ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-וארבעים-ושש של הכנסת השש-עשרה, 2005-05-17 00:00

ראובן ריבלין: אדוני המשנה לראש הממשלה, רבותי, היום יום שלישי, ח' באייר התשס"ה, 17 בחודש מאי 2005.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את הישיבה המיוחדת של הכנסת.

ראובן ריבלין: מזכיר הכנסת אריה האן: בבקשה לקום.

ראובן ריבלין: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: זו ישיבה מיוחדת של הכנסת לציון מלאות 60 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית.

ראובן ריבלין: כבוד נשיא המדינה והגברת גילה קצב, אדוני המשנה לראש הממשלה וראש הממשלה לשעבר מר שמעון פרס, ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק, ראש האופוזיציה חבר הכנסת יוסף טומי לפיד, יושב-ראש הכנסת לשעבר דב שילנסקי, השרים, חברי וחברות הכנסת, יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה ומרכז אירועי הכנסת לציון מלאות 60 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה, חבר הכנסת יורי שטרן, חברת הכנסת לשעבר ויושבת-ראש הוועד המנהל של בית לוחמי הגטאות, הגברת עדנה סולודר, ואחרונים חביבים, ותיקי מלחמת העולם השנייה מכל הארגונים, אורחים נכבדים.

ראובן ריבלין: בראש ובראשונה, אבקש לקדם בברכה אורח רם מעלה ומשלחת חשובה שאנחנו מארחים פה בביתנו, מר פייר ללוש, נשיא האספה הפרלמנטרית של נאט"ו, חברי פמלייתו, סגניו, נציגי צרפת, טורקיה, קנדה ואיטליה.

ראובן ריבלין: בשמם של חברי הכנסת ובשמי אני מודה לכם על שבאתם אלינו למפגש פתוח וגלוי לב בנושאי מפתח שמעסיקים אותנו ואת נאט"ו.

ראובן ריבלין: בשנים האחרונות התרחבו השורות, ומדינות מזרח-אירופה הן היום חברות רצויות בנאט"ו.

ראובן ריבלין: זה עשור מתקיים דיאלוג רצוף בין נאט"ו לבין מדינות הים התיכון, לאחר שהארגון קבע שהביטחון והיציבות בים התיכון בכלל ובמזרח התיכון בפרט מקרינים על ביטחון אירופה.

ראובן ריבלין: בכנסת 120 חברי כנסת המבטאים השקפות עולם שונות.

ראובן ריבלין: זהו פרלמנט תוסס ופעיל.

ראובן ריבלין: אדוני נשיא האספה הפרלמנטרית של נאט"ו, מר ללוש, הרוח המפעמת בפרלמנט האירופי והרוח המפעמת בכנסת היא אותה רוח, רוח הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: למדינות אירופה ולישראל ערכים משותפים.

ראובן ריבלין: מדובר במדינות דמוקרטיות וחופשיות, השומרות על חירות האזרח בסיוע חופש ביטוי, שלטון חוק, קדושת החיים וכבוד האדם.

ראובן ריבלין: אני מאמין, אדוני, שבביקורכם אצלנו תוכלו לעמוד על המתרחש כאן במזרח התיכון, כאן במדינת ישראל, ולהבין טוב יותר את המציאות באזור שאנו חיים בו.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים.

ראובן ריבלין: Welcome to , the capital of , and to the Knesset, shrine of the Israeli democracy.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, לוחמי בעלות הברית, אורחים נכבדים, העולם כולו מציין השנה בסדרה ארוכה של אירועי זיכרון מלאות 60 שנה למיגור הנאצים ובעלי בריתם.

ראובן ריבלין: תחושתם של רבים היא, כי השנה מועבר לפיד הזיכרון לא רק אצלנו היהודים, אלא בעולם החופשי כולו, מעדי הראייה, הלוחמים, הניצולים והגיבורים, אל עדי השמיעה, בני הדורות הבאים.

ראובן ריבלין: תרשו לי להעביר את שרביט ניהול הישיבה הזאת לחברי הטוב ולאחד מבכירי חברי הכנסת, השר לשעבר וסגן יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא המדינה והגברת קצב, אדוני המשנה לראש הממשלה חבר הכנסת שמעון פרס, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חברי הכנסת, הווטרנים ואורחים נכבדים, אפתח בקריאת מברק שבימים אלה מלאו 60 שנה לכתיבתו: "משימתו של כוח בעלות הברית הושלמה בשעה 03:00, על-פי השעון המקומי, 7 במאי 1945.

יולי יואל אדלשטיין: על החתום, אייזנהאואר".

יולי יואל אדלשטיין: מברק זה נשלח לראשי המטות המשולבים הלוחמים בנאצים ובישר את קץ הקרבות.

יולי יואל אדלשטיין: למחרת היום נערך ונחתם בברלין הסכם הכניעה הסופי.

יולי יואל אדלשטיין: מלחמת העולם השנייה, הגדולה במלחמות והעקובה מדם מכולן, תמה.

יולי יואל אדלשטיין: "זה יום נכספנו לו עוד יעל ויבוא", כשירת הפרטיזנים, יום זה סוף-סוף התגשם.

יולי יואל אדלשטיין: במחנות הריכוז ובמכלאות האסירים צהלו המשוחררים.

יולי יואל אדלשטיין: הם ענדו את הסמלים הלאומיים של ארצותיהם והתכוננו לשיבה הביתה.

יולי יואל אדלשטיין: היהודים שניצלו היו קרועים בנפשם.

יולי יואל אדלשטיין: להם לא נותר בית לחזור אליו.

יולי יואל אדלשטיין: איש לא רצה בהם במקומות שמהם יצאו.

יולי יואל אדלשטיין: העם היהודי, פצוע וכואב, עמד ומתיו מוטלים לפניו.

יולי יואל אדלשטיין: שליש מבניו הושמדו.

יולי יואל אדלשטיין: עבור העם היהודי הניצחון איחר לבוא בהרבה.

יולי יואל אדלשטיין: עד היום רוחם של ששת המיליונים ממשיכה לרחף כצל על הניצחון הגדול.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, בני העם היהודי, מייצגים לא רק את הצד המנצח, כי אם גם את צד הנרצחים בשואה.

יולי יואל אדלשטיין: נוסף על המחיר האישי של רבים מאתנו, המחיר הלאומי כבד.

יולי יואל אדלשטיין: עד היום, 60 שנה לאחר השואה, לא הגיעה אוכלוסיית היהודים במדינת ישראל למספר הנספים.

יולי יואל אדלשטיין: הגירעון הנורא במספר היהודים בעולם – טרם התמלא.

יולי יואל אדלשטיין: רק בדמיוננו אנחנו יכולים להעלות איזו מדינה היתה יכולה להיות לנו, לשער מה היתה דמותנו לו רק חלק מן המושמדים יכול היה לבנות כאן, אתנו, את חייו.

יולי יואל אדלשטיין: בשנות האימה של מלחמת העולם השנייה לחמו כתף אל כתף עם הצבאות הלוחמים בנאצים למעלה ממיליון יהודים.

יולי יואל אדלשטיין: רובם גיבורים אלמונים.

יולי יואל אדלשטיין: הם טסו במטוסים, נהגו בטנקים, ירו בתותחים, צלחו נהרות ולחמו ביערות.

יולי יואל אדלשטיין: הם הסתערו על מעוזי האויב, חילצו פצועים, ובכל מקום שאליו הגיעו שחררו את שארית בני עמם שנותרו לפליטה.

יולי יואל אדלשטיין: סיפוריהם מעידים על חלקו של העם היהודי במלחמה הגדולה.

יולי יואל אדלשטיין: עם הלוחמים נמנים כ-30,000 מתנדבים מהיישוב היהודי הקטן בארץ-ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: 90,000 פרטיזנים נלחמו בכל מקום: במרידה בגטאות, ביערות, בהצלת יהודים ובמאבק הנואש במשרפות.

יולי יואל אדלשטיין: סיפוריהם מאירים את תרומתו של העם היהודי במערכה.

יולי יואל אדלשטיין: 275 מעפילים, שרידים מוצלים מן המלחמה, נפלו בקרבות מלחמת השחרור, בלי להשאיר קרובי משפחה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בברית-המועצות היו בפרוץ מלחמת העולם השנייה כ-3.5 מיליוני יהודים, מתוכם לחמו במסגרת הצבא הסובייטי כחצי מיליון.

יולי יואל אדלשטיין: כ-200,000 מהם, שיעור שלא היו כמוהו, נפלו בקרבות.

יולי יואל אדלשטיין: בצבא האדום היו 67 גנרלים יהודים.

יולי יואל אדלשטיין: כ-160,000 יהודים זכו באותות הצטיינות, ל-120 מהם הוענק העיטור הגבוה ביותר – גיבור ברית-המועצות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו גאים לארח היום ביציע האורחים בכנסת חלק, חלק קטן מאותם לוחמים אמיצים שעלו לארץ וחיים פה אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: אחי גיבורי המלחמה, תודה על חלקכם בהשגת הניצחון הנפלא.

יולי יואל אדלשטיין: אנו שואבים מכם את עוז הרוח.

יולי יואל אדלשטיין: זהו כוח עמידתנו.

יולי יואל אדלשטיין: במלאות 60 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית, הכנסת מצדיעה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: (נושא דברים בשפה הרוסית; להלן תרגומם לעברית: וטרנים נכבדים, תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: היו ברוכים.

יולי יואל אדלשטיין: ) (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: לא מוחאים כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: ברשות יושב-ראש הכנסת, אני מתכבד להזמין את המשנה לראש הממשלה, חבר הכנסת שמעון פרס, לשאת את דבריו.

שמעון פרס: כבוד נשיא המדינה, הגברת קצב, אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, אורחים יקרים, ותיקי מלחמת העולם השנייה, וטרנים לוחמים גיבורים, המשלחת הפרלמנטרית של נאט"ו בראשותו של מר פייר ללוש, ידידים יקרים, הניצחון על גרמניה הנאצית הוא ניצחון האדם.

שמעון פרס: זהו ניצחון של הטוב שבאדם על השטן שבו.

שמעון פרס: בל"ג בעומר, במאי 1945, הובסו הנאצים סופית.

שמעון פרס: צבאות בעלות הברית, ובתוכם מאות אלפי חיילים יהודים, גברו על הטירוף הנאצי והצילו את העולם, הצילו את האדם, הצילו את האנושות.

שמעון פרס: יום הניצחון היה עבורנו יום של התעלות, אבל היה זה גם יום של נהי.

שמעון פרס: הדמעות שנכלאו בגופנו במשך שנים של סבל, הישרדות ומאבק פרצו ביום הניצחון.

שמעון פרס: לבנו בכה בדמעות שליש, דמעות שלא ייבשו לעולם.

שמעון פרס: עמנו שילם מחיר כבד מנשוא – שליש ממנו הוכחד לדורי דורות.

שמעון פרס: שני מיליוני ילדים שלנו נרצחו.

שמעון פרס: בתום המלחמה התגלתה לנו הזוועה בהיקפה המלא, ההשמדה ההמונית של בני עמנו, שעד היום קשה לתפוס אותה במלוא עוצמתה.

שמעון פרס: ביום הניצחון יצאנו לחפש אודים מוצלים מאש, וכשמצאנו אותם שאלנו, התחיינה העצמות האלה?

שמעון פרס: ראינו את האובדן הנורא.

שמעון פרס: קברי אחים במקום קהילות אדם.

שמעון פרס: שאלנו, הנותר עוד בית, עוד שריד, עוד סימן, עוד זכר?

שמעון פרס: הנותר עוד זיק של תקווה?

שמעון פרס: ביום הניצחון השלכנו פרחים לעבר החיילים הבריטים, האמריקנים, הסובייטים ובעלי בריתם, שהביאו את הניצחון החשוב ביותר לעולם בשעה הקודרת ביותר בתולדותיו.

שמעון פרס: חיבקנו את החיילים שלנו, את חיילי הבריגדה היהודית, את המתנדבים לצבא הבריטי, את החיילים והפרטיזנים האמיצים היהודים, ששירתו בכל צבאות הברית, שלחמו בהיטלר, ובראשם הלוחמים הרבים היהודים בברית-המועצות.

שמעון פרס: ביום המחרת יצאנו לבנות עולם חדש לנו ולשרידי הפליטה.

שמעון פרס: מתוך תחושת שליחות ודחיפות שאין כמותה, פעלנו לשחרורה ולהקמתה של מדינת ישראל כבית לאומי לעם היהודי.

שמעון פרס: גם במחיר של ויתור על שטח העדפנו לבנות מדינה יהודית לאלתר.

שמעון פרס: בעולם לא נמצא מקום ליהודים, ועל כן לא היה זמן ליהודים לחכות.

שמעון פרס: ידענו שרק מדינה משלנו תוכל להעניק לנו תוחלת חיים חדשה.

שמעון פרס: השואה חייבה תקומה מדינית ללא דיחוי, שכן אילו היתה לנו מדינה לפני השואה, ייתכן שגם השואה היתה נמנעת.

שמעון פרס: מול שערי האומות שנסגרו בפני ניצולי השואה, ידענו שרק שער אחד תמיד יישאר פתוח לכל יהודי שירצה לשקם את עתידו – שערה של מדינה יהודית, ריבונית לגורלו של עמנו.

שמעון פרס: במלאות 60 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית עלינו להעיף מבט מפוכח אל העתיד.

שמעון פרס: אכן יש גרמניה אחרת, ובלי לשכוח את העבר אנו מנסים לבנות עתיד אחר בין גרמניה לבינינו, עתיד שבו גרמניה תמנע את חזרתו של השיגעון הנאצי ותסייע בידי ישראל להגן על ביטחונו ועתידו של העם היהודי.

שמעון פרס: אבל, עלינו גם לראות בדאגה מחוזות אחרים.

שמעון פרס: יש עוד רוע לעקור מן העולם, ויש עוד טירוף המחפש להשמיד את השונה ממנו.

שמעון פרס: כמו שאין להשלים עם עליונות של גזע, כך גם אין להשלים עם עליונות של דת.

שמעון פרס: כל אדם רשאי להאמין על-פי דרכו, אך לאף אדם אין רשות לאיים על אנשים מפני שהם אינם שייכים לדתו שלו.

שמעון פרס: העולם איננו מתחלק בין מאמינים שמגיע להם הכול לבין כופרים שאין להם זכות לחיות.

שמעון פרס: אסור לקבל את עליונות האייטולות, שמינו עצמם לכוח עליון, שנטלו רשות לעצמם לאיים על עם אחר, וששואפים לאמץ לעצמם נשק להשמדה המונית, כאשר ההשמדה מותרת בעיניהם.

שמעון פרס: גרעונה של אירן עלול להביא לגרעונו של האזור כולו ולהעמיד כל סכסוך בצלו המאיים של נשק גרעיני.

שמעון פרס: יש להבחין בין עם מאיים לבין עם מאוים.

שמעון פרס: השלטון באירן הוא שלטון מאיים, כאשר איש אינו מאיים על אירן עצמה.

שמעון פרס: ישראל נתונה תחת איום, ואף-על-פי-כן היא התחייבה שלא להיות הראשונה להכנסת נשק גרעיני למזרח התיכון.

שמעון פרס: האויב של ישראל אינו עם, אינו דת, אינו קבוצה אתנית.

שמעון פרס: האויב שלנו הוא המלחמה, הסכנה בעינינו היא הקריאה להשמדה.

שמעון פרס: לנו אסור לשכוח, לנו אסור להיות תלויים בזולתנו.

שמעון פרס: וכגודל כוחנו כן יהיה גם גודל אמונתנו.

שמעון פרס: נוסיף להיות, כפי שהיינו תמיד, עם השואף ליצור עולם כפי שצריך להיות, ולא לחיות בעולם כפי שהינו.

שמעון פרס: יש לנו על מה לבכות, יש לנו במה להתגאות.

שמעון פרס: אבל אין לנו רשות להתייאש.

שמעון פרס: לא הקורבן הנורא ולא הנוער הנפלא נתנו לנו רשות להתייאש.

שמעון פרס: הם נתנו לנו רשות אחת: לקוות ולהפוך את התקווה למציאות חדשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה למשנה לראש הממשלה, חבר הכנסת שמעון פרס, ומתכבד להזמין את יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יוסף טומי לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני נשיא המדינה ורעייתו, המשנה לראש הממשלה ושר הפנים, אינני יודע מדוע רק שניים מתוך 23 שרי ממשלת ישראל מכבדים אותנו בישיבה הזאת, שאילולא הניצחון לפני 60 שנה, הם לא היו שרים ולא היתה ישראל.

יוסף (טומי) לפיד: חברי הכנסת, קהל מאוד נכבד, וטרנים וחברי המשלחת של הפרלמנט של נאט"ו, בראשותו של חבר הפרלמנט הצרפתי מר ללוש - we salute you, כי הם הנאט"ו ששחרר את העולם מעול הנאצים.

יוסף (טומי) לפיד: הם הארגון שיחד עם הצבא הסובייטי, הצבא האדום, "קרסנאיה ארמיה", שחרר את העולם מעול הנאצים, ובדיוק היום הם מבקרים בפרלמנט של העם היהודי.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, ילדים הם עם אכזר, ולעולם לא אסלח לעצמי שבמשך חודשים במרתף בבית בגטו בודפשט חזרתי וביקשתי מאמי לחם.

יוסף (טומי) לפיד: "אמא, אני רוצה לחם", ואמא לא יכולה היתה לתת לי לחם, גם לה לא היה לחם.

יוסף (טומי) לפיד: לאף אחד לא היה לחם.

יוסף (טומי) לפיד: היום אני יודע כסבא, מה אני הייתי מרגיש אילו אחד הנכדים שלי היה אומר לי "סבא, אני רוצה לחם", ולא הייתי יכול לתת לו לחם.

יוסף (טומי) לפיד: היינו רעבים, היינו קפואים.

יוסף (טומי) לפיד: הצבא הסובייטי עמד בשערי בודפשט ונכנס לתוך בודפשט ולחם מרחוב לרחוב.

יוסף (טומי) לפיד: כשאנחנו שוכבים על הרצפה של המרתף הקפוא וישנים, אני התעוררתי ואמרתי לאמא שלי: אני שומע קולות בסרבית.

יוסף (טומי) לפיד: אני נולדתי ביוגוסלביה ואני יודע סרבית, ואני שמעתי קולות סלביים וחשבתי שזה סרבית.

יוסף (טומי) לפיד: אמא אמרה: אתה חולם, בן, תמשיך לישון.

יוסף (טומי) לפיד: אמרתי: לא, אמא, אני שומע קולות סרביים - ואלה היו חיילים רוסים שדיברו ביניהם רוסית.

יוסף (טומי) לפיד: הגרמנים וההונגרים היו למעלה בבתים, והחיילים הרוסים עברו ממקלט למקלט מתחת לבתים, במרתפים, כדי לעקוף את כל מי שנמצאים מולם, האויבים, ולהגיע אל מאחורי גבם.

יוסף (טומי) לפיד: ככה הם עברו דרך המרתף שלנו ודיברו ביניהם.

יוסף (טומי) לפיד: אני ראיתי חייל רוסי, ובאותו רגע, ב-10 בינואר 1945, מלחמת העולם השנייה נגמרה עבורי.

יוסף (טומי) לפיד: ראיתי חייל רוסי, והמלחמה נגמרה.

יוסף (טומי) לפיד: אמרתי לו "חְלֶבּה, חְלֶבּה", זה בסרבית "לחם", והוא נתן לי לחם.

יוסף (טומי) לפיד: לצערי, הם הגיעו מאוחר מדי.

יוסף (טומי) לפיד: את אבא שלי כבר לא הספיקו לשחרר, ולא הספיקו לשחרר שישה מיליוני יהודים, אבל זה לא גורע כהוא זה מגבורתם ומהקרבתם ומגדולתם של המיליונים שלחמו בנאצים: רוסים ואמריקנים ובריטים וצרפתים ועמים אחרים שהיו בצד הטוב.

יוסף (טומי) לפיד: מעולם לא היתה מלחמה כל כך ברורה של בני אור בבני חושך.

יוסף (טומי) לפיד: ברוב מלחמות העולם אפשר היה למצוא נקודות תורפה אצל הטובים ונקודות זכות אצל הרעים.

יוסף (טומי) לפיד: מלחמת העולם השנייה היתה אולי המלחמה היחידה בהיסטוריה שבה הטובים נלחמו ברעים.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו מספידים היום שישה מיליוני קורבנות שלנו, מפני שאנחנו היינו עם בלי מדינה.

יוסף (טומי) לפיד: בשבילי, שזכיתי לנאום במלאות 60 שנה לניצחון על הנאצים בפרלמנט היהודי, אנחנו פה התשובה על מה שקרה לנו במלחמת העולם השנייה.

יוסף (טומי) לפיד: מדינת ישראל היא העדות לכך שהרצל צדק כשהזהיר את היהודים.

יוסף (טומי) לפיד: מדינת ישראל היא העדות לכך שבסופו של דבר אנחנו יכולים לסמוך רק על עצמנו.

יוסף (טומי) לפיד: אני מרגיש אסיר תודה לגורל שהעניק לי את הכבוד, אדוני נשיא מדינת ישראל, להופיע הערב בפניך ובפני מה שאתה מסמל ולדבר על מלחמת העולם השנייה כזיכרון רע מילדותי ולהיות אזרח חופשי במדינת היהודים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד ליושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יוסף טומי לפיד, על דבריו הנרגשים.

אריה האן: בבקשה לקום.

אריה האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

אריה האן: )

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת רן כהן לשאת את דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד יושב-ראש הכנסת, אדוני המשנה לראש הממשלה, שר הפנים, חברות וחברי הכנסת, ותיקי מלחמת העולם השנייה וגיבוריה, מר ללוש, קהל נכבד, הניצחון על גרמניה הנאצית היה ללא ספק הניצחון הצבאי, האידיאולוגי והמוסרי החשוב ביותר בהיסטוריה האנושית מאז ומעולם; ניצחון היסטורי שבלעדיו פני העולם והאנושות היו שונים מהקצה אל הקצה.

רן כהן: מבחינתנו, די בהשמדת עמנו כדי שהעולם המבהיל ההוא יהיה לרע המוחלט, אלא שמוראות השלטון הנאצי והפאשיסטי לא כוונו כלפי היהודים בלבד, אלא כלפי העולם כולו, ואלמלא קמו להכרית אותו, היו חיים כולם בעולם רע ומר.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, מדי פעם אני מייצג בגאווה את הכנסת בכינוסי מועצת אירופה בשטרסבורג, על 46 המדינות המיוצגות בה.

רן כהן: שוב ושוב אני צובט שם את עצמי, מנסה להבין ולהטמיע כיצד קידשו האירופים באופן עמוק ורציני כל כך את הדמוקרטיה ואת זכויות האדם והפכו אותם לתורתם ולאומנותם.

רן כהן: לא יכול להיות ספק כי הנאציזם והפאשיזם, שאיימו בכינון דיקטטורה צבאית מזה ובהכחדה גזענית של זכויות אדם אלמנטריות מזה, הם הם ואימתם ביסוד המוטיבציה האירופית לסגוד, ממש לסגוד לערכים אנושיים ולמשטר הדמוקרטי כאל לוחות הברית.

רן כהן: 4,469 ימי הפחד והאימה, ימי ההרס, הרצח, הקטל וההשמדה שחלפו מאז עליית היטלר לשלטון ועד התאבדותו ב-30 באפריל 1945, הם ימים שחורים, שבהם נהרגו 18 מיליון חיילים ועוד 20 מיליון אזרחים - רובם זקנים, נשים וטף בני עמים רבים, ובהם שישה מיליונים מבני עמנו.

רן כהן: נוסף עליהם נפגעו ונפצעו לצמיתות עוד מיליוני בני-אדם, מחוסרי בית או מחוסרי טעם לחיים, נפגעי הלם ונכים, אנשים שנהרסו חייהם בצורות שונות ובאימות משונות.

רן כהן: כל אלה עדיין מעוררים תדהמה ושאלה: הכיצד העולם המתקדם כביכול, המשכיל והתרבותי, הצמיח את המפלצת הנוראה בתבל מאז ומעולם?

רן כהן: בבסיסה של ההתרחשות שהולידה את המפלצת הארורה הזאת עומד, לעניות דעתי, שילוב של המרת המשטר הרפובליקני במשטר רודני ועריץ, שאימץ אידיאולוגיה גזענית מטורפת של עם אדונים שנמשח כביכול על-ידי ההיסטוריה למלוך על העולם כולו, והשתמש בה לצורך מסע צלב קניבלי נגד עמנו - זהו אותו מרכיב שהוליד את התוכנית השטנית להשמדת העם היהודי כמהלך ישיר הנובע מאותה אידיאולוגיה.

רן כהן: אף אחד מבני משפחתי, אדוני היושב-ראש, לא נספה בשואה.

רן כהן: ובכל זאת היא, במלוא אכזריותה, כולה שלי ושל עמי.

רן כהן: הזיכרון הראשון שלי כילד קטן מאוד הוא מהפוגרום שעשו הפרו-נאצים ביהודים בעירק, ה"פרהוד" שהתרחש בבגדד ב-1941.

רן כהן: עד לשם הגיעו שלוחותיה של גרמניה הנאצית, שגם במקומות שאליהם לא התקרבה, כבר הכינו חסידיה ומשתפי הפעולה עמה את הקרקע לניצחונה.

רן כהן: גם שם הם שימנו את דרכם אל השלטון ברצח, שרפה, אונס וביזה של יהודים.

רן כהן: רק שכנים טובים ואמיצי לב, שסיכנו את חייהם מול הפורעים והרוצחים הפרו-נאצים כאשר העבירונו ממשטח הגג שלנו אל שלהם, רק אלה הצילו את משפחתי ואותי מהסכין השלופה שכבר היתה מוכנה לשסף את גרוננו.

רן כהן: האיום היה על כל העולם אומנם, אך אנו היינו שמן המדורות בדרכם של הנאצים ועוזריהם אל השלטון הטוטלי והסופי.

רן כהן: הלקחים שלנו, אדוני היושב-ראש, הם שניים לפחות.

רן כהן: האחד, הלקח העצמי שלנו, השייך מאוד מאוד אל עמנו: ללא ספק, מדינת ישראל, בריאה, צודקת וחזקה, היא התשובה האולטימטיבית, בלעדיה לא יהיה לנו ביטחון קיומי אפילו אם העולם יהיה מקום קצת פחות רע וקשה.

רן כהן: והלקח השני, האוניברסלי, הוא לעמוד על משמר הדמוקרטיה, כאן ובכל מקום בעולם, להילחם ברודנות כאן ובכל ומקום, תהא כסותה אשר תהא: ימנית, לאומנית-פטריוטית כביכול או פסבדו-שמאלנית.

רן כהן: בכל מקום שבו ייטלו את זכויות האדם וחירותו - לחזור ולהילחם עליהן.

רן כהן: הדמוקרטיה וזכויות האדם הן הן המצודה והחומה בפני משטרים עריצים וקטלניים.

רן כהן: בנאום בבית הזה, שנשא ידידי חבר הכנסת והשר לשעבר יאיר צבן לפני 22 שנה, במלאות 50 שנה לעליית הנאצים לשלטון בגרמניה, הוא אמר כאן, ובצדק אמר כל מלה: "לקחים אלה מן הדין שייחרתו ככתובת על הקיר, על קיר ביתם של גרמנים ואיטלקים, של ספרדים וצרפתים, של יוונים ופורטוגלים.

רן כהן: שום עם אינו פטור מצפייה אל הכתובת הזאת, גם לא אנו, אנו שהיינו הקורבן האומלל מכל הקורבנות".

רן כהן: בלשוני שלי אומר: עלינו לשמור וליישר את המדינה שלנו ולהילחם בכל המשטרים הרודניים דהיום כמו שנלחמו אז בנאצים בגבורה.

רן כהן: עלינו להילחם בטרור הבין-לאומי והאזורי, כיוון שהוא הוא האיום הנוכחי האמיתי על שלום האזור והעולם.

רן כהן: עלינו להילחם ולקטוע באבו כל זרע של ערעור או איום על היסוד הדמוקרטי והלגיטימי שעליו מושתתת מדינתנו, גם אם לעתים הוא נדמה שברירי ועדין.

רן כהן: עלינו לשאוף להנהיג אותה אל עבר חיים של שלום, פיוס וחירות לכול באזורנו, אם חפצי חיים ראויים אנו.

רן כהן: ואולי עוד משהו חשוב, אדוני היושב-ראש.

רן כהן: בזוכרנו היום את הניצחון על גרמניה הנאצית, אין לשכוח כי אז לא היו לנו הכוח והעוצמה שיש לנו היום, ומלבד אירועי הגבורה המדהימים של מרד לוחמי הגטאות, מלחמת הגבורה של הפרטיזנים בחיה הנאצית ומלחמתם של חיילים יהודים בצבאות רוסיה, בריטניה, ארצות-הברית וצרפת ומדינות הברית, חלקם של היהודים בניצחון על הנאצים אינו עומד בשום פרופורציה למחיר העצום ששילמנו כקורבן של המפלצת הנאצית.

רן כהן: מדינת ישראל והעם היהודי מחויבים היום, על-פי צו המצפון והמוסר, להיות שותפים ויוזמים בכל מאבק נגד הגזענות, אי-כיבוד זכויות האדם ואי-כיבוד חירויות העמים.

רן כהן: זהו הלקח וזהו הצו לעתיד.

רן כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת גדעון סער, לשאת את דבריו.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כבוד המשנה לראש הממשלה, יושב-ראש האופוזיציה – תודה לך על דבריך המרגשים - יושב-ראש הכנסת לשעבר, חבר הכנסת לשעבר דב שילנסקי, וטרנים, לוחמים במלחמת העולם השנייה, ניצולים, ניצחון הקואליציה האנטי-נאצית במלחמת העולם השנייה לפני 60 שנה הוא ללא ספק המאורע ההיסטורי החשוב ביותר בהיסטוריה המודרנית.

גדעון סער: במושגים היסטוריים – 60 שנה אינן יכולות להיחשב תקופה ארוכה.

גדעון סער: לנו קשה היום לדמיין, ואולי גם איננו רוצים לדמיין, את פני העולם והאנושות אילו תוצאות המלחמה ההיא היו שונות.

גדעון סער: האפיזודה הנאצית והפאשיסטית, במונחים היסטוריים, היתה רגעית, ועם זאת המיטה על האנושות ועל העמים אסונות כה גדולים.

גדעון סער: ניצחון של מדינות הציר באותה מלחמה היה מטיל את העולם לתקופת חושך ארוכה ובלתי ידועה.

גדעון סער: לא תהיה זאת הגזמה לומר כי האנושות היתה משנה את פניה.

גדעון סער: אם החיה הנאצית היתה מנצחת, החיה שבאדם היתה משתלטת על הקיום האנושי עצמו וגוזלת מהאדם את האנושי שבו, מתת האל, לתקופה בלתי ידועה.

גדעון סער: כניעת גרמניה הנאצית במאי 1945 שמה קץ לשתי תופעות שכמותן לא ידעה האנושות: האחת – שלטון רשע שמטרתו המוצהרת היתה השתלטות כוחנית של העולם כולו ושעבודם של כל העמים לגזע אחד עליון, כביכול.

גדעון סער: השנייה – שאיפה גלויה של השלטון הנאצי להשמיד השמדה מוחלטת עם שלם, את העם היהודי; עם ללא מדינה, שהותקף ללא סיבה בכל מקום שאליו הגיעה החיה הנאצית.

גדעון סער: השוני בקוד הפעולה של המשטר הנאצי הכה את הקהילה האנושית בתדהמה, עד להתעשתותה.

גדעון סער: חודשים ספורים לפני פרוץ המלחמה שאל ראש הממשלה הבריטי נוויל צ'מברליין בתדהמה: Is this an attempt to dominate the world by force?"".

גדעון סער: לא היתה זו מלחמה בין שני מחנות או שתי אידיאולוגיות גרידא.

גדעון סער: גם לא היתה זו מלחמה בין עריצות לחופש בלבד.

גדעון סער: מלחמות בין עריצות לחופש היו רבות במאה הזאת, ויש כאלה גם היום.

גדעון סער: היתה זו מלחמה בין מי שביקש לשמור על צלם האדם לבין מי שקם על הערכים היסודיים של האנושות.

גדעון סער: החיה הנאצית ביקשה להפוך את עצמה לגזע אחד, בעצם לאלוהים עלי אדמות, שאותו ישרתו בכפייה בני כל העמים האחרים.

גדעון סער: במקביל לניסיון לייחס תכונות על-אנושיות לגזע אחד, ביקשה האידיאולוגיה הנאצית להפוך את שאר בני-האדם לתת-אדם, נטולי זכויות היסוד שמוקנות לכל אדם.

גדעון סער: כל זאת על בסיס "תורת הגזע", תורה חדשה שבאה לעולם דווקא בימי הציוויליזציה המודרנית.

גדעון סער: מולם קמה באיחור ניכר הקואליציה האנטי-היטלראית, שהובילו ארצות-הברית, רוסיה ובריטניה.

גדעון סער: האיחור הוא תוצאת המדיניות הפייסנית של העולם החופשי כלפי היטלר, מדיניות שעליה שילמה אירופה ושילמה האנושות כולה מחיר כבד.

גדעון סער: הלקח המדיני הראשון מהמלחמה הזאת הוא לקח נזקה של הפייסנות, ובעיקר נזקה של הפייסנות מול משטרים טוטליטריים.

גדעון סער: הלקח השני נוגע לאחדות.

גדעון סער: עד לאותה אחדות שהיתה, המדינות הנאורות באירופה נתנו יד להקרבתה של צ'כוסלובקיה.

גדעון סער: רוסיה חתמה על הסכם ריבנטרופ-מולוטוב.

גדעון סער: כל אחד התנהל במסלול משל עצמו.

גדעון סער: רק כאשר קמה האחדות מול המפלצת הנאצית, היתה דרך לנצח במלחמה.

גדעון סער: גם מול האתגרים הנוכחיים, מול שלום האנושות, מול סכנת הטרור, העולם הבין באיחור את הסכנות הללו, ועדיין אי-אפשר לומר שיש אחדות מלאה בדרך לניצחון.

גדעון סער: העם היהודי איבד שישה מיליונים מבניו ובנותיו, שליש ממניינו, בימים הנוראים ההם.

גדעון סער: הטרגדיה הנוראית שידע עמנו במאה שעברה העניקה לנו כוח ונחישות להיאבק על הקמת מדינתנו העצמאית ולשמור על קיומה מכל משמר.

גדעון סער: נשבענו: לעולם לא עוד.

גדעון סער: לא מצאתי מלים מתאימות לזיקה בין האסון שעבר עמנו להקמת המדינה והמשמעות שלה יותר מהמלים משירו של אורי צבי גרינברג "בכל לב, בכל לב" מתוך "רחובות הנהר": "שבאמת הם אינם בעולם, שרצחום-לי גויים; / שקבורת כלבים הם קברו את גופי היקרים; / שתבואות שמש עליהם עד-קציר ופרפרים ססגוניים / ומרחבים של דשאים ושם רועים עדרים, עדרים - - // שלשם לא אוכל אף לבוא כרוכב עלי סוס / ויורד בשדה המלבלב לעת ערב סגול / ותר לקברם הנעלם תחת שחק עגול, / כדי שאבכה יחידי ונוכרי את בכיי / כבנם יתומם ולהרטיב ולנשק רגבים, /שהם לא-שלי וקדושים: מדמי הם רווים - - // - - - שילדי נעמנינו שוכבים עם זקנינו בחיק / בלי דעת מדוע ועל מה באכזר לקחום / הגויים הרעים מערוגת אמם ליהרג; / למה הובאו אל הבור ככבשים וטבחום; / ועינינו צופות לבורם בלילות-בלילות: / איך הם רקבים-נספגים בשכבות אפלות - - // ועודנו שומעים בלילות מן אותם השדות / היערים, הנהרות – מי-הפחד ההם - - - / באשר שם בכו בבלויים ילדים וילדות, / קול בכיים המכמיר לב חיות בשדות ויערים; / קול בכיים הקורע כפים, אך לא לב הגויים; / קול בכיים הקדוש שנדם ולא בא לאלוהים - - // - - - איך נחיה עם העצב הזה, עם מכאוב דעת זו / מיום אלי ליל ומלילה אל יום, / עם פסיפס הפנים הקדושים בלבנו עד תום / ונלך כה בארץ עם טעמי ניגונם בכל חך / במסע-השעות-לכל-חי עד שעה שהיא תהום?

גדעון סער: - - // אם לא יקום המבשר ברחובנו לפתע-פתאום / וישמיענו בשורה: כי יש יום-שילומים-ממרום – / והיינו כיוצאי כלאים וכעולי תהום / לשדה הפתוח: מאופק עד אופק לנשום - - / וזה יום חג-במצלתי-על-מגוג: יום-לאום יום-לאום!" חברי הכנסת, ההיסטוריה לימדה אותנו להאמין למי שאומר בגלוי שהוא רוצה להשמידנו.

גדעון סער: כאשר מנהיגי מדינה החברה באו"ם – אירן, קוראים בגלוי להשמדה של מדינה אחרת החברה באו"ם – ישראל, אנו מתייחסים לדבריהם כפשוטם.

גדעון סער: אנו מזהירים את חברינו בעולם החופשי, השותפים לעולם הערכים שלנו: אל תקלו עוד ראש בדבריהם ובשאיפותיהם של גורמים רדיקליים, יהיו אלה משטרים קיצוניים או ארגוני טרור.

גדעון סער: אל תאפשרו להם לאיים על שלום האנושות.

גדעון סער: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה ליושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת גדעון סער, ומתכבד להזמין את חבר הכנסת ד"ר יורי שטרן, מרכז אירועי הכנסת לציון מלאות 60 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית.

יורי שטרן: כבוד יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש הישיבה, המשנה לראש הממשלה, ראש האופוזיציה, חברי חברי הכנסת, ותיקי מלחמת העולם השנייה וניצולי השואה שהוזמנו היום לאירוע אצלנו, נאמרו פה כל הדברים החשובים והנכונים על המלחמה ההיא, על השואה, על הגבורה, על הלחימה, על החוב, שאי-אפשר לפרוע אותו, שאנחנו חבים לכל אלה שלחמו והצילו אותנו כעם במלחמה ההיא.

יורי שטרן: אני רוצה לציין היבט אחד שלא הוזכר פה, והוא ההיבט של התודעה הציבורית והזיכרון הקולקטיבי שלנו במדינת ישראל.

יורי שטרן: הרי שולחן הממשלה זועק לשמים - הכיסאות הריקים האלה.

יורי שטרן: איך זה קרה שהמדינה, שכולה חייבת את עצם קיומה, מדינת העם שכולו חי וקיים רק הודות לניצחון שהיה לפני 60 שנה - האירועים האלה הם כל כך בשוליים של החיים הציבוריים שלנו?

יורי שטרן: השאלה המרכזית פה כפולה: מה אנחנו רוצים לזכור מן העבר?

יורי שטרן: רק את הסבל או גם את הלחימה והניצחון?

יורי שטרן: השאלה השנייה היא: מי אנחנו?

יורי שטרן: האם אנחנו יורשים של העם היהודי לדורותיו, על כל מקומות היישוב שלו, על כל ההיסטוריה שלו?

יורי שטרן: האם אנחנו ממשיכי דרך של גיבורי העם הזה, גדולי ישראל, או שאנחנו שבט מהשבטים, וכל מה שמעניין אותנו זה מסורת השבט הזה והחגים שלו והזיכרון הצר שלו?

יורי שטרן: זאת שאלה גורלית למדינת ישראל, לפניה של החברה הישראלית.

יורי שטרן: איך אנחנו רואים את עצמנו בשרשרת הדורות היהודית?

יורי שטרן: האם אנחנו מקדשים רק את אלה שהצליחו, השכילו, ידעו לפני 60 ו-70 ו-100 שנה להגיע לארץ-ישראל ולהקים פה את המדינה, למרות כל הקשיים, או שגם את אלה אנחנו זוכרים - אלה שלחמו באותן השנים בשביל שאנחנו נחיה פה?

יורי שטרן: הלוחמים שנמצאים אתנו פה הם השריד של מיליון וחצי יהודים שלחמו במלחמה; של עשרות מיליוני רוסים ופולנים ואמריקנים ואנגלים וצרפתים ואחרים שלקחו חלק במלחמה - אנחנו יודעים שחלק מהעמים האלה לקחו גם חלק נוראי בשואה - אבל במיוחד ארצות-הברית ורוסיה, שלחמו נגד הנאצים.

יורי שטרן: איך אנחנו רואים את עצמנו על המפה הגדולה הזאת, של ההיסטוריה של העולם וההיסטוריה של העם היהודי?

יורי שטרן: הכנסת הצליחה לתת משקל נוסף, ואני מודה ליושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין, על כך שהוביל את זה.

יורי שטרן: ניתן משקל שלא היה קודם לאירועי ציון מלאות 60 שנה לניצחון על הנאצים, אבל זה לא מספיק.

יורי שטרן: עלינו לעשות מאמץ ולהכיר בכך גם בזיכרון הקולקטיבי שלנו ובתודעתנו הקולקטיבית.

יורי שטרן: כל עוד אנחנו לא רואים את מלחמת העולם השנייה, לא כמלחמה הרחוקה ההיא, ואת החיילים בה - לא כגיבורי הסרטים שעדיין מופיעים על מסכי הקולנוע, אלא כחלק מאתנו, מההיסטוריה שלנו.

יורי שטרן: אנחנו פה - במקרה, יושב-ראש הישיבה ואנוכי - נולדנו כדור בנים ללוחמים.

יורי שטרן: נולדנו במדינה שבה המלה "מלחמה" לא היתה צריכה להיות מלווה בשום תארים כדי לדעת שמדובר על המלחמה ההיא, הגדולה והנוראית מכולן.

יורי שטרן: אנחנו באנו מהמקום שבו ללוחם יש כבוד, כי כולם יודעים מה חייבים לו, ולה, לאלה שהיו במלחמה.

יורי שטרן: אנחנו רוצים שזה יהיה גם אצלנו.

יורי שטרן: כל עוד זה לא קורה, יש פגם, ואנחנו צריכים להשלים את החלק התודעתי הזה בשביל הדורות הבאים, בשביל הגאווה של החייל היהודי, שידע שגם אם הסבא שלו לא היה פה בין מקימי המדינה ולא נלחם במלחמת השחרור, אלא רק בסטלינגרד או בנורמנדי, גם הוא חלק מאלה שהצילו והקימו את המדינה.

יורי שטרן: זה חשוב לנו.

יורי שטרן: חשוב לנו לדעת על הגבורה לא פחות מאשר על הסבל, וחשוב לנו להופיע בעולם מול החברים והלא-חברים שלנו במוסדות השונים במדינות השונות, לא רק עם התביעה הזאת של אלה שסבלו סבל נוראי בשואה, אלא גם כחלק מהקואליציה ההיא שניצחה את כוחות החושך.

יורי שטרן: לכן, אנחנו מתיימרים גם היום להיות חלק מאותה קואליציה אנטי-נאצית ביסודה, שהיא הבסיס היחיד להצלת העולם גם בימינו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת ד"ר יורי שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: ביקשתי לא למחוא כפיים, אף שלתוכן דבריו אולי מגיעות מחיאות כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת עזמי בשארה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אורחים מכובדים מגיבורי מלחמת העולם השנייה, אני חושב שנוכחות

עזמי בשארה: כם כאן רק מוכיחה חלק גדול מאמיתות דבריו של חבר הכנסת יורי שטרן, שבהרבה דברים אני חלוק עליו, אבל הסכמתי, יותר ממה שחלקתי עליו, עם הדברים שאמר עכשיו לגבי זיכרון ולגבי הטעות שבמטאפורה של הצאן לטבח.

עזמי בשארה: יהודים נלחמו גם לפני הציונות, והם נלחמו גם בצבאות נגד הגורל המר של הכחדת יהדות אירופה ושל המפלצת הנאצית.

עזמי בשארה: קשה להגיד שהעולם חגג את יום הניצחון ה-60 על גרמניה הנאצית ב-9 במאי לפי הכרונולוגיה של הצבא האדום.

עזמי בשארה: מדובר היה בסך הכול באירועים רשמיים, בכנסים של היסטוריונים ובקבלות פנים של נשיאים.

עזמי בשארה: זה גם מובן, כי מדובר ב-60 שנה, שנות דור, המספיקות להפוך את הזיכרון למקצוע, היסטוריוגרפיה קוראים לזה, מפרספקטיבה אחרת אפשר גם לקרוא לזה אידיאולוגיה, ואפילו פוליטיקה.

עזמי בשארה: איך אפשר אחרת להבין את זיכרונן הפוליטי הסלקטיבי של שתי מדינות בלטיות אשר סירבו להופיע או להגיע לחגיגות במוסקבה?

עזמי בשארה: אין ספק שהיה משהו אוניברסלי גם בקואליציה וגם בניצחון על הנאציזם - הוסר מהעולם איום מפלצתי בממדיו, אשר עלה בחייהם של יותר מ-50 מיליון בני-אדם ובמחיר השמדת או הכחדת יהדות אירופה.

עזמי בשארה: המלחמה הקרה, שבאה אחרי הניצחון, בין שני משטרים ושתי השקפות עולם, הכפיפה לכלליה גם את ייחוס הניצחון על הנאציזם וגם את פרשנות תופעת הנאציזם.

עזמי בשארה: עשורים שלמים התווכחו בין היתר על השאלה מי ניצח את גרמניה הנאצית, הקומוניזם או השיטה הקפיטליסטית - אם מישהו זוכר.

עזמי בשארה: ואפילו כאשר הכירו מדינות המערב בתפקידו הגורלי והמכריע של הצבא האדום, הן ייחסו זאת כמובן למלחמה הפטריוטית הגדולה ולהתעוררות הלאומית הרוסית לנוכח התוקפנות הגרמנית, כלומר ללאומנות, ולא לשיטה המתחרה.

עזמי בשארה: המפגש של בוש ופוטין בחגיגות ה-60 לא הוכיח רק שהוויכוח הזה דעך בלי שיוכרע, ושעיתונאים וחוקרים בזבזו עשורים על ויכוחי סרק, אלא גם עורר שאלות אחרות שנשאלו בשולי האקדמיה וההגות המערבית.

עזמי בשארה: הניצחון על הנאציזם לא הכחיד את הרוע מהעולם, ואם מי שחוגג אותו זה בוש ופוטין, זה אומר שגם אם הניצחון על הנאציזם היה ניצחון על הרוע, אלה שניצחו הם לא החבר'ה הטובים, the good guys.

עזמי בשארה: אחד מאבירי ההגות הפוסט-מודרנית, פרנסואה ליוטארד, אמר: Nazism was not refuted, it was shot like a dog - הנאציזם לא הופרך, הוא נורה כמו כלב.

עזמי בשארה: אם כן, אני מסכים עם ליוטארד משתי סיבות.

עזמי בשארה: אמירתו עלולה להתפרש כאילו עם הנאציזם היה צריך להתווכח ולא לירות, ואני בטוח שלא זו היתה כוונתו, אבל אני גם לא מסכים שהוא נורה כמו שיורים בכלב, הלוואי שזה היה נכון.

עזמי בשארה: הנאציזם תקף, וכאשר מדינות התגוננו מפניו הוא הראה כושר לחימה והתנגדות, וכל זה ביחד גרם לכ-60 מיליון קורבנות בתוך תקופה קצרה יחסית.

עזמי בשארה: הדמיון האנושי מתאפס מול המשימה של הדמיית משמעותם של מספרים כאלה, במיוחד בהעדר אפשרות של קונספטואליזציה, ואיך אפשר לעשות קונספטואליזציה, כלומר המשגה, לסבל של מיליוני בני-אדם?

עזמי בשארה: אבל, אנשים כמו ליוטארד ולפניו אדורנו והורקהיימר וחנה ארנדט והרבה אחרים לא התכוונו להפחית מערכו של הניצחון על הנאציזם, חלקם היו בעצמם קורבן הנאציזם.

עזמי בשארה: חלקם היו יהודים, כמובן.

עזמי בשארה: הכוונה היא שהנאציזם הוא לא מין כוח טבעי מסתורי שבא מחוץ לעולם האנושי, וכינויו במלים כמו החיה או המפלצת הנאצית כאשר הוא עובר את המטאפורה אל ההמשגה רק מטשטש את העובדה הזאת.

עזמי בשארה: אלו היו בני-אדם.

עזמי בשארה: בני-אדם כן מסוגלים למעשים מסוג זה.

עזמי בשארה: הנאציזם גם לא היה תופעה מעולם טרום-מודרני שנכחד, מין פרהיסטוריה שחלפה לה מן העולם והשאירה זיכרון מר וחגיגות ניצחון, אלא חלק מההיסטוריה המודרנית.

עזמי בשארה: היא לא קמה לה וקרמה עור וגידים באיזה משטר דספוטיזם אסיאתי בפינה נידחת במציאות או בדמיון האוריינטליסטי, אלא במרכז הציוויליזציה האירופית.

עזמי בשארה: היא גם לא היתה שריד של ימי הביניים במסגרת ההיסטוריה האירופית עצמה, שנותר כפי ששרדה האנטישמיות הדתית, אלא במסגרת הנאורות האירופית ובתוך המסגרת התרבותית של "הידע הוא כוח", והאינסטרומנטליזציה של התבונה ומימוש תורות ביולוגיות וגנטיות על הבנת ההיסטוריה והחברה האנושות והעלאת ערך המדינה עד כדי שליחות.

עזמי בשארה: היא לא רק תוצר של הגות מודרנית, פסבדו-מדעית, אלא גם תוצרת של ארגון מודרני של החברה עד כדי הנדסה חברתית וניסיון ליצור חפיפה טוטלית בין הלאום למדינה, חפיפה שפוסחת על מושג האזרחות ומחליפה את האזרח ב-Volksgenosse, חברות בעם, בקבוצה האתנית, העם שהוא לא קבוצת האזרחים, העם שהוא מעל למדינה, המדינה מגלמת שליחות, והמנהיגים הם מייצגי הגניוס של העם, של רצון העם שלא מתבטא בבחירות אלא ב-revelation, במין התגלות.

עזמי בשארה: הנאציזם לא היה תופעה מסורתית שהניחה הרמוניה אורגנית בין אדם, קהילה וטבע.

עזמי בשארה: ההיפך הוא הנכון - כמו כל תורה מודרנית, הוא הניח את ההפרדה בין אדם לחברה וקיומו של הפרט המודרני, הוא הניח היפרדות מהטבע וניסיון לשלוט עליו, אבל כמו כל רומנטיקה לאומנית או אחרת, הוא לא חי בשלום עם ההפרדה הזאת, עם הקרעים האלה, ולא ניסה ליצור ביניהם יחסים רציונליים והוגנים, אלא ניסה בכוח ליצור מחדש את האחדות בין האדם לטבע על-ידי מושג הגזע והדם והאדמה והיער ונופי המולדת, ובין האדם לחברה על-ידי רוח העם, Volksgeist, ובין כולם ביחד על-ידי גניוס הפיהרר.

עזמי בשארה: לירות במפלצת הטוטליטרית שנוצרה היה משימה גורלית לאנושות, ויש לראות בביצוע המשימה ניצחון מהולל.

עזמי בשארה: אך גורלי לא פחות הוא לזכור, שמרכיביה ממשיכים להיות פזורים ושזורים בחיי המדינות והחברות המודרניות.

עזמי בשארה: הגזענות והלאומנות הקיצונית לא נעלמו, גם החשיבה שלמדינה יש שליחות מעל לדאגה לרווחת האזרחים ולביטחונם, גם החשיבה שלמדינה צריכה להיות משימה לאומית או היסטורית מקודשת העוברת את גבולות האזרחות, גם החשיבה שלעם, כמושג פוליטי, יש גזע, והשייכות לעם היא שייכות של קשר דם וגזע ושלכל זה יש משמעות פוליטית.

עזמי בשארה: יש לזכור שהנאציזם לא היה דיקטטורה, משטר עריצות מצוי מהסוג שקם בדרום אירופה, באמריקה הלטינית ובעולם השלישי עם תום עידן הקולוניאליזם.

עזמי בשארה: הנאציזם הוא, בין היתר, משטר טוטליטרי המנסה ליצור הזדהות טוטלית בין פרט, חברה ומדינה גם באידיאולוגיה, דבר שלא התקיים באף דיקטטורה מצויה.

עזמי בשארה: אף משטר עריצות לא הצליח בזה.

עזמי בשארה: עם התייצבות החברה והמדינה בסלון של כל בית על-ידי הטלוויזיה ומה שמכונה אמצעי התקשורת ההמוניים, סכנה זו של יצירת חפיפות קיימת, והטכנולוגיה המאפשרת את יצירתה עוברת אפילו את דמיונם של הוגי הנאציזם, ובחברה מודרנית יותר מאשר בחברות פרה-מודרניות.

עזמי בשארה: הניצחון הצבאי המהולל, אבל העקוב מדם, קרה לפני 60 שנה.

עזמי בשארה: מותר ואפילו חובה לחגוג אותו, למרות הסבל הרב.

עזמי בשארה: הפרכת הנאציזם היא משימה נמשכת.

עזמי בשארה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בכך מסתיימת הישיבה המיוחדת של הכנסת לציון מלאות 60 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית.

יולי יואל אדלשטיין: באווירה הצבאית אפילו עמדנו יפה מאוד בלוח הזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: השעה היא 17:00, ואנחנו נעבור לסדר-היום השגרתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש הכנסת להמשיך בניהול הישיבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בישיבה רגילה של הכנסת.

ראובן ריבלין: נעבור לנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אני מודה למשנה לראש הממשלה וראש הממשלה לשעבר, שמעון פרס.

ראובן ריבלין: אני נותן ציון לשבח לשר הפנים, אשר מצא לנכון להשתתף בישיבה חשובה זו של הכנסת כפרלמנטר.

ראובן ריבלין: הוא מקפיד בכבוד הכנסת בצורה שניתן רק לכבדה.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מבקש לעזור לי עם הנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: כל המבקש להשתתף, נא להצביע.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים - חבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום הזה, במלאות 60 שנה לניצחון בעלות הברית והעם היהודי על הנאצים, אני, אורי יהודה בן נעמי, זיכרונה לברכה, חש שזה ניצחון של העם היהודי כולו לדורותיו.

אורי אריאל: כאן בכנסת ישראל נמשיך בדרך היהודית.

אורי אריאל: אני מבקש לומר עוד מלה על ביקורו של השגריר בוושינגטון אצל העצור היהודי יונתן פולארד.

אורי אריאל: 20 שנה הוא כלוא.

אורי אריאל: זה ארבע שנים ראש ממשלתנו, מר שרון, שלא נכח כאן בטקס, לא מצא לנכון לשלוח את שגרירנו לאזרח שיושב ללא קציבת זמן.

אורי אריאל: הביזיון הזה, שראש הממשלה שוכח לקחת את עצומת חברי הכנסת ורק עכשיו שולח את השגריר, צריך תיקון גדול.

אורי אריאל: העוול הזה לא יכול להימשך.

אורי אריאל: הוא לא מגיע ליונתן פולארד, והוא גם לא מגיע לנו.

אורי אריאל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאורי אריאל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, ההתפרעויות של הימין הקיצוני אתמול וחסימת 40 צמתים ברחבי הארץ עברו ללא יריות, ללא פצועים, כמובן ללא הרוגים.

ג'מאל זחאלקה: נעצרו אנשים ורובם שוחררו.

ג'מאל זחאלקה: בהפגנות הלגיטימיות של אזרחים ערבים באוקטובר 2000 נהרגו 13 אזרחים ערבים, מאות נפצעו ומאות נעצרו.

ג'מאל זחאלקה: אין מנוס, אדוני היושב-ראש, מהמסקנה, שכאשר יהודים מפגינים מתנהגים אליהם כאל אזרחים, אך כאשר אזרחים ערבים מפגינים מתנהגים אליהם כאל אויבים.

ג'מאל זחאלקה: ההפגנות של אתמול מוכיחות עד כמה צדקנו כשאמרנו שההרג באוקטובר 2000 לא אירע בשל ההפגנות, אלא בגלל היות המפגינים ערבים.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, ואחריו – חבר הכנסת שלגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הלפרט, גם בישיבה החגיגית – לפחות תורידו את הצליל של הטלפון, תשימו אותו על רטט, אבל בוודאי לא לדבר בטלפון בזמן שאנחנו מקיימים ישיבה.

ראובן ריבלין: רבותי, יש תקנון לכנסת.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, נתונים שפורסמו ביממה האחרונה מראים, כי הלוואות המשכנתה לזכאי משרד השיכון – רובם, כידוע, זוגות צעירים - הולכות ונעלמות.

מאיר פרוש: מרכיב הלוואות הזכאות מסך המשכנתה ירד מתחילת השנה ב-50% בהשוואה לתקופה המקבילה אשתקד.

מאיר פרוש: כך אנחנו עדים לכמה תופעות בענף הנדל"ן: א.

מאיר פרוש: מענקי הדיור בפריפריה עדיין לא הוחזרו; ב.

מאיר פרוש: הזוגות הצעירים נמנעים מליטול משכנתה מהלוואות האוצר; ג.

מאיר פרוש: הריביות של הבנקים משתלמות יותר מהלוואות האוצר; ד.

מאיר פרוש: הזכאים שאינם נוטלים משכנתאות של האוצר, הבנקים מפחיתים את המימון ל-60% במקום 90%.

מאיר פרוש: הנתון הקשה ביותר הוא, ש-80,000 משפחות בארץ מפגרות בתשלומי המשכנתה.

מאיר פרוש: זו התפוררות והתרסקות של מערך הסיוע לדיור לזכאים, דווקא כאשר הריבית נמוכה יחסית.

מאיר פרוש: אני מציע לשרי השיכון והאוצר להקים ועדה ציבורית לעריכת רוויזיה במשכנתאות לזכאים שתותאם למצב המשק ב-2005, ויפה שעה אחת קודם, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השעה יפה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלגי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מג'אדלה.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, עיתון חשוב יוצא היום בכותרת ראשית "עברתם כל גבול".

אילן שלגי: מדובר שם על תחושת הבושה והמיאוס של האזרחים, שוחד מסך לשרים בכירים, אשת שר החוץ המתוארת כרמאית מעורבת במינויים ובהדחות בשירות החוץ.

אילן שלגי: מבקר המדינה הזהיר כאן בכנסת בשבוע שעבר: השחיתות השלטונית היא הסכנה הגדולה ביותר למדינת ישראל, יותר מכל סכנה אחרת.

אילן שלגי: השופט בדימוס יצחק זמיר אמר:

אילן שלגי: השחיתות השלטונית היא סכנה קיומית.

אילן שלגי: שלטון מושחת מפורר את החברה כולה.

אילן שלגי: שרי הליכוד מתחרים ביניהם על תואר אלוף המינויים הפוליטיים.

אילן שלגי: צחי הנגבי, כוכב דוח קודם של המבקר, נחקר במשטרה ונחשב ליקיר מרכז הליכוד, אך ישראל כץ עוקף אותו בסיבוב ומככב בדוח המבקר האחרון, והמשטרה כבר חוקרת.

אילן שלגי: העם אומר לכם: מושחתים, נמאסתם.

אילן שלגי: מושחתים, נמאסתם.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת שלגי על דבריו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, ואחריו – חבר הכנסת אהוד יתום.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, היום לפני 60 שנה הוכרע המשטר הנאצי.

גאלב מג'אדלה: זה היה הניצחון של האומה כולה, של העולם כולו.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לספר לחברי ולשתף אותם, שבשני יישובים גדולים בגליל פותחים קברים מלפני 30 שנה – במג'ד-אל-כרום ובעראבה - וקוברים במקומם מתים מהיום.

גאלב מג'אדלה: כל זה כיוון שמינהל מקרקעי ישראל, שידע להפקיע הרבה קרקעות מהציבור הערבי לפני 40 ו-50 שנה, לא יודע היום להקצות קרקע לאותה אוכלוסייה שהפקיע ממנה מאות אלפי דונמים לצורכי ציבור.

גאלב מג'אדלה: בושה וחרפה למוסד הזה שנמצא ומתנהל במדינה דמוקרטית כמו שלנו.

גאלב מג'אדלה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת מג'אדלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד יתום, ואחריו – חבר הכנסת וילן.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שאנחנו צריכים לקרוא בקול גדול לחברינו הטובים, אנשי הימין, שישבו את הלבבות בפרחים ובחיוכים ולא בעוצר שהם עושים על הכבישים.

אהוד יתום: אנחנו צריכים להתנחל בלבבות של תושבי המדינה אם אנחנו רוצים להמשיך ולהתנחל בכל המקומות החשובים, ואני אומר זאת כמי שמתנגד באופן נחרץ, ומתפלל ומייחל שתוכנית ההינתקות הזאת, הרעה לעם ישראל, לא תצא אל הפועל.

אהוד יתום: אבל, אחי, ברוח טובה, בנועם הליכות, בקרינה ובהקרנה של טוב לב וחיוכים אנחנו נתנחל בלבבות האזרחים, ולא בדרך שבה נמאיס את עצמנו על תושבי המדינה.

אהוד יתום: ועוד הערה קטנה למה שנאמר כאן קודם.

אהוד יתום: עדיין – בואו לא נהיה נאיביים - אין להשוות את מה שהתחולל אתמול למה שהתחולל בעוצר הכללי שעשו ערביי ישראל בכביש 65 ובצפון הארץ לפני כמה שנים.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אדוני יכול לייחד את דיבורו לאחד משני הדברים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת אהוד יתום, אני חושב שאם חוגי הימין לא ישימו סוף לעוצר בכבישים - זה לא מרי אזרחי - זה ייגמר באלימות, ולא מצד המשטרה.

אבשלום וילן: זה ייגמר באלימות מצד אזרחים שעוצרים אותם בדרכם מהעבודה הביתה, או אמבולנסים שצריכים להגיע לבתי-חולים.

אבשלום וילן: במקרה, אתמול בדרכי לבית-חולים, נתקעתי במין תפיסת כבישים כזאת.

אבשלום וילן: זה נראה די צופי: ילדים, אנשים צעירים, אבל אני חושב שאם זה יסלים, זה ייגמר לא טוב.

אבשלום וילן: אמר חבר הכנסת יתום, ובצדק, שזה עובד לרעת הימין, לרעת כל מי שחושב שצריך לעצור את ההתנתקות.

אבשלום וילן: אבל, מי שחושב שהוא ישבש את החיים בכבישים, שהוא ינסה בבוא ההתנתקות להפריע לרשת הסלולר, לנתק קווי חשמל, לפגוע בקווי מים ולעשות מרי אזרחי אלים - הדמוקרטיה הישראלית תדע להתגונן, ותתגונן היטב.

אבשלום וילן: חבל שנעלה על הדרך הזאת.

אבשלום וילן: בחידון התנ"ך ביום העצמאות הראו שתי בנות איך אפשר להיות אפקטיבי ולעשות מחאה נכונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, בבקשה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר לחברי הבית, שבפגרה נסעה משלחת של חברי ועדת החוקה, חוק ומשפט, בת תשעה חברים, מתרומה של כספי יהדות צפון-אמריקה; היא גם נפגשה אתם ליום עיון שלם ולשיחה על החוקה שאנחנו עומדים להציע, ומה יש להם להגיד על החוקה שאנחנו עומדים להציע.

אליעזר כהן: היה לה גם מפגש מעניין ביותר עם ראשי הממשל, המשפט וחוק וחוקה בקנדה, ומפגש מעניין עוד יותר עם ראשי החוקה והממשל בוושינגטון ובניו-יורק.

אליעזר כהן: המשלחת חזרה טעונה בהרבה מאוד ידיעות אחרי המפגש עם האנשים החשובים והמלומדים, ונמשיך במרץ במושב הקרוב בהכנת הצעת טיוטה לחוקה.

אליעזר כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הלפרט, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, שר האוצר, שהצליח בתקופת כהונתו להוריד מאות אלפים אל מתחת לקו העוני, שגורם להרעבת מאות אלפי ילדים על לא עוול בכפם, הכריז אתמול על הבשורה הגדולה, שיפעל להקמת קזינו באילת.

שמואל הלפרט: על הסכנות והתופעות השליליות של קזינו מיותר לדבר.

שמואל הלפרט: מדינות רבות שהיה בהן קזינו, סגרו אותו.

שמואל הלפרט: מה שברור, שקזינו יגרום לרבבות אנשים לעזוב את מקום עבודתם ולנסות את מזלם בקזינו.

שמואל הלפרט: קזינו יגרום לרבבות להפסיד את כל רכושם, לרבות המגורים, בן לילה, ויוריד עוד רבבות אל מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: לכן, אני פונה לשר האוצר לגנוז מיד את הרעיון הנוראי, שעלול לגרום נזק בלתי הפיך למאות אלפים.

שמואל הלפרט: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו - חברת הכנסת אתי לבני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פורסם היום, בעיתונות הפלסטינית בעיקר ובאתרי אינטרנט, כי שר הבריאות הפלסטיני, מר ד'הני אל-וחידי, התריע על הסכנה של הטמנת 80 טונות של פסולת גרעינית ישראלית בקרבת העיר שכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נאמר שם שהיו הטמנות דומות גם בקרבת ערים אחרות בגדה, לרבות עזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל - אינני רוצה להאמין, לא מתיישב עם השכל שדבר כזה ייעשה, אבל אם הוא נעשה, זה דבר מאוד חמור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה דבר שמחייב תגובה, לא רק תקשורתית או ממשלתית, אלא תגובה בפועל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שכזה פשע ייעשה, אם בשכם אם בתל-אביב אם בכל מקום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אחד יאמר לי שאחותי גנבת, ואני אומר: אתה צודק, רק אין לי אחות, אז אני לא צריך להתנצל אם היא גנבת או לא גנבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המשל הזה לא עוזר לי.

ראובן ריבלין: אבל אדוני קובע עובדה.

ראובן ריבלין: כדאי אולי לשאול שאילתא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקרה הזה יש לאדוני אחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לישראל יש פסולת גרעינית, יש כור גרעיני, וזה כבר לא סוד, את זה אנחנו יודעים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני לא מייצג את הממשלה, אבל אני אומר לך: אדוני יגיש שאילתא רגילה, ישאל שאלה.

ראובן ריבלין: לא יקבל תשובה – יבוא ויאמר: לא רוצים לענות לי, כן רוצים לענות לי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני מעלה את הנושא במלוא ההתייחסות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אשמע בעצת אדוני, אגיש שאילתא.

ראובן ריבלין: יכול להיות שלא יענו לך, יכול להיות שכן יענו לך.

ראובן ריבלין: אדוני קובע עובדה, ואחר כך מפתח: אם זה נכון, אז - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם השאילתא תהיה שלא מהמכסה, אגיש את זה מחר, כי אין לי הרבה שאילתות במכסה.

ראובן ריבלין: אז תגיש שאילתא רגילה, לא שאילתא בעל-פה, כדי לקבל תשובה.

ראובן ריבלין: הרי יכול להיות שזה להד"ם.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנושא עלה, ואני חושב שחייבת להישמע בבית הזה תגובה ממשלתית ראויה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולנו מייחלים שאין לעניין הזה יסוד, ולא יכול להיות שכך ייעשה, בוודאי לא בערים – לא פלסטיניות ולא בתוך יבשה כלשהי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המדינות יודעות איך לשים את זה במצולות, אף שזה רע בכל מקום שיהיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך שאתה מבין שבנאום בן דקה אני צריך להסביר לך.

ראובן ריבלין: קודם אתה אומר: אם זה נכון, ואחר כך אתה מתחיל לפתח.

ראובן ריבלין: יכול להיות שזה לא נכון.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לבני, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה - חברת הכנסת פינקלשטיין.

ראובן ריבלין: כולם ידברו, לא יהיה אחד שתיפקד זכותו.

אתי לבני: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, גם אני רוצה להודות היום לשני עיתונאים, אמנון דנקנר ודן מרגלית, שהעזו היום במאמר ראשי בעיתון "מעריב" לקרוא לילד בשמו, עם כל השמות, עם כל חוסר הבושה, עם כל הדוגמאות, עם כל המקרים, שאי-אפשר לסבול אותם עוד.

אתי לבני: השחיתות הזאת, הפרחיאדה הזאת, חוסר הבושה הזה, אי-אפשר לסבול את זה יותר.

אתי לבני: אני מציינת את שמותיהם, כי לא כל הזמן המדיה והעיתונות עושה את תפקידה.

אתי לבני: רק לפני ימים מספר שמענו עיתונאי מאוד בכיר, שאומר שצריך להתייחס לראש הממשלה כמו אל אתרוג, לא לגעת בו, לתת לו לסיים את כל המהלך.

אתי לבני: אני אומרת לכם, בשם הפוליטיקאים שיש להם אחריות למדינת ישראל: אנחנו לא יכולים לסבול את הדברים האלה יותר.

אתי לבני: אסור לנו להתעסק בדברים השוליים, בליאורה גלאט-ברקוביץ', במזרחי, בעוזי כהן, ולהפנות לשם את תשומת הלב.

אתי לבני: לא שם הבעיה, הבעיה היא בשחיתות הפושה.

אתי לבני: אני קוראת לכולם - - -

ראובן ריבלין: את קוראת לכולם, וכולם שמעו, אבל אין יותר מדקה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, אני מבקש להפנות את תשומת לבך לכך שתקנון הכנסת, סעיף 71א, קובע במפורש, שאין לעשות דבר שהוא בבחינת הפגנה באולם המליאה, אפילו אם ההפגנה היא לא בעיני חבר הכנסת אלא יכולה להתפרש בדעת הבריות.

ראובן ריבלין: לכן, אני מבקש ממך להואיל בטובך - - -

גילה פינקלשטיין: כבוד היושב-ראש, זאת הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: לא, פה הזירה שבה את יכולה לומר כל מה שאת רוצה.

ראובן ריבלין: אסור לך להפגין.

ראובן ריבלין: האם העניין מובן?

ראובן ריבלין: נא להוריד את הכובע.

ראובן ריבלין: אני מבקש ממך פעם אחרונה להופיע במליאה עם חולצה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גילה פינקלשטיין: למרות שזאת הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: אני לא חרד לדמוקרטיה פחות ממך, ופעמים רבות יש עלי ביקורת בשל דברים שאני אומר.

ראובן ריבלין: לא יכולים לומר לי מה לומר.

ראובן ריבלין: אבל לעשות הפגנה אני לא יכול.

גילה פינקלשטיין: אבל זו מחאה על ההליכים הלא-דמוקרטיים.

ראובן ריבלין: גברתי יכולה למחות מחוץ לאולם זה כמה שהיא רוצה.

ראובן ריבלין: היא לא יכולה למחות, כי התקנון לא מאפשר לנו זאת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גילה פינקלשטיין: קיבלתי.

גילה פינקלשטיין: קיבלתי.

נסים זאב: - - -

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מעבר לכל מחלוקת פוליטית, אני מפנה את תשומת לבכם לתופעות חמורות של דיכוי וסתימת פיות.

גילה פינקלשטיין: מפקד מחלקה בבה"ד-1, בית-הספר לקצינים של צה"ל, אוים על-ידי מפקדי בה"ד-1, שאם לא יעסוק בהטפה חינוכית בעד ההתנתקות בקרב חיילים – שזה, כמובן, נגד השקפת עולמו – ישללו ממנו את דרגותיו והוא יודח מבה"ד-1 ומצה"ל.

גילה פינקלשטיין: לצערי, מפקדי הצבא החליטו להרחיק את טובי החיילים, אלה המורעלים על צה"ל, מבית-הגידול שלהם, שגידל אותם בחממה שאוהבת עם, מולדת וכל רגב אדמה.

גילה פינקלשטיין: אותם רוצים להרחיק מצה"ל, את אלו שאוהבים את צה"ל ומורעלים על צה"ל.

גילה פינקלשטיין: מר מופז, שר הביטחון, את מי אתה משרת בכך שאתה הופך את צה"ל לצבא פוליטי עוין השונא את טובי חייליו, תחת פעולות המדכאות את המחשבה?

גילה פינקלשטיין: טובי החיילים והמפקדים, שמצאו אותם ראויים לפקד ולחנך את קציני העתיד.

גילה פינקלשטיין: האם הפך צה"ל להיות נחלתם הפרטית של פוליטיקאים קטנים?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת פינקלשטיין, אני מבקש להזכיר – פשוט לא רציתי שתסירי את החולצה כאן, אבל בפעם הבאה לא לבוא בדבר שיכול להתפרש כהפגנה באולם המליאה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הבא אחריה הוא חבר הכנסת טאהא.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת אלדד.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אחרי שמשרד הפנים ביטל את הרישום של השייכות הלאומית בתעודת הזהות, מה שהיה בבחינת צעד נכון כדי שהמשרד יתייחס אל האזרחים כאזרחים, הופתענו למקרא הגילוי והפרסום שהיה ב"ידיעות אחרונות", שבתעודות הזהות הערביות נותרו סימנים שמצביעים על השייכות הלאומית שלהם.

ואסל טאהא: זה שהשמיטו את תאריך הלידה העברי מכל תעודת הזהות של כל ערבי - טוב עשה שר הפנים שנקט צעד אמיץ והורה לבטל את כל תעודות הזהות האלה.

ואסל טאהא: אבל, אני חושש שנותרו עוד סימנים.

ואסל טאהא: אנחנו רוצים שהפקידים האחראים, שמעצבים את המדיניות, ינקטו צעדים כאלה, ולא רק השר.

ואסל טאהא: מה מטרת הסימון?

ואסל טאהא: הסימון מטרתו להצביע לפקיד, לאחראי, למשרד - -

ראובן ריבלין: ברור.

ואסל טאהא: - - למי שעומד מולו, שזה ערבי, שזה חשוד, לכן זה מסוכן.

ואסל טאהא: ורק היום אנחנו, אתם, כולנו יודעים איפה התרבות הזאת נולדה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רק – חבר הכנסת דהאמשה, האם למוסלמי לקבל תאריך עברי הוא – זה לא - זה כמו תאריך גריגוריאני?

ואסל טאהא: - - -

עסאם מח'ול: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: זאת אומרת שאין מניעה.

ראובן ריבלין: יכול להיות שיבקש מוסלמי לרשום את אלה.

ראובן ריבלין: הרי אין אדם מתבייש בלאומיותו.

ראובן ריבלין: הרי אין בושה.

ראובן ריבלין: השאלה היא, מדוע לא עלה על דעתכם אי-פעם לבקש שבתעודת הזהות הישראלית ייכתב התאריך האסלאמי.

ראובן ריבלין: אני לא מדבר על מח'ול.

עסאם מח'ול: לכולם.

עסאם מח'ול: אני מדבר לכולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אדוני ייתן לי – אדוני היושב-ראש, יש לי בדיוק בעניין הזה תשובה, והיא במקרה אישית.

ראובן ריבלין: הרי אני לא מתבייש שאני יהודי ואתה לא מתבייש שאתה ערבי.

ראובן ריבלין: לכן, אין בושה.

ראובן ריבלין: לא עושים פה דבר שהוא בושה.

ואסל טאהא: אבל זאת אינטגרציה.

ואסל טאהא: זה סימון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר נולד לי הבן הראשון, אני פניתי למשרד הפנים וביקשתי שליד השם בעברית יירשם השם בערבית.

ראובן ריבלין: בוודאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם אמרו שלא ניתן לעשות את זה מבחינת המחשבים, אבל, רשמו את זה בכתב יד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וכך רשמו את כל הבנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו אני מעלה את זה שוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זכותנו – חובת המדינה, לדעתי – שהיא תרשום את שמות אזרחיה גם בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה אנחנו כן ביקשנו ואנחנו מבקשים; אני לא יודע אם זה ייעשה.

ראובן ריבלין: בסדר, זה עניין ראוי לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, אבל לא לעניין של - - -.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא עלה.

ראובן ריבלין: כל הסימנים לגבי אזרח הם דבר לא טוב.

ראובן ריבלין: הם דבר שלא נראה טוב.

ראובן ריבלין: טוב, אני מאוד מודה.

ראובן ריבלין: רק רציתי לומר - לפני חבר הכנסת אלדד - חבר הכנסת דהאמשה, רק רציתי להפנות את תשומת לבך: מזכיר הכנסת ביקר בסינגפור באביב, ביקור בהזמנת הפרלמנט, ושם נקבע שאסור לצטט מהעיתונות, אלא אם כן חבר הפרלמנט בדק ומצא שהידיעה נכונה.

ראובן ריבלין: יש בכך משום הגבלה על חופש הביטוי, אני מוכרח לומר, אבל בהחלט יש עניין אתי, שבאים ואומרים: אנחנו לא יודעים אם זה נכון או לא נכון, אבל אם זה נכון – שב, שב.

ראובן ריבלין: אתה לא צריך לתת לי תשובה.

ראובן ריבלין: רק אני אומר לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: נדבר על כך בנשיאות בשבוע הבא.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת מח'ול.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אחדים מחברי הכנסת הביעו היום את דאגתם מפני המחאה שחסמה אתמול כבישים ברחבי הארץ.

אריה אלדד: ואני מציע, שכל מי שמחאה כזאת אינה מקובלת עליו, יתמוך – להיפך, ייאבק על כך שתתאפשר מחאה לגיטימית בכל אתר ואתר.

אריה אלדד: אינני יודע אם כולכם יודעים, אבל היום מי שיבוא בחולצה כתומה – כמו חברת הכנסת פינקלשטיין כאן - לרחבת הכותל המערבי, תיאסר עליו הכניסה לשם.

אריה אלדד: על-פי הוראת המשטרה.

אריה אלדד: לא רק שהוא לובש - - -

ראובן ריבלין: תסלח לי שאני עוצר אותך שנייה.

ראובן ריבלין: הוגשה שאילתא בעל-פה, ומחר הממשלה תשיב.

ראובן ריבלין: אינני רואה איזה מקום – נראה מוזר בעיני שאנשים לא יוכלו, במקומות שבהם מותר להפגין, ללכת עם כל דבר הנראה בעיניהם.

ראובן ריבלין: בכנסת קבענו לעצמנו, שהזירה עצמה לא תשמש אלא למקום שבו יוכלו חברי הכנסת להביע את דעתם ללא מורא, אבל לא יפגינו הפגנה.

ראובן ריבלין: אסור להציג מוצגים ואסור ללבוש מלבושים שהם בבחינת הפגנה.

ראובן ריבלין: אבל, אני לא מאמין למשמע אוזני, ואכן אישרנו – אישרתי את זה, בסמכותי אישרתי שאילתא בעל-פה שהגיש חבר הכנסת כחלון בעניין שאתה מדבר בו.

ראובן ריבלין: בבקשה להמשיך.

אריה אלדד: אני בטוח שתשובת הממשלה מחר תחכים אותנו בעניין הזה, אבל אני מדבר על הקו העקרוני.

אריה אלדד: בכל מקום שניתן להתיר מחאה לגיטימית ולתמוך בה, גם חברי הכנסת התומכים בהתנתקות צריכים להיאבק על זכותו של מיעוט, או מי שנטען שהוא מיעוט, להביע את דעתו.

אריה אלדד: אם ישתיקו אותם, יקבלו מחאה לא לגיטימית.

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול - בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: ואחריו - חבר הכנסת אדלשטיין, אחרון הדוברים.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אם להתייחס להצעה בעניין הרישום בתעודת הזהות, אני הייתי מסכים שיירשמו התאריכים העבריים והמוסלמיים לכולם – ובתנאי שזה לכולם – יחד עם התאריך הגריגוריאני.

עסאם מח'ול: אני רוצה להקדיש את מה שנשאר לי מהדקה לשבעה בתים המאוימים בהריסה בלוד.

עסאם מח'ול: שבעה בתים שנבנו על קרקע פרטית עם טאבו - אף אחד לא חולק על השייכות של הקרקע הזאת.

עסאם מח'ול: הם לא באים על חשבון שום תוכנית – שכונת תעאיוש - הם לא מצליחים, זה שנים, אחרי מאבק של שנים, להגיע לאיזה הסדר, כיוון שאין תכנון לאזור הזה בלוד וכיוון שהעירייה מעכבת את התכנון.

עסאם מח'ול: צווי ההריסה מאיימים כל רגע רק מפני – ככה מסבירים לי, לפחות, מעיריית לוד – שמשרד ראש הממשלה לוחץ לבצע איזה מינימום מסוים של הריסות בלוד.

עסאם מח'ול: אני חושב שהגישה הזאת היא גישה הרסנית, היא גישה בלתי נסבלת, והגיע הזמן שגם הממשלה, גם העירייה, יחפשו את הדרך לפתור את בעיית הדיור והמגורים בלוד, ולא לחפש מכסה של הריסות לבתים ערביים שם.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדלשטיין - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, גם היום לא צפויה הפתעה מבחינת הנאום בן הדקה שלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר בפעם המי-יודע-כמה את גורלו של יונתן פולארד.

יולי יואל אדלשטיין: אומנם היום אפילו יש קצת חדשות, אחרי כמעט 20 שנה שגריר ישראל בוושינגטון מבקר אצל פולארד.

יולי יואל אדלשטיין: למיטב ידיעתי, בזמן שהיינו כאן בדיון החשוב הקודם, גם התקיימה הפגנה של אסירי ציון לשעבר מול משרד החוץ הישראלי באותו נושא.

יולי יואל אדלשטיין: כולי תקווה שאולי האווירה הזאת אכן מבשרת איזה שינוי, ובקרוב נזכה לראות את יונתן פולארד כאן, במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אדוני רוצה לסיים?

נסים זאב: - - -

ראובן ריבלין: אני לא יודע.

ראובן ריבלין: אני לא עמדתי על זכותי שאתה תדבר, אלא אם אדוני רוצה, כי נשארה עוד דקה.

נסים זאב: אדוני, אני לא בבחינת כופין אותו עד שאומר רוצה אני.

נסים זאב: אני מרגיש משוחרר לומר את הדברים שיש על לבי.

נסים זאב: אני רוצה לומר, שלמעשה כל הפוליטיקה של שחרור אבי דיכטר מראשות השב"כ כאילו הגיע הזמן בדיוק ערב ההינתקות, זו החלטה פוליטית.

נסים זאב: אבל תראו מה קרה בעצם: בא דיסקין ואומר בדיוק את מה שדיכטר אמר, אבל קצת יותר חזק.

נסים זאב: והוא אומר לראש הממשלה: הנה, תשמע אותי טוב.

נסים זאב: אני מודיע לך כהאי לישנא, שמישהו לא יעלה על דעתו וישלה את עצמו שכאשר אנחנו נבצע את ההינתקות לא יהיה פה מרחץ דמים.

נסים זאב: אנחנו צריכים לדעת שהפלסטינים מכינים את המלחמה הבאה.

נסים זאב: השאלה, האם ראש הממשלה שומע רק את עצמו, או שהוא באמת שומע מה חושבים אנשי השב"כ, ולפחות את מה שדיסקין אמר רק היום בשעות הצהריים?

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: תמה סדרת הנאומים בני דקה לשבוע זה, שהוא השבוע הראשון בכנס הקיץ של המושב השלישי של הכנסת השש-עשרה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

ראובן ריבלין: שאילתות ותשובות לסגן שרת החינוך, בבקשה.

ראובן ריבלין: ובכן, סגן שרת החינוך, התרבות והספורט ישיב על שאילתות אלה.

ראובן ריבלין: שאילתא מס' 2787, של חבר הכנסת גאלב מג'אדלה: פערים בין החינוך הערבי לחינוך היהודי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה אינו נוכח - לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: אדוני יכול להשיב גם אם הוא לא נוכח, אם הוא רוצה לומר איזה דבר.

מיכאל מלכיאור: אני דווקא כן מעוניין להשיב, כי עבדנו הרבה על הכנת התשובות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני יכול להשיב גם אם חבר הכנסת לא מצא לנכון להגיע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ח באדר א' התשס"ה (9 במרס 2005): נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מצביעים על פערים משמעותיים בין תקציבי החינוך הערבי לתקציבי החינוך היהודי, דבר המשליך על כל היבטי החינוך הערבי.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: כיצד יצומצם הפער התקציבי, ומה היא סיבתו?

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת ידידי המכובד שאל על הפערים המשמעותיים שיש בין תקציבי החינוך הערבי והיהודי, איך יצומצמו פערי התקציבים ומה סיבתם.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזו שאלה מאוד חשובה.

מיכאל מלכיאור: אני עבדתי, וגם בשבועיים האחרונים עשיתי סיורים בטירה, בטייבה, בנצרת, בסח'נין, בכאבול ובמקומות נוספים כדי ללמוד את הנושא של החינוך הערבי והפערים הקיימים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה פה באמת להזים בכל לשון את הנתונים המופצים על הפערים בהקצאות בין החינוך היהודי לערבי בתקופה הזאת.

מיכאל מלכיאור: צריך לדעת, שהנתונים של ועדת המעקב לחינוך הערבי, הנסמכים על נתוני הלמ"ס משנת הלימודים תשס"א, וגם לדברי הלמ"ס הם רק ממצאים ראשוניים וארעיים, הם לא רלוונטיים והם לא משקפים בכלל את השינוי שחל בהקצאת השעות למגזר הערבי בעקבות יישום התקצוב הדיפרנציאלי פר-תלמיד, מה שנקרא דוח-שושני.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להדגיש, שבעקבות דוח-שושני קרה דבר משמעותי בישראל, ובאמת במערכת החינוך בשנות הלימודים תשס"ג ותשס"ד והשנה - חשוב שנהיה מודעים לכך שהיום נותנים כסף לפי ההכנסה של המשפחה, וזה, לצערי או למזלנו, נותן יתרון משמעותי לשכבות היותר-עניות במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: כפי שאנחנו יודעים, זה אומר שבמיוחד ביישובים הערביים יש יתרון מאוד גדול.

מיכאל מלכיאור: יש לי גם פרטי ההקצאות, וחבר הכנסת מג'אדלה יוכל לעיין בהם אם יגיע.

מיכאל מלכיאור: בכסף ממש, אני יכול להגיד, שבמעבר משנת הלימודים תשס"ג לתשס"ד התווספו למגזר הערבי 10,783 שעות, ובמעבר מתשס"ד לתשס"ה התווספו למגזר זה 13,347 שעות שבועיות, מתוך כ-16,000 שעות שבועיות שהוקצו לכלל המערכת.

מיכאל מלכיאור: לכן, אחוזי התוספת למגזר הערבי בשנים תשס"ג--תשס"ה היו ממוצע שעות לתלמיד - מ-1.36 שעות ל-1.42 שעות לתלמיד.

מיכאל מלכיאור: שיעור תוספת השעות הוא 10.2%.

מיכאל מלכיאור: לעומת זאת, במגזר היהודי, בעקבות הקיצוצים, לצערנו פחת מספר השעות בשנים הללו ב-3%, וממוצע השעות לתלמיד פחת מ-1.55 ל-1.49.

מיכאל מלכיאור: כמובן, זה עדיין משאיר פער, אבל הרבה הרבה יותר קטן מהפער שהיה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: כבוד סגן השרה ישיב על שאילתא מס' 2826, של חבר הכנסת נסים זאב, והוא נוכח, בנושא: מכרז לחקירת מבקשי הבטחת הכנסה.

נסים דהן: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י"ב באדר ב' התשס"ה (23 במרס 2005): פורסם כי משרדך פרסם מכרז לביצוע חקירות לבדיקת הצהרות אברכים לצורך הבטחת הכנסה.

נסים דהן: רצוני לשאול: 1.

נסים דהן: האם הידיעה נכונה?

נסים דהן: 2.

נסים דהן: אם כן - מי יזם זאת ומנין התקציב לכך?

נסים דהן: 3.

נסים דהן: האם בעבר פרסם משרדך מכרזים דומים לביצוע חקירות למבקשים בתחומים אחרים, כגון תיאטרונים ומוסדות להשכלה גבוהה, ואם כן – מתי ולאילו גורמים?

מיכאל מלכיאור: 1-2.

מיכאל מלכיאור: קודם כול, הידיעה נכונה.

מיכאל מלכיאור: אבל, אני רוצה להדגיש מטעם משרד החינוך, שאין מדובר ביוזמה חדשה.

מיכאל מלכיאור: גם כאשר פעלה המחלקה להבטחת הכנסה במסגרת משרד דתות, גם בראשות שרי הדתות השונים, גם אז היו אותם דברים.

מיכאל מלכיאור: כמובן, אותה מחלקה, כפי שוודאי ידוע לך, הועברה למשרד החינוך, התרבות והספורט בתחילת שנת 2004.

מיכאל מלכיאור: היתה אז המלצה של ועדת הבטחת הכנסה, באישור פרקליטת המדינה דאז, להעסיק חוקרים פרטיים שיבצעו בדיקות מזדמנות בקרב מגישי בקשות, או זכאים, על מנת לוודא שההצהרה בעת הגשת בקשה לקבלת מלגת הבטחת הכנסה היא נכונה ושהמבקשים עומדים בתנאי הזכאות.

מיכאל מלכיאור: עוד בטרם פורק המשרד לענייני דתות, באמת הועסקה חברת חקירות שביצעה חקירות בנושא.

מיכאל מלכיאור: ב-2004 היתה פנייה לוועדת המכרזים של משרד החינוך לצורך התקשרות עם חברת חקירות.

מיכאל מלכיאור: בסופו של דבר, בשל התמשכות ההליכים בוועדת המכרזים, ההתקשרות לא יצאה אל הפועל בשנת 2004.

מיכאל מלכיאור: ההליכים האלו אמורים להסתיים בימים אלה.

מיכאל מלכיאור: התקציב לביצוע החקירות עומד על סך כ-200,000 שקל, והוא כ-0.18% מתקציב הבטחת הכנסה.

מיכאל מלכיאור: למען הסר ספק אדגיש גם, שהתקציב נלקח מתקציב הבטחת הכנסה.

מיכאל מלכיאור: 3.

מיכאל מלכיאור: יש גם בנושאים נוספים מכרזים דומים.

מיכאל מלכיאור: אני ניסיתי לעשות בדיקה במשרד.

מיכאל מלכיאור: לדוגמה, יש מכרז שהוא עדיין בתוקף לחקירת הכנסות של מי שמבקשים הנחות לגני-ילדים או למוסדות לימוד.

מיכאל מלכיאור: עושים גם את זה באותה דרך, ויש עוד כמה נושאים, לפי מה שנאמר לי בדרג המקצועי במשרד, שבהם מקיימים בדיקות כדי לוודא שהכול נעשה כשורה.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת נסים זאב, שאלה, זכותך.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שהתחושה היא של רדיפת אברכים שמקבלים פרוטות זעומות, וחשוב לי לדעת אם זה מדגמי או על-פי חשד.

נסים זאב: זאת אומרת, כשמחליטים לחקור, האם כיוון שיש משרד חקירות שמקבל אולי תקציב מסוים לחקור, נגיד, 2,000 אברכים, אז לא משנה - חשוד, לא חשוד, הוא מזמין 2,000 לפי אל"ף-בי"ת, לפי השמות, נגיד מאל"ף 100 ומבי"ת עוד 100?

נסים זאב: האם זה כך נעשה?

נסים זאב: למה להוציא 200,000 שקל מראש אם אין לי בכלל חשדות בנושא הזה?

נסים זאב: למה המשרד צריך להיכנס בכלל לנישה הזאת?

מיכאל מלכיאור: לפי מה שאני הבנתי, מוציאים את הכסף כיוון שיש חשדות בנושא והיו דיווחים כוזבים במשרד הדתות, ובגלל זה בדיונים במשרד הדתות הגיעו לידי מסקנה, שחייבים לעשות בדיקה חיצונית של העניין.

מיכאל מלכיאור: 200,000 שקל זה הרבה כסף, אבל זה גם מעט כסף.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שראוי וטוב שנהיה באמת בטוחים שמעט הכסף - אני מאוד מסכים אתך, אני חושב שזה היה צריך להיות הרבה יותר, אבל מעט הכסף שיש שילך באמת למי שראוי וזקוק לזה, ולא לאנשים שמביאים דיווחים כוזבים.

מיכאל מלכיאור: מי שראוי לזה, אין לו מה לחשוש.

נסים דהן: אנו עוברים לשאילתא מס' 2886, של חבר הכנסת גפני.

נסים דהן: הוא אינו נוכח.

נסים דהן: אדוני סגן השר לא חייב לענות.

נסים דהן: חבר הכנסת משה גפני שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י"ט באדר ב' התשס"ה (30 במרס 2005): בשנת הלימודים תשס"ה נכנסו לתוקף תקנות לימוד חובה - ייעוד כספי תשלומים.

נסים דהן: כן קבע משרד החינוך בחוזר מנכ"ל את גובה הסכומים המותרים בשלומי הורים.

נסים דהן: רצוני לשאול: 1.

נסים דהן: האם בדק משרדך את יישום התקנות והחוזר בעניין תשלומי הורים?

נסים דהן: 2.

נסים דהן: אם כן – בכמה בתי-ספר נערכה הבדיקה, באילו בתי-ספר, ומה הם ממצאיה?

מיכאל מלכיאור: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מיכאל מלכיאור: יישום תקנות לימוד חובה – ייעוד כספי תשלומים, וכן גובה הסכומים הנגבים בגין תשלומי הורים, נמצא בניטור מתמיד במחוזות משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: בכל מחוז מונה רפרנט, המטפל בנושא תשלומי הורים על כל היבטיו.

מיכאל מלכיאור: מנהלי בתי-הספר הונחו להעביר לאישור המחוז, בתחילת כל שנת לימודים, את טיוטת החוזר הבית-ספרי שהם מפנים אל ההורים בציון הסכומים שבית-הספר מבקש לגבות ולשולחו להורים רק לאחר קבלת אישור.

מיכאל מלכיאור: כל תלונה על חריגה מטופלת ברמת המחוז על-ידי הרפרנט, ובמידת הצורך – על-ידי מנהל המחוז.

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: כפי שציינתי, הטיפול בחריגות וכן הבקרה על פתיחת חשבונות בנק נפרדים לתשלומי הורים נעשים ברמת המחוז.

מיכאל מלכיאור: האחראים לנושא במטה משרד החינוך נועדו עם הרפרנטים במחוזות, לבדיקת היקף החריגים והבעיות המתעוררות, כדי להפיק לקחים ולעצב הנחיות מתאימות לקראת שנת הלימודים התשס"ו.

מיכאל מלכיאור: לאחרונה ביקשנו מהמחוזות לדווח על פתיחה של חשבונות בנק נפרדים לתשלומי הורים, והבדיקה בעיצומה.

מיכאל מלכיאור: אשר לפתיחת חשבונות נפרדים לתשלומי הורים, ראוי לציין שהתהליך מתקדם באטיות, עקב שאלות רבות, משפטיות ומעשיות, המתעוררות ברמת הביצוע ברשויות המקומיות וברשתות החינוך המפעילות בתי-ספר.

מיכאל מלכיאור: לפיכך טרם הושלם ההליך.

נסים דהן: אנו עוברים לשאילתא מס' 2904:

נסים דהן: איחוד בתי-ספר ממלכתיים בצפת, של חבר הכנסת איתן כבל.

נסים דהן: הוא אינו נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת איתן כבל שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ו באדר ב' התשס"ה (6 באפריל 2005): לאחרונה הוחלט לאחד את שני בתי-הספר הממלכתיים א' וג' בצפת.

נסים דהן: נודע לי, כי למרות המלצת הוועדה שהוקמה לאכלסם במבנה חדש או בבית-הספר ג', החליט ראש העירייה לאכלסם בבית-הספר א', הקטן ביותר והלא-בטיחותי.

נסים דהן: רצוני לשאול: 1.

נסים דהן: האם הפרטים מדויקים?

נסים דהן: 2.

נסים דהן: אם כן – האם יורה משרדך על יישום המלצת הוועדה, ואם לא – מדוע?

מיכאל מלכיאור: מאחר שעשינו הרבה עבודה בנושא הזה, והיושב-ראש אמר לי שאפשר לענות - - -

נסים דהן: אני יודע שאפשר, אבל אני מציע שנעביר את זה לפרוטוקול.

מיכאל מלכיאור: זו אולי שאלה שכלל עם ישראל רוצה לדעת עליה, איחוד שני בתי-ספר בצפת.

מיכאל מלכיאור: העניין הזה הטריד את חבר הכנסת כבל, ואני יכול להגיד לו שעכשיו, לפני פחות משבועיים היתה ישיבה והוחלט לדחות את איחוד בתי-הספר.

מיכאל מלכיאור: לגבי שנת הלימודים הבאה עלינו לטובה, לא יהיה חשש לסגירה, ולכן כל העניין נדחה.

מיכאל מלכיאור: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט מיכאל מלכיאור: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) הפרטים שהובאו לידיעתך אינם מדויקים.

מיכאל מלכיאור: ראש העיר צפת אכן מינה ועדת בדיקה שתדון בסוגיית איחוד בתי-הספר הממלכתיים בעיר, אך כפי שנמסר לי, הוא לא התחייב לקבל את כל המלצותיה.

מיכאל מלכיאור: ראוי לציין, שהשיקול לסגירת בית-ספר ממלכתי ג', שאושר על-ידי מנהל מחוז הצפון במשרד החינוך, נבע ממיעוט התלמידים בו, בעוד בבית-הספר הממלכתי א' לומדים תלמידים רבים יותר ויש יותר כיתות.

מיכאל מלכיאור: ילדי ממלכתי ג' יכולים להשתלב בו בנקל, לאחר שיערכו כמה התאמות במבנים.

מיכאל מלכיאור: בנוסף, בית-ספר ממלכתי א' נמצא בשכונה שיש בה סיכויים גדולים יותר לקליטת תלמידים נוספים, והמימון הנדרש אפוא להסעת תלמידי בית-ספר ממלכתי ג' לממלכתי א' הוא קטן יותר, בשל מיעוט התלמידים הנזקקים להסעה.

מיכאל מלכיאור: ראוי לציין, שהעברת מבני חינוך מתפנים תבוצע רק על-פי הוראות מנכ"ל משרד הפנים והשלטון המקומי, בתיאום עם משרד החינוך.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: סיימנו את שלב השאילתות ואנחנו ממשיכים בסדר-היום.

נסים דהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/69).

נסים דהן: ]

נסים דהן: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 13) (ייצוג הולם לבני העדה האתיופית), של חבר הכנסת מיכאל איתן.

נסים דהן: כבודו מוזמן להציג את החוק.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שאני שמח להביא לקריאה ראשונה היא הצעת חוק שיש בה מסר ויש בה צד מעשי.

מיכאל איתן: היא מדברת על כך שבחוק שירות המדינה (מינויים) יבוא סעיף שיאפשר העדפה מתקנת בקרב העובדים בשירות המדינה לבני העדה האתיופית.

מיכאל איתן: אם הצעת התיקון הזאת תתקבל, בני העדה האתיופית יוכלו לקבל אותה העדפה המתקנת שהיום כבר יש בשירות המדינה לייצוגם של אנשים עם מוגבלות ושל בני האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית.

מיכאל איתן: ההעדפות האלה, שנקבעו בחוק שירות המדינה, נועדו לאפשר קליטה של קבוצות אוכלוסיות מסוימות בשירות המדינה, מתוך מגמה להביא לשילובן בחברה; להביא להעדפה מתקנת על רקע ייצוג מועט של אוכלוסיות אלה בקרב עובדי המדינה ועובדים במקומות אחרים.

מיכאל איתן: באופן הטבעי ביותר אנשים מתקבלים לעבודה, בין השאר, לא רק על סמך קריטריונים ברורים ומקצועיים, אלא גם על יסוד קשרים.

מיכאל איתן: כמה שנרצה להילחם בתופעות האלה, הן תהיינה תמיד.

מיכאל איתן: כארץ קולטת עלייה, אנחנו יודעים איך כל עדה שחלק ממנה היה כבר בארץ, העולים הוותיקים מאותה עדה, ולפעמים מאותה עיר, דאגו לאלה שבאו בעקבותיהם.

מיכאל איתן: במקרה של העדה האתיופית אנחנו נתקלים במצבים של בעיות קשות בקליטה, בין השאר בגלל העובדה שמעטים מאוד מבני העדה האתיופית הגיעו לארץ לפני גלי ההגירה האחרונים בסוף המאה הקודמת ובשנים האחרונות.

מיכאל איתן: הצעת החוק שבאה כרגע לדיון בכנסת באה להיות משהו מעשי, לעזור לבני העדה שחלקם וחלקן - גם שיעור הנשים אינו קטן - עושים מאמצים קשים ומגיעים ללימודים אקדמיים, מסיימים אוניברסיטאות, וקשה להם למצוא מקומות עבודה.

מיכאל איתן: בעזרת ההעדפה המתקנת הזאת אנחנו רוצים ליצור עוד כמה מקומות עבודה שבהם בני העדה האתיופית, שהם בעלי כישורים מתאימים - הם יוכלו להיכנס למקומות עבודה בשירות המדינה.

מיכאל איתן: אני לא רוצה לדבר כרגע על דברים שאולי פעם יצטרכו לקיים עליהם דיון יותר יסודי.

מיכאל איתן: מדי פעם בפעם אנחנו נתקלים בתופעות שוליות ומכוערות של אפליה שמופנות כלפי העדה הזאת.

מיכאל איתן: בני העדה הזאת הם אולי דוגמה לאהבת ארץ-ישראל, לציונות טבעית שאתה הם חיו, ולרצון לעשות את הכול בשביל לעלות לארץ.

מיכאל איתן: גם בארץ הם נקלטים בצבא בצורה נהדרת.

מיכאל איתן: הם עושים מאמצים, ולא תמיד המאמצים שהם עושים מקבלים את העידוד המתאים על מנת שהם גם ייקלטו היטב.

מיכאל איתן: עדיין יש חבלי קליטה לבני העדה האתיופית.

מיכאל איתן: על-ידי זה שאנחנו ניתן תמריץ לאלה שעושים את המאמץ והולכים ללימודים אקדמיים, ונקדם אותם, אנחנו נסייע לעדה כולה, ונוכל לתת דוגמאות של אנשים שמשתלבים, מצליחים והופכים להיות בעלי עמדה בממשל, קרי דוגמה טובה לחיקוי לאחרים.

מיכאל איתן: לעומת זאת, אקדמאים שמסתובבים מובטלים מהווים דוגמה שלילית.

חיים אורון: האם מדובר רק באקדמאים?

מיכאל איתן: בשירות המדינה דורשים בהרבה מאוד משרות תארים אקדמיים.

מיכאל איתן: הרי לא מדובר פה על כך שיוותרו על כישורים של אנשים, אלא על כך שההעדפה המתקנת תהיה לאנשים שיש להם כישורים מתאימים.

מיכאל איתן: אני פניתי לנציב שירות המדינה וביקשתי ממנו לפעול בעניין הזה.

מיכאל איתן: נציב השירות אמר לי: מיכאל איתן, אני חושב שאתה צודק, אני חושב שיש מקום שהדבר הזה ייעשה, אבל אני כנציב שירות המדינה לא יכול לעשות זאת אם לא תהיה בחוק הוראה שמאפשרת לי לעשות את המהלך הזה.

מיכאל איתן: בהמשך לשיחה אתו, יזמתי את הצעת החוק הזאת.

מיכאל איתן: אני מניח שלא מדובר במספרים גדולים מאוד של אנשים, כך שזה לא יפגע בסקטורים אחרים.

מיכאל איתן: ראיתי ניסיונות ללכת בעקבות זה ולתת העדפה מתקנת לכלל העולים החדשים.

מיכאל איתן: אני לא חושב שזה המצב, אני לא חושב שזה צודק ואפשרי.

אליעזר כהן: - - -

מיכאל איתן: אני מנסה לומר, שעל-ידי החקיקה של החוק הזה אנחנו מעבירים מסר חיובי.

מיכאל איתן: אנחנו אומרים לבני העדה האתיופית, שאנחנו, הכנסת, הממשלה והגורמים הציבוריים, ואני מאמין שגם חלקים גדולים בחברה - זה האיתות שלנו לכולם, שאנחנו רוצים לקלוט אותם ולתת להם יד; שאנחנו מבינים את הבעיות הייחודיות של העדה האתיופית, של העלייה החדשה הזאת ושל השונות שיש בה, ואנחנו רוצים לקלוט אותם כמו שקלטו בארץ הזאת עדות אחרות, ואפילו יותר מכך.

מיכאל איתן: מאחר שאין להם על מי להישען, אנחנו כולנו נהיה המשענת שלהם.

מיכאל איתן: כולנו זה בראש ובראשונה המגזר הציבורי, שצריך לתת דוגמה.

מיכאל איתן: יש כאן מסר, ואני מאמין שהמסר הזה יחלחל גם למעסיקים פרטיים.

מיכאל איתן: במקום תופעות של אפליה תהיינה תופעות של העדפה.

מיכאל איתן: מול תופעות של אפליה, התשובה שלנו צריכה להיות העדפה, חיבוק, חום, קרבה, לתת להם את התחושה ולעשות הכול על מנת לקלוט אותם כאן בארץ.

מיכאל איתן: זה במסר הכללי.

מיכאל איתן: בצורה המעשית, אני מאמין שהחוק הזה יספק כמה עשרות מקומות עבודה נוספים, הלוואי שקצת יותר, ויהיה בכך גם פתרון מעשי של עובדי מדינה בני העדה האתיופית.

מיכאל איתן: תודה רבה.

נסים דהן: תודה, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נסים דהן: אנחנו עוברים לרשימת המתדיינים.

נסים דהן: ראשון המתדיינים, חבר הכנסת חמי דורון – אינו נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – אינו נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת עזמי בשארה - בבקשה, אדוני.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני בעיקרון, כפי שאתם יודעים, תמכתי בכנסת הזאת – גם הגשתי כמה חוקים – בנושא העדפה מתקנת, כאשר הנושא היה אי-יכולתה של החברה לספק, בדינמיקה הטבעית שלה, בהתפתחות הטבעית, גישור על פערים, גם לא כאשר נואמים, גם לא כאשר מטיפים, אלא שהיה צורך בהתערבות החוק לשם העדפת אנשים ממוצא מסוים עם אותו כשרון או עם אותה סמכות או עם אותם כישורים, מכיוון שהחברה במשך עשרות שנים הפלתה אותם על שום מוצאם.

עזמי בשארה: כלומר, אין כאן העדפה מתקנת כל כך כמו פיצוי על עשרות שנים של אפליה, או פיצוי על כך שנקודת הזינוק שלהם, בגלל מדיניות החברה, היתה פחותה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, לא חשבתי אף פעם שצריך להתייחס לזה התייחסות גורפת.

עזמי בשארה: יש דברים שצריך להשאיר מחוץ לעניין הזה, למשל תפקידים הרי גורל, כמו קבלת כירורגים בבתי-חולים לפי מוצאם, תוך העדפת אנשים ממוצא מסוים.

עזמי בשארה: גם לא חשבתי אף פעם שבית-המשפט העליון צריך להכפיף עצמו לדברים כאלה, לקבל אנשים בגלל מוצאם או להעדיפם.

עזמי בשארה: אין ספק.

עזמי בשארה: צריך להביא את זה בחשבון.

עזמי בשארה: אבל יש דברים רחבי ממדים, כמו השירות ציבורי, כמו חברות ממשלתיות, תחומים שלמים שמוצאים מסוימים נעדרו בהם בגלל אפליה, לא בגלל חוסר כישורים, וכן הלאה.

עזמי בשארה: הדוגמה הכי טובה לא היתה הדוגמה של הערבים, אלא של הנשים.

עזמי בשארה: זה התחום שבו ה-affirmative action בכלל התחיל בארצות-הברית, גם לא בשחורים, השחורים באו מאוחר יותר.

עזמי בשארה: הנשים נאבקו למען הדבר הזה.

עזמי בשארה: תנועות הנשים היו מודעות לכך שזה עלול להנציח את נחיתותן, מכיוון שהן אף פעם לא יקבלו הזדמנויות שוות כל עוד המדינה מתערבת למען ייצוגן.

עזמי בשארה: גם לי, אגב, יש החששות שלי שזה יצמיח כל מיני הסתמכויות.

עזמי בשארה: במקום כישורים יסתמכו על מוצא, ויתקבל מרצה לאוניברסיטה אחרי תקופת אפליה כל כך ארוכה כיוון שהוא בתקן של ערבי, שצריך להיות מין ערבי-חצר משום שהוא ערבי.

עזמי בשארה: זה מנציח גם פיגור אקדמי וגם את האפליה.

עזמי בשארה: ללא שום ספק, אני חושב שצריך לנצל את זה בזהירות.

עזמי בשארה: הגענו בבית הזה למסקנה, שבלי התערבות החוק הפער ילך ויגדל והאפליה תלך ותגדל.

עזמי בשארה: אי-אפשר לסמוך על דעיכת הדעות הקודמות לבדן, והיה צריך להתערב.

נסים דהן: תודה.

עזמי בשארה: אני לא מסכים, אדוני, למקרים שבהם הופכים את היהודים במדינת ישראל, וזה משפט המפתח – אדוני, אני מסיים - שהם הרוב במקרה הזה, שהמדינה נקראת עליהם, את הרוב היהודי לקבוצת מיעוטים שכולם צריכים העדפה מתקנת.

עזמי בשארה: כלומר, במקום מדינת הרוב יהפכו היהודים ויתחרו אתנו כשהם גם מיעוטים מדוכאים.

עזמי בשארה: אני לא מסכים לזה.

עזמי בשארה: אבל במקרה המיוחד של האתיופים אני כן מסכים.

עזמי בשארה: אני יודע למה, ואין לי זמן להסביר למה.

עזמי בשארה: אני יודע למה, ואני חושב שמיקי איתן לא במקרה לא אמר המרוקאים, לא אמר הרוסים, אלא אמר: אתיופים.

עזמי בשארה: לכן אני מסכים אתך.

עזמי בשארה: תודה רבה.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת חיים אורון.

נסים דהן: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

נסים דהן: נראה מי ידבר על המרוקאים.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטרף לכל משפטי ההתניה שחבר הכנסת עזמי בשארה אמר בדבריו, ומסיבה דומה אני לא אתנגד לחוק, אני רק רוצה להעיר שלוש הערות.

חיים אורון: הערה ראשונה - חבר הכנסת מיקי איתן, מנגנון כזה קיים לגבי הסקטור הערבי, והוא גורם לתסכול עצום, כי לא מצליחים ליישם אותו.

חיים אורון: בהתחלה זה מוצג כהישג, ואפילו יש פוליטיקאים שמתגדרים בו ומסתובבים על פני כל הארץ ואומרים: אני.

חיים אורון: רק השבוע בוועדת הכספים – מותר לדבר פה דוגרי, כי אף אחד לא שומע אותנו, אנחנו מעטים – מפלגה מסוימת הצביעה בעד תקציב ההתנתקות כי הבטיחו מקומות בבנק ישראל.

חיים אורון: ואני אמרתי: דחילכום, צריכים מקומות בבנק ישראל דרך ההצבעה בוועדת הכספים?

עזמי בשארה: איזו מפלגה?

חיים אורון: אתה לא מכיר אותה.

עזמי בשארה: מפלגה אנונימית?

נסים דהן: מפלגה שהצביעה בעד, אז זה לא יכול להיות ש"ס.

חיים אורון: היא הצביעה בעד חוק ההתנתקות.

נסים דהן: זה לא יכול להיות ש"ס, כי היא הצביעה נגד.

מיכאל איתן: לשם שינוי אתה לא מכיר אותה.

עסאם מח'ול: - - -

חיים אורון: חבר מפלגתך, עסאם מח'ול - עזוב, התחלק לי כך תוך כדי הדיון.

חיים אורון: אני לא רוצה להמשיך יותר.

חיים אורון: חברים.

חיים אורון: למה אני אומר את זה, חבר הכנסת איתן?

עסאם מח'ול: לא משנה מי עשה את זה, זה מעשה זנות פוליטית.

חיים אורון: למה אני אומר את זה?

חיים אורון: אני חוזר לעניין - - -

נסים דהן: אילו היה עושה את זה מישהו מש"ס, היו מעמידים אותו לדין פלילי.

חיים אורון: עזמי בשארה, אני מסתמך עליך, ואתה גם מפריע לי וגם הולך.

עזמי בשארה: אני הולך לפי מיטב המסורת שלך, אבל אני נשאר.

חיים אורון: מהאמירה שלי, חבר הכנסת איתן, אני הולך לשלב הבא.

חיים אורון: כמעט אי-אפשר להתנגד להצעה הזאת, ואני אתמוך בה, אין לי עם זה בעיה.

חיים אורון: אבל צריך להביא בחשבון שיכולת האכיפה של חוקים מהסוג הזה היא מאוד מאוד מוגבלת.

חיים אורון: אחרי שנגמרת חגיגת ההצהרה מגיע היום הקשה, שבאים נציגי העדה, או במקרה אחר נציגי הסקטור, עם הטבלאות ואומרים: תראו מה שקורה.

חיים אורון: מה עשינו?

חיים אורון: ומצד שני, ולא בניגוד להצעה שלך, למשל, אני חושב שאחת התרומות הכי גדולות לעדה האתיופית היתה דבר נורא אלמנטרי, אם היה נאכף ברצינות בארץ - חוק שכר מינימום.

חיים אורון: חלקים גדולים מהעדה הזאת עובדים במקומות עבודה שאין בהם שכר מינימום, והוא לא נאכף, ומבחינת היקף הבעיה, האמן לי, היא הרבה יותר רחבה.

חיים אורון: עוד הפעם, אני אומר את זה מתוך הסכמה אתך.

חיים אורון: הקבוצות החלשות וקבוצות המיעוטים תמיד נפגעות יותר מקבוצות אחרות מהחולשות של החברה כולה, לכן הן קבוצות נפגעות.

חיים אורון: ואם חוק שכר מינימום לא נאכף, ואם חסרים קציני ביקור סדיר בבתי-הספר, ואני מדבר רק על דוגמאות שאני מכיר מקרוב, הנפגעים הם בני הקבוצות היותר חלשות, ובכללם באזורים מסוימים בני העדה האתיופית.

חיים אורון: אני מדבר על מקום מסוים שאני מכיר מידע אישי - - -

נסים דהן: נא לסיים.

חיים אורון: יש משהו אולי לא לגמרי הגון במה שאני אומר לך, שאני כאילו תומך, אבל.

חיים אורון: לצערי הרב, האפקט של חוקים מהסוג הזה הוא הרבה הרבה יותר מוגבל מהרושם שנוצר בציבורים מסוימים שכאילו הוא יפתור את העניין.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מיכאל איתן: אמרתי שאני מקווה שזה יביא לכמה עשרות אנשים - לא אמרתי שזה יפתור, אבל כמסר, אני מקווה שזה ישפיע גם על המעסיקים הפרטיים.

רן כהן: אם זה יפתור בעיה לכמה עשרות אנשים, תאמין לי, הרווחת.

נסים דהן: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

נסים דהן: התחילו שלוש הדקות.

נסים דהן: קדימה.

נסים דהן: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, החוקים של ייצוג הולם בשירות המדינה הם בעייתיים, וחבר הכנסת מיקי איתן אולי יודע יותר מחברי כנסת אחרים מה הבעיה העיקרית של החוקים האלה - שהם חוקים חסרי שיניים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, היה חוק של ייצוג הולם של האזרחים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: מאז חוקק החוק יש שיפור קטן מאוד, שולי, ובמשרדים ממשלתיים מסוימים יש אפילו נסיגה, ואין מה לעשות.

ג'מאל זחאלקה: החוק לא קובע איזו דרך לכפות את החוק על המדינה.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן בעיה חוקתית: כאשר מדובר בחוק שנכפה על אזרח או אפילו על גוף ציבורי, יש דרך לכפות אותו עליו.

ג'מאל זחאלקה: אבל כשמדובר בממשלה, היא פטורה מלקיים את החוק.

ג'מאל זחאלקה: לכן, חבר הכנסת מיקי איתן, אנחנו נאשר את החוק ונתמוך בו.

ג'מאל זחאלקה: אין לי שום בעיה עם החוק.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני רוצה שניפגש בעוד חמש שנים - החוק הזה יהיה דיו על נייר.

ג'מאל זחאלקה: אין לו ערך.

ג'מאל זחאלקה: אנו צריכים לחשוב בוועדת החוקה, אני מבקש ממך, גם החוקים הקיימים – חוק ייצוג הולם לאזרחים ערבים והחוק הזה וחוקים אחרים של ייצוג הולם, הממשלה לא מקיימת אותם.

ג'מאל זחאלקה: גם הכנסת וגם הוועדה לא יכולות לכפות את זה על הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים למצוא את הדרך החוקית כדי להכריח את הממשלה לא להפר את החוק.

ג'מאל זחאלקה: זאת המשימה העיקרית, כי אחרת אין טעם בחוקים האלה.

נסים דהן: תודה רבה, אדוני.

נסים דהן: חבר הכנסת משה גפני – לא נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת אורי אריאל.

נסים דהן: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

נסים דהן: אני קורא את השמות כדי שחברי הכנסת שיודעים שתורם מתקרב יעשו את ההכנות להיות ליד הפודיום בזמן.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יפה עשה ידידי חבר הכנסת מיכאל איתן שהעלה את הצעת החוק הזאת.

אורי אריאל: נדמה לי שיש בעניין הזה הסכמה מקיר לקיר, שראויה העדה החשובה הזאת, שכה התאמצה להגיע אלינו, לסיוע בצורות שונות, ובתוכן גם הסיוע הזה שמעלה פה חבר הכנסת מיכאל איתן.

אורי אריאל: העדה הזאת, שהלכה ברגל בשנות ה-90 למדינת ישראל, וממשיכה ללכת, ראויה לעידוד בכל דרך.

אורי אריאל: לצערנו הרב, ממשלת ישראל, שהואילה אחרי הרבה זמן לעשות שינוי ולקבוע שמעלים כל חודש במקום 300 עולים מאתיופיה, 600 עולים, ואפשר לומר שזה הישג; מצד שני, לשאול את השאלה: באיזו מדינה נוספת מדינת ישראל קבעה מכסות לעלייה?

אורי אריאל: האם העולים מרוסיה, האם העולים מארצות-הברית, האם העולים מהודו, האם העולים ממרוקו, נמצאים במכסה כלשהי?

אורי אריאל: התשובה היא – לא.

אורי אריאל: לא ממרוקו, לא מהודו, גם לא מצ'ילה, ולא מכל מקום אחר בעולם.

אורי אריאל: רק במקום אחד ראש הממשלה כינס את השרים הנוגעים בדבר והם קבעו מכסה.

אורי אריאל: הבושה הזאת שרשומה כהחלטת ממשלה צריכה להיעלם, אדוני ראש הממשלה, ויפה שעה אחת קודם.

אורי אריאל: תודה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת מאיר פרוש – מוותר.

נסים דהן: חבר הכנסת אריה אלדד – מוותר.

נסים דהן: חבר הכנסת איוב קרא – לא נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת אבשלום וילן – לא נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת דניאל בנלולו – אינו נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

נסים דהן: חבר הכנסת בייגה שוחט – לא נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת יעקב מרגי – לא נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת מגלי והבה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק היא מסוג הצעות החוק שיש בהן אלמנט של צעד בכיוון הנכון או רצון לשפר או לתקן עוול, אבל יש בהן הרבה מן האשליה.

עסאם מח'ול: יש בה הרבה מהאשליה, מכיוון שלא כך בונים שוויון.

עסאם מח'ול: לא כך מטפלים, לדעתי, בשאלה של אפליה, גם כאשר היא אפליה לאומית, או אפליה עדתית, או אפליה מגדרית.

עסאם מח'ול: קודם כול, המציאות מוכיחה, שחוק להעדפה מתקנת לא משנה את המציאות של אותו מגזר, של אותו מיעוט או של אותה קבוצה עדתית.

עסאם מח'ול: אני חושב שהאשליה יכולה לבוא על חשבון הצורך לנהל את המאבק האמיתי להשגת השוויון ומתן המקום הנכון לערך השוויון בחיים החברתיים והאזרחיים של החברה הישראלית.

עסאם מח'ול: לכן, הנושא הזה הוא נושא רגיש.

עסאם מח'ול: מצד אחד, יש בו אלמנטים של רצון טוב, רצון לשנות את המציאות, אבל אני חושש שהוא מפריע לשינוי המציאות, בסופו של דבר, מכיוון שהוא לא מנהל את המערכה הנכונה, בצורה הנכונה, במקום הנכון ובכיוון הנכון.

עסאם מח'ול: אני חושב שזה חוק שיעבור, וכרגע, בתנאים הקיימים, אי-אפשר להתנגד לו, מכיוון שהוא פותח פתח, פותח פרצה.

עסאם מח'ול: אבל קשה להיות שלם עם זה.

עסאם מח'ול: אני חושב שהמבחן האמיתי, גם של ועדת החוקה, חוק ומשפט וגם של הכנסת, וחברי הכנסת שדואגים לטיפול בבעיות האלה, הוא: האם נוכל להעביר חוק שוויון?

עסאם מח'ול: חוק שערך השוויון בו הוא הערך הקובע, כערך אוניברסלי, לא כערך שמיטיב עם קבוצה זו, שנותן הטבה לקבוצה אחרת, אלא כחוק שמחייב את המדינה להתייחס לכלל האזרחים בצורה שווה, בתחומים שונים, בתחומים בסיסיים, במתן השירותים הבסיסיים, גם במתן העמדות הנכונות ובחלוקה נכונה.

עסאם מח'ול: אני חושב שההתאמה בין האחוזים של קבוצה זאת לבין האחוזים של הפקידים בפקידות המדינה תיווצר מעצמה כאשר תינתן אפשרות וייווצרו תנאים לשוויון נכון ואמיתי בין כולם.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת צבי הנדל – לא נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת יגאל יאסינוב, ביקשת לדבר.

נסים דהן: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

נסים דהן: אחרון הדוברים - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

נסים דהן: חבר הכנסת דהאמשה, אחר כך תגיד שמתגרים בך, נא לא להפריע.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לצערי, כמו בהרבה פעמים, אני לא רואה פה את נציגי הממשלה.

יגאל יאסינוב: לא הופתעתי.

נסים דהן: זאת קריאה ראשונה, אין צורך בנציגי ממשלה.

נסים דהן: יושב-ראש הוועדה נמצא פה והוא שומע אותך בכובד ראש.

יגאל יאסינוב: בכל זאת חשבתי שיש אחריות על ממשלת ישראל לשלוח נציג ולשמוע דיונים על חקיקה שקשורה דווקא להתנהלות המדינה.

יגאל יאסינוב: כי אנחנו מדברים על ייצוג הולם ליוצאי אתיופיה.

יגאל יאסינוב: איפה?

יגאל יאסינוב: בחברות ממשלתיות.

יגאל יאסינוב: אז אם נציגי הממשלה לא באים, הם כנראה אינם מקבלים ברצינות את הדבר הזה.

נסים דהן: אתה צודק, צריכים להיות כאן השרים אופיר פינס-פז ובנימין בן-אליעזר.

יגאל יאסינוב: דווקא השרים שבמשרדים שלהם הכי הרבה חברות.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להגיד, שלצערי החוק הזה והחוק הבא שנדבר עליו באו מאוחר.

יגאל יאסינוב: החוק הראשון מהסוג הזה היה צריך לבוא לפני הרבה מאוד זמן, עוד כשהיתה עלייה הגדולה מהמזרח.

יגאל יאסינוב: כי גם אז אנשים לא קיבלו אפשרות להתקדם.

יגאל יאסינוב: לקח להם הרבה מאוד שנים.

יגאל יאסינוב: כרגע אנחנו מנסים ללמוד על העבר, כדי שנוכל לתת ליוצאי אתיופיה, ובחוק הבא - לעולים חדשים, אפשרות להתקדם בשירות המדינה.

יגאל יאסינוב: אני חושב שכל מי שיצביע נגד, יעשה טעות, ולא רק שיעשה טעות, אלא יצטרך אחר כך להתנצל בפני עצמו, בפני שכנים, בפני חברים ובפני ידידים.

יגאל יאסינוב: ידוע שבחוק הזה ובחוק הבא, לצערי אני לא בין המגישים, ובכל זאת אגן על דברים ששמעתי ברמזים.

יגאל יאסינוב: החוקים הם לא פוליטיים.

יגאל יאסינוב: בכל זאת, לכל שר יהיה מקורב מעדה אחת או מעדה אחרת, ואז שימנה אותו, שיעזור למנות אותו, כי בכל זאת אדם שימנו אותו לדירקטוריון צריך להיות זה שעונה על קריטריונים שהממשלה תבנה אותם, וחבל שנציגי ממשלה לא נמצאים פה.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים דהן: אחרון הדוברים בחוק הוא חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אפשר לחשוב שיום לאחר קבלת החוק ייפתחו השערים לעולי אתיופיה - איזו שהיא אשליה.

נסים זאב: הרי זו הצהרה בעלמא.

נסים זאב: אולי בשבילנו, אולי לשנות את התרבות אצלנו, אולי קצת לעורר אותנו בעניין הגזענות שיש במדינת ישראל כלפי השחורים.

נסים זאב: 20 שנה של עלייה מאז "מבצע משה", כשעלו 8,000 אתיופים ואחר כך עלו עוד כ-14,000 - כמה חיכו, כמה מתו בדרך, עד שעלו לארץ-ישראל?

נסים זאב: אנחנו מדברים על מה שהיה לפני 20 שנה.

נסים זאב: אני זוכר כשהיה שר הפנים הרב פרץ, איך הוא קיבל אותם - בדיוק היה "מבצע שלמה" - באיזה חום, באיזו אהבה.

נסים זאב: אבל כל זה רק כשהם עולים.

נסים זאב: כשהם מתיישבים יום לאחר מכן - נו, אנחנו כבר יצאנו ידי חובה.

נסים זאב: הם, האתיופים, אוהבים את המדינה.

נסים זאב: אני רוצה לומר, שגם אלה שהיה ספק אם הם יהודים או לא יהודים, קיבלו את הגיור כדת וכדין, והם ציונים ואוהבי מדינת ישראל, והם מקבלים את היהדות כמו שצריך.

נסים זאב: אני חייב לומר, שהדבר הזה לא קיים בקרב עולי רוסיה.

נסים זאב: אספר לכם מעשה שהיה רק היום, כשנתקלנו בזוג שהיא יהודייה והוא רוסי.

נסים זאב: הוא אמר: אני גוי.

נסים זאב: שאלו אותו: איך אתה מסביר את חיי הנישואים שלכם?

נסים זאב: והוא אמר:

נסים זאב: עשינו הסכם - אני נשאר גוי והיא יהודייה, וזה לא מפריע לשנינו.

נסים זאב: כל אחד חי את החיים שלו.

נסים זאב: אנחנו בונים ביחד רק משפחה.

נסים זאב: הוא יכול ללכת לכנסייה והיא יכולה ללכת לבית-הכנסת.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, שזה לא קיים אצל האתיופים, וקשה למצוא דבר כזה.

נסים זאב: אם הוא מתגייר ואם הוא נהיה יהודי, הוא מקבל על עצמו את היהדות והעלייה היא עלייה.

נסים זאב: אני רוצה לומר דבר נוסף.

נסים זאב: כששמעתי את חבר הכנסת יאסינוב חשבתי איזה אוהד אתיופים הוא והסיעה שלו בשינוי.

נסים זאב: צריך לזכור שכשפורז היה שר הפנים, הוא עשה את הכול שאותם עולים לא יעלו לפה, למרות החלטת הממשלה להביא את עולי אתיופיה.

נסים זאב: למרות כל האזהרות וההתרעות על השוהים שנמקים ומתים שם במחנות שלהם ברעב, בצמא ובמחלות, העלייה התעכבה יותר מדי.

נסים זאב: גם היום הם עולים קמעה קמעה.

נסים זאב: אז כשאנחנו כל כך דואגים לאלה שנמצאים פה, צריך לזכור שאחיהם עדיין נמצאים שם וצריכים להעלות אותם.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה - בקיצור.

נסים דהן: אחריו תחל הצבעה מייד, אלא אם ליושב-ראש הוועדה יש מה לומר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, ברשותך, הרשה לי לברך את משלחת מנהיגי הסטודנטים הערבים באוניברסיטה העברית בירושלים, אגודת "אלרסאלה", היושב-ראש לשעבר - -

נסים דהן: ברוכים הבאים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - וביניהם גם בני, שיושב למעלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אהלן וסהלן.

אורי אריאל: הם בתא - - -?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אריאל, תיכף אגיע גם אליך, אם אתה רוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לי בעיה.

נסים דהן: חבר הכנסת דהאמשה, לא בפני הבן שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק יכולה להיות הצעה צודקת, אבל לדעתי היא מעוררת חלחלה ובושה בכולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא כך צריך להשיג שוויון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מעיד על כך שבחברה שלנו, במדינה הזאת, אין שוויון, לא לאתיופים ולא לחלשים אחרים, וודאי לא לערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר עושים חקיקה כדי לתקן מצב כזה, זו תעודת עניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה אין לאתיופים אחוז הולם, אולי קצת פחות או קצת יותר באופן טבעי, בשירות הציבורי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה צריך לתקן את זה על-פי חוק?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו בושה וחרפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל אופן, אני לא אתנגד להצעת החוק, מפני שבעקרון היא צודקת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אי-אפשר לעשות את זה אחרת, אז נעשה את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אולי אמנע בהצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני גם לא אתנגד מסיבה נוספת - שלא תהיה צרות עין ויגידו שזו הצעת חוק של האיחוד הלאומי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני עם האיחוד הלאומי, מבחינה פוליטית, ממש בניגודי דעות - הפוכים לגמרי.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת איתן לא עבר לאיחוד הלאומי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איתן - לא ראיתי אותו בין המציעים.

נסים דהן: הוא רק הציג את החוק.

נסים דהן: זו הצעת חוק פרטית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו הצעת חוק פרטית של חברי כנסת שכולם מהאיחוד הלאומי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, אצביע לגופו של עניין, כפי שהצבעתי כל הזמן, ולא לגופו של מציע או לגופם של מציעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, ברשותך, בשניות שנותרו לי רק אסביר בקצרה את הצעת החוק לצופינו הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק גורסת שהאתיופים המהווים מיעוט במדינה זו, יזכו לייצוג הולם במנגנון שירות המדינה, בהתאמה לשיעורם היחסי באוכלוסייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שהצעה זו היא אות קלון למדינה ולחברה, שכן מלכתחילה צריך היה להנהיג שוויון בין התושבים באפשרותם להגיע למנגנון שירות המדינה, בלי שיהיה צורך לחוקק חוק מיוחד כדי להגיע לתוצאה הצודקת הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שזה מראה שהשכבות החלשות, ובפרט הציבור הערבי במדינה זו לא זכו עד עתה לייצוג הולם, בהתאמה לשיעורם היחסי באוכלוסייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עם זאת, אני לא אתנגד להצעת החוק, ואמנע בהצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אמנע מסיבה נוספת, והיא שהמציעים הם ממפלגה שמנוגדת לגמרי בדעותיה, מבחינה פוליטית, לדברים שבהם אני מאמין ומייצג, ואיני רוצה שתהיה צרות עין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עם זאת, אני אצביע על ההצעה משיקולים ענייניים, וללא קשר לזהותם של המציעים, ולפיכך אמנע בהצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) תודה רבה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: אנחנו עוברים להצבעה.

נסים דהן: הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 13) (ייצוג הולם לבני העדה האתיופית) - מי בעד?

נסים דהן: מי נגד?

מיכאל איתן: יש תשובה.

נסים דהן: שאלתי את אדוני אם הוא רוצה להשיב, והוא לא ענה.

מיכאל איתן: אמרתי: כן.

נסים דהן: לא שמעתי ולא ראיתי.

מיכאל איתן: אמרתי בלב.

נסים דהן: אמרת בלב, אז אנחנו נצביע בלב עכשיו.

נסים דהן: אדוני, המיקרופון לרשותך, אף-על-פי שהתחלנו את ההצבעה.

נסים דהן: אבל אם אתה מבקש - - -

נסים זאב: אז שידבר אחרי ההצבעה.

נסים דהן: זו לא קריאה שנייה וקריאה שלישית.

נסים דהן: מה לברך?

נסים דהן: בינתיים זה רק קריאה ראשונה.

נסים דהן: לאט לאט.

נסים דהן: חבר הכנסת איתן, בבקשה, תעשה זאת בקיצור.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני פשוט רוצה לעשות הבחנה בין הצעת החוק הזאת לבין הצעת החוק שבאה בעקבותיה.

מיכאל איתן: אין ביניהן דמיון.

מיכאל איתן: הדבר הראשון - הצעת החוק הזאת מדברת על בני העדה האתיופית, על מי שהוא או אחד מהוריו נולדו באתיופיה, ומדובר פה באמת בקבוצה קטנה, מתוך רצון לתת העדפה מתקנת.

מיכאל איתן: בהצעת החוק השנייה מדובר על דירקטורים בחברות ממשלתיות.

מיכאל איתן: אני לא משווה בכלל בין הדברים.

מיכאל איתן: להיפך, אני שואל את עצמי: למה עולה חדש צריך להיות בהעדפה מתקנת כדי להיות דירקטור בחברה?

מיכאל איתן: בדיוק הפוך, הוא רק עלה וכבר הוא צריך עדיפות על פני מישהו אחר להיות דירקטור בחברה?

מיכאל איתן: זה לא מקום עבודה.

מיכאל איתן: זה להיות דירקטור.

מיכאל איתן: הוא נמצא שנה בארץ.

מיכאל איתן: תהרגו אותי, למה הוא צריך לקבל העדפה על פני מישהו אחר ולהיות דירקטור?

מיכאל איתן: הוא נמצא שנה בארץ.

מיכאל איתן: המציעים אומרים עד 15 שנה.

מיכאל איתן: אמרתי למציעים: לפחות תגידו מעשר שנים, אבל עד עשר שנים לא תהיה לו שום עדיפות.

מיכאל איתן: אם הוא יהיה טוב, ניקח אותו גם אם הוא עד עשר שנים בארץ.

נסים דהן: חבר הכנסת איתן, אתה גולש לדיון הבא.

מיכאל איתן: מאחר שאני - - -

נסים דהן: לא תהיה פה, אז החלטת להשתתף בדיון הזה עכשיו.

מיכאל איתן: אני מסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מדבר על החוק הזה?

מיכאל איתן: דיברתי על החוק השני.

מיכאל איתן: אני לא אשתתף בהצבעה, אבל אם בכל אופן תעבור הצעת החוק השנייה, אני מציע שבקריאה השנייה והשלישית יקבעו במפורש שהיא לא חלה אלא אחרי עשר שנים שהאדם היה בארץ.

מיכאל איתן: עד עשר שנים הוא יהיה כמו כולם.

מיכאל איתן: לגבי מי שנמצא כאן בין 10 ל-15 שנה, ניתן לקבוצה הזאת איזו עדיפות, אבל מה להגיד לכם?

מיכאל איתן: לקבוע שהחל מהשנה הראשונה תינתן עדיפות לעולה חדש להתמנות לדירקטור על פני ישראלי - זה מעשה חלם.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: אנחנו עוברים להצבעה.

נסים דהן: אני מזכיר לכולם שאנחנו לא מצביעים על מה שדיבר עליו חבר הכנסת איתן, אלא על הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 13) (ייצוג הולם לבני העדה האתיופית), התשס"ה-2005, קריאה ראשונה.

נסים דהן: ההצבעה החלה.

נסים דהן: מי בעד?

נסים דהן: מי נגד?

נסים דהן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים - 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 13) (ייצוג הולם לבני העדה האתיופית), התשס"ה-2005, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

נסים דהן: בעד – 14, אין מתנגדים ונמנע אחד.

נסים דהן: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תחזור להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: הנושא הסתיים.

נסים דהן: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים, עובדים שאינם שוטרים והוראות שונות), התשס"ה-2005.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת:

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הצעת חוק לתיקון פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) (מס' 11) (חיפוש ותפיסת חומר מחשב), התשס"ה-2005, של חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 4) (ייצוג הולם בעיצוב מדיניות לאומית), התשס"ה-2005, של חברת הכנסת יולי תמיר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 3) (הגדלת קנסות), התשס"ה-2005, של חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/69).

נסים דהן: ]

נסים דהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 17) (ייצוג הולם לעולים חדשים), התשס"ה-2005, של חברי הכנסת בנימין אלון, אורי אריאל, צבי הנדל, אליעזר כהן ויורי שטרן.

נסים דהן: יציג את החוק חבר הכנסת יורי שטרן.

יורי שטרן: תודה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי, אני קודם כול רוצה לברך את חבר הכנסת מיקי איתן על החוק שזה עתה אושר לנו בקריאה ראשונה.

יורי שטרן: אני חושב שיזמת מהלך מאוד נכון.

יורי שטרן: מערכות החברה, לרבות השירות הציבורי, שתקופה מסוימת היו מכשיר לקידום השכבות החלשות ולקידום העלייה, נאטמו מחדש בעשור, עשור וחצי האחרון.

יורי שטרן: לכן, ללא אפליה מתקנת יהיה מאוד קשה לאנשים להתברג למערכת הזאת.

יורי שטרן: אני חושב שעשית דבר טוב, ואני מברך את כל נציגי הקהילה האתיופית והתומכים שלהם, שאני נמנה עמם, על כך שהחוק הזה מתקדם.

יורי שטרן: אני חושב שהחוק שאנחנו מביאים להצבעה הוא חוק שבא לפצות את אוכלוסיית העולים החדשים האלה במדינה באותו כיוון ולשם אותה מטרה כמו החוק הקודם.

יורי שטרן: מובן שאני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת איתן, לפני שאתה עוזב - - -

מיכאל איתן: אתה לא רוצה שאני אשאר.

מיכאל איתן: ..

יורי שטרן: אני רק רוצה להגיד לך, שיש קריטריונים לבחירת דירקטורים.

יורי שטרן: לא מדובר בכל אחד שזה עתה בא, שלא יודע את השפה ולא מכיר את המציאות הישראלית.

יורי שטרן: מדובר בייצוג הולם ומדובר ב-15 שנות ותק במדינת ישראל.

קריאה: עד.

יורי שטרן: עד 15 שנות ותק.

יורי שטרן: חזקה על המערכת, שהיא לא תמציא פה דברים אבסורדיים.

מיכאל איתן: זה מה שהחוק רוצה.

מיכאל איתן: החוק אומר שכל מי שנמצא כאן עד 15 שנה, יש לו הטבה.

יורי שטרן: עולה הוא כל מי שעלה לישראל ונמצא כאן עד 15 שנה.

יורי שטרן: תאמין לי שעולה חדש ששמו סטנלי פישר, שהוא בארץ פחות משנה, נמצא ראוי למלא תפקיד של נגיד בנק ישראל.

יורי שטרן: לכן גם המגבלה הזאת שאתה מציע, היא לא חייבת להיות.

מיכאל איתן: מי שלא קיבל העדפה מתקנת - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך כנראה מה להגיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תישאר, ואני אתן לך זכות לדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תסביר לנו באמת על סטנלי פישר.

יורי שטרן: ההעדפה המתקנת לבני המיעוט הערבי, לדרוזים, לצ'רקסים ולנשים, לא באה על חשבון התכונות והנתונים הנדרשים בשביל מילוי התפקיד, זה מובן מאליו.

יורי שטרן: אבל בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית – ואני מקווה שיהיה דיון - אנחנו יכולים לבדוק מחדש את הקטע הזה, אני בעד לעשות את זה.

יורי שטרן: אני לא חושב שהמגבלה צריכה להיות כזאת אוטומטית, זאת אומרת פחות מכך וכך שנים, אלא היא צריכה להיות איכותית.

יורי שטרן: מדובר באנשים שיש להם יכולת, ויש אנשים כאלה, אלא מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמדומני שסטנלי פישר לא על-פי הצעת חוק קיבל את התפקיד שלו.

יורי שטרן: הוא לא קיבל לפי הצעת חוק, אבל הוא נותן דוגמה טובה.

נסים דהן: יש קצת הבדל, לא?

יורי שטרן: רוב העולים בעשור וחצי האחרון הם מברית-המועצות.

יורי שטרן: ייצוגם בשירות המדינה הוא שליש מייצוגם באוכלוסייה.

יורי שטרן: שיעור ייצוגם בשכבה של הדרג היותר בכיר, לפי הגדרת שירות המדינה, הוא 1%.

יורי שטרן: במחקר הזה כללתי את כל העלייה מברית-המועצות, החל משנת 1970.

יורי שטרן: מדובר גם באנשים שנמצאים בארץ 30 שנה ויותר.

יורי שטרן: הדוגמה הכי בולטת היא המערכת הרפואית.

מיכאל איתן: לאור המשכורות בשירות הציבורי - - -

יורי שטרן: תאמין לי שזה לא בגלל זה, זה לא מפני שהם העדיפו את השוק הפרטי.

יורי שטרן: בשירות הרפואי, במוסדות הרפואיים הממלכתיים, שיעור יוצאי ברית-המועצות בין הרופאים הוא 27%, ובין הבכירים – 1%.

יורי שטרן: במשרד החוץ שיעור יוצאי ברית-המועצות הוא 0.5%, כאשר יותר מעשירית מהמדינות שלמדינת ישראל יש יחסים דיפלומטיים אתן הן מדינות דוברות רוסית.

יורי שטרן: לכן, אנחנו מדברים פה על מערכות סתומות.

יורי שטרן: כמו שבאו המחוקקים ואמרו, שבני המיעוטים לא יתקדמו במערכות האלה אם לא ניתן להם תוספת כוח, ואני הצבעתי באופן עקבי בעד כל החקיקות האלה, אני חושב שאנחנו מתקנים פה את העוולות של השיטה.

יורי שטרן: אחרת, אם לא ניתן לאנשים להתקדם, ולהתקדם לדרגים הגבוהים, גם לא יהיה מי שיסייע לפקיד הפשוט להתקבל ואחר כך להתקדם, כי המערכת הביורוקרטית עובדת מלמעלה למטה.

יורי שטרן: כשאדם בדירקטוריון יודע לזהות את הכישורים של אדם שמדבר עם מבטא ויש לו לבוש אחר, וכשיש אדם ברמת מקבלי ההחלטות שמבין את הפוטנציאל ואת היכולת שלו, זה מקדם את החברה כולה, את הכלכלה, את המשק, את המדע ואת התרבות.

יורי שטרן: לכן, אחד הפתרונות שחברי - ואני חלק מהקבוצה הזאת – הציעו, זה שנוסף על אפליה מתקנת שיש לבני מיעוטים ולנשים בדירקטוריונים של החברות הממשלתיות, יינתן גם ייצוג הולם לעולים.

יורי שטרן: עולה מוגדר כמי שנמצא בארץ עד 15 שנה, ואפשר לשנות את זה גם עד 20 שנה, כי בסך הכול זו אוכלוסייה שצריכה לבטא את עצמה.

יורי שטרן: נכון, היא צריכה לבטא את עצמה על-ידי אנשים שיש להם כישורים, ידע וותק בארץ והם מתאימים לכך.

יורי שטרן: החוק בעצם קובע את זה, וגם אומר שכיוון שהנושא הזה לוקח זמן, הרי אי-אפשר מהיום למחר למנות את כל הדירקטורים וכו', שכל שר יעשה כמיטב יכולתו, גם באופן מיידי, בשביל להתחיל ולקדם את נציגי העולים, שהם לאו דווקא עולי ברית-המועצות.

יורי שטרן: עולי ברית-המועצות הם הרוב, 80% מסך העלייה שהגיעה ב-15 השנים האחרונות.

יורי שטרן: נוסף על העלייה האתיופית יש העלייה מצרפת, מארגנטינה, מארצות-הברית ומשאר ארצות העולם.

יורי שטרן: אני מקווה מאוד שחברי חברי הכנסת יתמכו בהצעת חוק זו בקריאה ראשונה.

יורי שטרן: אנחנו נמשיך לקדם אותה, וזה ייטיב לא רק עם אוכלוסיות העולים השונות, אלא גם עם כל המערכות הרלוונטיות במדינת ישראל - בחברות ממשלתיות שיש להן דירקטוריונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יורי שטרן, שהציג את הצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש רשימה לא מבוטלת של מתדיינים, השאלה אם ירצו להשתתף או שמא הם לא נוכחים או לא ירצו לעלות לדוכן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקריא את הרשימה: חבר הכנסת חמי דורון, חבר הכנסת דהאמשה לא יוכל כמובן, עזמי בשארה, חיים אורון, ג'מאל זחאלקה, משה גפני, מאיר פרוש, איוב קרא, אבשלום וילן, דניאל בנלולו, עסאם מח'ול, אברהם בייגה שוחט, יעקב מרגי, מגלי והבה, יגאל יאסינוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב - בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריך - חבר הכנסת יגאל יאסינוב.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, דווקא בנושא הזה רציתי לדבר, ומהסיבה הפשוטה, שכאשר ש"ס הקימה את הדגל של התנועה הספרדית על הקיפוח והאפליה, כולם זעקו: מה, איזו אפליה?

נסים זאב: אנחנו כבר 50 שנה במדינה הזאת ואין שום אפליה.

נסים זאב: הנה, תראה, גם האשכנזים מקופחים.

נסים זאב: הרוסים הם אשכנזים, והנה היום, בשנת 2005, עומד כאן יושב-ראש ועדת הפנים לשעבר, יורי שטרן, יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה היום - אבל כשהיית בוועדת הפנים הבאת את הנושא הזה.

נסים זאב: אתה אומר שיש אפליה.

נסים זאב: יש אפליה בדירקטוריונים, בוועדות השונות, והם לא באים לידי ביטוי, וזו האמת.

נסים זאב: צריך לומר שמתעלמים מהעולים החדשים.

נסים זאב: זועקים "עלייה, עלייה", וכל עוד הם עולים זה בסדר.

נסים זאב: כשהם גמרו לעלות, הם בעצם גמרו את התפקיד שלהם והעולים צריכים לנסות ולהתמודד בכוחות עצמם.

נסים זאב: לכן דווקא בנושא הזה, כשמדובר בעלייה מחבר העמים, אני חושב שיש מקום לבוא ולדבר בנושא הזה ולהדגיש אותו.

נסים זאב: אני שמתי לב שאפילו החוק של האתיופים והרוסים לא עלה ביחד, ושאלתי מדוע שני החוקים לא עולים ביחד.

נסים זאב: הבנתי שזה אתיופים וזה רוסים וזה לא מתחבר ביחד.

נסים זאב: זה כאילו ספרדים ואשכנזים - - -

יורי שטרן: החוק הזה הוא חוק לעולים.

יורי שטרן: הוא לא מבדיל בין הרוסים לאתיופים, ולכן כשמדובר בייצוג הולם מדובר בייצוג הולם לעולים.

נסים זאב: בסדר.

נסים זאב: ההדגש הוא יותר בנושא של עולי רוסיה, ואתה דיברת על עולי רוסיה.

נסים זאב: הייתי חייב לומר את הדברים האלה, כי בכל פעם שאנחנו מעלים את נושא הקיפוח, זה נשמע כאילו זה דבר שלא היה ולא נברא.

נסים זאב: אני שמח שאתה שומע את זה היום מפיו של יורי שטרן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יגאל יאסינוב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יחתום את הדיון חבר הכנסת רומן ברונפמן.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שבמה שאמר חבר הכנסת נסים זאב יש הרבה צדק.

יגאל יאסינוב: יש אפליה, יש גזענות, יש פגיעה.

יגאל יאסינוב: הכול קיים, לצערנו, במדינה שהיתה צריכה להיות מופת לכל העמים האחרים.

יגאל יאסינוב: לכן טוב שהחוק הזה לא מדבר על עולים ממדינה כלשהי.

יגאל יאסינוב: החוק מדבר על כלל העולים.

יגאל יאסינוב: יש דבר אחד בחוק שאני חושב שנצטרך להסדיר אותו יותר טוב בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית, והוא - כמה שנים אדם נחשב לעולה חדש.

יגאל יאסינוב: על זה נצטרך לדבר, כי כמובן לא יהיו הרבה עולים חדשים בשנה הראשונה לעלייתם ארצה שיהיו מוכנים להיות בדירקטוריונים של חברות, שכן צריך להבין קודם מה קורה במדינה ואת הדרך הניהולית.

יגאל יאסינוב: זה הדבר היחיד שנצטרך לעבוד עליו.

יגאל יאסינוב: טוב שהחוק הזה בא.

יגאל יאסינוב: אדוני נסים זאב, אם החוק הזה היה בא לפני 50 שנה, ש"ס לא היתה קמה מהסיבה העדתית.

יגאל יאסינוב: יכול להיות שלא היתה גזענות ולא היתה אפליה.

יגאל יאסינוב: צדקת כשאמרת שזה קיים.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להגיד, שלצערי הרב, השורשים הם בחינוך.

יגאל יאסינוב: החוק הזה בא לחנך ממשלה.

יגאל יאסינוב: אותה ממשלה שעכשיו, בזמן שאנחנו מדברים על חברות ממשלתיות, לא נמצאת פה ולא שומעת ולא רוצה להבין שכל החוקים האלה על אפליה מתקנת באו כדי לתקן מצב חינוכי.

יגאל יאסינוב: אם היה ברור מאליו שבדירקטוריון של חברה ממשלתית צריכים להיות אנשים שמייצגים את כל אוכלוסיות המדינה, לא היו צריכים לעשות מקום לנשים בדירקטוריונים, מקום לערבים, מקום ליוצאי מדינות שונות, לעולים.

יגאל יאסינוב: אבל המדינה לא מחנכת את עצמה, המדינה לא מחנכת את הדורות, ואם לא נעשה את זה היום, זה יהיה עוול.

יגאל יאסינוב: אני מבקש ממך, אדוני חבר הכנסת נסים זאב, תתמוך בחוק הזה, כמו שאני מבקש מכל חברי הכנסת הנמצאים פה.

יגאל יאסינוב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יאסינוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרון הדוברים, חבר הכנסת רומן ברונפמן - בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן נעבור להצבעה.

רומן ברונפמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את חברי חבר הכנסת שטרן על הצעת החוק הזאת, כי אני חושב שהיא תואמת את המציאות הישראלית המאוד מורכבת והמאוד לא פשוטה.

רומן ברונפמן: מדינת ישראל, שהיא מדינה קולטת עלייה, מדינה שנבנתה רבדים רבדים, שכבות שכבות, על גלים גלים של עולים מתפוצות רבות, מקונטיננטים רבים, בשנה ה-57 לקיומה משכילה להבין - ואני מקווה שהחוק הזה יעבור וייכנס לספר החוקים - המדינה מתחילה להבין שיש לנצל את הפוטנציאל האנושי הגלום בכל עלייה.

רומן ברונפמן: ניגשתי ושאלתי את חבר הכנסת שטרן כרגע, האם מדובר בעולה חדש, או שמדובר באיזו קבוצה אתנית ספציפית, ותשובתו היתה שמדובר על עולים בכלל.

רומן ברונפמן: ולכן, אני חושב שהצעת החוק הזאת ראויה.

רומן ברונפמן: אני מבקש מחברי חברי הכנסת לתמוך בהצעה הזאת, ואני חושב שהיא תתקן את המצב המעוות – והטבעי - של הקונקורנציה, של התחרות הקשה בכל התחומים, ובוודאי בתחומי הניהול.

רומן ברונפמן: אני מאמין שהיא תתקן ולו במעט את המצב הקיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ברונפמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיב למתדיינים מהמקום חבר הכנסת יורי שטרן.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש - תודה.

יורי שטרן: היה לי הכבוד להציג את הצעת החוק הזאת, אבל אני רוצה להגיד תודה לחבר הכנסת בנימין אלון, שהוא זה שיזם את הרעיון, ולשותפי להצעה, חברי הכנסת אורי אריאל, צבי הנדל ואליעזר כהן.

יורי שטרן: אני חושב שמניתי את כולם.

יורי שטרן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת שטרן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 17) (ייצוג הולם לעולים חדשים), התשס"ה-2005.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 17) (ייצוג הולם לעולים חדשים), התשס"ה-2005, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 11 תומכים, אין מתנגדים ושני נמנעים, הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הכנתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/75).

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ]

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, נעבור לנושא הבא:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 3) (ייצוג הולם לבני שני המינים בוועדות ציבוריות), התשס"ה-2005, של חברי הכנסת מלי פולישוק-בלוך, רוני בריזון ואתי לבני - קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 3) (ייצוג הולם לבני שני המינים בוועדות ציבוריות), מטרתה לקבוע ייצוג הולם – כשמה כן היא - לשני המינים בוועדות ציבוריות שהממשלה ממנה.

מל פולישוק-בלוך: היום אנחנו רואים יותר ויותר ועדות שהן על טהרת הגברים בלבד, זכרים לצורך העניין, כאשר הציבור הנשי במדינת ישראל הוא למעלה מ-50%.

מל פולישוק-בלוך: הדבר הזה אינו ראוי ואינו נכון מכמה סיבות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו בעצם אומרים להון אנושי, למשאב מאוד מאוד חשוב, שיש לו איכויות משל עצמו: שבו בבית, אל תתערבו לנו בקבלת ההחלטות.

מל פולישוק-בלוך: כולנו מפסידים מזה, משום שכפי שיש גברים חיוביים, יש גם הרבה נשים חיוביות שיכולות לתרום.

מל פולישוק-בלוך: דבר נוסף, נשים - חוץ מהיותן שותפות גם בשוק התעסוקה, גם בכלכלה, גם בפוליטיקה וגם באקדמיה ובתחומים אחרים - יש להן לפעמים זווית אחרת, ראייה אחרת, שימוש אחר.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לתת לכם דוגמה.

מל פולישוק-בלוך: היום קיימת ועדה לבדיקת הנושא של תאונות הדרכים, ועדה שמינה שר התחבורה.

מל פולישוק-בלוך: כמדומני שיש שם 17 גברים, אף לא אשה אחת, כאשר – מה לעשות - גם נשים נוהגות ולצערנו נשים הן גם הקורבנות של תאונות הדרכים.

מל פולישוק-בלוך: נשים יכולות להראות זווית של נשים נוהגות – מה מציק להן או מה הבעיות שלהן וכדומה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא אלאה אתכם ואומר כמה נשים יש בכנסת – אתם יודעים את המספר הזעום, רק 15%; אתם יודעים שרק ארבעה יושבי-ראש של ועדות הכנסת הם נשים, ועכשיו המספר הזה ירד; כמה שרות יש לנו – מעט מדי – רק שלוש.

מל פולישוק-בלוך: הנתונים מראים שבבנק הפועלים, למשל, גם המנכ"ל וגם יושבי-הראש הם גברים.

מל פולישוק-בלוך: יש 14 חברי דירקטוריון ובקושי יש שתי נשים.

מל פולישוק-בלוך: נכון שבבנק לאומי יש מנכ"ל אשה, אבל יש רק שתי נשים בין חברי ההנהלה הבכירה.

מל פולישוק-בלוך: וכך הלאה וכך הלאה, אני יכולה למנות לכם מה קורה בצבא, מה קורה בעסקים, מה קורה בכל מקום.

מל פולישוק-בלוך: ההפסד כפול – הנשים גם לא זוכות לממש את יכולתן להגיע לתפקידים בכירים ולשפר את ההכנסה ואת המעמד, וגם אין מי שיציג זווית ראייה שונה על מה קורה בעולם ובתמיכה הנשית וגם אין הראייה הנשית עצמה בבדיקת מערכות ובתהליכי קבלת החלטות.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לספר לכם, שהגעתי לנושא הזה דווקא מכיוון המחקר.

מל פולישוק-בלוך: במשרד התמ"ת יש ועדות מחקר שמחלקות כספים לחוקרים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רואים שיש מעט מאוד נשים במדע ובטכנולוגיה, ואחת הסיבות לכך היא שנשים לא מקבלות מימון למחקרים שהן יוזמות.

מל פולישוק-בלוך: אין הרבה סטארט-אפים של נשים וכדומה.

מל פולישוק-בלוך: הדבר הזה צריך לבוא על תיקונו.

מל פולישוק-בלוך: נכון שהיום בוועדת המחקר של משרד התמ"ת יש נשים מתוקף תפקידן, אבל שנים רבות לא היתה שם אפילו לא אשה אחת לרפואה.

מל פולישוק-בלוך: בהצעת החוק הזאת של חברי אתי לבני ורוני בריזון ושלי, אנחנו גם רוצים להעלות את המודעות, גם להאיר ולעורר את ההסברה לנושא, להזכיר לכולכם – גם לנשים וגם לגברים - שאנחנו גם ראויות, גם בעלות זכויות וגם יש לנו – וזה הכי חשוב - הרבה מה לתרום.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים להיות במוקדי קבלת ההחלטות, כי זה מה שקובע את החיים שלנו במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אני בטוחה שאחרי הדברים האלה אתם תתמכו בהצעת החוק.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, נעבור לרשימת המתדיינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון הרשומים לדיון, חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח, כך גם חברי הכנסת איוב קרא, אבשלום וילן, דניאל בנלולו, עסאם מח'ול, אברהם בייגה שוחט, יעקב מרגי, מגלי והבה, חמי דורון - עבד-אלמאלכ דהאמשה נמצא אבל לא יכול לדבר - צבי הנדל, עזמי בשארה, חיים אורון, ג'מאל זחאלקה ומשה גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב - לא מוותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון ואחרון והדובר היחיד יהיה חבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן נעבור להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, שוב אנחנו רוצים לתקן עיוותים באפליה מתקנת.

נסים זאב: עכשיו שמענו שלוש הצעות חוק בזו אחר זו – בהתחלה על אתיופים, אחר כך על עולים חדשים ועכשיו לגבי נשים.

נסים זאב: אני יכול לומר, שבמגזר החרדי זה כמעט לא קיים, כי נשים יודעות את עבודתן.

נסים זאב: אם זה בית-ספר לבנות, עובדות בו רק נשים, רק מורות, ואין מורים.

נסים זאב: בבית-ספר לבנים עובדים רק מורים.

נסים זאב: אני גם בעד הקמת בית-חולים ליולדות שיהיו שם רק נשים.

נסים זאב: הרעיון הזה עלה כמה פעמים.

נסים זאב: עדיף שבדיקות גינקולוגיות, בדיקות של נשים, ייעשו על-ידי רופאות ולא גברים.

נסים זאב: אני חושב שהדברים האלה באים לידי ביטוי יותר ויותר דווקא במגזר החרדי.

אתי לבני: השוויון, אתה מתכוון.

נסים זאב: בוודאי, זה השוויון.

נסים זאב: יש שוויון, יש חלוקה – אשה יודעת את תפקידה והבעל יודע את תפקידו.

אתי לבני: מה זה תפקידה, זה להיות בבית - - -

רוני בריזון: - - -

נסים זאב: כשאשה נמצאת בבית היא לא חושבת לרגע שהיא מקופחת ומסכנה.

נסים זאב: היא יודעת שהיא עושה את תפקידה, ממלאת את חובתה בחינוך הילדים.

נסים זאב: זה החלק המרכזי של האשה בבית.

נסים זאב: תראו מה קרה עם החינוך שלנו במדינת ישראל.

אתי לבני: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שבכנסת מותר לגברים לדבר גם בלשון שאינה כל כך מקובלת.

אתי לבני: ומותר לנו להגיב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנשים דורשות שוויון, אבל לא ימנעו מהגברים לדבר.

אתי לבני: הוא אמר משהו על האשה ואנחנו מגיבות בדרכים שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכול במידה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נסים זאב: דבר נוסף, ואמרתי את זה גם בדיון בקריאה הטרומית, מה המשמעות שבוועדות ציבוריות או במשלחות צריכות להיות נשים?

נסים זאב: הבאתי את הדוגמה של ראש הממשלה.

נסים זאב: למשל, יש לו את וייסגלס, האם מישהו חושב שיחליפו את דב וייסגלס באשה?

אתי לבני: למה לא?

נסים זאב: את מי הוא ישלח?

נסים זאב: זה לא על רקע נשי - - -

אתי לבני: דב וייסגלס זה ועדה ציבורית.

אתי לבני: מה עם קונדוליסה רייס?

נסים זאב: יכול להיות.

נסים זאב: אם היא תסכים לבוא, אני בטוח שהוא היה מחליף אותו, כי הוא בעצם מאמץ את המדיניות של ארצות-הברית ולכן הרבה יותר קל לו לפעול בצורה הזאת ששרת החוץ של ארצות-הברית תהיה גם העוזרת שלו.

נסים זאב: את המציאות אנחנו מכירים.

נסים זאב: לא נבחרים פה נציגי ציבור.

נסים זאב: אנשים שנמצאים במעמד של בכירים או מנהלים לא צריכים להיבחר רק על הרקע של הסוג הנשי או לא נשי.

נסים זאב: הבחירה צריכה להיות לפי הכישורים.

נסים זאב: אני חושב שזה הדבר שצריך להוביל אותנו, ולא להעדיף מצב שכשיש אשה מול גבר, רק מפני שהיא אשה יש לה קדימה בסדר העדיפויות.

נסים זאב: אני חושב שאת שיקול הדעת צריך לשים בוועדה הציבורית הבוחרת.

נסים זאב: הנושא הזה לא צריך להוות שיקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 3) (ייצוג הולם לבני שני המינים בוועדות ציבוריות), התשס"ה-2005, קריאה ראשונה - מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 3) (ייצוג הולם לבני שני המינים בוועדות ציבוריות), התשס"ה-2005, לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 12 תומכים, אפס מתנגדים ושני נמנעים, הצעת החוק אושרה, והיא תועבר לוועדה לקידום מעמד האשה להמשך חקיקתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/72).

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ]

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הבטיחות במקומות ציבוריים (תיקון מס' 3) (החמרת ענישה באירועי ספורט), התשס"ה-2005, של חבר הכנסת אבשלום וילן - קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת וילן, אתה יכול להציג את הצעת החוק.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבשלום וילן: ברשותך, הצעת החוק הזאת היא יוזמה של הוועדה למניעת אלימות בספורט.

אבשלום וילן: היא עברה בקריאה טרומית פה-אחד.

אבשלום וילן: נערך בה דיון בוועדת החינוך של הכנסת.

אבשלום וילן: יושבת-ראש ועדת החינוך היוצאת והיושב-ראש הנכנס, החוק הזה אמור להגיע אליכם לוועדה, אז בבקשה - הקשבתכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פורז, חברת הכנסת לבני, אני מבקש לעשות הדיונים האלה מחוץ לאולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת וילן.

אבשלום וילן: הצעת החוק היא תולדה של דיונים שנערכו בהשתתפות שרת החינוך, השר לביטחון פנים, שר המשפטים ואנשי הפרקליטות, ועיקרה החמרת הענישה לאור גילויי הגזענות והאלימות במגרשי הכדורגל בשנים האחרונות.

אבשלום וילן: אם זכור לך, אדוני היושב-ראש, נפצע נער, אוהד "הפועל תל-אביב", אדהם שביטה, מהתפוצצות של חזיז.

אבשלום וילן: הוא נכנס לאיצטדיון רמת-גן - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אוהד של "הפועל תל-אביב".

אבשלום וילן: במקרה הוא היה האוהד של "הפועל תל-אביב", אבל הוא יכול היה להיות אוהד של כל קבוצה אחרת.

אבשלום וילן: כאשר למגרש מוכנסים באמצעי הסלקה שונים ומשונים חומרי חבלה, אז מה זה בסך הכול חזיז, ומה זה בסך הכול זיקוקים, ומה זה בסך הכול רקטה, או מה זה בסך הכול אותן אבוקות שבכל המשחקים?

אבשלום וילן: אבל אנחנו משווים את החוק שלנו לסטנדרטים האירופיים, שם אסור להכניס את כל אמצעי הפירוטכניקה אל המגרשים, ומי שעושה כך דינו מאסר עד שנה.

אבשלום וילן: הקטע השני שעליו היתה הסכמה הוא החוק שגם שר הפנים אופיר פינס, שהיה חבר הוועדה אז, היה שותף לו.

אבשלום וילן: החלטנו על הרחקה עד עונה של אותו קומץ מתפרעים שמפריע במגרשים.

אבשלום וילן: לצערי הצטבר ניסיון על כל אותם פרחחים שמורחקים על-ידי המשטרה, מגיעים לשיפוט מהיר, ובסופו של דבר די מצפצפים.

אבשלום וילן: הם לא בדיוק מתייצבים בתחנות המשטרה כאשר הם צריכים, ובעיקר הם יודעים שאם הענישה היא לחודשיים או שלושה, לגמר העונה, ההרתעה איננה מספיקה.

אבשלום וילן: לכן, בהסכמה כללית של כל הגורמים, הגענו למסקנה שיש להגדיל את ההרתעה עד לשלוש עונות, בידיעה ברורה שבחלק גדול מהמקרים לא ימצו את מלוא הענישה, אבל יש כאלה שאין ברירה, שזה חוזר פעם אחרי פעם, וצריך להרחיקם מהמגרשים ליותר מעונה אחת.

אבשלום וילן: הנקודה השלישית, אדוני היושב-ראש, היתה שנויה במחלוקת, והגעתי להבנה עם אנשי משרד המשפטים ואנשי המשרד לביטחון פנים - נעביר את ההצעה בקריאה ראשונה ונדון בקריאה שנייה ושלישית פעם נוספת.

אבשלום וילן: מדובר בכל הנושא של הקריאות הגזעניות.

אבשלום וילן: נכון להיום אין חקיקה ספציפית בחוק הבטיחות במקומות ציבוריים נגד קריאות גזעניות, ולכן אפשר לקרוא במגרשים חופשי: "מוות לערבים", "מחבלים", ואפשר לנהום נהמות מכוערות לשחקנים כהי עור.

אבשלום וילן: בכל העולם יש קנסות כספיים מאוד כבדים על קריאות גזעניות במגרשים.

אבשלום וילן: חשבנו שיש להחמיר את הענישה הספציפית בחוק הזה.

אבשלום וילן: הטענה של אנשי משרד המשפטים, ובעיקר של המשרד לביטחון פנים, היא שבחוקים אחרים יש מענה לבעיית הגזענות, ואפשר לטפל בכך שם.

אבשלום וילן: העובדה היא, שעד היום לא נעצרו, וגם כשנעצרו, עם החוק הרגיל השפיטה היתה מאוד מינורית.

אבשלום וילן: לכן, המסקנה שלנו היתה, שאם בחוק הבטיחות במקומות ציבוריים נעלה בצורה ברורה את נושא הגזענות ונקבע אותו, והמחוקק יאמר דברים מאוד ברורים לגבי גזענות במקומות ציבוריים, בעיקר באירועי ספורט, יש סיכוי טוב להתחיל להתמודד עם התופעה, גם ברמת הענישה.

אבשלום וילן: כל אותם כותבי שירים גזעניים, שמבצעים אותם באיצטדיונים, ידעו שהם עלולים לתת את הדין על כך, וייווצר איזה אלמנט של הרתעה.

אבשלום וילן: אמרתי לאנשי המשרד לביטחון פנים, שאני מוכן, בהכנה לקריאה שנייה ושלישית – אם יהיה צורך - לדון גם בנוסח מרוכך, כי זה כביכול דרקוני.

אבשלום וילן: אבל מה שברור לי - אנחנו הולכים לפרסם בשבועות הקרובים את הדוח המסכם של ועדת החקירה הפרלמנטרית למניעת אלימות בספורט, שעמדתי בראשה במשך ארבע שנים.

אבשלום וילן: אם לא יינקטו צעדים מאוד קשים נגד ההתפרעויות והאלימות במגרשים, נגיע למודל האנגלי, דרך המחיר ששילמה אנגליה.

אבשלום וילן: אנגליה התעוררה ועשתה את כל מה שעשתה אחרי שני אסונות כבדים מאוד במגרשים.

אבשלום וילן: אז הוקמה ועדת חקירה ממלכתית בראשות שופט עליון, אז חוקקו את כל החוקים, שההעתק שלהם מופיע פה, ואז התגייסה המערכת לגיוס מלא של כספים ושדרוג מסיבי של כל האיצטדיונים, ובאנגליה הצליחו להתגבר בגדול, או להביא לממדים סבירים בהחלט את בעיית החוליגניות במגרשים וההתפרעויות האלימות מאוד שהיו שם.

אבשלום וילן: באנגליה שותים הרבה יותר ומתפרעים לא פחות, זו מולדת הכדורגל, זו מולדת ההתפרעויות בכדורגל.

אבשלום וילן: אני חושש מאוד, שאם לא ננקוט את הצעדים עכשיו, נחמיר את החקיקה, נפעל במקביל בתחום החינוכי, בתחום ההסברתי ובכל התחומים האחרים שיופיעו בדוח, לרבות ברמת המתקנים - אני אומר עוד משהו, תראה איזה פסטיבל, עד כדי גיחוך, היה עם זכייתה של "מכבי תל-אביב" בגביע אירופה.

אבשלום וילן: נשיא המדינה ירד למגרש, זכה לכינויים, לא הייתי אומר הכי מכובדים, ממאמן "מכבי", ראש הממשלה מתקשר בשידור חי, כאילו השידור הוא של "ארץ נהדרת" וזה לא ראש ממשלת ישראל האמיתי.

אבשלום וילן: אבל אני עובר על הפולקלור והולך למהות.

אבשלום וילן: תראה איזה אושר, כמה אנשים שמחו.

אבשלום וילן: אני משוכנע, שאם נטפל בכדורגל כראוי, אפשר יהיה גם להגיע לתוצאות, ואותה תקווה ואותה שמחה שאנשים כל כך אוהבים בספורט תבוא לידי ביטוי חיובי.

אבשלום וילן: התנאי ההכרחי לכך הוא ניקוי האלימות, הבאתה לממדים הנסבלים, אם יש דבר כזה.

אבשלום וילן: לכן, אדוני היושב-ראש, החקיקה הזאת היא רק חלק קטן ממכלול הצעדים שבכוונתנו לנקוט.

אבשלום וילן: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת וילן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש הצעה מאוד טובה ופרודוקטיבית, ואני חושב שכולנו שותפים לדעתו של המציע, שלפחות את האלימות נצמצם עד המינימום האפשרי, אם לא נזכה גם ביתרונות נוספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, יש לנו רשימת מתדיינים גם לגבי ההצעה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רואה באולם רק מתדיין אחד שמופיע ברשימה, חבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה רוצה לדבר, חבר הכנסת זאב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, הוא יהיה המתדיין היחיד, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבל על הזמן, אני לא רוצה להקריא את הרשימה כאשר כל חברי הכנסת הרשומים לא נמצאים באולם.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אני יודע שחבר הכנסת אבשלום וילן עשה עבודה נהדרת כיושב-ראש ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט, ואני חושב שהעבודה היתה חיונית וממצה, אבל צריך לזכור שהמקרים של ביטויי אלימות וגזענות חוזרים ונשנים, עדיין.

נסים זאב: אלימות פיזית, אלימות מילולית, שירים, ביטויים גזעניים, זה כבר חלק בלתי נפרד מההווי של המגרשים והמשחקים.

נסים זאב: ראינו הכאת שופט בבית-ספר.

נסים זאב: אני מסכים שיש צורך בקביעת סנקציות נגד אוהדים, שלמעשה הם מופרעים, ופורעי חוק, הייתי קורא לזה, בשם האהדה הזאת.

נסים זאב: אני חושב שהם רק גורמים נזק לתדמית ולענף הספורט, ובאמת, הכוונה היא לא ההוללות הזאת אלא התחרות.

נסים זאב: יש צורך בחינוך ובהסברה יותר מאשר בענישה, ואני בטוח שזה נעשה אבל לא תמיד זה עוזר, כי ברגע שנכנסים אחרי שתיית אלכוהול, ואולי בירה, בדרך כלל זה עושה את שלו.

נסים זאב: איך אומרים – החום עולה לראש, והחבר'ה לא שולטים בעצמם.

נסים זאב: לכן אני חושב שכבר בכניסה למגרש צריך לעשות את הכול כדי למנוע אפשרות שמישהו ייכנס עם אלכוהול.

נסים זאב: כפי שעושים אפילו בכניסה לכותל – בודקים אחד אחד.

נסים זאב: ולא משנה – חשוד, לא חשוד, לא נותנים.

נסים זאב: אפילו אם זה רק מזמזם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני בעד החוק, אני מבין.

נסים זאב: כן.

נסים זאב: אני בעד החוק.

נסים זאב: רק אני אומר - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שכנעת.

נסים זאב: אני אומר שצריך למנוע את האפשרות שבחורים ייכנסו למגרש, ודאי עם סכינים, אבל כל כלי שיכול לסכן את האנשים שבאים שם למקום האירוע כדי לחזות ולצפות במקום, וזה צריך להיעשות כמו שזה מתחייב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק הבטיחות במקומות ציבוריים (תיקון מס' 3) (החמרת ענישה באירועי ספורט), התשס"ה-2005, קריאה ראשונה - מי בעד ומי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטיחות במקומות ציבוריים (תיקון מס' 3) (החמרת ענישה באירועי ספורט), התשס"ה-2005, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של שישה תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים, הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט להמשך הכנתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה - מחר, יום רביעי, ט' באייר התשס"ה, 18 במאי 2005, בשעה 11:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבה זו נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חוזר: הישיבה נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.