ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושלושים-וארבע של הכנסת השש-עשרה, 2005-03-15 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום יום שלישי, ד' באדר ב' תשס"ה, 15 במרס 2005 למניינם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 13 שנים חלפו מאז נעקר מאתנו מנחם בגין.

יולי יואל אדלשטיין: 13 שנים, והחלל שהותיר בלכתו לא התמלא.

יולי יואל אדלשטיין: היום העצוב הזה כאילו אתמול היה.

יולי יואל אדלשטיין: היום, כשאנחנו כבר יכולים להביט לאחור ולעמוד על גדלותו, אנחנו יודעים כי מנהיג גדול היה בישראל; אולי אחרון המנהיגים האבהיים שקמו לעמנו בדורות האחרונים.

יולי יואל אדלשטיין: בגין היה מנהיג ענק, סמל לאנשים, אדם שנטע תקווה בלב בני עמו.

יולי יואל אדלשטיין: בבגין נמזגו תכונות אופי נאצלות: ענווה, סובלנות, אהבת האמת, ניקיון כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: רצה הגורל והיום שבו הלך מאתנו מנחם בגין חל בסמיכות למועד שבו אנו מציינים אולי את גדול הישגיו המדיניים - חוזה השלום עם מצרים.

יולי יואל אדלשטיין: זהו גם הישגה הגדול ביותר של המדיניות הישראלית בכל הזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: היום דגל ישראל מתנופף בראש התורן בבניין השגרירות שלנו בקהיר, כאילו כך היו הדברים מאז ומעולם.

יולי יואל אדלשטיין: תמיד נזכור כי מנחם בגין הוא שהעלה אותנו על דרך חדשה; הוא שהניח את הנדבך הראשון, החשוב, להשלמה ערבית עם עובדת קיומה של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: המעבר ההיסטורי ממלחמה עם מצרים, האויבת הגדולה של ישראל, להשכנת שלום עמה, לא היה מתגשם בלעדיו.

יולי יואל אדלשטיין: את התהליך ההיסטורי שבו החל בגין, גם אם הוא מתמהמה, לא ניתן עוד להפסיק.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בגין, איש הראייה המדינית הנועזת, היטיב לחזות את סכנת ההשמדה שטומן בתוכו הכור הגרעיני העירקי והורה להפציצו.

יולי יואל אדלשטיין: היום, לאחר מלחמת המפרץ השנייה, העולם חייב לו תודה על כך שלסדאם חוסיין לא היה נשק גרעיני.

יולי יואל אדלשטיין: בגין הגיע לשלטון עם מטען אהבה גדול לבני עדות המזרח.

יולי יואל אדלשטיין: הוא גרם להם לזקוף את גבם בגאווה ובכבוד, לחוש שותפים מלאים ליצירה הנפלאה הנעשית בארץ-ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: בגין, הלוחם לצדק חברתי, יישם את פרויקט שיקום השכונות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא חי את חיי העם ופעל מתוך הכרת החובה האנושית לדאוג לשכבות החלשות, לא רק במלל אלא במעש.

יולי יואל אדלשטיין: אין מנהיג כבגין שתרם כה רבות לבניית הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: בגין הוכיח דבקות שאין גדולה ממנה בדמוקרטיה.

יולי יואל אדלשטיין: 29 שנים כיהן בגין כחבר הכנסת, מהכנסת הראשונה ועד לכנסת העשירית במניין.

יולי יואל אדלשטיין: בשנים אלה שבע מרורים וסבל השמצות, אולם הוא לא אמר נואש.

יולי יואל אדלשטיין: את כללי הדמוקרטיה הפרלמנטרית כיבד בכל מאודו.

יולי יואל אדלשטיין: כשנבחר כדין, ברצון העם, להנהיגו כראש ממשלה, חלק כבוד לכנסת: "אני לא אדון לכנסת, אני עבד לכנסת" - הדגיש.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ימים קשים קרבים לסף ביתנו:

יולי יואל אדלשטיין: עקירת יישובים יהודיים מעל אדמתם, אדמה רוויה ביזע ובדם.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא עכשיו אני נזכר בגדולתו של מנחם בגין, שידע, עם פינוי היישובים מסיני, לפייס, לרצות ולמנוע מלחמת אחים.

יולי יואל אדלשטיין: המאבק המר נגד הניתוק הפתאומי מחבל ארץ פורח שאותו בנו לא הגיע, בזכותו, לשפיכות דמים.

יולי יואל אדלשטיין: המתיישבים חשו שכאבם הוא כאבו.

יולי יואל אדלשטיין: כך פעל בגין גם בשנת 1944 – ימי ה"סזון", רדיפת אנשי אצ"ל על-ידי "ההגנה" והסגרתם לשלטונות הבריטיים.

יולי יואל אדלשטיין: "מלחמת אחים – לעולם לא" - פסק.

יולי יואל אדלשטיין: בגין חזר על מעשהו בשנת 1948, כשספינת הנשק "אלטלנה" הופגזה והועלתה באש.

יולי יואל אדלשטיין: דם נשפך סביבו, פצועים והרוגים, והוא גזר על אנשיו בנחרצות: "לא תהיה מלחמת אחים".

יולי יואל אדלשטיין: ואסיים במובאה מדבריו, שכאילו כוונו לימים אלה: "מי שלא מכיר בזכותנו למולדת כולה, אינו מכיר גם בזכותנו לשטח משטחיה.

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו על זכותנו הטבעית לא נוותר".

יולי יואל אדלשטיין: בכאב ובגעגועים אנחנו מרכינים היום ראש לזכרו.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת:

אריה האן: הצעת חוק הירושה (תיקון מס' 12), התשס"ה-2005, מטעם חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 31) (עידוד הנקה לתקופה ממושכת), התשס"ה-2005, מטעם חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 32) (הודעה מוקדמת לפיטורים), התשס"ה-2005, מטעם חברת הכנסת גילה גמליאל.

אריה האן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: מנחם בגין, זיכרונו לברכה

יולי יואל אדלשטיין: לפני הנאומים בני דקה, אנחנו נאפשר לשר האוצר בנימין נתניהו לומר את דברו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר האוצר, חבר הכנסת בנימין נתניהו, בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, מנחם בגין היה אחד מראשי הממשלה הגדולים שקמו למדינת ישראל, אחד המנהיגים הגדולים ביותר שקמו לעם ישראל בזמן החדש, וראוי שהנוכחות פה תהיה גדולה יותר, גם בשנה הזאת וגם בשנים הבאות.

בנימין נתניהו: אנחנו יכולים להגיד את זה, כי בפרספקטיבה של השנים אנחנו רואים שפעולותיו, כפי שהיטבת לתאר אותן, אדוני היושב-ראש, הן גדולות ועצומות.

בנימין נתניהו: אני הייתי ממקד את תשומת הלב בקיצור בשלוש מהן.

בנימין נתניהו: הדבר הראשון הוא המרד, המרד נגד הבריטים.

בנימין נתניהו: לא ברור כיצד מתפתחת התפתחות היסטורית בזמן נתון, אבל בחלון הזמנים לאחר מלחמת העולם השנייה והשואה, והעידן שבא אחריה, בתפר הזמן הזה, אלמלא היו הבריטים עוזבים את הארץ, לא ברור אם היתה קמה מדינת ישראל ובאילו תנאים.

בנימין נתניהו: והפעולה של בגין, בהנהגת האצ"ל, בהנהגת ההתנגדות האקטיבית לשלטון הבריטי בארץ, היתה פעולה בעלת משמעות היסטורית, שסייעה רבות להקמת המפעל הציוני.

בנימין נתניהו: הדבר השני הוא, כמובן, השמדת הכור העירקי.

בנימין נתניהו: היום, בפרספקטיבה של 20 וכמה שנים, מבינים מה היה גורל העולם אם המשטר הרודני והרצחני הזה היה מתחמש בנשק גרעיני.

בנימין נתניהו: פצצות אטום בידיו של סדאם חוסיין, ואולי בידיהם של אחרים שהיה מעביר אליהם - זה חלום בלהות שנחסך מהעולם על-ידי מנהיגות אמיצה, הרואה למרחקים ומוכנה לפעול בזמן קצר ולספוג את הביקורת העולמית.

בנימין נתניהו: בגין עשה כאן שירות לעם ישראל, אבל ללא ספק עשה שירות לאנושות כולה.

בנימין נתניהו: ואילו הדבר השלישי, שישים במיוחד בימים אלה, הוא הקביעה, שאולי אחת משלוש הסכנות הגדולות המאיימות על קיומנו היא האיום של הפילוג הפנימי.

בנימין נתניהו: הוא ידע לקטוע את הסכנה של התחדשות מלחמת אחים, כמו האיבה שהחריבה את הבית השני והיתה יכולה להחריב את הבית השלישי לפני שהוא קם, שוב בזכות הראייה למרחקים, אחורה בזמן וגם קדימה בזמן.

בנימין נתניהו: הוא התייצב על אותו סיפון, ואמר את שאמר.

בנימין נתניהו: נדמה לי שזה ישים היום לא פחות.

בנימין נתניהו: מן הטעמים הללו, מנחם בגין ראוי שיקבל את - - -

עמרם מצנע: הסכם השלום עם מצרים לא נחשב אצלך בין השלושה?

בנימין נתניהו: ציינתי שנוסף על ההישגים הגדולים שפירט היושב-ראש, אני מבקש להתמקד בשלושה נוספים.

בנימין נתניהו: אני מאוד מקווה שיהיו לנו הסכמי שלום נוספים עם שכנינו הערבים וגם עם אלה שאינם גובלים בשכנותנו הישירה.

בנימין נתניהו: אבל נדמה לי שברגע זה, אולי יותר מכל רגע אחר, אנחנו יכולים לומר בוודאות, שמה שעומד על הפרק זה משהו בתוכנו, ולא כל כך משהו עם שכנינו.

בנימין נתניהו: נדמה לי שגם בעניין הזה בגין מלמד אותנו.

בנימין נתניהו: בכל אופן, מכל הטעמים הללו, אלה שציין היושב-ראש ואלה שציינתי אני, אני חושב שמן הראוי שמנחם בגין היה מקבל את ההכרה הראויה לו מחברי הבית.

בנימין נתניהו: מהעם יש לו, ראוי שתהיה לו גם מהכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר האוצר, חבר הכנסת בנימין נתניהו, על הדברים לזכרו של מנחם בגין זיכרונו לברכה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים - חבר הכנסת אריה אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת עמרם מצנע.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, זכורה התבטאותו של מנחם בגין עליו השלום על מערכת המשפט בישראל: "יש שופטים בירושלים".

אריה אלדד: אינני יודע מה הוא היה אומר היום לו היה שומע על תושב ירושלים, נושא תעודת זהות כחולה, הנוהג כשופט, המופתי של ירושלים, החורץ פסקי-דין מוות על 16 משתפי פעולה עם ישראל, שאמורים להירצח בתחומי הרשות הפלסטינית.

אריה אלדד: ואם על החיים שסייעו לישראל איננו יודעים להגן ולשמור, למה שנתפלא על כך שגם על שבועתנו על קברו של גנדי איננו יודעים לשמור, ומדינת ישראל מתכוונת לאפשר את שחרורו של אחמד סעדאת, האיש שהורה על רצח רחבעם זאבי, גנדי, השם ייקום דמו?

אריה אלדד: איננו יודעים להיות נאמנים לא למתים ולא לחיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמרם מצנע - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת פורז.

עמרם מצנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להביע הערכה עמוקה לעורכת-הדין טליה ששון על הדוח שהגישה בפנינו.

עמרם מצנע: אני לא יודע כמה מבינינו הסכימו לקרוא אותו, אבל הוא דוח מרתק, במובן השלילי שלו, כמובן.

עמרם מצנע: אני רוצה לנצל את ההזדמנות לפנות אל - במקרה הזה נמצא פה ממלא-מקום ראש הממשלה - אדוני השר אולמרט.

עמרם מצנע: לשכת ראש הממשלה פרסמה את הדוח בציבור.

עמרם מצנע: לגבי הנספחים, התשובה שקיבלתי, שצריך לתאם מראש, ואפשר לקרוא אותם בלשכת ראש הממשלה.

עמרם מצנע: אני מבקש ממך להורות, או לפחות לבקש מלשכת ראש הממשלה - בטח יש לך אליה קשר ישיר - שהדוח הזה יפורסם ברבים.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר, שאמירה שכולנו אשמים לאורך כל השנים לא בדיוק עולה מתוך הדוח הזה.

עמרם מצנע: הדוח לא מצביע רק על ראש ממשלה אחד או שניים שאמרו את מה שאמרו, אלא יש פקידות שממנה אנחנו מצפים שתשמור על החוק, גם כשהיא מקבלת הוראות לא חוקיות, שעשתה בהרבה מאוד מקרים דין לעצמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פורז, בבקשה.

אברהם פורז: לא ביקשתי לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הצבעת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שזה היה בעד קיום נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן שלגי - בבקשה, אדוני.

אברהם פורז: חשבתי שההצבעה מיועדת רק כדי לבדוק אם ההצבעה האלקטרונית עובדת.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה האלקטרונית נועדה לעזור ליושב-ראש לקבוע את סדר הדוברים.

אילן שלגי: אני סברתי שהיושב-ראש רוצה לבדוק כמה מחברי הליכוד באו לכבד את זכרו של מנחם בגין, ונבוך כשהוא ראה שהיו רק 12 בסוף הדיון.

אילן שלגי: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לדבר על יום הצרכנות הבין-לאומי.

אילן שלגי: משום-מה, השר אולמרט שנמצא פה אתנו החליט לעשות שינויים בדירקטוריון של המועצה הישראלית לצרכנות, וכתוצאה מכך התפטרו המנכ"לית והיועץ המשפטי, והצרכן הישראלי איננו מוגן כפי שהיה ראוי.

אילן שלגי: אני מקווה שהדברים יתוקנו.

אהוד אולמרט: המנכ"לית התפטרה כדי לעשות פוליטיקה, ולא שום דבר אחר.

אילן שלגי: אדוני, אני מקווה שהזמן ייספר לי מההתחלה, כי הערתו של השר בעניין המנכ"לית היא אולי נכונה, אבל היא אינה נוגעת לכך שיש מינויים פוליטיים של אנשי ליכוד לדירקטוריון.

אילן שלגי: עם זאת, אני רוצה לברך את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה על הדוח שפורסם היום בעניין מחירים של מוצרים שהם בגדר מונופולים בישראל לעומת מחירים בחוץ-לארץ.

אילן שלגי: מתברר שבעיקר הפסטה וסכיני הגילוח אצלנו יקרים בהרבה.

אילן שלגי: פסטה קצת קשה להביא מחוץ-לארץ, אבל סכיני גילוח - אני מציע לכל מי שייסע בפסח ובקיץ, שיעשה קודם השוואת מחירים.

אילן שלגי: אפשר לקנות סכיני גילוח בחוץ-לארץ, וכך הצרכן הישראלי יגרום גם לירידת המחירים בארץ.

אילן שלגי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב שלא יקנו פסטה בפסח בחוץ-לארץ, סכיני גילוח זה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: ..

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת ואסל טאהא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעיני, כל דבר מתגמד כאשר מעלים את זכרו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה.

איוב קרא: אנחנו מציינים היום 13 שנים לפטירתו.

איוב קרא: אני חושב שמנחם בגין היה אולי המנהיג הגדול ביותר במדינת ישראל, לפני מלחמת העצמאות ואחריה.

איוב קרא: כשהיה צריך לעשות שלום, הוא ידע לעשות שלום.

איוב קרא: כשהוא היה צריך להיות פטריוט, הוא היה פטריוט, והוא גם היה מקור להערצה פה בבית ומחוץ לבית.

איוב קרא: אני מצטרף לקריאתו של שר האוצר, שהבית הזה צריך להוקיר את פועלו, את מה שסימל ואת משנתו.

איוב קרא: חברים, לפחות אלה מהצד השמאלי, הרוויזיוניזם הוא מקור לגאווה, בניגוד לאלה שחושבים שאולי זאת הקצנה ימנית.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, הרוויזיוניזם מסמל את הדבר הטוב בעם ישראל ואת השוויון המיוחל שכה נחוץ לנו בתקופה הזאת.

איוב קרא: תודה.

אבשלום וילן: - - - התפיסה הליברלית שלו.

איוב קרא: ליברלית יותר - - -

אבשלום וילן: לא היו מינויים פוליטיים - - -

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת קרא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו - חברת הכנסת אראלה גולן.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצד הפלסטיני עושה מאמצים אדירים, מאה אחוז מאמצים, על מנת לשמור על השקט ולתת צ'אנס להתקדמות במשא-ומתן.

ואסל טאהא: לעומת זאת, אנו רואים מה קורה בצד הישראלי כאן במדינה.

ואסל טאהא: אנו מגלים בדוח שהגישה טליה ששון, שמאחזים שהממשלה היתה אמורה לפרק מתחזקים, ומאחזים חדשים נבנים, כאילו זורים חול בעיני הציבור ודעת הקהל הבין-לאומית.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, זאת שערורייה שאין כמוה, שצריך לטפל בה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אראלה גולן, ואחריה - חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

אראלה גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברצוני לדבר על שלוש פרשיות שנחשפו באמצעי התקשורת תוך 48 שעות.

אראלה גולן: הפרשה הראשונה, בעקבות דוח שהוגש לקופת-חולים, הטוען כי המחקר שהגיש הגינקולוג פרופסור דב דיקר על "תסביב השחלה" לא התקיים מעולם.

אראלה גולן: הפרשה השנייה העלתה חשד, ששתי חולות בבית-החולים "הרצפלד" מתו בניסוי שנעשה ללא הסכמתן.

אראלה גולן: פרשה אחרונה שנחשפה בבית-החולים "זיו" היא, שד"ר אנטוני לודר עשה באופן בלתי חוקי מחקר גנטי בתינוקות.

אראלה גולן: שני רופאים שהזכרתי, גם ד"ר לודר וגם ד"ר דיקר, שניהם היו בראש ועדה לניסויים בבני-אדם, והם עצמם נטלו את החוק לידיהם ללא רשות במקרים אלה.

אראלה גולן: הגילויים מחייבים אותנו לבדוק ולהעלות פתרון מיידי למתרחש במערכת הבריאות הישראלית.

אראלה גולן: האתיקה הרפואית צריכה להיות בגדר ייהרג ובל יעבור, ועלינו לפעול בכל אופן אפשרי לענישה מרתיעה, ולמגר את התופעה בטרם יאבדו אזרחי המדינה את האמון במערכת הזאת.

אראלה גולן: רק אתמול ציינה הכנסת את יום המדע הלאומי - והרפואה הישראלית היתה בעלת שם עולמי.

אראלה גולן: אנשים הגיעו מכל העולם לעבור טיפולים ולהינתח כאן.

אראלה גולן: לאן זה הגיע?

אראלה גולן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת גולן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, ואחריה - חבר הכנסת איתן כבל.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמול נחסם אחד העורקים הראשיים של מדינת ישראל במחאה על תוכנית העקירה והגירוש.

גילה פינקלשטיין: את המעשה אפשר להבין, אך בשום פנים ואופן לא לקבל.

גילה פינקלשטיין: פעולות מחאה כאלה עלולות לחזור כבומרנג אל מתנגדי ההתנתקות בהיותם משרתים את מטרות השמאל הקיצוני בישראל.

גילה פינקלשטיין: כמי שמתנגדת נחרצות לתוכנית העקירה, לתוכנית הגירוש, אני קוראת לעם ישראל כולו לשמור על הסדר הציבורי, לא לחסום כבישים, לא לחבל בתשתיות, ולא להוביל בשום פנים ואופן את המאבק לאפיקים אלימים.

גילה פינקלשטיין: אני מקווה שדברי נשמעו מספיק ברורים, מספיק נחרצים ומספיק אחראיים באוזני כמה חברי כנסת מן השמאל, אשר מנסים השכם והערב לייחס חוסר אחריות למנהיגי הימין, לנוכח הפעולות הקיצוניות הללו.

גילה פינקלשטיין: אני קוראת לאבירי השמאל, במקום להטיל רפש בציבור כה איכותי וליצור פרובוקציות מיותרות סביבו, נסו לנתח מהיכן מתפרץ הזעם, מנין בא הרצון להפר את הסדר הציבורי, מה תוכנה האמיתי של הזעקה הזאת.

גילה פינקלשטיין: הפנו את טענותיכם למי שרמס את זכויותיהם ולמי שגדע את קולם הצודק והלגיטימי.

גילה פינקלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת פינקלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו - חבר הכנסת שמואל הלפרט.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני דווקא רוצה לעסוק ביום הצרכנות.

איתן כבל: בתוך כל העניינים השוטפים, אני חושב שהמודעות הציבורית בנושא הצרכנות נמצאת בעלייה.

איתן כבל: אני מאוד מקווה שהסוחרים וכל מי שעוסק בתחום ידעו לכלכל את מעשיהם בתבונה, כך שאנחנו לא נידרש לחקיקה שתקבע ותגדיר את מערכת היחסים בין הצרכנים לבין ציבור המוכרים.

איתן כבל: אם הסוחרים ידעו לכלכל את מעשיהם בתבונה והכול יהיה באופן הגון, אנחנו לא נידרש לכך.

איתן כבל: אנחנו גם לא רוצים בכך.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת אבו וילן.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום ראשון בערב הבעירו אנטישמים את בית-הכנסת העתיק בלוגאנו וחנות טקסטיל בבעלות יהודית, ורק בחסדי השם לא היו נפגעים בנפש.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, האנטישמיות המתרחבת בכל רחבי העולם לא פסחה גם על שווייץ הנייטרלית.

שמואל הלפרט: היא חייבת להדאיג כל אחד מאתנו.

שמואל הלפרט: הצתת בית-הכנסת בשווייץ מעלה זיכרונות מ"ליל הבדולח" הנורא.

שמואל הלפרט: אחת הסיבות להתגברות אנטישמית היא סלחנות העולם לאירועים אנטישמיים המתרחשים בכל יום.

שמואל הלפרט: אני פונה לראש הממשלה להעלות היום בחנוכת המוזיאון ב"יד ושם" את האירוע הנורא של שרפת בית-הכנסת, ולדרוש ממנהיגי העולם שישנם ושאינם כאן לפעול ביד חזקה נגד התעוררות אנטישמית ונגד כל אירוע אנטישמי.

שמואל הלפרט: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת וילן, ואחריו - חבר הכנסת צבי הנדל.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני בדרך כלל לא מסכים עם אף מלה של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין בתחום המדיני.

אבשלום וילן: היום אני מסכים אתה, כמעט עם כל מלה.

אבשלום וילן: אני חושב שמה שקרה אתמול בערב בנתיבי-איילון הוא שערורייה ציבורית.

אבשלום וילן: חבורת חוליגנים החליטה לפעול בטרור אזרחי נגד אזרחי מדינת ישראל.

אבשלום וילן: מה פירושו של דבר לסגור את עורק התנועה הראשי, להבעיר בו צמיגים, ומה בעצם הם דורשים?

אבשלום וילן: להביע מחאה?

אבשלום וילן: על חשבון מי ועל חשבון מה?

אבשלום וילן: בצדק ציינה חברת הכנסת פינקלשטיין, שהחבר'ה האלה גורמים נזק מאוד כבד לציבור שמתנגד להתנתקות ורוצה להיאבק ולשכנע.

אבשלום וילן: לא רק שלא משכנעים, אלא מקוממים את הציבור כולו.

אבשלום וילן: אני מתפלא על משטרת ישראל - מקום שמצולם כולו במצלמות וידיאו, תמונות בזמן אמת, לוקח שעה להגיע, שעה לפתוח.

אבשלום וילן: היום אני קורא, רחמנים בני רחמנים, כבר שחררו את העצורים.

אבשלום וילן: אם לא תינקט יד ברזל, וכללים של מותר ואסור, בסופו של דבר נמצא את עצמנו - כפי שאמר שר האוצר פה מעל הדוכן רק לפני חצי שעה - בסיטואציה שאיש מאתנו לא רוצה להגיע אליה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת צבי הנדל.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת זנדברג.

גילה פינקלשטיין: מי נתן הוראות למשטרה - - -

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, שמענו אותך בקשב רב.

צבי הנדל: אני שמעתי איך יודעים לתקוף צד אחד, ואני דווקא רוצה לשמוע לעתים גם הערה לסדר לצד שכנגד, שמוביל מהלך דורסני שאין בו שום תועלת למדינת ישראל.

צבי הנדל: מאחר שהוא מבין שאין שום תועלת, ושיהיו לזה רק נזקים ביטחוניים, הוא חייב לבנות מצג של רעים וטובים.

צבי הנדל: הוא ומשפחתו הם כמובן הטוב, והרעים הם המתיישבים בגוש-קטיף.

צבי הנדל: והכול כשר לצורך זה.

צבי הנדל: המשטרה שלחה "שמפניה" חדש שהוציא סטיקר "אריק, לילי מחכה לך".

צבי הנדל: לא שמעתי שמישהו גינה אותם או קרא לסדר את השר לביטחון פנים.

צבי הנדל: אחר כך פתאום יוצא מלשכת ראש הממשלה, שאיזה רב נתן הנחיה שמותר לרצוח חיילים שאינם יהודים.

צבי הנדל: מי הוציא את הידיעה הזאת?

צבי הנדל: המפכ"ל אומר שזה שקר.

צבי הנדל: אין גבול להסתה כשאתה עושה מעשה נפשע, אבל אתה רוצה להציג את עצמך שאתה הטוב וזה שנפגע הוא הרע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הנדל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זנדברג, בבקשה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להיזקק לדברים שהיו כאן לפני כמה דקות.

אליעזר זנדברג: ישבתי והתבוננתי, סיעת הליכוד, הסיעה שמנחם בגין הוביל אותה לשלטון - פחות מרבע מחברי הסיעה.

אליעזר זנדברג: אפילו בסיעת שינוי נכחו כמעט מחצית מהחברים.

אליעזר זנדברג: אולי המספרים שונים, אבל סטטיסטית זה מראה משהו.

אליעזר זנדברג: הסתכלתי ביציע, מילא, המשפחה לא כאן.

אליעזר זנדברג: זכותה של משפחה להחליט אם היא באה או לא.

אליעזר זנדברג: אבל תלמידים מבתי-ספר - כמה בתי-ספר בישראל נקראים על שמו, כמה אנשים במדינת ישראל פעילים בכל מיני מוסדות שנקראים על שמו של מנחם בגין, ואין אף אחד כאן.

אליעזר זנדברג: אני רק יכול להביע את צערי על כך שזה המצב.

אליעזר זנדברג: אולי זה גם מלמד משהו על הדברים שהשתנו ב-20 השנים, קצת יותר, שחלפו מאז עזב מנחם בגין את השלטון.

אליעזר זנדברג: את 15 השניות שנותרו לי אני אנצל להעלות כאן נושא חשוב לא פחות, והוא העלייה בתמותה כתוצאה ממחלת הסרטן באזור חיפה - והקשר בין המחלות הללו לבין זיהום האוויר ותופעות אחרות באזור.

אליעזר זנדברג: נשיאות הכנסת לא חשבה שזה נושא מספיק חשוב לדיון, ולכן אני עושה זאת כאן.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאולי גם בציבור תוהים, אני רוצה לציין, שאנחנו לא מקיימים כרגע אירוע מיוחד או דיון מיוחד לזכרו של מנחם בגין עם סדר דוברים ועם ראש הממשלה ועם ראש האופוזיציה, שדרך אגב, לצערי שניהם לא נכחו באולם, אבל מסיבות ברורות.

יולי יואל אדלשטיין: יש כרגע נשיאים וראשי ממשלות ועשרות שרים ממדינות זרות שנמצאים היום בירושלים, כך שלא מדובר כאן באיזה אירוע.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שתדמית הכנסת מספיק רעועה ולא צריך להוסיף שמן למדורה במקום שלא צריך.

יולי יואל אדלשטיין: אתה תשאל את חברי הליכוד איפה הם, והם יגידו שהם שרים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל איפה ראש האופוזיציה לא כל כך ברור.

יולי יואל אדלשטיין: את הוויכוח הזה על חשבון הציבור אפשר לנהל הרבה זמן.

יולי יואל אדלשטיין: לכן סבר יושב-ראש הכנסת, שראוי ביום פטירתו של מנחם בגין לפתוח את המליאה בדברים לזכרו.

יולי יואל אדלשטיין: הוסיף על כך גם שר האוצר, חבר הכנסת נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: בואו לא נתבלבל כאן ולא נבלבל את הציבור, לא מדובר כאן באירוע מיוחד או יום מיוחד לציון זכרו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עשינו את שלנו, ויכולים רק להצטער שמנחם בגין לא אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אליעזר כהן, בבקשה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אחד הדברים האהובים על אנשי התקשורת הוא להשמיץ את חברי הכנסת.

אליעזר כהן: כחלק מהתדמית שהזכרת לפני דקה, מדי שנה, עם פרסום התקציב של הכנסת, יש חגיגה – כמה חברי הכנסת בזבזנים.

אליעזר כהן: שבוע לפני זה יש עוד חגיגה – כמה חברי הכנסת מתבטלים, בטלנים, לא עובדים.

אליעזר כהן: אני לא מכיר הרבה אנשי תקשורת שעובדים יותר ממני, אני לא מכיר אנשי תקשורת שחוסכים יותר ממני.

אליעזר כהן: אני זהיר ושוקל כל אגורה שאני מוציא, לרבות מהחשבון של הכנסת, במיוחד מהחשבון של הכנסת, ומזכיר הכנסת יודע על מה אני מדבר כשאני אומר שאנחנו שוקלים כל הוצאה וכל אגורה, ורק בימים האחרונים.

אליעזר כהן: חוץ מההנאה שלהם לבקר את המתיישבים היהודים בארץ-ישראל יש להם עוד הנאה – לרדת על חברי הכנסת.

אליעזר כהן: שישאירו את הרכילויות האלה אצלם באולפנים ובעיתונים.

אליעזר כהן: בשבוע שעבר העורך של "פוליטיקה" קרא לחבר הכנסת גלעד ארדן בתוכנית, קבל עם ועדה: תגיד לי, השתגעת?

אליעזר כהן: כך הוא פנה אליו.

אליעזר כהן: וכתבת בעיתון "מעריב" פונה לחברי הכנסת: כולכם השתגעתם?

אליעזר כהן: הם גם מבקרים אותנו על השפה שלנו, איך אנחנו מדברים בכנסת.

אליעזר כהן: שייטלו קורה מבין עיניהם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אליעזר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רן כהן - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אילן ליבוביץ.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רק לפני חצי שעה ציינו כאן בצדק את המורשת של ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין, זיכרונו לברכה, ואחת המעלות, שצוינו בצדק, היתה שהוא לקח אחריות עצומה של מנהיג למנוע מלחמת אזרחים במדינה.

רן כהן: אבל רק אתמול קמה חבורת בריונים חוליגנים, שנהגו לא כמי שמפגינים למען האמת של דעתם, אלא נהגו כבריונים ופושעים וסגרו את נתיבי-איילון על-ידי צמיגים בוערים.

צבי הנדל: - - - ראש הממשלה שלך?

רן כהן: הם עשו את זה לא כמחאה על מה שהם מתנגדים לו, כיוון שכל דרכי המחאה בארץ עמדו לרשותם בלי לחסום את נתיב התנועה הזה.

רן כהן: הם עשו את זה משום שהם מאיימים על מדינת ישראל ועל אזרחיה להפר בכוח את ההחלטות הדמוקרטיות שלה.

רן כהן: כלומר, הם מאיימים במלחמת אזרחים אם המדינה לא תיכנע לרצונם להמשיך את החיים שלהם בתוך השטחים, שיביאו למדינת ישראל עוד הרוגים ועוד סבל; הם יאיימו על הדמוקרטיה ועל החיים במדינה.

רן כהן: אסור להיכנע, חייבים את הבריונים האלה לשים מאחורי סורג ובריח אם רוצים לשמור גם על החיים של האזרחים וגם על הדמוקרטיה הישראלית.

רן כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ליבוביץ, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת דהאמשה.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, כמנהגי מדי יום שלישי אני רוצה להעלות את זכרם של אלה שנהרגו בשבוע החולף בתאונות דרכים בכבישי ישראל.

אילן ליבוביץ: ואלה שמותיהם: הילה שושני מהזורעים, אולגה סמולנסקי מאשדוד, גז שלום מעכו, מרגריטה קליזינגר מחולון, מרים סלאמה ממג'ד-אל-כרום, זועבי מוחמד מנעורה, עבד-אלכרים סלאמה ממג'ד-אל-כרום, אימאן סלאמה ממג'ד-אל-כרום, בת-שבע וגלינה אברמוב מנצרת-עילית.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, תשעה הרוגים בשבוע החולף, יהי זכרם ברוך, וממשלת ישראל עדיין לא מביאה תוכנית לאומית למלחמה בתאונות הדרכים לכנסת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ליבוביץ על נאומו העצוב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת מג'אדלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על הקיפאון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם יש שקט מבורך, ואפס שפיכות דמים כמעט, זה חודשיים, ולאחר פסגת שארם-א-שיח', אבל הדברים כמעט שלא זזים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שמי שיכול להזיז דברים, והוא נדרש להזיז דברים וחייב להזיז דברים - זאת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפלסטינים עושים את הבלתי-אפשרי ואת הבלתי-ייאמן, ומפריכים את כל ההשערות ואת כל ההתערבויות – שקט, לא מלחמת אזרחים, "הודנה" ו"תהדיה" – הרגיעה – וסדר מופתי ובחירות דמוקרטיות, וכל מה שצריך לעשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בישראל עדיין סוגרים וחונקים את הערים הפלסטיניות, המחסומים בשלהם, גם כאשר מוסרים את העיר יריחו לרשות הפלסטינים עומדים על כך שלושה שבועות תמימים, להשאיר אותה סגורה מדרום ומצפון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה נותר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה מוסרים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי ממילא יריחו, לא כל כך ביקרו בה חיילים ישראלים, לא יום-יום ולא פעם בשבוע, ואפילו לא פעם בחודש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריותה של ממשלת ישראל מחייבת להזיז את התהליך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא מחזיקה בכל הקלפים והיא חייבת להתחיל להתיר את החנק ואת המחסומים ואת כל הכובד שהיא הפעילה נגד העם הפלסטיני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנו לעם הזה לנשום, כדי שיוכל גם הוא לחלום על שלום ולתרום לשלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מג'אדלה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש.

צבי הנדל: רק תדע ששלשום נפל על החממות שלנו "קסאם".

יולי יואל אדלשטיין: חבר'ה, חבר הכנסת מג'אדלה בזכות דיבור, ולא אתם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הנדל.

גאלב מג'אדלה: מכובדי חברי הכנסת, כותרת על שני עמודים בעיתון נפוץ בישראל: "דלק מחלחל למי תהום".

גאלב מג'אדלה: מבדיקה שעשה המשרד לאיכות הסביבה - ובזה אני מחזק את ידי אנשי ועובדי המשרד לאיכות הסביבה – מתברר, שבאזור תל-אביב הדלק מחלחל לאדמה, מסכן את הבריאות שלנו ופוגע בה, פוגע כמובן בקרקע, וזה דבר שהולך ונהיה נפוץ יותר, ולצערנו גם מתפתח יותר, ואני חושב שזה צריך להדאיג את כולנו.

גאלב מג'אדלה: הבריאות שלנו כחברה בריאה חשובה מכול.

גאלב מג'אדלה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מג'אדלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום חוגגים בעולם ובארץ את יום הצרכן הבין-לאומי, ואני מבקש להפנות את תשומת לב הבית לכך שמרכזי הקניות שקמו מחוץ לערים הגדולות יצרו תרבות של צרכנות מכוערת בשבת.

מאיר פרוש: זו תרבות מכוערת, כי מחללים ורומסים את יום השבת, שהיא מתנת הקדוש-ברוך-הוא.

מאיר פרוש: זו תרבות צרכנית מכוערת, משום שעוברים על חוק שעות עבודה ומנוחה.

מאיר פרוש: זו תרבות צרכנית מכוערת, כי על-פי ממצאי מחקר של משרד התמ"ת, שפורסמו לאחרונה, 345,000 איש, שהם כ-19% מהשכירים במשק, עובדים לפחות פעם אחת בחודש בשבת במרכזי קניות אלה.

מאיר פרוש: עובדים אלה מנוצלים, כך קובע מחקר התמ"ת, והכנסתם נמוכה מהמקובל.

מאיר פרוש: ביום הצרכנות אני פונה לקהל הצרכנים בקניונים בשבת: אנא חשבו גם על מי שעומד בצד השני של הקופה.

מאיר פרוש: מדובר ביהודים שעובדים בשכר דחוק, מנותקים ממשפחותיהם בשבת קודש ומילדיהם ביום המנוחה, והגיע הזמן שהממשלה תפעיל את חוק שעות עבודה ומנוחה, גם זה למען הצרכנות הנבונה.

מאיר פרוש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה - חבר הכנסת עסאם מח'ול.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזור לנושא של הדלק.

מל פולישוק-בלוך: כפי ששמענו עכשיו, מבדיקה שנערכה בעשרות תחנות תדלוק בתל-אביב התברר שיש זיהום של קרקע, ומהקרקע זה עובר למי התהום.

מל פולישוק-בלוך: ב-11% מקידוחי המים במחוז תל-אביב מצויים מרכיבי דלק.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים על חומרים מסוכנים ומסרטנים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוסקים במים, מים זה מקור הקיום שלנו, החיים שלנו, וזה דבר שצריך להדיר שינה מעינינו, חברי הכנסת, ולצערי הרב, הממשלה לא עושה די.

מל פולישוק-בלוך: הגשתי הצעת חוק, היא מונחת על שולחן הכנסת, לפתרון חלקי בנושא, אני מניחה.

מל פולישוק-בלוך: מדובר בפיתוח סביבתי.

מל פולישוק-בלוך: אם נחייב כל תחנת דלק בפיתוח סביבתי, תחנות הדלק ייאלצו לנקוט צעדים ואמצעים למניעת הזיהום.

מל פולישוק-בלוך: אני משוכנעת שחברות הביטוח עצמן יחייבו את תחנות הדלק לעמוד בקריטריונים ברורים, ואם חלילה בכל זאת עדיין יימשך הזיהום, יהיה לפחות מי שיממן את הנזק למי התהום שלנו.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - האחרונה ברשימה היום, חברת הכנסת אתי לבני.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, היום נפלה בבג"ץ החלטה קשה ומרחיקת-לכת בעניין יחסי העבודה, כאשר בג"ץ התיר בצו ביניים לשבור את שביתת נהגי "מטרודן" בבאר-שבע.

עסאם מח'ול: ההחלטה הזאת היא חמורה, מכיוון שהיא הולכת צעד אחד קדימה ברמיסת זכויות העובדים.

עסאם מח'ול: אחרי שנושלו העובדים מזכויותיהם באופן סיסטמטי בצל הממשלה הזאת, אנחנו רואים מהלך שיש בו ניסיון לשלול מהעובדים את זכותם להיאבק וזכותם להגן על האינטרסים שלהם.

עסאם מח'ול: אני רוצה לנצל את השניות שנשארו כדי להזהיר, כפי ששמעתי את דבריו של שר האוצר כאן, שהזכיר בהתייחסו למנחם בגין את העניין של הפצצת הכור בעירק.

עסאם מח'ול: אני רוצה להזהיר - שזה לא הקדמה ולא ניסיון לייצר בתודעה נכונות לשמוע על הפצצה נוספת של ישראל על אירן, הרפתקה שיכולה להיות הרת אסון לכל העמים באזור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אתי לבני תסיים להיום את רשימת הדוברים בנאומים בני דקה.

אתי לבני: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אתמול עברה בהצבעה בוועדת החינוך הצעת חוק הנצחת מורשתו של גנדי.

אתי לבני: בוויכוחים מסוימים בתוך הוועדה עברה הצעת החוק, ואני רוצה לספר למליאה שהגשנו היום, חברת הכנסת יולי תמיר ואנוכי, שלוש הצעות חוק חדשות שבאות להנציח את מורשתן של נשים בתולדות הציונות: אני מדברת על בבה אידלסון, על חנה סנש ועל מניה שוחט, שלוש שבחרנו אתמול, ויש לנו עוד כמה וכמה שאנחנו רוצים להעלות הצעת חוק להנצחת מורשתן בשבועות הקרובים.

אתי לבני: אני חושבת שזה דבר מבורך להנציח את מורשתן של נשים בתולדות ארץ-ישראל.

אתי לבני: הקדשנו תערוכה שלמה ביום האשה הבין-לאומי, ואנחנו רוצים להחזיר לתודעה ולזיכרון הקולקטיבי את פועלן של נשים בהקמת מדינת ישראל, במחשבה החינוכית, החברתית, הציונית והאחרת, ואני מקווה שכולכם, כמו שאישרתם את החוק הזה, תאשרו גם את החוקים הבאים.

אתי לבני: תודה.

איוב קרא: מה עם גולדה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת לבני.

יולי יואל אדלשטיין: ["דברי הכנסת", מושב שני, חוב' מ', עמ' 15401.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה, ולא הספקתי להצטער על כך שנבצר ממני היום להעלות את הנושא של יונתן פולארד, והנה בזכותו של חבר הכנסת צבי הנדל נעבור לנושא הבא, שהוא דיון בעקבות ההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת צבי הנדל: פעולת ממשלת ישראל למען שחרורו של יונתן פולארד.

יולי יואל אדלשטיין: יפתח את הדיון, כצפוי, חבר הכנסת הנדל עצמו, ואחריו - חבר הכנסת אברהם רביץ, חבר הכנסת מאיר פרוש וכן הלאה.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברי חברי כנסת, אני מניח שהנושא עלה היום לסדר-היום כי אתה ממלא-מקום היושב-ראש ואתה קובע את סדר-היום, לכן אל תצטנע.

צבי הנדל: חברות וחברי הכנסת, הנושא כבד ואני חושב שהוא חוצה מפלגות, דעות.

צבי הנדל: פוליטיקה קטנה אין כאן, והוא כבד שבעתיים וכואב שבעתיים כשאתה יודע שהאיש במצב בריאותי קשה.

צבי הנדל: קשה לי להבין, באמת קשה לי, ואני אומר את זה עכשיו לא בשביל להקניט ולא בשביל לקנטר - מה חשב לו ראש הממשלה כשקיבל, נדמה לי, כ-100 חתימות של חברי הכנסת, ונתבקש להעביר מכתב בקשה מחברי הכנסת, מרוב מוחלט של הבית הזה, לנשיא ארצות-הברית?

צבי הנדל: הוא סירב לקחת אותו אתו והוא נשאר בישראל, או שכח – בשבילי זה אותו הדבר.

צבי הנדל: אפשר לפקסס את זה.

צבי הנדל: זה סיפורים.

צבי הנדל: אני לא מבין את האידיאולוגיה שבזה.

צבי הנדל: מה עוד שהאיש כבר הוכר על-ידי ממשלת ישראל, שהוא היה שליח שלנו שם.

צבי הנדל: ידוע לכול איזה רווח והצלה היו מעבודתו ומהמידע שהוא העביר לנו.

צבי הנדל: ידוע גם שכל מיני מניפולציות והאשמות שווא, שכאילו בגינו או בגללו או בגלל ידע שהוא העביר ניזוקו שליחי ארצות-הברית בעולם הגדול - היום כבר ברור שזה היה שקר וכזב.

צבי הנדל: יש כאן כנראה איזו גאווה או רצון להסתתר או להחביא משהו, דבר בלתי מובן אצל ארצות-הברית.

צבי הנדל: אבל עוד פחות מובן הדבר אצל ממשלת ישראל.

צבי הנדל: ריבונו של עולם, אנחנו לא ערבים זה לזה?

צבי הנדל: הרי האיש לא פושע.

צבי הנדל: האיש עשה, כי הוא האמין באמונה שלמה - ואכן כך היה, היום אנחנו יודעים את זה - שהוא עושה לטובת עמו וארצו.

צבי הנדל: בלתי מובן איך אנחנו מסוגלים - אנחנו כבר מתקרבים לשנה ה-20, אם אני לא טועה, לשהותו בכלא.

צבי הנדל: אני לא יודע אם יש הרבה תקדימים בארצות-הברית לאדם שזה המעשה הפלילי הנורא שהוא עשה.

צבי הנדל: הרי ישראל היא לא אויב של ארצות-הברית.

צבי הנדל: הוא לא גרם נזק לארצות-הברית.

צבי הנדל: הוא בסך הכול רצה להועיל לעמו.

צבי הנדל: באיזו עקשנות, באיזו אדיקות, כמעט 20 שנה מחזיקים אותו בכלא.

צבי הנדל: ומה עוד שברקע, וזה באמת קורע את הלב, מצבו הבריאותי המידרדר.

צבי הנדל: אני חושב שבעניין הזה אנחנו לא נקיים.

צבי הנדל: בדרך כלל אני לא כל כך אוהב להכות על חטא, אבל כולנו, יש מעטים - יושב-ראש הישיבה הזאת ודאי אחד מהם - שנדרשים לנושא הזה ולא מרפים ממנו לרגע.

צבי הנדל: אבל נראה שהזעקות החלושות שעולות גם מאתנו, מהבית הזה, אינן מספיקות.

צבי הנדל: גם היום, כשהצעתי לחבור יחד על איזו הסכמה על הודעת סיכום, היו לא מעט מחברי הציונים הטובים שאמרו, שזה לא טוב, כי אתה מזכיר שם איזו מלת כעס קטנה על ארצות-הברית.

צבי הנדל: ריבונו של עולם, גם זה אסור?

צבי הנדל: אסור שכנסת ישראל תראה במהלך כזה של 20 שנה, שיהודי כזה נמצא במצב מחלה בכלא ארצות-הברית - אפילו לכעוס אסור לי, אסור לנו?

צבי הנדל: לכן, אני לא רוצה להאריך, הדברים כל כך ידועים ופשוטים.

צבי הנדל: הדבר היחיד שאני מבקש מכולנו, לא להרפות בעניין הזה; לא להניח לממשלה, לא להניח לראש הממשלה.

צבי הנדל: אין בעניין הזה פוליטיקה.

צבי הנדל: יש מספיק דברים שאנחנו נושאים ונותנים עליהם עם ארצות-הברית.

צבי הנדל: מותר גם לנו לדרוש משהו.

צבי הנדל: הרי אנחנו מתקפלים בפני כל בקשה שלהם.

צבי הנדל: לא יכול להיות שלא תהיה לנו בקשה אחת, אנושית, שאינה מזיקה להם; קצת, קצת מעוררת את הכבוד שלנו, את הכבוד הלאומי המינימלי.

צבי הנדל: אני מאוד מקווה שהממשלה והעומד בראשה - ואנחנו כחברי כנסת לא נניח לעניין - תעשה את מה שהיא מחויבת לעשות, זאת לא טובה, ותלחץ בארצות-הברית בקול זעקה גדולה, תוך הפעלת כל הזרמים היהודיים שנמצאים שם, כל הלוביסטים למיניהם.

צבי הנדל: לא להתבייש ולא להשתיק אותם כאשר הם רוצים לפעול; לא להיבהל, כי אנחנו צודקים.

צבי הנדל: רק אם לא ניתן לרמוס ברגל גסה את הכבוד הלאומי המינימלי שלנו, של איש שלנו שנמצא שם - רק אז יש סיכוי שיהיו מוכנים להאזין לנו, שיהיו מוכנים אולי לבוא ולסגור את הפרשייה הלא-טובה הזאת ולשחרר סוף-סוף בשעה טובה את יונתן פולארד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת צבי הנדל.

יולי יואל אדלשטיין: ברשות חבר הכנסת מאיר פרוש, ברשותך, אדוני, אני אתן לסגנית היושב-ראש פינקלשטיין לדבר, על מנת שתוכל להחליף אותי מייד לאחר מכן, ולאחר מכן יבוא אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל בפניך.

יולי יואל אדלשטיין: לרשותה שלוש דקות, שהשאיר לה, דרך אגב, הדובר הקודם.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני כחודשיים ננעץ מסמר נוסף בארון המאבק למען יונתן פולארד.

גילה פינקלשטיין: במשרד לקליטת העלייה בישראל החליטו לאחרונה, כי יש להטיל ספק בכך שריגול הינו פעולה ציונית.

גילה פינקלשטיין: בסיכום הדיון סירבו להעניק לאיש מעמד של אסיר ציון.

גילה פינקלשטיין: שוב חווה האיש אטימות שלטונית מוצהרת, שוב ספג סטירת לחי מצלצלת מצד הגורמים שניצלו את המידע החיוני שמסר.

גילה פינקלשטיין: למרבה הצער והפלא, המאבק למען פולארד אינו נושא פירות כבר 20 שנה.

גילה פינקלשטיין: מי לא התגייס למאבק, מי לא נרתם בהצהרות מפוצצות, כמה מלל כבר התגלגל בכל אמצעי התקשורת, בכל אמצעי תקשורת אפשרי.

גילה פינקלשטיין: כמה דיו כבר נשפך על עצומות, מכתבים, פניות ודרישות, אך דבר לא הועיל.

גילה פינקלשטיין: העובדות נשארו כשהיו.

גילה פינקלשטיין: יונתן פולארד נותר מאחורי סורג ובריח ללא הליך משפטי הוגן, ללא קציבת עונש וללא משא-ומתן על שחרורו.

גילה פינקלשטיין: ב-21 בנובמבר האחרון נכנס יונתן פולארד לשנתו ה-20 בכלא האמריקני, ושחרורו לא נראה באופק.

גילה פינקלשטיין: חוסר הצדק משווע, ולכאורה אין לנו להלין אלא על הממשל הידידותי בארצות-הברית, שרגשות הבושה והעלבון בעקבות העברת המידע לישראל עדיין צורבות בו, ועל כן הוא מסרב לבצע הליך משפטי חוקי לאיש, לא לחון אותו אפילו במעט, ואף לא להכיר בהסכמי המידע בין שתי המדינות.

גילה פינקלשטיין: אולם, בזמן שכלפי התנהגות הממשל האמריקני, בהיותו הצד הנפגע בפרשה, עוד אפשר לגלות מעט הבנה, הרי את ההתנהלות של ממשלות ישראל, ובייחוד זו הנוכחית, בעניינו של פולארד אי-אפשר לחלוטין לסבול.

גילה פינקלשטיין: ברשותכם, אצטט כמה משפטים ממכתב ששיגר יונתן פולארד מתאו לראש ממשלת ישראל, מר אריאל שרון, בתגובה על ריאיון שהעניק בערב יום הכיפורים האחרון.

גילה פינקלשטיין: בריאיון המדובר הצהיר ראש הממשלה, כי "ישראל עושה כל מאמץ דיפלומטי להשיג את שחרור פולארד", אולם בתשובה על שאלת המראיין, מדוע לא טרח אפילו להעביר לנשיא ארצות-הברית את העצומה הקוראת לשחרר את פולארד, שעליה חתמו 112 חברי כנסת, השיב ראש הממשלה באופן מגומגם למדי, והסביר כי איננו זוכר שהיה אמור להעביר עצומה כלשהי.

גילה פינקלשטיין: בתגובה על הדברים, פנה פולארד לראש הממשלה במכתב מתוסכל למדי.

גילה פינקלשטיין: במכתב הוא כותב: "אדוני ראש הממשלה, אם נכון הדבר שאתה עושה כל מאמץ להשיג את שחרורי, אולי תואיל להסביר לי ולעם מדוע אנשי קשר בבית הלבן אומרים כי מעולם לא העלית את עניין שחרורי בפני הנשיא בוש עצמו; מדוע אתה מסרב למסור לנשיא בוש את העצומה ההיסטורית מלפני שנה, הקוראת לשחרורי, והחתומה בידי 112 חברי כנסת?

גילה פינקלשטיין: הרי אתה עצמך חתמת על העצומה לבוש.

גילה פינקלשטיין: מדוע לא מכובדות ההתחייבויות של הממשלה כלפי, המגיעות לי בזכות ההצהרה הרשמית בשנת 1998 כי אני סוכן ישראלי?

גילה פינקלשטיין: מדוע מסרבים בישראל ליישם את מעמדי כשבוי, הקובע את כל הזכויות, ההטבות וההגנות שאני זכאי להן כסוכן ישראלי?

גילה פינקלשטיין: " מפאת קוצר הזמן לא אצטט משפטים נוספים, ורק אציין שהמכתב המלא קורע לב ועמוס תסכול.

גילה פינקלשטיין: בעיני הוא ביטוי חד לכך שהכתובת לחוסר האחריות במחדל פולארד אינה הממשל האמריקני, אלא דווקא הממשל הישראלי.

גילה פינקלשטיין: לצערי, כישלון המאבק לשחרור פולארד נובע מכך שאין שיתוף פעולה ממשי עם ממשלת ישראל.

גילה פינקלשטיין: כל פעילות פרלמנטרית וציבורית מתמסמסת באין מעורבות אמיתית בעלת מוטיבציה מצד קברניטי המדינה.

גילה פינקלשטיין: בניגוד חריף לעניינו של פולארד, עשתה ממשלת ישראל מאמצים כבירים לשחרור טננבאום, סוחר סמים כבד, שכל זכותו הסתכמה בהיותו אזרח ישראלי.

גילה פינקלשטיין: אם היו מנהיגי ישראל מעלים דרישות חד-משמעיות מול הממשל האמריקני בעניינו של פולארד, אם היו מציבים תנאים, אם היו מסרבים להתפשר, אם לא היו חוששים להפסיד רווחים קלים ורגעיים, אזי היה יונתן פולארד היום איש חופשי, אזרח ישראלי, התורם לעמו ולארצו.

גילה פינקלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מאחר שהנושא חשוב לי מאוד ואני צריך להיות במקום חשוב, אומר בקצרה: אני חבר השדולה למען שחרורו של יונתן פולארד.

איוב קרא: אני חושב שזו מצווה לכל מי שעיניו בראשו וחשובים לו עתיד ישראל וביטחון ישראל.

איוב קרא: אני גם התבקשתי על-ידי הקהילה היהודית בארצות-הברית, בוושינגטון, בראשות הרב של וושינגטון, להוציא מכתב לנשיא ארצות-הברית, ועשיתי את זה.

איוב קרא: אני חושב שכולנו צריכים להתאחד בסוף הדיון שאתה, חבר הכנסת צבי הנדל ידידי, יזמת, בקונסנזוס, בקריאה לנשיא ארצות-הברית ולכל מי שנוגע לסוגיה הזאת - קריאה חזקה תצא היום למען שחרורו וכדי להביא סוף-סוף לפתרון פרשה כל כך כואבת.

איוב קרא: כמו שידענו לפתור בעיות הרבה יותר כואבות, פרשת עזאם עזאם, טננבאום ואחרים, אני חושב שהנושא של פולארד הוא לא פחות חשוב וצריך לעשות הכול כדי שגם הוא יהיה בינינו פה, וזה הסיכום שלדעתי צריך להיות - שהנושא הזה ידבר לכולנו.

איוב קרא: הסיכום מחייב את כולנו, משמאל ומימין, ועל הדבר הזה אין ויכוח בכלל.

איוב קרא: יישר כוח, ואני תומך בכל קריאה שתצא מהבית הזה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת קרא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מודה לחבר הכנסת צבי הנדל על היוזמה להעלאת הנושא הזה של שחרור יונתן פולארד הנמק בכלא בארצות-הברית.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לחברי הכנסת, שלא רק על הנושא המדיני אומר ראש הממשלה "מה שרואים מפה לא רואים משם" או "מה שרואים משם לא רואים מפה".

מאיר פרוש: יזכור זאת גם חבר הכנסת הרב יצחק לוי.

מאיר פרוש: כשהוא היה שר התחבורה, או שהוא היה כבר שר החינוך, ישבנו בישיבת ממשלה, אחרי שחזרו מ"וואי פלנטיישן".

מאיר פרוש: אחד הרגעים המבישים והמכאיבים לעם ישראל היה, שכאשר נתניהו נתבקש להסכים על מתן 13% משטחי A ו-B - אם אני לא טועה, חבר הכנסת הרב לוי - ביקש נתניהו מקלינטון, כבקשה, על מנת שיוכל למכור יותר טוב את ההתקפלות בפני הממשל האמריקני על אותם 13%, את החזרת פולארד.

מאיר פרוש: נתניהו היה בטוח שהוא יקבל את זה.

מאיר פרוש: נתניהו, בפנים נפולות, סיפר בממשלה איך זה נראה כשהוא לא קיבל את זה.

מאיר פרוש: ראש הממשלה הנוכחי, שהיה אז שר החוץ, באיזה שהוא מקום, לדעתי - דברים כאלה לא נרשמים בפרוטוקול - גיחך ולעג לנתניהו על כך שהוא התקפל והסכים לתת אותם 13% בלי להביא את פולארד הביתה.

מאיר פרוש: אז כנראה דברים שרואים משם לא רואים מפה, זה גם בנושא פולארד.

מאיר פרוש: אבל לא רק זה, יש מקרה נוסף.

מאיר פרוש: היה לנו פה חבר כנסת, שהייתי אומר שהוא חבר כנסת תמים, חבר הכנסת מיכאל איתן, שהלך מחבר כנסת אחד למשנהו וביקש מהם לחתום, שכאשר שרון נוסע כראש הממשלה - לפני חצי שנה - לארצות-הברית להיפגש עם הנשיא בוש, הוא ייתן לו 110 חתימות של חברי כנסת שמבקשים מהנשיא בוש לחון את פולארד ולתת לו לצאת מהכלא.

מאיר פרוש: אני אמרתי לחבר הכנסת מיכאל איתן: כחבר כנסת אני אומר לך, ששרון לא ייקח את 110 החתימות.

מאיר פרוש: לאחר ששרון נסע, ופגשתי את חבר הכנסת איתן ושאלתי אותו: תגיד לי, הוא לקח את 110 החתימות?

מאיר פרוש: הוא אמר: לא, הוא לא לקח, ואני מתבייש להגיד לך.

מאיר פרוש: אני מתבייש לספר את זה לחברי הכנסת, שהוא לא לקח את החתימות.

מאיר פרוש: כנראה מה שרואים משם לא רואים מפה.

מאיר פרוש: אני חושב שהכנסת צריכה היום לזעוק ולשאול: עד מתי?

מאיר פרוש: עד מתי ישב יונתן פולארד בכלא?

מאיר פרוש: אני לא אומר שלא עושים כלום.

מאיר פרוש: עושים.

מאיר פרוש: השאלה היא עד מתי אנחנו לא נעשה את מה שצריך לעשות כדי שיונתן פולארד אכן יצא מהר ככל האפשר מהכלא האמריקני.

מאיר פרוש: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת הנדל יוזם הדיון, לצערי, אנחנו נפגשים כבר הרבה מדי פעמים בעצרות ובהפגנות סביב נושא זה.

בנימין אלון: אין כל ספק שיש כאן יחסים לא בריאים בין מעצמה חזקה, שאנחנו מכבדים אותה וחייבים בכבודה, לבין מדינה שיכולה היתה להיות הרבה יותר בריאה ברוחה ובנפשה ולהתנהג באופן עצמאי לו ידעה לכלכל את צעדיה בתבונה, גם בתחום הכלכלי של סיוע חוץ ועוד הרבה דברים שאנחנו מכבידים על עצמנו ויוצרים כלפי עצמנו תדמית של כנועים בצורה שאיננה הולמת מדינה עצמאית וחזקה.

בנימין אלון: מדינות אחרות, כשנתפס מישהו שם, יודעות לעמוד על שלהן, והן דואגות לכך ביתר תוקף וביתר הצלחה.

בנימין אלון: במדיניות הפסיכולוגית של מדינת ישראל, ובמדיניות הנוכחית, על אחת כמה וכמה של הממשלה הזאת, חדלת-האישים, אין אנחנו יכולים לצפות לגדולות, כי אין אומץ הלב לבוא ולומר: כן, האיש היה שליח של המדינה.

בנימין אלון: הוא לא לבד.

בנימין אלון: הוא לא היה לבד, הוא גם כרגע לא לבד, וזה בכלל לא רלוונטי, כל הדיונים האחרים.

בנימין אלון: אנחנו כמדינה עומדים מאחוריו בכל דבר.

בנימין אלון: גם אם טעה, אנחנו גרמנו לו לטעות, ואנחנו אחראים לכל הזלזול בפולארד מצד שלטונות ארצות-הברית, לאי-מוכנות להקשיב, לאפליה ביחס השלילי כלפיו מול אחרים במעמד דומה.

בנימין אלון: זהו זלזול במדינת ישראל, ולצערי, מדיניותם של ראשי ממשלת ישראל ושל שרי ממשלת ישראל, לצערי ולבושתי מצדיקה יחס כזה, כי אנחנו לא מכבדים את עצמנו, אנחנו לא נוהגים כבוד בעצמאותנו ובריבונותנו לאורך כל הדרך, גם מול המעצמה שהיא ידידת אמת, אבל גם בין ידידים יש כללי התנהגות, ודווקא ידיד אמת הוא ידיד שנבחן בזמן צרה, כמו שהם אומרים בשפתם: a friend in need is a friend indeed.

בנימין אלון: דווקא בשעת מצוקה נבחנת חברות.

בנימין אלון: אין לנו אומץ הלב והבריאות הנפשית הזאת, חבל.

בנימין אלון: הלוואי שנהיה בריאים.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת בני אלון.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אחריו - חבר הכנסת נסים זאב, ואחרון הדוברים - חבר הכנסת אליעזר כהן.

יצחק לוי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו מדברים בתקופה שבה ממשלת ישראל נושאת ונותנת על שחרור מחבלים, שחרור רוצחים או שותפים לרוצחים, ואנחנו מקבלים כל יום קריאה מארצות-הברית לעשות מאמץ ולהיות בסדר עם הפלסטינים.

יצחק לוי: אתם יודעים מה זה לפי האמריקנים להיות בסדר עם הפלסטינים?

יצחק לוי: לפתוח מחסומים, להידבר עם הרשות הפלסטינית.

יצחק לוי: הרשות הפלסטינית מעמידה כתנאי ראשון את נושא שחרור האסירים, או בלשוננו, שחרור המחבלים.

יצחק לוי: וממשלת ישראל עוסקת בזה.

יצחק לוי: כבר שחררו 500, יש עכשיו ועדה בראשות שרת המשפטים שעוסקת בשחרור עוד 400, ודנים מי ואיך - חולים, קטנים, נשים, דם על הידיים, דם על הרגליים.

יצחק לוי: יש אסיר אחד יהודי, שיושב לו בכלא שנים רבות, נמק לו שם בכלא, ואותה מעצמה ידידותית, אותה מעצמה שדורשת מאתנו את החמלה הזאת כלפי המחבלים הרוצחים כאן, לא מוכנה בשום פנים ואופן לבוא ולגלות אותה חמלה שהיא דורשת מאתנו לגלות כלפי אנשי טרור.

יצחק לוי: אני שואל את ראש הממשלה: מדוע אינך מתנה את העניין?

יצחק לוי: מדוע אינך אומר: זה תלוי בזה?

יצחק לוי: אתם רוצים שהוועדה בראשות השרה לבני תשב לדון בשחרור מחבלים?

יצחק לוי: תושיב, אדוני הנשיא, ועדה בראשות שר המשפטים שלך, שתתחיל לדון בשחרור יונתן פולארד.

יצחק לוי: זה מול זה.

יצחק לוי: יונתן פולארד לא מחבל, יונתן פולארד לא הרג איש, יונתן פולארד הציל אנשים, יונתן פולארד פעל כאיש ציוני, יהודי, אמיתי.

יצחק לוי: ופה במדינת ישראל לא רק שידעו על פעולתו, אלא הפעילו אותו.

יצחק לוי: מה יש להשוות בין יונתן פולארד לבין אותם מחבלים ורוצחים שיושבים היום בבית-הכלא בישראל?

יצחק לוי: לכן, אדוני ראש הממשלה, יש לך הרבה אומץ.

יצחק לוי: יש לך אומץ להוציא יהודים מבתיהם, יש לך אומץ לעקור יישובים, אתה מגלה אומץ בהרבה מאוד דברים, למה כאן אתה לא מגלה אומץ?

יצחק לוי: למה אתה לא אומר לגברת רייס: זה מול זה.

יצחק לוי: ועדת השחרורים אצלנו תשב כאשר ועדת השחרורים אצלכם תשב.

יצחק לוי: מחבלים ישוחררו פה כאשר יונתן פולארד ישוחרר.

יצחק לוי: חמלה מול חמלה, רחמים מול רחמים, חנינה מול חנינה.

יצחק לוי: ולא - אין שחרור מחבלים.

יצחק לוי: ולא - התהליך נפסק.

יצחק לוי: ארצות-הברית, האם אתם מוכנים להעמיד את כל התהליך המדיני על יונתן פולארד?

יצחק לוי: אנחנו מוכנים להעמיד את זה.

יצחק לוי: יונתן אחינו, אתה יושב היום בכלא, אבל אנחנו כולנו מרגישים את הצער, את הכאב, ואת הכליאה שלך, כי אנחנו יודעים שהיית שליחנו, אנחנו יודעים שהצלת הרבה יהודים בארץ, ואנחנו בושים ביחס של מדינת ישראל אליך כל השנים האלה - גם בשתיקה, גם בהתכחשות, וגם במאמצים הלא-גדולים והעמידה הלא-איתנה שהממשלה מגלה כדי לשחרר אותך.

יצחק לוי: אני פונה שוב לראש הממשלה: אנא, ראש הממשלה, גלה אומץ בעניין הזה.

יצחק לוי: לא בהורדת יישובים, ולא בפינוי יהודים - בעניין הזה.

יצחק לוי: אל תשחרר אף מחבל ערבי כל עוד יונתן פולארד לא נמצא בארץ-ישראל.

יצחק לוי: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק לוי.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אחריו - חבר הכנסת אליעזר כהן.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, על הבמה הזאת עמד המנוח, השם ייקום דמו, רחבעם זאבי, השר לשעבר, חבר הכנסת, ושאלתי אותו אחרי שחזר מביקור של המשלחת המיוחדת של כמה חברי ועדת החוץ והביטחון שהלכו לבקר את פולארד שם.

נסים זאב: אמר גנדי, השם ייקום דמו, איזו השפלה, איזו בדיקה ביטחונית עברנו, גם אם היינו מחבלים, לא היו כל כך חושדים בנו בכל צעד, בכל משפט שאמרנו, ואנשי הביטחון שם התייחסו אליהם כאילו מדובר באיזה אנשים חשודים, לא משלחת פרלמנטרית מכובדת של מדינת ישראל שבאה באמת לבקר אצל יונתן פולארד ולראות את מצבו.

נסים זאב: הבעיה היא שמדינת ישראל התנערה במשך שנים רבות והתכחשה גם לאחריותה כלפי יונתן פולארד.

נסים זאב: הוא נמק בכלא כמעט 20 שנה.

נסים זאב: וכל פעם שאנחנו מעלים את הנושא הזה, ואני השתתפתי בהפגנות ציבוריות למען יונתן פולארד, וגם בכל פעם שאנחנו מעלים את זה בכנסת, אומרים: הנושא הזה מחייב פעילות שקטה; ככל שאנחנו מעלים את זה לרף ולדיבור באופן גלוי ובדרישה לארצות-הברית, זה מגביר את ההתנגדות של ארצות-הברית לשחרורו.

נסים זאב: יש הסכמים בין ארצות-הברית למדינת ישראל, שאסיר יכול לרצות עונש במדינת ישראל, לפי פסקי-דין של ארצות-הברית, של המשפט שם.

נסים זאב: אבל לא מאפשרים.

נסים זאב: יש בקשה, ולא מדובר בעבריין, מדובר בבחור שעשה תאונת דרכים, אומנם קשה, נהג בלי רשיון, הרג מישהו ונתנו לו עונש של 21 שנים בכלא.

נסים זאב: במשך שלוש שנים יש פעילות ובקשה ותחינה לממשל ארצות-הברית, למושל ניו-יורק, לאפשר לאותו אסיר לרצות את עונשו במדינת ישראל, ויש הסכם כזה.

נסים זאב: אבל זה לא נעשה ולא מתבצע.

נסים זאב: אני רוצה לומר את המסקנה המתבקשת.

נסים זאב: כאשר ארצות-הברית מחליטה להעניש מישהו, היא נותנת לו את העונש במידת הדין ולא במידת הרחמים.

נסים זאב: לכן, אל תבקשו מאתנו לנהוג במידת החסד והרחמים כלפי אותם מחבלים שבאו לטבוח וטבחו בנו, מחבלים שנשלחו על-ידי ארגוני טרור.

נסים זאב: אולי לפחות את המסקנה הזאת צריכה הממשלה הזאת להסיק, שעם ארצות-הברית לא עושים דילים.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אליעזר כהן, ואחריו - חבר הכנסת אריה אלדד, אחרון הדוברים.

אליעזר כהן: גברתי היושבת-ראש, לפני דברי יש לי בקשה אלייך.

אליעזר כהן: חברי הדוברים, קודמי, כולם דיברו יפה מאוד, דברים חמים וחכמים.

אליעזר כהן: אני חושב שמן הראוי הוא שהכנסת תאסוף את כל הנאומים שנישאו כאן היום ותעביר אותם ישירות לידיו של פולארד.

אליעזר כהן: לצורך זה אנחנו לא צריכים את הטובה של הממשלה ושל ראש הממשלה, ובטוחני שזה יעבוד.

אליעזר כהן: אני רוצה לפנות לחברי ולהגיד לכם כמה דברים מעניינים על פולארד.

אליעזר כהן: הייתי מקורב לחיל האוויר ולמבצעים של חיל האוויר, ואני רוצה לגלות לכם שהאונייה "ליברטי" היתה אוניית ריגול אמריקנית.

אליעזר כהן: האמריקנים אפילו לא התביישו לבקש מאתנו פיצויים אחרי שמטוסי הקרב שלנו פגעו באונייה.

אליעזר כהן: בזמן מלחמה האמריקנים מרגלים אחרינו, אנחנו פוגעים באונייה שלהם שחודרת למים הטריטוריאליים שלנו, והם עוד מבקשים מאתנו פיצויים על כך שפגענו באונייה הזאת, והם קיבלו אותם.

אליעזר כהן: מה אני רוצה לומר?

אליעזר כהן: לאמריקנים מותר לרגל, בגדול, באונייה מלאה בעשרות ובמאות מרגלים.

אליעזר כהן: מרגל אחד שכשל אצלנו, אוי ואבוי.

אליעזר כהן: וזה מרגל?

אליעזר כהן: מה עשה פולארד?

אליעזר כהן: פולארד השיג ניירות וחומר בנושאים שבתוקף ההסכם האסטרטגי בין מדינת ישראל לאמריקה, מדינת ישראל היתה צריכה לקבל אותם ממילא.

אליעזר כהן: השירות הדיפלומטי האמריקני היה צריך להגיש את זה למדינת ישראל.

אליעזר כהן: הוא לא הגיש לנו דברים סודיים ביותר על אמריקה.

אליעזר כהן: אני יודע על חלק קטן מהדברים שהוא הגיש לנו, אלה דברים שאני יודע שידיעות כאלה ישראל נותנת לאמריקנים כאשר יש לה.

אליעזר כהן: למה האמריקנים לא שלחו לנו את החומר הזה?

אליעזר כהן: פולארד היה צריך להביא לנו אותו?

אליעזר כהן: אמריקה היא הידידה הגדולה שלנו, האח הגדול והעשיר שלנו, אבל יש גבול לכל תעלול.

אליעזר כהן: כמה מחברי אמרו דברים חכמים על מה שאפשר לעשות ולבקש, ואני מבין שאנחנו נסכם את הדיון הזה היום.

אליעזר כהן: אבל ידי האמריקנים לא נקיות כאן, הם חייבים לשחרר את פולארד, הם לא עושים לנו טובה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אליעזר כהן.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה, אחרון הדוברים.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, גם בימים אלה מתקיים ריגול אמריקני אחר ישראל.

אריה אלדד: כולנו יודעים ש-24 שעות ביממה בשמים עוקבים לוויינים אמריקניים אחר כל מה שמתרחש בישראל, וזה ריגול.

אריה אלדד: בתקשורת שמענו רק בשבועות האחרונים על שני אירועים נפרדים, שבהם בגלל ריגול אמריקני בוטלו ניסויים צבאיים ישראליים.

אריה אלדד: בשבוע האחרון עקבו מטוסי ביון אמריקניים אחר ניסוי צבאי ישראלי בים התיכון.

אריה אלדד: אבל ריגול ישראלי בארצות-הברית אסור, ומדינת ישראל התחייבה שלא לחזור על הטעות ההיסטורית הזאת ששמה יונתן פולארד.

אריה אלדד: ככל שאני יודע, ישראל עומדת בהתחייבותה זאת, בניגוד לאמריקנים, שמעולם לא התחייבו והם ממשיכים לרגל אחרינו בריש גלי.

אריה אלדד: יש גבול.

אריה אלדד: נכון שהם גדולים וחזקים ואנחנו קטנים ותלויים בהם, אבל יש גבול.

אריה אלדד: יש גבול לכמה השפלה לאומית אפשר לשאת, ונדמה לי שהאמריקנים במעשי הריגול האחרונים שלהם חצו את הגבול הזה, אבל עם זה זימנו לידינו הזדמנות, אפשרות, לבוא ולתבוע: כיוון שריגלתם אחרינו, אנחנו מבקשים עכשיו את המרגל שלנו חזרה; לתבוע את יונתן פולארד על בסיס מטוסי הריגול האמריקניים ששיבשו ניסוי ישראלי בים התיכון.

אריה אלדד: איך מפקירה מדינת ישראל את נאמניה?

אריה אלדד: לא צריך ללכת להיסטוריה הרחוקה.

אריה אלדד: אנשי צד"ל והמשת"פים של כפר דהנייה, ו-16 המשת"פים שהמופתי של ירושלים, עכרמה סברי, חותם.

אריה אלדד: בכיסו תעודת זהות כחולה, משטרת ישראל יכולה היום להכניס אותו לכלא ולמנוע הוצאתם להורג של 34 מועמדים נוספים שהתיקים שלהם על שולחנו, אבל ישראל מפקירה את נאמניה, את אלה שעובדים למענה – בין בהכרח, בין מרצון, בין בהכרה, בין ברצון ציוני, בין מטעמים כספיים – אבל אנחנו מפקירים אותם, וכך הפקרנו גם את פולארד.

אריה אלדד: אבל עוד לא מאוחר מדי, האיש חי; נמק בכלאו שנים ארוכות, אבל עוד חי.

אריה אלדד: באמת הגיעה העת למחוק את החרפה הלאומית הזאת ולעמוד על שחרורו.

אריה אלדד: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצעת סיכום בנושא שחרור יונתן פולארד, של סיעות האיחוד הלאומי, מפד"ל, ש"ס ואגודת ישראל.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, הצעת סיכום לדיון על שחרור יונתן פולארד, מטעם סיעות האיחוד הלאומי, מפד"ל, ש"ס ואגודת ישראל: הממשלה הכירה ביונתן פולארד כשליח מדינת ישראל, אשר ביצע את תפקידו בנאמנות ובמסירות למען ביטחון תושביה.

צבי הנדל: הכנסת רואה בהמשך מעצרו של יונתן פולארד בכלא בארצות-הברית מעשה שאין להשלים עמו.

צבי הנדל: הכנסת קוראת לממשלת ישראל, הנושאת באחריות לשליחיה, לדרוש מהממשל האמריקני את שחרורו המיידי של פולארד, הן בשל ריצוי ממושך של עונשו בכלא והן בשל מצבו הבריאותי המידרדר.

צבי הנדל: הכנסת רואה בחומרה את התנהלותו של הממשל האמריקני בנושא זה, ודורשת מממשלת ישראל להציג את שחרורו כדרישה שעליה לא ניתן להמשיך ולהתפשר, ולהתנות שחרור מחבלים בשחרורו.

צבי הנדל: הכנסת שולחת ברכת החלמה מהירה ליונתן פולארד ומצפה לראותו, בעזרת השם, במדינתו, מדינת ישראל, בהקדם.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, אני מאוד מבקש שהפרוטוקול של הדיון של היום יועבר לשגרירות ארצות-הברית בישראל.

צבי הנדל: תודה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת הסיכום, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת צבי הנדל – 9 נגד - אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת צבי הנדל נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: תשעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: הצעת הסיכום אושרה.

גילה פינקלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/71).

גילה פינקלשטיין: ]

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 29) (הארכת חופשת לידה בשל יילוד שאושפז), התשס"ה-2005, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ושאול יהלום - קריאה ראשונה.

גילה פינקלשטיין: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת שאול יהלום.

שאול יהלום: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לפני שאתחיל בהצעת החוק, אני מבקש להצטרף להצעת ההחלטה, לזעקה הגדולה שעולה מבית-הנבחרים וזועקת כלפי נשיא ארצות-הברית וממשלת ארצות-הברית: אנא שחררו את יונתן פולארד ויגיע למדינתנו ויתאחד עם משפחתו, שהרי גם לדידם של אלה שסוברים שפולארד עשה מעשה לא ראוי ולא נכון, העונש שהוא קיבל אין לו שיעור לנוכח המעשה.

שאול יהלום: הוא כבר היה צריך להשתחרר, גם בהיותו אשם לכאורה.

שאול יהלום: אנחנו תובעים מממשלת ארצות-הברית לא להחמיר סתם מתוך עקשנות, בגלל דברים שקשורים יותר לפוליטיקה הפנימית של ארצות-הברית.

שאול יהלום: עם זאת, אני רוצה להעיר בעניין הזה, שצריך להביא בחשבון שחלק מחברי הכנסת שלא השתתפו בדיון ולא נמצאים עכשיו במליאה נמצאים בחנוכת הבניין החדש של "יד ושם".

שאול יהלום: ודאי שגם זו מטרה ראויה, וזו הסיבה למיעוט המשתתפים, ולא מיעוט התמיכה ברעיון של שחרור של יונתן פולארד.

שאול יהלום: חבר הכנסת בני אלון, צלצלו אלי מ"יד ושם" ואמרו שלא רואים אותך, אף שאתה רשום שם.

שאול יהלום: זה יכול להיות?

בנימין אלון: - - -

שאול יהלום: גברתי היושבת-ראש, אני מציג כאן לקריאה ראשונה הצעת חוק של חברת הכנסת זהבה גלאון ושלי, הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 29) (הארכת חופשת לידה בשל יילוד שאושפז), התשס"ה-2005.

שאול יהלום: אנחנו מדברים על התקופה שבה הילד נשאר בבית-החולים; בדרך כלל מדובר בפג.

שאול יהלום: כאשר הילד חייב להיות מאושפז בבית-החולים, הרי שאנחנו נמצאים היום בין שני חוקים טובים: חוק אחד אומר, שעובדת שילדה אושפז בבית-חולים במהלך חופשת הלידה זכאית להאריך את חופשת הלידה לתקופה שלא תעלה על תקופת האשפוז ולכל היותר ארבעה שבועות.

שאול יהלום: כלומר, לגבי פגים שהם בבית-חולים ארבעה שבועות יותר מחופשת הלידה, העניין מסודר והאשה היולדת מקבלת הארכה של חופשת הלידה.

שאול יהלום: גם לגבי תקופות ארוכות, כאשר מדובר על אשפוז של הילד לתקופה של 12 שבועות ויותר, זכאית היום העובדת על-פי החוק לקבל עוד ארבעה שבועות, כלומר ביחד שמונה שבועות.

שאול יהלום: כאשר מדובר על אשפוז של עד חודש וחצי, או שלושה חודשים, העניין מסודר, אבל רוב הפגים מאושפזים לתקופה שבין זה לבין זה, בתקופת הביניים בין חודש וחצי לשלושה חודשים.

שאול יהלום: עד עכשיו כל חופשת הלידה יכולה היתה להיות כמו הסף התחתון - ארבעה שבועות.

שאול יהלום: באה הצעת החוק שלנו ומבקשת להאריך את חופשת הלידה בתקופת הביניים הזאת בשלוש דרגות: אם היילוד היה מאושפז בין 42 ימים ל-55 ימים, הרי נוסף לאשה עוד שבוע, דהיינו בסך הכול חמישה שבועות.

שאול יהלום: אם היילוד היה מאושפז בין 55 יום ל-69 יום - עוד שבועיים, דהיינו שישה שבועות.

שאול יהלום: מ-70 יום עד 83 יום - עוד שלושה שבועות, דהיינו שבעה שבועות בסך הכול.

שאול יהלום: מכאן ואילך הגג הוא שמונה שבועות.

שאול יהלום: זה חוק שיכלול הרבה יותר נשים מאלה שנכללו עד היום, כי כאמור זו התקופה העיקרית שהיילודים-הפגים נמצאים בבית-החולים.

שאול יהלום: החוק הזה ייתן רווחה רבה ליולדת והיא תוכל לקבל את התוספות - שבוע, שבועיים או שלושה שבועות, בהתאם למה שקראתי, שיצטרפו לארבעה שבועות.

שאול יהלום: אי לכך, אני בטוח שחברי הכנסת יאשרו את החוק.

שאול יהלום: היה לנו מאבק קשה עד שקיבלנו את תמיכת הממשלה, כי הרי לחוק הזה יש עלות.

שאול יהלום: אני מודה לממשלה שאפשרה לנו להעביר את החוק הזה בהסכמתה.

שאול יהלום: אנחנו מבקשים מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה, ואז נוכל להכינה לקריאה שנייה ושלישית.

שאול יהלום: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת שאול יהלום.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חבר הכנסת שאול יהלום, שותפי להצעת החוק הזאת, סיבר את האוזן לגבי כל המשמעויות הכספיות והחישוביות הנוגעות למספר השבועות שהחוק הזה בא לאפשר להורי פגים.

זהבה גלאון: מדובר בחופשת לידה גם להורי פגים שאושפזו פחות מ-12 שבועות.

זהבה גלאון: אמר חבר הכנסת יהלום, ואני רוצה להוסיף ולחזק – ההצעה הזאת נועדה לאפשר להורים של פגים להאריך את חופשת הלידה שלהם, כדי לסייע להם, לתת להם אפשרות להיות עם התינוק בבית-החולים ואחר כך לאחר שחרורו.

זהבה גלאון: היום, במקרה שבו הרך הנולד נדרש לאשפוז לתקופה שעולה על שבועיים, ניתן להאריך את חופשת הלידה לתקופה של עד שמונה שבועות, אבל אנחנו יודעים שהרבה מאוד פעמים יש מצבים שיילודים מאושפזים פחות משבועיים, ואז ההורים נקלעים למצב שחופשת הלידה לא מוארכת.

זהבה גלאון: אני חושבת שהצעת החוק הזאת תסייע למרבית ההורים שזקוקים להארכת חופשת הלידה בשל האשפוז של ילדם התינוק.

זהבה גלאון: אנחנו כבר יודעים, וזה הוכח בכל המחקרים, ששהות של הורים לצד הפג משפרת את סיכויי הישרדותו, משפרת את גדילתו, משפרת את טיב חייו בהמשך.

זהבה גלאון: לכן יש כאן חשיבות מאוד גדולה להארכת חופשת הלידה.

זהבה גלאון: כמו שנאמר, הממשלה, לאחר התנגדות ראשונית, התרצתה והחליטה לתמוך בחוק הזה, כי זה חוק נכון, זה חוק הוגן, זה חוק שבעצם יאפשר הקניית זכאות מדורגת.

זהבה גלאון: אני מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בחוק.

זהבה גלאון: תודה רבה, גברתי.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה להודות לחברת הכנסת זהבה גלאון.

חמי דורון: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להודות לחברת הכנסת זהבה גלאון ולחבר הכנסת שאול יהלום על ההצעה המצוינת.

גילה פינקלשטיין: הצעת החוק שלפנינו מוכיחה, כי לעתים, אפילו שהמדינה נותנת מענה לצרכים הייחודיים, לא תמיד המענה מספק ורחב דיו.

גילה פינקלשטיין: המצב הנוכחי מאפשר ליולדת שאושפזה לאחר לידתה, או שבנה היילוד אושפז עקב מחלה או עקב היותו פג, להאריך את חופשת הלידה שלה בהתאם לתקופת האשפוז, אך מקסימום עד ארבעה שבועות.

גילה פינקלשטיין: מענה זה, למרות היותו ראוי ומתחשב, אינו מהווה פתרון רחב, ועלול לפגוע בעיקר בפגים שמאושפזים לתקופה ארוכה ובהוריהם.

גילה פינקלשטיין: פעמים רבות מגיעים הפגים לראשונה לביתם לאחר תקופה של שלושה חודשים, ולאשה נותר להיות אם במשרה מלאה במשך ארבעה שבועות בלבד, כאמור לפי החוק הנוכחי.

גילה פינקלשטיין: במציאות הזאת לא נהנות נשים רבות מחופשת הלידה, ויתר על כן, הרעיון המהותי של חופשת לידה נעקר מיסודו.

גילה פינקלשטיין: מטרת חופשת הלידה היא, מלבד מנוחה והחלפת כוחות לאם היולדת, גם יצירת זמן איכות לאם עם תינוקה הרך.

גילה פינקלשטיין: זמן איכות שכזה לא יכול להיווצר בפגיות, וגם לא בזמן הקצר של שבועיים עד ארבעה שבועות בבית האם.

גילה פינקלשטיין: חסרונו עלול לפגוע גם בתינוק עצמו, שזקוק בתקופה קריטית זאת לאמו, לתשומת לבה, לאהבתה, למסירותה המלאה.

גילה פינקלשטיין: הוא זקוק לה 24 שעות ביממה, לא שעה אחת פחות, קל וחומר לא היעדרות ממושכת ויומיומית בשל עבודתה.

גילה פינקלשטיין: אני שמחה שתיקון זה בא לידי גמר, ומצרה על כך שעבודה יסודית שכזאת לא נעשתה כבר ביוזמת החוק הראשונית.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

חמי דורון: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מנצל את ההזדמנות במסגרת הצעת החוק הזאת לומר, שהצעת חוק זו יכולה לבוא רק מחברי הכנסת של האופוזיציה.

מאיר פרוש: אבל אינה דומה חברת הכנסת זהבה גלאון לחבר הכנסת שאול יהלום, מכיוון שאך ורק לפני שנתיים חבר הכנסת שאול יהלום היה חבר קואליציה בממשלה שהחליטה לבטל מענק לידה החל מהילד השני והלאה.

מאיר פרוש: דהיינו, אם בעבר היו נותנים מענקי לידה לילד ראשון, שני, שלישי ורביעי – כמה ילדים שהיו באים למשפחה היו מקבלים מענקי לידה - באה הממשלה של מפד"ל, שינוי וליכוד והחליטה שרק על הילד הראשון יקבלו מענק לידה.

מאיר פרוש: נכון שאחרי חודשים מספר, כאשר עמדתי כאן ליד הדוכן ואמרתי: ממשלה שנותנת מענק לידה רק לילד הראשון משדרת לכול שמעניין אותה משפחות שיש להן ילד וכלב, ישב פה שר הרווחה דאז, חבר הכנסת זבולון אורלב, וקיבל על עצמו לעשות תיקון, וגם לילד השני העלו את המענק מ-400 שקלים ל-600 שקלים.

מאיר פרוש: אבל לילד השלישי והלאה אין מענקי לידה.

מאיר פרוש: זאת אומרת, את הממשלה לא מעניין אם יש למשפחות ילד שלישי, רביעי וכן הלאה.

מאיר פרוש: לכן, אם באה היום הצעת חוק, שאני מברך עליה, היא יכולה לבוא רק מחברי כנסת שנמצאים באופוזיציה, כי הממשלה הזאת עדיין לא תיקנה את העוול, כאשר לקחה כסף מפיותיהם של ילדים, לקחה כסף של קצבאות ילדים, לקחה כסף מאמהות, שעד היום כשהן יולדות הן לא מקבלות מענקי לידה.

מאיר פרוש: אני חושב שהממשלה הזאת היא שצריכה לתקן את העוול הגדול שהיא עשתה.

מאיר פרוש: בכל אופן, אינה דומה חברת הכנסת זהבה גלאון, שכל הזמן היתה באופוזיציה והתנגדה לעוול הגדול כשהממשלה הביאה את זה, לחבר הכנסת יהלום, שהיה בקואליציה, ובביתו של חבר הכנסת אולמרט הוא היה שותף ושושבין לאותה הצעה אומללה לבטל את חוק הלפרט ולבטל את מענקי הלידה.

מאיר פרוש: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק עבודת נשים (הארכת חופשת לידה בשל יילוד שאושפז) היא הצעה נכונה, טובה וראויה, ונתמוך בה.

נסים זאב: השאלה היא מי מקבל את החופשה, גבר או אשה?

נסים זאב: מכיוון שהחוק מאפשר או לגבר או לאשה, זה דבר לא ברור.

זהבה גלאון: זה בדרך כלל נשים.

זהבה גלאון: החוק אפשר גם וגם, ומתברר שהנשים מנצלות את זה, והגברים כמעט ולא.

זהבה גלאון: החוק קיים אבל לא מנוצל.

נסים זאב: הוא לא מנוצל, אבל אני חושב שאם כבר אנחנו מציעים הצעת חוק להטבה עם נשים - - -

זהבה גלאון: עם ההורים.

נסים זאב: עם ההורים, אבל זאת הצעת חוק עבודת נשים, אי-אפשר שהעבודה תהיה של הנשים והחופשה תהיה של הגברים.

נסים זאב: אני מציע, אם זה חוק עבודת נשים, שגם החופשה תהיה לאשה ולא לגבר.

נסים זאב: אני לא חושב שאשה צריכה לסבול את כל הנושא של ההיריון והלידה, ובסוף הגבר יגיד: אני שותף.

נסים זאב: במה אתה שותף?

נסים זאב: אתה שותף, נכון, אבל מי שסבל ומי שצריך את המנוחה ואת הטיפול הרפואי, שאשה באמת זקוקה לו לאחר לידה, זאת האשה.

נסים זאב: לכן, הייתי רוצה שהצעת החוק הזאת תאפשר אך ורק לאשה הטבה נוספת.

נסים זאב: אני לא יודע מה יקרה עם החוק בסופו של דבר, אם באמת יעבירו, וכמה יעבירו לגבר.

אליעזר כהן: החוק מובן, זה לא מסובך.

נסים זאב: יש לי ניסיון עם פגים, היו לי שני ילדים פגים, ושניהם היו בבית-החולים חודשיים ושבועיים.

נסים זאב: אני יודע מה זה ללכת יום-יום לבית-החולים, זה להיות עם התינוק יום ולילה, וכל שעה ושעה להיות עם היד על הדופק, ולראות מה שלום התינוק.

נסים זאב: אני יודע שלמעשה החופשה האמיתית ומנוחת הנפש, יותר מאשר חופשה פיזית, ההורים זקוקים לה, אבל בפרט האשה, שיש לה גם הליווי שלה עם התינוק יום-יום, שהיא צריכה ללכת לבית-החולים ולהיניק אותו שם ולטפל בו שם, וגם את כל התהליך הביולוגי שהיא עברה, נושא הלידה.

נסים זאב: לכן, אני חושב שהחוק הזה ראוי וכדאי.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה פינקלשטיין: נעבור להצבעה.

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 29) (הארכת חופשת לידה בשל יילוד שאושפז), התשס"ה-2005, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: בעד - שמונה חברים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: ההצעה התקבלה.

גילה פינקלשטיין: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 29) (הארכת חופשת לידה בשל יילוד שאושפז), התשס"ה-2005, תועבר לעבודה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

גילה פינקלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

גילה פינקלשטיין: הישיבה הבאה - מחר, יום רביעי, ה' באדר ב' התשס"ה, 16 במרס 2005, בשעה 11:00.

גילה פינקלשטיין: ישיבה זו נעולה.