפשרות לבנות עוד בתי-כלא.

מיכאל נודלמן: מה שקשור למחסומים שיש שם, כל הכבוד לחיילים שלנו שעומדים שם ושומרים – עם ישראל פה.

מיכאל נודלמן: ואני לא מסכים שיש איזה בעיות.

מיכאל נודלמן: יש בעיות, אבל יש בעיות משני הצדדים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: אני מבינה שיש הסכמה להעביר את הנושא לוועדה - ועדת החוקה, חוק ומשפט.

קולט אביטל: בבקשה להצביע.

קולט אביטל: ועדת החוקה, חוק ומשפט – בעד, נגד, נמנעים.

קולט אביטל: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - 1 נמנעים - אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

קולט אביטל: ובכן, בעד העברה לוועדה – 12, אחד מתנגד, נמנעים אין.

קולט אביטל: ההצעה עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קולט אביטל: החשד להלבנת ההון בבנק הפועלים

קולט אביטל: אנחנו נעבור להצעות הבאות לסדר-היום: החשד להלבנת הון בבנק הפועלים - הצעות שמספריהן 6315, 6327, 6330, 6333, 6346, 6349, 6358 ו-6359.

קולט אביטל: יעלה חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: אין ממשלה?

קולט אביטל: בנושא הלבנת ההון, שרת המשפטים תהיה ותשיב.

עסאם מח'ול: איך היא תשיב אם היא לא שומעת?

קולט אביטל: היא תתאר לעצמה.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, העיתונים מלאים בדיווחים על החקירה בסניף בנק פועלים ברחוב הירקון.

חיים אורון: אני לא מוצא טעם ועניין לעסוק בפרטי החקירה.

חיים אורון: היא בעיצומה, בראשיתה, בשיאה - כל אחד ישתמש בתארים כפי שהוא חושב אותם.

חיים אורון: דבר אחד בנושא הזה הייתי רוצה לומר, שאני מאוד מקווה שהחקירה תתנהל במלוא העוצמה, גם באשר לחלקו של הבנק, של חלקים מתוכו, של עובדים מתוכו, גם באשר לאותם אנשים ודמויות ששמותיהם הוזכרו, ואולי אלה ששמותיהם לא הוזכרו, כמי שעסקו במכבסת הכספים הזאת, אם אומנם היתה שם מכבסת כספים.

חיים אורון: החוק למניעת הלבנת הון חוקק בכנסת לפני ארבע שנים בערך.

חיים אורון: הוא חוקק במידה רבה כתוצאה של לחץ בין-לאומי, בעיקר לחץ אמריקני.

חיים אורון: אולי חבל שהחוק חוקק, אולי, בעיתוי מאוחר, כתוצאה של לחץ חיצוני.

חיים אורון: כרגע הוא חלק מספר החוקים הישראלי, ואני חושב שיש לו היבטים ישראליים פנימיים מאוד מאוד בעלי משמעות.

קולט אביטל: חברי הכנסת כהן, אתם מפריעים.

חיים אורון: העובדה שאפשרי שתתקיים מערכת של נורמות כפולות, מצד אחד מערכת לגיטימית מפוקחת, מנוסה, שפועלת על-פי כללים – שיש לפעמים לגביהם גם ויכוח, אבל הכללים הם ידועים, והיא פועלת על-פיהם - ומצד שני מערכת, לפעמים גדולה מאוד, לפעמים כזאת ששולחת זרועות לכל מיני כיוונים שיש להם השפעה מרחיקת לכת על המערכת הלגיטימית, לרבות על המערכת השלטונית - הדו-קיום הזה, אם מישהו חשב פעם שהוא אפשרי, הוא בלתי אפשרי, בשום תחום.

חיים אורון: היו שנים שגם נושא הלבנת הון של יהודים נתפס, אולי, כחלק מהתפקידים הציוניים של המדינה.

חיים אורון: אני מקווה שאנחנו לא נמצאים בשלב הזה, שעברנו אותו, שהבנו שהפרק הזה בהיסטוריה הציונית – בלי לשפוט אותו עכשיו עד תומו – הסתיים.

חיים אורון: לפחות נאמר את זה כך.

חיים אורון: ההנחה שבמדינה יכולות להתקיים מערכות של נורמות מקבילות, אין לה על מה לסמוך, וברור שבתחום הזה, כמו בתחומים אחרים, המטבע הזול - במקרה זה הוא מאוד יקר, בסופו של חשבון – דוחק את המטבע היקר.

חיים אורון: אני חושש מאוד, שגם בתחום של מה שאנחנו נחשפים לו עכשיו, היה מהמרכיבים של הגורם הזה.

חיים אורון: היום נחשף עוד תחום שבו לכאורה פועלות שתי מערכות של נורמות מקבילות, האחת מתאימה לכאן, לתוך גבולות "הקו הירוק", והשנייה מתאימה לעבר ההוא של "הקו הירוק", ואני מתכוון לדוח-ששון.

חיים אורון: לא יצא לי לקרוא אותו, אבל הדברים שנאמרו בעצם חשפו את התמונה של קיומה של מערכת כפולה, שכאילו מתאימה רק לשם, אבל בפועל חודרת ללב לבו של הממסד הישראלי, מתבצעת בחסותו, מתבצעת בעצימת עין או בשיתוף פעולה מצד מרכיבים מאוד מרכזיים בשלטון.

חיים אורון: התוצאות הרי הן כתובות עכשיו במאות עמודים של דוח-ששון.

חיים אורון: יכולתי למנות עוד כמה תחומים שבהם מנסים לקיים נורמות כפולות, אבל אני אסתפק בכך, בגלל קוצר הזמן והשעה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

קולט אביטל: שלוש דקות בבקשה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת בייגה שוחט, מורי ורבותי, מדי פעם נפרץ איזה מכסה, סליחה על הביטוי, של ביוב, ופורצת החוצה זוהמה שזרמה במשך שנים מתחת לפני השטח, וכל פעם אנחנו נחשפים לעוד איזו פריצה פה ופריצה שם.

יצחק כהן: אז מתחילים לטפל בזה בצורה היסטרית, מתחילות הכותרות לצבוע את העיתונים באדום, מתחילה היסטריה ותסמונת העדר אצל המשקיעים התמימים.

יצחק כהן: הנזקים חמורים ביותר, וזה כואב, נורא כואב.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, מדינת ישראל קמה, אנחנו נמצאים בעשור השישי שלה, על מערכות מעוותות, עקומות, מושחתות.

יצחק כהן: היה מין חלוקת שוק בשוק ההון בין הגופים הפיננסיים.

יצחק כהן: חברות הביטוח לקחו צלע אחת במשולש, חיו את החיים שלהן.

יצחק כהן: ההסתדרות, חברת העובדים, לקחה את הצלע השנייה במשולש, עם הפנסיה, ובמשך שנות דור גזלו את העמיתים בצורה מבישה עד שהביאו את קרנות הפנסיה לעברי פי פחת, ובסוף נאלצו הממשלה ואזרחי ישראל לקחת את האחריות לגירעון אקטוארי של כמעט 140 מיליארד שקל.

יצחק כהן: למעשה הממשלה הלאימה את הקרנות.

יצחק כהן: שר האוצר לשעבר בייגה שוחט התחיל את המהלך הזה ב-1995, ולאחר מכן, לצערי, הוא לא המשיך להיות שר האוצר והוא פרש מסיבות ששמורות עמו.

יצחק כהן: מאז הרפורמה ב-1995 המצב רק הלך והחמיר.

יצחק כהן: הם ניצלו את ההפרדה ואת הקמת קרנות הפנסיה החדשות והעמיסו על הקרנות הוותיקות את כל ההוצאות של הקרנות החדשות, והחגיגה נמשכה והאחוזים החריגים נמשכו.

יצחק כהן: זאת הצלע השנייה.

יצחק כהן: ברוך השם שהגענו סוף-סוף להסדר בעניין והצלחנו ליצור רשת ביטחון למיליון עמיתים שהיו תלויים על בלימה.

יצחק כהן: גברתי, היה מפחיד ומזעזע לראות איך הם גבו כסף מעמיתים כשהם ידעו שהם חדלי פירעון.

יצחק כהן: אבל, ברוך השם, זה עלה על דרך המלך פחות או יותר, על חשבון משלם המסים, על חשבון הציבור, אבל לפחות למיליון איש יש כיסוי ביטוחי.

יצחק כהן: גם חברת "אבנר" חלפה מהעולם, ברוך השם, גם יש רפורמה חשובה.

יצחק כהן: והנה הצלע השלישית במשולש - הבנקים.

יצחק כהן: יצאנו לדרך עם רפורמה של מנכ"ל משרד האוצר, שעל שמו היא נקראת, ועדת-בכר, להסדרת העניין 18 שנה לאחר שהשופט בייסקי, במפולת הגדולה, צבע את הכתובת על הקיר בצבעים שחורים.

יצחק כהן: אבל 18 שנה שום דבר לא התרחש, להיפך, המצב רק הלך והחמיר: הקשר, השליטה, הריכוזיות, ניגוד העניינים, רק הלכו והעמיקו, הלכו והעמיקו.

יצחק כהן: אם אז היתה ססמה "הבנקים הם החמצן של המדינה", הם פשוט היו החנקן של המדינה.

יצחק כהן: מיליארדים של רווחים על גב הציבור, ניגוד עניינים מחריד, הבנקים גם עסקו בחיתום וגם היו בעלים של גופים פיננסיים כמו קופות גמל.

יצחק כהן: זה כך עד היום, דרך אגב.

יצחק כהן: אני מקווה שוועדת הכספים תתחיל לדון.

יצחק כהן: אחרי שנעשה סדר בשוק ההון בנושא הביטוח, ברוך השם, ואחרי שנעשה סדר בקרנות הפנסיה ההסתדרותיות, הגיע הזמן להתגייס, כל חלקי הבית הזה, ויש קונסנזוס.

יצחק כהן: על הצעת החוק שלי חתמו למעלה ממחצית חברי הבית.

יצחק כהן: אני חושב שיש קונסנזוס בבית הזה על הצורך לעשות סדר בבנקים - בכל נושא העמלות, הריביות, הפרדת שוק ההון, הפרדת קופות הגמל.

יצחק כהן: ועוד דבר חמור, בייגה, כפי שראיתי בוועדת-בכר, עוד הולכים לאפשר להם לקבל את העמלות מהיצרן ולא מהלקוח.

יצחק כהן: נתנו להם עוד בונוס, נתנו להם את הנושא של הביטוח.

יצחק כהן: זה חמור מאוד ואסור שזה יקרה.

יצחק כהן: זה מחזיר אותם בדלת האחורית.

יצחק כהן: אני אצייר לך תמונת מצב - - -

קולט אביטל: לא, זמנך תם.

קולט אביטל: משפט סיכום.

יצחק כהן: מה שעלול לקרות, חלילה, הם גם ימכרו את קופות הגמל ויקבלו על זה כסף גדול, הם גם יקבלו להפיץ ביטוח, וגם ירוויחו עוד פעם בריכוזיות הזאת, בהתניית שירות בשירות, מה שנקרא לקוחות שבויים, עוד מיליארדים, וצריך לשים לב שזה לא יקרה.

קולט אביטל: תודה רבה לסגן השר לשעבר.

קולט אביטל: חבר הכנסת עסאם מח'ול, אחריו – חבר הכנסת בייגה שוחט, ולאחר מכן - תשובת השרה.

קולט אביטל: חבר הכנסת שאול יהלום לא נוכח.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אנחנו עדים כנראה לצונאמי כספי; כספים, פשע מאורגן, כסף מולבן, הון ושלטון - הכול עולה, מתחיל לעלות בימים אלה.

עסאם מח'ול: אני בספק אם זה הקרחון כולו או קצה הקרחון.

עסאם מח'ול: אני חושב שצריך לבדוק את מה שקורה לא בעין שמטפלת בפרטי הפרטים, אלא בתופעה עצמה, בתופעה הגדולה, במצב שאליו נדחקת החברה הישראלית כבת ערובה של פשע מאורגן.

עסאם מח'ול: פשע מאורגן טוב מאוד, פשע ממומן טוב מאוד.

עסאם מח'ול: אם מישהו אולי חושב שיש כאן הלבנת הון ציונית, הרי עכשיו, לא מזמן - רק 10-15 שנים - היתה הפריצה של הסכרים שהובילה מאות אלפי עולים מרוסיה, והיו כאלה שחשבו שאולי זאת ההזדמנות גם להבריח הון לישראל ולהלבין אותו כאן.

עסאם מח'ול: אנחנו לא במקרה מדברים, בין היתר, על חמישה מתוך שבעת האנשים שנחשבים לראשי הפשע ברוסיה, ברמה הרוסית הכללית, שהם כבר מזמן מוצאים בית ומרגישים טוב בתוך מדינת ישראל ומובילים יחד עם אחרים, יחד עם ארגוני פשע מאורגן אחרים, את התופעות האלה של הלבנת הון שאי-אפשר להלבין אותו.

עסאם מח'ול: הוא ימשיך להיות כתם, כתם שחור, שכל החברה הישראלית תשלם את המחיר שלו כפל כפליים בכל תחום מתחומי החיים, ולא רק בתחום הכלכלי, ולא רק בתחום הכספי בלבד.

עסאם מח'ול: אבל כנראה כדי שכל היתושים האלה יגיעו לכאן, צריך להבטיח שתהיה ביצה.

עסאם מח'ול: אני חושש שיש גורמים שקשורים לשלטון בצורה זו או אחרת, חלקם קשורים לתקשורת בצורה זו או אחרת, חלקם מחוברים לעיתונות מסוימת, שכולם היום נתונים לחקירה, והם מעצבים את החברה הזאת ואת התודעה שלה גם ברמה החברתית וגם ברמה המדינית.

עסאם מח'ול: הם בעצם השליטים העיקריים של המדינה הזאת.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת בסך הכול מנהלת את העסקים שלהם או מעלימה עין מניהול בלתי חוקי של העסקים שלהם.

עסאם מח'ול: אני חושב שזאת הבעיה האמיתית שצפה היום על פני השטח, ואתה צריך להתמודד, ולא עם פרטי הפרטים.

עסאם מח'ול: רק השבוע שמענו על שרי אריסון, שהיא נחקרת היום במשטרה בעניין הלבנת ההון.

עסאם מח'ול: אבל קראנו ושמענו על מכירת מניות אדירה שהיא עשתה רק בשבוע שעבר.

עסאם מח'ול: האם מישהו חשב שהיה צריך לעצור את זה לפני שמשלימים את החקירה, לפני שיודעים לאן פני החקירה הזאת?

עסאם מח'ול: אני חושב שמשהו רקוב, משהו מריח לא טוב בממלכת דנמרק.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט, בבקשה, אחרון הדוברים.

קולט אביטל: חבר הכנסת שאול יהלום אינו נמצא.

אברהם-בייגה שוחט: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני אינני יודע בדיוק מה היה בבנק הפועלים בסניף ברחוב הירקון.

אברהם-בייגה שוחט: אינני יודע אם הדבר הוא מקומי, אינני יודע מה עוצמת הבעיה, אינני יודע אם הוא מגיע לדרגים יותר גבוהים בבנק.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר האחד שאני יכול להמליץ עליו, לעשות ולהגיד, הוא שהרשויות שעוסקות בעניין יחקרו את הנושא עד תומו, עד סופו, על מנת לדעת אם יש בכלל כשל, או שיש עבירה; אם יש עבירה - עד איזו רמה היא מגיעה, ואם היא מגיעה גם לרמות הגבוהות ביותר.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה ומאמין שזה לא כך, ושימוצה הדין עם כל אחד שהיו לו יד ורגל במה שהמשטרה פרסמה אחרי חקירה סמויה כל כך ארוכה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר מלה על הלבנת הון ומעמדנו הבין-לאומי.

אברהם-בייגה שוחט: בנסיעותי ובפגישותי בחוץ-לארץ עם שרי אוצר ונגידי בנקים בתקופות כהונתי כשר האוצר, ובעיקר בתקופה השנייה, ב-1999 וב-2000, ובשיחות למיניהן לגבי מעמדה של מדינת ישראל, למשל כמועמדת להצטרף ל-OECD, או בעניין הידוק הקשרים עם אירופה, אחד הנושאים שבו נמתחה עלינו ביקורת קשה מאוד הוא הטיפול שלנו בנושא הלבנת הון, הטיפול שלנו בנושא שמירת זכויות יוצרים בתחומים השונים.

אברהם-בייגה שוחט: ואכן, בשנת 1999 חוקק חוק, וגם הקימונו לראשונה יחידה אשר עסקה בנושאים האלה על מנת להיכנס למשפחת העמים, שכן אתה אינך יכול להיות חלק מהגלובליזציה, חלק מהמתרחש בעולם, אם אתה לא מפעיל את הכלים שכרוכים בנושאים החשובים מאוד של הלבנת הון, של שמירת זכויות בכל התחומים, גם בתחומים הפשוטים ביותר, דרך התחומים העסקיים, דרך האמנותיים, דרך כל דבר שאפשר להעלות על הדעת.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו לא עם לבדד ישכון בעניין הזה, אנחנו חלק מהמערכת.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, אני מאוד מקווה שיינתן כל המשקל הנדרש כדי ליצור אווירה נגדית לאפשרות שחס וחלילה ישראל תזדהה ותזוהה עם מקומות שבהם יש אפשרויות לבצע פעולות בלתי חוקיות ברמה הבין-לאומית דרך המערכת הבנקאית, או כל מערכת אחרת, לבצע פעולות שיכתימו את שמה של מדינת ישראל ואת דרך פעולתה בצד הכלכלי-הפיננסי.

אברהם-בייגה שוחט: מיותר כמובן בבית הזה ובהצעה לסדר-היום כל כך קצרה לבוא ולהגיד עד כמה יש חשיבות להתפתחות המשק, ליכולת לגייס כסף בעולם, לעידוד משקיעים להגיע הנה - אם אנחנו, חס וחלילה, נסתובב ועל מצחנו יהיו כתמים של הלבנת הון, של ניהול בלתי תקין של המערכת הבנקאית.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לסיים ולומר, אני מאוד מקווה שכגודל הכותרות כך יתברר שהדבר, כאשר הוא מגיע למציאות, אכן אינו חמור ואינו מתפשט ולא יתפשט בצורה מקיפה גם באופן ורטיקלי במערכות אחראיות בבנק הפועלים, או חס וחלילה גם לבנקים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מאוד מקווה שכך הדברים, אני אפילו יכול לקוות וגם להאמין שאלה פני הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני חוזר ואומר, משטרת ישראל ומי שעוסק בעניין צריך לחקור את העניין עד סופו, כדי שכולנו בארץ וכל המערכת הפיננסית העולמית וכל אלה שעוסקים בכלכלת ישראל ידעו, שהדבר מוצה עד סופו והממצאים יונחו.

אברהם-בייגה שוחט: ואם צריך לעשות תיקונים, אכן ייעשו התיקונים.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

קולט אביטל: תשיב שרת המשפטים.

ציפי לבני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הרשות לאיסור הלבנת הון היא גוף מודיעיני, ולכן היא גם לא מוסרת מידע לגבי חקירות ספציפיות.

ציפי לבני: כל המידע מהחקירה הספציפית יימסר על-ידי היחידה הבין-לאומית לחקירת פשעים חמורים, יאחב"ל.

ציפי לבני: ייאמר שבמסגרת נאום התשובה שהוכן לי במשרד המשפטים, צירפו לי ציטוט של חברת הכנסת ציפי לבני בתקופה שהייתי יושבת-ראש ועדת המשנה של ועדת החוקה שהובילה וחוקקה את החוק למניעת הלבנת הון.

ציפי לבני: כפי שאמרתי גם בשנת 2000, כשמדינה הופכת למקום נוח לפשע המאורגן, וכשהמדינה הופכת למקום מקלט להלבנת הון, היא גם הופכת ממילא למקום מושבו של הפשע המאורגן.

ציפי לבני: זאת היתה העילה והסיבה המרכזית לחקיקתו של החוק, באמת כמדינה שרוצה להיות חלק ממשפחת העמים.

ציפי לבני: להזכיר, ישראל נמצאה בזמנה ברשימות שחורות שהפריעו גם לפיתוחה הכלכלי.

ציפי לבני: יש כאלה שטוענים היום, שאולי החקירה תבריח משקיעים, וההיפך הוא הנכון.

ציפי לבני: בראייה לאורך זמן, בוודאי כשאנחנו מדברים מול מדינות מתוקנות, הוצאתה של ישראל מהרשימה והפעילות שישראל עושה רק נועדה לעודד לטווח הארוך משקיעים לבוא הנה ולהשקיע כאן, כמי שחשובות להם גם תקינות השלטון והפעולות האלה.

ציפי לבני: צריך גם לזכור, שכשחוקקנו את החוק, נעשתה הבחנה בין העבירות שהן מקור להלבנת הון שהן עבירות של הפשע המאורגן - דהיינו, זנות, סמים ועוד כהנה וכהנה עבירות קשות.

ציפי לבני: בכוונת מכוון לא הכנסנו בעת חקיקת החוק, וכך גם המצב היום, עבירות שהן עבירות מס במדינות אחרות.

ציפי לבני: דהיינו, העיסוק היום של הרשות למניעת הלבנת הון על-פי החוק הוא במקרים שנועדו לטפל לא רק בהעברת כספים של ארגוני פשע, אלא גם בהעברת מושבו של הפשע הנה, כשבמקביל, בעבירות נוספות שהן עבירות מס כאלה ואחרות, החוק עצמו איננו נוגע.

ציפי לבני: אין ספק שזו התחלה של אכיפה בעקבות החוק, וכאמור, אינני רוצה ואינני יכולה להתייחס למהלך החקירה עצמו לגופו של עניין.

קולט אביטל: מה את מציעה, גברתי השרה?

קולט אביטל: האם מציעים את ועדת החוקה?

יצחק כהן: כספים.

יצחק כהן: השרה מסכימה לכספים.

קולט אביטל: בסדר, אנחנו תיכף נצביע.

קולט אביטל: הצעה אחרת - חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

מיכאל נודלמן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מובן שכולם נגד הלבנת הון.

מיכאל נודלמן: אבל אני רוצה להגיד שהשמות שקראו עליהם, כמו גוסינסקי, נבזלין, גאידמק, הם לא אנשי פשע.

מיכאל נודלמן: חברים, אלו אנשי עסקים.

מיכאל נודלמן: נבזלין הוא שותף של חודרוקובסקי, ופתאום גם הוא אשם.

מיכאל נודלמן: אני חושב שזה לא בסדר וזה לא טוב למדינה שלנו.

מיכאל נודלמן: אתם יודעים איזה הון יצא מרוסיה ברבעון האחרון - 8.4 מיליארדי דולר.

מיכאל נודלמן: לאן הם יצאו?

מיכאל נודלמן: לאנגליה.

מיכאל נודלמן: באנגליה זה לא פשע, בספרד זה לא פשע.

מיכאל נודלמן: בבולגריה ייצאו כסף דומה לתקציב של המדינה, וזה לא פשע.

מיכאל נודלמן: אצלנו זה פשע.

מיכאל נודלמן: לאן אנחנו הולכים?

מיכאל נודלמן: אנחנו מקבלים עולים מרוסיה, זקנים, צעירים, כולם רוסים, רק אנשי עסקים, שהראש שלהם עובד כמו שצריך, והם לא פשעו, אנחנו עושים להם דין מוות, וזו טעות גדולה.

מיכאל נודלמן: אני לא אומר ששם אין, אולי יש אחד שעשה משהו, אבל אי-אפשר לפרסם את כל השמות של אנשי ההון מרוסיה, מברית-המועצות, שחיים פה, כמו חבורת פשע.

מיכאל נודלמן: זה לא מקובל.

מיכאל נודלמן: אנחנו מאבדים בזה הון, אנחנו מאבדים אנשים ואנחנו מאבדים כבוד.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מציעה שנעבור להצבעה.

קולט אביטל: ההצבעה היא בעד או נגד העברת הנושא לוועדת הכספים.

קולט אביטל: ההצבעה התחילה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה - 7 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - 1 נמנעים - 1 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

קולט אביטל: ובכן, בעד - 7, נגד - 1, נמנע אחד.

קולט אביטל: הנושא של חשד להלבנת ההון בבנק הפועלים יעבור לוועדת הכספים.

קולט אביטל: שאילתות לשרת המשפטים.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1935, של חבר הכנסת יאיר פרץ, בנושא: צווי מעצר נגד חייבים.

קולט אביטל: חבר הכנסת פרץ איננו כאן - השאילתא תעבור לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת יאיר פרץ שאל את שר המשפטים ביום ג' באב התשס"ד (21 ביולי 2004):

קולט אביטל: פורסם כי התנועה למלחמה בעוני טוענת שהמצב הכלכלי גורם לעלייה במספר צווי המעצר נגד חייבים ומבקשת לבטל את מאסרם.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם הפרטים נכונים?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: האם עלה מספר החייבים?

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: האם התרבו מקרי המאסר, ואם כן – בכמה?

קולט אביטל: 4.

קולט אביטל: האם ישקול משרדך ביטול המאסרים או לחלופין הקלת תנאי התשלום והחמרת הקריטריונים למאסר?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: ראשית, ככלל, יש עלייה לאורך השנים במספר צווי המעצר, וזאת באופן יחסי לעלייה בכמות התיקים הפתוחים בהוצאה לפועל.

קולט אביטל: המצב הכלכלי אכן גורם לעלייה במספר צווי המעצר נגד החייבים, וזאת לאור שתי נסיבות עיקריות: מוסר התשלומים הירוד במדינה וחוסר היכולת של מערכת ההוצאה לפועל לגבות את החובות מהחייבים באמצעים הקיימים לרשותה.

קולט אביטל: במיוחד חסרים מאגרי מידע שיאפשרו למערכת לקבל מידע על נכסי החייב.

קולט אביטל: לעומת זאת, בשנת 2004 היתה ירידה של 3% לעומת 2003 במספר צווי המאסר שנתבקשו וכן של17% בצווי הבאה.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: כן, חלה עלייה במספר החייבים.

קולט אביטל: מדובר בפועל יוצא מגידול מתמיד בכמות התיקים החדשים שנפתחים ומצטרפים לאלו שנפתחו בעבר וטרם נסגרו.

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: כאמור, קיימת ירידה במספר הבקשות לצווי המאסר.

קולט אביטל: לגבי מאסר בפועל: א.

קולט אביטל: נאסרים בשנה כמה מאות בודדות, וגם כאן מדובר במקסימום מאסר של שבעה ימים, למעט בתיקי מזונות.

קולט אביטל: בתיקים הרגילים, 90% מהמאסרים בפועל הם לתקופה של עד 24 שעות; ב.

קולט אביטל: נתון מספרי מדויק של המאסרים בפועל ניתן לקבל מהשב"ס.

קולט אביטל: 4.

קולט אביטל: במשרד המשפטים מכינים הצעת חוק מקיפה לתיקון חוק ההוצאה לפועל.

קולט אביטל: ההצעה כוללת, בין היתר, החמרה בקריטריונים למאסר, בין השאר על-ידי התניית מאסר בכך שהחייב יובא קודם לכן בפני ראש ההוצאה לפועל לבירור יכולתו לשלם את החוב.

קולט אביטל: יש לציין, כי למרות האמור בכתבה שצורפה לשאילתא, לא מוציאים צו מאסר לאדם בשל אי-יכולתו לפרוע את חובותיו.

קולט אביטל: חייבים שטוענים כי אין ביכולתם לשלם עוברים חקירת יכולת, ובהתאם לתוצאותיה נקבע כמה מתוך חובם ישלמו ובאילו תנאים.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2068, של חבר הכנסת דוד אזולאי: מינוי יועץ משפטי לעיריית קריית-אונו - לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את שר המשפטים ביום ה' בחשוון התשס"ה (20 באוקטובר 2004): נודע לי, כי בחודש יולי פנה ראש עיריית קריית-אונו ליועץ המשפטי לממשלה בטענה נגד חברי עירייה הפועלים, לדבריו, בדרכים פסולות לקידום מינוי יועץ משפטי לעירייה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: מה החליט היועץ המשפטי לממשלה בעניין?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בתשובתו על פניית ראש עיריית קריית-אונו כתב היועץ המשפטי לממשלה, כי הטענות בדבר הפעלת לחצים לביצוע מינויים לא חוקיים מדאיגות, ומחובתו של ראש העירייה למנות ועדת מכרזים מקצועית מתאימה, שתהא אמונה על בחירת המועמד הטוב ביותר ותבטיח את תקינות ההליך וניקיונו.

קולט אביטל: נוכח הנסיבות המתוארות בפניית ראש העיר ולשם הבטחת תקינות ההליך, העביר היועץ המשפטי לממשלה את התכתובת בעניין ליועצת המשפטית למשרד הפנים ולממונה על המחוז, על מנת שיעמדו לרשותו של ראש העיר, ככל שיידרש, כדי להבטיח את תקינות הליכי המינוי.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2141, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל: פיצויים מגרמניה ליוצאי יהדות לוב - לפרוטוקול.

קולט אביטל: חברת הכנסת נעמי בלומנטל שאלה את שרת המשפטים ביום ט' בשבט התשס"ה (19 בינואר 2005): יהדות לוב סבלה רבות בגין פשעי הנאצים ועוזריהם בתקופת מלחמת העולם השנייה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם יפעל משרדך כדי שיפוצו נפגעים יוצאי יהדות לוב?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אם כן – כיצד, ואם לא – מדוע?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: יחד עם ההכרה בסבל שעבר על יהדות לוב במלחמת העולם השנייה, משרד המשפטים אינו יכול ליזום חקיקה לפיצוי יוצאי יהדות לוב, מכיוון שנושא פיצוי נכי רדיפות הנאצים נמצא בסמכות ובאחריות של משרד האוצר.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: בעבר הוחלט בוועדת השרים לענייני חקיקה להתנגד להצעות חוק פרטיות בנושא.

קולט אביטל: הנימוקים העיקריים להתנגדות היו העלות התקציבית של הצעות החוק והעיקרון הקיים בחוק הישראלי, שלפיו מדינת ישראל אינה מפצה על הסבל שנגרם ליהודים בשואה, מפני שגרמניה היא הנושאת באחריות לסבל זה ולא מדינת ישראל.

קולט אביטל: הפיצויים שנקבעו בחוק מועברים על-ידי המדינה מגרמניה בהתאם להסכם עמם.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2213, של חבר הכנסת יצחק כהן: חשד לשוחד בעיריית קריית-אונו - בבקשה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יצחק כהן שאל את שר המשפטים ביום ד' בכסליו התשס"ה (17 בנובמבר 2004): לפי תצהיר שהועבר ליועץ המשפטי לממשלה, הציעו אנשי שינוי בקריית-אונו לכאורה שוחד לחברם לסיעת שינוי כדי שיפרוש מחברותו בעירייה.

קולט אביטל: בתצהיר, המפרט את הצעות השוחד והאיומים, הוא מערער על סגירת תיק 95000/2004.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: מה הם פרטי התיק שנסגר?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: מדוע נסגר התיק? 3.

קולט אביטל: האם הורה היועץ המשפטי לממשלה על חקירת אנשי שינוי עקב התצהיר?

ציפי לבני: הערעור נשוא השאילתא עדיין מצוי בבדיקה של פרקליטות המדינה.

ציפי לבני: עם סיום הבדיקה תתקבל החלטה בהתאם לממצאים.

ציפי לבני: נשמח לעדכן את חבר הכנסת השואל בתוצאות.

קולט אביטל: שאלה נוספת.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, ברשות השרה, אני אנצל את הזכות שיש לי לשאלה נוספת, ואני מבקש לשאול את השאלה ששאלה נעמי בלומנטל.

יצחק כהן: יהדות לוב סבלה רבות בגין פשעי הנאצים ועוזריהם בתקופת מלחמת העולם השנייה.

יצחק כהן: רצוני לשאול: 1.

יצחק כהן: האם יפעל משרדך לכך שיפוצו נפגעים יוצאי יהדות לוב ותוניסיה?

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: אם כן – כיצד, ואם לא – מדוע?

יצחק כהן: את יכולה לקרוא את התשובה על השאילתא של נעמי בלומנטל.

יצחק כהן: אני אשמח מאוד.

ציפי לבני: הנושא עצמו, בכלל פיצוי נכי רדיפות הנאצים, נמצא בסמכות ובאחריות של משרד האוצר.

ציפי לבני: יכול להיות שאליהם צריך להפנות את השאילתא.

ציפי לבני: בעבר הוחלט בוועדת השרים לענייני חקיקה להתנגד להצעות חוק פרטיות בנושא.

ציפי לבני: הנימוקים העיקריים להתנגדות היו העלות התקציבית מול ההתנגדות של משרד האוצר בהקשר זה.

ציפי לבני: צריך גם לזכור את העיקרון הקיים בחוק הישראלי, שלפיו מדינת ישראל לא מפצה על הסבל שנגרם ליהודים בשואה, מפני שגרמניה היא הנושאת באחריות לסבל זה ולא מדינת ישראל.

ציפי לבני: הפיצויים שנקבעו בחוק מועברים על-ידי המדינה מגרמניה בהתאם להסכם עמם.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2240, של חבר הכנסת יצחק וקנין, בנושא: בדיקת חשדות נגד התזמורת הסימפונית ירושלים - לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את שר המשפטים ביום ד' בכסליו התשס"ה (17 בנובמבר 2004): פורסם כי היועץ המשפטי לממשלה היוצא ופרקליטת המדינה היוצאת נמנעו מלקבל החלטה בנושא החשדות בעניין התנהלות התזמורת הסימפונית ירושלים.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם הידיעות נכונות?

קולט אביטל: אם כן – מדוע?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: האם הוחלט עד כה בנושא?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: הידיעות בכתבה אינן מדויקות.

קולט אביטל: ביום 26 בינואר 2004 החליטה נציבות אגף מס הכנסה על הגשת כתב אישום נגד עמותת התזמורת הסימפונית ירושלים ונגד יושב-ראש הנהלת העמותה.

קולט אביטל: יושב-ראש העמותה הגיש בקשה להוצאת צו מניעה נגד הגשת כתב אישום לבית-המשפט המחוזי בירושלים.

קולט אביטל: בית-המשפט דחה את הבקשה ב-9 בפברואר 2004, אך קבע כי טענותיו של המבקש "ראויות להישמע ולהישקל בכובד ראש".

קולט אביטל: לאור החלטה זו פנתה היועצת המשפטית של אגף מס הכנסה לקבל אישור של היועץ המשפטי לממשלה להגשת כתב אישום.

קולט אביטל: לאחר עיון בחומר ובחוות דעת הפרקליטות לעניין, הורה היועץ המשפטי לממשלה על החזרת התיק לאגף החקירות של מס הכנסה לצורך ביצוע השלמות חקירה בנקודות שונות.

קולט אביטל: התיק הוחזר לפרקליטות המדינה ביום 7 בדצמבר 2004 להכנת חוות דעת לגבי האפשרות להגיש כתב אישום.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: לאחרונה נתקבלה החלטה בנושא.

קולט אביטל: להחלטה ניתן פומבי ונשמח להעבירה לידי חבר הכנסת השואל.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2241, של חבר הכנסת יעקב מרגי: טענה על פברוק ראיות - לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת יעקב מרגי שאל את שר המשפטים ביום ד' בכסליו התשס"ה (17 בנובמבר 2004): פורסם, כי חוקר לשעבר ביאח"ה טוען, כי אסיר נידון למאסרי עולם על סמך ראיות מפוברקות.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם ייבחן המקרה שנית?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: האם ייבדקו הטענות על פברוק ראיות?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: האסיר נשוא השאילתא הגיש בקשה למשפט חוזר.

קולט אביטל: הבקשה מטופלת על-ידי המחלקה הפלילית בפרקליטות המדינה.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: במסגרת זו נבדקות גם טענות האסיר בדבר בידוי הראיות.

קולט אביטל: ההתייחסויות לטענות אלה תינתן במסגרת תגובת המדינה לבקשה למשפט חוזר.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2298, של חבר הכנסת אמנון כהן.

קולט אביטל: אינו נמצא - לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שר המשפטים ביום י"ח בכסליו התשס"ה (1 בדצמבר 2004): פורסם, כי שר החוץ סילבן שלום וחבר הכנסת שמעון פרס טסו לאירוע בארקנסו, ארצות-הברית, במטוסים פרטיים.

קולט אביטל: בינתיים התברר שישראלים נוספים יצאו גם הם לאירוע.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: אילו ישראלים נסעו לאירוע ומי הזמינם?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: כיצד הגיעו למקום וכיצד חזרו ממנו?

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: מה היא עמדת משרדך בעניין?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-3.

קולט אביטל: האירוע של הטסת אישים ישראלים במטוסים פרטיים לאירוע בחו"ל אינו מוכר או מטופל במשרד המשפטים.

קולט אביטל: מעיון בכתבה המצורפת לשאילתא עולה, כי הוא טופל בשעתו על-ידי היועץ המשפטי של משרד החוץ.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2533, של חבר הכנסת שלמה בניזרי: סגירת נציגויות בתי-דין רבניים - לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת שלמה בניזרי שאל את שרת המשפטים ביום ב' בשבט התשס"ה (12 בינואר 2005): שר המשפטים הקודם הורה, סמוך לפרישתו, לסגור את נציגויות בתי-הדין הרבניים בחבר המדינות.

קולט אביטל: ב-2 בדצמבר 2004 ביקשה התנועה להגינות שלטונית לבטל את ההוראה, שכן, לדברי התנועה, הנציגויות פעלו בתקציב זעום ופתרו בעיות כמו עגינות וסירובי גט.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: מה הוא תקציב הנציגויות, היכן פעלו ומה תפקידן?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: האם תבוטל ההוראה לסוגרן?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: תקציב הנציגויות היה 1.9 מיליון שקלים.

קולט אביטל: הן פעלו בשלושה מקומות בחבר המדינות: במוסקבה, בקייב ובטיביליסי.

קולט אביטל: תפקידן היה סיוע בהשגת גיטין עבור נשים הנמצאות בארץ, סיוע בקביעת מעמדם האישי של העולים ומתן הדרכה והנחיה בנושא הגיור.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: הוריתי למנהל בתי-הדין הרבניים למצוא דרך לחדש את פעילותן של נציגויות בתי-הדין בחבר המדינות, ואפילו בדרך מצומצמת, לאור הקיצוץ בתקציב בתי-הדין.

קולט אביטל: בימים בקרובים תיקבע מסגרת פעולתן של הנציגויות הנ"ל, אשר יסייעו לעולים מחבר המדינות בכל הנושאים הנוגעים לענייני המעמד האישי.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2558, של חבר הכנסת רשף חן: סגירת יישובים לתנועה בשבת - לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת רשף חן שאל את שרת המשפטים ביום י"ד באדר א' התשס"ה (23 בפברואר 2005): בעקבות פניות של חברי מושב פורת המבקשים לעזוב את בתיהם ולקבל אורחים גם בשבת אך נתקלים בשער נעול בהוראת רב היישוב, רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: מה הוא החוק ו/או הנוהל, כולל אסמכתאות חוקיות רלוונטיות, ביחס לחופש תנועה ממוכן של תושבי מושבים ויישובים קהילתיים בכלל ובמושב פורת בכלל?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) סגירת יישובים בשבת מוסדרת בהנחיות של משרד התחבורה.

קולט אביטל: שר התחבורה הוא השר הרלוונטי והשאילתא היתה צריכה להיות מופנית אליו.

קולט אביטל: 1.

קולט אביטל: סעיף 70 לפקודת התעבורה מסמיך את שר התחבורה להתקין תקנות בקשר להסדרי תעבורה ולקבוע כללים לשימוש בדרכים.

קולט אביטל: סעיף 17(א) לתקנות התעבורה קובע, כי המפקח על התעבורה במשרד התחבורה רשאי להורות לרשות תמרור מקומית על קביעת הסדר תנועה, שינויו, ביטולו ודרך אחזקתו.

קולט אביטל: בהתאם לתקנה זו, הוציא המפקח על התעבורה הנחיות מפורטות הנוגעות להליך סגירת דרכים בשבתות ובמועדי ישראל, אשר מחייבות, בין השאר, את אישור המועצה האזורית או המקומית, שכל התושבים ביישוב הם שובתי שבת, קבלת חוות דעת או הסכמה ממשטרת ישראל, קבלת רשיון מהוועדה המקומית לתכנון ובנייה ועמידה בתנאים נוספים.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: יש לבדוק עם משרד התחבורה אם במקרה המתואר, של חברי מושב פורת, פעלו הרשויות בהתאם להנחיות המפקח על התעבורה, ואם יש מקום לבחון מחדש את סגירת הדרכים בשבתות.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2585, של חבר הכנסת יצחק לוי: נציגויות בתי-הדין הרבניים בחבר המדינות - לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת יצחק לוי שאל את שרת המשפטים ביום ט' בשבט התשס"ה (19 בינואר 2005): פורסם ששר המשפטים הקודם החליט לסגור, משיקולי תקציב, שלוש נציגויות של בתי-הדין הרבניים ברוסיה, באוקראינה ובאזרבייג'ן.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם בעקבות חילופי האישים במשרד המשפטים תשתנה החלטה זו? 2.

קולט אביטל: האם נבחנה החלטה זו לאור המספר הגדול של הבעיות האישיות שנציגויות אלו פותרות עוד לפני שהעולים מגיעים ארצה?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-2.

קולט אביטל: עם כניסתה לתפקיד הורתה שרת המשפטים למנהל בתי-הדין הרבניים למצוא דרך לחדש את פעילותן של נציגויות בתי-הדין בחבר המדינות, ואפילו בדרך מצומצמת, לאור הקיצוץ בתקציב בתי-הדין.

קולט אביטל: בימים הקרובים תיקבע מסגרת פעולתן של הנציגויות הנ"ל, אשר יסייעו לעולים מחבר המדינות בכל הנושאים הנוגעים לענייני המעמד האישי.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2619, של חברת הכנסת אראלה גולן, בנושא:

קולט אביטל: תקיפת צוותים רפואיים בידי מטופלים ובני משפחותיהם - לפרוטוקול.

קולט אביטל: חברת הכנסת אראלה גולן שאלה את שרת המשפטים ביום ט"ז בשבט התשס"ה (26 בינואר 2005): לאחרונה רבו המקרים של תקיפות פיזיות, איומים וקללות כלפי אנשי צוותים רפואיים בידי מטופלים או בני משפחותיהם.

קולט אביטל: רצוני לשאול: כיצד מוצה הדין עם התוקפים בהתאם לחומרת המקרים?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) משרד המשפטים רואה בתקיפת גורמים של הרשויות ובתקיפת עובדי מדינה בכלל, וכן בתקיפת צוותים רפואיים בידי מטופלים בפרט, תופעה חמורה ביותר, אשר יש לשרשה.

קולט אביטל: בהתאם לתפיסה זו, הפרקליטות עומדת על מיצוי הדין עם מבצעי התקיפות, ותמשיך לעשות זאת בכל מקרה שיבוא לפניה.

קולט אביטל: לצערנו, עדיין אין במערכת המחשוב של פרקליטות המדינה אפשרות לערוך חיתוך מתאים, אשר יאפשר לתת נתונים נוספים על תיקים והחלטות שנתקבלו בעבר.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2725, של חבר הכנסת רן כהן: תמיכת ועדת העיזבונות בעמותת "עוגן" - לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת רן כהן שאל את שרת המשפטים ביום י"ד באדר א' התשס"ה (23 בפברואר 2005): עמותת "עוגן" היא עמותה התנדבותית לשמירה על טוהר המידות ולמאבק בשחיתות.

קולט אביטל: מסיבות טכניות נדחתה בקשת תמיכתה ל-2005 על-ידי ועדת העיזבונות ונמנע ממנה להגישהּ בשנית.

קולט אביטל: הפסקת התמיכה תסכן את המשך קיומה של העמותה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם יתאפשר לעמותה להגיש את בקשתה לתמיכה בשנית, ואם לא – מדוע?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: הוועדה הציבורית לקביעת ייעודם של עיזבונות לטובת המדינה היא גוף המורכב מאנשי ציבור שכפיפותו למשרד המשפטים מתבטאת במישור האדמיניסטרטיבי.

קולט אביטל: במישור המהותי הוועדה היא בעלת שיקול דעת עצמאי.

קולט אביטל: כפי שנמסר לנו, עמותת "עוגן" לא עמדה בתנאי הסף הטכניים הנדרשים בוועדה ולכן נפסלה, כשם שמוסדות אחרים נפסלו מטעמים טכניים זהים.

קולט אביטל: לא למותר לציין, כי לא היה בפסילה כדי למנוע מן העמותה לפנות בבקשה נוספת לתמיכה מן הוועדה במסגרת המועד להגשת בקשות בשנה הנוכחית, שנקבע ליום 1 במרס 2005.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: משרד המשפטים אינו מקיים מערך עצמאי של תמיכה ממשלתית מכוח סעיף 3א לחוק יסודות התקציב.

קולט אביטל: לפיכך, אין באפשרות המשרד לתמוך בעמותת "עוגן" במסגרת אחרת, כשם שאין באפשרותו לתמוך בעמותות אחרות שהמשרד רואה בפעילותן פעילות ברוכה.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2726, של חברת הכנסת יולי תמיר: כספי עיזבונות ללא ייעוד - לפרוטקול.

קולט אביטל: חברת הכנסת יולי תמיר שאלה את שרת המשפטים ביום י"ד באדר א' התשס"ה (23 בפברואר 2005): האפוטרופוס הכללי אחראי על כספי עיזבונות, בין היתר כספים שנותרו ללא ייעוד מפורש.

קולט אביטל: רצוני לשאול: מה היה סכום כספי העיזבונות ללא ייעוד מפורש בשנים 2002, 2003 ו-2004?

קולט אביטל: תשובת שרת המשפטים ציפי לבני: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) על-פי החלטת הממשלה, העיזבונות לטובת המדינה שאין להם ייעוד ספציפי מועברים בכל שנה לחלוקה על-ידי הוועדה הציבורית לקביעת ייעודם של עיזבונות לטובת המדינה.

קולט אביטל: הסכומים שהועברו על-ידי האפוטרופוס הכללי לוועדה הציבורית הם: בשנת 2002 – 33 מיליון ו-423,929 ש"ח.

קולט אביטל: בשנת 2003 – 19 מיליון ו-324,046 ש"ח.

קולט אביטל: בשנת 2004 – 42 מיליון ו-89,152 ש"ח.

קולט אביטל: ["דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 15791.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים אפוא לסעיף הבא בסדר-היום: 15 שנה לתחילת גל העלייה מחבר המדינות.

אפרים סנה: זה דיון במליאה כתוצאה מהצעה לסדר-היום.

קולט אביטל: דיון במליאה שהיה צריך להתקיים בחודש אוקטובר ונדחה להיום.

קולט אביטל: יפתח את הדיון חבר הכנסת אפרים סנה.

אפרים סנה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, יזמתי את הדיון הזה כיוון שסברתי שבמלאות 15 שנה לתחילת העלייה הגדולה מחבר המדינות, ראוי שהכנסת תצדיע לציבור הזה שמהווה היום שישית מאוכלוסיית מדינת ישראל.

אפרים סנה: אחד מתוך שישה ישראלים עלה ארצה מחבר המדינות.

אפרים סנה: תרומת הציבור הזה למדינה ולחברה היא עצומה - לתרבות, למוסיקה, לרפואה, למדע, לביטחון.

אפרים סנה: בתפקידי השונים היתה לי הזכות לפגוש את העלייה הזאת.

אפרים סנה: במשרד הבריאות ראיתי את הרופאים המצוינים, את האחיות, את האנשים שהביאו ארצה מטען של ידע וניסיון, והם משתלבים ומתאמצים להשתלב במערכת שלנו.

אפרים סנה: והיום, בבתי-החולים שלנו, השפה השנייה היא העברית, והשפה הראשונה היא הרוסית.

אפרים סנה: במשרד הביטחון סיירתי ביחידות צה"ל, ופגשתי בכל מוצב, בכל גדוד, בטובות שביחידות, בקווים הקדמיים, בכל מקום, את איגור ואת גנדי ואת דימה - את החיילים שנולדו על אדמה אחרת, אבל הם היום בקו הראשון של הגנת ישראל.

אפרים סנה: במשרד התחבורה, במע"צ וברכבת, פגשתי את המהנדסים שהמבטא שלהם עדיין זר, אבל הם מכירים את ארץ-ישראל דרך הגשרים ודרך המחלפים ודרך כל הבנייה והסלילה שהם הפכו להיות שותפים פעילים ומובילים בה.

אפרים סנה: אבל אנחנו צריכים לומר גם את האמת.

אפרים סנה: הקליטה של העלייה הרוסית היתה רצופה במשגים, בהטלת סטיגמות, בקשיים ביורוקרטיים, בזלזול, ובאותם מישורים שאמרתי רק הרגע איך ראיתי בהם את ההשתלבות והקליטה, ראיתי שם גם תופעות הפוכות.

אפרים סנה: אני זוכר איזו מלחמה היתה לי נגד הממסד הרפואי, להכיר בזכויות של אנשים שבאו מדיסציפלינה שונה, להילחם על המומחיות שלהם, על הזכאות שלהם, על זה שלא יעשו להם בחינות שאין להם סיכוי בחיים לעבור.

אפרים סנה: על כל מתמחה, על כל סטאז'ר, היתה לי מלחמה.

אפרים סנה: גם במערכת הביטחון – חיילים שנפלו בקרב ולא היה אפשר לקבור אותם, והיינו צריכים לעשות כל מיני סידורים שונים ומשונים כדי שיוכלו להביא אותם לקבורה כחיילי צה"ל שנפלו על משמרתם.

אפרים סנה: דברים מבזים.

אפרים סנה: אמהות של חיילים שגורשו מן הארץ.

אפרים סנה: צריך לומר את כל האמת בהקשר זה.

אפרים סנה: לכן, היום הזה, שאנחנו מציינים בו 15 שנה לתחילת העלייה, הוא בשבילנו גם יום של חשבון נפש; לא רק על הברכה, אלא גם על הדברים שהחברה והממשלה שגו בהם.

אפרים סנה: מה הלקח המעשי שאפשר לומר היום מהבמה הזאת?

אפרים סנה: אם נשארו מכשולים ביורוקרטיים כאלה ואחרים, אם זה במערכת הבריאות ואם זה במשרד הפנים, שממררים לעלייה הזאת את חייה, בואו נסיר אותם.

אפרים סנה: בואו נסיר מעצמנו את החרפה הזאת, שהאנשים שנותנים את דמם ואת נשמתם בשביל ביטחון המדינה, צריכים אחר כך להתחנן בשביל האבא, בשביל האמא ובשביל האחות.

אפרים סנה: יש שר פנים חדש, חברנו אופיר פינס, ואני בטוח שהוא יעשה את הדברים הנדרשים כדי שהאנשים האלה יוכלו ללכת על אדמת המולדת כשהם זקופי קומה.

אפרים סנה: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: באופן נורמלי הייתי צריכה לדבר אחרי חבר הכנסת סנה.

קולט אביטל: אין מי שימלא את מקומי.

קולט אביטל: אולי אני אעשה את זה אחר כך.

קולט אביטל: אי לכך אקרא לדוברים הבאים: חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - לא נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

קולט אביטל: לרשותך שלוש דקות.

מיכאל נודלמן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להגיד, שהעלייה מברית-המועצות תרמה לא מעט להתפתחות של מדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: היא פתרה במידה ניכרת את הבעיה הדמוגרפית.

מיכאל נודלמן: בזכותם של העולים, המהווים כוח עבודה עצום, התפתחה בסוף המאה ה-20 הכלכלה הישראלית.

מיכאל נודלמן: העולים החדשים השתלבו יותר בתחומי הבריאות, ההיי-טק, במחקר ופיתוח, הקימו עסקים, השתלבו בהוראה, בתרבות ובספורט.

מיכאל נודלמן: התקדמות ניכרת יש גם בצה"ל.

מיכאל נודלמן: רוב העולים מזדהים כאזרחים ישראלים לכל דבר, אבל לא הכול חד וחלק.

מיכאל נודלמן: אמרו פה סטיגמות, זלזול במקצוענות, זלזול בכשרונות.

מיכאל נודלמן: גם אנחנו יודעים את זה.

מיכאל נודלמן: אני מבין את הקושי לקלוט מיליון עולים חדשים.

מיכאל נודלמן: אני מבין את הקושי של המשבר הכלכלי שעברה המדינה.

מיכאל נודלמן: אני מבין את הקושי של האינתיפאדה, שכל העם שלנו שילם בה הרבה בחיים, בבריאות וגם בכסף.

מיכאל נודלמן: אבל ברצוני להפנות את תשומת לבכם למצבם של אותם עולים, שמסיבות כאלה או אחרות הפכו לחסרי אונים.

מיכאל נודלמן: אני מדבר על אותם מקרים סוציאליים שלפני העלייה שמעו סיפורים על ארץ-ישראל, וכאשר הגיעו לא זכו לקבל את הדיור, ומשנת 1990, 15 שנה, עומדות בתור 60,000 משפחות.

מיכאל נודלמן: זה לא מקובל במדינה מתפתחת כמו ישראל.

מיכאל נודלמן: אפילו עם כל המגבלות שהיו, אנחנו צריכים לתת כבוד לאנשים שעבדו כל החיים, הגיעו למדינת ישראל עם הרגשה טובה, ואין להם איפה לגור.

מיכאל נודלמן: אני צריך להגיד תודה לשרת הקליטה וגם לשר השיכון הנוכחי, שהבינו שבתקציב של המדינה אי-אפשר לספק דירות לאנשים כאלה, ועכשיו היושבת-ראש, אני ועוד חברי כנסת נלחמים על זה שיזמים יבנו דיור, לא מהתקציב.

מיכאל נודלמן: אני מדבר גם על בני הנוער.

מיכאל נודלמן: זה כואב לי אפילו יותר ממקרים סוציאליים.

מיכאל נודלמן: בני נוער שלא זכו לתשומת הלב הנדרשת והוגדרו כנוער בסיכון.

מיכאל נודלמן: במדינה שממנה באתי לא היה נוער בסיכון.

מיכאל נודלמן: פה יש בעיה הנוגעת למדיניות של כיבוי שרפות.

מיכאל נודלמן: ישראל משקיעה הון בעבודה סוציאלית ובטיפול בנוער בסיכון, ולא משאירה להשקעה בהעשרת שעות הפנאי של הנוער עוד לפני שהוא הופך לקורבן הזקוק לעזרה.

מיכאל נודלמן: אני מדבר גם על קצבאות ועל כל מיני דברים, אבל בסופו של דבר אני רוצה להגיד, שעם כל הקושי, עם כל הבעיות שיש בעלייה ובקליטה, אין עוד דוגמה בעולם לקליטה של מספר עולים כזה במדינה.

קולט אביטל: ובהצלחה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת איוב קרא - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה גפני - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת איתן כבל - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת יעקב מרגי - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת דני יתום - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת מגלי והבה - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת פרופסור ויקטור בריילובסקי, בבקשה.

ויקטור בריילובסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בראש ובראשונה אני רוצה לברך על היוזמה של חבר הכנסת אפרים סנה, שארגן את הדיון הזה.

ויקטור בריילובסקי: עברו 15 שנים משיא העלייה הגדולה בשנת 1990.

ויקטור בריילובסקי: כמיליון עולים באו, והמדינה שלנו לא היתה מוכנה לקבל עלייה כזאת, לא מבחינה כמותית ולא מבחינה איכותית.

ויקטור בריילובסקי: אלפי מדענים, מהנדסים, רופאים ומוזיקאים, אנשי תרבות ופועלים באו לארץ.

ויקטור בריילובסקי: לא כולם מצאו את מקומם גם מבחינה מקצועית וגם מבחינה תרבותית.

ויקטור בריילובסקי: למספר לא קטן של עולים יש עד עכשיו בעיות בתחום הדיור ומצבם הסוציו-אקונומי נמוך.

ויקטור בריילובסקי: עד עכשיו הבנייה הציבורית היא בקנה מידה קטן מאוד.

ויקטור בריילובסקי: קיימות כמה תוכניות קליטה של אנשי מקצוע בעלי רמת מומחיות גבוהה.

ויקטור בריילובסקי: למדענים יש למשל התוכניות "גלעדי" וקמ"ע.

ויקטור בריילובסקי: קנה המידה של התוכניות האלה לא מספיק גבוה, וחוץ מזה, כל שנה אנחנו צריכים להיאבק נגד סכנת הסגירה שלהן.

ויקטור בריילובסקי: אבל, למרות כל הבעיות האלה, מיליון עולים מברית-המועצות לשעבר תרמו רבות במדע, בכלכלה, בתרבות, בספורט וכו'.

ויקטור בריילובסקי: צמיחת ההיי-טק בארץ היא במידה רבה גם בזכות העלייה מברית-המועצות לשעבר.

ויקטור בריילובסקי: עם זאת, יש סדרת בעיות שקשורות לעלייה הזאת שהפכה אקוטית מאוד.

ויקטור בריילובסקי: אלה בעיות של משפחות מעורבות שהגיעו לארץ במסגרת חוק השבות, נישואים אזרחיים, אפשרות להביא לארץ הורים קשישים, ילדים מנישואים קודמים, הסטטוס של הדור הרביעי - עד עכשיו לא מצאנו פתרונות חוקיים לבעיות האלה.

ויקטור בריילובסקי: חשוב למצוא את הפתרונות לא רק ל-300,000 אנשים ממשפחות מעורבות שנמצאים עכשיו בארץ, אלא גם לעלייה עתידית, שהשיעור של משפחות מעורבות יכול להגיע בה, על-פי נתונים שיש לי, עד 70%.

ויקטור בריילובסקי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת חיים כץ - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, אין ספק שהעלאת הנושא היא דבר חשוב.

נסים זאב: בתום 15 שנים יש קצת מקום לחשבון נפש - מה המדינה עשתה באמת, איך היא קידמה את העולים והאם היא עשתה למען העולים באופן יחסי למה שהעולים תרמו למדינה.

נסים זאב: הרי אין ספק לגבי חיוניות העולים מברית-המועצות, כפי שאמר חבר הכנסת סנה.

נסים זאב: מדובר בשישית מאוכלוסיית מדינת ישראל.

נסים זאב: כפי שראיתי, זה 13.7% כשמדובר ביחס לאוכלוסייה היהודית במדינת ישראל, וכאשר מדובר באופן יחסי לאוכלוסייה הכוללת, השיעור הוא כמעט 16.7%, וזה מאוד משמעותי.

נסים זאב: אני זוכר שהייתי סגן ראש עיריית ירושלים, ובזמנו ראש הממשלה אריק שרון היה שר השיכון.

נסים זאב: כל תוכניות הבנייה עלו באופן משמעותי מאוד.

נסים זאב: קיצרו את הליכי התכנון והרישוי כדי לקלוט עולים.

נסים זאב: היה אפילו חלום הרבה יותר גדול, שאולי המיליון הראשון רק מתחיל להגיע, ואפילו היתה ציפייה למיליון נוסף במהלך השנים.

נסים זאב: אבל בעצם, כבר בשנת 2000 העלייה הלכה ופחתה, עד כדי כך שב-2003 היו כ-3,700 עולים בסך הכול במהלך השנה.

קולט אביטל: יותר.

נסים זאב: קצת יותר?

נסים זאב: יכול להיות.

קולט אביטל: השנה יש 12,000, וזה מעט מאוד.

נסים זאב: רואים שכל שנה זה הולך ופוחת, באופן הדרגתי, ולא הולך ומוסיף, למרות כל ההשתדלות להביא יותר ויותר.

נסים זאב: מה שקורה בעצם הוא, שיותר לא-יהודים באים, אולי מכוח חוק השבות ואולי יש כאלה שנדחפים להיות חלק מהאוכלוסייה של העם היהודי, וזה דבר טוב, אך ורק בתנאי שבאמת הם יקבלו על עצמם להתנהג כיהודים ולעבור את התהליך היהודי ולהרגיש חלק מעם ישראל כעם היהודי.

נסים זאב: אני רק רוצה לציין, שיש כמעט 200,000 ילדים ובני נוער מגיל אפס עד גיל 17, ומתוכם 77,000 ילדים שנולדו לאמהות עולות.

נסים זאב: דווקא אותם בני נוער הם מצוינים בלימודים, במיוחד במתמטיקה ובאנגלית, ויש להם כישורים.

נסים זאב: אני חושב, שאם המדינה תוכל ותדע לנצל אותם כוחות, נוכל באמת להגיע להישגים הרבה יותר טובים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: שרת הקליטה, בבקשה.

ציפי לבני: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מאז 1989 עלו לישראל כמיליון עולים מחבר המדינות, והיום הם כ-15% מאוכלוסיית ישראל.

ציפי לבני: הם הקהילה האתנו-תרבותית הלשונית הגדולה ביותר באוכלוסייה היהודית בישראל.

ציפי לבני: בהקשר זה חשוב לציין את ההשפעה והתרומה הגדולות של הקהילה הזאת למדינה ולחברה בישראל.

ציפי לבני: צריך לזכור, שהקושי של כל עולה ברמה האישית והפרטית הוא ודאי לא דבר שאפשר להקל בו ראש.

ציפי לבני: בסך הכול כ-60% מהעולים עסקו טרם עלייתם במשלחי-יד מדעיים, אקדמיים וטכניים.

ציפי לבני: שיעור התעסוקה בקרב יוצאי חבר המדינות היום גבוה משיעור התעסוקה של כלל ילידי ישראל.

ציפי לבני: הרמה הגבוהה של ההון האנושי שלהם משתקפת גם בהרכב המקצועי שלהם.

ציפי לבני: אבל, עדיין, לצערי, חלק מהם לא עוסק במקצוע או לא עוסק בהשכלה או לא נותן ביטוי להשכלה שאתה הגיע לארץ.

ציפי לבני: סך הכול שיעור האקדמאים בקרב יוצאי חבר המדינות גבוה יותר משיעור האקדמאים בקרב כלל ילידי ישראל.

ציפי לבני: אני רואה את אחת המטרות של משרד הקליטה באמת לתת ביטוי טוב יותר לאותה השכלה ולמקצועות שהם הביאו אתם במהלך התעסוקה שלהם כאן.

ציפי לבני: אני חושבת שזה גם נותן סיפוק ברמה האישית, ואני חושבת שגם כלכלת ישראל יכולה ליהנות הנאה מוגברת מקבוצת אוכלוסייה זו.

ציפי לבני: ככלל, הגירה היא לא תהליך קל, ואנחנו עדיין נתקלים בבעיות בעיקר בקרב בני נוער, גם באחוזים סטטיסטיים שמעידים על נשירה גדולה יותר, על פשיעה, על נוער עולה עובר חוק, בממדים גבוהים יותר מאלה הקיימים בקרב הנוער בישראל.

ציפי לבני: אבל צריך לזכור, שכאשר אנחנו מדברים על תופעה של הגירה, שמבחינתנו היא עלייה לארץ-ישראל, עדיין התהליכים הם לא פשוטים ברמה המשפחתית.

ציפי לבני: נוער כזה, שנתקל גם בבעיות של גיל ההתבגרות, הרבה יותר קשה לו כאשר זה תהליך שהוא עושה במדינה זרה, במקום זר, במקום שבעצם הוא לא בחר להגיע אליו.

ציפי לבני: אני רוצה לסיים ולומר, שתהליך הקליטה איננו רק תהליך ממשלתי.

ציפי לבני: הממשלה כמובן אחראית וחייבת, וזה מתפקידה.

ציפי לבני: אינני אומרת את מה שאני הולכת לומר מתוך מטרה להוריד אחריות מהממשלה.

ציפי לבני: אבל חשוב לציין את ההיבט החברתי של קליטת העלייה.

ציפי לבני: קודם כול, כממשלה, אנחנו פועלים היום להגברת השפה העברית, הדיבור בעברית, בקרב אוכלוסיית העולים.

ציפי לבני: אני מקווה שתוך חודשים ספורים נוכל לראות ערוץ טלוויזיה נפרד, אינטראקטיבי, ללימודי עברית, ועוד כהנה וכהנה חידושים שאנחנו עושים במשרד.

ציפי לבני: אבל, בסך הכול, במהלך התקופה, החברה הישראלית הסתכלה בתחילה על העולים במידת-מה של התנשאות.

ציפי לבני: העולים הסתגרו בתוך עצמם ופיתחו גם מאפיינים שהם יותר מאפיינים של חברה סגורה ופחות של חברה פתוחה.

ציפי לבני: אני חושבת שהגיע הזמן, אולי תוך כדי ציון 15 שנה לעלייה, שהחברה הישראלית תפתח את עצמה ואת לבה לבאים - גם לאלה שבאים עכשיו וגם לאלה שבאו בעבר.

ציפי לבני: אין ספק שחוסנה של מדינת ישראל גם בעתיד, כמו פניה של החברה הישראלית, תלויים באופן שבו נקלוט את הבאים.

קולט אביטל: גברתי השרה, תודה רבה.

קולט אביטל: כיוון שאין מי שיחליף אותי, אני מוותרת על זכות הדיבור.

קולט אביטל: אני מבקשת מחבר הכנסת סנה להקריא את הצעת הסיכום המשותפת לסיעות ליכוד, שינוי, מפד"ל, יחד, העבודה וש"ס.

אפרים סנה: להלן הצעת הסיכום: מדינת ישראל מברכת על העלייה הגדולה מחבר המדינות שמתקיימת מאז שנת 1989.

אפרים סנה: העלייה הביאה לישראל כמיליון עולים חדשים אשר תרמו רבות לכלכלה, לתרבות, למדע, לספורט ולהתפתחות החברה הישראלית.

אפרים סנה: מדינת ישראל הוקמה כמדינה ציונית, וקיבוץ הגלויות בה הוא ערך עליון ומטרתו נעלה וחשובה מכל מטרותיה.

אפרים סנה: על כן, מחובתה של המדינה לעשות כל מאמץ כדי להביא לעליית יהודי התפוצות ארצה ולהכין את התשתית הדרושה לקליטתם המוצלחת.

אפרים סנה: יש לדאוג שהעולים ירגישו כי הם רצויים, דעתם נחשבת ותרומתם מוכרת בישראל.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 7 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אפרים סנה - 5 נגד - אין נמנעים - אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אפרים סנה נתקבלה.

קולט אביטל: בעד - 5, נגד - אין, נמנעים - אין.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

קולט אביטל: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום ד', כ"ח באדר א' התשס"ה, 9 במרס 2005, בשעה 11:00.

קולט אביטל: ישיבה זו נעולה.