ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ועשרים-ושתיים של הכנסת השש-עשרה, 2004-03-23 00:00

מאיר פרוש: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 34

אריה האן: ציון יום האשה הבין-לאומי 34

גילה גמליאל: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 24), התשס"ד–2004 40

אילנה כהן: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 25), התשס"ד–2004 45

זהבה גלאון: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 28) (תחילת תוקף היתר לפיטורים או לפגיעה בהיקף משרה), התשס"ד–2004 49

איוב קרא: שאילתות ותשובות 57

איוב קרא: 930.

איוב קרא: אלימות כלפי אסיר בכלא-4 57

איוב קרא: 1181.

איוב קרא: מאסר לסרבנים 59

איוב קרא: 1220.

איוב קרא: לקיחת שוחד במחסומי צה"ל 61

זאב בוים: יוזמת הממשלה להגביל בחקיקה את זכות השביתה 62

איוב קרא: אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו): 75

אלי אפללו: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 83

רות קפלן: יוזמת הממשלה להגביל בחקיקה את זכות השביתה 83

בנימין אלון: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 66 והוראת שעה), התשס"ד–2004 90

נסים זאב: אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו): 92

בנימין אלון: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 19), התשס"ד–2004 95

נסים זאב: שאילתות ותשובות 97

נסים זאב: 1155.

נסים זאב: התקנת מזגנים בבית-האבות "גיל הזהב" בקריית-ביאליק 98

התיירות בני אלון: 1195.

התיירות בני אלון: אלימות כלפי ילדים 98

התיירות בני אלון: 1319.

התיירות בני אלון: ההתמודדות עם תופעת העוני 100

בנימין אלון: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 60) (אחריות פלילית של בעל רכב), התשס"ד–2004 103

נסים זאב: מסמכים הונחו על שולחן הכנסת 107

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון מס' 4) (הגבלת תקופת בלעדיות), התשס"ד–2004 109

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שלישי, א' בניסן התשס"ד, 23 במרס 2004 למניינם.

ראובן ריבלין: הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 60), התשס"ד–2004.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כנהוג מדי יום שלישי, הסעיף הראשון שעל סדר-היום הוא נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: כדי שתעזרו לי לקבוע את סדר הנואמים ומי שרוצה להשתתף, נא להצביע, מי שמבקש להשתתף בהצבעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן שלגי, בבקשה.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, גם אנחנו פה בכנסת תרמנו היום דם לצורך בדיקת מוח עצם.

אילן שלגי: היום נפתחו ברחבי הארץ עשרות תחנות במגמה להרחיב את מאגר מוח העצם היהודי, משום שמוח העצם יכול לסייע לחולי סרטן ומחלות אחרות.

אילן שלגי: נושא איתור מוח עצם מתאים אצלנו היהודים הוא מסובך ומורכב יותר, והמגמה של עמותת "עזר מציון" היא להגיע למאגר יהודי של חצי מיליון תורמים פוטנציאליים.

אילן שלגי: אני קורא לכל מי שבריא ומעל גיל 18 שייגש היום לאחת התחנות ויתרום מדמו לצורך בדיקת מוח עצם והתאמתו והכנסתו למאגר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהם בורג - בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש לגייס את אחריותו של אדוני לטובת החלטה מהחלטות הכנסת.

אברהם בורג: לפני כשלושה חודשים התקיים כאן בכנסת דיון בנושא אובדן הרוב היהודי בין הירדן לים, דיון שכל משתתפיו העידו עליו שהיה מהאיכותיים שהיו כאן במליאה.

אברהם בורג: היו הצעות סיכום, ואחת מהצעות הסיכום, שהתקבלה, אומרת, שהכנסת קוראת לממשלה לקיים דיון בנושא הזה ולהציג את מסקנותיה בפני הכנסת עם שובה של הכנסת מפגרת האביב.

אברהם בורג: אני פניתי לאדוני, ונראה לי שאדוני פנה גם לממשלה, רק שהיא לא חזרה אלינו.

אברהם בורג: מכיוון שכל שר מתחייב לקיים את החלטות הכנסת, אני מבקש מאדוני לדאוג שהדיון שיתקיים עם שובנו מפגרת האביב יכלול, בין השאר, גם את מסקנות הממשלה בנושא.

ראובן ריבלין: אני אודה לאדוני מאוד אם יעביר לי את הפרוטוקול של הדברים שנאמרו כרגע, על מנת שאעבירם לממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, כמנהגי מדי שבוע אני מזכיר את גורלו המר של יונתן פולארד, אסיר יהודי ישראלי שעדיין נמצא בכלאו בארצות-הברית.

יולי יואל אדלשטיין: אתמול התקיימה עצרת יפה של בני נוער שצעדו לירושלים וסיימו את המצעד שלהם ליד הקונסוליה האמריקנית.

יולי יואל אדלשטיין: הופיעו מספר רב של חברי כנסת, תודה לכל אלה שהופיעו שם, אך תוצאות עדיין אין.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא לבית הזה ולממשלת ישראל לעשות הכול כדי להביאו הביתה בהקדם.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, ואחריו – חברת הכנסת פינקלשטיין.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם תשימו לב סביבכם, יש כמה חברי כנסת שנמצאים עכשיו באוהל ניחום אבלים בעזה.

אליעזר כהן: בכל פעם שישראל עושה מהלך טקטי צבאי נכון, כמו שהיא עשתה אתמול בהריגת השיח' יאסין, היא נעצרת, היא נבהלת מעצמה.

אליעזר כהן: צה"ל וכוחות הביטחון שלנו חייבים להמשיך ולהשמיד את כל ראשי הצפעים שנמצאים בסביבה, ולא לעצור לרגע.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת כהן.

ראובן ריבלין: אדוני אמר דבר - אני לא יודע אם מתוך ידיעה או מתוך השערה.

אליעזר כהן: מתוך השערה.

ראובן ריבלין: למה לומר דברים מתוך השערה?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, ואחריה – חבר הכנסת אופיר פינס.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לספר על הישג מאוד חשוב של ועדת הרווחה.

גילה פינקלשטיין: משרד הרווחה תכנן להעביר את הטיפול ב-500 ילדים עם פיגור שכלי ונכים שנמסרו למשפחות אומנה לידי עמותות חיצוניות.

גילה פינקלשטיין: בעקבות דיון דחוף שהחל בשבוע שעבר ונמשך אתמול, הוחלט שלא לפטר את אותן עובדות סוציאליות ותיקות ומסורות, ולהכריח את העמותות הללו שנבחרו בדרך ההפרטה לקבל את העובדות הסוציאליות הוותיקות במקום לקחת עובדות סוציאליות חדשות חסרות ניסיון, ולא להתאכזר לאותם ילדים, שלאחר לידתם הם כבר ננטשו בבתי-החולים, והחיים כבר התאכזרו להם, להתחשב בהם, שיישארו עם אותן עובדות סוציאליות שהם רגילים להן, ושטיפלו בהם במסירות רבה.

גילה פינקלשטיין: אני רואה את זה כהישג חשוב מאוד של ועדת הרווחה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ואחריו – חבר הכנסת אלדד.

אופיר פינס-פז: פשוט לא מתקבל על הדעת שבמשך כל כך הרבה חודשים, כל כך הרבה עובדים בכל כך הרבה רשויות מקומיות לא מקבלים שכר עבור עבודתם.

אופיר פינס-פז: זו מדינה מתוקנת, שמתנהלת על-פי תקציב.

אופיר פינס-פז: עשו הסכם עם מרכז השלטון המקומי, חתמו, כולם עשו פשרות, ולא מבצעים את ההסכם על גבם של העובדים.

אופיר פינס-פז: פשוט לא ייאמן.

אופיר פינס-פז: אני מבין שהסיבה שההסכם הזה אינו מיושם היא, כי לשר האוצר יש סדרי עדיפויות משלו ברשויות המקומיות, בשונה מהעמדה של שר הפנים.

אופיר פינס-פז: את העניין הזה צריך לסיים, והשבוע, לפני שהכנסת יוצאת לפגרת האביב.

אופיר פינס-פז: חג הפסח בפתח, העניין הזה חייב להסתכם עד מחר.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת גפני.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת המעקב של ערביי ישראל הכריזה אתמול על יום אבל על מותו של אחמד יאסין.

אריה אלדד: אומנם, אומרים היהודים, אין אדם נתפס בשעת צערו, אך כאן עצם הצער הוא הנותן.

אריה אלדד: בעמל רב, בגיבובי מלים, במסווה של דמוקרטיה, ראשי הציבור הערבי, ובראשם חברי הכנסת, מנסים להסוות את שאיפתם לראות בהשמדתה של מדינת ישראל, להסתיר אותה מאחורי מליצות בנוסח: חתירה לתיקונה של המדינה, שוויון זכויות, וכיוצא בזה.

אריה אלדד: בשעת צער אמיתי נופלות לעתים חומות הזהירות ומתגלה האמת, נפער הפה המפיק מלים יפות ונחשפות שיני ארס.

אריה אלדד: מי שמתאבל על מותו של יאסין מזדהה עם רצח יהודים ועם אויבי המדינה.

ראובן ריבלין: כמובן, הם רשאים לומר את מה שהם רוצים במדינתנו, שלתפארתנו היא דמוקרטית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני - בבקשה, אדוני.

יצחק הרצוג: זכותם המלאה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא היינו מאמינים אילו היו מספרים לנו את זה לפני כמה שנים, שבמדינת היהודים כאשר מישהו רוצה לא לחלל שבת, יכריחו אותו לחלל שבת.

משה גפני: במכרז לקניון בנתב"ג 2000, כאשר אנשים דתיים וחרדים ביקשו להשתתף במכרז, הודיעו להם שהם אינם רשאים, מכיוון שהם חייבים להתחייב על חילול שבת.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, בהיסטוריה היהודית - אנחנו מכירים את זה רק מההיסטוריה, לא מחיי היום-יום – להכריח יהודים לעבור על מצוות דתם במדינת היהודים?

משה גפני: לחלל שבת, אחרת אתה לא יכול להשתתף במכרז?

משה גפני: זה לא ייאמן.

משה גפני: אני חושב שאסור שזה יהיה.

משה גפני: אני לא מאמין שיש חבר כנסת אחד שלא יביע הזדהות עם העניין הזה.

משה גפני: אי-אפשר לחייב יהודים לחלל שבת, שאם לא כן לא יוכלו להשתתף במכרז.

משה גפני: איך עולה על הדעת דבר כזה?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים דהן - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברכתי שלוחה לוועדה לקידום מעמד האשה, ליושבת-ראש של הוועדה ולנשים על יום האשה הבין-לאומי.

יעקב מרגי: כמו כן, ברצוני לברך את כוחות הביטחון בכל מקום, שעושים עבודה קדושה, עבודה קשה בימים אלה של מתיחות.

יעקב מרגי: כמו כן, רציתי להפנות את תשומת לב היושב-ראש וחברי חברי הכנסת לסקר שעשתה ההסתדרות הרפואית: 87% מתושבי ישראל נזקקו בשנה האחרונה לטיפול רפואי.

יעקב מרגי: עוד עולה מהסקר, ש-19% נמנעו מלקבל את השירות הרפואי עקב מצוקה כלכלית.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יגאל יאסינוב, ואחריו – חברת הכנסת מלי פולישוק.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להמשיך במה שאמרו חברי, חברי כנסת אחרים: לא ראיתי אפילו פעם אחת איך אותם ראשי ועדת מעקב ערבים מכריזים על יום אבל על נפגעים יהודים.

יגאל יאסינוב: לא ראיתי, לא שמעתי.

יגאל יאסינוב: נכון להיום, במדינת ישראל חלק מהרשויות אבלות היום על מוות של טרוריסט, על מוות של אדם שלא רק רצה לנהל מלחמה נגדנו על השטחים ביו"ש או בעזה, אלא על תל-אביב וחיפה.

יגאל יאסינוב: זה מה שהוא אמר.

יגאל יאסינוב: זה היה אדם שהודיע שהוא לא מוכן ללכת אתנו לשום הסכם.

יגאל יאסינוב: אני רוצה מפה לפנות בבקשה לראשי ועדת המעקב לבטל את הדבר הזה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מלי פולישוק, ואחריה – חבר הכנסת הרצוג.

מל פולישוק-בלוך: ביום האשה הבין-לאומי, אדוני היושב-ראש, קיבלנו "זרקור": נשים בישראל.

מל פולישוק-בלוך: אתמול האריכה הכנסת את השירות הצבאי לבנים לשלוש שנים.

מל פולישוק-בלוך: הנשים משרתות שנתיים.

מל פולישוק-בלוך: הפער הזה במשך השירות גורם לפער בתפקידים, לפערים שאנו רואים אותם פה בדף ה"זרקור" הזה ביחס של החברה בישראל לנשים ולגברים.

מל פולישוק-בלוך: זה בא לידי ביטוי לא ביכולת שלהן, כי אתם רואים שבהשכלה, נשים הרבה יותר משכילות מגברים: קרוב ל-60% מבעלי תואר ראשון ושני הם נשים, ותואר שלישי - 50% כמעט.

מל פולישוק-בלוך: זה בא לידי ביטוי בחלוקת תפקידים, בתפקידי ניהול, בתפקידים בכירים, בכנסת, במקצועות הבכירים באוניברסיטאות רק 8%-9% הן נשים, וכאן מתחיל הפער.

מל פולישוק-בלוך: אני קוראת לכנסת הזאת להתחיל לצמצם את הפערים גם בהשוואת משך השירות של בנים ובנות, כי פה אנו מתחילים להתפצל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק הרצוג, ואחריו – חבר הכנסת כחלון.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, הבוקר שמעתי סגן שר בממשלת ישראל, שכבר כמה שבועות עושה את הפריימריס שלו על גבם של המגזר הערבי ואזרחי המדינה הערבים, תוקף בפראות את כל אזרחי המדינה הערבים.

יצחק הרצוג: כולם גיס חמישי.

יצחק הרצוג: כשאנשים לא מהמגזר הערבי מבקרים את הצעד שנעשה אתמול, אין בעיה, אך כשהם ערבים, הם ישר משת"פים.

יצחק הרצוג: זה עניין של תרבות.

יצחק הרצוג: אם סגן שר בממשלת ישראל מדביק סטיגמה לציבור שלם, 17% מהמדינה, הוא רק מעמיק את הפער, הוא מעודד גזענות, מלבה יצרים פסולים וגורם לדור שלם של אזרחי מדינה ערבים להרגיש שמישהו בשלטון החליט לסלק אותם מכאן בצורה לא דמוקרטית.

יצחק הרצוג: זה מסוכן בצורה בלתי רגילה.

ראובן ריבלין: אני לא שאלתי, חברי הכנסת מהליכוד שואלים על מי אדוני מדבר.

יצחק הרצוג: אני מדבר על סגן שר התמ"ת, מיכי רצון, שגם לפני שבועיים, בכנס גדול, אמר שצריך בעצם לסלק או להוציא את אזרחי המדינה הערבים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה כחלון.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה דווקא לדבר על העניין שדיבר עליו חבר הכנסת הרצוג, אף שהתכוונתי לדבר על משהו אחר, כי מה שחבר הכנסת הרצוג אמר הוא דבר חמור.

משה כחלון: סגן השר רצון לא אמר שצריך לסלק.

משה כחלון: סגן השר התכוון, ובצדק, שצריך לנהוג עם אזרחים, אנשים שומרי חוק ונאמנים למדינה - צריך לחבק אותם ולקרב אותם ולסייע להם ולדאוג לשוויון שלהם.

משה כחלון: אך אם חיים כאן אנשים שמקבלים את כל השירותים מהמדינה, מקבלים חינוך מהמדינה, ופוגעים בביטחון המדינה, או מנסים לקעקע את המדינה, חבר הכנסת רצון צודק.

משה כחלון: צריך להכות בהם עד שהיד תכאב.

משה כחלון: אך אם הם אזרחים כמו כולנו, הם צריכים לקבל מה שכולנו מקבלים.

אברהם בורג: במדינה דמוקרטית אין הבדל בין זכויות לחובות, יגיד לך היושב-ראש.

ראובן ריבלין: למה לומר להכות בהם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד הביע עמדה חריפה ביותר, וחבר הכנסת הרצוג אמר לו רק: מותר להם לחשוב מה שהם חושבים.

ראובן ריבלין: הוא הביע את דעתו, הם מביעים את דעתם.

ראובן ריבלין: כל אחד מאתנו חורק שיניים, אך אנו צריכים להתרגל לכך שבמדינה הדמוקרטית שלנו כל אחד יכול לומר ולחשוב מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: אין זה סוד שאנו חלוקים בעמדותינו.

יצחק הרצוג: אבל לא להטיל סטיגמה.

יצחק הרצוג: אני תמכתי במה שקרה אתמול בעזה, אך לומר שכל אזרחי המדינה הערבים הם כך וכך, זה טירוף.

ראובן ריבלין: סגן השר אינו נמצא כאן, הוא ודאי יבקש להגיב בהזדמנות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים דהן - בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: לא רוצה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בורג אחריו.

גילה פינקלשטיין: בתקופה כל כך קשה לא חייבים לשמור על אופוזיציה.

ראובן ריבלין: כל אדם באמונתו יחיה, וברוכים אלה שמחזיקים בדעתך.

ראובן ריבלין: אך זה לא אומר שאחרים לא יכולים להחזיק בדעה אחרת.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השבוע התקבל בג"ץ בקשר לתוארי לטביה.

ישראל אייכלר: ההחלטה הזאת של הבג"ץ תעלה למדינה, לפי נתוני האוצר, 3.5 מיליארדי ש"ח.

ישראל אייכלר: אותו אוצר שקיצץ אצל קשישים, נכים וחולים כי אין כסף, פתאום יצטרך לשלם 3.5 מיליארדי ש"ח, וזאת החלטה משפטית.

ישראל אייכלר: זה מביא אותי שוב לבקש מהכנסת לדון מחדש על ביטול הצורך בתואר שאינו רלוונטי לפקידי השלטון.

ישראל אייכלר: אין לזה שום קשר, חוץ מהבזבוז.

ישראל אייכלר: זה סתם פוגע גם בעובדים.

ישראל אייכלר: לגבי מחירי הדגים: פניתי ביום חמישי לשר החקלאות.

ישראל אייכלר: מגדלי וסוחרי הדגים העלו את המחירים ב-100% לכבוד החג, כשרוב עם ישראל קונה דגים.

ישראל אייכלר: ביקשתי משר החקלאות שיטיל את כל כובד משקלו כדי לכווץ את מחיר הדגים.

ישראל אייכלר: עד היום שר החקלאות לא השיב לי, ועדיין אני מחכה לכובד משקלו, שיכווץ את מחיר הדגים - שיהיה חג כשר ושמח.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת בורג.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, בשם הצמחונים בבית אני מוחה על הניסיון לקדם תרבות תזונה לא ראויה.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על הדקה.

נסים דהן: דגים זה לא בריא?

ראובן ריבלין: נא לא להפריע בנאומים בני דקה.

נסים דהן: - - -

אברהם בורג: אני אשמח אם בפעם הבאה - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, חבר הכנסת דהן, אי-אפשר להפריע בנאומים בני דקה.

נסים דהן: לא, אני אומר לו את זה כשר הבריאות לשעבר.

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן, אני אשמח אם בפעם הבאה שנוכל לעלות על הבמה, כמו ב-800 שנה לרמב"ם, אביא את תפיסתי באשר לקשר בין יהדות לצמחונות.

אברהם בורג: אשמח מאוד להציג בפניך תזה שלמה.

אברהם בורג: זה תלוי ביושב-ראש.

אברהם בורג: אני נענה לבקשתו.

נסים דהן: אני אשמח - - -

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: ברגע זה, חבר הכנסת בורג נואם נאום בן דקה ואין משיב לו.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, בשנים האחרונות, לשמחתי, רבים יותר חברי הכנסת המשתמשים באמצעי שנקרא מחשב נייד, "לאפטופ".

אברהם בורג: הטכנולוגיה המודרנית היום היא כזאת שמאפשרת לגלוש בכל מקום ברשת, באינטרנט, ולהיות בקשר גם עם המשרד, גם בלי תשתית חוטית.

אברהם בורג: אפשר לאלחט בניין, מלשון "אלחוט".

אברהם בורג: אני חושב שהכנסת נמצאת קרוב מאוד, ואין עם זה בעיות בטיחותיות.

אברהם בורג: זו בעיה של עלות קטנה מאוד, שתאפשר לחברי הכנסת ולעוזרים הפרלמנטריים להסתובב בבניין, להיות מחוברים און-ליין, בלי, בסופו של דבר, להעמיס יותר מדי עלות על הבית.

אברהם בורג: זה התעכב בשנה האחרונה, לצערי.

אברהם בורג: הוראה קטנה שלך תהיה צעד קטן לכנסת – צעד גדול לאנושות.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לבדוק כמה זה עולה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שבעוד שנה זה יעלה הרבה פחות.

אברהם בורג: אם אדוני יחכה, יכול להיות שבסוף כבר לא יצטרכו את זה בכלל.

ראובן ריבלין: כי כבר יהיה משהו אחר.

ראובן ריבלין: אנחנו נבדוק מה העלות.

אברהם בורג: זה זול.

אברהם בורג: זו שאלה של כמה מאות אם לא אלפי שקלים ולא יותר מזה.

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: אנחנו נבדוק את זה.

ראובן ריבלין: wireless internet, מה שנקרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ואסל טאהא - בבקשה, אדוני.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביטויים שנשמעו כאן – "להכות בהם", "לשלול להם את האזרחות", לאלה שהשתתפו באבל, אלו אמירות גזעניות, אנטי-דמוקרטיות, שיש להוקיע אותן ולהתנצל עליהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טאהא, הוא אמר שמי שמשתתף - יכול להיות שאדוני מתנגד גם לזה, אבל זה לא אומר, כי הוא אמר שגם לי, אם אני אשתתף בזה הוא ישלול לי - - -

ואסל טאהא: א.

ואסל טאהא: המונים משתתפים.

ואסל טאהא: גם אני - - -

ראובן ריבלין: אני לא אומר שזה נכון, אבל זה לא גזעני, כי הוא אמר גם לי את זה, שאם אני אשתתף.

ראובן ריבלין: זו הצעתו - שאם אני אשתתף, או אברום בורג ישתתף, כך יהיה.

ראובן ריבלין: לכן זה לא גזעני.

ואסל טאהא: אפילו אם אמרו בצורה כזאת, אלה אמירות אנטי-דמוקרטיות, המופנות נגד אוכלוסייה ששייכת לעם הפלסטיני ומתנגדת לחיסולים ולהרג.

ואסל טאהא: ההבדל ביני לבין חבר כנסת אלדד ואחרים הוא שאני מסתכל בשתי עיניים: אני מסתכל בעין אחת על אשדוד, וכואב לי הרצח שקרה שם, וכואב לי מה שקורה בעזה ובשכם ובכל מקום.

ואסל טאהא: ההבדל ביני לבינו הוא שאני דואג לשני העמים והוא דואג לעם אחד, לצד אחד של הקונפליקט.

ואסל טאהא: לכן, אמירות כאלה יש להוקיע, ויש להתנצל עליהן.

ואסל טאהא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת טאהא, גם היו אנשים פה באולם שהעירו את ההערה הזאת.

ראובן ריבלין: [על-פי סעיף 86(א) לתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תם הדיון בנאומים בני דקה, ואנחנו בעוד דקות מספר נתחיל את הישיבה המיוחדת לציון יום האשה הבין-לאומי.

ראובן ריבלין: הודענו שישיבה זו תתחיל בשעה 15:30.

ראובן ריבלין: הדוברת הראשונה היא חברת הכנסת גילה גמליאל.

ראובן ריבלין: אני, כמובן, אפתח, אבל היא תהיה הדוברת הראשונה, כי היא יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

אברהם בורג: ניתן לה לדבר כי - - -

יצחק הרצוג: אין נציג ממשלה?

ראובן ריבלין: השר אולמרט, ממלא-מקום ראש הממשלה, נמצא כאן וגם ישיב.

ראובן ריבלין: הוא הגיע מבעוד מועד, ואין לנו שום טענה כלפי הממשלה בנושא הזה; ודאי לא בנושא קידום מעמד האשה.

אהוד אולמרט: כל נושא שחברת הכנסת גמליאל מעלה, אני אשמח להיות כאן כדי - - -

ראובן ריבלין: בבחינת נעשה ונשמע, אדוני, או בבחינת - קודם נשמע, אחר כך נעשה?

נסים דהן: זה יעלה לך ביוקר, חברת הכנסת גמליאל.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש לעשות זאת מתוך כוונה לקדם את מעמדה של חברת הכנסת גמליאל או כדי לקדם את מעמדו?

אהוד אולמרט: או אולי אפשר את שניהם.

ראובן ריבלין: זה דבר חשוב.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כבוד השר, ממלא-מקום ראש הממשלה, נמצאות כאן אתנו על מרפסת האורחים הנכבדים חברות מועצות עיר ומועצות מקומיות, ומנהלת הרשות לקידום מעמד האשה, הגברת יהודית פלוטקין.

ראובן ריבלין: אני מברך את כולן בברכת ברוכות הבאות ומתכבד לפתוח את הדיון ביום האשה הבין-לאומי, אשר מתכנס היום, ואשר קדמו לו מפגשים כאן בכנסת, ובבוקר – כינוס שערכה מנהלת הרשות לקידום מעמד האשה יחד עם משרד ראש הממשלה ויחד עם חברת הכנסת גילה גמליאל, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

ראובן ריבלין: מסורת הנהיגה משפחת העמים לציין את יום האשה הבין-לאומי.

ראובן ריבלין: הכנסת, כפרלמנטים רבים אחרים, מקדישה ביום זה דיון מיוחד לזכויות האשה ולעיגון מעמדה כשוות זכויות בחברה.

ראובן ריבלין: בכנסת השש-עשרה 18 חברות כנסת, שהן 15% מכלל הנבחרים.

ראובן ריבלין: בממשלת ישראל, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, מכהנות שלוש שרות, שהן 13% מבין חברי הממשלה.

ראובן ריבלין: יום האשה הוא יום שהוא בבחינת זריקת אור על המציאות של חיינו כדי לראות את הפגמים ולנסות לתקנם.

ראובן ריבלין: יש הרואים בחקיקה למניעת אפליית נשים הישג רב שיש להתהדר בו, אולם יש להביט במציאות שחוקים אלה מבקשים לשנות.

ראובן ריבלין: אביא ציטוט מדברי השופט, שופט בית-המשפט העליון מישאל חשין.

ראובן ריבלין: וכך אומר כבוד השופט: "חקיקתם התכופה של חוקים האוסרים אפלייתן של נשים לרעה; גיבובם, אלה על אלה, של חוקים האוסרים אפליית נשים; הידרשותה של ההלכה שוב ושוב לנושא אפלייתן לרעה של נשים - כל אלה מעידים על עצמם ועל הנעשה בחברה, כי נשים מופלות לרעה בחיי היום-יום.

ראובן ריבלין: מלמדים הם על ניסיונם הנואש של המחוקק ושל בתי-המשפט להילחם בנהגים רעים שפשו והשתרשו בחברתנו".

ראובן ריבלין: הפתרון הוא פתרון בסיסי של חינוך ותרבות.

ראובן ריבלין: מקום שבו צריך רגולציה, אנחנו נמצאים כבר במרחב פגום הטעון תיקון.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת וחברותיה, השאיפה לקידום מעמד האשה, לביצור זכויותיה ולהטמעתן בחברה ובשיח הציבורי, צריכה להיות נחלתם של חברי הכנסת כולם, ולא רק של חברות הכנסת הנשים.

ראובן ריבלין: השאיפה היא להיות במקום שבו היחס לגברים ולנשים כאחד הוא יחס של בני אנוש אל בני אנוש, והזכויות הן שוות לכול, ללא קשר למינו של אדם.

ראובן ריבלין: מנתונים שפרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עולה, כי נשים בישראל חיות שנים רבות יותר, משכילות יותר - כפי שציינה חברת הכנסת פולישוק - אך מרוויחות פחות, ולעתים הרבה פחות.

ראובן ריבלין: דוח-רכלבסקי, שהשווה נתוני שכר בשירות המדינה, מראה כי יש מגמה של צמצום בפערים, אולם עדיין יותר נשים מועסקות בשירות המדינה, אך רובן מועסקות בתפקידים מינהלתיים ובדרגות נמוכות יחסית לגברים, מכאן ששכרן נמוך יותר.

ראובן ריבלין: אני תקווה, וחייתי באשליה שכבר הגעתי לימים אלה, שיבוא יום ויום האשה הבין-לאומי יהיה יום של ציון דרך המביט אל העבר כמקום שהפגמים שהיו בו נעלמו, והוא יהא אך הוקרה של חלק אחד מהאוכלוסייה לחלק אחר, אך יום זה טרם הגיע.

ראובן ריבלין: אני מבקש כאן, מעל במת הכנסת, להכות על חטא ולומר, שאמרתי בחופזה שלא צריך עוד את הוועדה המיוחדת, שכן כל ועדות הכנסת צריכות להיות מוכנות ומזומנות ומפעילות את כל אותם נושאים הקשורים לנשים, כפי שהם קשורים לכלל האוכלוסייה, אבל הזרקור הזה חייב להיות דולק, ואולי אנחנו צריכים להוסיף זרקורים נוספים, כי הנתונים שאנחנו מקבלים מכל אותם גורמים חוקרים מראים לנו שעדיין הבעיה חריפה, וטרם הגיע היום שבו באמת נוכל להזכיר את הימים שבהם קיימנו את הוועדה לקידום מעמד האשה, כדי להאיר הארה גדולה.

ראובן ריבלין: ועדה זו חיונית והכרחית, משום שעד היום, אם כי שיפרנו במעט, לא השכלנו להביא את העניין לידי כך שכל ועדות הכנסת, אותן ועדות של האבות המייסדים, יוכלו לטפל בנושא, כמו ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת העבודה והרווחה, ועדת החינוך, ועדת החוץ והביטחון, הדנות בכל הנושאים הקשורים לכלל האוכלוסייה ויכולות להתמקד גם בנושאים של נשים כאילו היה הדבר לא בבחינת עניין שהוא באפלייתן, אבל עניין זה עדיין לא בא לידי תיקון.

ראובן ריבלין: אני מודה ומתוודה, שאכן בחופזי ביקשתי לבטל את הוועדה הזאת, מתוך מחשבה שאכן כבר בטל זמנה - לא בָּטַל זמנה ולא בָּטֵל זמנה, והלוואי שיהיו הימים שבהם יבוטל זמנה קרובים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, על מנת שתישא דברים.

ראובן ריבלין: אחריה ישיב כבוד ממלא-מקום ראש הממשלה, השר אהוד אולמרט, ולאחר מכן נקיים את הדיון שבו כל סיעה תאמר את דברה.

ראובן ריבלין: לפני שאת מתחילה, הודעה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (תיקון), התשס"ד–2004; הצעת חוק הכנסת (מספר חברי ועדת הכספים בתקופת כהונתה של הכנסת השש-עשרה), התשס"ד–2004; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 36) - שהחזירה ועדת הכנסת.

אריה האן: לוח תיקונים להצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון), התשס"ד–2004.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גילה גמליאל, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, הבמה שלך.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה ושר התמ"ת, חברות הכנסת, חברי הכנסת - - -

אילן שלגי: איפה חברות הכנסת?

גילה גמליאל: נמצאות כאן חברת הכנסת זהבה גלאון, חברת הכנסת קולט אביטל וחברת הכנסת אורית נוקד.

ראובן ריבלין: מחצית החברים הנוכחים הן חברות הכנסת, זו התקדמות רבה.

ראובן ריבלין: זה שאנחנו בכנסת מקיימים ימים מיוחדים וחברי הכנסת לא מופיעים, יש להצטער על כך, ולא יאמרו אחר כך שאחרים משמיצים אותנו, אלא אנחנו עושים זאת במו ידינו.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, אתה מרשה לי הערה?

גילה גמליאל: אני מרשה לך.

אהוד אולמרט: השאלה הזאת מעידה על חלק מהבעיה.

אהוד אולמרט: לפי דעתי, אין שום סיבה שבמליאה יהיו נוכחות יותר חברות כנסת מחברי כנסת.

אהוד אולמרט: זה לא דיון של חברות כנסת וזה לא דיון למען חברות כנסת, זה דיון שצריך לשקף את עניין הכנסת כולה, על גבריה ונשיה.

ראובן ריבלין: מישהו התריס כלפי חברות הכנסת, ואמרתי שנוכחים שמונה חברי כנסת במליאה, מחציתם נשים.

גילה גמליאל: הייתי מוכנה להמשיך ולעמוד בשקט, ושתמשיכו לדבר וגם ליישם את הדברים הלכה למעשה גם בהמשך.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את חברות מועצות הערים והמועצות האזוריות, שהצטרפו אלינו כאן היום לציון יום האשה הבין-לאומי בכנסת ישראל, ואת מנהלת הרשות לקידום מעמד האשה, הגברת יהודית פלוטקין.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את היושב-ראש על עצם אמירתו קבל עם ועולם בדבר ההפנמה, בדבר החשיבות העליונה של הוועדה לקידום מעמד האשה ופעילותה, ועל כך שאכן, כפי שהוא הציג את הדברים בנאום שלו, הוא אמר שגם אם תצטרך להישאר ועדה אחת בכנסת ישראל, זו תצטרך להיות הוועדה לקידום מעמד האשה.

גילה גמליאל: בכך עשינו את שלנו.

גילה גמליאל: הצטרפו, לידיעת אילן שלגי, חברת הכנסת אתי לבני וחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

גילה גמליאל: כן ירבו, ושהבית הזה יתמלא כמה שיותר נשים.

גילה גמליאל: ל-18 הנשים בלבד שמכהנות כיום בכנסת ישראל, לצערי, כנראה הייצוג כאן הוא ייצוג הולם.

גילה גמליאל: בהתייחס לדברים שנאמרו כאן, גם על-ידי השר וגם על-ידי היושב-ראש, בכל מה שקשור לשילוב גברים במאבק לקידום מעמד האשה, אכן זה נושא שהאו"ם קבע השנה לציון יום האשה הבין-לאומי.

גילה גמליאל: האו"ם החליט על שילוב גברים ונערים במאבק לקידום מעמד האשה.

גילה גמליאל: לכן מן ההגינות לציין שנמצאים אתנו פה גם חבר הכנסת ואסל טאהא וחבר הכנסת אילן שלגי, שהם חברים בוועדה לקידום מעמד האשה.

גילה גמליאל: בתוך 15 החברים יש שישה חברי כנסת.

גילה גמליאל: אין ספק שמן הראוי שבעתיד ייקחו חלק ביוזמות כמה שיותר חברים.

גילה גמליאל: ואכן, כפי שנאמר פה, הנושא של קידום מעמד האשה הוא לא נושא שהוא מלחמתן של הנשים, זו מלחמת כולנו למען פני החברה הישראלית, למען פני החברה כולה בכל העולם, כי המצב של הנשים, לצערי - תלוי איפה אומדים אותו - הוא תמיד רע, וקיימת אפליה בין גברים לנשים.

גילה גמליאל: זה לא משנה באיזה מקום על הגלובוס נשים את האצבע, נראה שהמצב לא טוב בהשוואה בין נשים לגברים.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך היום את כל ארגוני הנשים שלוקחים חלק מאוד-מאוד חשוב בהפנמה, בהעברת המודעות בדבר החשיבות של נשים, ביוזמות מבורכות, גם בהיבט החקיקתי, במהלך כל השנה, ומשלבים זרועות עם חברות וחברי כנסת על מנת לקדם את הנשים: הרשות לקידום מעמד האשה במשרד ראש הממשלה, שהזכרתי, מועצת ארגוני הנשים – אני רוצה גם לברך את מיכל מודעי, שנבחרה ליושבת-ראש ארגוני הנשים – שדולת הנשים בישראל, "נעמת", ויצ"ו, כ"ן - כוח נשים, לשכת עורכות-הדין, לשכת רואות-החשבון, שהם כולם לוקחים חלק במהלך כל השנה בפעילות שלנו.

גילה גמליאל: מהברכות אני רוצה לעבור לנושא.

גילה גמליאל: נושא השוויון בין המינים הוא חלק מעקרונות היסוד שעליהם הושתתה וקמה מדינת ישראל ואף נקבעו במגילת העצמאות.

גילה גמליאל: כולנו זוכרים שמדינת ישראל היא אחת מהמדינות שזכו בעצם היותה של אשה ראש ממשלה.

גילה גמליאל: עם זאת, אם נבחן גם את העניין הזה, ראש הממשלה גולדה מאיר, זיכרונה לברכה, לצערנו לא היתה מוגדרת כפמיניסטית.

גילה גמליאל: בממשלתה לא היתה שרה אחת.

גילה גמליאל: אם נבחן מאותו זמן את כל ההיבטים של קידום נשים בפוליטיקה, נראה שאומנם מבחינה מספרית יש עלייה מדי בחירות בעוד חברת כנסת, בעוד שתי חברות כנסת, והיום המצב הוא שיש 15%.

גילה גמליאל: אם נסתכל על השרות, יש לנו שלוש שרות מתוך 23 שרים.

גילה גמליאל: אין לנו סגנית שר או סגנית שרה בכלל, לעומת שנים קודמות.

גילה גמליאל: יש כמה יושבות-ראש ועדה, אבל לא ראינו יושבת-ראש ועדת הכספים או יושבת-ראש ועדת החוץ והביטחון.

גילה גמליאל: אם נבחן את השרות, נראה שגם בפן הזה עדיין אנחנו לא רואות אותן חובקות את ראש הממשלה בתפקידים של ממלאות-מקום ראש הממשלה או סגניות ראש הממשלה, ובטח אנו לא רואות אותן בכל מה שקשור לתפקידים הנוגעים לכספים, לביטחון ולמדיניות חוץ.

גילה גמליאל: אלה העמדות שבהן, מה לעשות, מתקבלות ההכרעות כבדות המשקל, ושם אנחנו רואות את עצמנו, כל פעם מחדש, גם כשהנושאים כבר מגיעים למליאה וגם כשהנושאים כבר מגיעים לוועדה לקידום מעמד האשה - - - הצטרף אלינו יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת גדעון סער, שגם הוא חבר בוועדה לקידום מעמד האשה, וראוי לציין שהוא גם פעיל ופמיניסט מוצהר.

גילה גמליאל: בהיבט הזה חשוב להדגיש, שעד שלא נפנים שבקרב מקבלי ההחלטות, גם בהיבט התקציב – כשמגיע אלינו התקציב למליאה, הוא מגיע לאחר שכבר עבר את כל החלטות הממשלה.

גילה גמליאל: כאן אנחנו צריכות להתחיל את המלחמה מנקודה מאוד-מאוד ברורה, ולא לחינם אנחנו רואות בכל פעם מחדש, שכאשר מגיעות גזירות, הן פוגעות ברובן בנשים, כי אין המערך החשיבתי הראשוני שיעשה את הסינון הראשוני בכל מה שקשור לנושא.

גילה גמליאל: אנחנו בכנסת בחרנו, יחד עם הרשות לקידום מעמד האשה, לציין את היום הזה למאבק לייצוג של נשים בכל מערך מקבלי ההחלטות.

גילה גמליאל: הזמנו את חברות מועצות הערים והמועצות האזוריות, על מנת לסמן לנו את היעד הבא.

גילה גמליאל: לאחר שראינו את התוצאות האחרונות בבחירות המוניציפליות, היתה אכזבה מאוד-מאוד-מאוד קשה.

גילה גמליאל: על מנת לסבר את האוזן, מדובר על 10% בלבד של נשים, ואם נבחן את המגזר הערבי, אז 0.5% בלבד של נשים בכל מה שקשור במערך המוניציפלי.

גילה גמליאל: הנתון הזה מדאיג מאוד.

גילה גמליאל: אם אנחנו בוחנים את המצב של הרשויות המוניציפליות, אנחנו יודעים את מצבן הקטסטרופלי, ולא בכדי.

גילה גמליאל: היום הוצגו בוועדה לקידום מעמד האשה הנתונים המאוד מדאיגים בכל מה שקשור לפריסה ארצית.

גילה גמליאל: יש אחוזים מאוד-מאוד גבוהים, מעל 40%, של עיריות שאין בהן ייצוג לנשים כלל.

גילה גמליאל: כלומר, הנציגות המקומית לא ראתה לנכון לבחור נשים.

גילה גמליאל: הנתון המעודד היה, שיותר נשים הגישו את מועמדותן לעומת הבחירות הקודמות.

גילה גמליאל: כלומר, אם בבחירות בשנת 1998 הגישו מועמדות בסך הכול כ-700 נשים, בבחירות האלה הגישו מועמדות 2,700 נשים.

גילה גמליאל: אבל, לצערנו, הנתון הזה לא סייע בידן ולא סייע בידינו לזכות בייצוג הולם יותר בכל מה שקשור לבחירות המוניציפליות.

ראובן ריבלין: כמה חברות מועצות ערים ומועצות אזוריות?

גילה גמליאל: יש, נכון להיום, למעלה מ-200 נשים, אבל מדובר על 10%.

ראובן ריבלין: הכנסת אפילו - - -

גילה גמליאל: הכנסת אפילו מיוצגת יותר, אבל זה בוודאי לא צריך להיות המדד המנחם בעבורנו.

גילה גמליאל: ההיפך הוא הנכון, זה מה שצריך לסמן לנו, שבכל עמדות מקבלי ההחלטות הייצוג של הנשים הוא ייצוג זעום, שעלינו לשנות אותו.

ראובן ריבלין: בקהילה רוב העוסקים בצורכי ציבור באמונה אלה נשים.

גילה גמליאל: ואוסיף ואומר, בהתנדבות.

ראובן ריבלין: בוודאי.

גילה גמליאל: אלה חלק מהנתונים שצריכים להדאיג אותנו, וצריכים לעורר אותנו ככנסת.

גילה גמליאל: צריך לחשוב על פתרונות יצירתיים.

גילה גמליאל: הגשתי הצעת חוק שמדברת על מימון מפלגות, תגמול ועידוד, כך שכל הסיעות שיהיה בהן ייצוג לנשים יתוגמלו בכל מה שקשור למימון מפלגות.

גילה גמליאל: נאמר לי בוועדת שרים השבוע, שהבעיה היא בעיה שסותרת חוק-יסוד בדבר תגמול שווה בין חברי הכנסת.

גילה גמליאל: לטעמי אנחנו צריכים להיות מספיק יצירתיים על מנת לנסות ולבחון מה כן אפשרי, על מנת לדאוג למצב שבו המפלגות יבינו שיש חשיבות עליונה לייצוגן של נשים, וזו חובה מבחינתנו כחברה לדאוג בהיבט הזה לשנות את התמונה המעוותת שקיימת היום במדינת ישראל.

גילה גמליאל: ושוב השאלה הנשאלת, על איזה אזור אנחנו מסתכלים כשאנחנו באים לבחון את מצבן של הנשים במדינת ישראל.

גילה גמליאל: אז נכון, אנחנו ממוקמים במזרח התיכון, אבל אני חושבת שזה לא צריך להיות המדד מבחינת ייצוגן של נשים.

גילה גמליאל: כאן אני מרגישה את הצורך לציין את מצבן העגום של נשים במדינות שסביבנו, לדוגמה במצרים, שם עדיין לא מכירים בזכויות הבסיסיות – זכויות אדם, זכויות אשה – בהיבט של עשיית המילה לנשים.

גילה גמליאל: יותר מ-75% מהנשים במצרים עוברות מילה.

גילה גמליאל: אלה לא נתונים שאמורים לעודד אותנו, ההיפך הוא הנכון.

גילה גמליאל: עינינו צריכות להיות נשואות אל מדינות סקנדינביה, שם יש יותר מ-40% נשים במערך מקבלי ההחלטות, בפרלמנט, בממשלה.

גילה גמליאל: אלה הנתונים שאנחנו צריכות לאמץ.

גילה גמליאל: עלינו לאמץ את המודל שקיים שם.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך שוב את מרכז המחקר והמידע, שהציג כאן לכל החברים, בשיתוף הוועדה לקידום מעמד האשה, את ה"זרקור".

גילה גמליאל: זה אולי יאיר באמת את עיניהם, בין היתר, של חברי הכנסת שלנו, שלצערי לעתים קרובות מגלים בורות מדהימה בכל מה שקשור למעמדן של הנשים, למצבן של הנשים, לרמת האפליה המאוד-מאוד-מאוד מדאיגה שקיימת.

גילה גמליאל: אני רוצה, ברשותכם, לשתף את באי הבית הזה בעניין החקיקה שכן התקדמה בשנה האחרונה: חוק למניעת הטרדה מינית, של חברת הכנסת אתי לבני, שיחול גם על נשים שמשרתות בשירות לאומי; החוק שלי, בנושא של הטרדה מינית, שיחול גם על תלמידים ותלמידות בכיתות י"ב, י"ג, י"ד, ולגבי סטודנטים במוסדות השונים; חוק הספורט, של חברת הכנסת זהבה גלאון וחברת הכנסת אורית נוקד, שמדבר על שוויון וייצוג הולם של נשים בכל ארגוני הספורט שמקבלים תמיכה מהמדינה - כאן צריך לברך אותן על היוזמה המבורכת הזאת ועל עצם זה שכיום זה כבר חוק במדינת ישראל, שידאג לתקן את העוולות המתקיימות בארגוני הספורט, שבהם אנחנו מוצאים אפליה משוועת בכל מה שקשור לספורט הנשים.

גילה גמליאל: כבר היום אנחנו נתקלים בסגירה חוזרת של ליגת הנשים בכדורגל, ורק במצב שבו תהיינה נשים פעילות בין מקבלי ההחלטות ובין אלה שקובעים לאן יועברו ויתועלו המשאבים, אני מאמינה שהדברים האלה יתוקנו; החוק למניעת סחר בבני-אדם, חוק ממשלתי עם חברת הכנסת זהבה גלאון.

גילה גמליאל: לא במקרה כל ההצעות שאנחנו רואים שעברו בשנה האחרונה, בכל מה שקשור לקידום נשים ובכל מה שקשור לצמצום הפערים והמחדלים בנוגע לנשים, גם הועלו על-ידי חברות הכנסת.

גילה גמליאל: חברי הכנסת, לתשומת לבכם.

גילה גמליאל: יש הצעות נוספות שכבר עברו קריאה טרומית וקריאה ראשונה, ואני מאוד מקווה שהבית הזה ימשיך בחקיקתן.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את יושב-ראש הכנסת, שהסכים היום להעלות גם את ההצעות הנוגעות לציון יום האשה הבין-לאומי - תועלינה היום שתי הצעות לתיקון חוק עבודת נשים לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ועוד הצעת חוק עבודת נשים, תיקון בחקיקה, לקריאה ראשונה - על מנת לקדם את ההצעות האלה.

גילה גמליאל: אני מברכת אותך על כך.

גילה גמליאל: לצערי, ככל שאנחנו מדברות על ציון יום האשה הבין-לאומי, על תיקונים ופערים, עדיין אנחנו לא יכולות לשכוח את הנשים שנרצחו בשנת 2003, ולצערי גם בשנת 2004.

גילה גמליאל: הנתונים המדאיגים בעניין הזה מראים, כי בשנת 2003 נרצחו 16 נשים בידי בני זוגן.

ראובן ריבלין: נשים שנרצחו רק בגלל היותן נשים.

ראובן ריבלין: כי נרצחו נשים רבות, לצערי הרב, בשנה האחרונה.

גילה גמליאל: אני מדברת על נשים שנרצחו בידי בני זוגן.

גילה גמליאל: אם נשווה את הנתון המזעזע הזה לשנת 2002, נראה שיש עלייה במקרי הרצח.

גילה גמליאל: בשנת 2002 נרצחו 12 נשים בידי בני זוגן.

גילה גמליאל: השנה היינו עדים לשני מקרי רצח מזעזעים של שתי נשים, מריה לים מערד וקרול כהן שנרצחה בתאילנד, הסיפור הבלתי-נסבל הזה.

גילה גמליאל: נשים נוספות נפצעו, ילנה זילברשטיין ועליזה אמבר, על-ידי בני זוגן.

גילה גמליאל: כאן צריך לקום קול צעקה וזעקה, כדי שהדברים הבלתי-נסבלים האלה, האלימות הבלתי-נסבלת הזאת תקבל את הטיפול ההולם על-ידי כל המוסדות - נתחיל במערכת החינוך, נמשיך בכל מה שקשור למערכות הרווחה והמשטרה.

גילה גמליאל: לא ניתן לעבור על הדברים האלה לסדר-היום.

גילה גמליאל: בשנת 2003 נתקבלו במשטרה 20,086 תלונות בגין אלימות בין בני זוג, ואלה רק המקרים שבהן כן מוגשות תלונות.

גילה גמליאל: אנחנו יודעים על מצבים הרבה יותר קשים ובלתי נסבלים של נשים שעד היום נמצאות בתוך הזוועות ועד היום לא הגישו את התלונות ועד היום לא יצאו מהמצוקה בתוך הבית שלהן פנימה; שלא לדבר על הילדים והילדות, שסופגים את זה בתוך המשפחה.

גילה גמליאל: כל המחקרים מעידים, לצערנו, שלילדים האלה יש פוטנציאל מאוד מדאיג להפוך להורים מכים בעתיד, מה שאומר שאנחנו צריכים לדאוג לכל המשאבים על מנת שהילדים האלה והנערים והנערות יקבלו את הטיפול המונע, את הטיפול המקדים.

גילה גמליאל: אם נבחן את הנושא של צה"ל והשירות הלאומי - נשים הן 30% מכלל המשרתים שירות חובה.

גילה גמליאל: יותר ויותר תפקידים בצבא נפתחים בפני נשים, והפעילות הזאת רק מתייעלת ומתקדמת, אף שהדרך עוד ארוכה.

גילה גמליאל: נכון לנקודת הזמן הזאת, הביטוי "השמים הם הגבול" הוא אכן, כמו שאמרה פה חברת הכנסת מלי פולישוק בתחילת הדברים, עדיין נחלתם של הגברים – כל הגנרלים, כל תפקידי המפתח הבכירים אינם פתוחים לנשים.

גילה גמליאל: אני מסכימה אתה שהסיבה לכך, בין היתר, היא שמלכתחילה משך השירות הצבאי שונה על-פי מגדר.

גילה גמליאל: כלומר, מבחינה עקרונית יש כאן בעייתיות.

גילה גמליאל: הצדדים היותר-מעודדים הם כל מה שקשור לפן ההשכלה.

גילה גמליאל: שם יש לנו ייצוג נרחב של נשים, יש לנו יותר סטודנטיות מסטודנטים, יש לנו בוגרות תואר ראשון - 59%; בוגרות תואר שני - 58%; בוגרות תואר שלישי - 47%.

גילה גמליאל: עם זאת, אם בוחנים את שיעור הנשים בסגל האקדמי באוניברסיטאות, שוב אנחנו נתקלים באותה בעיה מדאיגה, שרק 12% מהפרופסורים מן המניין הם נשים, למרות הנתונים המעודדים בכל מה שקשור להשכלה.

גילה גמליאל: אנו צריכות להבחין ולראות גם את כל מה שקשור לדוח-רכלבסקי, על פערי השכר המאוד-מאוד מדאיגים שקיימים בין נשים לגברים.

גילה גמליאל: גם כאן רבה מאוד העבודה לצמצום פערי השכר בין נשים לגברים.

גילה גמליאל: הנתונים היותר-מעודדים הם בכל מה שקשור לשילובן של נשים בתפקידי מפתח במשרדי הממשלה השונים.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך כמובן את השרות שמינו מנכ"ליות למשרדים שלהן, וכן את השר מודי זנדברג, שהוא השר היחיד שמינה מנכ"לית למשרדו, למשרד המדע.

גילה גמליאל: יש שר שהשכיל למנות את מנכ"לית משרד התעסוקה, וכאן צריך לברך את השר אהוד אולמרט.

גילה גמליאל: עם זאת, יש עוד עבודה רבה על מנת ליצור מצב שלא נמצא את עצמנו לא מיוצגות במידה הולמת בדרגים הבכירים.

גילה גמליאל: מה שאנחנו רוצות וצריכות לעשות הוא לשלב זרועות, בטח ובטח כל 18 חברות הכנסת, אבל, כפי שהציבו כיעד וכמטרה מטעם האו"ם - לדאוג ולהוסיף כמה שיותר נשים, כמה שיותר גברים, חברי כנסת, כמה שיותר נערים, שיפנימו את ההיבט שהאינטרס של כולנו הוא שילוב זרועות לפני החברה.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את היועצות לקידום מעמד האשה ברשויות השונות, ולהוביל למצב שבו הן לא רק תקבלנה כותרת של יועצות, אלא נדאג לראות איך ניתן לתעל משאבים - דרך התקציבים של הרשויות המקומיות – שהן תוכלנה לתרגם הלכה למעשה את הפעילות שלהן, ואולי דרך זה נעודד כמה שיותר נשים, נגביר אצלן את המודעות, נעביר להן את הידע, האינפורמציה והכלים, על מנת שהן תיקחנה חלק בכל הפעילות, גם הפוליטית, גם החברתית, וגם בסופו של דבר תגענה יותר ויותר נשים לכאן, לכנסת ישראל.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לך ולהודות לחברי הבית.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לברך את מרכז המחקר והמידע של הכנסת על ה"זרקור" המיוחד שהוציא, "נשים בישראל", לציון יום האשה הבין-לאומי, ואשר נמצא אצל כל חבר כנסת בתאו.

ראובן ריבלין: הנתונים הם נתונים שמצד אחד מעוררים למחשבה, ומצד אחר הם מדהימים.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את ממלא-מקום ראש הממשלה, השר אהוד אולמרט, על מנת לשאת את דבר הממשלה ביום חשוב זה.

אהוד אולמרט: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת, חברות כנסת, גברתי יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה בכנסת, אני חייב לומר בראשית הדברים, שאינני רוצה לבחון את הנושא הזה של מעמד הנשים, בזיקה כמובן ליום האשה הבין-לאומי, בהקשר הדי מצומצם של בעיית הייצוג של נשים בכלל.

זהבה גלאון: זה הדבר שמשפיע על הכול, מזה נגזר הכול.

אהוד אולמרט: הגברת גלאון, אני מצפה גם מאנשים בכנסת לגלות מידה מינימלית של סובלנות.

אהוד אולמרט: עוד לפני שסיימתי את חצי המשפט הראשון שלי, כבר יש לך מה לתקן לי.

אהוד אולמרט: תשמעי מה שאני אומר, עם כל הכבוד.

זהבה גלאון: רציתי לעזור לך.

אהוד אולמרט: זה שרצית, אני יודע.

ראובן ריבלין: אדוני, היא אמרה את זה בצורה ידידותית, כי היא רוצה לומר לך שאין אשה בכנסת שאין לה תפקיד בכנסת.

ראובן ריבלין: תאר לך עכשיו שהיו 50 והן היו צריכות לחלק זו לזו – אז היתה בעיה.

ראובן ריבלין: היא צודקת, ככל שיותר נשים נמצאות בכנסת, כך הן משפיעות יותר.

אהוד אולמרט: אני בכל זאת אודה לכם אם תואילו לאפשר לי לומר את מה שאני רוצה לומר.

אהוד אולמרט: אני לא רוצה להתייחס עכשיו לבעיה בזיקה לשאלת הייצוג.

אהוד אולמרט: אני מכיר בכך שזו שאלה חשובה, והיא שאלה ראויה.

אהוד אולמרט: אני רוצה להתייחס להיבט אחר, שבהקשר שלו קיימנו אתמול, במסגרת האגף למינהל לתכנון כוח-אדם במשרדנו, יום עיון מאוד מרשים, עם הרבה מאוד משתתפות ומשתתפים.

אהוד אולמרט: אני רוצה לדבר על הנשים במסגרת כוח העבודה במשק, המעורבות של נשים בעבודה במשק, משלושה היבטים שנראים לי חשובים.

אהוד אולמרט: קודם כול, שיעור השתתפותן בכוח העבודה; היבט נוסף הוא סוג התפקידים שנשים ממלאות; ודבר שלישי – רמת השכר שנשים מקבלות בהשוואה לשכר המקובל לגברים.

אילנה כהן: מזה צריך להתחיל.

אהוד אולמרט: מזה צריך להתחיל, מההוא צריך להתחיל.

אהוד אולמרט: גברתי, שלום, אני שמח לראות שהגעת לדיון.

אהוד אולמרט: תני לי להתחיל ממה שאני רוצה להתחיל בו, בסדר?

אהוד אולמרט: ראשית, אני רוצה לומר משהו כללי.

אהוד אולמרט: נדמה לי שעשינו צעד גדול מאוד בשנים האחרונות בחברה הישראלית בכל מה שקשור לתחיקה, לקיום החובה הפורמלית שמאפשרת לשפר את המצב ביחס למה שהיה קיים בעבר.

אהוד אולמרט: אבל הבעיה העיקרית והמרכזית, כפי שאני חש אותה, היא קודם כול הלך הרוח או הקונבנציות שעדיין הן יותר דומיננטיות אפילו מההסדרים הפורמליים שהתהליך של הדיון הציבורי והוויכוח הציבורי והשינוי הנורמטיבי שחל בשנים האחרונות יוצרים בסופו של דבר.

אהוד אולמרט: יש נקודת מוצא שעדיין היא דומיננטית ומכרעת, ועל-פיה במרבית מערכות העבודה שלנו העולם מסודר בראש ובראשונה על-פי אורח החיים, על-פי הצרכים ועל-פי העדיפויות של העולם הגברי.

אהוד אולמרט: יותר מכל דבר אחר, זה הדבר שצריך לשנות אותו, ולשנות אותו בצורת החשיבה, בדפוס הבסיסי של ההתייחסות, שבסופו של דבר יביא לשינוי הזה שיאפשר בראש ובראשונה שיעור אחר של השתתפות בכוח העבודה.

אהוד אולמרט: אני אתן דוגמה, שנתתי אתמול לקבוצה גדולה מאוד של משתתפים באותו יום עיון.

אהוד אולמרט: לגבי שיעור השתתפותן של נשים בחברה הישראלית, אם אנחנו לוקחים שתי קבוצות של אוכלוסייה, ברור לחלוטין שהתרומה שלהן לכוח העבודה היא שולית, והיא משפיעה על הממוצע הכללי.

אהוד אולמרט: אלה הנשים החרדיות והנשים הערביות.

אהוד אולמרט: פה בראש ובראשונה זאת פונקציה של אורח חיים ושל תפיסה ערכית ושל סדרי עדיפויות, שאין להם ולא כלום עם ההסדרים הפורמליים שיצרנו בחברה ושלכאורה היו צריכים לאפשר גם להן להיות חלק מכוח העבודה.

ואסל טאהא: היו גם מפעלי טקסטיל שנסגרו ועברו לירדן.

אהוד אולמרט: אפשר לקיים פעם אחת דיון, לשמוע עד הסוף, ולא להיכנס להתנצחות.

אהוד אולמרט: יש סיבה כזאת ויש סיבה אחרת.

אהוד אולמרט: הסיבה הבסיסית היא, שנשים ערביות ממעטות לצאת לעבודה בגלל הלך רוח, בגלל אורח חיים, בגלל מערכת ערכית מסוימת, בגלל מורשת, בגלל מסורת, בגלל מיליון סיבות, לפני שמגיעים לכל הנסיבות הספציפיות והטכניות שיכולות להיות בעלות השפעה מסוימת נוספת.

אהוד אולמרט: אותו דבר לגבי הנשים החרדיות.

אהוד אולמרט: כשאנחנו מדברים על הצורך לשנות את זה, אני חושב שמה שאנחנו חייבים לעשות בראש ובראשונה זה לא להסתפק בתשובה פורמלית, שעשינו תחיקה מסוימת שמאפשרת שוויון, אלא להיות מסוגלים לתת תשובות מיוחדות לקבוצות הנשים הללו, בין היתר תוך התייחסות מתחשבת מיוחדת באורח החיים המיוחד שלהן ובמערכת הערכים שממנה הן באות.

אהוד אולמרט: משום שאם לא נעשה את זה, נוכל להסתפק באיזה תשלום מס שפתיים של תשובה טכנית, אבל נתעלם מהנסיבות המיוחדות שלהן.

ראובן ריבלין: מה, עבודה מהבית?

אהוד אולמרט: כל מיני דברים.

אהוד אולמרט: אני זוכר, למשל, ואני חייב להעיד על כך, שאחד הדברים שאנחנו בעיריית ירושלים מאוד השתדלנו לטפח במערכת החינוך זה הגדלת מספר כיתות המחשב לסמינרים לבנות חרדיות.

אהוד אולמרט: למה?

אהוד אולמרט: משום שהסמינרים האלה אפשרו להן, באמצעות כיתות המחשב, לרכוש מיומנויות שחורגות מהשגרה המקובלת שהיתה בקרב בנות חרדיות, שבעיקר היו סייעות לגננות או מורות בבתי-ספר חרדיים לבנות, והאופציות שאורח החיים יצר לא אפשרו להן זאת.

אהוד אולמרט: לעומת זאת, עבודה במחשב גם בסביבת עבודה מתחשבת יוצרת אפשרויות חדשות.

אהוד אולמרט: זאת, למשל, דוגמה לכך שאנחנו יכולים לשנות את שיעור השתתפותן של נשים בכוח העבודה בלי לכפות עליהן משהו שמנוגד למערכת הערכים שממנה הן באות.

אהוד אולמרט: אותו דבר גם לגבי נשים ערביות.

אהוד אולמרט: זה נכון לא רק בתחום הזה.

אהוד אולמרט: לגבי נשים בכלל יש כל מיני הסדרים אחרים, שטכנית כאילו אמורים לתת תשובה, אבל הם בעיקר בנויים בסופו של דבר על סמך ההנחה שאשה היא העובדת השנייה במשק המשפחה ולא העובדת הראשונה; כלומר, שהמפרנס העיקרי או העדיפות המרכזית - ההסדרים החברתיים לכוח העבודה בנויים על-פי ההנחה שלגבר יש עדיפות ולא לאשה.

אילנה כהן: וזאת הטעות הכי גדולה.

אהוד אולמרט: הרי אני מציג את זה.

נסים דהן: נא לתת לשר להציג את עמדתו עד הסוף.

אהוד אולמרט: אני לא יודע אם מערכת יותר גמישה היתה עושה שינוי מהפכני ביום אחד, אבל היא ללא ספק היתה תורמת לכך שבהרבה מאוד מקרים נשים היו יכולות לעבוד בתפקידים – ואני רואה את זה לא אחת, אגב, עם נשים שאני עובד אתן.

אהוד אולמרט: כאשר מדובר באשה עובדת שהיא אם לילדים לא מבוגרים, וצריך להוציא אותם מהגן ולהחזיר אותם הביתה ולתת להם לאכול בבית וכו', באיזה מקום, לא יעזור, במערכת הערכים שעדיין דומיננטית בחברה הישראלית, ההנחה היא שזה בראש ובראשונה התפקיד של האשה.

אהוד אולמרט: ברגע שזה הופך להיות כך, מידת הגמישות שאפשרית לנשים בתחומי תפקידים מסוימים מצטמצמת, משום שאין מה לעשות, יש תפקידים שמחייבים נוכחות יותר מתמשכת, מחייבים השתתפות בישיבות בשעות בלתי קונבנציונליות, מחייבים מידה רבה יותר של נסיעות שמחייבות היעדרות ממושכת יותר מהבית.

אהוד אולמרט: אם אורח החיים לא בנוי על סמך ההנחה שיש חלוקה שוויונית גם בתחום האחריות, והסידורים הטכניים והמוסדיים של הגורמים התומכים ביציאת נשים לעבודה לא בנויים לכך, אז התוצאה היא ששיעור ההשתתפות של נשים בכוח העבודה מוגבל ומצטמצם כתוצאה מכך.

אהוד אולמרט: אנחנו חייבים לחשוב על שינוי בהסדרים הללו ושינוי בסדרי העדיפויות הללו כדי למצות את הפוטנציאל, לא רק בקרב נשים שבאות משכבות או ממגזרים מסוימים באוכלוסייה, אלא בעצם מכל המגזרים.

אהוד אולמרט: מובן שגם היום ההסדרים לא מתחשבים מספיק בתת-קבוצות בעלות מאפיינים מיוחדים, למשל, של נשים חד-הוריות או משפחות חד-הוריות, אבל בדרך כלל נשים חד-הוריות.

אהוד אולמרט: המצב היום לגבי הנשים החד-הוריות יוצר מראש סייגים מבחינת מידת הגמישות בתפקידים שהן יכולות לקבל.

אהוד אולמרט: הם צריכים להיות מותאמים לסידורים שמראש לא מאפשרים להן למצות פוטנציאל שיש בקרב רבות מהן לא אחת.

אהוד אולמרט: ובכן, המאמץ הראשון שאנחנו צריכים לעשות הוא להגדיל את שיעור ההשתתפות של הנשים בכוח העבודה.

אהוד אולמרט: הדבר השני הוא ליצור תנאים כאלה וסביבת עבודה תומכת כזאת - ובתחום הזה אנחנו מפגרים מאוד במדינת ישראל - כדי שנשים תוכלנה למלא את כל התפקידים שהן רוצות למלא, בלי שתהיה אפליה מובנית בינן לבין גברים.

אהוד אולמרט: יש איזה שינוי ב-state of mind, בהלך הרוח.

אהוד אולמרט: אם היינו מעלים לפני עשר או 15 שנה את המחשבה שנשים תוכלנה להיות טייסות בצבא, זה היה נשמע פנטסטי.

אהוד אולמרט: לפני זמן טסתי לארץ במטוס של "אל על".

אהוד אולמרט: כשטיילתי לי כדי לחלץ את השרירים, ראיתי באחת מפינות השירותים של החלק הקדמי של המטוס אשה שמשהו בכותפות שלה היה שונה משל רוב הדיילות.

אהוד אולמרט: שאלתי אותה מה זה, והיא ענתה לי שאלה הדרגות של קצין ראשון.

אהוד אולמרט: חשבתי לעצמי, כמה נשים כאלה יש ב"אל על" וכמה כאלה יכולות להיות ב"אל על".

אהוד אולמרט: אין שום סיבה שלא תהיינה הרבה יותר ואין שום דבר שצריך להגביל את זה, זולת ה-state of mind, שאומר שזה יכול להיות אם אנחנו נאפשר את זה, אם אנחנו נתגבר על כל מיני מכשולים פסיכולוגיים שיש לנו לגבי היכולת של נשים למלא את התפקידים האלה.

אהוד אולמרט: כמו שיש שתיים או שלוש או חמש, יכולות להיות 30, 40 ו-50.

אהוד אולמרט: כך זה גם בתפקידי ניהול בתחומים שונים של המגזר העסקי ושל המערכת התעשייתית והכלכלית של מדינת ישראל.

אהוד אולמרט: לפני, במקביל ואחרי כל השינויים בתחיקה הסוציאלית חייבים להמשיך וליצור את השינוי הערכי הזה בגישה, בהתייחסות, כדי שהדברים הללו יצאו מהכוח אל הפועל.

אהוד אולמרט: הדבר השלישי, שהוא פועל יוצא של שני הדברים האחרים, הוא השוויון ברמות השכר.

אהוד אולמרט: אנחנו נתקלים מדי יום בתופעה הזאת.

אהוד אולמרט: ראיתי בחומר שחילקו לנו ממחלקת המידע של הספרייה, שזה כמעט דבר שבשגרה.

אהוד אולמרט: אנחנו נתקלים בזה בעיתונות כמעט מדי יום, שנשים באותם תפקידים כשל גברים מקבלות שכר הרבה יותר נמוך.

אהוד אולמרט: במקומות שונים זה משתנה.

אהוד אולמרט: זה בלתי נסבל ואין לכך שום הצדקה.

אהוד אולמרט: הוא מבטא רק דבר אחד: אפליה מובנית, שיטתית, שמוכרחים להתגבר עליה.

אהוד אולמרט: לשם כך יש להשתמש בכל הכלים המשפטיים.

זהבה גלאון: במגזר הציבורי.

אהוד אולמרט: דיברתי כל הזמן על ההיבט הציבורי, ודיברתי גם על הלך הרוח ועל השינוי הערכי.

אהוד אולמרט: דרך אגב, גם לחברת כנסת מותר לשבת בדיון הזה, הגברת גלאון.

אהוד אולמרט: מותר לשבת.

זהבה גלאון: אני מקשיבה לך.

אהוד אולמרט: אני בטוח שאת מקשיבה, אבל את יכולה לשבת.

נסים דהן: חברת הכנסת גלאון, הערתו של השר במקומה.

נסים דהן: נא לשבת.

אהוד אולמרט: יש הרבה תחומים בהקשרים הללו שמפוזרים בין משרדי הממשלה השונים.

אהוד אולמרט: החלטתי לקחת על עצמנו, בחלק של משרד העבודה, בתוך המערכת הפרגמנטלית שאני אחראי עליה, להיות הגורם הממשלתי המתאם בין כל המערכות הממשלתיות בתחומים הללו, כי אני חושש שהפיזור הזה של סמכויות בין משרדים שונים, ללא גורם שלוקח על עצמו אחריות מתאמת מרכזית, מסייע קצת לטשטש את המיצוי של הפוטנציאל להביא לשינוי ולקדמה בנושא הזה.

אהוד אולמרט: לכן, בלי שהוחלט על כך באופן פורמלי, כך ננהג במשרד העבודה.

אהוד אולמרט: אני מקווה שהדבר הזה יסייע להביא לתוצאה, שנשים יהיו גורם מרכזי יותר בכוח העבודה במשק, שהיכולת שלהן למלא תפקידים שונים תתרחב בהרבה בהשוואה להיום, ושהן תקבלנה שכר שווה לגברים באותם תפקידים שהן ממלאות שהם מקבילים לתפקידי גברים במערכות השונות.

אהוד אולמרט: תודה רבה.

נסים דהן: תודה רבה לכבוד השר.

נסים דהן: חברת הכנסת קולט אביטל, ראשונת הדוברות.

נסים דהן: אחריה – חברת הכנסת אתי לבני.

נסים דהן: גברתי, על-פי החלטת ועדת הכנסת, לרשותך חמש דקות.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, כיוון שלליכוד ניתנו עשר דקות, וחברתי חברת הכנסת גילה גמליאל קיבלה חצי שעה, אני מאוד מבקשת ממך שלא תגביל אותי לחמש דקות, ותשאיר לי - - -

גדעון סער: זו החלטת ועדת הכנסת.

קולט אביטל: לא חצי שעה, עשר דקות.

נסים דהן: חבר הכנסת גדעון סער, נא לא לעזור לי.

נסים דהן: היא פנתה אלי ואתה עונה במקומי.

נסים דהן: או שאני נכה, או חירש, או אילם - אני בטוח שלא לזה התכוונת.

קולט אביטל: אני מדברת על כך שההחלטה היתה עשר דקות.

גדעון סער: - - -

נסים דהן: חבר הכנסת גדעון סער, אתה ממשיך לעזור לי לנהל את הישיבה.

נסים דהן: גברתי, אני יכול להיות גמיש קצת, אבל גבולות הגמישות שלי הם לא בדיוק לפי רצונך.

קולט אביטל: אני מקווה שגם לאופוזיציה יהיה מספיק זמן.

נסים דהן: כיוון שמי שקבע את סדר הדיון זו ועדה מוועדות הכנסת, והיא עשתה את זה בצורה הדמוקרטית ביותר, בואו נשמור על כללי המשחק.

קולט אביטל: כן, היא העניקה עשר דקות, לא חצי שעה.

גדעון סער: - - -

נסים דהן: ליושבת-ראש הוועדה, שפתחה, לא היתה מגבלת זמן.

גדעון סער: - - -

נסים דהן: עוד הפעם אתה עוזר לי, חבר הכנסת גדעון סער, אני ממש לא מבין.

נסים דהן: אני מנהל את הישיבה, היא שואלת שאלה ואתה עונה.

נסים דהן: מה, אני לא יודע לענות?

קולט אביטל: בסך הכול ביקשתי לעצמי קצת יותר זמן.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אורחות נכבדות, אלה שעוד נשארו ביציע, היום בחרה כנסת ישראל להקדיש ישיבה חגיגית לרגל יום האשה הבין-לאומי שחל החודש.

קולט אביטל: במדינת ישראל של תחילת שנות האלפיים אין ספק כי הנשים הן עצמאיות יותר, משכילות יותר ומודעות יותר לזכויותיהן ולכוחן מאשר בעשורים הקודמים.

קולט אביטל: ובכל זאת, הדרך לשוויון מלא, לתחושת שותפות מלאה ואמיתית של נשים בחברה ובהנהגת המדינה, עדיין ארוכה.

קולט אביטל: בישראל של שנות האלפיים הגיעו נשים להישגים מרשימים בכל תחום ותחום – במחקר ובמדע, ברפואה ובכלכלה, במערכת המשפטית ובניהול עסקים, באקדמיה, באמנות ובספרות.

קולט אביטל: הן שופטות וחוקרות, מנהלות ודירקטוריות, מחנכות ורופאות, עיתונאיות ופרשניות, ציירות, מלחינות ובמאיות.

קולט אביטל: הן לוחמות בצה"ל ובמשטרה ומסכנות את חייהן יום-יום.

קולט אביטל: הן לוחמות למען זכויות האדם.

קולט אביטל: אין זה מפתיע, לכן, כי במצב הקשה שבו שרויה החברה הישראלית, הן מהוות את עיקר הכוח ההתנדבותי המספק תשובות על המצוקות הרבות שפוקדות אותנו, ואנחנו גאות על כך.

קולט אביטל: הנשים מהוות היום יותר ממחצית אזרחי מדינת ישראל.

קולט אביטל: בשמן ובשם דורות של נשים שקדמו לנו במאבק לשוויון מעמדנו, בשם נשים שנאמו כאן לפני מעל במת הכנסת, אני רוצה להודות לכנסת על ההחלטה לייחד את הישיבה הזאת למעמדנו.

קולט אביטל: אני מאמינה שיש בכך תרומה.

קולט אביטל: בממשלת ישראל מכהנות היום שלוש שרות, ובכנסת אנחנו מהוות כ-15% מכלל חברי הכנסת.

קולט אביטל: גם אם מדובר בייצוג שנראה מכובד ביותר לעומת כנסות קודמות, הרי שעדיין אין זה ייצוג מספיק ובוודאי לא ייצוג הולם, במיוחד לאור העובדה שהנשים במדינת ישראל מהוות היות 52% מכלל האוכלוסייה.

קולט אביטל: נשים החלו לפלס דרכן כלפי מעלה גם בשלטון המקומי, וגם אם מספרן במועצות רב מבעבר, הממסד היה ונותר גברי ברובו המכריע.

קולט אביטל: בישראל של שנת 2004, לצערי, עדיין בולט הפער בין כוונות להגשמה.

קולט אביטל: אם ניקח לדוגמה את חוקי העבודה במדינת ישראל, ועל כך אולי דיבר מזווית אחרת שר התמ"ת, הרי שלפי חוקים אלה אנחנו אמורים להיות במצב מצוין.

קולט אביטל: עקרון השוויון מהווה חלק בלתי נפרד מהם.

קולט אביטל: אולם בפועל, נשים כמעט שאינן מצויות בדרגי ניהול בכירים הן בשירות המדינה והן במגזר הציבורי.

קולט אביטל: התשובה לכך איננה משפטית בלבד.

קולט אביטל: בכל מקום שבו מכריזים על הפרטה או על התייעלות, הראשונות להיפגע הן נשים.

קולט אביטל: אם נדבר, למרבה הצער, על התוכנית הכלכלית, נשים המועסקות בכל שטחי התעסוקה במשק הן אלה שהולכות הביתה ראשונות.

קולט אביטל: עובדה מקוממת נוספת, ודובר על כך, היא הפער בשכר בין גברים לנשים.

קולט אביטל: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, גבר השתכר בשנה האחרונה ב-23% יותר מאשה בעבור אותה שעת עבודה, גם אם הם באותה דרגת השכלה וותק.

קולט אביטל: ההכנסה החודשית הממוצעת ברוטו של גבר שכיר היתה גבוהה ב-63% מהכנסתה הממוצעת של אשה.

קולט אביטל: נכון, חוקי העבודה קובעים שכר שווה בעד עבודה שוות ערך - איך זה מתיישב בדיוק עם עובדות אלה?

קולט אביטל: האם גברים צריכים להרוויח יותר רק משום שהם גברים?

קולט אביטל: נתון חשוב נוסף שאין להתעלם ממנו הוא העובדה, כי בראש 91% מכלל המשפחות החד-הוריות בישראל עומדות היום נשים.

קולט אביטל: 47,350 משפחות חד-הוריות, אמהות חד-הוריות מקבלות הבטחת הכנסה, נכון לחודש מרס 2003, וראה זה פלא, דווקא בהן פגעה התוכנית הכלכלית.

קולט אביטל: בחוק ההסדרים 2003 פגע שר האוצר בתמריץ היציאה לעבודה בכך שהוריד אותו מ-17% מהשכר הממוצע ל-7%.

קולט אביטל: עובדה זו משמעה שאשה חד-הורית המתאמצת לצאת לעבודה - לא אלה שקוראים להן פרזיטיות - ומרוויחה מעל 487 שקל לחודש מאבדת את מלוא גמלת הבטחת ההכנסה המגיעה לה.

קולט אביטל: נציין במיוחד במסגרת הזאת 32,000 נשים שהן עולות חדשות.

קולט אביטל: התוכנית הכלכלית לשנת 2004 פגעה במיוחד בעולות החד-הוריות, מכיוון שבניגוד לנשים שהן אזרחיות ותיקות במדינה, הן נעדרות כל סוג של תמיכה משפחתית או סביבתית.

קולט אביטל: כנשים אנחנו צריכות להפסיק לקבל כמובן מאליו את הקיפוח המתמשך שלנו בשוק העבודה, את פערי ההכנסה, את העדר ייצוגנו בכל דרגי הניהול ובצמרת השלטון.

קולט אביטל: עלינו להבין כי קיפוח זה משליך על מעמד האשה בכל תחומי החיים.

קולט אביטל: נשים משתכרות פחות, ולכן קל יותר לקבוע את ההתייחסות אליהן כאל מפרנסות שניות, אף שברור שבמצב הכלכלי כיום אין כל משמעות למושג הזה, במיוחד לאור העובדה שהשכלתן של הנשים כמעט בכל מקום עולה על זו של הגברים.

קולט אביטל: מתוקף משכורתן הנמוכה יותר, הפנסיה שהן צוברות נמוכה מזו של הגברים.

קולט אביטל: אם נוסיף על כך את הנתון הקובע כי תוחלת חייהן של נשים ארוכה מזו של גברים - -

אילנה כהן: - - -

קולט אביטל: - - גם בערוב ימיהן הן מועדות לסבול מעוני יותר מאשר גברים.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, ביום זה אני קוראת לכולנו להירתם לפעולה יזומה להשגת השוויון המיוחל בכל האמצעים העומדים לרשותנו, בלי לבחול בהעדפה מתקנת עד להשגת שוויון אמיתי.

קולט אביטל: עלינו לזכור כי ככל שהחברה שלנו תהיה שוויונית יותר, היא תהיה חזקה יותר וסובלנית יותר, ומכך נצא כולנו, נשים וגברים, נשכרים.

קולט אביטל: ולבסוף, אני מבקשת לנצל את היום ולהודות במיוחד לחברותי חברות הכנסת על עבודה משותפת למען אותן מטרות, לנשים שעובדות בבית הזה, לארגוני הנשים ולמתנדבות.

קולט אביטל: תודה לכולכן.

קולט אביטל: כיף לעבוד אתכן, ואולי אין זה מיותר לציין כי אילו היינו רבות יותר בממשלה ובכנסת היו פני החברה שונים.

קולט אביטל: אין ספק בלבי, שאילו היה ייצוגנו רציני יותר בממשלה, יכולנו אנחנו, הנשים, להביא את השלום.

קולט אביטל: תודה רבה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חברת הכנסת אתי לבני, בבקשה.

אתי לבני: אדוני היושב-ראש, חברותי חברות הכנסת, חברותי לפי רוב הנוכחות באולם הזה, אורחים יקרים, חברי מועצות ואולי תלמידים שבאו לשמוע אותנו, לא המון-המון אנשים - אני אתייחס לעוד אספקט אחד במסגרת יום האשה הבין-לאומי או מעמד האשה.

אתי לבני: שמענו על נשים בעבודה, על נשים בפוליטיקה ועל נשים חד-הוריות.

אתי לבני: אני רוצה לדבר על שיתוף נשים במשא-ומתן ובתהליכי שלום.

אתי לבני: אני רוצה להפנות את תשומת לב הצופים והשומעים להחלטת האו"ם 1325 מאוקטובר 2000, שהיא בעלת שני חלקים, ושני החלקים ישימים ורלוונטיים למצב שלנו באזור הזה.

אתי לבני: יש בהחלטת האו"ם הכרה בכך שהנשים הן הנפגעות העיקריות ממצבי סכסוך ומלחמה.

אתי לבני: כך היה בכל המקומות בעולם שהיו בהם סכסוכים עקובים מדם – ביוגוסלביה, בקונגו, בקולומביה, באירלנד ובמקומות אחרים וגם פה.

אתי לבני: במדינת ישראל, במצב של סכסוך מתמשך, האלימות במשפחה היא פועל יוצא של האלימות בחברה.

אתי לבני: גם מקרי האונס, גם מניעת שירותים ייחודיים לנשים, גם העדר השפעה פוליטית – ראה אנשי הצבא שנמצאים היום בכל הדרגים הבכירים ביותר – וגם העוני.

אתי לבני: בעיית האבטלה חריפה אצל נשים דווקא עכשיו, בתקופה קשה כזאת, שגם היא נובעת מהמצב הפוליטי.

אתי לבני: בישראל יש כ-2,000 חיילים שמוגדרים כהלומי קרב.

אתי לבני: כל העול של הטיפול חל על הנשים ועל המשפחות, ללא עזרה.

אתי לבני: אנחנו יודעים ממנהלות של קווי חירום ארציים לנשים נפגעות אלימות, שבימים שיש בהם פיגוע יש הרבה-הרבה פחות פניות של נשים מוכות לקווי החירום.

אתי לבני: למה?

אתי לבני: כי נשים במצבים כאלה של חירום לאומי בעצם מוותרות על עצמן, מוותרות על כבודן, הן חושבות שלאף אחד לא אכפת מהן ומהנושאים שלהן, כי יש נושאים אחרים על סדר-היום.

אתי לבני: אני חוזרת להחלטת האו"ם - אחרי ההכרה בנשים כסובלות עיקריות מהמצב, הקריאה והדרישה לשתף נשים בכל תהליכי משא-ומתן לשלום, וגם, כפועל יוצא של זה, לשלב אותן בפוליטיקה המקומית ובפוליטיקה הבין-לאומית.

אתי לבני: אני רוצה לומר לכם, שבארץ כמעט לא התייחסו להחלטת האו"ם הזאת, אף שיש אצלנו מקרה יוצא דופן.

אתי לבני: "ארבע אמהות" היו גורם מאתגר וגורם משמעותי ביציאה של צה"ל מלבנון.

אתי לבני: ברגע שנשים נחושות ומוכנות לקחת חלק, מעורבות ואחריות ולהשפיע על תהליכי השלום, הן יכולות לחולל נפלאות.

אתי לבני: אני קוראת עכשיו לכל הגורמים במערכת הפוליטית לשלב את הנשים בכל המוקדים של קבלת ההחלטות, גם במשא-ומתן, גם בצבא, גם במשרד ראש הממשלה; גם אם, נניח, נופלת החלטה להרוג את השיח' יאסין.

אתי לבני: יש מקום גם לנשים במערכת קבלת ההחלטות.

אתי לבני: גם במקום שבו נקבעות החלטות על פינוי חד-צדדי חשוב מאוד שתהיינה נשים, עם כל התרומה שנשים יכולות לתרום מבחינת קונסנזוס, הרמוניה, אמפתיה; לעשות דברים לא כגרזן נופל, אלא לעשות את זה בהידברות ובשיתוף כל פלגי החברה הישראלית.

אתי לבני: חסרות לנו נשים בכל המקומות האלה, בכל המקומות המכריעים שיקבעו עכשיו את עתידנו.

אתי לבני: רוב ארגוני הנשים - ולא יושבות כאן נציגות של ארגוני הנשים - חוששים מנזק תדמיתי אם הם יעסקו בשאלות המדיניות וידרשו את הייצוג של הנשים בכל המקומות שבהם נופלות החלטות.

אתי לבני: ואולם עלינו לא רק לעסוק בנושאים שיש בהם הקונסנזוס הרחב, כמו אלימות נגד נשים, כמו זנות, כמו סחר בנשים, אלא להעמיד את הדרישה החד-משמעית ובפה מלא - לדרוש את המקום המתאים לנו והראוי לנו בכל מוקדי קבלת ההחלטות.

אתי לבני: היום די מוסכם שיש תכונות לנשים ויש תכונות לגברים, והן לפעמים שונות אלה מאלה; לא טובות יותר אלא שונות.

אתי לבני: ואכן, יש לנשים מה שנקרא חשיבה רשתית.

אתי לבני: כשהן מגיעות לבעיה, הן מטפלות בה מכל הכיוונים ומביאות בחשבון הרבה מאוד משתנים, ואילו כאשר גברים מטפלים בבעיה, הם חושבים ומתקיפים אותה בצורה לינארית, בצורה קווית, תוך הסתערות והתעלמות מכל מה שקורה בצד.

אתי לבני: נשים נוטות יותר לשתף פעולה, נשים נוטות יותר להגיע להחלטות מתוך קונסנזוס, מתוך הרמוניה, מתוך משא-ומתן, מתוך ביזור הכוח ולא מתוך שאיפה לרכישת כוח בלבד, תוך השפעה ותרומה לחיים הציבוריים והפוליטיים.

אתי לבני: האם אתם חושבים שאנחנו, החברה הישראלית, יכולים לוותר על כל הדברים האלה?

אתי לבני: אכן, המאה ה-21 מוזכרת כמאה של הנשים, כי לאט-לאט יש יותר הכרה בכך שנשים תתפוסנה את המקום הראוי להן כמין השווה, כמין המשפיע במאה ה-21.

אתי לבני: אמר לנו היום שר הפנים בישיבת הוועדה לקידום מעמד האשה באופן די תמים, שהוא לא אוהב העדפה מתקנת.

אתי לבני: אנחנו, הנשים, בדרך כלל אוהבות את ההעדפה המתקנת.

אתי לבני: הוא אמר שבסך הכול זה בון-טון היום לשתף נשים בכל המקומות הציבוריים והפוליטיים, והוא דיבר על הבחירות לרשויות המקומיות.

אתי לבני: אכן, זה בון-טון, ומתוך הבון-טון הזה אנחנו נהיה שם בכוחות גדולים, בכל המקומות שבהם מתקבלות החלטות ובכל המקומות שבהם נקבעים תהליכי השלום.

אתי לבני: תודה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת נסים דהן נמצא כיושב-ראש, והוא ידבר בסוף.

נסים דהן: חבר הכנסת צבי הנדל - אינו נוכח, והוא הפסיד את תורו.

נסים דהן: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

נסים דהן: עכשיו נכנס חבר הכנסת הנדל.

נסים דהן: כשקראתי את שמו כבודו לא היה.

נסים דהן: מייד אחרי חברת הכנסת גלאון כבודו ידבר.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת גילה גמליאל, אני רוצה להצטער על שהשר שהשיב בשם הממשלה, השר אולמרט, השיב ויצא.

נסים דהן: גם אני כיושב-ראש הישיבה מביע את מחאתי על כך שהממשלה לא מצאה לנכון שהשר המשיב יישאר כאן עד הסוף.

זהבה גלאון: נמצא כאן השר גדעון עזרא, שאני מכבדת אותו מאוד.

זהבה גלאון: תמיד הוא נמצא, מקשיב בקשב רב ועונה.

זהבה גלאון: לא תמיד אני מסכימה עם מה שהוא עונה, אבל הוא מתייחס בכבוד רב לכנסת.

זהבה גלאון: אני לא מדברת רק על פרוצדורה, על העובדה שהשר המשיב יצא.

זהבה גלאון: אני רוצה להתייחס לדבריו, והדברים שלו בעיני משקפים את חוסר ההבנה המוחלט, המוחלט, למצבן של הנשים בחברה הישראלית.

זהבה גלאון: מאוד יפה לעמוד כאן על הבמה ולדבר על נשים בשוק העבודה – דברים חשובים – כמה נשים מופלות בשכר, על כך שצריך לשפר את מצבן או את סביבת העבודה של נשים, אבל הדברים באים ונאמרים מתוך עמדה פטרונית, מתוך עמדה שלא מביאה בחשבון דבר אחד בסיסי, שדיברה עליו בפתח דבריה יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה - העובדה שנשים אינן מיוצגות במוקדי הכוח, העובדה שנשים אינן מהלכות בפרוזדורי השלטון, היא המשפיעה והיא המשליכה על מצבן הנחות של נשים בחברה הישראלית בתחומים השונים, לרבות בשוק התעסוקה.

זהבה גלאון: העמידה הזאת כאן, על הדוכן, של השר המתאם שיש לו 80 תיקים והוא עוד אומר בכבוד והדר שהוא לקח על עצמו לתאם בין כל משרדי הממשלה את העובדה שלנשים תהיה סביבת עבודה תומכת בהתחשב בנורמות החברתיות, כאילו מדובר רק על בעיה של רלטיביזם תרבותי וחברתי, משקפת את הבעיה המהותית של מי שעומד בראש הפירמידה הזאת ולא מבין שעד שנשים לא תפרוצנה את מה שנקרא תקרת הזכוכית ועד שלא תהיינה מחצית מחברי הכנסת נשים, אנחנו נידונים לכך שמעמדן של הנשים בחברה הישראלית יישאר נמוך.

זהבה גלאון: לא התכוונתי בכלל לומר את הדברים האלה, אבל חשבתי שאני לא יכולה לעלות על הדוכן בלי להתייחס לדבריו.

זהבה גלאון: חברותי שנאמו כאן אמרו דברים נכוחים, חשובים ונכונים, אבל חשבתי שאני לא יכולה שלא להתייחס לכך שעולה לכאן שר בשם ממשלת ישראל ואלה הדברים שלו לכנסת ישראל ביום האשה הבין-לאומי.

זהבה גלאון: בשביל מה הבאנו אותו לכאן?

זהבה גלאון: בשביל מה זה מה שהוא השיב בשם הממשלה?

זהבה גלאון: הדברים האלה בשם ממשלת ישראל מכתימים, מכפישים ומחפירים – מתוך כוונות טובות – כשהם משקפים פטרוניות ואיזו עמדה לא נכונה ובטח לא ראויה לכבוד הבית הזה ביום הזה.

אילן שלגי: הממשלה היתה צריכה לשלוח לכאן את אחת השרות.

מל פולישוק-בלוך: למה?

מל פולישוק-בלוך: למה?

זהבה גלאון: חבר הכנסת שלגי, מכיוון שאתה אומר את זה בפעם השנייה וענו לך על זה קודם לכן, העיסוק בעניינן של נשים בחברה הישראלית אינו עניינן של נשים בלבד.

זהבה גלאון: מדובר באינטרס כלל-חברתי, ואם הממשלה בחרה לשלוח שר זה בסדר, רק שידבר לעניין.

זהבה גלאון: זאת כל הבקשה.

מל פולישוק-בלוך: - - - יש כאן בעיקר חברות כנסת.

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, ברשותך, במעט הזמן שנותר לי אני רוצה לגעת בדברים שרציתי לומר היום.

זהבה גלאון: הבאתי לכאן כמה גזירי עיתון שגזרתי בשבועות האחרונים: "מחיר האונס – גט לאשה.

זהבה גלאון: גבר חרדי שהואשם באונס אשתו שבועות ספורים לאחר שנישא לה, ירצה רק שישה חודשי מאסר ועבודות שירות בתמורה להסכמתו למתן גט".

זהבה גלאון: זאת עסקת טיעון.

זהבה גלאון: "רק עבודות שירות למורשע במעשים מגונים, צעיר שביצע מעשי סדום ומעשים מגונים בנערים שהדריך"; "שישה חודשי עבודות שירות למורשע באונס".

רוני בר-און: אבל כשבוצעה עסקת טיעון על עבירה - - - בית-המשפט הכניס - - -

זהבה גלאון: אדוני חבר הכנסת בר-און, זה חשוב ונכון, אבל מה עניין שמיטה להר-סיני?

זהבה גלאון: מה עניין שמיטה להר-סיני?

זהבה גלאון: למה בחרתי לציין את זה?

זהבה גלאון: נורא חשוב לעסוק בכל הדברים שנאמרו כאן על מעמדן ומצבן של נשים, אבל הבעיה המרכזית בעיני היא, שגם ביום האשה הבין-לאומי אנחנו נאלצים לדבר על כך שנשים מוכות, שנשים נרצחות, והבעיה הגדולה יותר היא שמערכת בתי-המשפט עדיין לא הפנימה את העובדה שהכנסת הזאת חוקקה חוק עונשי מינימום וחובת מאסר בפועל על עבירות מין ואלימות במשפחה, חוק של חברת הכנסת דיין ושלי.

זהבה גלאון: לא ייתכן שבתי-המשפט, שצריכים לשדר שדר חברתי שאומר שגופן של נשים וכבודן של נשים אינם הפקר ושענישה באה להתרות ולהתוות דרך - לא הפנימו אותם שופטים שנשים אינן קניין, שנשים אינן רכוש בני זוגן, שאי-אפשר להכות נשים ולצאת מזה בזול.

זהבה גלאון: שופטים עדיין שבויים באיזו תפיסה שמקפלת בתוכה נורמות וסטריאוטיפים, אותם נורמות וסטריאוטיפים שדיבר עליהם השר אולמרט, שאשה היא קניין ואפשר להכות אותה ואחר כך לצאת בענישה קלה.

זהבה גלאון: הכנסת מחוקקת חוקים ועל בתי-המשפט ליישם את החוקים האלה.

זהבה גלאון: בתי-משפט שלא מיישמים חוקים מפקירים את כבודן וגופן של נשים.

זהבה גלאון: תודה.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: מכובדי היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי כנסת, ראשית אומר מילות תודה לחברת הכנסת גילה גמליאל, שעומדת בראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

צבי הנדל: כמה שאנו הגברים מדי פעם מתרעמים שצריכים ועדה מהסוג הזה, מסתבר שעדיין יש הרבה זלזול בנשים, ואני דווקא מתחיל בסיום דבריה של קודמתי בנושא גופה של האשה.

צבי הנדל: העונשים הניתנים על אונס או על מכות וכדומה, כשהגבר מנצל את כוחו הפיזי, שלעתים הוא רב יותר - לא תמיד זה כך, אך ברוב המקרים – הקלות של העונשים מביאה לזילות בלתי רגילה.

צבי הנדל: העניין הזה בלתי מובן לי שנים.

צבי הנדל: המודעות לצורך להגיש תלונה עלתה פלאים, בעיקר בזכות הפעולה הברוכה במשך שנים של חברות הכנסת, גם כאן בעיקר חברות ולא חברים, אך עדיין הטיפול בגברים המכים או האונסים רחוק מלהיות משביע רצון.

צבי הנדל: אחד הדברים שמביאים לידי אלימות - ולא על זה אני רוצה להרחיב את הדיבור, אך אמרתי זאת כבר הרבה פעמים, ואני לא יכול בלי להזכיר לפחות, וחשוב מאוד שכולנו נהיה מודעים לעניין הזה – הוא המסרים שמועברים בעיקר בטלוויזיה.

צבי הנדל: יש עידוד סמוי להרבה כוחניות.

צבי הנדל: צריך לתת על זה את הדעת.

צבי הנדל: אני לא תמיד אוהב את הרעיון שהטלוויזיה הופכת זירת ויכוח בין מי שכיפה לראשם למי שכיפת שמים לראשם.

צבי הנדל: בעניינים האלה כולנו צריכים להתאחד, כי ברבות השנים הנזק רק ילך ויגבר.

צבי הנדל: ראיתי פה נתונים שדווקא שימחו אותי בנושא חלוקת התארים באוניברסיטה בין נשים לגברים.

צבי הנדל: יש פה כמה מקצועות, מדעים, למשל, ביולוגיה - 70% ממקבלי התואר הם נשים, מדעי החברה - 67%, משפטים - 52%, מקצועות מאוד מרכזיים, רפואה - 49%.

צבי הנדל: הנשים מובילות במקצועות מאוד מרכזיים.

צבי הנדל: לא הופתעתי שבחינוך ובהכשרה להוראה השיעור הוא 78%.

צבי הנדל: לא שאני חושב שחינוך הוא לא חשוב, הוא מאוד חשוב.

צבי הנדל: לצערי הגדול, עדיין מקצוע ההוראה נחשב למשכורת שנייה בבית.

צבי הנדל: הלוואי שנצליח להגיע, בעזרת השם, לרמה כזאת שגבר ידע שאפשר ללכת ולעסוק בחינוך, מעבר למשימה הלאומית, גם כמקצוע שיכול להביא פרנסה.

צבי הנדל: אני מקווה שזה יתוקן.

צבי הנדל: הדבר המרכזי שרציתי לדבר עליו הוא אחיותי וחברותי מיהודה, שומרון וחבל-עזה, גם קצת בבקעה, שבעשור האחרון, מעבר לכל חילוקי הדעות הפוליטיים בתוך הבית הזה - אין עוד ציבור כמו ציבור הנשים, האמהות, הסבתות, הילדות ברחבי יש"ע, שעבר כפי שהן עברו את העשור האחרון, וודאי את שלוש וחצי השנים האחרונות מאז הנסיגה מלבנון.

צבי הנדל: אני חושב שהנשים עומדות שם בחזית כמעט בכל תחום אפשרי - חינוך הילדים, הנסיעות בדרכים, הקניות.

צבי הנדל: כמעט שאין דבר בעת האחרונה שכשאתה רוצה לעשות אותו במרחבי יש"ע אינו דורש ממך גבורה גדולה מאוד.

צבי הנדל: ובנוסף, החלק הרוחני-הנפשי הגדול ביותר, שאתה צריך גם להרגיע את המשפחה ולהיות עמוד התווך כשהילדים באים הביתה.

צבי הנדל: לפעמים נתקלים בדרכים בקטעים קשים, והאם צריכה להיות זאת שמחבקת ומלטפת, מקרינה כוח ולא בוכה יחד אתם, על מנת שלא ייחלשו עוד יותר.

צבי הנדל: כל המלים שבעולם שאני יכול לאסוף כרגע לא יכולות להביע את מה שאני מרגיש אל האשה הממוצעת, לא הגיבורות המיוחדות, שהיא בעיני הגיבור הלאומי של התקופה האחרונה בארץ-ישראל, שכמוה היו בדורות אחרים כמעט תמיד, גם בקום המדינה וכו'.

צבי הנדל: הפעם, בשנים האחרונות, אלה הן נשות יש"ע.

צבי הנדל: אני שמח שהזדמנה לי ההזדמנות הזאת, הסמלית, להסיר את הכובע ולהצדיע בפני האמהות הנהדרות, הנשים המופלאות שגרות במרחבי יש"ע בעת הזאת.

צבי הנדל: כה לחי.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מברכת על קיום הדיון הזה היום לרגל יום האשה הבין-לאומי.

גילה פינקלשטיין: לא כל ערך ומנהג המקובלים בתרבות המערבית המודרנית והפוסט-מודרנית ראויים לאימוץ ולחיקוי, אולם מוטב לנו לנהוג בתבונה, כמו אותו חכם תלמודי שאמר, כי יש מקרים שבהם ראוי לאכול את תוכו של הפרי ולהשליך את קליפתו.

גילה פינקלשטיין: כך גם ראוי שיהיה היחס שלנו ליום האשה ולתנועת הפמיניזם בכללה.

גילה פינקלשטיין: ליבת הרעיונות הפמיניסטיים כמובן חשובה וחיובית.

גילה פינקלשטיין: כמו רבות ממדינות המערב המודרניות, השכילה מדינת ישראל ליצור יותר שוויוניות ומעורבות של הנשים בחברה מאלה שראינו בעבר.

גילה פינקלשטיין: במסורת היהודית מאז ומתמיד נשמר כבודה של האשה והיה לה מקום מרכזי, אך גם בתחום זה חלו תמורות נחוצות, שעליהן אעמוד בהמשך.

גילה פינקלשטיין: התנועה הפמיניסטית בכללה השפיעה רבות על צורת החשיבה של החברה המודרנית, שבה בעבר משלו בכיפה בעיקר הגברים, שנחשבו מובילים בכל מובן.

גילה פינקלשטיין: החברה הגברית העמידה בראש החברה והמשפחה את ראש המשפחה, את הגבר, שהיה האדם העובד, היצרן, בעוד הנשים זכו לתפקידים משניים, אם בכלל.

גילה פינקלשטיין: כאמור, בדור האחרון חלה תפנית מרחיקת-לכת בהקשר זה בחברה המערבית, בהייררכיה שהשתנתה לטובה.

גילה פינקלשטיין: השינויים באים לידי ביטוי כמעט בכל מגזרי החברה: במודעות גבוהה יותר מצד הרשויות והמעסיקים לצורכי הנשים העובדות, בעיקר אלה שבהיריון, אלה שלאחר לידה, דבר המתבטא בהגבלת פיטורים, בתשלומי ביטוח לאומי ובנקודות זיכוי של מס הכנסה; במודעות גבוהה יותר לנושא ההטרדות המיניות, בעיסוק גלוי בכך, שמאפשר יותר קלות בהגשת תלונות וביתר ביקורת על כך; וכמובן, בהבטחת ייצוגן של נשים במקומות עבודה רבים, בהם המגזר הציבורי.

גילה פינקלשטיין: לא, אינני אומרת כאן כי הכול ורוד, ואכן לא כל הבעיות נפתרו.

גילה פינקלשטיין: הנתונים הסטטיסטיים עדיין מצביעים על כך שנשים משתכרות פחות אף שהן משכילות יותר, כפי שאמרו חברי וחברותי.

גילה פינקלשטיין: עדיין יש אפליה ולא הכול תוקן בחקיקה באופן שיניח את הדעת, אך כאן בכנסת יש 18 נשים – ח"י – מספר יפה, אך רחוק מלהשביע רצון.

גילה פינקלשטיין: ועוד לא אמרתי מלה על התופעה הנוראה מכול, של האלימות הגואה נגד נשים.

גילה פינקלשטיין: השיא שלה ברצח נשים בידי בני זוגן - תופעה בלתי נסבלת, שהפכה למכה של ממש, ואסור בשום אופן להתייחס אליה בביטול או בסלחנות.

גילה פינקלשטיין: זהו טרור לכל דבר, וצריך להילחם בו.

גילה פינקלשטיין: ובכל זאת, במעמד חגיגי זה אני מעדיפה להצביע גם על הפנים החיוביות, ובהחלט יש על מה להצביע.

גילה פינקלשטיין: כנציגה ראשונה בכנסת זה שנים רבות של הציונות הדתית, אני מבקשת לייחד דברים אחדים למפנה שחל בקרב הציבור שאני מייצגת בתחום מעמד האשה ומקומה.

גילה פינקלשטיין: ללא ספק, אחת ההתפתחויות המעניינות בחברה הדתית ובחברה בכלל היא זאת שהתחוללה בקרב הנשים הדתיות בעניין זה.

גילה פינקלשטיין: הללו תופסות מקומות מרכזיים יותר ויותר בשלל תפקידים ועיסוקים, ובמקביל הלך והתפתח בעשור האחרון לימוד התורה הנשי.

גילה פינקלשטיין: זהו קול חשוב, שהיה חסר בפסיפס התורני וההגותי, ויש לכך השלכות חשובות.

גילה פינקלשטיין: בין היתר, נשים מעורבות יותר בהליכי דיון, טוענות רבניות מייצגות נשים בבתי-הדין, ואפילו על הפסיקה יש השפעה, גם אם עקיפה, משום שלכול ידוע כי הנשים הן כוח דומיננטי.

גילה פינקלשטיין: הן ניחנו בחושים מחודדים, ברגישות מיוחדת.

גילה פינקלשטיין: הידע של הנשים בכל התחומים, גם בזה התורני, התעצם לאין ערוך לעומת מה שהכרנו בעבר.

גילה פינקלשטיין: מעבר למדרשות, למכללות, למסלולי ההכשרה, יש ביטויים מגוונים ועצמיים לקול הנשי הדתי-האורתודוקסי: נשים קוראות לעצמן את מגילת אסתר בפורים.

גילה פינקלשטיין: אני רואה בזה צעד יפה וחידוש.

גילה פינקלשטיין: יש יוזמות שונות, מניינים של נשים, כולם מבורכים, כל עוד הם פועלים בגדר המותר על-פי ההלכה.

גילה פינקלשטיין: לאשה הדתית בדורנו ניתנות הרבה יותר אפשרויות ועיסוקים רבים הפכו לגיטימיים.

גילה פינקלשטיין: גם החברה הדתית השוקדת על ערכים ונותנת מקום של כבוד לערכי המסורת, לא חוששת לאמץ שינויים חיוביים בדפוס ההתנהלות שלה.

גילה פינקלשטיין: החברה הדתית המודרנית לא נשארה מאחור.

גילה פינקלשטיין: היא איננה מנותקת מהנעשה ומהתמורות המתחוללות סביבנו, וכאן חובה לציין כי האשה זכתה מאז ומעולם למלוא הכבוד הראוי, כפי שאנחנו שרים "אשת חיל" בליל שישי, אלא שתפקידיה התמקדו בטיפוח המשפחה והבית, בגידול הילדים - העיסוקים הנשיים היו מצומצמים יחסית.

גילה פינקלשטיין: על כל פנים, רובם לא היו פומביים, אלא "כבודה בת מלך פנימה".

גילה פינקלשטיין: לסיום, אני רוצה לברך את חברתי גילה גמליאל, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, על פעילותה הנמרצת, המבורכת, במסגרת הוועדה, לקידום ענייניהן של הנשים.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת גילה גמליאל מנווטת את הדיונים בטוב טעם וברגישות.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה להודות לה על כך.

גילה פינקלשטיין: שיתוף הפעולה בינינו הדוק ופורה.

גילה פינקלשטיין: לדוגמה אציין את הישיבה שקיימנו בשבוע שעבר בוועדה.

גילה פינקלשטיין: העלינו את מצוקתן של הבלניות במקוואות שאינן מקבלות משכורות כבר חודשים רבים.

גילה פינקלשטיין: אני מקווה, באמת, כפי שהובטח מפי נציגי האוצר ומשרד ראש הממשלה במהלך הישיבה, שהבעיה תמצא את פתרונה.

גילה פינקלשטיין: יש לקוות כי כיווני הפעולה הנכונים יוסיפו ויבססו את מעמדן של הנשים בחברה הישראלית וקולה של האשה יוסיף ויישמע בכל מקום, כי הוא נחוץ לכולנו.

גילה פינקלשטיין: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת מאיר פרוש, חמש דקות לכבודו.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גברתי יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברי הכנסת, אנחנו מציינים היום את יום האשה הבין-לאומי, ואני שואל אותך, אדוני היושב-ראש: מדוע דווקא היום?

מאיר פרוש: מדוע אנחנו מציינים היום את יום האשה הבין-לאומי?

רוני בר-און: היום ראש חודש ניסן.

מאיר פרוש: היום ראש חודש ניסן, אמר יושב-ראש ועדת הכנסת.

מאיר פרוש: היום ראש חודש ניסן.

מאיר פרוש: מה היה בניסן?

מאיר פרוש: בניסן נגאלו בני ישראל.

מאיר פרוש: בזכות מי, בזכות מי נגאלו אבותינו ממצרים?

מאיר פרוש: בזכות נשים צדקניות.

מאיר פרוש: ולכן אנחנו צריכים לציין את יום האשה, בזכות נשים צדקניות.

נסים דהן: השאלות הן רטוריות, זה לא מבחן בתלמוד.

נסים דהן: לא צריך לענות.

מאיר פרוש: אומרת הגמרא בסנהדרין: בזכות נשים צדקניות והתנהגותן הצנועה ושמירתן על "כל כבודה בת מלך פנימה" נגאלו אבותינו ממצרים ומעוד גלויות, ובזכות לימוד התורה זכו לנצח במלחמותיהם עם אויביהם.

מאיר פרוש: אומרת הגמרא בסנהדרין, דף מ"ט, בזכות נשים צדקניות נגאלו ישראל ממצרים.

מאיר פרוש: ואמרנו שיציאת מצרים היתה בחודש ניסן.

מאיר פרוש: אולי זה מקרה שאנחנו דנים היום ביום האשה הבין-לאומי.

מאיר פרוש: אבל כשזה נקבע - אנחנו דנים ומדברים על זה.

מאיר פרוש: אני רוצה שנשים לב, חברי הכנסת, עד כמה נשים נפגעו במהלך השנה האחרונה, במהלך השנתיים האחרונות, כתוצאה מהחלטות שהכנסת קיבלה.

מאיר פרוש: ואני לא רוצה לומר מי מהכנסת - אופוזיציה, קואליציה, מדוע היו קיצוצים כל כך עמוקים.

מאיר פרוש: אבל היופי שבמסגרת המשפחתית שהיתה לעם ישראל הוא העובדה שהאמא במסירות נפש רבה גידלה את בניה, השקיעה את כל המאמצים לגדל את הילד, את הילדה, להמשיך את המסורת המשפחתית, את התא החם, את הבית היהודי.

מאיר פרוש: המסירות של ה"יידישע מאמע", שאנחנו התחנכנו, ורוצים שכך אנחנו נתחנך - אם אנחנו מדברים על נשים צדקניות שבזכותן נגאלנו ממצרים.

מאיר פרוש: ולא רק ממצרים.

מאיר פרוש: כמו שאמרתי קודם, הגמרא אומרת – מכל המלחמות.

מאיר פרוש: ולא רק בזכות זה, אלא גם בזכות לימוד התורה.

מאיר פרוש: כמה הממשלה הזאת פגעה בנשים שגידלו את ילדיהן בבית.

מאיר פרוש: הרי אחד האמצעים כדי שהאמא תוכל לגדל את הילדים בבית הוא אותן קצבאות, שלממשלה, למדינת ישראל, היתה הזכות לתת את האפשרות לקיום לאותן משפחות ברוכות ילדים.

מאיר פרוש: והממשלה הזאת באה וקיצצה, ומונעת מאותן נשים צדקניות שתוכלנה לגדל את ילדיהן, מכיוון שאין להן כסף לקנות את הדברים הבסיסיים בבית, את המוצרים הבסיסיים.

מאיר פרוש: וכך הממשלה לא רק פגעה בנשים צדקניות שלא יכולות לגדל את ילדיהן, וכמו שהגמרא אומרת - שהם נגאלו, וככה, בזכות לימוד התורה אנחנו צריכים לנצח במלחמותינו.

מאיר פרוש: וכמה הממשלה הזאת פוגעת בלומדי התורה, על כל צעד ושעל.

מאיר פרוש: אתמול הבענו אי-אמון מכיוון שהממשלה לא משלמת לעובדי הרשויות והמועצות הדתיות, והזכירה זאת כאן חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, עד כמה הממשלה פוגעת בשירותי הדת.

מאיר פרוש: אם זה בנשים הצדקניות, אם זה בלומדי התורה, אם זה בשירותי הדת - האם זה לא הזמן שהממשלה תקיים דיון ונקיים דיון על מה שקורה לנו, אולי בגלל המעשים הרעים שאנחנו עושים?

מאיר פרוש: וכאן אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אני באמת לא יודע מה הסיבה שבחרו את היום הזה, אבל אולי היום הזה נבחר כדי שאנחנו נעשה לעצמנו חשבון נפש.

מאיר פרוש: כל מה שפעלנו ועשינו, כדי לפגוע במסגרת המשפחתית החמה, כדי לפגוע באמא היהודייה שהתחנכה וחינכו אותה לגדל בית עם הרבה ילדים, לא כמו שהממשלה הזאת אמרה - שמענק לידה נותנים רק ללידה הראשונה.

מאיר פרוש: זאת אומרת שהממשלה הזאת מעוניינת רק במשפחות שיש להן ילד וכלב.

מאיר פרוש: ואם, חלילה, יש לידה שנייה בבית?

מאיר פרוש: ואם יש שלושה ילדים, וארבעה ילדים, ועשרה ילדים, ו-12 ו-15 ילדים?

מאיר פרוש: הם לא צריכים לקבל מענקי לידה?

מאיר פרוש: איפה ההיגיון?

מאיר פרוש: איפה הראש היהודי?

מאיר פרוש: מדוע הממשלה הזאת מאבדת את הראש היהודי ואת הצפון היהודי?

מאיר פרוש: לכן, אולי בזכות קיום הדיון הזה, את, כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, ואת יודעת מה זו המסורת היהודית, מה זה התא המשפחתי המסורתי היהודי - אולי הגיע הזמן שהממשלה הזאת תפקח את עיניה.

מאיר פרוש: תודה.

נסים דהן: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת:

אריה האן: הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (מס' 5) (הוצאות סבירות בנקיטת אמצעי אכיפה), התשס"ד–2004, של חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (מס' 2) (תיקון) (ביטול איחוד רשויות מסוימות), התשס"ד–2003, של חבר הכנסת עסאם מח'ול וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (מס' 2) (תיקון מס' 2) (ביטול איחוד רשויות מסוימות), התשס"ד–2004, של חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (מס' 2) (תיקון מס' 3) (ביטול איחוד רשויות מסוימות), התשס"ד–2004, של חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 90) (זימון בעלי תפקידים לישיבות המועצה), התשס"ד–2004, של חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות המקומית (הצהרת הון) (תיקון) (סגני ראש רשות מקומית), התשס"ד–2004, של חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת קביעת מזוזה במבנה ציבורי, התשס"ד–2004, של חבר הכנסת יעקב ליצמן; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 13) (הארכת אשרה לעובד זר), התשס"ד–2004, של חברי הכנסת רשף חן, אתי לבני ושאול יהלום; והצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 28) (תחילת תוקף היתר לפיטורים או לפגיעה בהיקף משרה), התשס"ד–2004, של חברת הכנסת גילה גמליאל.

אריה האן: תודה רבה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חברת הכנסת אילנה כהן, בבקשה.

אילנה כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תרשו לי לברך את מפלגת עם אחד.

אילנה כהן: תאמינו לי - מאה אחוז באו ליום האשה הבין-לאומי.

אילנה כהן: ואני רוצה להגיד לכם, שהנשים בכנסת לא תבואנה בטענות אם זה המספר של הנשים שבאו.

נסים דהן: שירבו כמותכם בישראל.

אילנה כהן: אני הייתי נוכחת מתחילת הדיון.

אילנה כהן: הנשים ילמדו, לפחות הנשים בכנסת, אם הן רוצות שיכבדו אותן, קודם כול שיהיו נוכחות פה.

אילנה כהן: לגילה גמליאל, יישר כוח על העבודה הנהדרת שאת עושה בוועדה לקידום מעמד האשה.

אילנה כהן: הרבה מדברים על מעמד האשה, על ההבדלים.

אילנה כהן: אם מלכתחילה הגברים היו בהיריון והיו יולדים, לא היתה שום אפליה.

אילנה כהן: תאמינו לי, שום אפליה.

אילנה כהן: לא היו מחוקקים שום חוק עזר – היום נציין את החוק של עם אחד, של זהבה גלאון, לזכויות הנשים ונגד אפליות הנשים וכן הלאה – בטוח שהם היו זוכים בכול.

אילנה כהן: וראה זה פלא, היו עושים להם שעות גמישות, היו שואלים אותם מתי הם רוצים להביא את הילדים שלהם לגן, האם הם רוצים להתחיל בשעה כזאת, האם הם רוצים לגמור בשעה כזאת - בכלל לא משרה ראשונה ומשרה שנייה.

אילנה כהן: תאמינו לי, הכול היה מגיע להם כדת וכדין.

אילנה כהן: למה?

אילנה כהן: ככה זה.

אילנה כהן: אני לא צריכה להגיד לאדוני היושב-ראש, שזה מהתנ"ך והכול וכן הלאה.

אילנה כהן: אין ספק, רבותי, שנעשים שינויים לאט-לאט.

אילנה כהן: ושוב אני רוצה לברך את ההסתדרות.

אילנה כהן: אני חושבת שההסתדרות עשתה הרבה מאוד למען הנשים.

אילנה כהן: אני, בצניעותי הרבה, עומדת מולכם, מנהיגת נשים, רבותי, אני לא מתביישת להגיד את זה, כי עסקתי בזה הרבה-הרבה שנים.

אילנה כהן: האחיות, רובן נשים.

אילנה כהן: היינו משתכרות כמו במינוס ים-המלח, תאמינו לי.

אילנה כהן: אחיות ברחו מהעבודה, חצי משרה וכן הלאה.

אילנה כהן: שלא יבואו ויגידו לנו תמיד שאנחנו נחמדות, שאנחנו משרתות.

אילנה כהן: לא ראיתי אף פעם שהוסיפו לנו תוספת צדקה במשכורת.

אילנה כהן: אתם יודעים איך מכנים את האחיות?

אילנה כהן: – המלאכיות בלבן.

אילנה כהן: אומרים שזאת שליחות.

אילנה כהן: לא ראיתי שהוסיפו תוספת צדקה.

אילנה כהן: רק בנחישות, אכן נאבקנו והצלחנו.

אילנה כהן: אני אתן דוגמה קטנה שאני נותנת תמיד.

אילנה כהן: אף פעם לא שאלו שום גבר במשרה בכירה, שמקבל רכב, לאן הוא נוסע.

אילנה כהן: כשרצינו רכב לאחיות הבכירות, שאלו: לאן האחיות נוסעות?

אילנה כהן: אין ספק שעדיין יש פער עצום בשכר, גם כשגבר ואשה באותה דרגה; אולי לא בדרגה, אבל ברכב, בשעות נוספות ובכל התנאים הנלווים.

אילנה כהן: אין ספק שזה עושה את ההבדל המהותי.

אילנה כהן: אנחנו צריכות לדעת להיאבק, כי שום דבר לא מקבלים בחינם, רבותי, אפילו את צירי הלידה אנחנו לא מקבלות בחינם, תאמינו לי.

אילנה כהן: אם היה ציר אחד לגברים, תאמינו לי, הם היו עושים "רולה" כזאת שזה היה נשמע בכל מדינת ישראל.

נסים דהן: עם ההתקדמות הטכנולוגית, גם זה יגיע.

אילנה כהן: ודאי, ודאי.

אילנה כהן: הכול יגיע, תאמין לי.

אילנה כהן: בן-אדם ייכנס מפה, יצא משם, אין ספק.

אילנה כהן: מאוד חורה לי כשאני רואה פה את מספר הנשים.

אילנה כהן: אנחנו צריכות לכבד.

אילנה כהן: כל היציע היה צריך להיות מלא.

אילנה כהן: אנחנו צריכות לדעת לכבד את עצמנו – יום-הולדת, אז יום-הולדת, רבותי – לדעת לייצג את עצמנו כמו שצריך.

אילנה כהן: חברי הכנסת, לא היה מזיק לכם היום, אפילו בתור ג'סטה לכל הנשים - ואנחנו עובדות קשה ומטפלות ועושות קריירה והכול – אילו חברי הכנסת היו מפרגנים היום לנשים בכנסת.

נסים דהן: מפרגנים.

אילנה כהן: אתה - בטוח.

אילנה כהן: אתה גם בתור שר הבריאות היית עשר.

אילנה כהן: אין לי מה להגיד לך, אתה עשר.

אילנה כהן: אם הם לא פרגנו, אני רוצה לאחל קודם כול לכל נשות מדינת ישראל; ויישר כוח לחברות הכנסת ולעובדות הכנסת.

אילנה כהן: תאמינו לי, אם נעשה לעצמנו, אנחנו נצליח.

אילנה כהן: אל תצפו ממישהו אחר שיעשה לכם את זה.

אילנה כהן: ושוב, תודה להסתדרות שעושה עבודה לתפארת מדינת ישראל.

אילנה כהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת עמיר פרץ, על פרסומת כזאת לא חלמת מעודך.

נסים דהן: חבר הכנסת ואסל טאהא.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברות הכנסת, תרשו לי קודם כול להזכיר את כל הנשים הערביות והישראליות, האמהות ששכלו את בניהן בכל התקופות ואיבדו את יקיריהן כתוצאה משפיכות הדמים המתמשכת במדינה.

ואסל טאהא: תרשו לי גם לברך את האמהות שלקחו פעם חלק בהתארגנות והשפיעו בצורה דרסטית על ההחלטה הפוליטית של הממשלה בתקופת לבנון – הנשים בשחור.

ואסל טאהא: אני מברך אותן.

ואסל טאהא: האמהות השכולות, אם פלסטיניות ואם ישראליות, יש לשמוע את זעקתן, יש לשמוע ולחוש את כאבן - הן באמת חסרות אונים, לא יכולות להשפיע על מה שמתרחש סביבן, ורק בדמעות ובדם הן חיות.

ואסל טאהא: תרשו לי גם לברך את נשות "איחוד האשה הערבייה", שהכרזנו עליו רק לפני חודש, על מאבקן למען שוויון ודמוקרטיה בישראל, והן עושות רבות, אם במדינה ואם בקרב המיעוט הנשי שבמיעוט הערבי.

ואסל טאהא: המיעוט הנשי הערבי, חברי חברי הכנסת, סובל פעמיים, פעם משום שהוא מיעוט בתוך מיעוט שנאבק לשוויון ופעם אחרת משום שהוא מיעוט נשי שנאבק למען שוויונו.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, רציתי לענות לשר אולמרט שדיבר על עניין השוויון בסקטור הערבי, על בעיות הנשים.

ואסל טאהא: רציתי להגיד לכבודו: ערך השוויון בתרבות המזרחית הוא ערך נשגב, ואם אנחנו חוזרים אחורה, אני לא רוצה לפרט, בכל תקופות ההיסטוריה, אנחנו רואים שהאשה במזרח היתה לצדו של הגבר, אם זה בשדה, בעבודות, בכל תחום.

ואסל טאהא: אם נחזור עוד אחורה, נמצא שמדינות נוהלו על-ידי נשים – ממלכת אל-ע'סאסינה נוהלה על-ידי המלכה אל-זבאא; תימן נוהלה בזמנו תקופה ארוכה על-ידי המלכה זנוביא.

ואסל טאהא: במצרים שג'רת אל-דר חתמה וניהלה משא-ומתן עם מדינות אירופה, אם זה במלחמה ואם זה בשלום.

ואסל טאהא: הערך הזה הוא לא רק ערך שאנחנו מייבאים וייבאנו מאירופה, זה ערך שטמון בחיקנו, ורק צריך לרענן ולטפח אותו.

ואסל טאהא: אני זוכר כשהייתי ילד, אמא שלי עבדה בשדה כמו אבא, אחיותי עבדו כמו האחים, בשדה ובכל מקום.

ואסל טאהא: אבל הסיטואציה השתנתה, גם הערכים לפעמים מושפעים ומשתנים.

ואסל טאהא: כשמדברים על המדינה הלאומית שקמה בעולם, מהמאה ה-19 והלאה, גם זה השפיע; זה השפיע על הדמוקרטיה, השפיע על כל תחומי החיים, השפיע על ערך השוויון בכל תחומי החיים וגם בתחום הנשי.

ואסל טאהא: המערכת הזאת של היחסים בחברה המודרנית השפיעה, המאבק הפוליטי השפיע.

ואסל טאהא: לכן, כשאנחנו מדברים על הנשים הערביות שהן סובלות רבות, ועל האשה בכלל במדינה, נראה ש-60% מכלל העובדות במדינה בתחומי השלטון והכלכלה הן נשים, אבל כמה מהן בעמדות בכירות?

ואסל טאהא: - רק 4%, וזה מתבטא גם בשכר, מתבטא גם בהחלטות, מתבטא גם בהשפעה על תחומי החיים השונים.

ואסל טאהא: אם אנחנו מסתכלים, חברי חברי הכנסת, על החקיקה, אנחנו נמצא שבאמת יש חקיקה נשית מסודרת.

ואסל טאהא: אבל כשאנחנו מסתכלים על החברה, זה לא בא לידי ביטוי הולם.

ואסל טאהא: עניין האכיפה לא הולם בכלל.

ואסל טאהא: אנחנו רואים כיצד בתי-המשפט דנים בעניינים האלה וכיצד שופטים בקלות.

ואסל טאהא: אם אפשר לדון בעניינים האלה, צריך לדון בהם בסימפוזיון רחב יותר.

ואסל טאהא: עניין האכיפה לא הולם את כמות החקיקה, ולא תואם חקיקה מסודרת.

ואסל טאהא: מי אחראי?

ואסל טאהא: - הרשות המבצעת, הממשלה, שלא אוכפת את החוקים בצורה מסודרת והולמת את החקיקה שדיברנו עליה.

ואסל טאהא: לכן, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, עניין החינוך הוא עניין מאוד חשוב.

ואסל טאהא: על מנת להגביר את המודעות לשוויון בין המינים, עלינו להגיע לנשים לפני שיהיו נשים, כשהן צעירות, תלמידות בבתי-ספר, כשבאמת רוצים לפתוח אופקים בפני האשה.

ואסל טאהא: עלינו באמת לטפח את המשפחתונים ולא לסכן אותם, לאפשר לאמהות לצאת לעבודה.

ואסל טאהא: האשה מחפשת מקום שבו יחבקו את הבן שלה וייתנו לו חיק מתאים והולם.

ואסל טאהא: צריך לתת לאשה הזאת, שבגאווה יולדת ומגדלת את בניה, אפשרות לצאת לעבודה כשהיא שקטה ובטוחה שהבן שלה נמצא במשפחתון או במוסד הולם ומתאים.

ואסל טאהא: אבל, מה שאנחנו חשים ורואים היום זה שהכול נפגע.

ואסל טאהא: המשפחתונים נפגעו, האמהות החד-הוריות נפגעו, הקצבאות שקשורות לנשים ולאמהות נפגעו.

ואסל טאהא: לכן, אם יש צורך, זה הצורך לשמור את כל המכלול הזה.

ואסל טאהא: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

אלי בן-מנחם: נציג רע"ם לא נמצא.

אלי בן-מנחם: אחרון חביב - חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

אלי בן-מנחם: לרשותך עשר דקות.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה בפתח דברי לציין שתי חברות כנסת, שבמקרה גם שתיהן נוכחות כאן, שעושות עבודה אדירה בנושאים השונים הנוגעים לקידום מעמד האשה.

גדעון סער: בראש ובראשונה זו יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת גילה גמליאל, שמובילה במרץ רב את הוועדה.

גדעון סער: אני מודה שבתפקידי כיושב-ראש הקואליציה אני עושה את המירב כדי להעביר כמה שיותר חוקים לטיפול הוועדה, כי אני חושב שחשוב שתהיה ועדה שמקדמת חקיקה.

גדעון סער: בסופו של דבר, על כל חקיקה שנוגעת לנשים ניתן לטעון שהיא בתחומן של ועדות אחרות.

גדעון סער: אני חושב שחשוב לקבע את הוועדה הזאת כוועדה שמטפלת בחקיקה.

גדעון סער: חברת הכנסת גמליאל עושה את זה.

גדעון סער: היא עושה את זה ביעילות, במהירות אדירה, דרך אגב, לגבי כל הצעת חוק שמגיעה לוועדה, וגם ברצינות.

גדעון סער: אני רוצה לברך אותך על הפעילות שלך במשך כל השנה.

גדעון סער: באמת הפכת את הוועדה הזאת לאחת הפעילות ביותר בבית.

גדעון סער: התנצלותי היחידה היא שיש לי תפקיד כזה, שאני לא יכול להקדיש את תשומת הלב הראויה לוועדה שאני גם חבר בה.

גדעון סער: העלית סוגיה שצריך למצוא לה פתרון, סוגיה של תגמול עבור ייצוג נשים באמצעות מימון מפלגות.

גדעון סער: זו סוגיה שעלתה עוד בקדנציה הקודמת בוועדת השרים למעמד האשה.

גדעון סער: היתה לי הזכות להשתתף בהקמתה של ועדת השרים, כי לפני הממשלה הקודמת לא היתה ועדת שרים כזאת בישראל, למרבה התדהמה.

גדעון סער: אנחנו חשבנו שזו דרך נכונה, כי זו דרך שלא כופה על מפלגות לשלב, אלא נותנת תגמול.

גדעון סער: כחברה אני חושב שזה נכון, זה ראוי וזה מתאים שאנחנו מעודדים את השוויון.

גדעון סער: אנחנו לא כופים, אבל אנחנו מעודדים מפלגות שמעודדות את השוויון.

גדעון סער: גם אז היה לנו קושי עם משרד המשפטים.

גדעון סער: אני חושב שצריך לנסות למצוא פתרון לנושא הזה, ואני בטוח שגם נראה כיצד אנחנו יכולים לקדם אותו.

גדעון סער: אני רוצה גם לשבח את יושבת-ראש ועדת החקירה הפרלמנטרית למאבק בתופעה של סחר בנשים, חברת הכנסת זהבה גלאון, שהפכה את הוועדה שבראשה היא עומדת זו כנסת שנייה ברציפות לא רק לכלי להעלאת המודעות לבעיה קשה מאוד, אלא גם לכלי מעשי להתמודדות עם התופעה, בעיקר באמצעות יוזמות חקיקה שעברו גם בכנסת הקודמת, גם בכנסת הזאת, ובסופו של דבר אני חושב שהיה לזה חלק גם בכך שבדוח - האחרון שעוסק בנושא הזה, עד כמה שאני זוכר - של מחלקת המדינה האמריקנית, מדינת ישראל עלתה בדירוג מבחינת האופי שבו היא נלחמת בתופעה הקשה הזאת.

גדעון סער: עדיין אנחנו רחוקים ממצב משביע רצון, אבל אנחנו ללא ספק נמצאים במצב הרבה יותר טוב מכפי שהיה לפני שהתחילה הפעילות של הוועדה שאת עומדת בראשה.

גדעון סער: אני רוצה לברך גם אותך.

גדעון סער: אני חושב שבתוך זמן קצר מאוד, לפחות לפי מה שנאמר – עניין ממש של ימים - נראה הישג חשוב בנושא הקמת מקלט לנפגעות הסחר בנשים, דבר שנדחה במשך שנים בגלל בעיות של מאבקים בין המשרדים, בגלל בעיות של תקצוב, ובשנה זו יצא לדרך.

גדעון סער: אני חושב שזו בשורה חשובה של החברה למאבק בתופעה הזאת ולמיגורה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, המאבק למען ייצוג נשים הוא מאבק למען חברה טובה יותר, מכיוון שהוא מאבק למען השוויון בחברה.

גדעון סער: כאשר אנחנו נאבקים למען השוויון, אנחנו נאבקים למען חברה טובה יותר, אנחנו לא נאבקים למען הנשים בלבד.

גדעון סער: אני חושב שנכון לומר, גם כאשר אנחנו מסתכלים על הזירה הפוליטית, על המערכת הפוליטית שכולנו חלק ממנה, על הכנסת – ואני לא רוצה פה לקפח את הגברים - תמיד בסוציולוגיה מדברים בהכללות, אז אם מדברים בהכללות, בסך הכול נשים בפוליטיקה הן יותר חרוצות, הן יותר מסורות, הן יותר מחויבות, הן יותר דבקות במשימה, הן יותר אידיאליסטיות.

גדעון סער: אני חושב שמערכת פוליטית שיהיו בה יותר נשים תהיה גם שוויונית יותר וגם טובה יותר.

גדעון סער: אני לומד גם ממורי ורבי, מראש בית"ר, זאב ז'בוטינסקי, שזאת היתה תפיסת עולמו, וכך כתב:

גדעון סער: אולי ידוע לקורא כי מחשיב אני את האשה על הגבר בכל שטח יסודי של חיי הציבור והבית, חוץ מיגיע כפיים גס ופראי, שבו מכריע כוח השרירים.

גדעון סער: אין תפקיד ומקצוע שלא הייתי מוסר לאשה בעדיף על הגבר.

גדעון סער: אצלי היחס הזה אינו דבר של הרהורים וחשבונות.

גדעון סער: אצלי זהו חוש אורגני למעלה מכל ויכוח, ומקורו אולי בניסיון האישי.

גדעון סער: ומוסיף מעבר לניסיון האישי את שלמד מההיסטוריה: זוהי אולי הסיבה שבתולדות העמים יש אחוז גבוה פי כמה של מלכות מדרגה ראשונה מאשר של מלכים ממדרגה ראשונה - -

אילנה כהן: אני מבקשת להכניס את זה לכל המעסיקים.

גדעון סער: - - שלומית אלכסנדרה שלנו מימי החשמונאים האחרונים, אליזבת מאנגליה, קתרינה הגדולה מרוסיה, מריה תרזה מאוסטריה, וכולן הצטיינו בייחוד בהשלטת ארגון וסדר במדינה, בחברה ובמשק.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני משוכנע שאם המאבק למען ייצוג נשים – וודאי שהוא לא יכול לפסוח על המערכת הפוליטית – יצליח, תהיה לנו מערכת פוליטית ברמת מחויבות גבוהה הרבה יותר מכפי שיש לנו כיום.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, נדבך חשוב נוסף כאשר אנחנו מדברים על ייצוג נשים ועל שוויון הוא שילוב נשים בתפקידי מפתח, בתפקידי ניהול במגזר הציבורי.

גדעון סער: בתפקידי כמזכיר הממשלה יצא לי ללוות תהליך של מינוי שבו עלתה סוגיה של מינוי נשים לתפקידי מפתח, תפקידי ניהול בכירים.

גדעון סער: אנחנו יודעים שיש תנאי סף הקבועים בחוק, המגדירים כתנאי כזה ניהול עסקים בהיקף של התאגיד שאליו מתמנה מי שמתמנה.

גדעון סער: מאחר שמספר המנהלות – בשירות הציבורי וודאי, אבל במידה רבה גם בשוק הפרטי – הוא מצומצם, אם אנחנו מפעילים את הכלל הזה באופן שרירותי, מכני, על מינוי נשים, אנחנו יכולים להגיע לתוצאה של מעגל שוטה, שבו לא יתמנו נשים בגלל העדר ניסיון בניהול מערכות בסדרי גודל מאוד גדולים.

גדעון סער: אני שמח שהוועדה למינויים בראשות השופט רביבי, על יסוד פסק-הדין של בית-המשפט העליון בפרשת שדולת הנשים, קבעה שאת הנושא הזה של כישורי הסף צריך לקרוא בהרמוניה עם העיקרון של ייצוג הולם, ובכך בעצם תרמה ליכולת למנות נשים לתפקידי מפתח.

גדעון סער: החובה הזאת של מינוי נשים לתפקידי מפתח היא חובה שמוטלת בראש ובראשונה על הדרג המיניסטריאלי, שבאפשרותו למנות.

גדעון סער: בסופו של דבר, גברתי יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, זהו דבר שאנחנו צריכים גם לקיים אחריו מעקב בוועדה שבראשותך: לבוא ולראות באילו משרדים ממנים יותר ובאילו משרדים פחות, לעשות מדי פעם בקרה, לבקש ממשרדי הממשלה להציג תוכניות ולוודא שהמנכ"לים באמת מונחים על-ידי גישה שוויונית.

גדעון סער: בשעתו התחלנו לעשות את זה בוועדת השרים, ואני חושב שהדבר הזה ידרבן.

גדעון סער: ברגע שיהיו חשיפה, בקרה ופיקוח, אין לי ספק שייעשה יותר על-ידי השרים והמנכ"לים.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אנחנו מציינים כאן את יום האשה הבין-לאומי.

גדעון סער: אינני יכול לסיים את דברי בלי לציין את אשתי שלי, את שלי, שהיא אשה נפלאה, שמעבר לכל מה שהיא עושה – וזה הרבה יותר ממה שאנחנו הגברים בדרך כלל עושים, גם כאמא וגם בניהול הבית – יכולה גם במשך כל ימות השנה, שנים ארוכות, לשאת אותי, ומאחר שאתם עובדים אתי כאן, אתם יודעים שזאת כשלעצמה מטלה לא פשוטה.

גדעון סער: תודה רבה לכם.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת גדעון סער.

אלי בן-מנחם: את הודעת הסיכום לדיון בנושא יום האשה הבין-לאומי תביא יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת גילה גמליאל.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אתי לבני: אנחנו רוצים להוסיף משהו.

אלי בן-מנחם: זה לא הזמן, יש לי כאן דף עם החתימה של כל הסיעות, לרבות שינוי.

אילן שלגי: מה עם ש"ס?

אילן שלגי: יש חתימה של ש"ס?

אילן שלגי: איפה הנשים של ש"ס?

גילה גמליאל: אני רוצה להקריא את הודעת סיכום הדיון במליאת הכנסת לציון יום האשה הבין-לאומי 2004, על דעת הסיעות: הליכוד, העבודה, שינוי, ש"ס, האיחוד הלאומי, מרצ, מפד"ל, חד"ש, עם אחד, בל"ד ורע"ם.

גילה גמליאל: השנה, שנת 2004, מציבה הכנסת לעצמה את המשימה להשלים בחקיקה ובאכיפה את סגירת הפערים בין נשים לגברים, מניעת אפלייתן של נשים בשל היותן נשים ומניעת האלימות כלפיהן.

גילה גמליאל: הכנסת רואה באשה שוות זכויות לגבר, ריבונית להחליט על גורלה ואורחות חייה, בהיותה אישיות משפטית אוטונומית.

גילה גמליאל: הכנסת תשמור על שוויון זכויות הנשים המעוגן בעקרונות הצדק הטבעי, במגילת העצמאות ובחוק-יסוד: כבוד אדם וחירותו.

גילה גמליאל: הכנסת דורשת לאפשר השתתפותן של נשים, בתנאים שווים לגברים, בחיים המדיניים, החברתיים, הכלכליים והתרבותיים, לרווחתה של החברה ולפיתוח המלא של הכוח הטמון בנשים.

גילה גמליאל: הכנסת רואה בדאגה עמוקה את התגברות האלימות כלפי נשים במשפחה, את מספרן העולה של רציחות נשים על-ידי בני זוגן ואת תופעת הסחר בנשים, ותמשיך לפעול להקטנת הנגע.

גילה גמליאל: הכנסת נחושה בדעתה להוציא אל הפועל את העקרונות והאמצעים שיקנו זכויות שוות לנשים ויאפשרו קידומן של נשים בכל התחומים באמצעות חינוך, העדפה מתקנת, אכיפת חוקי השוויון וסגירת הפערים בשכר.

גילה גמליאל: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת גילה גמליאל.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

אתי לבני: הייתי מבקשת להוסיף להודעה הזאת, ואולי חברי הכנסת של כל הסיעות יסכימו.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אתי לבני, בפני מונח דף עם חתימת כל הסיעות, לרבות הסיעה שלך.

אלי בן-מנחם: אי-אפשר לתקן באמצע או להציע.

אלי בן-מנחם: אני צריך להביא את הדף הזה להצבעה.

אלי בן-מנחם: וכשיש חתימות של כל הסיעות, את כל מה שהיה צריך לעשות, היה צריך לעשות לפני.

אלי בן-מנחם: את יכולה להגיד את הדברים למיקרופון.

אלי בן-מנחם: אני אישית בוודאי לא אתנגד.

אלי בן-מנחם: אבל אני אצביע על הצעת ההחלטה שחברת הכנסת גילה גמליאל הביאה מהדוכן.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אתי לבני: גם אני אצביע בעד ההצעה הזאת, כי היא הצעה טובה.

אתי לבני: אבל היא חסרה משהו, והייתי מבקשת, אם החברים כאן באולם יסכימו, להוסיף פסקה אחת, כי אני חושבת שזהו נושא בפני עצמו.

אתי לבני: הייתי קוראת לשתף נשים בכל משא-ומתן ובכל תהליכי השלום שיהיו – אם יהיו.

אלי בן-מנחם: תודה לך.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, ההצבעה החלה.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת גילה גמליאל – 14 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת גילה גמליאל נתקבלה.

אלי בן-מנחם: 14 חברי כנסת הצביעו בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

אילנה כהן: ההצבעה שלי לא נקלטה.

דוד טל: אני עד שהיא לחצה.

אלי בן-מנחם: אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת אילנה כהן.

אלי בן-מנחם: 15 חברי כנסת בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

אלי בן-מנחם: אם כן, הצעת הסיכום התקבלה.

אלי בן-מנחם: [מס' כ/34; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 10390; נספחות.

אלי בן-מנחם: ]

אלי בן-מנחם: אני עובר לנושא הבא, רבותי חברי הכנסת:

אלי בן-מנחם: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 24), התשס"ד–2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אלי בן-מנחם: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שאול יהלום.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמה חשוב וכמה נעים לבוא ולהציע כאן הצעות חוק שנועדו לשפר באמת דברים הקשורים לנשים לאחר ההחלטה שקיבלנו ביום האשה הבין-לאומי.

שאול יהלום: אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 24), התשס"ד–2004.

שאול יהלום: חוק עבודת נשים, התשי"ד–1954, כנוסחו היום, מסדיר בסעיף 6(ז) את חובתו של מעביד לשלם תשלומים להבטחת פנסיה או לקרן השתלמות לעובדת הנעדרת מעבודתה בתקופה שמשתלמים לה דמי לידה, כל עוד היא משלמת את התשלומים החלים עליה, אם חלים, להבטחת זכויות אלה.

שאול יהלום: אנחנו מדברים על פנסיה ושאר הזכויות בתקופה שאחרי הלידה.

שאול יהלום: מטרתה של הצעת החוק היא לחייב את המעביד להמשיך ולשלם תשלומים אלה גם לגבי עובדת הנעדרת מעבודתה בתקופה שמשתלמת לה גמלה לשמירת היריון – בדרך כלל זה לפני דמי הלידה; זאת אומרת, אנחנו מדברים על תקופה שבה, כידוע לכולם, יש נשים שצריכות להיעדר בשל שמירת היריון – וזאת, כאמור, אם העובדת משלמת בעד התקופה שעבורה היא זכאית לגמלת שמירת היריון את התשלומים החלים עליה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, בדיוני הוועדה הוחלט להרחיב את חיובי המעביד להפרשות בגין עובדת המצויה בתקופה שמשתלמת לה גמלה לשמירת היריון ובתקופה שמשתלמים לה דמי לידה גם לעניין תשלומים לביטוח מנהלים.

שאול יהלום: בין שהעובדת היא בפנסיה ובין שבביטוח מנהלים, התיקון הזה יחול עליה.

שאול יהלום: קרי, להחיל את חובת המעביד על כלל ההפרשות לקופת גמל, כמשמעותה בסעיף 47 לפקודת מס הכנסה [נוסח חדש], שכולל את שני המסלולים שבהם מובטחות היום זכויות של אדם עובד.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השבוע אנחנו מציינים בכנסת את יום האשה הבין-לאומי, כמובן באיחור קל.

שאול יהלום: מקובל ליחס את המקור ליום זה ל-8 במרס 1857, עת נשים עובדות בבתי-מלאכה לטקסטיל פתחו בשביתה על תנאי העסקתן.

שאול יהלום: אז היה זה צעד כמעט חסר תקדים, שהותיר רושם עז.

שאול יהלום: המאבק על שיפור תנאיהן של נשים עובדות עודנו נמשך, ובהצעת חוק זו אנו מבקשים להוסיף נדבך קטן נוסף לתנאים אלה.

שאול יהלום: מובן שלתודה ראויים, ראשית, חברי הכנסת שהגישו את הצעת החוק.

שאול יהלום: אני רוצה להודות כאן לסיעת עם אחד, לחברי הכנסת אילנה כהן – שהיתה, לא רק כחברת עם אחד, בדיונים והובילה את הדיונים בוועדה - עמיר פרץ ודוד טל, יוזמי החוק.

שאול יהלום: הצעת החוק מוגשת בצירוף הסתייגויות, ואני מציע כמובן לחברי הבית לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

שאול יהלום: אחר כך גם אבקש לדחות את ההסתייגויות.

שאול יהלום: כבר הודיתי לחברי הכנסת המציעים, ואני מודה כמובן לכל צוות הוועדה: מנכ"לית הוועדה וילמה מאור וכל צוותה, היועצת המשפטית ג'ודי וסרמן וכל צוותה.

שאול יהלום: תודה רבה לכם.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יהלום.

אלי בן-מנחם: רשימת המסתייגים - לסעיף 4 יש הסתייגויות של: חבר הכנסת יוסי שריד - אינו נוכח, חבר הכנסת חיים אורון - אינו נוכח, חבר הכנסת רן כהן - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: מוותרת.

אלי בן-מנחם: מוותרת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רומן ברונפמן - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אבשלום וילן - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אבשלום וילן, נכנסת, אתה מוותר?

אבשלום וילן: כן.

אלי בן-מנחם: מוותר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: קבוצת מרצ - שוב ויתרתם.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, נעבור להצבעה.

אלי בן-מנחם: לשם החוק אין הסתייגויות.

אלי בן-מנחם: אני מצביע על שם החוק וסעיפים 1–3 כהצעת הוועדה.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–3 - 15 נגד - אין נמנעים - אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

אלי בן-מנחם: בעד - 15, נגד – אפס, נמנעים - אפס.

אלי בן-מנחם: שם החוק וסעיפים 1–3 נתקבלו כהצעת הוועדה.

אלי בן-מנחם: סעיף 4 - חברת הכנסת זהבה גלאון, אתם מסירים את ההסתייגויות?

זהבה גלאון: כן.

אלי בן-מנחם: מסירים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת וילן?

אבשלום וילן: כן.

אלי בן-מנחם: מסירים.

אלי בן-מנחם: הסתייגות חבר הכנסת זחאלקה - הוא לא נמצא.

אלי בן-מנחם: לסעיף 5 אין הסתייגויות.

אלי בן-מנחם: סעיף 6, הסתייגות של קבוצת מרצ.

קריאה: מסירים.

אלי בן-מנחם: מסירים.

אלי בן-מנחם: אצביע על סעיפים 4–6, כולל.

אלי בן-מנחם: ההצבעה החלה.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 4–6 - 16 נגד - אין נמנעים - אין סעיפים 4–6 נתקבלו.

אלי בן-מנחם: בעד - 16, נגד – אין, נמנעים - אין.

אלי בן-מנחם: סעיפים 4–6 נתקבלו כהצעת הוועדה.

אלי בן-מנחם: אני עובר להצבעה בקריאה שלישית.

עמיר פרץ: אדוני, אתה צריך לשאול את יושב-ראש הוועדה.

שאול יהלום: לא היתה הסתייגות.

עמיר פרץ: לא חשוב.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יהלום, אפשר לעבור להצבעה בקריאה שלישית?

שאול יהלום: אפשר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עמיר פרץ, אני מודה לך.

אלי בן-מנחם: ההצבעה החלה.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 5 בעד החוק - 17 נגד - אין נמנעים - אין חוק עבודת נשים (תיקון מס' 24), התשס"ד–2004, נתקבל.

אלי בן-מנחם: בעד - 17, נגד - אין, נמנעים - אין.

אלי בן-מנחם: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 24), התשס"ד– 2004, התקבלה בקריאה שלישית.

דוד טל: חברת הכנסת אילנה כהן רוצה להודות.

אילנה כהן: אני צריכה דקה.

אלי בן-מנחם: את רוצה לעשות זאת משם?

אילנה כהן: זה יום האשה.

אלי בן-מנחם: בואי, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אני לא יכול על חבר הכנסת עמיר פרץ.

דוד טל: ביום האשה אתה מקפח את האשה?

אלי בן-מנחם: היה יום האשה והיתה הודעת סיכום, וסיכמנו.

אלי בן-מנחם: אני לא מקפח אותה.

אלי בן-מנחם: אני נותן לה.

אלי בן-מנחם: אני לא חייב.

דוד טל: חייב.

אילנה כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה שאול יהלום, לכל הצוות, וללא ספק לחברי לסיעה, לחברי הכנסת עמיר פרץ ודוד טל.

אילנה כהן: אני חושבת שבאמת לא היה זמן יותר מתאים להעברת הצעת חוק שתעזור להרבה נשים, ושוב אני אומרת: הן בשמירת היריון, ולא הגברים בשמירת היריון - אין יותר נכון מאשר להביא את זה ביום האשה הבין-לאומי.

אילנה כהן: אני מקווה - ואני מדברת פה עכשיו לקואליציה - שתשמעו ותבינו כי יש לכם נשים בבית; שתהיו פתוחים, ולא צריכים להיות כל כך סגורים.

אילנה כהן: בסך הכול, לגבי נשים אין קואליציה ואין גועליציה.

אילנה כהן: תפסיקו עם הסיפורים האלה, ותהיו יותר פתוחים.

אילנה כהן: בסופו של דבר, נשות מדינת ישראל מגיע להן שיתייחסו אליהן.

גדעון סער: - - - יותר רציני.

אילנה כהן: אין ספק שאני לא אהיה חייבת.

אילנה כהן: אני מבטיחה, ואני שוב חוזרת, שאם הגברים היו צריכים שמירת היריון, גם לא היו צריכים לעשות רצף של 30 יום, כי מהיום הראשון הם היו בשמירת היריון.

אילנה כהן: תודה.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אילנה כהן, תודה רבה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, תציין שזה החוק הראשון שחברת הכנסת אילנה כהן רושמת בספר החוקים של מדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: אני מאחל לך הרבה מאוד הצלחה.

זהבה גלאון: תגיד במיקרופון שזה החוק הראשון.

אלי בן-מנחם: זה החוק הראשון שחברת הכנסת אילנה כהן העבירה במליאת הכנסת.

אלי בן-מנחם: יפה מאוד.

אלי בן-מנחם: אני מאחל לך להעביר עוד הרבה מאוד חוקים, בעיקר סוציאליים.

עמיר פרץ: בעזרתו של חבר הכנסת שאול יהלום.

יצחק הרצוג: ומפלגת העבודה.

יצחק הרצוג: [מס' כ/27; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ט, עמ' 4704; נספחות.

יצחק הרצוג: ]

אלי בן-מנחם: הנושא הבא הוא הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 25), התשס"ד–2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אלי בן-מנחם: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שאול יהלום.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

שאול יהלום: חברת הכנסת אילנה כהן היא חברה פעילה בוועדה שלנו, והיא תמיד מוזמנת - לא רק בנושאים שקשורים בניסיונה, אלא גם בנושאי חקיקה - להוסיף ולהמשיך.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד, ושוב בשמחה ובהנאה, להמשיך את אירועי יום האשה הבין-לאומי ולהביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 25), התשס"ד–2004.

שאול יהלום: הצעת החוק עוסקת בהארכת חופשת הלידה לאם עובדת בגין אשפוז ממושך של הרך היילוד.

שאול יהלום: חוק עבודת נשים, התשי"ד–1954, בנוסחו היום קובע, שאם זכאית לחופשת לידה של 12 שבועות, אשר ניתנת להארכה בשלושה מקרים שונים: 1.

שאול יהלום: במקרה שבו היולדת חלתה ואושפזה בזמן חופשת הלידה לתקופה העולה על שבועיים; 2.

שאול יהלום: במקרה שבו הרך הנולד חולה ומאושפז לתקופה העולה על שבועיים; בשני המקרים האלה ניתן להאריך את חופשת הלידה לתקופה מצטברת של ארבעה שבועות בלבד, כך שסך תקופת חופשת הלידה הוא 16 שבועות; 3.

שאול יהלום: מקרה שלישי שבו יכולה אם להאריך את חופשת הלידה הוא בלידה של יותר מילד אחד, שאז זכאית האם היולדת להאריך את חופשת הלידה בשבועיים נוספים בעד כל ילד נוסף, מעבר לאחד, שהיא ילדה.

שאול יהלום: עתה, בהצעת החוק המונחת בפניכם, מוצע להוסיף נסיבות שבהן תוארך חופשת הלידה, וזאת במקרה של תקופת אשפוז ארוכה במיוחד של היילוד.

שאול יהלום: מוצע כי במקרים שבהם יילוד אושפז לתקופה של 12 שבועות לפחות, תוארך חופשת הלידה בארבעה שבועות נוספים.

שאול יהלום: כמו כן קובעת הצעת החוק, כי עובדת אשר האריכה את חופשת הלידה בשל האשפוז הממושך של ילדה החולה, תהיה זכאית לדמי לידה גם בעבור התקופה של ארבעה שבועות אלה.

שאול יהלום: יצוין, כי הארכת חופשת הלידה המוצעת יכולה להיות נוסף על ההארכות האמורות לעיל, ולהגיע לכדי 20 שבועות.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אני שב ומזכיר מה שאמרתי בהתחלה, כשכולנו באווירה הזאת שהשבוע אנו מציינים את יום האשה הבין-לאומי.

שאול יהלום: קבלת הצעת חוק זו, אשר מאריכה את חופשת הלידה ואת התקופה שבעדה משולמים דמי הלידה במקרים הקשים שבהם היילודים זקוקים לאשפוז ממושך, תיתן מעט סיוע נוסף לאם עובדת במצבים אלה ותביא לשיפור מצבה.

שאול יהלום: אני מדגיש, שמדובר כאן בדרך כלל בפגים - וקראנו גם להצעת החוק: הצעת חוק לגבי פגים - שזה המקרה האופייני ביותר שתואם את הנושא.

שאול יהלום: אבל, החוק הוא חוק כללי.

שאול יהלום: אני רוצה להודות מכאן קודם כול לשותפה שלי להצעת החוק.

שאול יהלום: יסודה של הצעת החוק הוא בהצעת חוק של חברת הכנסת זהבה גלאון ממרצ, שיושבת כאן באולם, ובהצעת חוק שלי.

שאול יהלום: לכן, אני רוצה להוקיר את יוזמתך הברוכה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

שאול יהלום: אנחנו מביאים את ההצעה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בצירוף הסתייגויות.

שאול יהלום: מובן שאני מציע לחברי הבית לסגת מההסתייגויות, ואני מציע לא לקבל אותן ולקבל את החוק החשוב הזה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

שאול יהלום: עם זאת, אחרי שהודיתי ליוזמת, לשותפה, הריני רוצה להודות לכל העוסקים בעניין, חברי הוועדה, האנשים שבאו - אנשי הביטוח הלאומי, משרד הבריאות, משרד המשפטים - וכמובן למנהלת הוועדה וילמה מאור ולכל צוות הוועדה, וכן ליועצת המשפטית של הוועדה עורכת-הדין ג'ודי וסרמן ולצוותה.

שאול יהלום: תודה רבה.

שאול יהלום: נא לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שאול יהלום, אתה אומר: נא.

אלי בן-מנחם: תאמר: אבקש.

קריאה: זה אותו דבר.

אלי בן-מנחם: אני עובר למסתייגים.

אלי בן-מנחם: לסעיף 1 יש הסתייגויות של: חבר הכנסת יוסי שריד - לא נוכח, חבר הכנסת חיים אורון - לא נוכח, חבר הכנסת רן כהן - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת זהבה גלאון?

זהבה גלאון: מוותרת.

אלי בן-מנחם: מוותרת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רומן ברונפמן - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אבשלום וילן?

אבשלום וילן: מוותר.

אלי בן-מנחם: מוותר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: קבוצת מרצ - שוב מוותרים?

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת זהבה גלאון, גם לסיבוב השני אתם מוותרים?

אלי בן-מנחם: יש לכם פעמיים.

זהבה גלאון: כן.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

אלי בן-מנחם: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 25), התשס"ד–2004 - שם החוק וסעיפים 1–3, כולל.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–3 - 11 נגד - אין נמנעים - אין

אלי בן-מנחם: גמרנו להצביע?

אלי בן-מנחם: כולם הצביעו?

קריאות: לא - - -

אלי בן-מנחם: אני עושה הצבעה חוזרת, כי לחצתי.

אלי בן-מנחם: נא להצביע.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–3 - 19 נגד - אין נמנעים - אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

אלי בן-מנחם: בעד - 19, נגד - אין, נמנעים - אין.

אלי בן-מנחם: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 25), התשס"ד–2004, עברה בקריאה שנייה.

אלי בן-מנחם: אדוני יושב-ראש הוועדה, אפשר לעבור לקריאה שלישית?

שאול יהלום: כן.

אלי בן-מנחם: אני עובר להצבעה בקריאה שלישית.

אלי בן-מנחם: ההצבעה החלה.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 8 בעד החוק - 19 נגד - 1 נמנעים - אין חוק עבודת נשים (תיקון מס' 25), התשס"ד–2004, נתקבל.

אלי בן-מנחם: בעד - 19, נגד – 1, נמנעים - אין.

אלי בן-מנחם: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 25), התשס"ד–2004, התקבלה בקריאה שלישית.

אילנה כהן: מי זה נגד?

יורי שטרן: סליחה.

אלי בן-מנחם: תפקידי להקריא מי נגד, ולא לחפש אותו באולם.

אילנה כהן: אתה חייב להכניס אותו לפגייה.

אילנה כהן: מי נגד?

יצחק הרצוג: חבר הכנסת שטרן נרשם נגד, והוא מבקש - - -

יורי שטרן: אני מבקש להחליף את ההצבעה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שטרן הצביע בטעות נגד, והוא מבקש לצרף את קולו למצביעים בעד.

אלי בן-מנחם: על כן, 20 חברי כנסת הצביעו בעד, נגד - אין.

אלי בן-מנחם: הצעת החוק נתקבלה בקריאה שלישית.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת שאול יהלום, שקידם את החוק המשותף שלנו.

זהבה גלאון: הייתי אומרת שהוא "תיקתק" את החוק בעזרת היועצת המשפטית של הוועדה, ג'ודי וסרמן.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות בעיקר לאותם הורים לפגים ולפגות שפנו אלי - ואני מניחה שגם לחבר הכנסת יהלום - והסבו את תשומת לבנו לכך שדובר באפליה שהקשתה עליהם.

זהבה גלאון: אין ספק שהחוק הזה הוא נדבך נוסף וחשוב בהגנה על זכויותיהם של הורים לילדים, בהתחשב בקשיי היום-יום ובהתחשב בצורך לגדל ולתחזק וגם לצאת לעבודה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

אלי בן-מנחם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/41).

אלי בן-מנחם: ]

אלי בן-מנחם: עתה הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 28) (תחילת תוקף היתר לפיטורים או לפגיעה בהיקף משרה), התשס"ד–2004, קריאה ראשונה - מאת חברת הכנסת גילה גמליאל, שגם תציג את הצעת החוק.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, חברות הכנסת, חברי הכנסת, ראשית אני חייבת לומר שזה מחמם את הלב שביום שבו מציינים את יום האשה הבין-לאומי עברו עוד שתי הצעות חוק בכל הקשור לנשים.

גילה גמליאל: עכשיו אני מתכבדת להציג בפניכם לקריאה ראשונה את הצעת החוק בנוגע לפיטורי נשים בהיריון.

גילה גמליאל: לצערנו, זה הפך להיות מכת מדינה.

גילה גמליאל: אנחנו ערים למספרים הבלתי-מתקבלים על הדעת של פיטורי נשים בהיריון.

גילה גמליאל: בעקבות מספר רב של ישיבות שקיימנו בוועדה, העלינו הצעת חוק שהצלחנו לגבשה יחד עם משרדי הממשלה השונים באישור הממשלה ובאישור ועדת השרים.

גילה גמליאל: ההצעה תגביל את שיקול הדעת שקיים היום באפשרות למתן ההיתרים בדיעבד למעסיקים שמפטרים נשים בהיריון.

גילה גמליאל: אני שמחה לומר, שבשיתוף עם כל ארגוני הנשים, עמלנו על כך במספר רב של ישיבות, ויחד עם היועצות המשפטיות השונות והיועצים המשפטיים של כל המשרדים הגענו לנוסח מוסכם, שגם אותו נלטש לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

גילה גמליאל: מטרת החוק היא לצמצם את שיקול הדעת שקיים היום, על מנת שיינתנו למעסיקים מינימום היתרים לפיטורי נשים בהיריון - כל המעסיקים יצטרכו לדרוש קבלת היתרים מראש, לפני שמפטרים את הנשים בהיריון.

גילה גמליאל: זה מה שיגרום, בסופו של תהליך, למצב שבו נשים בהיריון - במקום שיכירו בערך העליון של ההיריון שלהן, של ההיריון המבורך שבסופו של תהליך יעשה את עצם הקיום האנושי - - -

אופיר פינס-פז: אפשר לשאול אותך שאלה?

גילה גמליאל: אפשר לשאול אותי שאלה.

אופיר פינס-פז: גם היום אי-אפשר לפטר נשים בהיריון, על-פי החוק הקיים.

אופיר פינס-פז: מה ההבדל?

גילה גמליאל: ההבדלים הם שהיום, על-פי החוק הקיים, ברגע שמעסיקים מבקשים אישור משר התמ"ת, נכון לנקודת הזמן הזאת ניתן שיקול דעת בלתי מוגבל לשר התמ"ת או מי מטעמו במתן היתרים בדיעבד.

גילה גמליאל: כלומר: מעסיקים, מה שהם עושים, הם מנצלים את החוק על מנת לפטר את הנשים שבהיריון, ובדיעבד הם מבקשים את ההיתרים, ולצערנו, מהנתונים שקיבלנו, הרבה פעמים גם מקבלים.

גילה גמליאל: ההצעה יוצרת סיטואציות שמגבילות את שיקול הדעת של שר התמ"ת או מי מטעמו לנקודות מאוד ספציפיות, וזה גם מה שיוביל, בסופו של תהליך, למזעור מספר המצבים שבהם תפוטרנה נשים בגין היותן בהיריון.

גילה גמליאל: אני מבקשת מחברות הכנסת וחברי הכנסת, ביום האשה הבין-לאומי, לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת גילה גמליאל.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אין לי רשימת דוברים.

אלי בן-מנחם: יש מישהו שרוצה - - -

אילנה כהן: - - -

אופיר פינס-פז: לא, לא.

אופיר פינס-פז: אני רוצה.

אופיר פינס-פז: אפשר לדבר?

אלי בן-מנחם: מה זה: לא, לא, אתה רוצה?

אלי בן-מנחם: כבר הצביעו לפניך.

אלי בן-מנחם: אתה רוצה - אני מבקש להירשם.

קריאות: לא, לא.

קריאות: אף אחד לא נרשם.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, סבלנות דקה אחת, אני אעשה לי רשימה.

אלי בן-מנחם: ראשון ביקש נסים זאב - - -

יצחק הרצוג: אולי אפשר להצביע?

אלי בן-מנחם: אילנה כהן.

אופיר פינס-פז: אם כולם יוותרו, גם אני מוותר.

יצחק הרצוג: כן.

יצחק הרצוג: אם אפשר לוותר ולהצביע, אדוני היושב-ראש - גילה, עדיף שיצביעו.

גילה גמליאל: אני בעד שיצביעו ישר.

יצחק הרצוג: היושב-ראש, זה על דעת כולם.

אילנה כהן: זה על דעת כולם.

גילה גמליאל: או.

גילה גמליאל: קיי.

גילה גמליאל: , אנחנו רוצים להצביע.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב, אתה מוותר?

נסים זאב: לא.

אילנה כהן: אם הוא לא מוותר, גם אני לא מוותרת.

נסים זאב: אני לא מוותר - - - מוותר.

נסים זאב: היום לפני 24:00 לא יוצאים.

אילנה כהן: אם הוא לא מוותר, גם אני לא מוותרת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אופיר פינס-פז: מה הרשימה, אדוני?

אלי בן-מנחם: חברי הכנסת נסים זאב, אילנה כהן, אופיר פינס-פז, יצחק הרצוג ואיוב קרא.

אלי בן-מנחם: יש לך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אנחנו מאוד רגישים לעבודת הנשים.

נסים זאב: אבל צריך להבין: אנחנו נמצאים במצב שנשים בהיריון עובדות, ולפעמים הן מנצלות את העובדה שהן בהיריון, כאשר הפיטורים הם לא מהטעמים שהעובדת כרגע בהיריון, והמעביד מנסה להיפטר ממנה.

נסים זאב: ויש מקרים רבים כאלה.

נסים זאב: אני יודע את זה, כי אני בעצמי, ברוך השם, מעסיק 80 נשים, ואני יודע שלפעמים קורה שאשה - - -

אילנה כהן: כמה גברים - - -

נסים זאב: אין אף גבר שעובד אצלי, רק נשים.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אילנה כהן, את צריכה לדבר אחריו, אם אני לא טועה.

יגאל יאסינוב: - - -

נסים זאב: יש לי 80 נשים, עוד אין לי אף גבר.

נסים זאב: למוסד לבנות אני לא מכניס גבר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יאסינוב, מה אתה, בפוזה הזאת, למה אתה מתכוון?

נסים זאב: גם בחינם אני לא מכניס אותו.

יגאל יאסינוב: - - -

נסים זאב: אולי תפסיק.

נסים זאב: תתלונן לא פה, למה אני מעסיק.

נסים זאב: אני מעסיק, מה לעשות?

נסים זאב: אני אחראי על מוסד של בנות, ואני אומר לך שהיו מקרים בודדים שאשה, הגיע סוף שנה והיא צריכה לעזוב את עבודתה.

נסים זאב: ואני אומר לכם מקרה שהיה באמת, שאשה נקראה לעבוד, אולי לשעות, לעבודה מסוימת, למקצוע מסוים, כשהיה צורך בתגבור.

נסים זאב: התגבור לא היה בו כבר צורך, ובעקבות הצמצומים של משרד החינוך היינו חייבים לפטר.

נסים זאב: אז היא באה ואמרה: אני עכשיו בהיריון, אין לך זכות לפטר אותי.

נסים זאב: אבל הטענה שנטענה והתשובה שניתנה - את באת רק לתגבור.

נסים זאב: אנחנו לא מפטרים אותך רק מפני שאת בהיריון, אלא מפני שבאותה שנה באת לתת את התגבור וסיימת את עבודתך.

נסים זאב: לכן, זה נושא לשר התמ"ת.

נסים זאב: אבל ברגע שאת מגבילה את שיקול הדעת ורוצה לצמצם את המספר - - -

גילה גמליאל: זה על דעתו, על דעת המשרד שלו.

נסים זאב: אני מסכים אתך, אבל אני לא חושב שהתשובות הן כלאחר-יד, אין שיקול דעת, בפרט שהעובדת כן מתלוננת וטוענת את טענותיה, ובאמת זה נושא לשיקול דעת מקצועי: האם יש פה כוונה זדונית?

נסים זאב: רק משום שהיא בהיריון מפטרים אותה, או שהיו מניעים אחרים, שהם באמת מקצועיים, או שאין לי היכולת להחזיק אותה כעובדת?

נסים זאב: למה להגביל?

נסים זאב: למה להרגיש שכל פיטורי אשה בהיריון זה נגד נשים?

נסים זאב: הרי מפטרים גם גברים.

נסים זאב: כשיש צמצומים, גם גברים לא עובדים.

נסים זאב: מה לעשות?

נסים זאב: מצמצמים שעות, מצמצמים בתקנים.

נסים זאב: אז גברים אפשר לפטר, כי הם לא בהיריון, כמו שאמרה חברת הכנסת אילנה כהן - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב, אני מבקש שתסיים.

נסים זאב: - - אבל נשים לא ניתן לפטר, כי נשים הן בהיריון.

נסים זאב: לכן האיזון כאן - - -

גילה גמליאל: חשבתי שאתה תהיה בעד נשים בהיריון.

נסים זאב: אני בעד החוק, אבל - - -

אלי בן-מנחם: הוא יצביע בעד.

נסים זאב: אני אצביע בעד, אבל אני אומר לך שאני מבקש שבוועדה, כשיושבים ודנים על הנושא הזה - זו סוגיה מאוד רצינית.

נסים זאב: רק בגלל הרגישות לפיטורי נשים, אנחנו יכולים לקחת את הסמכויות מהשר, ולבוא ולומר: פה הוא לא יכול להחליט בשבילנו?

נסים זאב: לדעתי זה לא נכון.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת זאב.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אילנה כהן.

אלי בן-מנחם: תשתדלי לעשות את זה קצר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אופיר פינס, אתה ויתרת?

אופיר פינס-פז: לא.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת הרצוג, ויתרת?

יצחק הרצוג: ויתרתי.

אלי בן-מנחם: כל הכבוד.

אילנה כהן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת, גם אני הייתי מוותרת, אבל אחרי ששמעתי את חברי, אני רוצה להגיד לכם: חבר הכנסת פינס שאל, הרי יש חוק ששומר כביכול על נשים בהיריון.

אילנה כהן: בעיקרון, כיוון שעקפו את זה והלכו וביקשו היתרים ממשרד העבודה והרווחה בצורה גורפת - לכן זו הפריווילגיה.

אילנה כהן: תקשיב לי, חברי השר נסים - - -

גילה גמליאל: השר?

אילנה כהן: לא, חבר הכנסת נסים.

אילנה כהן: סליחה.

אילנה כהן: בגלל נסים דהן היה הבלבול.

אילנה כהן: אני רוצה להגיד לך: כיוון שבדרך כלל הגברים הם אלה שעקפו את החוק והשתמשו לרעה בחוק - אחרת לא היו מביאים את החוק ולא הייתי מברכת את חברתי גילה על הצעת החוק.

אילנה כהן: אני חושבת - אם קרה איזה מקרה שאשה באה לעבוד רק לתגבור, אז אתה תצטרך לחכות בסבלנות שניים-שלושה חודשים, ותחזיק אותה.

אילנה כהן: כי אחרת, זה באמת מגביל את כל הנשים העובדות שהן בהיריון.

אילנה כהן: כי בדרך כלל רק כשרואים אשה בהיריון - המוח החולני רק חושב איך ללכת ולפטר אותן ולהפסיק את העבודה שלהן.

אילנה כהן: אין ספק שגם בפיטורים - הרי אמרנו כבר קודם שבדרך כלל מפטרים את הנשים.

אילנה כהן: הגיע הזמן שבאמת ישמרו על הזכויות של הנשים, ואני מברכת.

אילנה כהן: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת אילנה כהן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, הצעת החוק הזאת היא הצעה ראויה, במקומה.

אופיר פינס-פז: אני, כשהייתי בתקופות מסוימות מעסיק בכל מיני מקומות, לא העליתי בדעתי מעולם לפנות ולקבל אישור משר העבודה, לרבות במקומות קשים שהיו בהם גירעונות כבדים ולמרות זאת לא הלכנו לפתרון הקל הזה, כי הוא פתרון באמת לא סביר, לא נכון, ואני בכלל מציע לצמצם את הסמכות הזאת, אולי אפילו עוד יותר בעתיד.

אופיר פינס-פז: אולי תוך כדי הדיונים - באיזו ועדה זה יידון?

אופיר פינס-פז: ועדת העבודה?

גילה גמליאל: הוועדה למעמד האשה.

אופיר פינס-פז: זו בעיה.

אופיר פינס-פז: אני באמת חושב, ואני לא אומר את זה רק אפרופו הצעת החוק הזאת, אני באמת חושב שכדאי שנכניס הוראה בתקנון, שראשי ועדות שיש להם חוקים לא יטפלו בחוקים של עצמם.

אופיר פינס-פז: אגב, כשאני הייתי יושב-ראש ועדת החוקה, השתדלתי - לא תמיד הצלחתי, אבל בדרך כלל לא טיפלתי בחוקים של עצמי.

אופיר פינס-פז: כי מה קורה?

אופיר פינס-פז: נוצר – באמת, לטובת החקיקה.

אופיר פינס-פז: אבל, זו באמת הערת אגב.

גילה גמליאל: - - -

אופיר פינס-פז: זו באמת הערת אגב ונדון בה בפעם אחרת, אולי בוועדת הכנסת.

אופיר פינס-פז: מכל מקום, יכול להיות שכדאי אפילו לצמצם עד ממש הקצה.

אופיר פינס-פז: כי אני לא רואה מצב - באמת, לא רואה מצב - שבו שר העבודה, שאין לו שום קשר לנושא הספציפי, ייתן למעסיק אישור - בוודאי לא בדיעבד, אבל גם לא לא בדיעבד - אלא במקרים שבאמת הדעת שלי לא מצליחה להבין.

אופיר פינס-פז: לכן, המנגנון הזה, אם הוא לא צריך לחלוף מן העולם, הוא צריך להיות באמת מאוד-מאוד מצומצם בסמכות שלו, ואני מברך אותך על העניין.

אופיר פינס-פז: צריך לחשוב על עוד דבר, אף שאת בוועדה למעמד האשה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שצריכה להיות סנקציה, גם כלפי המעסיק שפיטר שלא כדין - יש סנקציה, אבל סנקציה מאוד חריפה - אבל צריכה להיות גם סנקציה הפוכה, בנושאים שמדובר בהיריון שאיננו היריון.

אופיר פינס-פז: והיו דברים מעולם, הרבה דברים מעולם.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם גם מניסיוני האישי, היו טענות להיריון כשידעו שחרב הפיטורים מתנופפת מעל הראש.

אופיר פינס-פז: בעיני זה דבר חמור מאוד, ומי שמשתמשת שלא ברשות בטענה להיריון שאיננו קיים, אני חושב שגם כלפיה צריכה להיות סנקציה.

אופיר פינס-פז: משום שכולם צריכים לעמוד בפני החוק בניקיון כפיים, אסור לעשות מניפולציה, אסור לעשות שימוש לרעה.

אופיר פינס-פז: צריך לחשוב גם על ההיבט הזה.

אופיר פינס-פז: אני, כמובן, תומך בהצעת החוק.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס.

אלי בן-מנחם: אחרון הדוברים בהצעת החוק הזאת, חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברת הכנסת גמליאל על החוק.

איוב קרא: אני תומך בכל מאודי בך ובחוק הזה.

אופיר פינס-פז: גם בה וגם בחוק?

איוב קרא: בה ובחוק, זאת לא בושה.

איוב קרא: אלה מהלכים רבי-שנים.

איוב קרא: דברים כאלה צריכים להיות מובנים מאליהם.

איוב קרא: מעולם לא חשבתי שצריך צו כדי להיות הומני או כדי להיות אדם שוויוני.

איוב קרא: זאת הראייה שלי.

איוב קרא: הייתי מעסיק, היו לי עסקים והיו לי מאות עובדות, ואף פעם לא ראיתי צורך לעשות את זה.

איוב קרא: השוויון צריך להיות בתוך האדם, ומי שלא שוויוני, מי שלא חושב על הצד האחר בראייה שוויונית, לעולם לא יהיה אדם שדוגל בשוויוניות.

איוב קרא: הטריד אותי מאוד כשאהוד ברק הקים את ממשלתו ובמרצ נבחרו שלושה שרים דווקא.

איוב קרא: המפלגה שחרתה על דגלה את השוויון המיוחל – משום-מה לא מצאו שם מקום לאשה.

איוב קרא: זה היה דבר מדהים מבחינתי, שדווקא ברשימה כל כך שוויונית, עם שלושה גברים ושלוש נשים, שלושת השרים היו גברים.

איוב קרא: זאת צביעות לשמה.

איוב קרא: אני לא אשכח את המהלך הזה.

איוב קרא: לדעתי זה לא היה טוב.

איוב קרא: הראייה שלי באופן כללי, חברת הכנסת גילה גמליאל, היא שצריך להיות שוויוני, ומי שדוגל בפמיניזם צריך להיות שוויוני.

איוב קרא: מי שחושב שלא צריך פמיניזם, זה סיפור אחר.

איוב קרא: הראייה שלי היא, שהתמיכה בפמיניסטיות מתבטאת גם בייצוג או במהלכים השוויוניים.

איוב קרא: אני לא מוכן לקבל נשים שמצד אחד דוגלות בפמיניזם, ומצד שני דוגלות במסגור או במשבצת או במגזר בתוך הרשימה.

איוב קרא: זה כפל וצביעות.

איוב קרא: או שאת מניפה את דגל השוויון, ואומרת שאשה יכולה בזכות הכישורים שלה, או שלא.

איוב קרא: אסור ללכת למהלכים שבהם מצד אחד את רוצה להיות שוויונית, ומצד שני את אומרת: תעשו לי הנחות, כי אני אשה.

איוב קרא: זה לא הולך ביחד.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת איוב קרא.

אלי בן-מנחם: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 28) (תחילת תוקף היתר לפיטורים או לפגיעה בהיקף משרה), התשס"ד–2004.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 28) (תחילת תוקף היתר לפיטורים או לפגיעה בהיקף משרה), התשס"ד–2004, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אלי בן-מנחם: 16 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אלי בן-מנחם: על כן הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 28) (תחילת תוקף היתר לפיטורים או לפגיעה בהיקף משרה), התשס"ד–2004, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדה לקידום מעמד האשה להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: ועדת העבודה והרווחה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת גלאון היתה פה ולא הספיקה להצביע.

אלי בן-מנחם: אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת זהבה גלאון.

אלי בן-מנחם: הצבעת בעד הצעת החוק.

אלי בן-מנחם: אם כן, 17 חברי כנסת בעד.

אלי בן-מנחם: הצעת החוק תועבר לוועדת הכנסת, שתחליט לאן היא תועבר.

אלי בן-מנחם: אנחנו עוברים לנושא הבא: שאילתות ותשובות לשר הביטחון.

אלי בן-מנחם: סגן השר זאב בוים, בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שלמה בניזרי שאל את שר הביטחון ביום א' באב התשס"ג (30 ביולי 2003): ב"מעריב" פורסם, כי בני משפחתו של חייל שגופתו נמצאה בחודש יוני טוענים, בין היתר, כי החיפושים אחריו החלו רק שמונה ימים לאחר היעדרותו, וכי לא הורשה להם לראות את המכתב שנמצא ליד הגופה.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם יש יסוד לטענות המשפחה?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: האם גורמי צה"ל נועדו עם בני המשפחה כדי לשמוע את דבריהם ולנסות לפייסם?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם ייבדק המקרה, ואם כן – באיזו מסגרת?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אלי בן-מנחם: המנוח שירת כלוחם בגדוד הנח"ל, אך לא שב ליחידתו ביום שבו היה אמור לעשות כן.

אלי בן-מנחם: עוד באותו יום נעשו ניסיונות לחפש את המנוח.

אלי בן-מנחם: בוצע ביקור בדירתו ואף נוצר עמו קשר טלפוני.

אלי בן-מנחם: בסוף אותו יום הוכר המנוח כנפקד.

אלי בן-מנחם: ב-11 ביוני 2003, לאחר שנערכו ניסיונות נוספים לאתר את המנוח, דווח האירוע למצ"ח ומייד נפתח נוהל איתור נעדר, בהתאם לפקודות.

אלי בן-מנחם: במסגרת הנוהל נבדקו אפשרויות הימצאותו של המנוח בביתו.

אלי בן-מנחם: נוצר קשר עם תחנת משטרת ישראל בגזרה ועם בתי-החולים ובתי-התמחוי, נבדקו תנועות בחשבון הבנק שברשותו, בוצע ניסיון איתור איכון למכשיר הטלפון הסלולרי שלו, אך כל אלה לא הביאו, בשלב הזה, לידי ממצא שיכול היה לתרום לאיתורו.

אלי בן-מנחם: בתאריך 20 ביוני 2003 נמצאה גופתו של המנוח.

אלי בן-מנחם: במסגרת חקירת מותו של החייל, לא נמצא מכתב אובדני או כל מכתב אחר על גופתו של המנוח או בזירת ההתאבדות.

אלי בן-מנחם: עם זאת, כן נמצאו מכתבים בביתו של המנוח המעידים על מצוקה נפשית.

אלי בן-מנחם: 2-3.

אלי בן-מנחם: צה"ל ביצע תחקיר ללמוד ולהפיק לקחים מאופן הטיפול הצבאי באירוע טרגי זה.

אלי בן-מנחם: ראש אכ"א מינה ועדת חקירה וקיבל את הערתה על כך שלא בוצע ביקור בית במשפחה בין התאריכים 5 ו-10 ביוני 2003.

אלי בן-מנחם: כמו כן ציין ראש אכ"א, כי היה נכון לצוות למשפחה איש קשר מקצועי ממערך הנפגעים, וראה בכך תקלה שיש לתקנה ולהקפיד להבא שלא תישנה.

אלי בן-מנחם: תחקיר האירוע אף הועבר לכלל המפקדים ללימוד והפקת לקחים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שלמה בניזרי שאל את שר הביטחון ביום כ"ט בכסליו התשס"ד (24 בדצמבר 2003): ב"מעריב" מיום ט"ו בכסליו התשס"ד, 10 בדצמבר 2003, פורסם כי חיילים הכלואים בכלא-4 הדביקו בדבק מגע את עיניו של אסיר אחר והצמידו סיגריה בוערת למצחו.

אלי בן-מנחם: בעבר הועלו טענות גם נגד סוהרים, שבעקבותיהן הוקמה ועדת בדיקה.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעות נכונות?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן – מה העלתה הבדיקה עד כה? 3.

אלי בן-מנחם: מה ייעשה בנדון?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-3.

אלי בן-מנחם: האירוע המתואר בשאילתות אכן התרחש.

אלי בן-מנחם: מייד עם היוודע דבר האירוע נפתחה חקירת מצ"ח ואותרו שני החיילים החשודים והם הופרדו והועברו להשגחה.

אלי בן-מנחם: הכלוא עצמו קיבל טיפול רפואי והועבר למחלקה אחרת.

אלי בן-מנחם: מפקד בסיס הכליאה נפגש עם אמו של החייל ועדכנה בפרטי האירוע.

אלי בן-מנחם: נכון לעכשיו, התיק עדיין מטופל על-ידי הפרקליטות הצבאית והמשטרה הצבאית.

אלי בן-מנחם: אבקש להבהיר, כי מקרה זה הינו אחת הסיבות אשר בגינן מינה הקמצ"ר ועדה מקצועית לבחינת הנעשה במתקני הכליאה מהיבטים שונים.

אלי בן-מנחם: כמו כן אבקש להדגיש, כי המשטרה הצבאית רואה בחומרה רבה מעשה מסוג זה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אריה אלדד שאל את שר הביטחון ביום י"ב בשבט התשס"ד (4 בפברואר 2004):

אלי בן-מנחם: לאור הפרסומים כי ישראל מממנת את כוחות השלום של האומות המאוחדות בארצות אחרות – רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הופנתה פנייה לאומות המאוחדות שיפעלו לפירוק המטען בזרעית שממנו נהרג רס"ל יאן רוצנסקי?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: האם זומנו חיילי האומות המאוחדות להיות נוכחים בגזרת הפירוק, כדי למלא את ייעודם בשמירת הפסקת האש בגבול, ואם לא – מדוע?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) ראשית, יש לציין כי שאלת מימון כוחות השלום באו"ם אינה בתחום אחריות הצבא אלא באחריות משרד החוץ, ולכן לא אתייחס לסוגיה.

אלי בן-מנחם: מידע כללי - בתאריך 4 בינואר 2004 התגלתה זירת מטענים על-ידי צה"ל בגזרה המערבית, בק.ד.

אלי בן-מנחם: - קו דיווח - 79.

אלי בן-מנחם: בשל אילוצים טכניים ואילוצי מזג אוויר השהה צה"ל את עבודות נטרול הזירה לתאריך 19 בינואר 2004.

אלי בן-מנחם: עבודות הפינוי הסתיימו בחייל צה"ל הרוג - רס"ל יאן רוצנסקי ז"ל - וחייל פצוע קשה כתוצאה מטיל נ"ט שנורה לעבר כלי 9D- שבו עבדו.

אלי בן-מנחם: רקע לאירוע – לאחר שהתגלתה זירת המטענים על-ידי כוח צה"ל בק.ד.

אלי בן-מנחם: 79, כבדרך קבע, גם הפעם הועבר המידע למפקדת יוניפי"ל וזומן צוות חקירה מטעמם במטרה לתעד ולקבוע את מיקום הזירה והדרכים לנטרולה.

אלי בן-מנחם: קציני יוניפי"ל אישרו את קיום זירת המטענים בנקודה, תוך קביעה כי זירת מטענים מונחת בצד הישראלי של הקו הכחול.

אלי בן-מנחם: בתאריך 19 בינואר 2004, עם תחילת הפעילות לנטרול הזירה, הועבר דיווח עדכון לאו"ם בערוצי הקישור.

אלי בן-מנחם: יש להדגיש כי האו"ם עודכן על פעילותנו סמוך למועד הביצוע מסיבות של ביטחון שדה.

אלי בן-מנחם: במהלך התיאום עם מפקדת יוניפי"ל הודיעו אנשי יוניפי"ל כי בכוונתם לתדרך את האוכלוסייה האזרחית במרחב ולהנחות את אנשיהם הממוקמים בקרבת הזירה ללוות בתצפית את תהליך פינוי הזירה, תוך שמירה על טווח בטיחות מתאים, זאת כדי למזער סכנת פגיעה בחפים מפשע.

אלי בן-מנחם: לאורך כל מהלך הפעילות נשמר קשר רציף עם יוניפי"ל, שאף דיווח כי זיהה את המקום שממנו נורה טיל הנ"ט לעבר ה-9D- הצה"לי.

אלי בן-מנחם: כמו כן, הנושא הועבר לידיעת הגורמים הרלוונטיים במשרד החוץ, למרות העובדה שהזירה הונחה, כאמור, על-פי יוניפי"ל, בשטח ישראל.

אלי בן-מנחם: לאחר האירוע נבדק האזור בשנית על-ידי צוותי מדידה של יוניפי"ל והובהר כי הזירה ממוקמת אף בצמוד לקו הכחול בשטח הלבנוני של הקו.

אלי בן-מנחם: בשלב זה נדרשה על-ידינו מעורבות פעילה של משרד החוץ מול מטה האו"ם בניו-יורק על מנת לטפל בנטרול הזירה.

אלי בן-מנחם: עד היום הזירה עדיין לא נוטרלה.

אלי בן-מנחם: לסיכום – משהתברר כי זירת המטענים ממוקמת מדרום לקו הכחול, בטרם האירוע, לא היה מקום לדרוש מיוניפי"ל לפנות את הזירה, שזוהתה בשטח הריבוני של ישראל.

אלי בן-מנחם: כזכור, מנדט יוניפי"ל חל על שטח לבנון בלבד.

אלי בן-מנחם: בנוגע לזימון צוות מיוניפי"ל לצפות במהלך הפעילות – משקיפים מכוח יוניפי"ל שהו באזור הזירה, אומנם בצד הלבנוני של הקו הכחול, אולם בתיאום מלא עם צה"ל, תוך שמירה על קשר רציף עם משקיפי הכוח בשטח.

אלי בן-מנחם: לאור זאת, יוניפי"ל דיווח על האירוע למטה האו"ם בניו-יורק.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את שר הביטחון ביום י"ט בשבט התשס"ד (11 בפברואר 2004): בתי-דין צבאיים גוזרים עונשי מאסר על סרבנים.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מי קובע את היחס לסרבנים?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: בכמה סרבנים מדובר?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם נשקל לנקוט צעדים נוספים, חינוכיים, הסברתיים ואחרים, במקרים כאלה?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אלי בן-מנחם: אופן הטיפול הפיקודי בחיילים אשר מסרבים לשרת או לקיים פקודה מטעמים אידיאולוגיים נקבע, מטבע הדברים, על-ידי הרמטכ"ל.

אלי בן-מנחם: עם זאת, ההחלטה לגזור עונש מאסר על חייל אשר נשפט בפני בית-הדין הצבאי בשל סירוב לקיים פקודה היא החלטה שיפוטית טהורה הניתנת לשיקול דעתם של השופטים היושבים בדין.

אלי בן-מנחם: הפרקליטות הצבאית עוסקת, בין היתר, בהעמדתם לדין, פלילי ומשמעתי, של חיילים בשירות סדיר ומילואים המסרבים למלא את הפקודות הניתנות להם על-ידי מפקדיהם בשל התנגדותם למדיניות הממשלה ו/או צה"ל באזורי יהודה, שומרון ועזה.

אלי בן-מנחם: בית-המשפט העליון עמד לא אחת על כך שסרבנות סלקטיבית מובהקת זו היא פסולה, והדגיש כי חובה על רשויות הצבא להעמיד לדין את העבריינים המסרבים למלא את חובתם לפי דין, משום שאין להעלות על הדעת שצה"ל, ככל מערכת צבאית, יוכל להשלים עם תופעה של סירוב לציית לפקודות חוקיות.

אלי בן-מנחם: אכן, בתופעת הסרבנות יש "כדי לפגוע בהיערכותו, באימוניו ובכוננותו של צה"ל ובביצוע משימותיו, ובמה שאינו פחות חמור – במורל של חברים לנשק, הנושאים בעול ובסכנה".

אלי בן-מנחם: זאת ועוד: אין להפוך את צה"ל לכלי משחק בשיג-ושיח הפוליטי, ואין לשאת דגל קיבוצי נגד השירות בו, מתוך מטרה לחתור תחת יסוד היסודות של צה"ל כצבא אל-מפלגתי ועל-מפלגתי, הנתון למרותה של הממשלה החוקית הנבחרת של מדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: וגם בשל כך, שומה על רשויות אכיפת החוק הצבאיות לעמוד בקפדנות על ענישתם של אותם עבריינים המסרבים למלא את חובתם לפי דין.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: בשנת 2003 הועמדו לדין בפני בין-הדין הצבאי חמישה חיילים בשירות סדיר, אשר סירבו למלא את הפקודות שהוטלו עליהם בשל התנגדותם למדיניות הממשלה וצה"ל באזורי יהודה, שומרון ועזה, וזאת לאחר שריצו בתחילה עונשי מחבוש אשר הוטלו עליהם בדין משמעתי בגין סירובים אלה.

אלי בן-מנחם: הם הורשעו בדין על-ידי בית-הדין הצבאי המחוזי, וביום 4 בינואר 2004 נגזר עליהם עונש של שנת מאסר לריצוי בפועל.

אלי בן-מנחם: בגזר-הדין באו לידי ביטוי שיקול ההלימה, שיקול הרתעת הרבים ותקופת הלחימה שבה מצויה מדינת ישראל זה למעלה משלוש שנים.

אלי בן-מנחם: חמשת הנאשמים הגישו ערעור על הרשעתם ועל העונש אשר נגזר עליהם, וביום 25 בפברואר 2004 חזרו בהם מערעורם.

אלי בן-מנחם: יש חייל נוסף אשר הורשע בבית-דין צבאי בגין סירובו לקיים את הפקודה להתחייל, אולם טרם נגזר דינו.

אלי בן-מנחם: בנוסף נידונו בשנים האחרונות חיילים בשירות מילואים, אשר סירבו לשרת באזורי יהודה, שומרון ועזה, בדין משמעתי בפני מפקדיהם ביחידות השונות, והוטלו עליהם עונשי מחבוש.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: מתבצעת פעילות מובנית במסגרת ההכנה לצה"ל – מועמדים לשירות ביטחון, וכן במהלך השירות, בנוגע לחשיבות ההפרדה בין השירות הצבאי במדינה דמוקרטית שהשירות הצבאי בה הינו על-פי חוק לבין תפיסותיהם האישיות של החיילים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דני יתום שאל את שר הביטחון ביום כ"ו בשבט התשס"ד (18 בפברואר 2004):

אלי בן-מנחם: לאחרונה דווח כי אלוף פיקוד המרכז הורה על פירוק פלוגת המשטרה הצבאית שפעלה במחסום קלנדיה, בעקבות פרשת שוחד שבה היו מעורבים חלק מחיילי הפלוגה.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם המידע נכון?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן – מה היא מדיניות משרדך וצה"ל במניעת מקרי השוחד בנקודות חיכוך עם אזרחים, וכיצד מתבצע הפיקוח על יישומה?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-2. א.

אלי בן-מנחם: בפרקליטות הצבאית מטופל עניינם של כמה חיילים החשודים בכך שבעת שירותם במחסום קלנדיה כבודקי מעברים הם קיבלו טובות הנאה מאנשים אשר ביקשו לעבור במחסום, בתמורה לזירוזם בתור במחסום ולעתים בתמורה להעברתם במחסום ללא בדיקה כנדרש או ללא בדיקה כלל.

אלי בן-מנחם: ב.

אלי בן-מנחם: צה"ל רואה חשיבות רבה באכיפת נוהלי המעבר במחסומים, ונוקט צעדים להגברת הפיקוח והבקרה על הנעשה במחסומים.

אלי בן-מנחם: בנוסף, נערכות פעולות הסברה והדרכה בנושא לחיילים העתידים לשרת במחסומים.

אלי בן-מנחם: ג.

אלי בן-מנחם: בנוגע לפלוגת המשטרה הצבאית שפעלה במחסום קלנדיה, נציין כי הפלוגה פורקה, בהחלטה משותפת של אלוף פיקוד המרכז וקצין המשטרה הצבאית הראשי, לאור בעיות שונות שהתגלו בתפקודה.

אלי בן-מנחם: אי לכך, במסגרת בניית הכוח, הוחלט לפרק את הפלוגה הישנה ולהציב במקומה שוטרים צבאיים, אשר מיועדים לעסוק בבידוק במעברי מרחב התפר.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת ענבל גבריאלי שאלה את שר הביטחון ביום כ"ו בשבט התשס"ד (18 בפברואר 2004):

אלי בן-מנחם: לאור הדיווחים על לקיחת שוחד במחסומים על-ידי חיילי צה"ל מערבים אזרחי ישראל ומפלסטינים בתמורה להעברתם במהירות וללא בדיקה ביטחונית מספקת – רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מה הוא היקף התופעה?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אילו צעדים נוקט צה"ל כיום כדי לאכוף את נוהלי המעבר במחסומים?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-2.

אלי בן-מנחם: אותרו שני מקרים שבהם חיילים במחסום קלנדיה ומחסום נוסף בגזרת טול-כרם קיבלו, לכאורה, טובות הנאה מאנשים אשר ביקשו לעבור במחסום, וזאת בתמורה לזירוז התור או להעברה במחסום ללא בדיקה כנדרש.

אלי בן-מנחם: כל החיילים נתונים כיום במעצר סגור, אחת נמצאת במעצר פתוח.

אלי בן-מנחם: משפטה של חיילת אחת מבין התשעה הסתיים ונגזר עליה עונש של שישה חודשי מאסר לריצוי בפועל.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר הביטחון ביום ג' באדר התשס"ד (25 בפברואר 2004): פורסם בתקשורת, כי כמעט מדי לילה פוגעים מתנחלים בתושביה הפלסטינים של חברון, שוברים חלונות וגורמים לנזקים, וכי בעקבות כך נאלצים הפלסטינים לעזוב את העיר.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם נבדקו הטענות ונמצאו מוצדקות, ואם כן – מה ייעשה בנדון?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: כמה אזרחים פלסטינים עזבו את העיר?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: כמה ימי עוצר הוטלו עליה בשנה החולפת?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אלי בן-מנחם: כוחות הביטחון - משטרת ירושלים, מג"ב וכוחות צה"ל - פועלים באופן שוטף לשמירת החוק והסדר.

אלי בן-מנחם: במקרים של הפרת סדר מצד היהודים הדבר מטופל באופן מיידי.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: בתקופה האחרונה יש מגמה של אכלוס בקסבה, אוכלוסייה שחוזרת למרכז העיר, ולא להיפך, כפי שנטען.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: למעלה מחצי שנה לא היה עוצר במתחם שקרוב ליישוב היהודי, למעט במקרים שבהם הופר השקט, ואז בוצע עוצר בהתאם לנהלים.

אלי בן-מנחם: אני מודה לך, אדוני סגן שר הביטחון.

זאב בוים: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

זאב בוים: [על-פי 86(א) לתקנון הכנסת.

זאב בוים: ]

אלי בן-מנחם: אנחנו עוברים לנושא הבא: יוזמת הממשלה להגביל בחקיקה את זכות השביתה - דיון על-פי סעיף 86 לתקנון הכנסת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חיים כץ - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: נעבור לרשימת הדוברים.

אלי בן-מנחם: חברי הכנסת דוד אזולאי, זהבה גלאון ושאול יהלום - לא נוכחים.

אלי בן-מנחם: אני מודיע שחבר הכנסת שאקרא בשמו ולא יהיה נוכח, לא ידבר.

דוד טל: אדוני, סגרת את הרשימה?

אלי בן-מנחם: הרשימה סגורה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יצחק הרצוג, בבקשה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים לדון בנושא שהוא מהותי מאוד למרקם החיים של החברה הישראלית.

יצחק הרצוג: זו חברה שנבנתה על בסיס של מערכת יחסי עבודה קיבוציים, על בסיס הבנות בין מעסיקים לעובדים, על בסיס של פיקוח הוגן, מאוזן וראוי של בית-הדין לעבודה על יחסו של העובד למעביד ויחסו של המעביד לעובדיו, ויצרו איזון ראוי.

יצחק הרצוג: והנה, חירות שנתפסה אצל כולנו כחירות וזכות בסיסית ביותר בדמוקרטיה, הזכות לשבות, נמצאת לפתע פתאום בסכנה.

יצחק הרצוג: אנחנו עדים למסע מתמשך של הממשלה ושל חברי הכנסת מהקואליציה, של שר האוצר נתניהו ושל חבריו בסיעת הליכוד, לנסות להגביל את זכות השביתה, שהיא זכות יסוד בסיסית בדמוקרטיה הישראלית.

יצחק הרצוג: אף שאין הוראה פוזיטיבית בחקיקה הישראלית לעניין זכות השביתה, הכירו בקיומה בתי-דין לעבודה ובתי-משפט רגילים.

יצחק הרצוג: השופט אגרנט, למשל, אמר בפסק-דין מאוד חשוב: הזכות של התובעים לנסות להשפיע על אדם לקבל עבודה והזכות של נתבעים לנסות להשפיע לסרב, שתיהן נראות זכויות של חופש פעולה אינדיבידואלית - rights of freedom of individual action - שכל אחת מהן היא חוקית וראויה להגנת החוק, אם אך האמצעים שמשתמשים בהם הינם חוקיים וכשרים.

יצחק הרצוג: בית-הדין לעבודה והפסיקה במדינת ישראל אימצו את אותה גישה.

יצחק הרצוג: הם קבעו ששביתה במהותה שייכת לא לתחום הזכות, אלא לתחום החירויות - ה-liberties - שנתונות לסייגים מחייבים.

יצחק הרצוג: גישה זו משקפת את הדין בישראל, ולאחרונה אפילו נתפסת כזכות-על, כזכות יסוד בהסכם קיבוצי.

יצחק הרצוג: נשיא בית-הדין הארצי לעבודה, השופט מנחם גולדברג, קבע כי הדיבור "זכות יסוד" יש בו כדי להצביע על חשיבותה של ה"זכות", ולכן היא בעצם גם חירות.

יצחק הרצוג: והנה, אנחנו עדים בזמן האחרון למאמץ סיסטמתי ומתמשך, במסגרת מאבקים פוליטיים, בניסיון לשחוק דבר שהוא זכות בסיסית ביותר, גם אם היא לא נעימה.

יצחק הרצוג: לעתים אני סובל מאוד משביתות, כמו כל אזרח אחר, וגם אני מקלל את התורים בשדה התעופה.

יצחק הרצוג: לעתים מאוד לא נעים לי לראות מקומות שאזרחים נזקקים בהם לשירות נמצאים בשביתה, אבל יש פה איזון של זכויות - זכות האזרח לקבל שירות, אבל היא לא זכות יסוד.

יצחק הרצוג: זו תקווה ורצון של כולנו לתת שירות יותר טוב ולקבל שירות יותר טוב.

יצחק הרצוג: אבל מנגד, לאדם בישראל, לאזרח, יש זכויות - יש לו זכות לחופש הביטוי ויש לו זכות לחירות ההפגנה, גם הן לא נמצאות עלי ספר ומוכרות כ-liberties, כחירויות יסוד.

יצחק הרצוג: גם זכות השביתה נחשבת זכות יסוד.

יצחק הרצוג: מה שקורה בתקופה האחרונה הוא ניסיון לשחוק את זכויות היסוד האלה, הוא ניסיון לפגוע בזכויות היסוד האלה, הוא ניסיון לעקר בצורה סיסטמתית, מהדלת האחורית, את החירות המאוד בסיסית של עובדים שנאנקים היום תחת יוזמות אגרסיביות מאוד של הממשלה בניסיון לשחוק ולפגוע על אתר בזכויות הבסיסיות ביותר של האזרח.

יצחק הרצוג: אדוני מזכ"ל ההסתדרות, לפחות תיתן לי את הזכות להישמע בלי הפרעות.

עמיר פרץ: אני מתנצל, אבל אני רוצה להגיד לך, שחבר הכנסת נסים זאב שאל שאלה - - -

יצחק הרצוג: אני רוצה להגיע לדברי סיכום.

יצחק הרצוג: לעובדים בישראל מגיע ייצוג.

יצחק הרצוג: לעובדים בישראל, שנותנים מדמם ומחלבם כדי לתת שירות, מגיע שמישהו ייצג אותם ומגיעה להם החירות הבסיסית ביותר לנקוט את נשק השביתה ללא הגבלה על-פי הכללים.

יצחק הרצוג: אני מפחד מאוד שאם הכנסת הזאת תיגע בחירות הקדושה הזאת, מחר היא תיגע גם בחופש הביטוי ולמחרת בחופש ההפגנה.

יצחק הרצוג: תתחילו לגעת בחירות השביתה ותמצאו את עצמכם פוגעים בחירות ההפגנה ובחופש הבעת הדעה ומגבילים אותם.

יצחק הרצוג: על כך אני זועק ועל כך עמיתי זועקים.

יצחק הרצוג: הבית הזה נקרא להגן על החירות הזאת ללא כחל ושרק.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יעקב ליצמן - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אילן שלגי, בבקשה.

אילן שלגי: אני מבקש לשאול את חברי, חבר הכנסת הרצוג, מה עם הזכות שלנו, של כל האזרחים, לחופש מהמחנק, לחירות מפני סגירת השאלטר, מפני חסימת הנמלים, מפני שביתות פראיות בשדה התעופה חדשות לבקרים.

אילן שלגי: אנחנו צריכים להגן על זכויות העובדים, אבל צריכים גם לדעת להגן על הציבור.

אילן שלגי: המדינה תצטרך להחזיר לבעלותה את נכסיה.

אילן שלגי: זו חובתה וסמכותה של הממשלה לייעל את המשק גם על-ידי שינויים מבניים.

אילן שלגי: לא ייתכן שאיגוד מקצועי יטיל וטו על מה שנקרא "מעשה מדינה" - act of state.

אילן שלגי: יש להשתדל ששינויים מבניים ייעשו תוך פגיעה מזערית בעובדים, תוך יכולת לאפשר פרישה מוקדמת.

אילן שלגי: בסופו של דבר הרי קיים חוק פיצויי פיטורים ואף עובד לא נשלח הביתה בלא כלום.

אילן שלגי: לפי נתונים שהציג איגוד לשכות המסחר בדיון בוועדה לענייני ביקורת המדינה ביום 17 בנובמבר 2003, היו במדינת ישראל, לפי מדד של ימי שביתה אבודים לתושב בארבע השנים מ-1997 עד 2000, פי-58 ימי שביתה מאשר באיטליה, פי-65 מאשר בארצות-הברית, פי-81 מאשר בבריטניה, פי-495 מאשר ביוון ופי-3,088 מאשר בגרמניה.

אילן שלגי: המספרים מדהימים.

אילן שלגי: זה מראה שיש אצלנו איזה חוסר איזון וצריך לטפל בכך בחקיקה.

אילן שלגי: זכות השביתה היא לגיטימית, לא צריך לבטלה, אך עם זאת חשובה גם זכותו של הציבור הרחב, שנפגע שוב ושוב מן השביתות.

אילן שלגי: יש להחיל את החוק המחייב משאל בין העובדים בטרם שביתה, ראשית כול על שירותים חיוניים מונופוליסטיים: הנמלים, אספקת חשמל, אספקת מים, שירותי חינוך – המורים, שירותי הבריאות, בתי-המשפט ועוד.

אילן שלגי: יש גם לאסור לחלוטין שביתה שבה עובדים שובתים שלא במסגרת מאבק מקצועי שלהם, אלא כשביתת אהדה למצוקתם של עובדים אחרים.

אילן שלגי: בארצות-הברית וביפן אסור לעובדי הסקטור הציבורי לשבות, כפי שאצלנו אסור לצה"ל ולמשטרה לשבות.

אילן שלגי: על-פי דוח הממונה על יחסי העבודה במשרד האוצר, ישראל הוגדרה בעשור החולף כאלופת העולם בסכסוכי עבודה.

אילן שלגי: בשנת 2002 אבדו למשק קרוב למיליון וחצי ימי עבודה, 94% מהם בסקטור הציבורי.

אילן שלגי: בשנת 2001 אבדו למשק 2 מיליוני ימי עבודה, מהם 98%, חבר הכנסת פרץ, במשק הציבורי.

אילן שלגי: בעוד במדינות המערב יש ירידה בכמות ימי השביתה, אצלנו יש עלייה.

אילן שלגי: הדבר פוגע במוניטין של המשק הישראלי, בייצור ובכושר התחרות שלנו בזירה הבין-לאומית.

אילן שלגי: בבריטניה קבעה ממשלת תאצ'ר בחוק, בשנת 1984, משאל בין העובדים בבחירות חשאיות.

אילן שלגי: כמו כן הוטלו מגבלות על חופש השביתה בשירותים חיוניים, כגון בתי-חולים, שירותי דואר ועוד.

אילן שלגי: כאשר חזר ה"לייבור" לשלטון בשנת 1996 הוא לא ביטל את החוקים האלה.

אילן שלגי: הוא הבין מה טוב למשק.

אילן שלגי: ההסתדרות והוועדים החזקים השולטים מרשים לעצמם כוחנות וסחטנות לשיפור תנאיהם של העובדים החזקים, והכול על גב הציבור הנפגע מהשביתות ותוך פגיעה קשה במשק הישראלי.

אילן שלגי: צריך שעובדי נמל חיפה יבינו שהנמל אינו שלהם, אלא של כולנו, שעובדי רשות שדות התעופה יבינו שנתב"ג הוא לא שלהם, הוא שלנו.

אילן שלגי: כנ"ל גם עובדי חברת החשמל, שיפסיקו לחזור ולאיים עלינו, עם היד על השאלטר, כאילו החשמל הוא שלהם.

אילן שלגי: דווקא בתקופה קשה זו של טרור רצחני ברחובותינו, פגיעתן של השביתות קשה עוד יותר, וזו האחריות של הממשלה ושל כולנו כאן בכנסת להביא לכך סוף.

אילן שלגי: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת שלגי.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

זהבה גלאון: נרשמתי, מתי אני?

זהבה גלאון: אני במציעים במקום ג'ומס.

אלי בן-מנחם: אני אכניס אותך עוד מעט במקום ג'ומס.

דוד טל: אני לא בטוח שאתה יכול לעשות את זה אחרי שסגרת את הרשימה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה לנשיאות שהחליטה לקיים דיון של כלל חברי הכנסת בנושא החשוב הזה.

אופיר פינס-פז: אני מצטער שרוב חברי הכנסת בחרו שלא להשתתף בדיון הזה, אבל חשוב שתיקבע עמדה של הבית לפני שתיקבע עמדה של הממשלה, שדנה בחוק הזה בוועדת שרים לענייני חקיקה.

אופיר פינס-פז: קודם כול, מדובר בזכות יסוד, הזכות להתארגנות וזכות השביתה.

אופיר פינס-פז: בכל מדינה שמחשיבה את עצמה למדינה מתוקנת, הזכות הזאת יש לה מעמד מיוחד בספר החוקים.

אופיר פינס-פז: אם יש חוקה, זאת תמיד זכות מובנית בחוקה, בחוקים ובכללים הראשונים, זה חוק-יסוד.

אופיר פינס-פז: רק אצלנו לא נוצר לדבר הזה מעמד מיוחד, להיפך, דווקא לזכות הקניין על כל המשתמע ממנה יש היום מעמד מיוחד בספר החוקים הישראלי, כי מי שחוקק את חוקי-היסוד – אני כמובן מעריך את כולם, את כל מי שיזם את תחילת יצירת חוקה לישראל – היה יותר רגיש לדברים ההם מאשר לדברים האלה.

אופיר פינס-פז: התוצאה היא, שבסוף קמה ממשלה בישראל שמנסה לגעת בקודש הקודשים, מבחינתי, ולפרק את אחד הדברים המרכזיים שבנו כאן מדינה.

אופיר פינס-פז: לא במקרה קמה הסתדרות עובדים בארץ-ישראל.

אופיר פינס-פז: לא במקרה.

אופיר פינס-פז: היא לא קמה בהרבה מדינות אחרות.

אופיר פינס-פז: הדברים האלה נוסדו על תפיסת עולם סוציאליסטית של ביחד, של עזרה הדדית, של סולידריות.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת שלגי, אם התנועה שלך היתה מנהלת את המדינה ב-1948 לא היינו כאן היום.

אופיר פינס-פז: אני משוכנע בזה.

אילן שלגי: אתה צודק, אבל אנחנו ב-2004.

אילן שלגי: הסוציאליזם "פאסה".

אופיר פינס-פז: ב-2004 צריך לראות איך מתאימים את התנאים של המציאות הישראלית למציאות משתנה, וזה בסדר גמור.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר להיתקע בעבר.

אופיר פינס-פז: מה אתם מציעים?

אופיר פינס-פז: קודם כול להצעה אין תוחלת.

אופיר פינס-פז: אני לא מדבר עליך, אלא על מה שהממשלה מציעה ועל מה שכמה מחברי הכנסת כאן מציעים.

אופיר פינס-פז: אלה דברים מופרכים, פשוט מופרכים.

אופיר פינס-פז: קודם כול מנסים לייצר דה-לגיטימציה למנהיגי העובדים במדינת ישראל ואומרים: אתם לא יכולים להחליט, כלל העובדים יחליטו.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אפללו, אתה באת מארגון עובדים.

אופיר פינס-פז: גם אני נבחרתי בזכות ארגוני עובדים, ואני יודע איך הם עובדים.

אופיר פינס-פז: שלא תהיה לכם טעות, שלא תהיה לכם רבע טעות – כל מנהיגות עובדים תקבל תמיכה טוטלית בהצבעה של כלל ציבור העובדים שלה על יציאה לשביתה.

אופיר פינס-פז: תאמינו לי, תמיכה טוטלית.

אופיר פינס-פז: אתם תרצו להחליש ותצאו מחזקים.

אופיר פינס-פז: זה מה שיקרה.

אופיר פינס-פז: אתם באמת חושבים שכמה ראשי ועדים יושבים בחדר סגור ומקבלים החלטות שלא על-פי צו מצפונם או רצון כלל ציבור העובדים שהם מייצגים?

גדעון עזרא: אופיר, הם לא יקבלו שכר.

אופיר פינס-פז: אם אתם הולכים לדרך הזאת, בואו נלך גם בדרך חזרה.

אופיר פינס-פז: בואו נחליט שגם כאשר חוזרים לעבודה עושים משאל עם של כל העובדים.

אופיר פינס-פז: למה רק כשמכריזים על שביתה?

אופיר פינס-פז: גם כשחוזרים לעבודה.

אופיר פינס-פז: בואו נלך עד הסוף לגמרי ונחליט ששרי הממשלה, שהם נבחרי ציבור כמו ראשי ועדים או ראשי איגודים מקצועיים, גם הם צריכים לקבל החלטות אסטרטגיות בשיטה של משאל עם.

אופיר פינס-פז: בואו נשאל את כל הציבור.

אופיר פינס-פז: למה שישבו כמה שרים בממשלה ויקבלו החלטות גורליות שמשפיעות על כל אחד ואחד מאתנו?

אופיר פינס-פז: אולי נהפוך את כל החלטות הממשלה למשאלי עם, והעם יחליט בכל נושא ובכל נושא חשוב.

אופיר פינס-פז: זה מה שאתם רוצים?

אופיר פינס-פז: הרי אתם הופכים את העניין הזה לחוכא ואטלולא.

אופיר פינס-פז: אתם צריכים להתמודד עם הבעיה, והבעיה היא סכסוכי העבודה.

אלי אפללו: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אפללו, אתה רשום.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אפללו, אתה עוד מעט מדבר.

אלי בן-מנחם: הוא צריך לסיים מזמן.

אופיר פינס-פז: תן לי לסיים.

אופיר פינס-פז: תן לי לסיים ואל תפריע לי עשר שניות.

אופיר פינס-פז: אתם צריכים להתמודד עם הבעיה ולא עם הדרך לטייח אותה.

אופיר פינס-פז: הבעיה היא שאתם מתנגחים יום-יום עם העובדים על כל צעד ועל כל שעל.

אופיר פינס-פז: לכל סכסוך עבודה, חבר הכנסת שלגי, יש שניים, כמו בטנגו.

אופיר פינס-פז: אין סכסוך עבודה חד-צדדי.

אופיר פינס-פז: יש שניים שמסוכסכים על עניין.

אופיר פינס-פז: יש בית-דין לעבודה והוא מתפקד נכון.

אופיר פינס-פז: היה משא-ומתן שנמשך, הוא היה קשה והיה מקצועי, אבל הוא הוכרע בהסכמה.

אופיר פינס-פז: אל תנסו לשבור את הכלים, כי זה יחזור אל הממשלה כבומרנג.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זכות השביתה עיקר מטרתה להבטיח את האמצעים שבהפעלתם יוכל העובד להשפיע על תנאי עבודתו ולהשיג את ההכרה בזכויותיו המוגנות.

ואסל טאהא: זכות זו באה בהתאמה וכחלק אינטגרלי מחופש ההתארגנות וחופש האספה, שכל אדם זכאי להם, והן מובטחים לו.

ואסל טאהא: על המדינה לשמור על זכויות אלה, בעיקר במדינה המתיימרת לקרוא לעצמה דמוקרטית.

ואסל טאהא: ההכרה בזכות השביתה ובזכות העובדים להתארגן ולנהל משא-ומתן קיבוצי בתפיסה של משא-ומתן בין עובד למעביד מראש אינה שוויונית, וברור כי המעביד הוא בעל עליונות כלכלית והייררכית על עובדו.

ואסל טאהא: השביתה ואמצעים אחרים שיש לעובדים, כמו הקמת ועד וכלל חוקי העבודה והשכר, מעניקים לעובד כלים למיתון או לסגירת הפער בינו לבין מעבידו ומאפשרים לו קיום בכבוד ושוויוניות מסוימת מול מעבידו.

ואסל טאהא: הרצון של הממשלה הוא לקחת את הכלי הזה ולהשאיר את העובדים חשופים.

ואסל טאהא: אני רוצה להזכיר, כי ממילא יש הגבלות על זכות השביתה, כלומר, כאשר העובדים מחליטים על שביתה זה עובר תהליך דמוקרטי.

ואסל טאהא: העובדים מודיעים 15 יום מראש שהם רוצים לשבות, יש ועד שמעביר את ההחלטה בהליך דמוקרטי, בהצבעה.

אלי אפללו: זה לא בהצבעה.

ואסל טאהא: זה בהצבעה בתוך הוועד.

ואסל טאהא: זה תהליך דמוקרטי.

ואסל טאהא: כשהייתי ראש רשות הייתי עד לכמה החלטות של ועד העובדים, שהעביר אותן בהליך דמוקרטי ובהצבעה בתוך הוועד.

אלי אפללו: - - -

זהבה גלאון: במקום להתבייש - - -

אילנה כהן: אפללו - - - כי אתם האבא והאמא של החונטות.

אילנה כהן: אתה יודע את זה?

אלי אפללו: - - - לא ידעתי שאני - - - להגיד את האמת?

אלי אפללו: כשאתם מחליטים, אתם משביתים את כל המשק.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אפללו, ויתרת על זכות הדיבור שלך היום?

ואסל טאהא: מכאן, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת - - -

אלי אפללו: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אפללו, מה קרה?

אלי בן-מנחם: עוד מעט אתה צריך לדבר.

ואסל טאהא: חבר הכנסת אפללו, ועדי העובדים מתחייבים למסור הודעה מוקדמת של 15 יום לפני כל שביתה.

ואסל טאהא: שביתה תהיה חוקית רק אם היא מתקבלת בהליך דמוקרטי בתוך הוועד ובהצבעה ותוך קיומם של הסכמים קיבוציים רבים שבהם העובדים מתחייבים שלא לשבות בתקופת תוקפו של ההסכם.

ואסל טאהא: אלו ההגבלות.

ואסל טאהא: לבוא ולמשוך ולקחת את זכות השביתה, את הכלי היחיד הזה מידי העובדים?

ואסל טאהא: זה עוול.

ואסל טאהא: מכאן, אדוני היושב-ראש, שלא מדובר בחבורת בריונים המנסים למרר את חיינו, כפי שהממשלה מנסה לצייר.

ואסל טאהא: זה אבסורד שהולכים תמיד למאבק נגד אותם עובדים קטנים וחלשים, כשיש ועדי עובדים חזקים שאינם מאוימים, ודווקא הם עושים אפליה ומנצלים את כוחם כדי לזכות בעוד ועוד זכויות מונופוליסטיות, כמו חברת החשמל.

ואסל טאהא: איפה הממשלה כאשר מדובר בהם?

ואסל טאהא: למה כאשר אנו מציעים חוק לשריון מקומות עבודה בחברות הממשלתיות האלה, הממשלה שותקת, לא מדברת, לא מעזה לדבר ולא מתערבת בענייניהם הפרטיים העסקיים?

ואסל טאהא: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת טאהא.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, השר ביקש להגיב.

אלי בן-מנחם: השר גדעון עזרא, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו ידבר חבר הכנסת דוד טל.

עמיר פרץ: תחליף בבקשה ביני לבין דוד טל.

אלי בן-מנחם: אין בעיה.

אלי בן-מנחם: אני מבין שדוד טל מסכים.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת גלאון אחרי חבר הכנסת פרץ .

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדובר בדיון לפני שהכנסת ראתה את הצעת הממשלה.

גדעון עזרא: הצעת הממשלה עדיין אינה מוכנה, אך בהחלט יש משקל לדברים שיאמרו כאן חברי הכנסת, שצריכים להיות מובאים בחשבון.

גדעון עזרא: אני רוצה להסביר כמה נקודות.

גדעון עזרא: מדובר בראש ובראשונה על הגבלת שביתה בדרך הזאת של הצבעה בשירותים החיוניים.

גדעון עזרא: יש ויכוח והיה ויכוח בוועדת שרים לחקיקה מהו שירות חיוני.

גדעון עזרא: האם טיסות הן חיוניות?

גדעון עזרא: האם ייצוא לחו"ל הוא חיוני?

גדעון עזרא: יש ועדה שנקבע שהיא תקבע את רשימת השירותים החיוניים באמת, כאשר אין כוונה ללכת מעבר לכך.

גדעון עזרא: אל תחשבו לרגע אחד שזו תהיה שביתה אוטומטית, שהוועד ירצה והעובדים יתמכו.

גדעון עזרא: יש שם סעיף אחר שאומר במפורש שמי ששבת לא יקבל שכר עבור תקופת השביתה – לא כפי שזה מתנהל היום, שבסוף השביתה מסכימים לתת את הכסף רטרואקטיבית.

גדעון עזרא: זו בעיה.

גדעון עזרא: הנקודה השלישית שהיא בעייתית היא מהו הגוף שיכלול את המצביעים בשירות החיוני.

גדעון עזרא: גם בנושא הזה יש חילוקי דעות כאלה ואחרים.

גדעון עזרא: הנושא לא סגור, כל מי שמדבר נגד הממשלה לא יודע את הצעתה הסופית של הממשלה.

גדעון עזרא: עדיין אין הצעה.

זהבה גלאון: קראנו בעיתונים את הצעת החוק.

גדעון עזרא: הצעת החוק שתוגש לכנסת אינה הצעת החוק של רוחמה אברהם, אלא הצעת חוק של הממשלה.

גדעון עזרא: דנו בכך שתי ישיבות, ועדת השרים לחקיקה.

גדעון עזרא: עדיין לא הגיעו לסיכום.

גדעון עזרא: ההערות שלכם בהחלט חשובות וחיוניות, אך תתייחסו לשירותים החיוניים בהחלט.

גדעון עזרא: אתם בכנסת יכולים לומר מהם השירותים החיוניים באמת של מדינת ישראל.

גדעון עזרא: יש כוונה בחוק להגדיל את מספר הימים לצורך מתן הודעה מראש על הכוונה לשבות.

גדעון עזרא: זה גם סעיף שמופיע בהצעת החוק.

גדעון עזרא: אני מציע לכם: תתייחסו רק לשירותים חיוניים, ולא לכלל המשק.

אלי בן-מנחם: תודה רבה לשר גדעון עזרא.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, הרשו לי בתחילת דברי לברך משלחת שלגמרי באופן בלתי מתוכנן - משלחת של ראשי איגודים מאחד האיגודים הגדולים בעולם, של ה"אי.

עמיר פרץ: גה.

עמיר פרץ: מטאל" בגרמניה, שהוא איגוד שמונה 2.7 מיליוני חברים, אחד האיגודים שמדינת ישראל למדה מהמסורת שלו בדרך שבה עוצבה מערכת יחסי העבודה בישראל.

עמיר פרץ: אני רוצה לברך את ארווין פיט, חבר הנהגת ה"אי.

עמיר פרץ: גה.

עמיר פרץ: מטאל", את בירגיט גריב ואת תומס וויט, שנמצאים כאן, ונפל בחלקם להשתתף בדיון שמחבר אותם להתלבטויות שאנו מקיימים במדינת ישראל.

עמיר פרץ: אין לי עניין להיכנס להתנצחויות, כי אני חושב שצריך לבחון בכל סכסוך, לא רק בסכסוך עבודה, גם סכסוך בין שכנים, בין עמים, צריך קודם כול לבחון מהם מקורות הסכסוך, ואז לבחון אם הארגון נהג בדרך אחראית או לא.

עמיר פרץ: בואו נבחן את אחד הסכסוכים המרכזיים ביותר שהיו, ושההסכמה סביבו הצילה את המשק הישראלי, אותו משבר שהיה סביב צמצום המגזר הציבורי.

עמיר פרץ: הרי מקור הסכסוך החלטת הממשלה לקצץ, להוריד בזכויות.

עמיר פרץ: אני מניח שאם היינו עושים הצבעה - אין לי ספק שהתמיכה היתה מוחלטת.

עמיר פרץ: עובדה היא, שגם כאשר הממשלה הורידה שכר לעובדים, והודיעה שמי שיחזור לעבודה יקבל שכר, והיו עובדים שהלכו עם 100 ש"ח לביתם - ניסו לפתות אותם בהרבה מאוד דרכים - העובדים נשארו במאבקם.

עמיר פרץ: אך תארו לעצמכם, חבר הכנסת אפללו, אתה פותח כל חודש את התלוש שלך, ומורידים לך קרוב ל-2,000 ש"ח מהתלוש כיוון שאני חתמתי על הסכם של הורדת שכר בסעיף עידוד הצמיחה, הסכם שנותן לממשלה 4 מיליארדי ש"ח, 2 מיליארדי ש"ח בשנה.

עמיר פרץ: אני בטוח שאם היית מצביע בהצבעה חשאית, האם אתה בעד ההסכם או לא, בתום השביתה - אני לא יודע מה היית מצביע.

עמיר פרץ: אני יודע שרוב חברי הכנסת בהצבעה חשאית היו מצביעים נגד ההסכם הזה.

עמיר פרץ: רוב העובדים בסקטור הציבורי היו מצביעים נגד ההסכם הזה, ובצדק.

עמיר פרץ: אין להם שום סיבה להסכים שיורידו להם לא שכר ולא זכויות.

עמיר פרץ: אך אנחנו, כארגון יציג, לקחנו על עצמנו את האחריות לסייע ולעבור את המשבר שהיה במשק הישראלי.

עמיר פרץ: אני רוצה לתת לדוגמה את משבר הפנסיה.

עמיר פרץ: אני שומע פה לעתים חברי כנסת שתוקפים; המושג: הוועדים הגדולים, חברת החשמל, כל המתקפות הפראיות האלה.

עמיר פרץ: חברת החשמל לא שבתה כבר 20 שנה.

עמיר פרץ: מקומות עבודה, אולי מהחזקים ביותר, לא שבתו כבר שנים ארוכות.

עמיר פרץ: נכון שבמשבר הפנסיה הם עשו מעשה סולידריות, וכל מדינת ישראל ואזרחי ישראל צריכים להודות להם על כך.

עמיר פרץ: מדוע?

עמיר פרץ: כי למי קיצצו זכויות?

עמיר פרץ: קיצצו זכויות בהסדר הפנסיה לעובדים שנמצאים בפנסיה תקציבית?

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: קיצצו זכויות לעובדים במפעלי המזון, במפעלי הטקסטיל, במפעלי המתכת.

עמיר פרץ: להם אין כוח לכופף את הממשלה, לצערנו הרב.

עמיר פרץ: אם היינו מפסיקים את העבודה ב"אסם" ולא היו מספקים "במבה" בישראל, אני מניח ששר האוצר לא היה מתרגש מזה כל כך, ולא היה מחליט לשנות את הקיצוץ שהוא עשה לפני שמונה חודשים.

עמיר פרץ: מחר אתה, חבר הכנסת אפללו, בזכות המאבק שהיה תוכל להסתובב כחבר כנסת עם חזה נפוח, כי אתה עומד להצביע על תיקוני החקיקה באותו חוק פנסיה שחוקק לפני שבעה חודשים, ובזכות המאבק שלנו יש תיקוני חקיקה שמחזירים מאות שקלים ואלפי שקלים לפנסיונרים.

עמיר פרץ: אתה מחר תוכל להסתובב בעפולה ולומר: נכון, גזלו מכם, אך החזרנו לכם.

אלי בן-מנחם: זמנך נגמר.

אבשלום וילן: תן לו את הזמן שלי, הוא אומר דברי טעם.

עמיר פרץ: בגוף החוק הממשלה כותבת, שהחוק הזה מוגש בעקבות הסכם בין יושב-ראש ההסתדרות לשר האוצר, והוא מתקן סדרה גדולה מאוד של נושאים, של משפחות שיכולות להיות מאושרות מאוד בערב פסח.

עמיר פרץ: לצערי, חלק גדול מהמשפחות האחרות, של עובדי מועצות דתיות ועובדי רשויות מקומיות, שיגיעו בלי שכר - עובדים במגזר הציבורי שהמדינה אחראית להם יגיעו לליל הסדר בלי שכר.

עמיר פרץ: ומה תאמר להם?

עמיר פרץ: לא לשבות?

עמיר פרץ: לא להיאבק?

עמיר פרץ: אין להם הזכות?

עמיר פרץ: תיתן סמכות לשר להוציא להם צווים במקום לתת לבית-הדין לעבודה לעשות זאת?

עמיר פרץ: הבוקר שר האוצר ואני היינו בדיון בפני נשיא בית-הדין הארצי לעבודה בנושא הנמלים.

עמיר פרץ: אני שאלתי את שר האוצר: מי מחרחר מלחמה בישראל, מי?

עמיר פרץ: הרי יש משא-ומתן כמה חודשים.

עמיר פרץ: איך התעוררנו בבוקר ושמענו פתאום ג'ינגלים, שאם יהיו שינויים בנמלים, מחירי התה, הקפה והסומסום יוזלו.

עמיר פרץ: יא אללה, איזה יופי.

עמיר פרץ: מחירי התה, הקפה והסומסום יורדו.

עמיר פרץ: יוצא מן הכלל.

עמיר פרץ: תאר לך, חבר הכנסת אפללו, שמחר הממשלה היתה מחליטה שעל מנת לשכנע את הציבור שתוכנית ההתנתקות היא טובה, היו אומרים: אם נפנה את עזה, ונפנה את הווילות של נצרים, מחירי הקפה, התה והסומסום ירדו.

עמיר פרץ: תאר לך.

עמיר פרץ: היו אומרים - ויכול להיות שזה נכון.

עמיר פרץ: אתה היית מסכים לזה שממשלה תמכור בדרכים של הסתה?

עמיר פרץ: אתה היית מסכים לזה?

עמיר פרץ: אין לי בעיה שלשכת המסחר מפרסמת פרסומים נגד העובדים ונגד ההסתדרות.

עמיר פרץ: זה בסדר.

עמיר פרץ: כמו שאם מחר יהיה ויכוח על נושא פינוי עזה, ואנשי יש"ע יפרסמו מודעות נגד הפינוי ואנשי "שלום עכשיו" יפרסמו מודעות בעד הפינוי - זה לגיטימי.

עמיר פרץ: זה בסדר.

עמיר פרץ: ממשלה שלוקחת לעצמה כלים בכספי הממשלה, בכספי האזרח, נוקטת עמדה?

עמיר פרץ: ממשלה, יש לה רוב.

עמיר פרץ: היא צריכה לקבל החלטות.

אלי אפללו: באילו אמצעים אתה פועל?

אלי אפללו: - - -

עמיר פרץ: תירגע.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: באיזה כסף הוא מדבר?

עמיר פרץ: חבר הכנסת אפללו, תראה, אני מכבד אותך.

עמיר פרץ: תאמין לי, אני מתייחס אליך בכבוד.

אלי בן-מנחם: אני מבקש, חבר הכנסת פרץ, יש לנו עוד הרבה מאוד דוברים.

עמיר פרץ: אני אומר לך שזה לגיטימי שההסתדרות תפרסם, ולגיטימי שהמעסיקים יפרסמו.

עמיר פרץ: הממשלה היא של כולם.

עמיר פרץ: אין לה זכות כזאת.

עמיר פרץ: כמו שמחר יהיה ויכוח על עזה, ויהיה לגיטימי ש"שלום עכשיו" יפרסמו, ויהיה לגיטימי שיש"ע יפרסמו.

עמיר פרץ: הממשלה, תהיה שמאלית או ימנית, אין לה זכות להשתמש בשום קמפיין.

עמיר פרץ: זכותה לבוא לכנסת, להשיג רוב.

עמיר פרץ: לאחר שהיא שינתה את המצב היא חייבת להסביר מה המצב החדש.

עמיר פרץ: זה בסדר?

עמיר פרץ: זה משהו שונה לחלוטין.

עמיר פרץ: בתהליך של סכסוך או של חקיקה זה דבר בלתי לגיטימי לחלוטין.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרץ, אני לא רוצה לנתק לך את המיקרופון, אדוני.

עמיר פרץ: רק במשפט אחד, לדבריו של השר.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: אתה מדבר כבר שבע דקות.

עמיר פרץ: אדוני, יש ויכוח על ההצבעה, ואין לנו בעיה שיקבעו הצבעה גם שיוצאים לשביתה וגם שחוזרים משביתה.

עמיר פרץ: אני מניח שתהיה אנרכיה במדינה הזאת.

עמיר פרץ: רוב ההחלטות שאנחנו, כארגון יציג, קיבלנו בשנתיים האחרונות הן החלטות של תוכניות הבראה קשות, ולפעמים חתמנו בעיריות ובמקומות עבודה על הצורך לפטר, לצמצם, כדי להציל מפעל או עירייה כלשהי.

עמיר פרץ: ברוב המקרים לא היינו מקבלים רוב.

עמיר פרץ: לגבי הזמן של אותה תקופת צינון, אדוני השר, תביא בחשבון דבר אחד.

עמיר פרץ: הרי אתה חבר ועדת שרים לחקיקה.

עמיר פרץ: תביא בחשבון, 14 יום לא נקבעו במקרה, כי אם אתה קובע זמן צינון של 60 יום, נניח שמחליטים לפטר, מה הטעם בכלל לעשות סכסוך, הרי הפיטורים נכנסים לתוקף אחרי 30 יום?

עמיר פרץ: ואם לשר מותר להיערך בעוד 30 יום, וממשלה שמביאה חוק הסדרים בדרך כלל באוקטובר, מחוקקת אותו בנובמבר-דצמבר, מה הטעם להכריז סכסוך?

עמיר פרץ: מה יקרה?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אין מגבלה?

עמיר פרץ: זהו, סיימתי.

עמיר פרץ: אנחנו, כהסתדרות, נרצה להתגונן.

אלי אפללו: אנחנו רוצים - - -

אלי בן-מנחם: סליחה.

אלי בן-מנחם: הוא יושב-ראש ההסתדרות הכללית.

קריאות: מה - - -

אלי בן-מנחם: ביקשתי ממנו לפחות שבע פעמים לסיים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דורון, תירגע גם אתה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אפללו, הוא מסיים.

אלי בן-מנחם: אני מבקש, עמיר פרץ, תסיים.

אלי בן-מנחם: אל תנצל את החברות בינינו.

אלי בן-מנחם: נוריד את זה מאילנה כהן ומדוד טל.

עמיר פרץ: משפט לסיום - אני מציע לכולם: המבנה הקיים הוא נכון, וכולם ממלאים את תפקידם באחריות.

עמיר פרץ: מי שינסה ליצור אטומיזציה של ועדי עובדים, יקבל אנרכיה במשק הישראלי.

אלי בן-מנחם: תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

אלי בן-מנחם: היא לא יושבת-ראש ההסתדרות, והיא תדבר שלוש דקות.

קריאות: - - -

אלי אפללו: זאת אומרת שליושב-ראש ההסתדרות מותר לדבר - - -

חמי דורון: לפי איזה סעיף בתקנון זה?

אלי בן-מנחם: לפי הסעיף שלי, של אלי בן-מנחם.

אלי בן-מנחם: יש לך יושב-ראש כנסת, אתה יכול לפנות אליו, חבר הכנסת דורון.

אלי בן-מנחם: בסדר?

אלי בן-מנחם: בבקשה, חברת הכנסת גלאון.

אלי בן-מנחם: גם יושב-ראש הכנסת בעצמו היה מאפשר לו לדבר יותר.

זהבה גלאון: אדוני השר, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, ההצעה הזאת, שהשר עזרא אמר שהיא עוד לא התגבשה, היא בתהליכי גיבוש, רק כל כך הרבה שמענו עליה - כבר יש לנו ניסיון רע עם הממשלה הזאת ועם הדברים שהיא מביאה.

זהבה גלאון: אם ההצעה הזאת במתכונת זו או אחרת, כפי שדווח עליה בתקופה האחרונה בכלי התקשורת, תובא בפני הכנסת לאישור הכנסת, זה יהיה הניסיון החמור ביותר שעשתה ממשלה, ניסיון לסיכול ממוקד של העובדים, ככה אני מתייחסת לזה.

זהבה גלאון: סיכול ממוקד של העובדים.

גדעון עזרא: סיכול ממוקד של הסיכול.

אלי אפללו: - - -

זהבה גלאון: חבר הכנסת אלי אפללו, כמי שיש לו בכל זאת איזו רגישות חברתית, היית צריך להיות מחוץ לאולם הזה, לא היית צריך בכלל להשמיע כאן את דברך, והיית צריך להתבייש בשם ממשלה שבאה לפגוע בזכויות יסוד אלמנטריות של עובדים, זכויות שהוכרו מכוח חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, זכויות שהוכרו בפסיקה של בג"ץ במשך שנים בבית-המשפט העליון.

זהבה גלאון: באה הממשלה, כי למישהו לא נוח.

זהבה גלאון: כן, הרבה פעמים גם לי היה מאוד לא נוח כשהיתה שביתה ולא פינו את הזבל, אז מפני שלא נוח ממשלה מתגייסת במלוא כוחה ופוגעת בזכות האלמנטרית שמוכרת בכל העולם, שבג"ץ קבע עליה - זה ציטוט מבג"ץ - שהיא בבחינת פרה קדושה?

זהבה גלאון: אז למה, כי יש פה ממשלה - - -

חמי דורון: - - -

זהבה גלאון: בג"ץ קבע שזכות השביתה היא זכות יסוד, היא בבחינת פרה קדושה, ובאה הממשלה שפוגעת - - -

חמי דורון: איזה מספר הבג"ץ הזה?

זהבה גלאון: אל תפריע לי.

זהבה גלאון: כשתדבר - דבר בתורך.

חמי דורון: את מוכנה להפנות אותנו לבג"ץ?

זהבה גלאון: כן.

זהבה גלאון: בג"ץ קבע, אני מצטטת, אני אראה לך את זה.

חמי דורון: באיזו עתירה?

זהבה גלאון: אני לא זוכרת, אני מצטטת לך.

חמי דורון: איזו, איזו עתירה?

זהבה גלאון: חבר הכנסת דורון, בדבר אחד אל תפקפק - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דורון, תדבר אתה אחר כך, בצד, ותנסה לדלות ממנה באיזה בג"ץ זה היה.

חמי דורון: בשבוע האחרון חיפשתי ב"תקדין" ולא מצאתי - - -

זהבה גלאון: אז יגעת ולא מצאת.

זהבה גלאון: לא עשית עבודה מספיק יסודית.

זהבה גלאון: בג"ץ קבע - - -

חמי דורון: - - -

זהבה גלאון: אל תתווכח אתי בכלל כשאני מעלה את זה.

זהבה גלאון: הרי אני לא ממציאה.

זהבה גלאון: עולה בדעתך שאני אומרת משהו שלא קיים?

זהבה גלאון: בסדר, אל תתווכח.

זהבה גלאון: עוד לא הרווחת את זה, בשביל להתווכח, תאמין לי.

חמי דורון: כן.

זהבה גלאון: ממש לא.

חמי דורון: ממש כן.

זהבה גלאון: ממש לא.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני חוזרת, בשביל הפרוטוקול ובשביל חבר הכנסת חמי דורון, שצריך ללמוד עוד כמה דברים, שבג"ץ קבע על זכות השביתה, שהיא זכות יסוד והיא בבחינת – ציטוט - פרה קדושה.

זהבה גלאון: הממשלה הזאת, שפוגעת בעובדים כל היום, שמקצצת ומקצצת בכבשת הרש, הולכת לעשות את הפגיעה הקשה ביותר ולפגוע בזכות יסוד אלמנטרית.

זהבה גלאון: היא מגבילה, ואם לא תעשו ככה - אתם רוצים לאיים על העובדים?

זהבה גלאון: לא מספיק מה שאתם עושים בממשלה הזאת, עכשיו גם לאיים על העובדים?

זהבה גלאון: שאנשים יחששו לעשות את הדבר האלמנטרי, שזה זכות המחאה?

זהבה גלאון: ואיך מוחים אם לא בשביתה?

זהבה גלאון: איך מביאים לידי ביטוי מחאה?

זהבה גלאון: איזו ממשלה, אלוהים.

זהבה גלאון: טוב, לאלוהים אני לא נזקקת ברגעים אלה, אני לא יודעת מאיפה הבאתי אותו.

זהבה גלאון: לא זה מה שיעזור לנו כרגע.

זהבה גלאון: אני אומרת שראוי ונכון שהממשלה הזאת תמשוך חזרה כל הצעה שבאה לפגוע בציבור הגדול במדינת ישראל, ציבור העובדים, שרוצה לממש את הזכויות שלו, ורוצה לעשות זאת בכבוד.

זהבה גלאון: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד טל.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת אהוד יתום.

אלי בן-מנחם: אם הוא לא נוכח - חבר הכנסת איוב קרא.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד טל, אני מבקש ממך לעמוד בשלוש דקות, לא יותר.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, השר עזרא, ידידי ורעי הטוב, אני חושב שכל הניסיון הזה להביא הצעה מהסוג הזה לכנסת, הגם שאתה אומר שההצעה הזאת לא מגובשת דיה, יש לו רק כוונה אחת: לנסות ולנגח את ההסתדרות.

דוד טל: יכול להיות שאפשר להגיד שההסתדרות טובה יותר או טובה פחות.

דוד טל: יכולה להיות דעה כזאת או אחרת על ההסתדרות, אתם יכולים לומר כל דבר.

דוד טל: אבל עצם העובדה שאתם משתמשים, אני קורא לזה בנשק יום הדין, בנשק שאסור לכם להשתמש בו - כי מה קורה פה בכנסת כל הזמן?

דוד טל: זו מסורת ארוכת שנים בכנסת, שלא מתערבים במערכת יחסי העבודה בצורה בוטה וגסה שכזאת.

דוד טל: היו הרבה הצעות חוק, ואני כיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתתי עוד הזדמנות גם לאוצר וגם לרופאים, במקרה הזה, להידבר.

דוד טל: מפני שהיתה הצעת חוק של חבר הכנסת טיבי, חוק על מנהלי מחלקות, ונתתי עוד ועוד זמן, כמעט שנה משכתי את אחמד טיבי, וכאב לי מאוד, מפני שהוא היה חבר הכנסת היחיד שלא הצליח להעביר אצלי הצעת חוק, וכל האחרים כן – זהבה גלאון פרחה בוועדה עם הצעות החוק שלה – כולם פרחו, ורק הוא לא העביר, כי היועצת המשפטית אמרה לי: דוד, להתערב בנושא הזה זו תהיה התערבות גסה במערכת יחסי העבודה, ודבר כזה אסור שיקרה.

דוד טל: ובאמת צריך למצוא את כל הדרכים כדי להגיע להבנות ולהסכמות.

דוד טל: אם היינו מקצצים, למשל, בזכויות הפנסיה של חמי דורון, שלי ושל רשף חן, אני חושב שהכנסת הזאת היתה צווחת ורועמת ומתרגשת.

דוד טל: אבל, לפגוע באנשים שהשכר שלהם הוא 3,000-4,000 שקלים זה פשוט להיות גיבורים על חלשים.

דוד טל: אסור שהדבר הזה יקרה.

דוד טל: זכות השביתה היא דבר לגיטימי בכל מדינה מתוקנת בעולם, היא דבר אלמנטרי שנשאר בידי העובד.

דוד טל: נכון שלא צריך לעשות בה שימוש – ואני חושב שלא עושים בה שימוש זול מדי, כפי שאמר חבר הכנסת שלגי.

דוד טל: הוא טען ונתן דוגמאות, שפה במדינה יש הכי הרבה שביתות, אבל הממשלות לדורותיהן שפכו את דמם של העובדים יותר מכל הממשלות האחרות בעולם.

דוד טל: השכם והערב, השכם והערב מקצצים ופוגעים בעובדים.

דוד טל: לא פוגעים באנשים עם משכורות כמו שלנו, של 28,000-30,000 שקלים, ואני בטוח שכשפגעו בנו עם דמי הצמיחה ב-2,200 או ב-2,800 שקלים, אף אחד מאתנו לא הרגיש בזה.

דוד טל: אבל אם לוקחים אדם שמשתכר רק שכר מינימום ובו פוגעים ב-10%, בשבילו זה הרבה כסף.

דוד טל: אנחנו לא חשים ולא רגישים למצב הזה ומאוד אטומים למצב של האנשים האלה.

דוד טל: אשר על כן, לא נכון יהיה להגיש הצעה מהסוג הזה.

דוד טל: תיטיב הממשלה לעשות אם תמשוך את ההצעה הזאת, ותמיד כשיש סכסוכים תגיע להבנות עם העובדים כדי לקיים את המערכת.

דוד טל: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת דוד טל.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אהוד יתום – אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חצוי לגבי הצעת החוק.

איוב קרא: מצד אחד, אני רוצה לסיים את השביתות האלה בכל שני וחמישי, שמפריעות לכל בית בישראל, ולפעמים אני מרגיש שהן מיותרות והן על חשבון משלם המסים.

איוב קרא: לא אכפת לי שיהיו שביתות בכל שני וחמישי כשהן על חשבון החופשה השנתית, לדוגמה.

איוב קרא: מה הועילו חכמים כשאתה מביא אנשים על חשבון יום העבודה לטייל בירושלים?

איוב קרא: מה עשינו?

איוב קרא: אני בעד זכות השביתה, וזכות השביתה היא דבר חשוב בחיים הדמוקרטיים, גם לארגונים השונים, החזקים והפחות חזקים, ועל כמה וכמה לאנשים קשי-יום שנמצאים במפעלים כמו "אסם", במפעלי המתכת.

איוב קרא: פחות חשובים בעיני המונופולים, החברות ששולטות על שוק מונופולי פה במדינת ישראל, שאליהן אנו מתכוונים בהצעת החוק, ולכן אני מרגיש נוח מאוד עם הצעת החוק.

איוב קרא: לא ייתכן שהחברות הללו, שיש להן מונופול במדינת ישראל, יחשבו שזה של אבא שלהן או שאלה נכסים שירשו מהאבות.

איוב קרא: חבר הכנסת דוד טל, אתה רואה שכשהעובדים באים למקומות העבודה – ועליהם הכעס הגדול – הם מסתובבים כמו אפנדי בתוך החברה הזאת, מקבלים 50,000, 60,000, 70,000 ואף 80,000 שקלים, שותים כוס קפה, אומרים: מה שלומכם?

איוב קרא: כי הם חזקים בוועד או שהוועד מגבה אותם, ולזה התכוונו.

איוב קרא: אנשים לא התכוונו לאלה שמייצרים את ה"במבה" ולא התכוונו לאלה שמייצרים את הסומסום ולא התכוונו לאנשים שמרוויחים 5,000 שקלים, כי אנחנו מזדהים אתם אבסולוטית, ואין לנו שום בעיה עם זה.

איוב קרא: אני רואה מה שקורה היום.

איוב קרא: שובתים ברשויות המקומיות – אנחנו מזדהים עם הרשויות המקומיות.

איוב קרא: על לא עוול בכפם קורה שהם לא מקבלים משכורות של 3,000, 5,000, 6,000 שקלים.

איוב קרא: לאלה אנחנו לא מתכוונים.

איוב קרא: אנחנו נגד הניהול של השביתות הללו בצורה שהוא נעשה, שבכל שני וחמישי שובתים, לפעמים בגלל ראש רשות כושל, שמנצל אפילו כספי חינוך לטובת תשתיות, דבר שאסור על-פי חוק, כי זה כסף צבוע של החינוך.

איוב קרא: כל המצב הזה אבסורדי.

איוב קרא: אני חד-משמעית בעד שבירת המונופולים האלה.

איוב קרא: חד-משמעית.

איוב קרא: אז באמת הסומסום יהיה זול, והסוכר יהיה זול, והעץ יהיה זול.

איוב קרא: ואלה שמנסים להתייפייף ולהסתתר מאחורי הדבר הזה לא צודקים.

איוב קרא: ברגע שאתה מוריד את העלויות, ויש תחרות, אוטומטית מחיר הסומסום יורד.

איוב קרא: אנחנו לא מחפשים את אותם אנשים קשי-יום ואנשים שלא יכולים לגמור את החודש.

איוב קרא: לכן אני מציע לחברי ללכת למהלך של פשרה בעניין הזה.

איוב קרא: אני נגד לקיחת זכות השביתה.

איוב קרא: הובלתי הצעת חוק של כיבוי אש, אדוני היושב-ראש, ובגלל זכות השביתה ביטלתי את הצעת החוק.

איוב קרא: אני לא ממשיך אותה, כי היה חשוב לי שתהיה בהצעת החוק זכות שביתה לארגון כיבוי אש.

איוב קרא: אנשים כאלה, שבקושי מרוויחים, ולפעמים חודשיים או שלושה חודשים לא מקבלים את משכורתם, בוודאי שאני אתם.

איוב קרא: אבל כשאני רואה בחברות הגדולות אנשים שמתרברבים בעשרות אלפי שקלים של משכורת בסוף החודש – הוא זכה במפעל הפיס, כי הוא זכה במכרז באותה חברה – את זה אנחנו לא רוצים.

איוב קרא: אנחנו רוצים שיהיה שוויון, שאנשים ירגישו שהם שווים בין שווים, ולא זכית במפעל הפיס כי נכנסת לאיזו חברה ממשלתית שיש לה מונופול, ואתה כל החיים שלך מסודר, ואתה לא צריך לדאוג.

איוב קרא: זו כוונת החוק, לזה אנחנו מתכוונים.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת איוב קרא.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חברת הכנסת אילנה כהן.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, זכות השביתה היא זכות יסודית, חשובה מאוד לעובדים, ולא פחות חשובה לקליינטים, לאזרחים.

אורי אריאל: אנחנו רואים כדוגמה חריפה את מערכת החינוך בשביתות שהולכות ונמשכות, הולכות ומכות בכולם ללא רחם.

אורי אריאל: אני לא זוקף את זה דווקא לחובתם של המורים, שהרי יש להם טענות, ואין שיטה אחרת מספקת.

אורי אריאל: יש אפשרויות אחרות, אבל לא קבועות בחוק, שמאפשרות לברר את העניין ולהגיע לידי בוררות כזאת או אחרת, שתחייב את כל הצדדים.

אורי אריאל: ואז המורים, לדוגמה – יש בהחלט סקטורים אחרים, אינני רוצה שייחשב הדבר כאילו המורים הם הגרועים שבשובתים – שובתים, מנצלים את זכותם.

אורי אריאל: זאת זכות.

אורי אריאל: אלא שכמו בדברים אחרים יש הגזמה, וכשיש הגזמה יש ריאקציה, וממילא מגיעות הצעות חוק או תקנות לבית הזה, שמנסות להביא את הדברים לידי איזונים סבירים.

אורי אריאל: נדמה לי שזו לא טעות בהערכה לומר, שרוב אזרחי ישראל, נקעה נפשם מהשיטה הקיימת, שהיא שיטה שהבסיס שלה היה טוב, וברבות הימים הורחבה לדברים בלתי אפשריים.

אורי אריאל: לכן הצעת החוק או הצעות החוק שעולות על הפרק, גם אם עוד לא הגיעו לבית הזה, יש בהן דבר שמייצג את הלך הרוח הציבורי, את מצב המשק ואת הצורך של המשק ושל החברה בישראל, ויצטרכו למצוא את האיזונים המתאימים.

אורי אריאל: זה יהיה שם המשחק, שם הדיון, זה יהיה עיקר הוויכוח בבית הזה – מה האיזונים בין הזכויות השונות של האזרחים ושל העובדים.

אורי אריאל: לאלה ולאלה יש זכויות.

אורי אריאל: בדקה שנשארה אני רוצה להזכיר את כוחות הביטחון שאין להם זכות השביתה, ובדין.

אורי אריאל: אין להם אפשרות לשבות כי הם מייצגים את הדברים הכי בסיסיים – הזכות לשמור על החיים.

אורי אריאל: זהו המוסר הראשון של כל ממשלה שצריכה לשמור על חיי אזרחיה.

אורי אריאל: אחרי זה יש לה חובות רבות – חינוך, בריאות וכן הלאה.

אורי אריאל: אם היו שואלים היום את חיילי צה"ל אם הם מוכנים לפנות אזרחים מבתיהם, או בעברית קלה יותר – לגרש אותם, אני מעריך שרובם היו מסרבים, והיו גם שובתים אם היתה להם זכות כזאת.

אורי אריאל: אין להם הזכות הזאת, ואני שמח שאין להם.

אורי אריאל: הם לא יכולים לעשות את זה.

אורי אריאל: אנחנו המחוקקים ואנחנו האזרחים יכולים אולי לעשות בשמם דברים מסוימים.

אורי אריאל: היה ראוי שהממשלה הזאת לא תטיל עליהם חובות שלא לשמן הם התגייסו.

אורי אריאל: אני קורא לראש הממשלה, כמו גם לשר הביטחון ולממשלת ישראל, לא להשתמש בילדינו, בנכדינו ובבנינו לצרכים שאין להם שום מקום בחברה האזרחית.

אורי אריאל: כפי שהמשטרה ממונה, אם צריך, על הוצאת מישהו מביתו, או על אכיפת החוק בכל דבר ועניין, כך גם במקרה הזה.

אורי אריאל: השימוש הנלוז בחיילי צה"ל למשימות לא להם - לא ראוי ולא נכון שיהיה בבית הזה.

אורי אריאל: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אורי יהודה אריאל.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אילנה כהן, בבקשה.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת כהן, כל מה שאת רוצה, תשתדלי בשלוש דקות.

אילנה כהן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת, אתם יודעים - כשאני מסתכלת - שיש אנשים טובים ויש אנשים רעים.

אילנה כהן: מה קרה?

אילנה כהן: אתם יודעים, כשאדם הולך למכולת לא שואלים אותו מאיזו מפלגה הוא ומאיזה צד הוא, מהצד הזה או מהצד הזה.

אילנה כהן: כשלזקן אין כסף לקנות תרופות, לא שואלים אותו מאיזו מפלגה הוא.

אילנה כהן: אני רוצה להגיד לכם, ואביא דוגמה ממערכת הבריאות.

אילנה כהן: לא שהאחיות מפירות חוק; בחוק, חובת המדינה לתת סיעוד לתלמיד.

אילנה כהן: קמים בבוקר ואומרים: 900 אחיות מפוטרות.

אילנה כהן: אז לפי החוק הזה, מה אתם רוצים?

אילנה כהן: שיחכו 30 יום, 60 יום, 90 יום?

אילנה כהן: הלוא אומרים להן: ב-1 בחודש מפטרים אתכן.

אילנה כהן: איפה הידיים הנקיות?

אילנה כהן: מי שרוצה ידיים נקיות, אתם יודעים מה אתם מזכירים לי?

אילנה כהן: כמו שהילדים אומרים, מי התחיל?

אילנה כהן: מי התחיל?

אילנה כהן: אין ספק שאם אפילו רוצים לעשות שינוי, לעשות רפורמה, תביאו תוכנית מסודרת.

אילנה כהן: לא קם אדם בבוקר ואומר: "פלימן" נסגר.

אילנה כהן: למה "פלימן" נסגר?

אילנה כהן: היתה איזו תוכנית?

אילנה כהן: הם היו בגירעון?

אילנה כהן: לא.

אילנה כהן: וכשהיה הלחץ, עובדה שהוא נשאר.

אילנה כהן: אחר כך "אברבנאל" נסגר.

אילנה כהן: למה "אברבנאל" נסגר?

אילנה כהן: כי החולים האלה לא יכולים להגיב?

אילנה כהן: אז ודאי שאנשים יקומו.

אילנה כהן: אני רוצה להגיד לכם: אם זה תלוי בי, אם ילכו לסגור בתי-חולים גריאטריים-שיקומיים ובתי-חולים פסיכיאטריים, אני אעזור להם לשבות, וזה לא למען העובדים.

אילנה כהן: כי אני לא מפחדת, לעובדים תמיד תהיה עבודה בבתי-חולים, אין בעיה.

אילנה כהן: אבל מישהו צריך להגן על החולים.

אילנה כהן: אני רוצה להגיד לכם: עומדת מולכם מי שהיתה באוהל הצום הרבה-הרבה ימים.

אילנה כהן: ועל מה צמנו?

אילנה כהן: על כך של-40-50 חולים בלילה היתה אחות אחראית אחת או שתיים.

אילנה כהן: זה לא תפקיד המדינה לתת לחולים זכות לקבל טיפול כמו שצריך?

אילנה כהן: אז לא יכול להיות.

אילנה כהן: אני אגיד לכם מה, אתה קראת את החוק?

אילנה כהן: מה הוא בא ואומר?

אילנה כהן: שגם אם מישהו יעשה שעות נוספות, הוא לא יקבל.

אילנה כהן: אני רוצה להגיד לך, אם בחדר לידה תהיה שביתה, ואחות לא תגיע, מה יגידו ליולדת?

אילנה כהן: בואי נשים לך פלומבה כי אין כסף?

אילנה כהן: איזה מין דבר זה?

אילנה כהן: כלומר, אתה יודע איך אומרים - חשמל לא בבת אחת.

אילנה כהן: אין ספק שיש דברים, רבותי, שצריך לשבת ולעשות אותם במשא-ומתן.

אילנה כהן: אני בהחלט מסכימה שיש דברים שנוצרו לפני הרבה שנים.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אילנה כהן, אודה לך אם תסיימי.

אילנה כהן: אני כבר מסיימת.

אילנה כהן: רבותי, מי שלא יעשה דברים במשא-ומתן, ואם הוא יממש את החוק כפי שהם רוצים, אני מודיעה לכם שכל המדינה וכל העובדים – אתם אומרים להם: תפירו חוק.

אילנה כהן: כי זה מה שאתם אומרים.

אילנה כהן: זה בדיוק כמו שאמרו לאחיות במאבק הגדול שלהן, שהיה באמת דבר צודק.

אילנה כהן: כולם אמרו שהאחיות צדקו.

אילנה כהן: רק מה?

אילנה כהן: כשאני באה ואומרת, בשירותים החיוניים ובכל המקומות האלה, לפני שהמדינה מחליטה כל כך הרבה החלטות בלי חשיבה ובלי שום דבר, קם האוצר ועושה ביעור חמץ, מוציא את כל ההחלטות בלי לשתף עובדים, בלי לעשות שום דבר, ואומר: על-ידי חקיקה.

אילנה כהן: והראיה לכך, כמו שעמיר אמר: כשישבו אתנו למשא-ומתן, אני חושבת שאנחנו הראשונים שהסכמנו לוותר על שכר.

אלי אפללו: - - -

אילנה כהן: סליחה, אפללו.

אילנה כהן: אני מציעה לך דבר אחד.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אילנה כהן, את אומרת לי משפט, והמשפט הזה הוא אחד המשפטים הארוכים ששמעתי.

אילנה כהן: אני עונה לחבר הכנסת שאמר קודם הרבה דברים.

אילנה כהן: אני מציעה לך דבר אחד, תאמין לי, תזכור דבר אחד שאילנה אמרה לך: מי שלא כואב לו, לא צועק "איי".

אילנה כהן: ומי שלא רוצה כל כך הרבה שביתות, שלא יעשה דברים באופן חד-צדדי ולא הגיוני.

אילנה כהן: כי אחרת הוא יקבל את זה בחזרה.

אילנה כהן: אני אגיד לך מה, גם תרופה, כשנותנים אותה ומשתמשים בה יותר מדי, לא מועילה.

אילנה כהן: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת אילנה כהן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מאיר פרוש – לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חמי דורון, בבקשה.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא יכול שלא להתייחס, אדוני, להתפרצותה של חברת הכנסת גלאון מעל בימה זו.

חמי דורון: אין מה לעשות, חוק-יסוד: חופש הביטוי הוא למעשה דבר שנגזר מחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, ונגזר מבחינה משפטית בבית-המשפט העליון, ולא על-ידי בית-דין לעבודה.

חמי דורון: וכשבית-משפט קובע ואומר על משהו שהוא פרה קדושה, זה עדיין לא הופך אותו לחוק-יסוד או לנגזרת של חוק-יסוד.

חמי דורון: אז נכון שזכות השביתה היא באמת זכות בסיסית של העובד, אבל היא עדיין איננה חוק-יסוד או זכות יסוד על-פי חוקי מדינת ישראל.

חמי דורון: עם כל הכבוד, צריך להביא את זה בחשבון כאשר אנחנו מדברים.

חמי דורון: כי כאשר באים ובודקים מהי זכות יסוד, אנחנו צריכים לבדוק את הנושא מבחינה מידתית.

חמי דורון: אנחנו צריכים לשקול תמיד – מצד אחד מי מרוויח ומצד שני מי נפגע.

חמי דורון: לכן, הדברים האלה עדיין לא נקבעו בפסיקה, וכשאני מדבר על פסיקה אני מדבר על בית-המשפט העליון, לפחות על-פי מיטב ידיעתי.

חמי דורון: יכול להיות שאני לא יודע.

חמי דורון: הבנתי שחברת הכנסת גלאון היא כנראה בת-סמכא בנושא בית-המשפט העליון, ולכן אמרה מה שאמרה, והתפרצה בצורה שהתפרצה.

חמי דורון: נדמה לי שהיא חייבת התנצלות לבית הזה, אדוני.

חמי דורון: לגופו של עניין, נכון, כפי שאמר השר גדעון עזרא, כנראה עדיין אין טיוטת חוק בנושא שבו אנחנו דנים, אבל ישבתי כאן והקשבתי מתחילת הדיון על הנושא, וראיתי שאף שיש מי שמדבר כנגד החוק הזה, כולם מסכימים שקיימת בעיה של שביתות, לעתים פראיות.

חמי דורון: כולנו זוכרים את השביתה של "אל על" לפני כשנתיים-שלוש שנים, שבה אלפי אזרחים ישראלים נתקעו בחוץ-לארץ ולא יכלו לחזור לארץ ערב יום הזיכרון לחללי צה"ל, ערב יום העצמאות.

חמי דורון: גם מי שביקש לחזור, החברה שלחה מטוסים, אבל גבו סכומים מיוחדים ממי שרצה לטוס אז.

חמי דורון: כלומר, קל מאוד באמת לאותם כוחות חזקים ולאותם ועדים חזקים או אותם ועדים במגזר הציבורי לשבות ולהרים או להוריד את השאלטר, תלוי מאיזה צד מסתכלים.

חמי דורון: אין לי ספק בדבר אחד, יש מדינות בעולם שבעניין זכות השביתה, שהיא זכות חשובה וממומשת - במגזר הציבורי אסור לשבות בהן.

חמי דורון: מי שרוצה את האפשרות ואת הזכות לשבות או לנהל משאים-ומתנים בדרך של כוח כזה או אחר, רשאי לא לעבוד במגזר הציבורי.

חמי דורון: המגזר הציבורי הוא מגזר שבדרך כלל צריך לתת שירותים חיוניים למשק.

חמי דורון: חשמל הוא שירות חיוני למשק.

חמי דורון: בתי-חולים הם שירות חיוני למשק.

חמי דורון: מזון הוא שירות חינוי למשק.

חמי דורון: צה"ל הוא שירות חיוני למשק.

חמי דורון: אז מה עשתה המדינה?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דורון, אני מבקש לסיים.

חמי דורון: עוד דקה, ברשותך.

חמי דורון: אומנם אני לא יושב-ראש ההסתדרות.

אלי בן-מנחם: אל תוסיף שום מלה, אם אתה רוצה עוד דקה.

אלי בן-מנחם: הנה, קיבלת דקה.

אלי בן-מנחם: תסתכל למעלה ותראה שקיבלת דקה.

חמי דורון: אני מודה לך, אדוני.

חמי דורון: הכנסת קבעה בחקיקה, שהמשטרה, הצבא, ועכשיו, על-פי פקודת המשטרה, גם השב"ס, אינם רשאים ואינם זכאים להקים ארגוני עובדים ואינם זכאים לשבות.

חמי דורון: אלא מה?

חמי דורון: יש מצבים שבהם אין למדינה ברירה.

חמי דורון: כאשר מישהו נוקט את נשק השביתה, שהוא נשק יום הדין והוא הנשק שצריך להיות האחרון, כי היד קלה על ההדק, אז אין לממשלה ברירה, והיא תהיה חייבת למנוע שביתות בשירותים חיוניים באמצעות חקיקה.

חמי דורון: היות שזו רק הצעה, אני מציע לחברת הכנסת אילנה כהן, את חברת הנהגת ההסתדרות, עד כמה שאני יודע.

חמי דורון: תפנו אתם לאוצר ותנסו לגבש הצעה מסודרת עם מבנה מסודר שלפיו אותם ארגונים או אותם ענפים חיוניים לא יוכלו להשתמש בנשק השביתה כפי שהם משתמשים בו כיום, וכפי שהיתה הדוגמה קודם לכן של המורים, כשאלפי ילדים נמצאים בבעיה, כל יום במקום אחר.

חמי דורון: אני מציע שתגיעו להסדר, ואז תוכלו לבוא ולהגיד, הנה מצאנו פתרון.

חמי דורון: אבל אי-אפשר לבוא ולומר מצד אחד: תשאירו לנו את הזכות לעשות שביתה מתי שאנחנו רוצים, ומצד שני לבוא לממשלה ולומר לה: אתם לא יכולים להשתמש בחקיקה כנשק למניעת שביתה.

אילנה כהן: נאמר: במשא-ומתן.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת חמי דורון.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת גילה גמליאל – לא נוכחת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אלי אפללו, בבקשה.

דוד טל: אנחנו לא נצא מכאן, נשמע את אפללו.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני יושב פה בדיון ומתפלא לשמוע איזו הצגה שנעשתה כאן על-ידי חבר הכנסת עמיר כהן, סטנד-אפ קומדי של "במבה", "ביסלי".

דוד טל: אין חבר הכנסת כזה, עמיר כהן.

אילנה כהן: - - -

אלי בן-מנחם: אין חבר כנסת כזה.

אלי בן-מנחם: אין חבר כנסת כזה.

אלי בן-מנחם: אתה יכול להגיד: עמיר את כהן.

אלי אפללו: סליחה, אני חוזר בי.

אלי אפללו: עמיר פרץ.

אלי אפללו: אני רוצה להגיד לכם, זו צביעות ממדרגה ראשונה.

אלי אפללו: בואו נדבר לגופו של עניין מה החוק הזה אומר.

אלי אפללו: החוק הזה לא בא למנוע אפשרות של שביתה, הוא בא למנוע מאיזו חונטה של ועדי עובדים או מההסתדרות החדשה לקבוע את ההסדר לאנשים שלא רוצים לשבות.

אלי אפללו: לעובדים יש זכות להחליט אם יש צורך בשביתה או לא.

אלי אפללו: זו האמת.

אלי אפללו: כולם באים להגיד, שאנחנו באים למנוע את זכות השביתה.

אלי אפללו: חברת הכנסת אילנה כהן, דעי לך שאנחנו לא מתנגדים לזכות השביתה, אנחנו רק רוצים למנוע את ההפקרות הזאת, שהעובדים מתנגדים לשביתה ויושב הוועד ומחליט לעצמו, בגלל אינטרסים זרים, כמו שההסתדרות החדשה מכתיבה לוועדים הסכמים, לתמוך בנושאים אחרים.

אלי אפללו: העובדים האלה רוצים לחזור לעבודה ולא רוצים בכלל ללכת לשבות, ואתם, שדואגים לאינטרס כביכול של העובדים – אני מתפלא לשמוע.

אלי אפללו: הרי בואו נגיד את האמת, המפלגה שלכם היא מפלגה פוליטית.

אלי אפללו: מפלגה פוליטית; לא רק דואגת להסתדרות, דואגת גם לפוליטיקה – אינטרסים זרים לעומת טובת העובדים.

אלי אפללו: ואתם באים להטיח בנו ביקורת.

אילנה כהן: אפללו, אין דבר כזה - - -

אלי אפללו: אני אומר לך שזו אמת, לחלוטין.

אלי אפללו: אני חוזר ואומר לך, אם אתם רוצים לייצג את העובדים, תתנתקו ממפלגה פוליטית פה.

אלי אפללו: זו מפלגה שיש לה דעות.

אלי אפללו: הוא רוצה להצטרף היום למפלגת העבודה, להנהיג את מפלגת העבודה.

אלי אפללו: זו פוליטיקה.

אלי אפללו: זה לא הסתדרות שבאה לייצג את העובדים.

אלי אפללו: אם אתם רוצים באמת לייצג את העובדים, תתנתקו מפוליטיקה, תדברו בשמם של העובדים.

אלי אפללו: ולעובדים יש זכות להחליט, לא רק לוועד.

אלי אפללו: אני חושב שהצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש, היא הצעה צודקת, נכונה.

אלי אפללו: סוף כל סוף אנחנו באים לשמור על האינטרס של העובדים ולהגיד: אתם, העובדים, תחליטו אם אתם רוצים באמת לשבות; אם אתם חושבים שזה צודק, אז העובדים יחליטו.

אלי אפללו: מה קרה?

אלי אפללו: לא קרה בעבר שאינטרסים - - -

אילנה כהן: - - -

ג'מאל זחאלקה: בשביל מה יש נבחרים?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אלי אפללו, אם אתה חושב שוועד עובדים שנבחר על-ידי עובדים יחליט אחרת, אתה טועה.

אלי בן-מנחם: ואני מרשה לעצמי להתפרץ באמצע, כי אני רשום ואין מי שיחליף אותי, אז אני לא אדבר.

אלי בן-מנחם: אגיד לך משפט, אני באתי מ"אל על".

אלי בן-מנחם: הרי הייתי הרבה שנים יושב-ראש ועד עובדים ב"אל על", וההסתדרות החליטה שהשביתה שלנו היא שביתה פראית, עשינו את זה ללא אישור העובדים, ופיטרה את ועד העובדים.

אלי בן-מנחם: אני מדבר על שנת 1976, לפני 28 שנים.

אלי בן-מנחם: אנחנו פוטרנו, העובדים באו לקלפי, והחליטו כולם – כמעט 100%, כמו ברוסיה, חבר הכנסת רשף – שהם תומכים בעמדת ועד העובדים, ובחרו אותנו שוב לוועד העובדים.

אלי בן-מנחם: להסתדרות לא היתה אז ברירה.

אלי בן-מנחם: זו לא היתה הממשלה, היתה ההסתדרות.

אלי בן-מנחם: ואז הם החליטו לשבת אתנו, עם אותו ועד שהם פיטרו.

אלי בן-מנחם: כי מה זה ועד עובדים?

אלי בן-מנחם: חברי ועד העובדים הם הנציגים הישירים של העובדים.

אלי בן-מנחם: ואם הם בחרו בהם, הם המנהיגות, ולא יעזור שום דבר.

אלי בן-מנחם: אז חבל.

אלי בן-מנחם: אני אישית חוויתי את זה על בשרי.

אלי בן-מנחם: אז מה אני אוכיח שאני צודק.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חבר הכנסת אפללו.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, אתה שכחת רק דבר אחד, אז הממשלה וההסתדרות היו אותה מפלגה.

ג'מאל זחאלקה: מה זה משנה?

אלי בן-מנחם: נכון, זה לא קשור.

אלי בן-מנחם: אנחנו פוטרנו כוועד עובדים, וזה לא עזר.

חמי דורון: אבל זה היה שם המשחק.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דורון, אם אתה חושב שאם מחר במשרד התמ"ת או במשרד אחר הוועד יצא לשביתה והעובדים יחשבו אחרת או חושבים אחרת - אתה טועה.

אלי בן-מנחם: כי ועד עובדים בדרך כלל מנהיג ומוביל את העובדים.

אלי בן-מנחם: העובדים חושבים אותו דבר.

חמי דורון: אני לא טועה.

אלי בן-מנחם: הזמן יוכיח.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לשאול שאלה את מר אפללו?

ג'מאל זחאלקה: האם כשהוא מחליט על משהו, הוא שואל את הבוחרים שלו?

אילנה כהן: אין לו זמן - - -

אלי בן-מנחם: את זה אמרו קודם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זחאלקה, אמרו את זה קודם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אפללו, הזמן הסתיים כי הפרעתי לך.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אני מאוד שמח.

אלי אפללו: מה שאמרת היום בא לחזק את מה שאני אומר.

אלי אפללו: פעם ההסתדרות היתה גם הממשלה.

אלי אפללו: פעם ההסתדרות דאגה באמת לראות אם הוועדים האלו לא ייצגו את העובדים.

אלי אפללו: אבל ההסתדרות היום היא האופוזיציה, לא באה לראות מה באמת האינטרס של העם.

אלי אפללו: היא באה לראות מה האינטרס של המפלגה שלה.

אלי אפללו: ופה בדיוק ההבדל הדק, ואני מסכים אתך כאן.

אלי אפללו: חבר הכנסת חמי דורון אמר בדיוק את ההבדל.

דוד טל: הליכוד שותף בהסתדרות הזאת.

חמי דורון: זה קשקוש, זה לא הליכוד.

יחיאל חזן: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד טל, אמרתי שהזמן יוכיח מי צודק, ואני בטוח שהצדק ייטיב, ולא אתם, כי העובדים והוועד זה אותו דבר.

אלי בן-מנחם: אתה רוצה לסיים?

אלי בן-מנחם: עוד חצי דקה אתה רוצה?

אלי אפללו: אני רוצה לדבר.

אלי בן-מנחם: מה לדבר?

אלי בן-מנחם: הזמן הסתיים נטו.

אלי בן-מנחם: אני מוסיף לך דקה, כמו לחבר הכנסת חמי דורון.

אלי בן-מנחם: בבקשה, דקה שלמה.

אלי בן-מנחם: נא לא להפריע.

אלי בן-מנחם: דבר, חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: תקשיבו טוב, חברי, אנחנו באים בהצעה הזאת לשפר את התנאים של העובדים.

דוד טל: איך?

אלי אפללו: נמאס להם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד טל, יש לנו עוד הרבה מאוד דוברים.

אלי אפללו: לעם ולעובדים נמאס.

אלי אפללו: נמאס.

אלי אפללו: הם רוצים להחליט מה טובתם.

אלי אפללו: הם המחליטים, הם יצביעו אם באמת צריכים ללכת להשבתה או לא, כי הם יודעים יותר טוב מכל אחד אחר, ויותר טוב מההסתדרות החדשה.

דוד טל: אתה הולך לבוחרים שלך, או הממשלה הולכת לבוחרים שלה בכל פעם מחדש?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טל, זה על חשבון הזמן שלו, יש לו עוד 25 שניות.

אלי בן-מנחם: עזוב, תפסיק.

דוד טל: הממשלה הולכת למשאל עם כל שבוע?

דוד טל: על כל תוכנית כלכלית?

אלי אפללו: חבר הכנסת טל, חבל שאתה הולך, תישאר פה.

אלי אפללו: הממשלה לא חייבת ללכת.

אלי אפללו: הממשלה נבחרה.

אילנה כהן: - - -

דוד טל: גם ועד עובדים נבחר.

אלי אפללו: אבל אנחנו לא מדברים על השבתת המשק.

דוד טל: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד טל, חבר הכנסת אפללו מנצל את המצב ורוצה בכל פעם תוספת זמן.

אלי אפללו: אני מאוד שמח לשמוע, אבל התפעלתי פה מההופעה הנהדרת של יושב-ראש ההסתדרות, שהיתה כמו סטנד-אפ קומדי.

אלי אפללו: אני אומר לכם, תתחילו ליישר את העניין, תראו מה טובת העובדים.

אילנה כהן: - - -

אלי אפללו: זה תפקידכם, ולא לנסות לנהל מפלגה.

אלי אפללו: אנחנו באים להציע לטובת העובדים זכות לשבות, אבל הם יחליטו על כך.

אלי אפללו: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אפללו.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יעקב מרגי - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

אלי בן-מנחם: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

רות קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת: לוח תיקונים להצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 9), התשס"ד–2004.

רות קפלן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית - הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 28), התשס"ד–2004, שהועברה מוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

רות קפלן: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השביתות במשק הפכו זה כבר למכת מדינה.

גילה פינקלשטיין: הן גורמות סבל ממושך ובלתי נסבל לאזרחים רבים.

גילה פינקלשטיין: התרגלנו לצערנו לכך שבמשך השנה פורצות שביתות ומשלימות את המכסה הקבועה והמקוממת.

גילה פינקלשטיין: אזרח מן השורה קם בבוקר לעיסוקי יומו, ולעולם הוא לא יודע מאין תיפתח הרעה.

גילה פינקלשטיין: פעם אלו הנזקקים לשירותים ציבוריים שמוצאים במשך שבועות וחודשים דלת נעולה במשרדי הטאבו, מס הכנסה, ביטוח לאומי.

גילה פינקלשטיין: פעם אחרת אלו הורים לילדים בגילים שונים – ומדובר ברבבות גברים ונשים שרובם עובדים – הנאלצים כמעט דרך קבע למצוא פתרונות של הרגע האחרון לילדים המושבתים על כורחם.

גילה פינקלשטיין: פעם אחרת אלו נוסעים הנכנסים לארץ דרך נמל התעופה ונתקלים בהתעללות ממושכת של עובדי המכס שמעכבים את זרימת הנכנסים שעות ארוכות.

גילה פינקלשטיין: אם את הישראלי זה מרגיז, הנזק כפול ומכופל כשמדובר בתיירים.

גילה פינקלשטיין: בעידן שבו כל כך מעט תיירים נכנסים לישראל - אם כי לאחרונה התבשרנו על עלייה מתונה, אולם הדבר רחוק מלהשביע רצון - כל פגיעה כזאת בתדמית המדינה היא הרבה מעבר למה שאנחנו יכולים להרשות לעצמנו.

גילה פינקלשטיין: כבר מזמן הגיעה השעה לבלום את השיטפון הבלתי-נשלט הזה.

גילה פינקלשטיין: חיי האזרחים כאן גם כך אינם קלים.

גילה פינקלשטיין: המצב הביטחוני והכלכלי ידוע ומוכר לכולנו.

גילה פינקלשטיין: אין צורך להוסיף עוד צרה לצרות שלנו ולמרר את חיינו בלי הצדקה.

גילה פינקלשטיין: יש לברך על יוזמת הממשלה להגביל את השביתה.

גילה פינקלשטיין: חופש העיסוק, חופש ההתאגדות וגם חופש השביתה הם יסודות מרכזיים בהוויה הדמוקרטית.

גילה פינקלשטיין: מחד גיסא אין לאסור כליל ובאופן גורף את יכולתם של עובדים למחות ואף לנקוט עיצומים נוכח הרעה בתנאיהם, אולם מאידך גיסא אין לאפשר זאת באופן בלתי מבוקר.

גילה פינקלשטיין: על-פי הערכות תעשיינים וסוחרים, השביתה הגדולה במשק שהתרחשה לפני כחודשיים גרמה להפסד של תוצר ומסים של מיליארדי שקלים, לאובדן שווקים ולקוחות ולגידול באבטלה.

גילה פינקלשטיין: זה המקום להזכיר הצעת חוק ותיקה, שאף אני שבתי והנחתי על שולחן הכנסת הנוכחית – הצעת חוק לבוררות חובה בשירותים חיוניים.

גילה פינקלשטיין: מסיבות אלה ואחרות המוכרות במקומותינו ההצעה טרם עברה את ההליכים המתבקשים, אך לכול ברור כי יש לחוקק חוק מסוג זה בהקדם, מה גם שלא תהיה בו ההתנגדות שעורר הרעיון של האוצר להגביל מאוד את השביתות.

גילה פינקלשטיין: אלא שיש לסייג ולהזכיר כי הצעת חוק זו עוסקת אך ורק בשירותים החיוניים ביותר לקיומם של חיי האזרחים, כגון שירותי רפואה, מים, חשמל, ואין בה מענה ליישוב מהיר של סכסוכי עבודה אחרים במגזר הציבורי.

גילה פינקלשטיין: עד שתימצא ההסכמה על המתכונת הראויה והמאוזנת לקיום מחאות במקומות העבודה, כדי למנוע סבל מיותר ושביתות חסרות פרופורציה והצדקה, יש לברך על יוזמת הממשלה להגביל את השביתות בדרך של צמצום בפרק הזמן והצבעה במקום העבודה.

גילה פינקלשטיין: יש לקוות כי הצעת החוק תושלם בהקדם, ובכך תהיה ברכה והקלה גדולה לאזרחים רבים.

גילה פינקלשטיין: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רשף חן, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת יחיאל חזן.

יחיאל חזן: למה?

יחיאל חזן: אני הבא בתור.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דובר כאן לא מעט על הזכות לשבות.

רשף חן: נאמר שזוהי זכות יסוד, והאמת העובדתית היא שכך אנחנו רגילים לדבר על העניין הזה – כאיזו זכות.

רשף חן: אני מבקש להרהר בקול רם בשאלה, האם לשבות זוהי באמת זכות.

רשף חן: שביתה היא מעשה כוחני שגורם נזק.

רשף חן: לפעמים הנזק הזה הוא אדיר.

רשף חן: היו פה לא מזמן שביתות שגרמו נזק של מיליארד שקל ביום אחד.

רשף חן: אני שואל אם יש למישהו במדינה זכות לגרום נזק כזה, או כל נזק.

רשף חן: האם זה שונה ממצב שבו מישהו הולך ושובר את החלונות של הבית או של המכונית של מישהו?

רשף חן: התשובה היא לא.

רשף חן: אני שואל את עצמי מהי מטרת השביתה, מהי המטרה שלאורה לכאורה נוצרה הזכות הזאת.

רשף חן: התשובה היא שמטרת השביתה היא לפתור סכסוך עבודה.

רשף חן: זהו סכסוך אזרחי בין שני צדדים.

רשף חן: למיטב ידיעתי, במדינה מתוקנת הדרך לפתור סכסוכים היא לא דרך של כוחנות, אלימות וגרימת נזק.

רשף חן: יש דרך אחת בחברה מתוקנת לפתור מחלוקת כשאתה לא מגיע להסכמה.

רשף חן: קודם כול אתה מנסה להגיע להסכמה, ואני חושב שזה ברור לכולנו שזאת צריכה להיות השאיפה.

רשף חן: אבל לפעמים לא מגיעים להסכמה.

רשף חן: כשלא מגיעים להסכמה, הולכים לרב, הולכים לגורם אובייקטיבי, שופט, בורר ששומע את הצדדים ומקבל החלטה.

רשף חן: הוא מקבל החלטה צודקת.

רשף חן: הוא מקבל החלטה לאור הסכמים, לאור צרכים כלכליים ואחרים.

רשף חן: זו הדרך לפתור סוג כזה של בעיה – לא בכוח, לא באלימות ולא בגרימת נזק.

רשף חן: מה הבעיה?

רשף חן: וכאן, חברי, אני מחלק את האחריות בין הממשלה להסתדרות במידה שווה לחלוטין, מפני שזו האמת.

רשף חן: נושא הבוררות המוסכמת תלוי באוויר במדינת ישראל כבר עשרות שנים, וזהו הפתרון הנכון.

רשף חן: זה הפתרון שהיה פותר את הבעיה הזאת.

רשף חן: אבל שני הצדדים, גם ההסתדרות וגם הממשלה, לא מוכנים לוותר על נשק הכוחנות, לא מוכנים לוותר על הזכות שלהם לנקוט פעולות חד-צדדיות מזיקות, שמי שנפגע מהן הוא הציבור.

רשף חן: בעניין הזה אני חושב שהממשלה וההסתדרות חולקות ביניהן את האשמה, והנושא הזה מצריך מחשבה ותיקון.

רשף חן: הנפגעים הישירים והיחידים מהעניין הזה הם הציבור – הציבור שעומד בתור, הציבור שהסחורה שלו תקועה בנמל והמפעל שלו עלול לקרוס בגלל העניין הזה, הציבור שלא מקבל את השירותים, הציבור שבסופו של דבר משלם את מיליארד השקל האלה ביום – מפני שזה לא כסף של ההסתדרות וזה גם לא כסף של הממשלה, זה כסף שלנו שפשוט שופכים אותו לים.

רשף חן: בעניין הזה הגיע הזמן ששני הצדדים יוותרו על נשק הכוחנות, מפני שנכון הוא שזכות השביתה כביכול נולדה בעולם שבו המעסיקים לקחו לעצמם את הזכות לנקוט צעדים חד-צדדיים, כוחניים באותה מידה.

רשף חן: האמת היא שלדעתי אנחנו הגענו לשלב שבו אין זכות לאף אחד מהצדדים לנקוט צעד כוחני.

רשף חן: הם יכולים לנסות להגיע להסכמה.

רשף חן: אם לא מגיעים להסכמה, הולכים לבורר, הולכים לשופט ומקבלים החלטה.

רשף חן: זה לדעתי הפתרון.

רשף חן: לדעתי, אין זכות שביתה במדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת רשף חן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יחיאל חזן, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מקיימים את הדיון רק משום שהממשלה החליטה סוף-סוף לעשות סדר.

יחיאל חזן: במשך שנים רבות שוק העבודה במדינת ישראל היה מאורגן כך שמי שהוביל את השוק הזה – בעיקר ההסתדרות – תמיד עמד וסחט את האדם הקטן.

יחיאל חזן: כולם יודעים את האמת.

יחיאל חזן: ההסתדרות בעצם מייצגת את הארגונים הגדולים - חברת החשמל, "בזק", הנמלים.

יחיאל חזן: היא מייצגת את הארגונים שבאמת יכולים לפגוע באזרח הקטן.

יחיאל חזן: כאשר הממשלה רוצה לעשות שינויים מבניים במשק, ההסתדרות היא הארגון שמונע בעד הממשלה לקדם רפורמות שהן חשובות למשק.

יחיאל חזן: והכול באצטלה של לדאוג לעובד.

יחיאל חזן: חברי חברי הכנסת, לא כך הם פני הדברים.

יחיאל חזן: אנחנו יודעים את האמת.

יחיאל חזן: גם באותם מקומות עבודה מאורגנים גדולים, כמו "בזק" ואחרים, יש עובדים שההסתדרות, ארגון העובדים וועד העובדים לא דואגים להם.

יחיאל חזן: לא דואגים להם, מכיוון שהם האחרונים שהגיעו לעבוד באותו מוסד.

יחיאל חזן: לא דואגים להם, מכיוון שהם לא מאוגדים והם לא ותיקים ואין להם קביעות.

יחיאל חזן: בעצם, תחת הכותרת של ארגון עובדים ושל הסתדרות חדשה הם מתעללים כמעט כל פעם מחדש באזרחי המדינה, כאשר הם משביתים את שדה התעופה, כאשר הם משביתים את הנמל וכאשר הם מאיימים על הממשלה שאו-טו-טו הם מפסיקים את זרם החשמל.

יחיאל חזן: אין ברירה לממשלה אלא להגביל את השביתה.

יחיאל חזן: כבר נגמרו הימים של הפנקס האדום.

יחיאל חזן: כבר עשה טובה חבר הכנסת חיים רמון בכך שבאמת פירק את ההסתדרות.

יחיאל חזן: היום כולנו יודעים שמי שהחליף אותו, יושב-ראש ההסתדרות עמיר פרץ, בעצם דואג קודם כול לעמיר פרץ וקודם כול לאותם אנשי שלומו שמתפרנסים בהסתדרות, והוא לא דואג לאותם עובדי הסתדרות שמפטרים אותם ולא משלמים להם משכורות.

יחיאל חזן: הוא לא דואג להם.

יחיאל חזן: אותו זה לא מעניין.

יחיאל חזן: הרי הוא הארגון הגדול ביותר שלא משלם שכר לעובדיו זה תקופה ארוכה ומפטר עובדים.

יחיאל חזן: כבר היינו עדים לא פעם אחת לאותן תביעות של עובדי ההסתדרות כלפי ההסתדרות.

יחיאל חזן: בואו ונאמר את האמת, עמיר פרץ - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חזן, אוסיף לך דקה ותסיים בתוך הדקה הזאת.

יחיאל חזן: בהסתדרות הם דואגים קודם כול לעצמם וקודם כול למי שהוא באמת מאנשי שלומם, ורק אחר כך לעובד ולמדינה.

יחיאל חזן: לא פעם אחת נתקלתי בעובדה שאותו נציג של הסתדרות לא רק לא דאג לעובד – נכון, באצטלה שהוא דואג - אלא יותר מכך: הוא גם גרם לו עוול ועוגמת נפש מכיוון שהוא לא הסכים אתו.

יחיאל חזן: הוא שלח אותו לוועדה פריטטית ושלח אותו הביתה.

יחיאל חזן: לכן, הגיע הזמן שממשלת ישראל, שרוצה לעשות רפורמות, באמת תגביל אותה זכות שביתה כדי לשמור על המשק, כדי לסייע לחלשים וכדי שיפסיקו להתעלל באזרחי מדינת ישראל.

יחיאל חזן: בסופו של דבר, אותן רפורמות שהממשלה רוצה ליישם יביאו תועלת, יביאו ליצירת מקומות עבודה ויביאו באמת לשקט בשוק העבודה במדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יחיאל חזן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זכות השביתה היא זכות בסיסית, זכות ראשונית של עובד, אבל כמובן צריך לקבל את אישורם של האיגודים המקצועיים.

נסים זאב: השביתות חייבות להיות שביתות מסודרות ולא פראיות.

נסים זאב: ביטול זכות השביתה הוא אנטי-דמוקרטי.

נסים זאב: יש כאן זכויות מוקנות לעובדים שהממשלה רוצה לקחת מהם.

נסים זאב: אפילו מדינות קפיטליסטיות מאפשרות שביתות.

נסים זאב: השאלה היא, האם אנחנו במצב חירום, ואולי במסגרת של חקיקת חירום היינו מבטלים או היינו מחליטים שאין שביתות.

נסים זאב: אבל, במציאות העגומה שלנו אנחנו מדברים על צמיחה כלכלית, בלימת המיתון.

נסים זאב: שר האוצר מנסה להביא משקיעים מחו"ל.

נסים זאב: ודאי שאם הם ישמעו על שביתות, אותם משקיעים זרים יברחו ולא יבואו.

נסים זאב: מה רוצים מהעובדים?

נסים זאב: כמה אפשר לרדוף את העובדים?

נסים זאב: כמה אפשר לדרוש מהם?

נסים זאב: הממשלה קיצצה בקצבאות הילדים.

נסים זאב: הגדילו את המסים וההיטלים.

נסים זאב: מורידים את רמת השכר.

נסים זאב: יש שחיקת שכר.

נסים זאב: מבקשים גם לא לשבות.

נסים זאב: האם רוצים להפוך את הפועלים לעבדים כמו שהיינו במצרים?

נסים זאב: אנחנו מדינה של העולם השלישי, סין או טייוואן, או שאנחנו נחשבים למדינה מתקדמת?

נסים זאב: במקום לטפל בעובדים ובמקום לחסום אותם באיסור על שביתות, צריך לבדוק מהם המניעים לשביתות.

נסים זאב: עובדים לא מקבלים משכורות במשך חודשים רבים.

נסים זאב: אבד הצלם האנושי שלהם, הכבוד של העובד.

נסים זאב: הורים עם ילדיהם הולכים לבתי-תמחוי.

נסים זאב: שמעתי את חבר הכנסת עמיר פרץ כשאמר שיש הבעת סולידריות, והוא אפילו משבח את הבעת הסולידריות הזאת.

נסים זאב: ברמה העקרונית, אני חושב שאפשר להביע סולידריות ואולי לשבות, אבל אי-אפשר להשבית שירותים חיוניים במדינת ישראל ללא גבול.

נסים זאב: אני חושב שהממשלה שיושבת על המדוכה בנושא הזה, מצד אחד צריכה להרשות את השביתה ולתת לאיגודים המקצועיים להחליט החלטות, אבל להגביל בדבר אחד - בתקופת זמן.

נסים זאב: לא יכול להיות שפתאום השביתה תימשך 100 או 150 יום.

נסים זאב: אין גבול.

נסים זאב: צריכים פה לצמצם - - -

ישראל אייכלר: היתה לי הצעת חוק כזאת - - -

נסים זאב: - - - לצמצם את תקופת הזמן של השביתות.

ישראל אייכלר: הפוגות.

נסים זאב: הפוגות.

נסים זאב: דבר נוסף, תראו מה הפלא: תמיד בערב פסח אנחנו רואים שערמות הזבל ברחובות הן ללא גבולות, ותמיד הבעיה עם עובדי התברואה, מבחינת הרשויות המקומיות, היא דווקא בערב פסח.

נסים זאב: לפעמים מנצלים את המצוקה הזאת, דווקא כשיש כל כך הרבה אשפה ברחובות ופחי הזבל מלאים.

נסים זאב: זה פוגע בציבור.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: לכן, זה צריך להיות דבר מאוזן ומחושב היטב.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת גדעון סער.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי שרוצים לעשות משאל עם על פינוי יישובים.

ישראל אייכלר: שמעתי שרוצים לעשות משאל עם בקרב העובדים על קיום שביתה.

ישראל אייכלר: אבל לא שמעתי שהליכוד שאל את בוחריו, כאשר הרכיב ממשלה רעה, האם הם רוצים להתנתק מן היהדות ומארץ-ישראל ולהקים ממשלה עם שינוי.

ישראל אייכלר: אני בטוח שאם היו שואלים אותם, התשובה היתה שונה.

ישראל אייכלר: הממשלה החליטה החלטות כלכליות נוראות בקיץ, ולא שאלה את העם על התוכנית הכלכלית.

ישראל אייכלר: ההסתדרות ארגנה שביתות נוראות ובעיקר מתמשכות במשך יותר מ-100 ימים, ולא שאלה את העובדים.

ישראל אייכלר: כך שכל שליט עושה מה שנוח לו ומה שמבסס את שלטונו, ולא אכפת לו, לא טובת העם ולא טובת העובדים.

רשף חן: - - -

ישראל אייכלר: אנחנו נגד ניצול עובדים בכל המגזרים.

ישראל אייכלר: כמי שמייצג ציבור שרובו עובד קשה במגזר הפרטי וכמעט שאין לו רשות כניסה למגזר הציבורי, אני כואב את כאבם של העובדים במגזר הפרטי, כי הם מנוצלים, מקופחים ומפוטרים, כפי שהיה לפני המהפכה של הפרולטריון.

רשף חן: - - - זה המגזר הציבורי.

ישראל אייכלר: אין מי שיגן על העובדים במגזר הפרטי, ובעיקר אלה עובדות שמקבלות שכר רעב וחרב הפיטורים השרירותיים מתנוססת עליהן כחרב דמוקלס.

ישראל אייכלר: אבל, אני שואל את ההסתדרות שלוש שאלות.

ישראל אייכלר: ראשית, מדוע אתם לא מכריזים שביתה כללית במשק לאות סולידריות עם עובדי הרשויות המקומיות והמועצות הדתיות, שכבר חצי שנה לא מקבלים משכורות?

ישראל אייכלר: וכי שכרם של עובדי המקוואות אינו חשוב כפנסיה הצוברת והפנסיה התקציבית של האיגודים החזקים?

ישראל אייכלר: שנית, מדוע אין סולידריות עם עובדים שאנוסים לעבוד בשבתות ובחגים כדי שלא להפסיד את מקומות העבודה, ההולכים ונפתחים בשבתות?

ישראל אייכלר: אנשים חרדים, בעזרת השם, ישמרו שבת במסירות נפש.

ישראל אייכלר: אבל מה יהיה עם יהודים מסורתיים, שרוצים לעשות את השבת בבתיהם ועם משפחותיהם ועלולים לאבד את משרותיהם?

ישראל אייכלר: ושאלה שלישית, כיושב-ראש הוועדה לפניות הציבור קלטתי את סבל העם בימי השביתה המתמשכת של עובדי המדינה והגשתי הצעת חוק שעניינה הפוגות בשביתות - לא מניעת שביתות, אלא הפוגה של יום-יומיים בשבוע כדי לשחרר שסתומים.

ישראל אייכלר: ההסתדרות עשתה "ויצעקו", וגם הממשלה לא תמכה בהצעת החוק שלי, אבל קיוויתי שבהצעות החוק שהממשלה הולכת לגבש, במקום לשבור שביתות, אפשר לקבוע ששביתה במגזר הציבורי אסור לה להימשך יותר מיומיים, שלושה ימים, ואחר כך, אחרי יומיים של שהות, לעשות עוד שביתה, אם צריך.

ישראל אייכלר: זה הדבר שצריך להיות מוסכם, לדעתי, גם על ההסתדרות וגם על הממשלה.

ישראל אייכלר: סיימתי בפחות משלוש דקות.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: כל הכבוד, חבר הכנסת אייכלר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

בנימין אלון: אני יכול לדבר אחריו, שתי דקות?

אלי בן-מנחם: כן.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי שר התיירות, נדמה לי שהיום העובדה שההסתדרות הכללית עושה שימוש מופקע, ציני, חסר אחריות, בנשק השביתה, אינה שנויה עוד במחלוקת פוליטית.

גדעון סער: זה דבר שיודע כל ישראלי שסבל את אותם ייסורים במה שנוגע לסידורים בנושאים האישיים ביותר בחייו - כאשר הוא חוזר, תוקעים אותו במכס - כל אותה מסכת שבעצם בסוף מכוונת כנגד האזרח.

גדעון סער: היא גם איננה מביאה תועלת לעובדים שהיא אמורה לייצג, משום שהיא פוגעת בכלכלה, היא פוגעת בייצור; ברגע שהיא פוגעת בייצור, המשק מצטמצם, יש פחות מקומות עבודה, יש יותר מפוטרים, בקיצור - רע לעובדים, רע לאזרחים, רע למשק ולמדינה.

גדעון סער: וזה לא מפריע ליושב-ראש ההסתדרות הכללית ולחבריו להמשיך בדרך הזאת.

גדעון סער: על כן, אדוני היושב-ראש, יש שלוש חובות שמוטלות עלינו, על הכנסת, על הממשלה, ברגע זה.

גדעון סער: ראשית, על הממשלה להשלים במהירות אותה חקיקה - שאני מבין שבעצם הושלמה בימים האחרונים - ולהביא אותה לאישור הכנסת בקריאה הראשונה, אותה חקיקה שנועדה לצמצם ובמקרים מסוימים גם למנוע את השימוש בנשק השביתה על-ידי ההסתדרות הכללית.

ישראל אייכלר: סליחה, האם זה כולל הפוגות בשביתות, שאחרי שבוע לפחות יהיו יומיים של שירות במגזר הציבורי?

גדעון סער: תראה, אפשר למצוא אמצעים שונים.

גדעון סער: אני מדבר על כך שצריך למצוא את הדרך – 1.

גדעון סער: למנוע שביתות מופקרות שגורמות נזק למשק ולאזרחים; 2.

גדעון סער: להבטיח אספקה של שירותים, ובפרט שירותים חיוניים, לאזרחי ישראל.

גדעון סער: ולכן, נוסף על היוזמה הממשלתית, חובה עלינו כחברי כנסת לקדם אותן הצעות חוק פרטיות של חברינו, חברת הכנסת רוחמה אברהם, חבר הכנסת יורי שטרן, כל אותם חברים שהעבירו בקריאה טרומית במהלך המושב האחרון הצעות חשובות בדיוק בנושאים האלה, של הבטחת השירותים החיוניים והגבלת השימוש הבלתי-אחראי בנשק השביתה על-ידי ההסתדרות הכללית.

גדעון סער: הדבר האחרון הוא החובה המוטלת, אדוני השר, על ממשלת ישראל להיערך לכך שכאשר יהיו סכסוכי עבודה, אם יהיו, ואנחנו כמובן מקווים ומאחלים שלא יהיו, ויהיה איום על השירותים החיוניים, ממשלת ישראל תדע, שלא כבעבר, להיערך לאספקת אותם שירותים חיוניים לאזרחי ישראל.

גדעון סער: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת גדעון סער.

אלי בן-מנחם: שר התיירות בני אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה - אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

בנימין אלון: אני רק רציתי להעיר, הנושא של הצעת החוק הפרטית, בשלב זה, אבל היא תעבור גם ליבון ממשלתי, הוא שירותים חיוניים.

בנימין אלון: לא מדובר, כמובן, על התערבות בזכות השביתה בכל גורם או בכל ענף, אלא רק בשירותים חיוניים.

בנימין אלון: אני לא אתייחס עכשיו לדיון שעסקו בו רבים לפני, רק הערה ביחס לעובדי הרשויות המקומיות ולעובדי המועצות הדתיות.

בנימין אלון: אני חושב שזה באמת דבר בלתי אפשרי שאנחנו נצא לפגרה ואחר כך נסב לשולחן הסדר, כשאנשים - ולא משנה אם פירקו את משרד הדתות בצדק, אם שינו הגדרות של עיריות ורשויות ועשו דברים שהיו צודקים והתעכבו, לא ייתכן שאנשים במשך שישה חודשים לא מקבלים שכר, אנשים שעבדו.

בנימין אלון: אני לא חושב שזה צריך להיות נתון לאיזו מחלוקת בבית הזה.

בנימין אלון: אני ניסיתי כמה שאפשר לקדם סידור, זה נתקל כל הזמן בקשיים.

בנימין אלון: זה גם עלה בממשלה כמה פעמים.

בנימין אלון: קשיים של ספקים, שהקדימו לקחת את התשלומים שניתנו למועצות דתיות או לעיריות, כך שגם כשניתן כסף הוא לא הגיע למשכורות של העובדים.

בנימין אלון: אני יודע שממש בשעות האלו ובימים האלו נעשה מאמץ אחרון לתת מקדמות ולמצוא דרך.

בנימין אלון: בסופו של דבר, גם אם הם לא עובדי ממשלה מאה אחוז, גם אם השלטון המקומי היה אמור לדאוג לאחוז גדול מהשכר של המועצות הדתיות, שלא לדבר על העיריות ששם זה השלטון המקומי, בכל אופן מדובר בעובדי ציבור, וממשלת ישראל לא יכולה להתנער מאחריות, ובאמת להסב כבת-חורין לשולחן הסדר, כשאנשים במשך חודשים לא קיבלו משכורת.

בנימין אלון: ואני מדבר על משכורות רעב.

בנימין אלון: אני מדבר על בלניות שמקבלות 2,000-3,000 שקל בחודש.

בנימין אלון: אני מעלה את הנושא הזה בהקשר של השביתה, משום שאותם שירותים חיוניים לא שבתו.

בנימין אלון: מסיבות של מצפון ושל אמונה, הבלניות לא הרשו לעצמן לגרום למצב שמי שרוצה לטבול, לא תטבול.

בנימין אלון: הקברנים לא הרשו לעצמם לגרום למצב שאדם לא יובא לקבורת ישראל.

בנימין אלון: משגיחי הכשרות שמקבלים מבתי-המלון - קיבלו, אבל אלו שמפקחים על הכשרות ואמורים היו לקבל מהמועצות הדתיות לא רצו לגרום למצב שלבתי-המלון ייגרם נזק כלכלי כזה גדול שיוסרו תעודות כשרות.

בנימין אלון: לכן, אסור בשום פנים ואופן לנצל באופן ציני את האי-רצון של אנשים לשבות מסיבות דתיות ומסיבות מצפוניות.

בנימין אלון: אני מאוד מקווה שלפני פסח אנחנו נתבשר שהשולחן שאנחנו מסבים אליו הוא שולחן של בני-חורין, וגם השולחן של חברינו וחברותינו, עובדי המועצות הדתיות והרשויות המקומיות, גם הוא לא שולחן של לחמא עניא - של לחם עוני - ולא שולחן של סבל של חודשים, של אי-קבלת משכורות.

בנימין אלון: אני חושב שהאתגר מוטל פה על כולנו, ללא שום הבדל השקפה ומפלגה.

בנימין אלון: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-מנחם: תודה לשר התיירות, חבר הכנסת בני אלון.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, דנו בנושא: יוזמת הממשלה להגביל בחקיקה את זכות השביתה.

אלי בן-מנחם: לידיעתכם, סיכום הדיון וההצבעה ייערכו במועד אחר.

אלי בן-מנחם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/80).

אלי בן-מנחם: ]

אלי בן-מנחם: אני עובר לנושא הבא:

אלי בן-מנחם: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 66 והוראת שעה), התשס"ד–2004.

אלי בן-מנחם: יציג את הצעת החוק השר בני אלון.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זו הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 66 והוראת שעה), התשס"ד–2004.

בנימין אלון: סעיף 174 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995, קובע כי חייל משוחרר שעבד בעבודה מועדפת או נדרשת ולא מיצה את זכותו לדמי אבטלה יהיה זכאי למענק, בכפוף לתנאים הקבועים בחוק.

בנימין אלון: גובה המענק האמור הינו כ-7,379 שקלים.

בנימין אלון: בשנת 2003 שולם המענק לכ-10,700 חיילים משוחררים.

בנימין אלון: ברשימת העבודות המוכרות כעבודה מועדפת או נדרשת הוספה במסגרת חוק הביטוח הלאומי גם עבודה באבטחת מוסדות חינוך, המבוצעת בידי מי ששירת כלוחם במהלך שירותו הצבאי.

בנימין אלון: אולם, לצערנו הרב, המציאות הביטחונית השוררת בארץ בכלל והאירועים הטרגיים של הימים האחרונים בפרט, מלמדים על צורך דחוף בגיוס ובהעסקה מתמשכת של מאבטחים, לא רק למוסדות חינוך אלא גם לצורך אבטחת התחבורה הציבורית.

בנימין אלון: לפיכך, מוצע לתקן את חלק ה' שבלוח ח' לחוק, ולקבוע בו כי עבודה באבטחת תחבורה ציבורית תיחשב לעבודה מועדפת או נדרשת, כמשמעותה בחוק, לגבי חייל ששירת כלוחם או כתומך לחימה, ותזכה את החייל המשוחרר במענק.

בנימין אלון: בשלב זה מוצע לקבוע את התיקון האמור כהוראת שעה, לגבי מי שעבד באבטחה או שהחל לעבוד באבטחה בתקופה שמיום 1 באוקטובר 2003 ועד יום 31 במרס 2004.

בנימין אלון: אני מבקש להעביר את הצעת החוק להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בנימין אלון: חתום על הדברים שר הרווחה זבולון אורלב, שאני מייצג אותו כאן.

אלי בן-מנחם: תודה לשר התיירות בני אלון.

אלי בן-מנחם: רשימת הדוברים סגורה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שלא יהיה נוכח כשאקרא את שמו, לא ידבר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אהוד יתום - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות לשר בני אלון על הצעת החוק.

איוב קרא: אני חושב שכל דבר שיכול להביא לאווירה טובה בקרב משוחררי צה"ל – צריכים לגבות את זה.

איוב קרא: אני חושב שאנחנו לא עושים מספיק בכל מה שקשור לחיילים משוחררים.

איוב קרא: אנחנו נמצאים במצב אבסורדי, שהרבה מבנינו שמשתחררים לא מוצאים תעסוקה, לצערי הרב, וחלק מהם נמצאים במצוקה כלכלית קשה.

איוב קרא: יוצא אפוא שהרבה שנים הם גם לא מוצאים עבודה אלמנטרית.

איוב קרא: לפעמים הוא מבקש אפילו להתגייס לשירות בתי-הסוהר, להיות שומר על מגדל, ומבקשים ממנו להיות רובאי-5, כאילו שהוא יכול להיות מאבטח ביהודה ובשומרון בכל מקום, ואילו על מגדל של בית-סוהר, באופן אבסורדי, הוא לא יכול להיות.

איוב קרא: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

איוב קרא: כדי להיות שומר על מגדל צריך להיות רובאי-5.

איוב קרא: אלה הקריטריונים.

איוב קרא: משמעות הדבר, שבעצם מאות אלפי חיילים שמבקשים להצטרף לשירות המשטרה או למשרד לביטחון פנים מוצאים את עצמם במצוקה קשה, שמצד אחד הם יוצאים למילואים, מאבטחים משאיות במקומות הכי מסוכנים ובצירים הכי קשים, ומצד שני כשהם חוזרים ורוצים לקבל עבודה מסודרת, אומרים שלהם לא מגיע.

איוב קרא: צריך לעשות בדיקה יסודית אם הדבר הזה נכון.

איוב קרא: אם הוא עושה מילואים באזור רמאללה או בשכם הוא כן יכול לשמור, ואילו ב"צלמון" על מגדל, או ב"דמון" על מגדל, או באזור טבריה, ב"שאטה" ובכפר-יונה הוא לא יכול להיות?

איוב קרא: זה דבר אבסורדי, זאת פגיעה בכל חיילי צה"ל לדעתי, ואסור שהדבר הזה יקרה.

איוב קרא: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת שאני עומד על הדוכן, אדוני היושב-ראש, כדי לבשר שהיום בוועדת הכלכלה הצלחנו – לטובת בני-הנוער – להעביר פה-אחד את הצעת החוק שלי, המגבילה מכירת סיגריות לקטינים.

איוב קרא: החוק אוסר שידול או מכירת טבק בכלל, מכל סוג שהוא, לרבות אמצעים לעישון, לבני נוער עד גיל 18.

איוב קרא: החוק הזה יועלה להצבעה בקריאה ראשונה, אחרי שעבר פה-אחד בקריאה טרומית.

איוב קרא: שמחתי היום כשחברות הטבק בישראל גיבו פה-אחד את הצעת החוק, למרות ההפסדים הקשים שיהיו להן.

איוב קרא: לכן אני מברך על הדבר הזה.

איוב קרא: לנגד עיניהן עמדו בריאות הנוער, האווירה הטובה שצריכה לשרור מבחינה בריאותית בקרב בני-נוער, והגישה של המדינה שילדינו יצמחו ויגדלו באווירה של בריאות נכונה.

איוב קרא: אני מודה בהזדמנות זו לכל מי שהשתתף בוועדת הכלכלה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת איוב קרא.

אלי בן-מנחם: חברי הכנסת עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה, מאיר פרוש ואברהם רביץ - אינם נוכחים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חמי דורון, בבקשה.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת לפנינו היא אכן הצעת חוק טובה וראויה, בעיקר במצב שקיים היום בתחבורה הציבורית, הסיכונים שקיימים היום בתחבורה הציבורית.

חמי דורון: אנחנו יודעים על איומים, מאחר שהתחבורה הציבורית הפכה להיות למעשה אחת המטרות המאוד מבוקשות על-ידי ארגוני המחבלים וארגוני הטרור למיניהם.

חמי דורון: לכן חשוב וחיוני שהאנשים הטובים ביותר, דהיינו אנשים שהם לוחמים או תומכי לחימה, שעברו אימונים מתקדמים, יוכלו לקבל את העבודה בתחומים האלה, והתמריץ שימריץ אותם לעבוד בעבודה מהסוג הזה הוא אכן העובדה שאנחנו מדברים על עבודה מועדפת, עבודה נדרשת, דבר אשר יאפשר לאותם חיילים משוחררים לקבל את מענק השחרור המיוחד שלו הם זכאים בגין עבודה מועדפת.

חמי דורון: לכן אני אתמוך בהצעת החוק הזאת.

אלי בן-מנחם: תודה, חבר הכנסת דורון.

אלי בן-מנחם: חברי הכנסת גילה גמליאל, אלי אפללו, יעקב מרגי, אופיר פינס-פז ודני יתום - אינם נוכחים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – אחרון, חבר הכנסת אורי אריאל.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בהחלט תומך בחוק.

נסים זאב: צריך לזכור שעד היום המאבטחים לא היו מוכרים כמאבטחים ביטחוניים, לא נתנו להם זכויות של עובדי ביטחון, ואפילו לא כעובדים רגילים.

נסים זאב: החברות ששוכרות עובדים ועובדי שמירה לקחו בעיקר עולים חדשים, והמשכורות שנתנו להם היו משכורות רעב.

נסים זאב: האנשים היו מופלים לרעה.

נסים זאב: חברות השמירה והאבטחה ניצלו את המצב הזה, ותנאי העבודה שהן נתנו היו תנאים ממש משפילים.

נסים זאב: לא אחת אנחנו עדים לכך שאותם מאבטחים היו בסכנת חיים ובגופם עצרו את המתאבדים והצילו חיי אדם.

נסים זאב: צריך לחשוב אולי לשנות את מבנה הרכב של האוטובוסים, אולי את הגגות, כי כשיש מצב של מתאבד ברכב אנשים מתרסקים בתוך הרכב, כי המקום אינו פתוח והפתחים אינם מספיקים כדי להוציא את הנוסעים הרבים.

נסים זאב: אנחנו יודעים שהיום האוטובוסים לוקחים כמה שיותר נוסעים, כדי שזה ישתלם מבחינה כלכלית.

נסים זאב: קו 1 למשל הוא תמיד עמוס מעל ומעבר.

נסים זאב: יש קווים שבדרך כלל נוסעים ב"דאבל", ממש בתפוסה כפולה.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, בעניין הזה לא צריך להתייחס רק לאותם חיילים שמסיימים את שירותם, שבוודאי צריך שהם יהיו בעדיפות.

נסים זאב: זה לא צריך להיות רק באוטובוסים, אלא בכל מקום.

נסים זאב: הייתי אומר שגם לגבי מאבטחות שאינן יוצאות צבא וגם לגבי אותם מאבטחים שאינם יוצאי צבא.

נסים זאב: אפשר לתת את אותה פריווילגיה לאותם חיילים יוצאי צבא מיחידות קרביות בלי שום קשר לעבודתם באבטחה.

נסים זאב: את נושא האבטחה הייתי נותן לכל חייל שיודע לשאת נשק ולהשתמש בנשק כמו שצריך.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

אלי בן-מנחם: אחרון הדוברים, חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר התיירות, ראשית, אני חושב שאני יכול לדבר בשמכם ולשלוח ברכת רפואה שלמה לשר זבולון אורלב.

אורי אריאל: הצעת החוק הזאת היא הצעה ראויה וגם חשובה.

אורי אריאל: יש צורך, כפי שכולנו נוכחים לדעת, לתגבר את כוח-האדם גם בכמות וגם באיכות כדי שישמור בתחבורה הציבורית.

אורי אריאל: הדבר נכון גם למגזרים נוספים שקשורים לביטחון.

אורי אריאל: עם זה, מי שחושב שרק הגנה תביא את השלום, תביא את השקט למקומותינו, טועה טעות מרה.

אורי אריאל: הכלל הידוע שההגנה הכי טובה היא התקפה תקף גם היום, אולי היום ביתר שאת.

אורי אריאל: ממשלת ישראל, צה"ל, כוחות הביטחון שפעלו וחיסלו את רב-המרצחים יאסין, חייבים להמשיך, כי בזה המבחן.

אורי אריאל: המבחן הוא לא בחיסול של אדם אחד פעם אחת – יהיה רוצח, יהיה איש קשה ככל שיהיה.

אורי אריאל: המבחן הוא בהליכה בדרך מתמשכת, ארוכה, שתיקח זמן.

אורי אריאל: צריך שתהיה סבלנות.

אורי אריאל: העם הזה הוכיח שהוא עומד יפה בשלוש וחצי שנות מלחמה.

אורי אריאל: זוהי מלחמה ולא דבר אחר.

אורי אריאל: כוחות הביטחון, ובעיקר הדרג המדיני שמנחה אותם, ייבחנו אם הם ממשיכים בצורה שיטתית להרוג את כל רבי-המרצחים.

אורי אריאל: השיטה היא לייבש את הביצה.

אורי אריאל: את ביצת הטרור צריך לייבש ולא להרוג יתוש-יתוש שעולה משם.

אורי אריאל: צריך לייבש אותה ולרוצץ את ראשי אלה שמובילים את הטרור.

אורי אריאל: אני שואל מפה, אדוני ראש הממשלה, האם לערפאת יש חסינות?

אורי אריאל: האם לנסראללה יש חסינות?

אורי אריאל: האם למישהו מראשי המחבלים יש חסינות?

אורי אריאל: אתה ורק אתה אחראי להורות, להנחות ולהוביל את המלחמה בטרור בצורה מלאה, עקשנית ועקבית, ולא לעשות את ההיפך – כפי שהתבטאו הרמטכ"ל ושאר ראשי מערכת הביטחון שלנו, שאמרו שהבריחה מחבל-עזה היא רוח גבית לטרור.

אורי אריאל: זו הזדמנות טובה לאחל למתיישבי חבל-עזה ולכל המתיישבים בגבול הצפון ובכל מקום חג שמח, ביטחון, שקט ושלום.

אורי אריאל: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 66 והוראת שעה), התשס"ד–2004.

אלי בן-מנחם: ההצבעה החלה.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 66 והוראת שעה), התשס"ד–2004, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אלי בן-מנחם: שמונה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אלי בן-מנחם: על כן הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 66 והוראת שעה), התשס"ד–2004, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אלי בן-מנחם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/92).

אלי בן-מנחם: ]

אלי בן-מנחם: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 72), התשס"ד–2004, קריאה ראשונה.

אלי בן-מנחם: יציג את הצעת החוק שר התיירות בני אלון.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 72), התשס"ד–2004.

בנימין אלון: סעיף 297א לחוק הביטוח הלאומי וסעיף 297ב לאותו חוק קובעים קביעות שסותרות זו את זו.

בנימין אלון: סעיף 297א לחוק הביטוח הלאומי קובע, כי גמלה ששילם המוסד באיחור תעודכן בשיעור עליית המדד.

בנימין אלון: זאת ביחס למדד שפורסם בחודש שבו היתה הגמלה אמורה להשתלם.

בנימין אלון: סעיף 297ב לחוק קובע, כי החזר מקדמה או תשלום יתר ששולם למבוטח יעודכן ביחס למדד שפורסם לפני החודש שבו שולמו המקדמה או התשלום האחר כאמור.

בנימין אלון: יוצא שנוצר פער בלתי מוצדק של חודש אחד בדרך חישוב חוב גמלה שהוחזר למוסד באיחור לעומת דרך החישוב בעדכון לסכום שהמוסד עצמו משלם באיחור למבוטח.

בנימין אלון: כך, שעה שמדובר בתשלום הפרש שבין הגמלה המגיעה למבוטח, בניכוי המקדמה ששולמה לו, יכול שסכום הגמלה שישולם לזכאי יהיה נמוך מסכום המקדמה רק בשל השוני הקיים בשיטת העדכון.

בנימין אלון: לפיכך מוצע לקבוע, כי חישוב ההצמדה לגבי החזר מקדמה או החזר תשלום יתר ייעשה ביחס למדד שפורסם בחודש שבו שולמו המקדמה או תשלום היתר כאמור.

בנימין אלון: הצעת החוק תבטל את העיוות הקיים היום בשיטת החישוב, ומוצע לאשרה בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אלי בן-מנחם: תודה לשר בני אלון.

אלי בן-מנחם: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

אלי בן-מנחם: חברי הכנסת אהוד יתום, איוב קרא, עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה, מאיר פרוש, אברהם רביץ, גילה גמליאל, יעקב מרגי ואופיר פינס-פז - אינם נוכחים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב?

נסים זאב: מוותר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אייכלר מוותר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אורי אריאל מוותר?

אורי אריאל: אני מקוזז עם הרב נסים זאב.

אורי אריאל: פשוט מרחמים על שר התיירות, הוא צריך ללכת לעבוד.

אלי בן-מנחם: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 72), התשס"ד–2004.

אלי בן-מנחם: ההצבעה החלה.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 72), התשס"ד–2004, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אלי בן-מנחם: שישה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אלי בן-מנחם: על כן הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 72), התשס"ד–2004, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יאסינוב, כשאני באמצע הצבעה לא לקפץ.

יגאל יאסינוב: הצבעתי וההצבעה שלי לא נקלטה.

אלי בן-מנחם: אני מבין שאתה מצביע בעד.

אלי בן-מנחם: אם כך, אני מבקש להוסיף את קולו של חבר הכנסת יאסינוב, ולכן שבעה חברי כנסת הצביעו בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אלי בן-מנחם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/89).

אלי בן-מנחם: ]

אלי בן-מנחם: רבותי, אנחנו עוברים לנושא הבא:

אלי בן-מנחם: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 19), התשס"ד–2004, קריאה ראשונה.

אלי בן-מנחם: יציג את הצעת החוק שר התיירות, חבר הכנסת בני אלון.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם הצעת החוק הזאת, כמו הצעת החוק הראשונה שהועלתה היום, היא בנסיבות הנוראות והמזעזעות של התקופה שלנו, של המלחמה בטרור.

בנימין אלון: אני זוכר את המקרה של הרב אלי הורביץ ורעייתו דינה הורביץ שנהרגו יחד.

בנימין אלון: זוגות אחרים שנהרגו בפיגוע או בפעולות איבה יחד משאירים אחריהם יתומים, והצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עוסקת בסיטואציה של יתומים מעל גיל 21.

בנימין אלון: לפי הוראות חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, ילדו של מי שנספה בפעולת איבה זכאי לתגמול עד הגיעו לגיל 21.

בנימין אלון: לאחר גיל זה קיימת זכאות רק אם עדיין איננו עומד ברשות עצמו מחמת מום גופני או שכלי.

בנימין אלון: כך, ילד שכבר מלאו לו 21 שנה במועד הפטירה אינו זכאי לתגמול אם באותה שעה לא היה סמוך על שולחנו של ההורה הנספה.

בנימין אלון: כחריג לכלל האמור ניתן לילדו של נספה איבה מענק נישואין עד הגיעו לגיל 30, וזאת בדומה לילדו של חייל שנספה במהלך השירות הצבאי, לפי חוק משפחות חיילים שנספו במערכה.

בנימין אלון: ואולם, בשונה מהאוכלוסייה שעליה חל חוק משפחות חיילים שנספו במערכה, כאשר מדובר בפגיעות איבה קורה לא פעם שנפגעים כמה מבני משפחה אחת.

בנימין אלון: בנסיבות אלו נוצרים מצבי מצוקה מיוחדים המחייבים התייחסות מתאימה.

בנימין אלון: כך קורה שילדים המצויים בתחילת חייהם הבוגרים מוצאים עצמם ללא אב ואם, ומכיוון שכבר מלאו להם 21 שנה הם אינם כילד הזכאי לתגמול, אף לא למענק כאמור.

בנימין אלון: במוסד לביטוח לאומי אין נתונים מלאים לגבי מספר הילדים שנתיית

בנימין אלון: מו מהוריהם לאחר שכבר מלאו להם 21 הואיל והללו אינם זכאים לגמלה.

בנימין אלון: מכל מקום, מספר היתומים שהוראת החוק תחול עליהם נאמד בעשרות אחדות.

בנימין אלון: מוצע לקבוע בחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, כי מי שהתייתם משני הוריו בפגיעת איבה ומלאו לו 21 שנה וטרם מלאו לו 30 שנה שעה שהתייתם, יהיה זכאי למענק הניתן לפי סעיף 10(א1) לחוק משפחות חיילים להורה ששכל את ילדו, בשנה הראשונה לאחר שילדו נספה.

בנימין אלון: עוד מוצע לקבוע, כי הכלל הזה יחול גם על מי שהורהו נספה עקב פגיעת איבה והוא יתום גם מהורהו האחר.

בנימין אלון: סכום המענק האמור מגיע כיום ל-42,704 שקל.

בנימין אלון: אשר על כן מוצע כי נאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

אלי בן-מנחם: תודה לשר התיירות, חבר הכנסת בני אלון.

אלי בן-מנחם: רבותי, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים ואני מקווה שגם הפעם תתקזזו.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אהוד יתום - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איוב קרא - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת גילה גמליאל - אינה נוכחת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אלי אפללו - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יעקב מרגי - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אופיר פינס-פז - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב, לא התקזזת?

אלי בן-מנחם: בבקשה.

נסים זאב: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה היא הצעה נכונה וראויה.

נסים זאב: צריך לזכור שהמשפחות סובלות מטראומה, ולא משנה הגיל.

נסים זאב: קשה לראות בחור בן 21 או 22 שכבר אינו זכאי ולא מקבל טיפול פסיכולוגי, נפשי וכספי.

נסים זאב: הפיצוי הכספי לא בא לתת מענק כלשהו, אלא הכוונה לסייע לאותו נפגע.

נסים זאב: בפריפריה יש נפגעי הלם רבים, ואולי אנחנו לא רואים את זה מייד, אבל לפעמים אחרי שבועות זה מתגלה.

נסים זאב: אני מכיר מקרים רבים שבהם ילדים לא הרגישו נפגעים באותו יום ואפילו לא למחרת, אבל אחרי ימים מספר הם נכנסו לבחילות, להקאות ולטראומות.

נסים זאב: עברו חודשים רבים עד שהם יצאו מאותה טראומה ומאותו הלם שאולי הם לא חוו באותה שעה.

נסים זאב: אנחנו מכירים מקרים רבים שבהם שני ההורים נפגעו בפיגוע.

נסים זאב: הרב כהנא – כולנו זוכרים את המחלוקת הקשה שהיתה לאחר שההורים נרצחו בשאלה מה יקרה עם הילדים, להיכן ילכו הילדים.

נסים זאב: האגודות הוולונטריות הרבות מסייעות רבות, ואני רוצה לחזק את הארגונים האלה.

נסים זאב: אני יודע שג'ו נקש – חברת "ג'ורדאש" – נתן 2 מיליוני דולר לנפגעי טרור, ואני יודע שיש ועדה של רבנים ושל אנשי ציבור שעוזרת למשפחות.

נסים זאב: כמה פעמים פניתי בבקשה לעזרה עבור אותן משפחות שעברו את הטראומה הזאת.

נסים זאב: לכן אנחנו רק יכולים לברך על כך שהממשלה עושה משהו טוב לאותם אנשים שנפגעו.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ישראל אייכלר - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אני מקוזז עם הרב נסים זאב.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

אלי בן-מנחם: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 19), התשס"ד–2004.

אלי בן-מנחם: נא להצביע.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 19), התשס"ד–2004, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אלי בן-מנחם: שמונה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אלי בן-מנחם: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 19), התשס"ד–2004, עברה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אלי בן-מנחם: אנחנו עוברים לנושא הבא: שאילתות ותשובות לשר הרווחה.

אלי בן-מנחם: אדוני שר התיירות, אתה עונה במקומו?

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר הרווחה ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003):

אלי בן-מנחם: דוח שפורסם על-ידי מרכז "מוסאוא" לקידום זכויות האזרחים הערבים בישראל קובע, כי 337,000 ילדים במגזר הערבי חיים מתחת לקו העוני.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מה מציע משרדך כפתרון למצוקה? 2.

אלי בן-מנחם: האם יקצה משרדך תקציבים מיוחדים לנושא זה?

אלי בן-מנחם: תשובת שר התיירות בני אלון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) לפי דוח ממדי העוני של הביטוח הלאומי, 2002, במגזר הערבי 310,700 ילדים עניים החיים מתחת לקו העוני, ולא כ-337,000, כפי שלדבריך פורסם על-ידי מרכז "מוסאוא" - אינני יכול לדעת מה מקורותיו ומהימנות נתוניו של מכון זה.

אלי בן-מנחם: 1.

אלי בן-מנחם: כידוע לך, המוצא העיקרי להיחלצות מעוני עובר דרך תעסוקה מרבית של ראשי משפחות, ולעתים תכופות לא די בעבודתו של מפרנס אחד כדי לצאת ממעגל העוני.

אלי בן-מנחם: שיפור הנגישות להשכלה/לחינוך הוא גורם מכריע להגברת סיכוייו של העובד להשיג עבודה איכותית, שהכנסה הולמה בצדה.

אלי בן-מנחם: בתקופה זו של אבטלה ממושכת והיצף בעובדים זרים יש אכן התרחבות והעמקה בעוני.

אלי בן-מנחם: המוסד לביטוח לאומי מקל את מצבם של המשפחות והילדים העניים, ולפי נתוניו 72% מסך מקורות ההכנסה של המשפחה הערבית הם מעבודה וכ-25% מתשלומי העברה.

אלי בן-מנחם: עוד אציין, כי הביטוח הלאומי משקיע חשיבה ומחקר לבדיקה ולשיפור של שיטת המדידה של העוני - בדגש על הוצאות משקי בית.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: תחום הילדים בסיכון וגם סוגיית הילדים העניים מצויים בבדיקה של צוותים מקצועיים שהוקמו על-פי המלצתי על-ידי הממשלה.

אלי בן-מנחם: המוסד לביטוח לאומי נותן קצבאות שונות למשפחות ולילדים באוכלוסייה הערבית בישראל לפי החוק, בדומה לניתן לכל אוכלוסייה אחרת.

אלי בן-מנחם: אין ספק שבעקבות הקיצוצים בקצבאות בשנים האחרונות הוחלשה ההשפעה של תשלומי ההעברה בחילוץ משפחות מעוני.

אלי בן-מנחם: בעניין זה אציין, כי אין למשרד הרווחה תקציבים מיוחדים שמטרתם עזרה כלכלית לעניים הבאים להחליף הכנסה משכר עבודה או להשלים קצבאות.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מיכאל גורלובסקי שאל את שר הרווחה ביום י"ט בשבט התשס"ד (11 בפברואר 2004): נודע לי, כי התקציב שמשרדך היה אמור להעביר לבית-האבות "גיל הזהב" בקריית-ביאליק לצורך רכישת מזגנים והתקנתם טרם הועבר.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעה נכונה?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן – מדוע לא הועבר התקציב?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם יזורז התהליך?

התיירות בני אלון: חבר הכנסת גורלובסקי שואל על תקציב שהיה אמור לעבור לבית-האבות "גיל הזהב" בקריית-ביאליק לצורך התקנת מזגנים.

התיירות בני אלון: לשאלה הראשונה והשנייה, שבהן שאלת אם נכונה הידיעה שהתקציב לא עבר - הידיעה אינה נכונה.

התיירות בני אלון: על-פי הסיכום הקיים מאז שנת 2000, משרד הרווחה מעביר כספים עבור בתי דיור מוגן למשרד הבינוי והשיכון וזה מעבירם לגופים המפעילים.

התיירות בני אלון: ב-2003 נפתחו חמש מסגרות דיור מוגן, ובהן בית-האבות בקריית-ביאליק שהוא נושא השאילתא.

התיירות בני אלון: חשב משרד השיכון אמור להעביר לחשב משרד הרווחה דיווח על סכום ההוצאה להצטיידות ששולם בפועל על-ידי הגוף המפעיל את בית-האבות בקריית-ביאליק, ועם קבלת דיווח זה יועבר תקציב למשרד השיכון.

התיירות בני אלון: משרד הרווחה כבר העביר למשרד השיכון סכום עבור דיווח חלקי שהועבר למשרד הרווחה, ועם קבלת הדיווח המלא, כלומר כאשר חשב משרד השיכון יעביר את הדיווח המלא, תעבור יתרת ההתחייבות.

התיירות בני אלון: לשאלה האחרונה – האם יזורז התהליך – תשובת שר הרווחה היא שהוא הורה לזרז את התהליך עם משרד השיכון כדי לאפשר הסדרה מהירה של המיזוג בבית-האבות בקריית-ביאליק.

התיירות בני אלון: חבר הכנסת אברהם הירשזון שאל את שר הרווחה ביום י"ט בשבט התשס"ד (11 בפברואר 2004):

התיירות בני אלון: בכינוס בנושא התעללות בילדים פורסמו נתונים שלפיהם חלה עלייה חדה במקרי אלימות כלפי ילדים, ומספר הילדים שהופנו לטיפול זינק פי-שניים, מכ-4,000 בשנת 1998 לכ-8,200 בשנת 2002.

התיירות בני אלון: רצוני לשאול: 1.

התיירות בני אלון: מה עושה משרדך כדי לעצור את העלייה במקרי האלימות כלפי ילדים?

התיירות בני אלון: 2.

התיירות בני אלון: מה נעשה כדי לאתר ילדים שסובלים מאלימות כלפיהם ולהפנותם לטיפול?

התיירות בני אלון: תשובת שר התיירות בנימין אלון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) אכן בארבע השנים שבין 1998 ל-2002 הוכפל מספר הילדים מתחת לגיל 14 שנחקרו בידי חוקרי ילדים בשל חשד לפגיעה מינית או פיזית בהם – מ-3,991 ל-8,202 ילדים.

התיירות בני אלון: 1.

התיירות בני אלון: משרדי מעודד דיווח על מקרי אלימות והתעללות וגם מספק מענים לנפגעים – נשים, ילדים, קשישים ואחרים.

התיירות בני אלון: העלייה בשיעור הילדים נפגעי התעללות אשר טופלו על-ידי חוקרי ילדים מבטאת עלייה באיתור ובדיווח של נפגעים.

התיירות בני אלון: למרות ההערכות על עלייה בתופעת האלימות בחברה הישראלית, אין בידינו לקבוע באופן מבוסס כמה מן העלייה בשיעור הנפגעים יש לייחס לריבוי באיתור ובדיווח וכמה להתגברות האלימות.

התיירות בני אלון: הצירוף של עלייה במודעות הציבורית, הרחבה בחקיקה, שיתוף פעולה בין כל מוסדות החברה הרלוונטיים והשיפור בשירותים מעודד פנייה ודיווח.

התיירות בני אלון: 2.

התיירות בני אלון: איתור ילדים הסובלים מאלימות/מהתעללות הוא בעיה קשה, מאחר ש-67% ממקרי ההתעללות מתרחשים בחיק המשפחה ומצד חברים ומכרים ו-33% הנותרים מתבצעים על-ידי אנשים זרים.

התיירות בני אלון: המודעות הציבורית, תחושת האחריות האישית של אזרחים והנורמה החוקית בעניין דיווח על חסרי ישע מביאות לקבלת כ-30,000 דיווחים לפקידי סעד בשנה על ילדים בסיכון, לרבות אלימות.

התיירות בני אלון: שיתוף הפעולה ההדוק בין כל משרדי הממשלה, הרשויות המקומיות וארגונים וולונטריים, ובכל הרמות, מניב אף הוא רצף של פעולות המשפרות את יכולות האיתור, המניעה, הטיפול והחקירה של אירועי התעללות/אלימות.

התיירות בני אלון: באופן טבעי, הילדים עצמם מתקשים למסור דיווח בגלל גילם, תלותם במבוגרים וחששם מחשיפת הסוד המשפחתי.

התיירות בני אלון: שירותי הרווחה וגורמים נוספים מספקים טיפול לילדים הנפגעים, אך אין לנו עדיין רישות מספק של שירותים בכל רחבי הארץ.

התיירות בני אלון: הנושא מצוי על סדר-יומי, ואני מקווה שבהדרגתיות נפרוס ברחבי הארץ שישה מרכזי הגנה וייעוץ לילדים שסבלו מהתעללות מינית ופיזית.

התיירות בני אלון: כיום יש מרכז אחד בירושלים ומרכז נוסף יוקם השנה בתל-אביב.

התיירות בני אלון: משרדי, יחד עם הקרן לפיתוח שירותים לילדים בסיכון בביטוח הלאומי, עם עמותת "אשלים" שב"ג'וינט" וגופים נוספים - יעשו מאמצים בשנים הקרובות לתת תנופת פיתוח בתחום זה.

התיירות בני אלון: חברת הכנסת ענבל גבריאלי שאלה את שר הרווחה ביום י' באדר התשס"ד (3 במרס 2004):

התיירות בני אלון: במסגרת החלטת הממשלה לצמצם את מספר עובדי חברות כוח-האדם, החליט משרדך להפריט את שירותי האומנה לילדים נכים ולילדים בעלי פיגור שכלי.

התיירות בני אלון: ילדים אלה יועברו לטיפול עמותות חיצוניות.

התיירות בני אלון: רצוני לשאול: 1.

התיירות בני אלון: האם במקום הפרטת תחום זה נשקל סדר עדיפויות שונה במצבת העובדים?

התיירות בני אלון: 2.

התיירות בני אלון: האם עלות טיפול העמותות בנושא נמוכה מעלות טיפול המדינה?

התיירות בני אלון: 3.

התיירות בני אלון: כיצד תובטח רווחת הילדים? 4.

התיירות בני אלון: כיצד יפוקח הטיפול?

התיירות בני אלון: תשובת שר התיירות בנימין אלון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) אציין תחילה כי החלטת הממשלה היתה לבטל, ולא לצמצם, כל העסקה של עובדים באמצעות חברות כוח-אדם.

התיירות בני אלון: צוות בין-משרדי, שבו גם נציגי האוצר ונציבות שירות המדינה, קבע מי מבין העובדים המועסקים על-ידי חברות כוח-אדם מאושר כעובד חיוני למשרד.

התיירות בני אלון: עובדים אלה הועברו בהליך מיוחד למשרות עובדים בלתי צמיתים במצבת כוח-אדם של המשרד.

התיירות בני אלון: כך הוטל עלינו להפסיק את העסקתם של כ-85% מעובדי חברות כוח-אדם.

התיירות בני אלון: 1.

התיירות בני אלון: שירותי האומנה לילדים נכים ולילדים עם פיגור שכלי התבססו בעיקר על עובדים מחברות כוח-אדם ולא על עובדי מדינה.

התיירות בני אלון: לכן, הצוות הבין-משרדי הכתיב במידה רבה את סדר העדיפויות ואת הקנייה של השירות מגורמי חוץ – עמותות.

התיירות בני אלון: אגב, תהליך הפרטה דומה בוצע בעבר לגבי ילדים ונוער בסיכון שבאומנה, והוא מוערך כמוצלח.

התיירות בני אלון: 2-3.

התיירות בני אלון: עלות הטיפול בעמותות אינה נמוכה מעלות הטיפול על-ידי המדינה.

התיירות בני אלון: עלות השירות לסובלים מפגיעה שכלית גבוהה משמעותית בעמותות.

התיירות בני אלון: העמותות מפעילות מנחות אומנה, שהן עובדות סוציאליות בהכשרתן, המלוות את משפחות האומנה ודואגות לרווחת הילדים.

התיירות בני אלון: העמותות עומדות בתנאים של מכרז מפורט מאוד - בדרישות מקצועיות וברמת הטיפול ואיכות הטיפול.

התיירות בני אלון: על-פי הניסיון עם העמותות בתחום הילד והנוער שבסיכון, הטיפול הוא אינטנסיבי ואיכותי יותר.

התיירות בני אלון: 4.

התיירות בני אלון: אגף השיקום ואגף הטיפול באדם המפגר אחראים על הפיקוח על עבודת העמותות ועל טיפולן במשפחות האומנה, כפי שהדבר מתבצע זה שנים אחדות בתחום הטיפול בילדים ונוער בסיכון.

התיירות בני אלון: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר הרווחה ביום י"ז באדר התשס"ד (10 במרס 2004): נודע לי, כי מנכ"ל הביטוח הלאומי אמר שצריך לשלם סכום של 2,000 ש"ח בכל חודש למבוגרים על מנת להיאבק בתופעת העוני.

התיירות בני אלון: רצוני לשאול: 1.

התיירות בני אלון: האם המידע נכון?

התיירות בני אלון: 2.

התיירות בני אלון: אם כן – האם תיושם ההצעה, ומתי?

התיירות בני אלון: 3.

התיירות בני אלון: אם לא – האם יש תוכנית עבודה שתוציא את האזרחים המבוגרים ממעגל העוני אחרי הקיצוצים בקצבאות?

התיירות בני אלון: תשובת שר התיירות בנימין אלון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) אציין תחילה כי המוסד לביטוח לאומי ביצע מחקר לפיתוח מדד עוני בדגש על הוצאות משק בית, במקום המדד המוכר לפי הכנסות.

התיירות בני אלון: לפי השיטה שנחקרה הוערך כספית סל מוצרים ושירותים בסיסיים למשפחה מייצגת, הכולל מזון, הלבשה, הנעלה ודיור, עם תוספת הוצאה מצומצמת לצרכים חיוניים נוספים – חינוך ובריאות.

התיירות בני אלון: כמו כן נבדקו שתי חלופות שבהן יש שוני בהוצאות בתחום הדיור.

התיירות בני אלון: לפי שיטה זו, משפחה שהכנסתה לא מספיקה לצריכת סל זה נחשבת לענייה.

התיירות בני אלון: כמו כן נבדק "סף הוצאה" לטיפוסי משפחה שונים: נמצא כי סף ההוצאה למבוגר אחד הוא 1,926 ש"ח לחודש לפי חלופה אחת, ו-2,400 ש"ח לפי חלופה שנייה.

התיירות בני אלון: תוספת ההוצאה למשפחות גדולות הולכת ופוחתת עם העלייה במספר הנפשות במשפחה.

התיירות בני אלון: כך, למשל, לשני מבוגרים דרושים לפי החלופה השנייה 3,900 ש"ח.

התיירות בני אלון: 1.

התיירות בני אלון: על-פי תוצאות מחקר זה, כדי לחלץ מבוגר המתגורר בגפו מעוני, דרושה לו הכנסה בשיעור 2,400 ש"ח לחודש לפי החלופה השנייה שהזכרתי.

התיירות בני אלון: 2.

התיירות בני אלון: מחקר זה יסייע לבירורים המתקיימים סביב המאבק בתופעת העוני, שאלת המינימום לקיום וכיו"ב.

התיירות בני אלון: אין בידי לקבוע אם ממצאי המחקר ייושמו ומתי.

התיירות בני אלון: 3.

התיירות בני אלון: גיבשנו הצעות למדיניות ותוכניות פעולה רבות לצמצום העוני בכלל, ולא רק בקרב מבוגרים.

התיירות בני אלון: עיקרן – עידוד היציאה והשילוב של יותר ראשי משפחות בתעסוקה, תמרוץ מפרנסים ברמות שכר נמוכות, סיוע לאמהות על-ידי פתרונות השגחה לילדים, קידום חוק פנסיה תעסוקתית חובה, וגם הגדלת קצבאות לקשישים ועוד.

התיירות בני אלון: גם הדאגה הישירה לצורכי הילדים העניים עומדת על סדר-יומנו.

התיירות בני אלון: חבר הכנסת משה כחלון שאל את שר הרווחה ביום י"ז באדר התשס"ד (10 במרס 2004): התקבלו בלשכתי דיווחים על מניעת כניסתם של עיוורים מלווים בכלבי נחייה למקומות ציבוריים, בעיקר לקניונים.

התיירות בני אלון: רצוני לשאול: 1.

התיירות בני אלון: האם נבדק הטיעון ונמצא נכון?

התיירות בני אלון: 2.

התיירות בני אלון: האם משרדך, הממונה על אכיפת חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה, מפקח על יישום התקנות בקניונים?

התיירות בני אלון: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שר הרווחה ביום כ"ד באדר התשס"ד (17 במרס 2004): פורסם ב"מעריב" בכ"ו בשבט תשס"ד, 18 בפברואר 2004, כי עיוור מלווה בכלב נחייה לא הורשה להיכנס לקניון בקריית-ביאליק.

התיירות בני אלון: רצוני לשאול: 1.

התיירות בני אלון: מה עושה משרדך למנוע פגיעה בעיוורים?

התיירות בני אלון: 2.

התיירות בני אלון: האם משרדך פועל לאכיפת החוקים האוסרים פגיעה בעיוורים, ואם כן – כיצד?

התיירות בני אלון: 3.

התיירות בני אלון: באילו מקרים ננקטו צעדים נגד העוברים על החוקים בנושא זה?

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת נסים זאב - זה באמת שמחה, כך אתה תמיד מסיים כל יום דיונים - זה כמעט היום האחרון של המושב הזה - ובנושא של חסד.

בנימין אלון: השאילתא שלך עוסקת במקרה שקרה בקניון בקריית-ביאליק – שוב קריית-ביאליק.

בנימין אלון: לפי פרסום ב"מעריב", שצירפת לשאילתא, מנעו מעיוור מלווה בכלב נחייה להיכנס לקניון מכיוון שאסור להכניס בעלי-חיים.

בנימין אלון: התשובה של שר הרווחה: משרד הרווחה פועל להגנה על זכויות העיוורים כך שתובטח להם נגישות לכל מקום ציבורי בלוויית כלבי נחייה.

בנימין אלון: בהקשר זה, כלבי הנחייה תורמים מאוד לניידותו, לנגישותו ולעצמאותו של האדם העיוור ולהשתלבותו בחיי הקהילה.

בנימין אלון: מתוך הכרה בחשיבות כלבי הנחייה, השירות לעיוור שבמשרד הרווחה יזם ומילא תפקיד מוביל בחקיקת חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה, התשנ"ג–1993.

בנימין אלון: בשנים האחרונות גברה מאוד המודעות לצורכי האדם המוגבל וכן לצורכי העיוור.

בנימין אלון: לכן המקרים שבהם עיוורים אינם מורשים להיכנס למקומות ציבוריים עם כלבי נחייה הם מעטים וחריגים מאוד.

בנימין אלון: האירוע בקריית-ביאליק אכן אירע, ואולם תלונה על כך לא הועברה לנציגי השירות לעיוור.

בנימין אלון: לפי הפרסום ולטענת מנכ"ל הקניון, המאבטח פעל לפי השילוט האוסר הכנסת בעלי-חיים לקניון, ולא הפעיל שיקול דעת כמתחייב לגבי אדם עיוור.

בנימין אלון: בעקבות הפרסום הונחה נציג המשרד לברר את העניין עם מנכ"ל הקניון בקריית-ביאליק, וכן להדריך את המאבטחים כדי למנוע הישנות של מקרים אלה.

בנימין אלון: בכל מדינת ישראל יש כ-200 עיוורים המלווים בכלבי נחייה, והם פרוסים בכל הארץ.

בנימין אלון: משרד הרווחה מצייד כל עיוור בתמצית החוק, ומנחה אותם לעמוד על זכויותיהם, להגיש תלונות ולדווח לנציגי השירות לעיוור ומפקחיו שבמשרד הרווחה.

בנימין אלון: המשרד נעזר במיוחד באגודת העיוורים הנעזרים בכלבי נחייה, הפועלת לאכיפת חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה.

בנימין אלון: משרד הרווחה נוקט צעדים במקרים שונים של פגיעה בזכויות עיוורים, אף כי, כאמור, האירועים מועטים.

בנימין אלון: אציין לדוגמה אירועים עם נהגי מוניות שנשפטו והוטלו עליהם קנסות של אלפי שקלים.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: יש לך שאלה נוספת, חבר הכנסת זאב?

נסים זאב: השאלה היא אם אותם בעלי קניונים ומקומות ציבוריים – מעבר להנחיה שקיימת, האם הם מודעים להנחיה?

נסים זאב: יכול להיות שאותו נהג מונית לא יודע שהוא עובר על החוק.

נסים זאב: אני לא יודע אם יש מקום לקנוס אדם באלפי שקלים כאשר הוא חושב שזה עניין של שיקול דעת, ולא חובה.

בנימין אלון: אין לי ספק שהפרסום הזה ב"מעריב", שעליו התבססה השאילתא שלך, כמו גם השאילתא שלך, יתרמו למודעות לנושא, כמו גם הפעילות הוולונטרית של אותה אגודה שצוינה פה – אגודת העיוורים הנעזרים בכלבי נחייה.

בנימין אלון: אני מקווה שזה יחזק את המודעות, ומשרד הרווחה, אין לי ספק, יעשה יותר למודעות הכללית.

אלי בן-מנחם: תודה לשר התיירות, חבר הכנסת בני אלון.

אלי בן-מנחם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/39).

אלי בן-מנחם: ]

אלי בן-מנחם: אנו עוברים לנושא הבא:

אלי בן-מנחם: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 60) (אחריות פלילית של בעל רכב), התשס"ד–2004, של חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן - קריאה ראשונה.

אלי בן-מנחם: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה לתקן את פקודת התעבורה.

דוד טל: אנחנו מדברים על אחריות פלילית של מעביד.

דוד טל: פעמים רבות עובד שמשתכר סכומים זעומים נאלץ משום צוק העתים לעבור עבירות מתוך חשש שמא המעביר יפטר אותו.

דוד טל: אשר על כן באנו – במקרים מסוימים לתקנות מסוימות, תקנה 308, 85 ועוד תקנה אחת – להעביר את האחריות הפלילית הזאת אל המעביד.

דוד טל: אתן כמה דוגמאות.

דוד טל: ברור שבדרך כלל המעביד מאוד מעוניין שבמקום להעמיס, נאמר, 8 טונות על משאית, יעמיסו 10-12 טונות.

דוד טל: הוא יחסוך חצי הובלה.

דוד טל: זה בעצם עלול לגרום לבעיות ברכב עצמו ועלול לגרום לבעיה בטיחותית ממדרגה ראשונה.

דוד טל: עובד שעובד במקום עבודה כזה מאוד רוצה לשמור על מקום עבודתו, והוא נאלץ להיות שותף לעבירה, ולבצעה.

דוד טל: אשר על כן, אנו חושבים שיש לחייב את המעביד שגרם לכך - להעביר את האחריות הפלילית אל המעביד.

דוד טל: למשל, אם מעביד ירצה שעובד ימשיך לנסוע גם כשהמשאית הזאת לא עברה שום מבחן רישוי, אולי כי כרגע לא נוח לו, יש לו עבודה.

דוד טל: לכן העובד נאנס להמשיך לנהוג ברכב כזה, שלפעמים הוא לא תקין.

דוד טל: גם פה אנו רוצים להעביר את האחריות הפלילית אל המעביד.

דוד טל: אנו מדברים גם על החובה שיש למעביד לתת אפשרות לנהג שעובד ברכב ציבורי – כמדומני אוטובוס ורכבים כבדים – לישון לפחות שש שעות או שבע שעות.

דוד טל: גם את זה לפעמים מעבידים מנצלים – מנצלים את מצב העובד ונותנים לו לעבוד מסביב לשעון, דבר שפוגע בעירנותו ועלול לפגוע באנשים אחרים על הכביש.

דוד טל: התיקון הזה בא להעביר את האחריות הפלילית אל המעביד עצמו.

דוד טל: הנושא הזה עבר בוועדת הכלכלה פה-אחד.

דוד טל: לא היו מתנגדים.

דוד טל: עשינו את זה בתיאום עם המשרדים השונים, משרד המשפטים והמשרדים הרלוונטיים האחרים - התחבורה.

דוד טל: אשר על כן, אני קורא לכם, חברי חברי הכנסת, לתמוך בהצעת החוק הזאת.

דוד טל: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: ראשון הדוברים - חבר הכנסת עמיר פרץ.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, אני חושב שמדובר בהצעת חוק שיוצרת מצב חדש בישראל, שאולי נצטרך להקיש ממנו על נושאים נוספים.

עמיר פרץ: הרי אנו מכירים את הססמה - כל אחד מאתנו כשהוא נוסע, ומשאית עמוסה לידו, הוא מרגיש די נחרד, כי הוא לא בטוח אם אין עומס יתר, אם כל הנושאים הבטיחותיים נבדקו.

עמיר פרץ: היום האחריות נופלת על אותו נהג שנלחם על פרנסתו ולא מוכן לנהל את המאבק על החוק, גם כשאומרים לו להעמיס יותר וגם כשאומרים לו לעבוד בלילה או ברצף בלתי אפשרי.

עמיר פרץ: הצעת החוק הזאת היא בשורה חשובה לציבור הישראלי, כי מהרגע שהאחריות תהיה גם על המעסיק עצמו, גם על הבעלים, אותו אדם שהוא בעל חברה צריך לדעת שהן האחריות הכספית והן האחריות הפלילית שתיווצר בגין אותה עבירה שהנהג יעבור – הרי גם האחריות תכלול את הבעלים עצמו.

עמיר פרץ: אני בהחלט מברך את חברי, חבר הכנסת דוד טל, יחד עם חברי ועדת הכלכלה שמקדמים את הצעת החוק הזאת.

עמיר פרץ: חבל שההצעה הזאת לא יכולה להסתיים בכנס הזה.

עמיר פרץ: זה היה מוסיף בהחלט נקודות זכות לכנס ולחברי הכנסת.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה שאכן, עם תחילת הכנס הבא, אנחנו נוכל לסיים את החקיקה ולצמצם במידת-מה את התחושה שרכב כבד בישראל הופך לסכנה מתנייעת.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אילנה כהן, בבקשה.

אילנה כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברי דוד טל על הצעת החוק שלו, שהיא באמת חשובה מאוד.

אילנה כהן: אני מקווה שהחוק יעבור מהר מאוד, ומה אני אגיד לכם?

אילנה כהן: נגיד שיהיה סוף מושב עם הרבה בריאות לכולם, ושנציע רק חוקים כאלה.

אילנה כהן: תראה כמה הייתי קצרה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת אילנה כהן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אהוד יתום - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איוב קרא - לא נוכח, חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

אלי בן-מנחם: לרשותך שלוש דקות.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את סיעת עם אחד על הצעת החוק המצוינת הזאת, שהיא לא רק ידידותית לעובדים, שאותם הם יודעים לייצג בכנסת הזאת, אלא ידידותית לאדם בכלל, כי מי שנפגע בתאונות דרכים זה לא רק עובדים אלא כלל אזרחי המדינה.

עזמי בשארה: אני חושב שהצעת החוק מצוינת.

עזמי בשארה: גם אם היו משלמים לעובד את כספי הקנס לפעמים, כפי שאמר לי עמיר פרץ, מה זה עוזר כאשר נהרג בן-אדם?

עזמי בשארה: גם האחריות הפלילית צריכה לעבור, אני מסכים לגמרי.

עזמי בשארה: במקרים מסוימים העומס, למשל, לא מהווה סכנה, אבל הוא בכל זאת חלק מתנאי העבודה, בדרך כלל לטובת המעסיק, אני מסכים אתך.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, כל דבר בהצעת החוק הזאת הוא נכון, מבחינת שעות השינה, מבחינת העומס, מבחינת שעות העבודה לשכירים, במיוחד בכלי רכב כבדים, שהם, בדרך כלל, לא הכי מעורבים בתאונות, אבל הכי קטלניים בתאונות.

עזמי בשארה: כלומר, מספר הקורבנות של התאונות שלהם עולה בהרבה על אחוז התאונות, על חלקם בתאונות בארץ.

עזמי בשארה: לכן רציתי להוסיף רעיון לחבר הכנסת פרץ, אולי תעבוד על זה בעתיד: השאלה של שעת הנסיעות של משאיות בארץ.

עזמי בשארה: בכל מדינה תרבותית זה מוסדר אחרת.

עזמי בשארה: אין דבר כזה שאין להן הגבלה בשעות הנסיעה.

עזמי בשארה: בדרך כלל משאיות, במדינות מתורבתות בעולם, נוסעות בשעות אחרות.

עזמי בשארה: כלומר, מעמיסים יותר משאיות בשעות שבהן שאר המכוניות לא זזות הרבה.

עזמי בשארה: בארץ, זו אולי אחת הארצות המעטות בעולם שאין בהן שום הגבלה מבחינת נסיעת המשאיות, שעות הנסיעה וכן הלאה.

עזמי בשארה: ואני חושב שגם מבחינת מספר התאונות וגם מבחינת היעילות של הייצור בעבודה – זה ישתנה אם יגבילו ויתחמו, אבל בכל זאת, מטרת ההצעה שלך היא אחרת ואני חושב שהיא מבורכת לגמרי.

עזמי בשארה: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מאיר פרוש - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חמי דורון, בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חמי דורון, קצת יותר מהר.

אלי בן-מנחם: לוקח לך כמעט דקה וחצי להגיע.

אלי בן-מנחם: אפילו רביץ מגיע יותר מהר ממך.

אלי בן-מנחם: תזוז כבר.

אלי בן-מנחם: אתה עושה לי סיבובים?

אלי בן-מנחם: תעבור בדרך הכי קצרה.

חמי דורון: מה אתה רוצה, שאני אדלג מעל?

חמי דורון: מה קרה?

חמי דורון: אני פוגש חברים בדרך, מה לעשות?

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנה הצעת חוק של סיעת עם אחד שאני יכול לתמוך בה - -

עמיר פרץ: וואי, וואי, וואי.

חמי דורון: - - ובלב שלם.

חמי דורון: הפתעתי אותך, חבר הכנסת פרץ, נכון?

חמי דורון: אני רואה, שמתי לב.

חמי דורון: אכן, הצעת החוק הזאת היא נכונה וטובה.

חמי דורון: אני, כמי שבא מעולם הביטוח, שמכיר את הנעשה מבחינת תאונות הדרכים שבהן מעורבות המשאיות, מי כמוני מכיר את העובדה שמעמיסים כלי רכב כבדים הרבה-הרבה מעבר למה שמותר ומה שצריך, מכיוון שנכון, חוסכים לא רק נסיעה, פשוט מקצרים את התהליכים בדרך הזאת.

חמי דורון: מי שאשם בכך, בדרך כלל, הם לא רק המעסיקים; לעתים קרובות גם הנהגים עצמם.

חמי דורון: ופה הייתי רוצה לומר למציעים: היות שזו קריאה ראשונה, אני מציע שתבדקו את הנושא בתהליך ההכנה, בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית, את הבעייתיות שעולה כאשר הבעלים של אותו כלי רכב הוא חברה בע"מ, שזו ישות משפטית נפרדת, ואז אנחנו לא נמצאים במצב שבו אנחנו יכולים להטיל אשמה על אדם מסוים שהוא בעל הרכב, אלא יש לנו חברה.

חמי דורון: ואם תיתן לחברה 100,000 שקל קנס, אז מה?

חמי דורון: זה לא בדיוק מה שירתיע את החברה מלהמשיך ולפעול.

חמי דורון: אני לא בטוח שהרמת מסך, לחייב את מי שהוא מחזיק המניות או הבעלים של החברה, זה הדבר שיעבוד כאן.

חמי דורון: לכן, צריך לשקול את הנושא הזה בצורה יסודית, יחד עם היועצים המשפטיים, כי זו בעיה שרוב המשאיות שיש להן נהגים - מדובר בחברות.

חמי דורון: גם כשהחברה היא קטנה, עדיין זו חברה בע"מ, היא ישות משפטית נפרדת, וצריך להתייחס לנושא הזה.

חמי דורון: אני רק רוצה לומר בהמשך לדברים שאמר חבר הכנסת בשארה, שאכן צריך ליזום חקיקה בנושא השעות שבהן משאיות עולות על הכביש.

חמי דורון: אני הגשתי שתי הצעות חוק במהלך המושב הזה, שאחת מהן מתייחסת לכך שעל כביש מס' 1, למשל, לא תעלינה משאיות בשעות מסוימות.

חמי דורון: כל מי שעולה לירושלים, ורובנו עולים לירושלים בשעות הבוקר - רואים פקק תנועה.

חמי דורון: למה יש פקק משער-הגיא?

חמי דורון: כי שתי משאיות נוסעות, עוקפות אחת את השנייה, כל אחת במהירות 20 קמ"ש.

חמי דורון: וכך נוצר הפקק שנוסע מפה ועד צומת שפירים, מפני שנהג אחד מתחרה בשני על קילומטר לשעה יותר.

חמי דורון: ולכן, אין שום סיבה שכמו במדינות מתוקנות משאיות לא תעלינה, ודאי לא על כבישים מהירים, בשעות עומס; שיעבדו בעיקר בשעות הלילה.

חמי דורון: ולחלופין, או במצטבר – הגשתי הצעת חוק נוספת, שלפיה משאית או כל רכב מנועי כבד מעל 6 טונות לא יוכל לבצע עקיפה.

חמי דורון: דהיינו, חייבים לנסוע בנתיב הימני בלבד.

חמי דורון: כך קורה בארצות-הברית.

חמי דורון: בכבישים המהירים משאיות לא יכולות לעקוף.

חמי דורון: אם הן עוקפות, הן למעשה ביצעו עבירה על החוק.

חמי דורון: אני חושב שאם הכנסת תאמץ שני חוקים כאלה, נוסף על תיקון החוק הזה, זה יועיל רבות במניעת תאונות הדרכים, בעיקר כאשר המשאיות מעורבות בהרבה מאוד תאונות דרכים במדינת ישראל.

חמי דורון: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת חמי דורון.

אלי בן-מנחם: הבאה ברשימה, חברת הכנסת גילה גמליאל - לא נוכחת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אלי אפללו - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יעקב מרגי - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אופיר פינס-פז - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זאב, אתה לא מתקזז עם אורי אריאל?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מספר ההרוגים בכבישי ישראל בשנה, מחיר הדמים, מסתכם ב-500 הרוגים בממוצע.

נסים זאב: בעבר היו החלטות כנסת להקים ועדות חקירה ממלכתיות.

נסים זאב: הקימו ועדה, הפסיקו אותה, ביטלו אותה ושוב רצו להקים אותה.

נסים זאב: בזמן האחרון, לפני כשנתיים, היתה ועדה של נחום לנגנטל, אבל המצב עדיין בכי רע.

נסים זאב: המלחמה בתאונות הדרכים נמצאת במקום נמוך בסדר העדיפויות של הממשלה.

נסים זאב: לממשלה אין מדיניות בנושא.

נסים זאב: ואכן שמענו השבוע את ראש הממשלה, שביקש מהמחוקקים לתת את דעתם לחקיקות שונות, כדי שנעזור אולי בבלימת תאונות הדרכים.

נסים זאב: צריך לזכור שהסיבות העיקריות לתאונות הדרכים, אם הן בתוך העיר, הן אי-מתן זכות קדימה, אי-ציות לרמזור, אי-ציות לתמרור "עצור" או אי-מתן זכות קדימה להולכי רגל במעבר חצייה.

נסים זאב: שליש מההרוגים בתאונות הדרכים הם הולכי רגל, ואחוזים גבוהים מהם הם עולים חדשים.

נסים זאב: זאת טרגדיה, מה שקורה.

נסים זאב: המעורבות של נהגי המשאיות בתאונות הדרכים הולכת וגדלה משנה לשנה.

נסים זאב: חבר הכנסת חמי דורון דיבר על ארצות-הברית, ששם לא מאפשרים למשאיות לנסוע בכבישים, אבל יש אלטרנטיבה, ו-24 שעות נהגי המשאיות כן יכולים לנסוע בכביש הצדדי, והכביש הצדדי הוא למעשה, מי שמכיר, עם שלושה מסלולים.

חמי דורון: דיברתי על הכבישים המהירים, על האוטוסטרדות; אסור למכוניות כבדות לעקוף.

חמי דורון: אסור להן לעקוף והן חייבות לנסוע בנתיב ימני בלבד.

נסים זאב: זה נכון, אבל בכבישים עורקיים, לא אוטוסטרדות, יש אלטרנטיבה למשאיות.

נסים זאב: הן גם לא נוסעות על הכבישים הרגילים של כלי הרכב.

נסים זאב: הלוואי שהיינו מגיעים למצב הזה שכבישי ישראל היו 50% מכבישי ארצות-הברית, שלא היו כבישים דו-צדדיים, אלא הכול היה חד-צדדי, זה מה שמונע את תאונות הדרכים ואת ההתנגשויות בין כלי הרכב.

נסים זאב: אני רק רוצה להזכיר במשפט אחד את התאונה הקשה שהיתה בטבריה, כאשר אוטובוס הידרדר ונהרגו שם, ביום שבת, 16 נערים ונערות.

נסים זאב: לזה בדיוק מתייחסת הצעת החוק, לוויכוח שהיה בין בעל החברה לבין הנהג.

נסים זאב: הנהג אמר שהוא לא ידע שהרכב לא תקין, לאחר בדיקה שנמצא בה שהרכב לא תקין, והחברה האשימה את הנהג שהוא היה צריך לדווח.

נסים זאב: השאלה שנשאלת היא מי נושא באחריות.

נסים זאב: לא יכול להיות שהנהג יהיה פטור מאחריות, וכל האחריות תהיה אך ורק על החברה שמפעילה את הנהג.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת זאב.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אורי אריאל מתקזז עם חבר הכנסת זאב.

אלי בן-מנחם: אחרון - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

רות קפלן: תודה רבה.

רות קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק הפיקוח על עסקי ביטוח (תיקון מס' 12), התשס"ד–2004, שהועברה מוועדת הכספים לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

רות קפלן: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לסגנית מזכיר הכנסת.

אלי בן-מנחם: (קריאה ראשונה)

אלי בן-מנחם: בבקשה, חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אינני יכול לתמוך בחוק הזה, גם נשגב מבינתי להבין למה צריך להעביר את האחריות או להעביר משנה אחריות או את כובד האחריות אל בעלי הרכבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי מי שמבצע את העבירה הוא הנהג, ומי ששולט ברכב הוא הנהג, ומי שיכול לגרום לפקק או לא לגרום לפקק הוא הנהג, והנהג אחראי למעשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לבי לבי לנהגים שאין להם הרבה מה לאכול, והם עובדים בתנאים קשים, אבל אם נעביר את האחריות אל בעלי הרכב, זה יקל את מצוקתם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם יעשו עוד יותר עבירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם ידעו שהם מכוסים, והם לא נושאים באחריות, והם ישתוללו על הכבישים כפי שהם רוצים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להעיר נקודה נוספת בכיוון הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקום להעביר את האחריות לנהג, צריך לחשוב איך לצמצם את התאונות ולמנוע את העבירות, לאפשר לנהגים לנסוע בלי עבירות, וזה כמובן תלוי בתשתיות מתאימות, בכבישים מתאימים, ברכבים, בתנאי דרך שמאפשרים לנהגים גם לנסוע וגם לא לבצע עבירות.

משה גפני: החוק מטיל אחריות על בעל הרכב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי בהתחלה שאני נגד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה להטיל אחריות על בעל הרכב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה זאת אשמתו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנהג נוהג ברכב, והוא עושה או לא עושה את העבירה, אז למה בעל הרכב יישא באחריות?

משה גפני: שיבדוק את הרכב.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דהאמשה, יש מקרים שנהג שכיר במדינת ישראל בתקופה הזאת, שהיא תקופה לא קלה, הוא עושה את העבודה, אבל יש הרבה מאוד נושאים שבעל הרכב אשם בהם: טיב הרכב, הטיפולים ברכב, החלפת צמיגים; יש כל מיני דברים שלא תלויים בנהג אלא תלויים בבעל הרכב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה כבר מישור אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הנהג מצביע על ליקויים או על צורך בתיקונים כלשהם ברכב, ובעל החברה מתרשל או לא רוצה לתקן, זו כבר שאלה אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפחות צריך להבדיל בין עבירות שמתבצעות על הכביש באחריותו ובאשמתו של הנהג ובין עבירות שמקורן בבעל הרכב, בהתרשלות או בתיקונים שצריך לעשות ברכב, והוא לא עושה את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעניין הזה אין לי בעיה עם החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסכם את עיקר דברי בשפה הערבית.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: חצי דקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום, אחי המאזינים בכל מקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק שאנו דנים בה כעת באה להטיל אחריות על בעלי רכב, ובפרט על בעלי אוטובוסים ובעלי משאיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התנגדתי להצעת החוק מלכתחילה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שלפי כל חוקי התעבורה, האחריות מוטלת על הנהג, ואם הוא מבצע עבירות, הוא הנושא באחריות להן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל יש פן אחד שבו ניתן לייחס את האחריות לבעל הרכב – אם הוא התרשל בתיקונים או בטיפולים ההכרחיים לתקינות הרכב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברצוני להגיד משפט נוסף:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מצב הכבישים ועבודות התחזוקה בהם באחריות הממשלה, כמובן, ואין דבר בהצעת חוק זו הפוטר אותה מהאחריות לכך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה, אדוני יושב-ראש הישיבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

אלי בן-מנחם: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 60) (אחריות פלילית של בעל רכב), התשס"ד–2004.

אלי בן-מנחם: ההצבעה החלה.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים - 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 60) (אחריות פלילית של בעל רכב), התשס"ד–2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, 14 חברי כנסת הצביעו בעד, נגד - אפס, אחד נמנע.

אלי בן-מנחם: על כן, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 60) (אחריות פלילית של בעל רכב), התשס"ד–2004, עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אלי בן-מנחם: תודה לחברי הכנסת דוד טל, עמיר פרץ ואילנה כהן.

אלי בן-מנחם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/39).

אלי בן-מנחם: ]

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא האחרון בסדר-היום: הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון מס' 4) (הגבלת תקופת בלעדיות), התשס"ד–2004, של חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת - קריאה ראשונה.

אלי בן-מנחם: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אילן שלגי, בבקשה.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, מדובר בהצעה שבאה לשפר את חוק המתווכים כך שיחזק את ההגנה על הצרכן וגם ייתן הקלה מסוימת למתווך המקרקעין.

אילן שלגי: היום אין הגבלה בחוק לתקופת הבלעדיות שעליה יכול מתווך להחתים את הלקוח, ולא תמיד הלקוח בקיא בענייני התקשרויות וחוזים.

אילן שלגי: אנחנו מדברים בהצעה הזאת על מתווך שאיננו עוסק.

אילן שלגי: כלומר, לא מדובר בקבלן שמוכר דירות בבניין או על מישהו שמוכר בית-מלון או מפעל, מדובר על מי שאיננו עוסק, ומוכר דירה או חנות, מתקשר עם מתווך שמבקש ממנו בלעדיות.

אילן שלגי: התקופה תוגבל לחצי שנה.

אילן שלגי: אם הלקוח מרוצה, והנכס לא נמכר בתוך חצי שנה, ניתן להאריך את התקופה, ואז המתווך יתאמץ ויוכיח לצרכן שהוא אומנם פועל עבורו, והצרכן יסכים להאריך את התקופה.

אילן שלגי: החתימה על המסמך שבו מוענקת הבלעדיות תהיה במסמך נפרד, כך שברור שהלקוח הבין על מה הוא חותם, שזה לא חלק מחוזה שיש בו הרבה סעיפים ולפעמים אותיות קטנות.

אילן שלגי: עם זאת, החוק גם יאפשר חריגים.

אילן שלגי: הוא נותן לשר סמכות, באישור ועדת הכלכלה, להתקין כללים שעל-פיהם ייקבעו חריגים.

אילן שלגי: למשל, מי שמוכר את ביתו ששווה הרבה מאוד כסף, מיליון דולר או 2 מיליוני דולר, ויש בתים כאלה במדינת ישראל, יש להניח שהשר יקבע בתקנות שאין צורך להגן על הצרכן הזה.

אילן שלגי: חלקה השני של ההצעה מתייחס לנושא "הגורם היעיל".

אילן שלגי: יש הרבה פסיקות סותרות של בתי-משפט, בעיקר בתי-משפט בערכאות נמוכות, בשאלה האם המתווך היה הגורם היעיל והוא זכאי לדמי התיווך.

אילן שלגי: ההצעה הזאת תקבע חזקה, שאם המתווך נקט פעולות מסוימות, שתוגדרנה גם הן על-ידי השר בתקנות, חזקה שאומנם הוא היה הגורם היעיל.

אילן שלגי: עם זאת אומר החוק גם כן, שאם המתווך בתוך שליש מתקופת הבלעדיות, כלומר חודשיים במקרה שהבלעדיות היא לחצי שנה, לא נקט אף אחת מן הפעולות שתפורטנה בתקנות, הרי הבלעדיות תפקע.

אילן שלגי: מטרת החוק היא, כאמור, להגן על הצרכן, אבל גם להיות הוגנת ולהקל על המתווך.

אילן שלגי: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אילן שלגי.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

אלי בן-מנחם: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אהוד יתום – לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איוב קרא - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אף שהנטייה שלי היא שבדברים כאלה תהיה כמה שפחות התערבות חקיקתית, במיוחד בדברים כמו יחסי מתווך ומוכר נכס, אני חושב שאני אתמוך בהצעה הזאת, מכיוון שהחלק החשוב פה הוא החלק שמגן על הצרכן.

עזמי בשארה: את כל הסיפור הזה של תקופת בלעדיות אני לא כל כך אוהב.

עזמי בשארה: אני לא אוהב את ההתערבות החוקית יותר מדי בנושאים כאלה.

עזמי בשארה: אין כאן יחסי עובד-מעביד וכו', ולכן אני לא כל כך בעד התערבות, אבל בכל זאת, משום שיש בהצעה הגנה על הצרכן, אני חושב שצריך לתמוך בה.

עזמי בשארה: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מאיר פרוש - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת גילה גמליאל - לא נוכחת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אלי אפללו - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יעקב מרגי - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אופיר פינס-פז - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב נוכח, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני לא מבין, חדשים לבקרים מביאים פה חוקים.

נסים זאב: זה נושא שצריך להיות בחוזה סטנדרטי בין קבלנים, מתווכים, קונים וצרכנים.

נסים זאב: ספר החוקים מלא בחוקים שכבר אי-אפשר לקרוא אותם, אנחנו כבר לא יודעים על איזה חוק מדברים.

נסים זאב: כל שנה מתקנים את החוק, חוקים בל ידעום.

נסים זאב: אני תומך בכוונה של המחוקקים הנכבדים, שהם במקרה משינוי.

נסים זאב: לפעמים אנחנו מש"ס גם יכולים לתמוך בשינוי, כשמדובר במשהו שנראה שיש להם לגביו לא רק כוונה טובה, אלא גם מעשה טוב.

עזמי בשארה: אפשר להגיד שזה שינוי.

עזמי בשארה: ..

נסים זאב: כי הכוונה באה עם המעשה.

נסים זאב: לפעמים המעשה הוא רע והכוונה היא טובה, וגם ההיפך.

נסים זאב: כוונת החוק היא להסדיר את נושא תקופת הבלעדיות, ואני חושב שמה שנעשה עד היום לא הוגן, לא "פייר" כלפי הצרכנים.

נסים זאב: אני מכיר הרבה מקרים שהמתווך החליט על דעת עצמו שאתו עשו את החוזה, אף שלא נאמר במפורש שהוא מבקש בלעדיות, והוא פירש לעצמו שזאת בלעדיות, או שהוא החתים אותם על הסכם תיווך, ואנשים לא קוראים בין השיטין, בין השורות, שבעצם הם כבולים אליו.

נסים זאב: ברגע שהמתווך יודע שהם בידיים שלו, אז איך אומרים?

נסים זאב: יש לו סדר עדיפויות וסדר-יום משלו.

נסים זאב: אבל מה לגבי אדריכלים?

נסים זאב: מה לגבי עורכי-דין?

נסים זאב: כשאני בא אל אדריכל והוא מכין לי תוכנית, ואחרי חודשים מספר אני רואה שהוא דורך במקום, הוא גם כן מתעלל באותם צרכנים.

עזמי בשארה: אתה אומר שצריך עוד יותר חוקים.

נסים זאב: אני אומר שצריך לקבוע חקיקה כללית, ולא חוק האדריכלים וחוק המקרקעין.

נסים זאב: כך גם לגבי עורכי-דין.

נסים זאב: אם עורך-הדין לא משרת אותי ואני לא נותן בו אמון, כי אני רואה שהוא לא ממלא את תפקידו כיאות, אני לא יכול להשתחרר ממנו, אני כבול.

נסים זאב: גם אם אני רוצה לקחת עורך-דין נוסף, אני צריך את רשותו, לוודא שהוא לא ייפגע, ואם הוא ייפגע, אבוי לקליינט.

נסים זאב: אלה דברים מאוד רגישים.

נסים זאב: דווקא אתה, חבר הכנסת שלגי, נגעת בדבר שהוא פחות רגיש.

נסים זאב: יש דברים הרבה יותר רגישים.

נסים זאב: אני בטוח שבמסגרת הוועדות אתם תוכלו להרחיב את החוק, את הנושאים, ואולי להתייחס גם לנושאים דומים שהם לא פחות חשובים.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אורי אריאל?

אלי בן-מנחם: מוותר.

אלי בן-מנחם: אחרון הדוברים - חבר הכנסת משה גפני.

אלי בן-מנחם: בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הכנסת וחברי הכנסת צריכים מאוד להיזהר במשטר דמוקרטי.

משה גפני: מה שלא צריך להיות בחקיקה, מה שצריך שיהיה בהסדר בין אזרחים, לא צריך לחוקק לו חוק.

רשף חן: ידעתי שאתה בעצם ליברל.

משה גפני: לא, אני מדבר באופן כללי.

משה גפני: אני סבור, ואני אומר את זה גם מניסיון, שיש דברים שצריך להיזהר שלא לקבוע בחקיקה.

משה גפני: החוק הנוכחי, שמציעים חבר הכנסת שלגי ואחרים משינוי, הוא חוק נכון, הוא חוק שצריך לחוקק אותו, ואני אתמוך בו.

משה גפני: בעצם לא הייתי צריך לעלות ולדבר אלא להצביע בעד, אבל אני ניצלתי את ההזדמנות לעלות ולדבר מכיוון שאני רואה שיש פה חברים משינוי.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם, זאת למשל הצעת חוק שאני כמובן תומך בה.

משה גפני: אני לחלוטין מזדהה אתה, אני חושב שהיא נכונה.

משה גפני: צריך לדעת שאנחנו נמצאים בבניין, ובבניין הזה אנחנו לא נמצאים בכיכרות, לא באמירות סרק.

משה גפני: צריך מאוד להיזהר האחד בכבוד השני.

משה גפני: כאשר מישהו מציע הצעה עניינית, לא צריך להסתכל על זהותו, לא צריך להסתכל מאיזו מפלגה הוא.

משה גפני: אם החוק נכון, צריך להצביע בעדו.

משה גפני: הוא לא צריך להיות מראש חשוד.

משה גפני: יש דבר נוסף, ואתם צריכים להפנים את העניין הזה.

משה גפני: אנחנו נמצאים בכנסת כדי להיטיב עם העם, כמה שאנחנו יכולים במסגרת האפשרויות הקיימות.

משה גפני: אין כמעט מפלגה, להוציא המפלגה שלכם, שמחפשת סקטור מסוים בציבור לעשות לו רע.

משה גפני: אני נמצא די הרבה שנים בכנסת.

משה גפני: אני אף פעם לא חיפשתי לעשות רע לאיזה סקטור - ימין, שמאל, ערבים, יהודים, דתיים, חילונים.

משה גפני: לא עשיתי את זה.

רוני בריזון: כשאתה נותן לבן שלך סטירה, חלילה, אתה עושה לו טוב או רע?

משה גפני: חבר הכנסת בריזון, אתה עם הסטירות שלך, תקשיב רגע לדברים רציניים.

משה גפני: לפי דעתי, רוב הסיעות בכנסת דנות באופן ענייני בחוקים, ברוב שלבי החקיקה, להוציא כאשר יש מחלוקות אידיאולוגיות וכאשר מדובר על ציבור - כל אחד בוודאי רוצה להעדיף את הציבור שהוא מייצג.

משה גפני: אבל בסך הכול, בראייה הכללית, לא באנו לכאן כדי לעשות רע לסקטור מסוים או לציבור מסוים.

משה גפני: חברי שינוי, אני מציע לכם להפנים את העניין הזה.

משה גפני: חלקכם כבר נמצא פה למעלה משנה, וחלקכם גם היה בקדנציה הקודמת.

משה גפני: המאבקים שלכם צריכים להיות מאבקים לטובת הציבור כולו.

משה גפני: כמובן, אתם צריכים להעדיף את מי שאתם חושבים שאתם מייצגים אותו, אני לא יודע בדיוק מי זה, אתם צריכים לדאוג לציבור הזה, אבל לא לעשות רע לשני - - -

אילן שלגי: תסכים אתי שכשהיה צריך, עזרתי לך.

משה גפני: מאה אחוז, לכן אני אומר שצריך להפנים את זה ולהרחיב את זה.

משה גפני: אתם לא שמים לב לדבר אחד, ואני אומר לכם שאני מכיר את זה; אתם לא רואים שאנחנו נמצאים בבניין עגול, ובבניין עגול – לא פיזית - - -

רוני בריזון: - - -

משה גפני: מי שהיום נמצא למעלה מהר מאוד הוא למטה, ומי שנמצא למטה מהר מאוד הוא למעלה.

משה גפני: אל תאלצו את מי שאתם עושים לו רע, שכאשר הוא יהיה בשלטון הוא ינסה לעשות לכם רע.

משה גפני: בואו נחיה על מסלול של לעשות טוב לעם ולא לעשות רע.

משה גפני: חבר הכנסת שלגי, אני אתמוך בחוק שלך.

רוני בריזון: - - -

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת משה גפני.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון מס' 4) (הגבלת תקופת בלעדיות), התשס"ד–2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי.

אלי בן-מנחם: ההצבעה החלה.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 12 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון מס' 4) (הגבלת תקופת בלעדיות), התשס"ד–2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

משה גפני: לאיזו ועדה זה עובר?

אלי בן-מנחם: לוועדת הכלכלה.

אלי בן-מנחם: בעד - 12, נגד - אפס, נמנעים - אפס.

אלי בן-מנחם: על כן, הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון מס' 4) (הגבלת תקופת בלעדיות), התשס"ד–2004, עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

אלי בן-מנחם: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ב' בניסן התשס"ד, 24 במרס 2004, בשעה 11:00.

אלי בן-מנחם: ישיבת הכנסת נעולה.