ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-וחמישים-וארבע של הכנסת השש-עשרה, 2005-06-06 00:00

ראובן ריבלין: רבותי השרים – השר הנגבי, השר פינס; יושב-ראש האופוזיציה, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום יום ירושלים, כ"ח באייר התשס"ה, 6 ביוני 2005 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, וישיבת כנסת זו מיוחדת כולה לציון יום ירושלים התשס"ה.

ראובן ריבלין: אנחנו נקיים ישיבה מיוחדת זו, ולאחר מכן נסיים את ישיבת הכנסת היום, על מנת לאפשר לשרי הממשלה ולחברי הכנסת להשתתף בעצרות השונות לציון יום ירושלים, שעיקרן העצרת בגבעת-התחמושת, שם תקיים הממשלה ישיבה מיוחדת, וכן ייערך טקס זיכרון ממלכתי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רבותי ונכבדי השרים, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, כך כתב לפני 38 שנים פרופסור אברהם יהושע השל, והשמיע קול של עם שלם: "ירושלים אמנו/ ירושלים, אמם של ישראל,/ אנו באים אל בין חומותייך/ כבנים אשר הוקירוך מאז ומעולם,/ אשר מעולם לא התנכרו אלייך.

ראובן ריבלין: / את משקלך שקלנו/ בדמעות אשר שפך עמנו/ במשך קרוב לאלפיים שנה/ צחוקנו נחנק בגרוננו כאשר הרהרנו בך...// 'בכל מקום שאני הולך,/ הולך אני לירושלים',/ אמר רבי נחמן.

ראובן ריבלין: / ירושלים, לבות כולנו/ רוטטים מדי היזכר שמך/ מה קרה בכ"ח באייר תשכ"ז?

ראובן ריבלין: / גברו רחמי שמים.../ נשתנו פני ישראל.

ראובן ריבלין: / כאילו עמדו הנביאים מקבריהם.

ראובן ריבלין: / דבריהם מתנגנים בצליל חדש.

ראובן ריבלין: / מלוא כל הארץ – ירושלים.

ראובן ריבלין: / מרחפת היא על הארץ כולה"; עד כאן ציטוט מדבריו של אברהם יהושע השל.

ראובן ריבלין: ל"ח שנים חלפו ואנחנו עדיין מתרגשים מאותם הימים, עת נגאלה ירושלים.

ראובן ריבלין: הנביא ישעיהו קורא: למען ציון לא אחשה ולמען ירושלים לא אשקוט עד יצא כנוגה צדקה וישועתה כלפיד יבער.

ראובן ריבלין: יש שיאמרו כי היום, עת יום חג הוא לנו, לא זמן הוא לדבר על הפחד והחשש, לא יום להעלות את הסכנות הנשקפות לה לעיר; את מי שמחשבים לארוב לה ולהשקותה לענה, לחלקה ולנתצה ולקרוע בה קריעה מחדש, כמו אז.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: היום שעת חג היא – לבית הזה, לעיר הזאת, לעם ולמדינה.

ראובן ריבלין: לא זה המקום ולא זו השעה למחות מול מי שמבקש ללמדנו לאיזו שכונה ולאיזה רחוב התפללו היהודים בכל הדורות, ועל מה חלמו כששרו חרישית אי-שם בגולה: ירושלים הבנויה כעיר שחוברה לה יחדיו.

ראובן ריבלין: לא זו השעה.

ראובן ריבלין: עת היא להציב חומה מאבן ירושלמית בת אלפיים, חומה שאליה נקרא לכל בני העם הזה, לכל החולמים ולכל הלוחמים.

ראובן ריבלין: חומת ירושלים.

ראובן ריבלין: וכקריאתו של הנביא נוסיף, רבותי, גם אנו: על חומותייך ירושלים הפקדתי שומרים כל היום וכל הלילה.

ראובן ריבלין: תמיד לא יחשו; המזכירים את ה', אל דומי לכם, ואל תיתנו דומי לו עד יכונן ועד ישים את ירושלים תהילה בארץ.

ראובן ריבלין: הגאון מווילנא – ששר האוצר ואנוכי משתייכים למשפחתו – אסר על תלמידיו לברך בברכת המזון, ברוך אתה - בונה ברחמיו ירושלים, וציווה לברך "בונה ירושלים", בלי בקשת רחמים, כי החובה על בניין ירושלים, הסביר, כביכול מוטלת גם על ריבונו של עולם.

ראובן ריבלין: על ירושלים עומדים היהודים, בלי נהי ובלי בכי, בלי חצאי חלומות ובלי גמגומים.

ראובן ריבלין: ירושלים תוכל להם, לעומדים מול פניה, וגם לעומדים בגבה.

ראובן ריבלין: יכולנו לרומאי, ליווני, לממלוכי, לעות'מאני, גירשנו את הבריטי ואת הירדני.

ראובן ריבלין: וכולם, בכיליון עיניים יכולים להביט בה מרחוק, בעיר שחוברה לה יחדיו.

ראובן ריבלין: ונוכל גם למי שינסו לפגוע בה, אויבים וגם אוהבים, שלא מזדון לבם פועלים, אלא מתוך חלילה עייפות הרוח.

ראובן ריבלין: יחדיו נעמוד ונוכל לכול, כי ירושלים היא עיר שעושה כל ישראל חברים.

ראובן ריבלין: מה נאחל לה לעיר אהובה, לעיר "ההוד וההדר", שתדע גם לקרוא תיגר מול כל מעצור ומצר, בין שהוא גלוי ובין שהוא נסתר.

ראובן ריבלין: וכפיוטו הנפלא של רבי שלמה אלקבץ: "מקדש מלך עיר מלוכה, קומי צאי מתוך ההפכה; רב לך שבת בעמק הבכא, והוא יחמול עלייך חמלה".

ראובן ריבלין: חג שמח לך ירושלים, עיר שלם, יום ירושלים שמח לכולכם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את כבוד השר צחי הנגבי, מחזיק תיק ירושלים בממשלת ישראל, לשאת את דבריו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר.

ראובן ריבלין: ואחריו - יושב-ראש האופוזיציה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, איש ירושלים, רבותי חברי הכנסת, ש"י עגנון, הסופר הדגול שזכה בפרס נובל לספרות, אמר בטקס קבלת הפרס בשטוקהולם את הדברים הבאים: "מתוך קטסטרופה היסטורית שהחריב טיטוס מלך רומי את ירושלים וגלה ישראל מארצו, נולדתי אני באחת מערי הגולה, אבל בכל עת, תמיד דומה הייתי עלי כמי שנולד בירושלים".

צחי הנגבי: את הדברים הנפלאים האלה אמר עגנון ב-1966, שנה קודם שבאה מלחמת ששת הימים והביאה עמה את שחרור העיר העתיקה ואת איחודה של בירת ישראל.

צחי הנגבי: כך הרגיש ש"י עגנון, אף שהוא נולד בבוצ'ץ, פולין; וכך חש בוודאי גם סבי יוסף עליו השלום, כשצעד מגלות תימן בואכה ירושלים; ואסירי ציון בברית-המועצות, שמתוך כלאם בערבות סיביר תבעו את זכותם לחיות חיי חירות בירושלים; ויהודי אתיופיה, ששם ירושלים לא מש מתפילותיהם לאורך הדורות, וגם לוחמי צה"ל, ששבו לגבולם היום הזה לפני 38 שנים.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, כאשר עגנון רואה את עצמו, בשם כולנו, כמי שנולד בירושלים, הוא גם מאמץ בשם כולנו את כל מה שמסמל בעבורנו הביטוי הייחודי "ירושלים של מעלה" – הכמיהה והשירה והגעגועים והעוצמה הרוחנית והייסורים והחורבן והגאולה והר-הבית והגורל היהודי והקדושה וציון הלוא תשאלי והעיר שחוברה לה יחדיו.

צחי הנגבי: ממש כפי ששורר אורי צבי גרינברג: "בירושלים אין חוץ, הולכים בה כמו בפרוזדורים".

צחי הנגבי: כלומר, בעיר הזאת הכול מחובר, פרוזדור מוביל לפרוזדור, עבר מחובר להווה שמחובר לעתיד שקשור לשורשים שנובעים מן האמונה שמחוברת לאלוהים, ולא רק לאלוהי היהודים אלא לאלוהי כל הדתות כולן.

צחי הנגבי: דוד המלך ושלמה המלך מחוברים, ממש נוגעים במפקד מחלקת הצנחנים, שמתייפח עם חייליו למרגלות כותל הדמעות.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, ירושלים היא לא רק ירושלים של מעלה והיא לא רק ירושלים של זהב.

צחי הנגבי: יש בה גם ירושלים של חיי המעשה ושל מצוקת היום-יום.

צחי הנגבי: ירושלים שמתמודדת, לא תמיד בהצלחה, עם עוני ועם אבטלה, עם בריחת צעיריה ועם בעיות קשות של תחבורה ואיכות סביבה וחינוך ותעסוקה ומסחר ומגורים.

צחי הנגבי: אם הכנסת והממשלה אכן נחושות ודבקות במטרה המוצהרת שלהן לאורך כל השנים, להדוף כל איום על שלמותה של הבירה, לקעקע כל ערעור על מעמדה ועל ריבונותנו עליה – מליצות חגיגיות ומלים גבוהות אין בהן די.

צחי הנגבי: נדרשת מחויבות לצקת תוכן בחוק-יסוד: ירושלים, שהבית הזה חוקק עוד לפני שנות דור, בשנת 1980.

צחי הנגבי: אנחנו חייבים ליישם הלכה למעשה את כל האמירות המתנוססות לתפארה בקווי היסוד של כל ממשלה חדשה ובכל המצעים שהמפלגות הציוניות נשבעות להגשימם.

צחי הנגבי: צעד חשוב בכיוון הזה ייעשה היום, בעוד שעות ספורות, כאשר הממשלה תתכנס בגבעת-התחמושת ותחליט על מתן סיוע מיוחד לירושלים, על-פי הצעתו של ראש הממשלה.

צחי הנגבי: התוכנית נועדה להניע תהליך צמיחה כלכלית בירושלים, בהקצאת סכום כולל של 280 מיליון שקלים בשנים 2005-2012.

צחי הנגבי: התוכנית המוצעת כוללת שלושה מרכיבים עיקריים: עידוד התעסוקה, סיוע למגורים והחייאת מרכז העיר.

צחי הנגבי: משרדי הממשלה, עיריית ירושלים, הרשות לפיתוח ירושלים וגורמי ממשל נוספים יוציאו את התוכנית החדשה מן הכוח אל הפועל.

צחי הנגבי: אני מאמין, אדוני היושב-ראש, כי ביום ירושלים שיבוא עלינו לטובה בשנה הבאה כבר נזכה לראות התקדמות מוחשית.

צחי הנגבי: זה המבחן שבו הממשלה לא יכולה להרשות לעצמה להיכשל – מבחן העשייה, שמתרגמת את כל הנאומים ואת כל הפיוטים ואת כל השבועות לתוצאות מעשיות שכל ירושלמי יכול להרגיש בהן, שכל מבקר וכל תייר בעיר הזאת יכול להתפעל מהן.

צחי הנגבי: אני מאמין, אדוני היושב-ראש, שהממשלה והכנסת ישכילו להצליח במבחן התכליתי שלפנינו, מבחן שאין חשוב ממנו.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לשר צחי הנגבי, השר הממונה על ענייני ירושלים.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, שמעתי טוב?

חיים אורון: 280 מיליון לשמונה שנים?

ראובן ריבלין: אדוני שמע את אשר שמע.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת טומי לפיד; בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, שרי הנכבדים, לפני שאדבר על ירושלים, אני רוצה לסטות לשנייה אחת ולומר לכם, שגיליתי היום בישיבה של ועדת החוץ והביטחון נתון מזעזע.

יוסף (טומי) לפיד: קיבלנו דיווח מנציג המטה הכללי על הפיגועים בחודשים האחרונים.

יוסף (טומי) לפיד: הלכתי ללשכתי והשוויתי את זה לסטטיסטיקה של רציחות במדינת ישראל, וגיליתי שבחודשים האחרונים יהודים רצחו יותר יהודים מטרוריסטים שרצחו יהודים.

יוסף (טומי) לפיד: זה באמת אות קלון לחברה הישראלית, שאנחנו חייבים לתת עליו את הדעת.

יוסף (טומי) לפיד: אני מצטער שחברי הכנסת הערבים החליטו להחרים את הישיבה הזאת.

קריאה: אל תצטער.

יוסף (טומי) לפיד: הם היו צריכים להבין, שבסופו של דבר האינטרס שלהם שיימצא פתרון של שלום בירושלים הוא לא יותר קטן, ואולי יותר גדול, מהאינטרס שלנו.

יוסף (טומי) לפיד: העובדה שהם מחרימים ישיבה שבה יהיו גם אנשים שבוודאי ידברו בזכות המיעוט הפלסטיני בירושלים, היא הפגנת סרק מוזרה, מיותרת וגם מכאיבה.

יוסף (טומי) לפיד: אם הם רצו להכאיב, ניחא.

יוסף (טומי) לפיד: אם הם רצו להועיל לשיתוף פעולה יהודי-ערבי בארץ-ישראל, הם גרמו נזק לעניין ולעצמם.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, הואיל והעם היהודי מצליח למצוא סיבה לחילוקי דעות על כל נושא בעולם, קשה מאוד למצוא נושא שאין עליו חילוקי דעות.

יוסף (טומי) לפיד: אולי הנושא היחיד הוא ירושלים.

יוסף (טומי) לפיד: בנושא ירושלים באמת שאין דתיים ואין חילונים, אין אשכנזים ואין ספרדים, אין עשירים ואין עניים, אין שמאל ואין ימין.

יוסף (טומי) לפיד: ירושלים, כבירתה ההיסטורית של ישראל, 3,000 שנות ישראל ברוח, בנפש, בכמיהה, בשאיפה – ואני אומר גם בתפילה – כל זה מאחד את כולנו סביב ירושלים בצורה סטיכית, בצורה שהיא מעל ומעבר לכל הסבר הגיוני, בצורה שהיא בנפשו ובשורשיו של עם שלם למשך דורות.

יוסף (טומי) לפיד: והעיר שמרה על עם ישראל אפילו כשעם ישראל לא הצליח לשמור על העיר.

יוסף (טומי) לפיד: ולכן, יום ירושלים הוא אולי אחד הימים היותר סמליים שיש לנו בלוח של ישראל.

יוסף (טומי) לפיד: עם זאת, עלינו להכיר בעובדה שירושלים היא עיר קדושה לשתי דתות גדולות, מונותיאיסטיות, לנוצרים – אנחנו תמיד אומרים "הדת הנוצרית"; אין דת נוצרית, יש דתות נוצריות – לדתות הנוצריות ולאסלאם.

ראובן ריבלין: אדוני אמר שירושלים היא עיר קדושה לשתי דתות מונותיאיסטיות, והכוונה היא לעוד שתי דתות מונותיאיסטיות.

יוסף (טומי) לפיד: דיברתי על עצמנו קודם.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו המצאנו את המונותיאיזם.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו חייבים להביא את זה בחשבון, ואם לא היינו מביאים את זה בחשבון, היה מי שהיה דואג לכך שנביא את זה בחשבון.

יוסף (טומי) לפיד: ביחסים הבין-לאומיים של מדינת ישראל הנושא של ירושלים הוא לא רק מול הפלסטינים, אלא גם מול הדתות הגדולות בעולם, שעוקבות אחרי כל מה שמתרחש כאן בשבע עיניים.

יוסף (טומי) לפיד: זה מחייב אותנו לשיקול דעת ולזהירות.

יוסף (טומי) לפיד: אני מניח שיידרשו עוד שנים רבות עד שנמצא פתרון של שלום סביב ירושלים.

יוסף (טומי) לפיד: עם זאת אני רוצה כבר עכשיו לומר לכל העולם, כמי שעומד בראש מפלגה ליברלית: אנחנו לא נסכים לחלוקת ירושלים.

יוסף (טומי) לפיד: לא נסכים לחלוקת ירושלים.

יוסף (טומי) לפיד: זה אבסורד, אפילו פיזית, כי אי-אפשר לחלק את ירושלים בלי להרוג אותה, את החיים בה, את התחבורה בה, את המסחר בה, את הקשרים בה; זאת פרופוזיציה שלא תחזיק מעמד בשום צורה ואופן.

יוסף (טומי) לפיד: אבל זו גם גישה שאינה מתקבלת על הדעת, כי זו הודאה בכך שאנחנו לא יכולים לחיות בשלום עם שכנינו.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, אני יודע שירושלים היא כל כך קרובה ללבך, שאתה כמעט בוכה כשאתה אומר ירושלים.

יוסף (טומי) לפיד: אני רוצה להציע לשיקול דעתה של הכנסת עכשיו, אולי הכנסת הבאה, אולי הכנסת שלאחריה - ירושלים צריכה קונסטיטוציה משלה, שבה נאמר, ראש העיר ירושלים הוא יהודי, סגן ראש העיר של ירושלים הוא פלסטיני שיש לו סמכויות מיוחדות על הרבעים הפלסטיניים של ירושלים.

יוסף (טומי) לפיד: אני לא אומר שזאת שיטת הוותיקן בדיוק - - -

יצחק כהן: למה לא ראש עיר?

יצחק כהן: ראש עיר, למה סגן?

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רבותי, זאת עמדתו של יושב-ראש האופוזיציה טומי לפיד, אנחנו לא פותחים דיון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: יותר משליש מתושבי ירושלים היום הם פלסטינים.

יוסף (טומי) לפיד: אם נוסיף לכך את החרדים, אז הציונים היום הם מיעוט בירושלים.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו לא צריכים להחריף את היחסים האלה.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו צריכים למצוא פתרונות לחיים בשלום.

יוסף (טומי) לפיד: אני בטוח שירושלים תהיה הנקודה האחרונה לפני השלום, כי קודם צריך לפתור הרבה מאוד בעיות אחרות.

יוסף (טומי) לפיד: אבל אם אנחנו לא רוצים חלוקה בירושלים ומלחמות בירושלים, להחזיק בירושלים כעיר אחת, אנחנו חייבים להעניק לפלסטינים סמכויות של מיעוט באמצעות סגן ראש עיר שהם יבחרו בו.

ראובן ריבלין: בחירות על-פי חוק ישראלי.

יוסף (טומי) לפיד: אני מניח שבאחד הימים יזכרו שזאת היתה הצעה שהושמעה בפני הכנסת - -

ראובן ריבלין: בחירות על-פי החוק הישראלי.

יוסף (טומי) לפיד: על-פי החוק הישראלי.

ראובן ריבלין: חשוב מאוד שאדוני יאמר זאת.

יוסף (טומי) לפיד: - - שאנחנו נזכור שזאת הצעה שהושמעה השנה.

יוסף (טומי) לפיד: אינני יודע מתי היא תתגשם, אני מאמין שהיא הפתרון הטוב ביותר.

דניאל בנלולו: בחיים לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, מדברים על החוק הישראלי.

יוסף (טומי) לפיד: אני מברך את תושבי ירושלים ומברך את כנסת ישראל, שיש לה הזכות הגדולה לשבת בירושלים.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושב-ראש האופוזיציה, שאמר את הדברים על-פי קונסטיטוציה ישראלית, לא חוק בין-לאומי.

ראובן ריבלין: נדמה לי שירושלים עושה - כל ישראל חברים, נאמר במקורות באיזה מקום, ואני לא זוכר, הרב מלכיאור, אם רק אדוני יזכיר.

מיכאל מלכיאור: חוברה לה יחדיו; ספר תהילים, פרק קכ"ב.

ראובן ריבלין: ירושלים עושה כל ישראל חברים.

ראובן ריבלין: ידעתי – במקורות; לצערי הרב, אינני חזק מספיק להיות בקיא בהם.

ראובן ריבלין: הנה, הרב אלון פה, גם הוא בטח יוכל לומר לנו.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יולי אדלשטיין לשאת את דברו.

ראובן ריבלין: ואחריו – את חברת הכנסת קולט אביטל.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שרי ממשלתי ישראל, שיר המעלות לדוד, שמחתי באומרים לי בית ה' נלך.

יולי יואל אדלשטיין: עומדות היו רגלינו בשערייך ירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: ירושלים הבנויה כעיר שחוברה לה יחדיו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לכל אחד מאלה שזכו לחוות את יום שחרור ירושלים, יש יום ירושלים הפרטי שלו.

יולי יואל אדלשטיין: אך בפרפראזה על אמרה יהודית ידועה הייתי אומר, שיותר מאשר עם ישראל שמר על ירושלים, ירושלים שמרה על עם ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: וכבר רמז השר צחי הנגבי בדבריו, שיש זווית נוספת לאותו יום שאנחנו מציינים היום, יום שחרור ירושלים, בוודאי כמי שעלה מברית-המועצות, אינני יכול שלא להזכיר היום, שהמלים של מוטה גור, הר-הבית בידינו, אומנם שודרו באיזה קשר צה"לי פנימי, אבל הגיעו בדרך נס מעל גלי האתר לברית-המועצות לשעבר, לאותה יהדות הדממה, והכו בה גלים, והיו אחד הסימנים הראשונים להתעוררות יהודית בברית-המועצות דאז, וכל מה שהיה אחרי זה - השאר יסופר בתולדות ישראל - כאמור, היה המשך של אותו יום שחרור ירושלים, של אותם הדי מלחמת ששת הימים.

יולי יואל אדלשטיין: למיטב ידיעתי, בשפה האמהרית לא קיים כלל הביטוי לעלות לישראל; יהודי אתיופיה, גם אם הם יודעים שהם מצטרפים למשפחה בקריית-גת או בבאר-שבע הם אומרים, אנחנו עולים לירושלים, זה הכיוון.

יולי יואל אדלשטיין: הדברים האלה בעיני, אדוני היושב-ראש, מאפיינים יותר מכול את הקשר המיוחד של עם ישראל לעיר הבירה שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לעם ישראל ירושלים היא הרבה יותר מעיר בירה.

יולי יואל אדלשטיין: לעם ישראל ירושלים איננה מושג גיאוגרפי.

יולי יואל אדלשטיין: ירושלים היא הבטחה אלוהית, היא מוקד לכיסופים ולתפילות.

יולי יואל אדלשטיין: ירושלים היא עבר, הווה ועתיד.

יולי יואל אדלשטיין: ירושלים היא סמל להמשכיות הקיום היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: ירושלים היא גם ביטוי לאחדות הלבבות של כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: השם ירושלים מסמל לעתים תכופות לא רק את ארץ-ישראל כולה, אלא אף את האומה כולה.

יולי יואל אדלשטיין: השבועה: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני; תדבק לשוני לחכי אם לא אזכרכי, אם לא אעלה את ירושלים על ראש שמחתי - איננה רק שבועת נאמנות.

יולי יואל אדלשטיין: זו הבעת תקווה לשוב לעיר האבות.

יולי יואל אדלשטיין: אך אני חייב לומר, כי בימים אלה ולקראת יום ירושלים, אדוני היושב-ראש, השבועה הזאת באה הרבה פעמים עם אבל: אנחנו בעד ירושלים המאוחדת, אבל - וכאן מתחילים להסביר את הבעיה הדמוגרפית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא נסכים לחלוקת ירושלים, אבל, ואז מתחיל ההסבר למה על כל השאר כן נסכים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוי מאוד, שביום כמו יום שחרור ירושלים, נישבע אמונים לירושלים, ללא אבל וללא הסברים שצריך להוסיף לשבועה שאלפי שנים לא היתה זקוקה לשום הסברים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בקרבות מלחמת העצמאות נחצתה ירושלים ל-19 שנה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני 38 שנים שבנו הביתה.

יולי יואל אדלשטיין: 38 שנים חלפו, ויש צורך לקיים את הצו הקדום, "והגדת לבנך", ולספר בשחרור ירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: נספר לדורות על הרטט שעבר בלב כל יהודי, בכל מקום, לשמע תקיעת השופר בכותל המערבי, המקום הקדוש ביותר לעם ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אומה שלמה לא ידעה את נפשה מרוב התרגשות.

יולי יואל אדלשטיין: את ירושלים המאוחדת לא היינו מקבלים ללא גבורת הלוחמים, שנאספו מכל קצוות הארץ, אפשר לומר גם תבל, לקרב על העיר.

יולי יואל אדלשטיין: בקרב ההירואי והאכזרי לשחרור ירושלים נפלו 181 לוחמים.

יולי יואל אדלשטיין: המלחמה על ירושלים לא תמה באותו חודש יוני 1967.

יולי יואל אדלשטיין: אויבינו מעולם לא השלימו עם ניצחוננו.

יולי יואל אדלשטיין: וחייבים לומר שגם ידידינו עדיין לא הכירו עד הסוף בירושלים כבירת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: העובדה היא, ששגרירויות עדיין נמצאות בעיר אחרת, חשובה ככל שתהיה.

יולי יואל אדלשטיין: המלחמה בלבוש אחר חזרה בשנים האחרונות לרחובות ירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: תושבי העיר מתייסרים וכואבים, חוו מראות זוועה ושכול, שהיו לחלק משגרת חיי כל ירושלמי.

יולי יואל אדלשטיין: ירושלים הפכה לחלון הראווה לרצוננו וליכולתנו לדו-קיום, אך לצערי החלום והרצון הזה טרם התגשמו.

יולי יואל אדלשטיין: ירושלים היא ביטוי להחלטתנו לאפשר חופש פולחן וגישה למקומות הקדושים לבני הדתות כולם.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני מצטרף לדברים שכבר נאמרו, שחבל שגם בקרב חברי הכנסת נמצאים כאלה שמוצאים לנכון להחרים את הישיבה החגיגית לציון היום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בשנה ה-38 לשחרור ירושלים לא נוכל להסתפק בהעלאת ירושלים על ראש שמחתנו.

יולי יואל אדלשטיין: בשנה ה-38 לאיחוד העיר לא נוכל להסתפק בשבירת כוס ובאמירה, אעלה את ירושלים על ראש שמחתי.

יולי יואל אדלשטיין: עלינו לעודד צעירים לגור בירושלים, לעצור את ההגירה השלילית מן העיר.

יולי יואל אדלשטיין: עלינו לחזק את מעמדה של ירושלים כמטרופולין וכבירה.

יולי יואל אדלשטיין: ירושלים לא תתרומם מעצמה ללא סיוע מכל אחד מאתנו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ירושלים היא ביתו של העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: על בית אין מוותרים.

יולי יואל אדלשטיין: מבית אין נסוגים.

יולי יואל אדלשטיין: בית אין מחלקים.

יולי יואל אדלשטיין: זאת ירושלים, ביתנו.

יולי יואל אדלשטיין: ביום חג זה לציון איחודה של ירושלים, נברך את תושביה כולם: שישו את ירושלים וגילו בה כל אוהביה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קולט אביטל.

ראובן ריבלין: נדמה לי שחבר הכנסת יולי אדלשטיין שמע על שחרור ירושלים כאשר היה בכלא הסובייטי.

ראובן ריבלין: סליחה, זה היה שרנסקי.

יולי יואל אדלשטיין: בגיל כזה אפילו בברית-המועצות לא היו מכניסים לבית-הכלא.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קולט אביטל, ואחריה - חבר הכנסת שלמה בניזרי, השר לשעבר.

קולט אביטל: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, השרים, אני ירושלמית.

קולט אביטל: ירושלמית מבחירה.

קולט אביטל: לא נולדתי בעיר, לא גדלתי בה, אך לפני שנים רבות בחרתי לקבוע בה את ביתי, כי פשוט התאהבתי בה, וכן חשבתי - בדרכי שלי - שזאת הדרך לחזק אותה.

קולט אביטל: היום, אחרי כל הטקסים, אחרי הזיקוקין די-נור של אמש, החגיגות, התהלוכות, אחרי ההצהרות על ירושלים בירתנו לנצח נצחים, נותרתי בה כמעט בודדה בין ידידי וחברי, בודדה בין אבניה וסמטאותיה.

קולט אביטל: כולם בחרו לנטוש אותה, לרבות לפעמים ממשלתי שלי.

קולט אביטל: המשורר יהודה עמיחי כתב: "עצוב הוא להיות ראש העיר ירושלים.

קולט אביטל: נורא הוא.

קולט אביטל: איך יהיה אדם ראש העיר הזאת?

קולט אביטל: מה יעשה בה?

קולט אביטל: יבנה ויבנה ויבנה".

קולט אביטל: כן, אדוני יושב-ראש הכנסת, עצוב הוא ללא ספק להיות ראש העיר ירושלים, ראש עיר שעליה חלמנו כולנו, שאותה אהבנו, וההולכת ומתפרקת לנגד עינינו.

קולט אביטל: עיר שחוברה לה יחדיו, אך מעולם לא חוברה באמת.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, בינינו, לא ממש אכפת לממשלה מירושלים בכל ימות השנה.

קולט אביטל: בירתנו היא היום העיר הענייה ביותר בארץ - יותר ענייה מבני-ברק.

קולט אביטל: עיקר אוכלוסייתה הוא אוכלוסייה נזקקת - כ-40% מתושביה חיים מתחת לקו העוני.

קולט אביטל: וזאת משום שהאוכלוסייה הצעירה והיצרנית בורחת ממנה, מפני שאין בירושלים מקומות תעסוקה.

קולט אביטל: ענף התיירות מנסה להתאושש לאחר ארבע שנות אינתיפאדה איומות בעיר, בלא עזרה ממשית משום גורם ממשלתי.

קולט אביטל: מוסדות התרבות בעיר במצוקה, חלקם על סף סגירה.

קולט אביטל: אם להודות על האמת, גם בעין הסערה של האינתיפאדה, בארבע השנים האחרונות, ימים שבהם כל יציאה של תושבי העיר לרחוב לוותה בחשש אמיתי לחייהם - שלא לדבר על עסקים שהתמוטטו ועל בריחה, פשוטו כמשמעו, של רבים מתושביה למקום מגורים אחר - לא נעשה שום ניסיון כדי להקל במשהו על התושבים האמיצים של ירושלים, שלא היו מוכנים לנטוש אותה, אם בהטבות מסים שונות ואם בהטבות נוספות הניתנות לכל יישוב מעבר ל"קו הירוק".

קולט אביטל: אדוני יושב-ראש הכנסת, חלומו של טדי קולק בונה ירושלים היה, כי ביום מן הימים תמנה ממשלת ישראל שר לענייני ירושלים.

קולט אביטל: טדי קולק ללא שר עשה יותר בעבור העיר הזאת מכל שר שמונה בשנים האחרונות וידיו כבולות.

קולט אביטל: ידיו כבולות, אדוני השר הנגבי, שכן מינויו של שר כזה בלא תקציב ובלא סמכויות ממשיות הוא בבחינת אחיזת עיניים; עוד הצהרה ללא כיסוי.

קולט אביטל: ירושלים אינה זקוקה לקוסמטיקה חיצונית בדמות פרויקטים קצרי מועד או מענקים חד-פעמיים פה ושם.

קולט אביטל: העיר ירושלים זקוקה לטיפול עמוק ונמרץ בכל תחלואיה.

קולט אביטל: לשם כך, אדוני שר האוצר, יש צורך בתקציב ממשי לפעולה אמיתית.

קולט אביטל: 280 מיליון שקלים לשמונה שנים, 30 מיליון שקלים לשנה - הם לעג לרש.

אהוד אולמרט: 40 מיליון שקלים לשנה, לשבע שנים.

קולט אביטל: וזה מספיק?

אהוד אולמרט: לא אמרתי.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: העיר שחוברה לה יחדיו היא היום עיר מסוכסכת ושסועה יותר מתמיד.

קולט אביטל: הקשר בין האוכלוסיות השונות שלה רופף ביותר.

קולט אביטל: השסעים בין הציבור הדתי-לאומי, לבין החילוני, לבין החרדי גדולים מתמיד.

קולט אביטל: הפערים הכלכליים עצומים.

קולט אביטל: האמירה מתוך שירה של נעמי שמר על "העיר אשר בדד יושבת ובלבה חומה" נראית היום אמיתית באופן מכאיב.

קולט אביטל: אנחנו באמת חזרנו לירושלים, ואנחנו בנינו בלבה חומה; חומה ההופכת את חייהם של תושבי מזרח העיר לבלתי נסבלים, חומה המבודדת אותם מבני-משפחותיהם.

קולט אביטל: על החומה הפיזית הזאת צריך להוסיף חומות מחומות שונות: ירושלים הפכה לעיר שחומות מפרידות בין תושביה גם במישור הרגשי - בין תושביה היהודים לפלסטינים, בין תושביה היהודים החרדים לבין תושביה החילונים.

קולט אביטל: אינני יודעת כמה מכם שמו לב לחומה ההולכת ונבנית היום לאורך כביש 1 - חומה ששוב מחלקת היום את העיר, הלכה למעשה, בין מזרח למערב.

קולט אביטל: על כן, אדוני יושב-ראש הכנסת, אני באה לשאול היום: מי בדיוק מחלק את ירושלים?

קולט אביטל: לא, ירושלים אינה עוד עיר אחת; ירושלים היא שלוש ערים – של חרדים, של פלסטינים ושל תושביה החילונים שהולכים ומתמעטים.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אין מטרת דברי לקונן היום; מטרתי היא פשוט להזהיר: אם נמשיך בנתיב זה, נאבד את ירושלים.

קולט אביטל: הידעתם, למשל, שהיום ירושלים היא יעד הנמצא בתחתית סולם העדיפויות של תיירות הפנים, למרות היופי ועושר התרבותי שהיא מציעה?

קולט אביטל: גם עבור העולים החדשים היא נמצאת בתחתית הרשימה של מקומות המגורים.

קולט אביטל: ירושלים מאבדת את הרוב היהודי שלה.

קולט אביטל: התכנון העירוני שלה לקוי, וסיפוח אזורים רבים עלול ליצור מבנה עירוני בלתי ניתן לשליטה.

קולט אביטל: ירושלים זקוקה היום למעשים.

קולט אביטל: אין עוד זמן לדיבורים.

קולט אביטל: 30 מיליון שקלים או 40 מיליון שקלים לשנה לא יוצרים מקומות עבודה.

קולט אביטל: 20,000 שקלים לזוג צעיר אינם יוצרים מקומות מגורים.

קולט אביטל: ירושלים זקוקה לתעשייה, ולשם כך הממשלה חייבת להציג תוכניות לעידוד מפעלים שונים להגיע לעיר.

קולט אביטל: ירושלים חייבת לחזור ולתפוס את מקומה כאבן שואבת - תרבותית ואינטלקטואלית - וגם לשם כך יש צורך להעניק את המשאבים ההכרחיים; להעניקם בנדיבות, להעניקם בערכים ריאליים למוסדות השונים הקורסים, מתוך הבנה כי אם לא ייעשה הדבר עכשיו לא נוכל עוד לתקן זאת בעתיד.

קולט אביטל: אל לה למדינה להזניח בצורה כזאת את עיר הבירה שלה.

קולט אביטל: ירושלים היום אינה עומדת בשום פרמטר האמור לאפיין אותנו כעיר בירה.

קולט אביטל: הלל הזקן הפריד בין ירושלים של מטה לירושלים של מעלה.

קולט אביטל: עלינו לשאוף, כי ירושלים של מטה לא תידרדר לאשפתות, וכל שייוותר לנו הוא החלום הנשגב של ירושלים של מעלה.

קולט אביטל: לנו כירושלמים וכישראלים די בחלומות - אנחנו רוצים לראות מציאות משתנה.

קולט אביטל: כולי תקווה כי קריאתי זו היום תיפול על אוזניים קשובות בממשלת ישראל.

קולט אביטל: אדוני יושב-ראש הכנסת, הצעתי היא כי החל בשנה הבאה נשנה את מתכונת ציון יום ירושלים בכנסת.

קולט אביטל: הצעתי היא כי בשנה הבאה ביום ירושלים יעלה כל שר המכהן בממשלת ישראל וידווח לכנסת הזאת מה הוא עשה במסגרת משרדו עבור העיר ירושלים.

קולט אביטל: אולי אז, אדוני, נוכל לחגוג באמת, ואולי אז לא יהיה, כדברי המשורר, עצוב להיות ראש העיר ירושלים.

קולט אביטל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הצעה מעניינת.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את השר לשעבר, חבר הכנסת בניזרי.

אהוד אולמרט: חברת הכנסת אביטל, מניסיון אישי, המשורר לא צדק.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ההיסטוריה של העם היהודי עם ירושלים החלה בדיוק לפני 3,680 שנה, בעת שהקדוש-ברוך-הוא ביקש מאברהם אבינו לקחת את בנו, את יצחק, ולעקוד אותו לעולה – מה שנקרא "עקדת יצחק" – אל המקום אשר אראך, ורבותינו אומרים: מה הוא המקום, מה הוא הר המורייה?

שלמה בניזרי: זוהי ירושלים.

שלמה בניזרי: וזה לא המקור היחיד לאחיזתנו ולכוח שממנו אנחנו שואבים את הקושאן על ירושלים.

שלמה בניזרי: ראינו את זה במקומות אחרים בהיסטוריה, עם דוד מלך ישראל שקנה את גורן ארוונה היבוסי.

שלמה בניזרי: כלומר, ירושלים נקנתה בכסף.

שלמה בניזרי: זה המקור ההיסטורי הגדול ביותר.

שלמה בניזרי: דוד המלך חי לפני 2,900 שנה, לפני שנוסדו שתי הדתות המונותיאיסטיות, הנצרות והאסלאם, לפני 2,005 ו-1,400 שנה.

שלמה בניזרי: לכן, כשאני שומע שחברי כנסת שאינם נמצאים פה היום מהמגזר הערבי טוענים כי ההיסטוריה שלהם בירושלים היא לפני היהדות ומנסים לנתק ולמחוק את אחיזתנו כאן בירושלים בטענה לקדמותם – מי שיסת

שלמה בניזרי: כל גם בכתבי הקוראן יראה שירושלים בכלל אינה תופסת שום מקום מקודש באסלאם, אלא רק בהמשך היא קיבלה את הדרגה השלישית בחשיבותה.

שלמה בניזרי: לכן, ירושלים מבחינתנו היא העיר האהובה שלנו, כפי שחז"ל כבר ביטאו את זה במסכת קידושין דף מ"ט: "עשרה קבין של יופי ירדו לעולם, תשעה נטלה ירושלים ואחד כל העולם כולו".

שלמה בניזרי: לכן, אין פלא שהיופי המיוחד שאינו מתבטא רק ביופי חיצוני, וכמובן, הייחודיות של ירושלים היא היופי שלה; כולם באים ומתפעלים, וראינו גם בהיסטוריה ובתנ"ך את התפעלות העמים מיופיה של ירושלים.

שלמה בניזרי: אבל היופי הזה התבטא גם ביופי הרוחני שירושלים התברכה בו לאורך כל ההיסטוריה, שהיא היוותה פה את המרכז הרוחני, מרכז הקדושה של העם היהודי.

שלמה בניזרי: לכן, היהודים התפללו לאורך כל ההיסטוריה: ותחזינה עינינו בשובך לציון ברחמים.

שלמה בניזרי: מה היהודים ביקשו כל הזמן?

שלמה בניזרי: ותחזינה עינינו בשובך וגם בשובנו, ריבונו של עולם, לאן?

שלמה בניזרי: לציון.

שלמה בניזרי: וברוך השם שבנו לציון.

שלמה בניזרי: היום המרכז התורני הגדול ביותר של העם היהודי נמצא בירושלים.

שלמה בניזרי: ברוך השם, פורחות פה ישיבות, תלמידי חכמים.

שלמה בניזרי: כי מציון תצא תורה ודבר השם מירושלים.

שלמה בניזרי: אז ברוך השם, חזון אחרית הימים וגם מאווייהם של כל צדיקי הדורות, כפי שביטא זאת היטב, את הכמיהה לירושלים, ריה"ל – רבי יהודה הלוי, גדול משוררי ימי הביניים וגם ימינו – שאמר:

שלמה בניזרי: לבי במזרח, ואנוכי במערב.

שלמה בניזרי: פיזית הם היו בחו"ל, אבל הנשמה שלהם היא ירושלים.

שלמה בניזרי: אבא שלי מספר לי, שכאשר הם היו במרוקו, היו נוסעים תיירים לארץ-ישראל, והיו מביאים מה"דיוטי-פרי" של ארץ-ישראל חול.

שלמה בניזרי: היו מנשקים להם את הנעליים, היו מוכרים חול.

שלמה בניזרי: זה מה שהיו מביאים מה"דיוטי-פרי" של ארץ-ישראל.

שלמה בניזרי: היו לוקחים קופסאות, ממלאים אותן באוויר של ארץ-ישראל.

שלמה בניזרי: כל כך היתה להם ייחודיות, אהבת ארץ-ישראל, אהבת ירושלים.

שלמה בניזרי: אבל לצערנו הרב, בדור שלנו אנחנו רואים שיש קצת רפיון באהבתנו לירושלים, כאשר אנחנו שומעים את הקולות על חלוקת ירושלים ורואים את היחס לירושלים, משום שזאת עיר ענייה.

שלמה בניזרי: ואז מייד יאשימו את החרדים שאינם הולכים לעבוד, כאשר לפי הנתונים, לפחות של הביטוח הלאומי, במשפחות החרדיות, מתוך שלוש משפחות יש אחד שמפרנס, ובכל משפחה שלישית – שניים מפרנסים.

שלמה בניזרי: בעיית העוני בירושלים היא לא בגלל לומדי התורה.

שלמה בניזרי: יש גם הרבה סטודנטים בירושלים, התברכנו פה באוניברסיטה מפוארת מאוד.

שלמה בניזרי: הבעיה המרכזית של ירושלים היא התעסוקה, מכיוון שכלכלת ירושלים מבוססת על מקורות תעסוקה שמניבים משכורות נמוכות במקצת מהממוצע הארצי, והן נמוכות בהרבה מהממוצע בערים הגדולות האחרות.

שלמה בניזרי: בירושלים, השירותים הציבוריים, משרדי הממשלה, האוניברסיטה העברית, הסוכנות היהודית, העירייה, הם גורמי התעסוקה המרכזיים.

שלמה בניזרי: לפיכך רמת השכר בעיר נמוכה מרמת השכר המקובלת.

שלמה בניזרי: בסקטור הפרטי ובתיירות, בעיקר בבתי-מלון, מועסקים עובדים רבים בשכר נמוך יותר.

שלמה בניזרי: המצב הכלכלי בירושלים החמיר עוד יותר בשנים האחרונות עקב האינתיפאדה.

שלמה בניזרי: כולנו יודעים מה ההשלכות של האינתיפאדה: התיירות נפגעה.

שלמה בניזרי: ממילא אם התיירות נפגעה, גם כל השירותים סביב התיירות נפגעו, וזה פגע בפרנסתם של תושבים רבים.

שלמה בניזרי: משבר ההיי-טק - ירושלים היתה מרכז גדול מאוד של פרנסה מתעשיית ההיי-טק, וגם זה נפגע.

שלמה בניזרי: לכן, כל הדברים הללו יצרו מצב בלתי אפשרי, שהעוני רק הולך וגדל בירושלים, וממילא יש הגירה שלילית.

שלמה בניזרי: תמיד יבואו אלה שרוצים להסית ויגידו: בגלל התחרדות ירושלים.

שלמה בניזרי: זה לא בגלל התחרדות ירושלים, כי גם חרדים עוזבים את ירושלים, והראיה – תראו את הערים שפורחות: ביתר, אלעד, קריית-ספר, בית-שמש, מכיוון שבירושלים קשה לקנות דירה.

שלמה בניזרי: איך אומר השיר של נעמי שמר?

שלמה בניזרי: "ירושלים של זהב" – תרתי משמע.

שלמה בניזרי: כדי לקנות בירושלים דירה, היא "ירושלים של זהב".

שלמה בניזרי: גם הצעירים החילונים והדתיים, אין להם אפשרות לגור פה.

שלמה בניזרי: בכל המקומות בארץ יש מענקי יישוב, יש סיוע, המדינה מסייעת.

שלמה בניזרי: בירושלים אין.

שלמה בניזרי: ולכן אין להם ברירה אלא לעזוב את ירושלים.

שלמה בניזרי: אחר כך אנחנו טוענים שאנחנו מאבדים את הרוב היהודי בירושלים, שכבר היום עומד על פחות משני-שלישים, ולך תדע איך זה יימשך בעתיד.

שלמה בניזרי: במקום לתת תמריצים לילודה, אנחנו פוגעים בקצבאות - אל תביאו עוד ילדים.

שלמה בניזרי: ובכך אנחנו גורמים לעצמנו הגירה שלילית במקום לחזק את ירושלים.

שלמה בניזרי: היא לב לבו של העם היהודי, היא הבירה של העם היהודי.

שלמה בניזרי: אני יודע שיש הרבה במדינה הזאת שהבירה שלהם היא תל-אביב, שם מתחילה ונגמרת מדינת ישראל, במתחם הרצלייה וסביון.

שלמה בניזרי: אבל, רבותי, בירתו של העם היהודי זו ירושלים.

שלמה בניזרי: זה המרכז של העם היהודי בכל מקום בעולם.

שלמה בניזרי: כולם כמהים לירושלים, ואנחנו, כרגיל, במכירת סוף העונה של כל הנכסים שלנו, אנחנו מוכנים לוותר גם על ירושלים.

שלמה בניזרי: לכן, רבותי השרים – מי שנמצא פה - אדוני השר הנגבי, אני שומע תמיד את הקולות, לייהד את הגליל ולייהד את הנגב, אבל אני אומר לכם, תאמינו לי, בואו נתחיל קודם כול בתוך הבית שלנו, קרוב, כי קרוב אליך הדבר, בפיך ובלבבך היום לעשותו.

שלמה בניזרי: בואו נייהד קודם כול את ירושלים, לפני שנאבד את הרוב שלנו בירושלים.

שלמה בניזרי: לכן, באותו פסוק שציינתי, במקום אחר: "כי מציון תצא תורה".

שלמה בניזרי: מה זה "כי מציון תצא תורה"?

שלמה בניזרי: קודם כול, בירושלים נחזק את היסודות שלנו, ואז - ודבר ה' בירושלים.

שלמה בניזרי: ותפילתנו לבורא עולם - איך אומר הקדוש-ברוך-הוא: לא אבוא בירושלים של מטה עד שאבוא בירושלים של מעלה, ולהיפך.

שלמה בניזרי: אז אנחנו תפילה לבורא עולם, שיבוא וישכין ויקים את בית-מקדשנו ותפארתנו בקרוב, ולא צריך "נאמני הר-הבית", ולא צריך פרובוקציות כדי לעלות ולקומם שם את הערבים ואת כל אומות העולם נגדנו.

שלמה בניזרי: גם מבחינה הלכתית יש איסור לעלות להר-הבית; אנחנו לא מבקשים לעשות את זה בכוח.

שלמה בניזרי: אנחנו אומרים: ותמלוך אתה ה' עלינו מהרה, ונזכה לגאולה; אמן ואמן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בניזרי.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת בנימין אלון לשאת את דברו.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים יהיה אבשלום וילן.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זה באמת כבוד גדול ביום כזה לדבר בשבחה של ירושלים, כמו שאתה הזכרת, אדוני היושב-ראש.

בנימין אלון: הגמרא בחגיגה אומרת כמה פירושים על הפסוק מתהילים - ירושלים כעיר שחוברה לה יחדיו; גם הירושלמי וגם הבבלי: כעיר שחוברה לה יחדיו – כעיר שעושה את כולם חברים.

בנימין אלון: גם לזה יש כמה פירושים – חברים בניגוד לעמי הארצות; חברים מחוברים יחדיו.

בנימין אלון: כעיר שחוברה לה יחדיו - גם במובן הפשוט, שהיום אנחנו רואים את זה: ירושלים המקורית, עיר-דוד, מחוברת לעיר העליונה; וכעיר שחוברה לה יחדיו – זה לדעתי, האתגר הגדול – כמו שלימדו אותנו חז"ל: "מקום שארעא ורקיע נשקיה אהדדי" - ירושלים של מעלה וירושלים של מטה.

בנימין אלון: זה האתגר הגדול – להיות מסוגלים לחבר בין המושג המופשט, שהוא בפירוש מושג מופשט, עליון ורוחני – ירושלים – לארץ.

בנימין אלון: כי אבן השתייה היא נקודת התשתית שבה התחברו שמים וארץ בעצם הבריאה, וזה האתגר שעומד בפני כולנו.

בנימין אלון: כמה מהדוברים שדיברו לפני גימדו את היום הזה ונגעו בכל מיני דברים טריוויאליים שמקומם בישיבת מועצת העיר או בדיון בוועדה.

בנימין אלון: מצד שני, אינני חושב שאפשר לעסוק רק ברמה המופשטת ולשכוח שאנחנו בכל אופן גוף שאמון גם על דברים מעשיים, וזה בדיוק האתגר שעומד בפנינו:

בנימין אלון: איך לדאוג שהשמים והארץ יישקו זה לזה ויהיו מחוברים יחדיו בירושלים.

בנימין אלון: זה מצריך כמובן אחדות.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כשהיו ימים טובים לישראל והיתה אחדות בין העבודה לבין הליכוד בנושא ירושלים, זכינו ששרים כמו דוד לוי, כמו אריאל שרון, בימים הטובים שלו, ראש עיר כמו טדי קולק, בנו יחדיו - ואנחנו שוכחים את זה - בשכונות ירושלים החדשות ויצרו עובדות של כ-180,000 יהודים במזרח-ירושלים, ויש שמונים יותר.

בנימין אלון: אני מונה פה את הר-חומה ואת רמות ואת פסגת-זאב ואת גילה, ואולי שכחתי שכונה.

ראובן ריבלין: נווה-יעקב.

ראובן ריבלין: רמות-אשכול.

בנימין אלון: רמות-אשכול היא בשטח ההפקר.

בנימין אלון: היתה גם הגבעה-הצרפתית.

בנימין אלון: היתה אחדות בעם הזה סביב הנושא הזה והגיעו למצב שמספר היהודים במזרח-ירושלים - כמעט כמספר הערבים במזרח-ירושלים.

בנימין אלון: זו עשייה שמבטאת אחדות של שמים וארץ, של מושג מופשט, שיש מה לעשות כדי להפוך אותו לשלנו.

בנימין אלון: זו עשייה שמבטאת אחדות של הגורמים החיוביים של הבית הזה.

בנימין אלון: היום, לצערנו, אנחנו צריכים לגעת בנקודה האמיתית.

בנימין אלון: העשייה הגדולה הזאת היא רק בטבעת החיצונית של ירושלים, כפרים שסופחו לירושלים, ואילו בגרעין עצמו, שהוא העיר העתיקה והאגן הקדוש ההיסטורי – הר-הצופים, הר-הזיתים, פתחת-קדרון, שמעון הצדיק, לרבות כל האוכלוסייה בעיר העתיקה - יש מצב דמוגרפי בלתי נסבל של כ-8% יהודים, עם הרובע היהודי, מול כל שאר ה-92% שאינם יהודים.

בנימין אלון: זה מצב שיוצר מציאות, שחלילה וחס, אומנם חברי הכנסת מהסיעות הערביות החרימו את הבית, אבל דוברים אחרים ייצגו אותם בכבוד, וחלילה וחס, יבוא יום, כמו שכבר בא - - -

חיים אורון: חברים אחרים ייצגו את עמדתם.

בנימין אלון: ייצגו את עמדתם בכבוד.

חיים אורון: - - -

ראובן ריבלין: הוא קיבל את התיקון.

בנימין אלון: עמדתם של חברי הכנסת הערבים.

חיים אורון: - - - לא תדבר ככה.

חיים אורון: אם אני אגיד שאתה מדבר ככה על הנוצרים, מה תגיד?

בנימין אלון: אנא, אל תתקן אותי.

בנימין אלון: זכותי לחשוב ולומר את אשר אני אומר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון מבקש להעיר שביטא את דעתו ולא בא לבטא את דעתו של מישהו אחר.

ראובן ריבלין: הוא ביטא את דעתו.

בנימין אלון: ודאי, אבל אני יכול לומר איך אני שומע את הדברים.

ראובן ריבלין: הוא ביטא את דעתו, שהיא כמו דעתם של חברי הכנסת הערבים.

בנימין אלון: חבר הכנסת אורון, ציינתי את הגורמים החיוביים של העבודה והליכוד, ואני אומר שכבר עלתה על השולחן, מכובדי, חלוקתה של ירושלים.

חיים אורון: אני בעד חלוקת ירושלים.

חיים אורון: אני לא מסתיר זאת.

בנימין אלון: אני יודע זאת.

בנימין אלון: במצע של מפלגתך זה נמצא, אז בוא לא נצטעצע.

בנימין אלון: לכן אני עוסק בגורמים החיוביים.

חיים אורון: יש אנשים בבית הזה - - - הולכים לשמור על ראש הממשלה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, מפלגתך מיוצגת על-ידי חבר הכנסת וילן.

ראובן ריבלין: הוא ידבר אחרי בנימין אלון.

בנימין אלון: גם כשאני אומר, אחדותה של ירושלים וירושלים מאחדת אותנו, אינני חי באשליות.

בנימין אלון: מי שאוהב את ירושלים היום, צריך לדאוג לרצף של בנייה יהודית סביב העיר העתיקה.

בנימין אלון: הוא חייב לחבר את כל האגן הקדוש הזה שהוא ההיסטוריה, שהוא ברוב מוחלט של נכסיו שייך למדינת ישראל.

בנימין אלון: יש שם ריאה ירוקה של גנים, צריך לדאוג שתיירות תסובב את העיר העתיקה, צריך לדאוג שתהיה נוכחות של שכונות יהודיות שסובבות את העיר הזאת.

בנימין אלון: כי אם לא יקומו בתוכנו היהודים הירושלמים הציוניים - ציון היא ירושלים - האמיתיים, שאינם מסתפקים במלים, וידעו לעשות את מה שעשו דוד לוי ואריק שרון, בימיו הטובים, וטדי קולק מהעבודה, יחד לבנות את המעגל הפנימי - זו השקעה כספית אבל אפשרית, לחבר את עיר-דוד לבריכת הסולטן, לחבר את עיר-דוד להר-הזיתים ולהר-הצופים, לחבר את הר-הצופים לפתחת-קדרון, לחבר את כל סובב העיר העתיקה בגנים יפים, ביצירה שיהודי יכול יהיה בשבת בתוך העירוב לסובב את העיר העתיקה ולחוש שזה ביתו, לחוש שהוא בעיר הבירה שלו.

בנימין אלון: לא התייאשתי, חבר הכנסת אורון, עדיין יש רוב ציוני יהודי - לא לפי המצע של המפלגה הקיצונית שלך - שמאמין בדברים האלה, ואפשר להגיע לזה, וצריך לעשות את זה.

בנימין אלון: צריך רק לעשות את זה בשילוב של תפיסה שיודעת מה זה לחבר את ירושלים של מעלה עם ירושלים של מטה, כדי שלא נגיע שוב לאותה ציניות של דיבורים - כולנו יחד, ירושלים לנצח נצחים, מאוחדת, תחת ריבונות יהודית – ואז, כשנגיע לשולחן - אתה צודק, חיים אורון, אתם יכולים לרדת לשני חברי כנסת, יש אחרים שמגשימים את מדיניותכם.

בנימין אלון: זה יקרה גם לגבי ירושלים, וגם את ירושלים יחלקו וגם את ירושלים נאבד.

בנימין אלון: לכן, אדוני היושב-ראש, אני תפילה שבבית הזה - - -

חיים אורון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת וילן מוכן לדבר.

בנימין אלון: אני תפילה שבבית הזה עדיין יש רוב גדול יהודי, ואני לא מקבל את החלוקה הזאת של ציוני ולא-ציוני, לצורך העניין הזה.

בנימין אלון: ציון היא ירושלים, חבר הכנסת לפיד, ולא ניתן ציונים לציונים שחיים בירושלים מאות שנים כיהודים מימי - ותשמע מהיושב-ראש מתי עלו תלמידי הגר"א, ובאיזו מסירות נפש הם חיים בירושלים.

בנימין אלון: לכן, כולנו, לצורך העניין הזה, נדאג שתהיה פה באמת אחדות בינינו, שלום בינינו, ואז, אדוני היושב-ראש, ובזה אסיים, אין לי שום ספק שאם נדאג לדבר הזה ונקיים את הפסוק, שאלו שלום ירושלים ישליו אוהבייך, יהיה גם שלום בינינו לבין אויבינו שאינם מבני עמנו גם בירושלים עיר הקודש.

בנימין אלון: הם צריכים לדעת שאנחנו יודעים מה אנחנו רוצים, לפחות בירושלים.

בנימין אלון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת בני אלון.

ראובן ריבלין: מדוע לא בירך את חבר הכנסת אורון אשר עד 1999 גם במצע מפלגתו היתה שלמות ירושלים דבר מעוגן?

חיים אורון: ירושלים תישאר שלמה גם עכשיו, אבל לשני עמים.

ראובן ריבלין: היה איזה שינוי במצע.

חיים אורון: - - -

ראובן ריבלין: דרך אגב, אתה מאז 1988 לא שינית את דעתך.

ראובן ריבלין: למרות מצע מפלגתך אתה אמרת גם את זאת אז.

ראובן ריבלין: צריך לומר זאת במלוא גילוי הלב.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת - - -

ראובן ריבלין: דרך אגב, אתה גם אמרת שלא אתם תגשימו.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ביום חג אני לא ארד נמוך, כפי שאמר חבר הכנסת בני אלון בהתחלה שלא יעשה, ואכן עשה.

אבשלום וילן: לא אגרר אתו לווכחנות פוליטית של יום-יום, אף שאולי אומר כמה דברים קשים, שאני לא מניח שהוא יאהב לשמוע.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, ירושלים, העיר שחוברה לה יחדיו לאחר מלחמת ששת הימים על-ידי הצנחנים, הינה נשמת אפו של כל יהודי באשר הוא.

אבשלום וילן: גדלנו על מרכזיותה, יופיה וקדושתה.

אבשלום וילן: כמה שירים שוררו לה משוררים, כמה תפילות נישאו אליה, כמה כיסופים וגעגועים נרקמו אליה במשך אלפיים שנות גלות יהודית.

אבשלום וילן: היום מציינים אנו 38 שנים לשחרור העיר היפה בעולם; 38 שנים להצהרתו של משה דיין כי חזרנו אל הקדושים שבמקומותינו כדי שלא לעוזבם לעולם.

אבשלום וילן: האומנם?

אבשלום וילן: 38 שנים לאופוריית הניצחון, הילולת הגאולה.

אבשלום וילן: אדוני, השר מפריע לי.

ראובן ריבלין: כבוד השר אולמרט, המשנה לראש הממשלה, חבר הכנסת וילן - - -

רוני בר-און: וראש העיר ירושלים עשר שנים.

ראובן ריבלין: וראש העיר ירושלים במשך עשר שנים.

ראובן ריבלין: אין זה מקנה לאדוני את האפשרות לדבר אם זה מפריע לחבר הכנסת.

רוני בר-און: - - -

ראובן ריבלין: ממלא-המקום היחיד לראש הממשלה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, חשבתי שזה יום חגיגי.

ראובן ריבלין: השר אולמרט, נמצא על הבמה באחר-צהריים חגיגי, בישיבה חגיגית, חבר הכנסת וילן, וזה זמנו.

ראובן ריבלין: נא להשתדל לא להפריע לו.

ראובן ריבלין: אין אדם המחויב להיות כאן.

אבשלום וילן: וירושלים על ראש שמחתנו והיא היא ראשית גאולתנו, ובתוך החגיגה הכללית שכחנו והשכחנו.

אבשלום וילן: שכחנו והשכחנו כי בעיר הזאת, הקדושה לנו מכול, מתגוררים גם מי שאינם יהודים, שזו עירם, לבם, ראש שמחתם, ביתם ובית ילדיהם.

אבשלום וילן: "כיכר השוק ריקה" כתבה הגדולה במשוררות שלנו, נעמי שמר ז"ל, בהמנוננו הבלתי-רשמי, "ירושלים של זהב".

אבשלום וילן: אלא שכיכר השוק לא היתה ריקה.

אבשלום וילן: היו בה אחרים, אך עינינו טחו מראות, ועיוורון האופוריה החל להנביט את זרעי הרע והזלזול.

אבשלום וילן: על כך שילמנו ונמשיך לשלם מחיר יקר מדי של גאווה, יוהרה וחוסר כבוד אמיתי כלפי זולתנו, כלפי שכנינו, כלפי עצמנו.

שלמה בניזרי: הערבים לא באו לישיבה - - -

אבשלום וילן: זהו יום חגה של עיר הזהב, הנחושת והאור, אך גם יום אבל, יום תחילתו של כיבוש המשחית את נפשנו, הגורם לנו לעתים לאבד צלם אנוש ולפגוע בבסיסיות שבזכויות האדם.

אבשלום וילן: אנו עם רחמן; להיות צודקים וחזקים לא הוכשרנו.

אבשלום וילן: ירושלים היא סמל הריבונות היהודית והישראלית.

אבשלום וילן: יש בה קסם מיוחד, נשמה של מעלה.

אבשלום וילן: זוהי במלוא מובן המלה בירתנו, אבל היא תהיה גם בירת העם השני, הפלסטיני, ונגזר גורלנו להיות עמו יחדיו ולחלוק אותה אתו.

רוני בר-און: דבר בשם עצמך.

אבשלום וילן: להם ולנו אין בירה אחרת.

אבשלום וילן: לא יעזור לך, חבר הכנסת בר-און, גם אם יתמהמה, כולכם הרי יודעים שאין פתרון פוליטי אחר, ובסופו של דבר זה יהיה, וככל שנסכין לו מוקדם יותר, כן נוכל להוציא תנאים טובים יותר.

אבשלום וילן: אוי לנו, אדוני היושב-ראש, אם בצוק העתים של הקיץ הקרוב ובאצטלה של דחיקת הקץ יקומו מטורפים מקרבנו וינסו בשם הקדושה והשלמות הפוליטית לפגוע במקומות הקדושים ולהביא עלינו את מלחמת גוג ומגוג.

אבשלום וילן: ירושלים חייבת להישאר מעבר לכל פגיעה וטירוף פוליטי.

אבשלום וילן: ירושלים שלנו צריכה להיות עיר השלום, בני כל הדתות והעמים צריכים להלך בה חופשי.

אבשלום וילן: היא ערש התרבות האנושית, ועליה לשמש סמל לתקווה גדולה, לחופש, לחירות ולשוויון בין בני-האדם ברוח חזונם של נביאי ישראל.

אבשלום וילן: רק כך נהיה באמת אור לגויים.

אבשלום וילן: לא רק במלחמות, לא בכוח וב"כולה שלי", כי אם באהבה ובפתיחות של אנשים השלמים עם עצמם ועם זולתם.

אבשלום וילן: רק כך תהיה ירושלים שלמה באמת.

אבשלום וילן: לקראת הימים הטרופים המתדפקים על פתחנו, אני רוצה להקדיש את השיר הבא, שכתב נתן אלתרמן לבתו תרצה אתר, דווקא לירושלים ביום חגה: "שמרי נפשך, כוחך שמרי, שמרי נפשך/ שמרי חייך, בינתך, שמרי חייך/ מקיר נופל, מגג נדלק, מצל חשך/ מאבן קלע, מסכין, מציפורניים/ שמרי נפשך מן השורף, מן החותך/ מן הסמוך כמו עפר וכמו שמים/ מן הדומם, מן המחכה והמושך/ והממית כמי באר ואש כיריים/ נפשך שמרי ובינתך, שער ראשך/ נפשך שמרי, שמרי נפשך, שמרי חייך.

אבשלום וילן: " מוקדש לירושלים ביום חגה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תמה הישיבה המיוחדת לציון יום ירושלים.

ראובן ריבלין: אני מודה לכל המשתתפים על הדיון.

ראובן ריבלין: אני מודה לשר הנגבי על שייצג את הממשלה.

ראובן ריבלין: אני מכריז על נעילת הישיבה.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ט באייר, בשעה 16:00.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.