ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושלושים-וארבע של הכנסת השש-עשרה, 2004-05-24 00:00

ראובן ריבלין: שלום, כבוד השר עזרא, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שני, ד' בסיוון התשס"ד, 24 במאי 2004.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

אריה האן: הצעת חוק-יסוד: שוויון זכויות בין המינים, מאת חברי הכנסת מל פולישוק-בלוך, אילן שלגי, רשף חן, אהוד רצאבי ויגאל יאסינוב; הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (פיצויים ללא הוכחת נזק), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת רשף חן ורוני בריזון; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון - שירותי סיוע), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז וזהבה גלאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - פיצוי נפגעי גזזת), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון - שיעור מופחת על ספרות מקור), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון - שוויון בשירותים לציבור לאנשים עם מוגבלות), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון - העדפת תוצרת הארץ), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת מתן וילנאי; הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון - שחרור אסיר הנושא מאסר בשל עבירת מין או הלוקה בנפשו), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת נעמי בלומנטל ושאול יהלום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לפיזור הכנסת השש-עשרה, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון - זכאות לייצוג), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק-יסוד: משאל עם, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק השידוכים, התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון - התפטרות ראש הממשלה או שר עקב הגשת כתב אישום נגדו), מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון - איסור קבלת קצבה ומשכורת יחד), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת שלום שמחון; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון - צו הגנה כנגד קטין), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת ענבל גבריאלי, מיכאל מלכיאור וזהבה גלאון; הצעת חוק מעונות במקומות עבודה, התשס"ד-2004,

אריה האן: מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון - שיעור אפס על ספרי לימוד), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - מתן הנחה ופטור למקבלי הבטחת הכנסה ומזונות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון - הנחה בארנונה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חוקרים פרטיים, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת חמי דורון ואהוד יתום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בדיקות בטיחות למתקנים בגני-ילדים ובגני שעשועים, התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - הפסקת כהונת שר כחבר הכנסת), מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - ביטול גמלאות למשפחות מחבלים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק פינוי חד-צדדי של רצועת-עזה והתנחלויות מבודדות, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק לבדיקה ולטיפול ראשוני בנפגעות ובנפגעי עבירות מין, התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון - התמחות בבית-דין דתי), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת מגלי והבה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון - תוספות לעניין החזקה והובלה של בעלי-חיים), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אתי לבני וקבוצת חברי הכנסת.

אריה האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 78), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לפני שבוע היתה כאן הפגנה בתוך אולם המליאה.

ראובן ריבלין: היום בישיבת הנשיאות הבהרנו בצורה חד-משמעית, בהסכמת כל סגני היושב-ראש, כי לא תתקיימנה הפגנות בתוך מליאת הכנסת.

ראובן ריבלין: מליאת הכנסת היא המקום והבמה להבעת העמדות השונות בציבוריות הישראלית, אבל היא בשום פנים באופן לא מקום שבו יכולות להתקיים הפגנות.

ראובן ריבלין: אנחנו ננהל את הישיבות בדרך שבה אותו מקרה שקרה לפני שבוע לא יוכל להישנות.

ראובן ריבלין: הודעה, לפי סעיף 53, לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור מייד לסדר-היום.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, ברוך הבא.

רוחמה אברהם-בלילא: כנסת ישראל, כמנהגנו, גם היום כנסת ישראל לא שוכחת את השבויים, הנעדרים ובני משפחותיהם:

רוחמה אברהם-בלילא: את רב-סמל צבי פלדמן, את רב-סמל זכריה באומל, את רב-סמל יהודה כץ, את רב-סרן רון ארד, את רב-טוראי גיא חבר ואת יונתן פולארד.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, שנים חלפו מאז שבה אויב אכזר את בנינו, שנים של רטט וחרדה, שנים של ציפייה, ולא מעט אכזבה מרה.

רוחמה אברהם-בלילא: מאז נפילת הבנים בשבי יש לבני המשפחות בלוח השנה תאריך אחד ומיוחד, המועד שבו נחטפו היקרים.

רוחמה אברהם-בלילא: ככל שנוקף הזמן, ככל שחולפים הימים הקשים מאז נעלמו הבנים, הגעגועים הולכים וגוברים, הולכים ומתעצמים.

רוחמה אברהם-בלילא: העדר מידע, העדר קצוות של חוטים משאיר אתכם ואותנו חסרי אונים, אם כי נחושים ובטוחים שבסופו של יום יתגלה האור ותבוא הישועה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה להזכיר, כי לפני 19 שנים וארבעה ימים בדיוק שוחררו בעסקת ג'יבריל שלושה שבויים, חזי שי, נסים סאלם ויוסי גרוף.

רוחמה אברהם-בלילא: כנסת נכבדה, גם היום, ערב חג השבועות, חג הביכורים, נישא תפילה לשלומם של הבנים שעוד נשארו בשבי, לחזרתם במהרה לביתם, ולשפע כוחות חיזוק ועידוד להורים ולמשפחות המיוסרות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לסיים בתפילה הידועה: אחינו כל בית ישראל הנתונים בצרה או בשביה, המקום ירחם עליהם ויוציאם מצרה לרווחה, מאפלה לאורה ומשעבוד לגאולה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אמן, כן יהי רצון.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: א.

ראובן ריבלין: הקיפאון בנושאים החברתיים, המדיניים והכלכליים;

ראובן ריבלין: ג.

ראובן ריבלין: סכנת החיסול של שירותי הדת בישראל עקב מצבן הקשה של הרשויות המקומיות

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות האי-אמון, כפי שקובע התקנון.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת וחברות הכנסת, השר גדעון עזרא ישיב בשם הממשלה על הצעות האי-אמון של חברי סיעת העבודה-מימד, כפי שתוגשנה על-ידי חברת הכנסת יולי תמיר, וכן על נושא פעולות צה"ל ברפיח, אשר יישמעו כאן מעל הבמה בזו אחר זו.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור להצעת האי-אמון של סיעת ש"ס, שעליה ישיב שר הפנים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יולי תמיר, בבקשה.

ראובן ריבלין: עשר דקות עומדות לרשותך על מנת להרצות לנו על הסיבות מדוע אנו צריכים לשקול את האפשרות להצביע אי-אמון בממשלה.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תרשו לי לומר, מה שעשיתי לי כמנהג להגיד ונדמה לי שאתה שותף לו, שצריך לשנות את מהלך העניינים והדיונים בכנסת.

יולי תמיר: עודף הצעות האי-אמון וחוסר תשומת הלב של חברי הכנסת הם חרפה לבית הזה.

רוני בר-און: זו הזדמנות מצוינת לתת דוגמה אישית ברגע זה.

רוני בר-און: תוותרי על ההצעה.

רוני בר-און: אם החברים שלי היו מביעים בי אי-אמון, כפי שהם מביעים בך, הייתי מוותר.

משה גפני: למה הוא מפריע לה?

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה לדבר במקומה?

ראובן ריבלין: אני למדתי שכאשר לא מעירים זה נגמר הרבה יותר מהר.

יולי תמיר: חבר הכנסת בר-און, בעניין הזה אני ממלאה אחר החלטת סיעתי, אבל אני המלצתי בפני סיעתי כפי שהמלצתי בפני היושב-ראש, כפי שהמלצתי בפניך, שנוהלי הבית האלה ישתנו כך שהדברים האלה לא יתרחשו.

ראובן ריבלין: בדיוק הגיע תורה לנאום, אז אנחנו הגענו לכך שנבטל את האי-אמון, אבל את עקבית בעניין הזה.

רוני בר-און: תנו אבותינו: קשוט עצמך תחילה.

ראובן ריבלין: גברתי, אם יורשה לי, לשבוע הבא הוזמן ראש הממשלה, בהתאם לתקנון, על מנת להשיב על נושא שבחרו 40 חברי כנסת לחייבו להשיב עליו.

ראובן ריבלין: אנחנו אכן נקיים את זה ביום שני הבא.

ראובן ריבלין: אם אכן תוגשנה הצעות אי-אמון, הרי שהצעות האי-אמון תישמענה ראשונות, ולאחר שנגמור את כל הדיון נעבור לאותה פסגת הדיון הפרלמנטרי, כפי שכונן אותו היושב-ראש בכנסת החמש-עשרה, חבר הכנסת אברום בורג, לתפארת הכנסת.

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב, שכדאי שתמליצי בפני סיעתך, שבשבוע הבא לא תתקיימנה הצעות אי-אמון, בזמן שראש הממשלה נקרא על-ידי 40 מהחברים, שהם בדרך כלל חברי אופוזיציה, לבוא ולהרצות את השגותיו או דעותיו בעניין מסוים שהכנסת רוצה לשמוע.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מציע שאף אחד מחברי הכנסת לא ידבר על אי-אמון כזה או אחר, כיוון שאתה לא יכול לדעת מי יצביע אמון ומי יצביע אי-אמון בשבועות הקרובים.

ראובן ריבלין: האם אדוני מרמז גם לתנועתו?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני לא יכול להגיד את זה.

ראובן ריבלין: שלא נאמר בשבוע הבא, טול קורה מבין עיניך.

יולי תמיר: חברי חברי הכנסת, לפני יומיים היה לממשלת שרון רגע של חסד, רגע של אנושיות בלתי צפויה.

יולי תמיר: שר בכיר גילה לפתע, שפעולותיה של הממשלה בעזה וברפיח מאמללות אנשים, נשים, ילדים וזקנים.

יולי תמיר: קצת מאוחר מדי גילה השר לפיד, כי מעבר לקווי האויב חיים בני-אדם.

יולי תמיר: מעבר למציאות המרה ברפיח ניבט הגורל היהודי, שהיה אמור להנחות אותנו לפעול באורח אנושי, להזדהות עם סבל ופליטות, לחוס על כל אדם שנגזר עליו לחיות גורל של נדודים.

יולי תמיר: כשחשף השר לפיד את אשר על לבו עוררו דבריו מהומה; מהומה שהיא מכוערת לא פחות מהמעשים עצמם; מהומה שכל עיקרה הרתיעה מחשיפת האמת – האמת על מה שקורה בעזה וברפיח, האמת על טיב המשימות שאליהן אנחנו שולחים את מיטב בנינו ובנותינו, האמת על מספר הבתים שנחרבו והחיים שנהרסו.

יולי תמיר: ראש הממשלה מיהר לצלצל ולנזוף, שר הביטחון הביע זעזוע, הרמטכ"ל מחה, המוחים שלפו את הכלי הזול ביותר, את הטיעון הנמוך ביותר בארסנל הטיעונים הישראליים – שאסור, אסור להשוות את מעשי ישראל למעשי הנאצים.

יולי תמיר: נכון שאסור, אין כל מקום להשוואה, אבל יש מרחב מוסרי רב בין מעשים ראויים למעשי הנאצים, מרחב מוסרי רב בין הדברים הנוראיים שהעם היהודי עבר לבין המעשים שאנחנו עושים.

יולי תמיר: אבל זאת רק חצי האמת.

יולי תמיר: החצי השני, הנורא, החצי השני, הכואב, הוא המרחק בין המעשים שאנחנו היינו אמורים לעשות כעם, עם למוד סבל, לבין המעשים שאנחנו עושים; בין הדרך שרצינו לנהוג בה, כעם שיש לו מעמד מוסרי ייחודי, אור לגויים, אם מישהו עוד זוכר את השאיפה שהיתה לנו פעם, לבין מה שאנחנו עושים היום בעזה וברפיח, בחברון ובבית-לחם, בכל השטחים שאנחנו ממשיכים לכבוש, ללא תכלית, ללא מטרה.

יולי תמיר: ישראל פועלת היום לא רק באורח פגום מבחינה מוסרית.

יולי תמיר: היא משדרת לעולם כולו תמונה של אדישות מוסרית, של קיפאון רגשי, שהוא אבי-אבות הטומאה המדינית; קיפאון רגשי שלא מאפשר לנו להזדעזע, שלא מאפשר לנו להרגיש - כפי שעשה השר לפיד לרגע - שמה שקורה לאויבינו הוא דבר נורא ואיום.

רוחמה אברהם-בלילא: על מה את מדברת?

רוחמה אברהם-בלילא: איך את מצדיקה את כל המנהרות שמכניסות אמל"ח?

רוחמה אברהם-בלילא: על סמך הרגש?

רוחמה אברהם-בלילא: רק רגש?

יולי תמיר: חברת הכנסת רוחמה אברהם, אולי פעם אחת במקום לצעוק תקשיבי?

יולי תמיר: רגש, לדעתי, חברת הכנסת רוחמה אברהם, במיוחד רגש מוסרי, הוא דבר חשוב, מה לעשות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם, תודה רבה על הערתך, אבל אי-אפשר להפוך את זה להרצאה.

ראובן ריבלין: כעת היא מרצה.

יולי תמיר: לא תהיה תפארתנו, חברת הכנסת אברהם, על ניכור ועל חוסר רגש.

יולי תמיר: מעולם לא היתה זו דרכו של העם היהודי, ולא כך אנחנו צריכים לנהוג גם היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם בושה היא רגש.

יולי תמיר: גם בושה היא רגש חשוב, שחברת הכנסת רוחמה אברהם אולי לא מכירה בו.

יולי תמיר: הרגש הזה, שלא מאפשר לנו להזדעזע יותר, לא מאפשר לנו לשאול לרגע מה קורה לאדם מעבר לחומה, ליד המחסום, ליד הריסות ביתו.

יולי תמיר: רק על עצמנו לדבר ידענו.

יולי תמיר: רק על הכאב שלנו אנחנו יודעים לבכות.

יולי תמיר: כך מתרחק עם מייעודו והופך לא סתם לעם נוסף במשפחת העמים, אלא לעם נוסף בחבר העמים האדישים, המנוכרים לסבלות הזולת; לעמים השוכחים את מה שאנחנו היינו אמורים ללמד את העולם כולו, על בסיס הזיכרון שלנו מימי נדודים וגירות, את ערך החיים בכבוד.

יולי תמיר: לשר לפיד היה רגע של עדנה, אלא שזאת היתה עדנה חלקית בלבד.

יולי תמיר: לבו של השר היה עם הזקנה החופרת בהריסות ביתה בעזה, לחפש תרופות שנקברו תחת עיי החורבות.

יולי תמיר: אבל השר לפיד, שלא נמצא כאן, ולכן אולי לא יוכל להשיב, מתנכר לזקנים שחיים בקרבנו.

יולי תמיר: הוא יודע שיש אלפי זקנים וזקנות שלא לוקחים את התרופות שלהם במדינת ישראל, משום שאין להם כסף לקנות אותן; שמחטטים בפחי-אשפה לחפש שיירי מזון וחלקי לבוש, שאין להם חימום בחורף ומים בקיץ.

יולי תמיר: זקנים שלגורלם מתנכרת הממשלה שהשר לפיד חבר בה; זקנים שהממשלה אחראית לגורלם, אבל מפנה להם את הגב.

יולי תמיר: לזקנים האלה כנראה לשר לפיד אין מקום.

יולי תמיר: הכאב שלהם הוא כאב שהוא לא מכיר, הסבל שלהם הוא סבל שהוא לא זוכר.

יולי תמיר: לשר לפיד היתה עוד סבתא, כך הוא מספר לנו בטלוויזיה, והיא חיה כאן בארץ.

יולי תמיר: היא אולי לא סבלה עוני ומחסור, איש לא כפה עליה לבזות את עצמה כדי לקבל תמיכה מהביטוח הלאומי ואף אחד לא אמר לה את הדברים שאמר השר במשרד ראש הממשלה, שטרית, לזקנים כששלח אותם לביטוח הלאומי ממיטת חוליים.

יולי תמיר: לסבתא הזאת אולי שילמו את הפנסיה בזמן, ולשר לפיד ולחבריו לממשלה ולנו, חברי הכנסת, משלמים משכורת כל חודש.

יולי תמיר: איש מאתנו לא עובד ללא שכר חודשים ארוכים.

יולי תמיר: אולי השר לפיד וחבריו בשינוי לא מכירים אף אדם עני, שיכול לעורר בהם הזדהות.

יולי תמיר: אבל, חברי שינוי, העניים האלה חיים אתנו כאן, והם חלק מהחברה שלנו.

יולי תמיר: הילדים שלהם עכשיו מפטרלים בעזה.

יולי תמיר: לא מגיע להם שגם את סבלם תיקחו פעם בחשבון?

יולי תמיר: לא מגיע להם שפעם אחת תסתכלו גם על הזקנה הזאת, אם היא ערבייה או יהודייה, אם היא גרה בפריפריה או במרכז?

יולי תמיר: לא מגיע לאנשים האלה שפעם אחת תשאלו את עצמכם מה אתם, כממשלה, חייבים לעשות למענם?

יולי תמיר: אני שמחה שעלה בגורלי להציע את הצעת האי-אמון הראשונה לאחר השיתוף של עם אחד עם מפלגת העבודה.

יולי תמיר: לא, אין בזה שום דבר מצחיק, חבר הכנסת בר-און.

יולי תמיר: הלוואי שהיה לך מעט מעט מהמחויבות המוסרית שיש לחברי מפלגת עם אחד.

רוחמה אברהם-בלילא: או, איזו הטפת מוסר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תמיר, אני רוצה רק לומר לך, שהצעת האי-אמון הוגשה ביום רביעי, כאשר עם אחד עוד לא היתה חלק מהעבודה.

יולי תמיר: אין לזה שום קשר לעניין.

אילן שלגי: אנחנו מברכים אתכם על האיחוד הזה.

יולי תמיר: אנחנו מודים לכם על הברכות.

יולי תמיר: חברי שינוי סוף-סוף יוכלו לעמוד בבידודם הזוהר כאנשים שלא אכפת להם מהחברה הישראלית ובזים לכל מי שעני וחלש ולכל מי שזקוק לעזרה.

יולי תמיר: הם יהיו עכשיו גולת הכותרת של הממשלה הזאת, שלא אכפת לה מבני-אדם, והשר לפיד, שכל כך צר היה לו על הזקנה בעזה, ימשיך לדבר על עזה, אבל לא ימשיך לבקר ולראות מה קורה לקשישים לא רחוק מכאן, במרחק חמש דקות, בבית-אבות, אנשים שאת קצבת הזיקנה שלהם קיצצו.

יולי תמיר: אבל זאת דרכה של שינוי, מה אפשר לעשות?

יצחק הרצוג: גם את מעמד הביניים.

יולי תמיר: גם במעמד הביניים, כמובן, פוגעים, אבל להם זה באמת לא אכפת.

יולי תמיר: לכן, אני מברכת על השותפות עם עם אחד, ואני מברכת על הדרך החדשה שאנחנו הולכים בה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שכדאי שהיא תלמד מחבריה מש"ס, שלא רק שלא אכפת לנו, אנחנו גם שונאים.

מל פולישוק-בלוך: זה הולך ביחד, זה נהדר.

יולי תמיר: חברת הכנסת פולישוק, לא אכפת לכם.

יולי תמיר: אתם לא שונאים, אבל אתם הופכים את השיח הישראלי לשיח שבז לכל מי שלא יכול לדאוג לעצמו.

יולי תמיר: האחריות למצב החברתי הזה רובצת על כתפיכם יותר מאשר על כל אחד אחר.

יולי תמיר: אתם יסדתם את השיח הזה, אתם קידמתם את השיח הזה, ואתם בסופו של דבר האנשים שאחראים יותר מכל אחד אחר למצוקה החברתית במדינת ישראל, כי בלי הגיבוי שלכם זה לא היה קורה.

יולי תמיר: אני שמחה להגיש את הצעת האי-אמון הזאת לאחר השיתוף בין עם אחד למפלגת העבודה, ולומר לממשלה הזאת שהאדישות מתחילה בבית.

יולי תמיר: האדישות מתחילה מהתעלמות מאזרחי המדינה, מתחילה מהתעלמות מעובדי המדינה, מתחילה מהתעלמות מכל מי ששינוי וחבריה מכנים "טפילים".

יולי תמיר: האדישות מתחילה ברגע שאתה יכול להזדהות רק עם הסבתא הפרטית שלך, אבל לא עם אף אחד אחר שסובל היום מהמצוקות שהממשלה הזאת יצרה.

יולי תמיר: האי-אמון שאנחנו מציעים היום נעוץ באדישות, בהתעלמות מהכאב האנושי, מההתבהמות הרגשית שמאפיינת את הממשלה הזאת.

יולי תמיר: מדינת ישראל זכאית ליותר, לממשלה שיש לה רגישות חברתית ואנושית, לממשלה שכואב לה כשכואב לאחרים ועושה הכול למנוע כאב ולהגן על כבוד האדם.

יולי תמיר: אין לנו ממשלה כזאת היום, ולכן אנחנו מגישים אי-אמון בממשלה הנוכחית.

יולי תמיר: זה הרגע האחרון עבור שינוי להתעשת ולומר לעצמה ולאנשיה, שהדרך שבה היא מובילה את מדינת ישראל מתרחקת מהיעדים שהיא הציבה לעצמה.

יולי תמיר: הפרדת הדת מהמדינה אינה הפרדת הדת מהחברה, מהאדם ומהשלום.

יולי תמיר: כל עוד שינוי יושבת בממשלה הזאת ונותנת יד למעשים שנעשים בשמם ובשמנו, אנחנו, אדוני היושב-ראש, לא נוכל להזדהות עם הממשלה ונקרא לכנסת להביע בה אי-אמון.

יולי תמיר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: האם בכל זאת את לא חושבת שחיילי צה"ל יכולים להיפגע בצורה אנושה מאמירתו של שר המשפטים על כך שיש השוואה בין מעשיהם - - -

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב ראש - - -

ראובן ריבלין: סליחה, אני מדבר כרגע אל הדוברת ואחר כך אשמח לשמוע את מה שאת אומרת.

ראובן ריבלין: את אומרת שלא צריכים להימצא בשום מקום ואנחנו יכולים להגן על ארצנו מגבולות כאלה או אחרים ואני מבין את זה, אבל חיילי צה"ל עצמם נמצאים במקום כדי לבצע משימות שהם מחויבים בהן.

ראובן ריבלין: אם אנחנו נמצאים בצירים שבהם אנחנו נמצאים, אנחנו צריכים להיות במצב שבו לא נצטרך כל יום לקבור את חללינו עקב כך שהם לא יכולים להגן על עצמם משום שהטרור משתמש בבתים.

ראובן ריבלין: הייתי באירופה רק היום ונדמה לי שבאירופה מבינים את זה אפילו יותר טוב מאתנו, שהרי אנחנו מבקרים את עצמנו ביקורת כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: הרי ההשוואה הזאת היא השוואה נוראית.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, ראשית אינני חושבת שהיתה פה השוואה לנאצים.

יולי תמיר: היתה פה השוואה לגורל אנושי שהשר לפיד רצה להזדהות אתו.

ראובן ריבלין: כפי שהובן באירופה.

ראובן ריבלין: הוא לא התכוון לשום דבר, אבל זה הובן אצל אנשים.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, גם הזקנה הסרבית שהוגלתה מביתה וגם הזקנה הטורקית שגלתה בקפריסין - האנשים האלה כולם בני-אדם, ונדמה לי שזה המסר האוניברסלי שלרגע השר לפיד ניסה להעביר לנו.

יולי תמיר: אומר לך יותר מזה, אין לי שום טרוניה לחיילי צה"ל.

יולי תמיר: אני מכבדת ואוהבת אותם.

יולי תמיר: אני חושבת שמי שנותן להם את ההוראות, נותן להם הוראות שגויות, מעמיד אותם במצבים לא ראויים, הופך אותם לאנשים שצריכים לעשות דברים שמשחיתים אותם עצמם, שאחר כך הם מבכים עליהם, והם משפיעים על התנהגותם בחברה שלנו.

יולי תמיר: על זה יש לי טרוניה לממשלה, לשר הביטחון ולאלה שמפעילים את החיילים, ולא לחיילים עצמם.

אליעזר כהן: מתברר ששכחנו את הזקנה של אהוד ברק.

ראובן ריבלין: קשה לראות אשה זקנה מחפשת תרופות.

ראובן ריבלין: קשה גם לראות חיילים מחפשים את גופת חבריהם על הברכיים.

יולי תמיר: הם לא היו צריכים להיות שם.

ראובן ריבלין: על זה לא התווכחתי עם גברתי.

ראובן ריבלין: אני הרי לא מביע עמדה, כי אני יושב-ראש הכנסת ואסור לי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רשות הדיבור לחבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה, בשם סיעות מרצ, חד"ש, תע"ל-בל"ד ורע"ם – פעולת צה"ל ברפיח.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו, סיעת מרצ-יחד, הגשנו אי-אמון ביום רביעי שעבר לאור המבצע ברפיח הנקרא "קשת בענן".

רוני בר-און: לפני שידעתם מה קרה או אחרי שידעתם מה קרה?

אבשלום וילן: רוני בר-און, התלהמת, צעקת, הסאגה הזאת נגמרה.

ראובן ריבלין: הוא לא מתלהם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און הנכבד, אדוני ישב ואז גם יוכל לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: במשורה.

אבשלום וילן: לפני שבוע הוא עלה בטונים.

ראובן ריבלין: אנחנו לא מדברים על לפני שבוע.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים רק על השבוע הזה.

רוני בר-און: אני אקרא מהפרוטוקול איזה - - - הם עשו פה ביום רביעי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, עכשיו הוא לא עושה שום דבר ואנחנו מצווים לשמוע את אשר הוא אומר.

אבשלום וילן: נוכח מה שקרה בשבוע האחרון ברפיח אני רוצה לומר לכם, רבותי חברי הכנסת, שאני מתמלא בושה גדולה ועצב; עצב, משום שעד לרגע זה לא הבנתי באמת מה היו מטרות המבצע הזה.

צבי הנדל: אני אסביר לך אחר כך.

אבשלום וילן: לצערי, אין הגדרה של מטרת מלחמה.

אבשלום וילן: עם כל הכבוד לסגן השרה צבי הנדל, אני לא ציני.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, הקבינט הביטחוני-המדיני של ממשלת ישראל, שתפקידו להגדיר לצה"ל יעדים, לקבוע מטרות מבצע, לפקח עליהן ולהחליט על שינוי אם וכאשר, לא כונס.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, מדוע כאשר יוצאים למבצע בהיקף כזה, עם כוחות של למעלה מאוגדה, לא מכונס קבינט ממשלת ישראל?

ראובן ריבלין: השר עזרא נמצא פה לענות לך.

אבשלום וילן: זאת ממשלה דמוקרטית?

אבשלום וילן: אני אגיד יותר מזה, השר לפיד דיבר אתמול מנהמת לבו, אבל השר לפיד הוא שר המשפטים בממשלת ישראל וחבר קבינט.

אבשלום וילן: מדוע השר לפיד לא דורש כינוס קבינט לבירור השגותיו?

אבשלום וילן: ההגדרה היחידה ששמעתי בתקשורת היתה שיצאנו לטפל במנהרות או להרוס אותן.

אבשלום וילן: עם כל הכבוד למנהרות, צריך להבין שמנהרה בקוטר של 40 סנטימטר או 60 סנטימטר, מעבירים בה אר.

אבשלום וילן: פי.

אבשלום וילן: ג'י.

אבשלום וילן: -7, שהוא בעייתי, אבל נחשב לנשק קל, נשק של חי"ר, ולא הרבה מעבר לזה.

אבשלום וילן: כאשר צה"ל נכנס עם שלוש חטיבות חי"ר מפוארות, עם טנקים, וכל העולם מצלם תמונות של טנקים מול ילדים ובתים הרוסים ואנחנו נאלצים להסביר את מטרות המלחמה של צה"ל בטרור, אי-אפשר להסביר את זה.

אבשלום וילן: מספרים על שלוש מנהרות שנתגלו, ולצערי קרוב לוודאי הם ימשיכו לחפור מנהרות.

אבשלום וילן: אני חושב שמישהו היה צריך לתת את הדעת ולחשוב לאן כל הדבר הזה מוביל אותנו.

אבשלום וילן: הקבינט לא כונס לא לפני, לא בזמן וגם לא עכשיו.

אבשלום וילן: יותר מזה, אמר אתמול צה"ל שבסיכום זמני של הקרב לפלסטינים היו כ-50 הרוגים, מתוכם כ-15 ילדים.

אבשלום וילן: מישהו שואל בעצם בשביל מה?

אבשלום וילן: זה כבר סיבוב שני או שלישי עם פליטי 1948.

אבשלום וילן: עברנו את זה ב"חומת מגן" בג'נין, אנחנו עוברים את זה היום ברפיח, ובסופו של דבר מה המטרות שלנו?

אבשלום וילן: אנחנו נכנסים עם עוצמה צבאית אדירה, ולצערי, שילמנו לפני כשבועיים בקורבנות קשים מאוד.

אבשלום וילן: אבל, האם מישהו קיים דיון רציני?

אבשלום וילן: אדוני, האם הקבינט קיים פעם אחת דיון רציני על המשמעות של ציר פילדלפי?

אבשלום וילן: מישהו יכול להסביר לכנסת ישראל מדוע צריך להרחיב את ציר פילדלפי?

אבשלום וילן: ראש הממשלה מדבר על תוכנית התנתקות.

אבשלום וילן: אם מתנתקים והמצרים ממילא ישבו על ציר פילדלפי, לשם מה?

ראובן ריבלין: יש לך פה שני אלופים והם יאמרו לך אם אפשר להגן על ציר פילדלפי ברוחב הקיים.

דני יתום: יש פה שלושה אלופים.

חיים אורון: יש פה שלושה אלופים וטוראי, והאלוף אומר לך שהטוראי צודק.

אבשלום וילן: בצד השמאלי של הבית יש שלושה אלופים במילואים, אבל ביטחון לאומי איננו נגזרת של אלופים.

אבשלום וילן: אלופים יודעים מצוין לנהל קרבות צבאיים, אבל בסופו של דבר האזרחים, הדרג המדיני הנבחר, צריך להגדיר את היעדים.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אתה מוכן להסביר לי איזה יעד היה להתעסק עם גן-החיות ברפיח?

אבשלום וילן: ראינו היום בתקשורת שהדחפורים לא יכלו לעבור והם פגעו בגן-חיות.

אבשלום וילן: חיות ברחו.

רוני בר-און: אתה מדבר על גן-החיות האמיתי או על גן-החיות המטאפורי?

אבשלום וילן: אני מדבר, חבר הכנסת בר-און, על כך שאותו מפקד, שאתה התנגדת לו והצבעת בו לטעמי בצורה נכונה, הוביל אתכם לעברי פי פחת, למלכוד טוטלי של הליכוד.

אבשלום וילן: כאשר מבצע כזה מתנהל, מוצאים בו שלוש מנהרות ותמונות קשות מאוד רצות לכל העולם.

אבשלום וילן: אנחנו בפתחן של סנקציות כלכליות ונהיה כמעט המצורע העולמי, אבל בשביל מה?

אבשלום וילן: בשביל מה?

אבשלום וילן: ללמד אותם לקח?

אבשלום וילן: הרי בסופו של דבר אי-אפשר לברוח משאלת היסוד, ושאלת היסוד היא: האם אנחנו צריכים את עזה?

אבשלום וילן: התשובה החד-משמעית של 75% מאזרחי ישראל היא לא ולא.

אבשלום וילן: אין לנו שום צורך בעזה.

אבשלום וילן: העובדה היא שברצועת-עזה יושבים – סגן השרה צבי הנדל וחבריו – 7,500 מתנחלים בים של אוכלוסייה פלסטינית, יותר ממיליון ו-200,000 פלסטינים, והם יושבים על 17% מהשטח ועל 26% ממקורות המים.

אבשלום וילן: זאת בעצם ישיבה ללא תכלית.

אבשלום וילן: מבחינת ביטחונה של ישראל אין בזה היגיון.

אבשלום וילן: לכן – ראש הממשלה הבין את זה, לא אני אומר זאת.

אורי אריאל: על כמה שטח הם יושבים?

צבי הנדל: - - -

אבשלום וילן: צבי הנדל, אתה רק מחזק את הטיעון שלי.

אבשלום וילן: התבשרנו היום שלראש הממשלה – בצר לו – יש בעצם תוכנית שלבים.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת מהליכוד, על איזו תוכנית בשלבים בדיוק מדובר?

אבשלום וילן: האם כדי להגיע לפינוי ולהתנתקות מעזה צריך קודם כול להגיע להסדר עם בנימין נתניהו ועם סילבן שלום, או שצריך להתנתק מהם כדי להגיע לתוכנית רב-שלבית כלשהי?

אבשלום וילן: שנים הייתם נגד – וגם אנחנו היינו נגד – תוכנית השלבים של זה שהיום סגור במוקטעתו.

אבשלום וילן: פתאום הקמתם לתחייה תוכנית שלבים חדשה?

אבשלום וילן: אתם מבינים מה יהיה פירושו של דבר אם בשבוע הבא תחליטו שנצרים תפונה רק בעוד עשרה חודשים מהיום?

אבשלום וילן: ב-1 במאי 2005, רוני בר-און, בחג העמלים, תצעד ופניך מנצרים לעבר הגבול הבין-לאומי?

אבשלום וילן: זאת הבשורה?

אבשלום וילן: זה המסר?

אבשלום וילן: אמר היום העיתונאי נחום ברנע, בצדק, שזה כמעט כמו ילד שכאשר אתה בא להוריד לו את הפלסטר, אם אתה עושה את זה באבחה אחת זה פחות כואב מאשר כשאתה מושך את זה במשך שלוש שנים – כל פעם עוד שלוש התנחלויות – ומושך את זה לאט-לאט עד שתצא הנשמה, ובינתיים בכל פעם באמת תהיה התגברות הטרור, כי בין שלב לשלב הטרור יצטרך להוכיח שהוא מביא הישגים - - -

רוני בר-און: זה ההבדל בינינו לבין ברנע: אצלו זה פלסטר, אצלנו זה הלב.

אבשלום וילן: אצלכם זה לא הלב, אצלכם זה מלכוד נורא.

רוחמה אברהם-בלילא: זה הלב.

אבשלום וילן: אוסף של קיצונים, שמי כמוך מכיר אותם, השתלט לכם על המפלגה.

אבשלום וילן: הלכתם למשאל דמוקרטי, והדמוקרטיה הזאת סגרה אתכם, מלכדה אתכם.

אבשלום וילן: אני חושש מאוד שראש הממשלה – ואודה על האמת, חשבתי שכוונותיו רצויות – אני רואה כעת שאין לו שום סיכוי להעביר את תוכניתו.

אבשלום וילן: לצערי, מה שקורה פה הוא פארסה מדינית.

אבשלום וילן: אינני רואה איך הממשלה הזאת מסוגלת לקבל החלטות כאשר הרוב המכריע של שרי הליכוד לא שואל שאלת יסוד אחת – מה טוב למדינת ישראל, אלא כל אחד מהם שואל את עצמו מה טוב למתפקדים ומה טוב לי באופן אישי.

אבשלום וילן: כך לא מנהלים מדיניות.

אבשלום וילן: לכן גם לא פלא שהקבינט לא מכונס.

אבשלום וילן: כי אם הקבינט במדינת ישראל תלוי במה שיגידו עוזי כהן וחבריו, יש לנו בעיה אמיתית.

אבשלום וילן: יוצאים למבצע "קשת בענן", לא מכנסים קבינט, ובאים הנה בעוד שעתיים וכולם מרימים יד בעד הממשלה.

אבשלום וילן: בעד איזו ממשלה?

אבשלום וילן: בעד איזו תוכנית?

אבשלום וילן: בעד איזה מבצע?

אבשלום וילן: איך שולחים את חיילי צה"ל למבצע בלי שמגדירים לו את מטרותיו?

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אני חושש שהליכוד באמת במלכוד.

אבשלום וילן: אגיד לך מדוע: משום שאם אתה אומר רק חד-צדדי, ואתה אומר, אני לא מוכן לדבר עם אף אחד – אני שומע הבוקר ב"קול ישראל" שבעצם קיבלתם את הצעתנו ומתחילים לדבר עם דחלאן.

אבשלום וילן: אחר כך מכחישים שמדברים עם דחלאן – הרי יצטרכו למסור את הרצועה למישהו.

ראובן ריבלין: אתה חושב שיש בליכוד אנשים שיודעים?

ראובן ריבלין: אתה חושב שאנחנו לא יודעים.

ראובן ריבלין: יש בליכוד אנשים שיודעים.

אבשלום וילן: אני חושב שהאנשים בליכוד הם אנשים רציניים, רק שלצערי הליכוד ממולכד, וכאשר הליכוד ממולכד וטומי לפיד נזקק לסבתו ולא לממשלתו כדי לקיים דיון, כולנו בבעיה מאוד-מאוד קשה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אתה חושב שהליכוד ממולכד, ויש בליכוד אנשים שיודעים שהם ממולכדים.

אבשלום וילן: אבל תראה למה הגענו – הגענו למצב מאוד פשוט: רק הליכוד לא יכול.

אבשלום וילן: רק הליכוד לא יכול.

גדעון עזרא: - - -

ראובן ריבלין: השר ישיב לך בשם הממשלה, אבל אני מכיר את הליכוד.

אבשלום וילן: הלוואי שתוכיחו שאתם יכולים.

ראובן ריבלין: יש בליכוד אנשים שיודעים.

אבשלום וילן: מה שנכון עכשיו הוא שרק הליכוד לא יכול.

אבשלום וילן: זה מה שגרמתם.

אבשלום וילן: עכשיו, אדוני היושב-ראש, כבר הוכחתם שלא רציתם לדבר עם אבו-מאזן, ותראו מה קרה.

אבשלום וילן: עם אבו- עלא אינכם מדברים.

אבשלום וילן: עם אחרים שאנחנו מציעים לכם להידבר אתם אתם לא מוכנים להידבר.

אבשלום וילן: מה יקרה בסוף, אדוני היושב-ראש?

אבשלום וילן: השבוע ניתן פסק-הדין במשפטו של מרואן ברגותי.

אבשלום וילן: הוא הורשע בחמישה מקרי רצח.

אבשלום וילן: קרוב לוודאי שגם גזר-דינו יינתן בקרוב.

אבשלום וילן: אבל יום אחרי זה נצטרך לשאול, בסופו של דבר, עם איזו מנהיגות פלסטינית נעשה הסכם בעתיד.

אבשלום וילן: ואתה תראה – ואני אומר זאת מעל דוכן הכנסת – שכל אלה שהיום אתם אומרים שלא נדבר אתם, בעתיד אתם ואנחנו נדבר אתם.

אבשלום וילן: הבעיה היא רק אחת:

אבשלום וילן: אם תתקבל תוכנית

אבשלום וילן: כם לפי הגרסה הנוכחית שפורסמה בתקשורת, והתוכנית, במקום ללכת במכה אחת או בכמה חודשים, תארך שלוש וארבע שנים, יקרה דבר אחד: יהיו הכפלות של מספר הקורבנות, משום שהסטטוס-קוו הזה ישאב את הטרור פנימה – את האלימות ואת התגובות שכנגד.

אבשלום וילן: היום אנחנו – אני אומר זאת בצער עמוק – עם 1,000 הרוגים ישראלים ועם יותר מ-2,500 הרוגים פלסטינים.

אבשלום וילן: אגב, היחס הזה נשמר מהחודשים הראשונים של האינתיפאדה.

אבשלום וילן: למה תחכו?

אבשלום וילן: שיהיו מכפלות של המספרים הנוראים האלה?

אבשלום וילן: הרי בסופו של דבר, אם ראש הממשלה לא יתעשת ולא יוביל החלטה אמיצה ביום ראשון בממשלה, ואם השרים שלכם ימשיכו לעשות את החשבונות האישיים, יקרה דבר אחד: ראש הממשלה יהיה בסוף אזרח כבוד של המועצה האזורית שער-הנגב, ישב ספון בביתו, אבל את המחיר הכבד של הקורבנות, של הפיגועים ושל האין-מוצא נשלם כולנו, אדוני היושב-ראש.

אבשלום וילן: לכן אין ברירה אלא להצביע היום אי-אמון בממשלה הכושלת הזאת ולהציג אלטרנטיבה ראויה.

אבשלום וילן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת וילן.

ראובן ריבלין: כבוד השר גדעון עזרא ישיב על שתי ההצעות – הקיפאון בנושאים החברתיים, המדיניים והכלכליים – הצעתה של חברת הכנסת יולי תמיר, ופעולות צה"ל ברפיח – הצעתו של חבר הכנסת אבשלום וילן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי הכנסת המציעים, אני רוצה להתחיל בכך שמתחילת המאבק שהפלסטינים החלו בו בספטמבר 2000 ועד היום גילינו 90 מנהרות.

גדעון עזרא: מתחילת השנה גילינו 11 מנהרות, ומאז חודש אפריל גילינו שמונה מנהרות.

עמרם מצנע: כמה נחשפו בארבעת הימים האלה?

גדעון עזרא: לפי מיטב ידיעתי – שלוש.

גדעון עזרא: כל המבצע הזה ברפיח החל כאשר חיילים שלנו, בלי לרצות לפלוש לשטח רפיח, ניסו לפוצץ מנהרה, ואז קרה האסון, והיה צורך לחלץ את גופות החיילים שהתפזרו לכל עבר.

גדעון עזרא: לא היה לנו פרטנר בעניין הזה, והחלו לירות על הכוחות הסורקים.

גדעון עזרא: כזכור לך, שני חיילים נהרגו שעה שאבטחו את הכוחות שאספו את חלקי הגופות.

גדעון עזרא: אלפי כדורים ועשרות טילי אר.

גדעון עזרא: פי.

גדעון עזרא: ג'י נורו לעבר כוחותינו, וללא צורך בקבינט, צה"ל היה צריך להגן על עצמו, וכך נולדה הכניסה הזאת לרפיח.

גדעון עזרא: צה"ל לא הרס אף מבנה אחד בשביל להרוס מבנה.

גדעון עזרא: להעניש – כן.

גדעון עזרא: הענישו - - -

עמרם מצנע: הכרונולוגיה היא אחרת – הכניסה לרפיח היתה אחרי שהחיילים הסורקים יצאו.

אבשלום וילן: הצבא מחליט לבדו על כניסה לרפיח?

אבשלום וילן: שלוש חטיבות?

גדעון עזרא: הכניסה לרפיח היתה כדי להגן על כוחותינו, מעבר לחלקי הגופות – בשל הרצון שלנו להשלים את העבודה בציר פילדלפי.

מתן וילנאי: מה הקשר בין תל-אל-סולטן ובין פינוי גופות?

גדעון עזרא: עוד מעט אגיד לך, אפרט לפניך.

גדעון עזרא: כאשר רצו להילחם בנושא של המנהרות – חבר הכנסת מתן וילנאי, אלוף לשעבר, אתה ודאי יודע, שמי שחופרים את המנהרות מתחת לציר פילדלפי הם אנשים שגרים ברפיח, אנשים שחיים מכך ברפיח, קבלנים שעושים את המלאכה.

גדעון עזרא: בהזדמנות הזאת, עם הצורך לנקות את ציר פילדלפי, רצו גם לעצור את האנשים האלה.

גדעון עזרא: לכן, הפעולה הזאת היתה פעולה מתגלגלת, ניסיון לחסום את השער לכניסת אמצעי לחימה לתוך חבל-עזה, ומדינת ישראל נחלצה למבצע הסברה גדול מאוד בעניין הזה.

גדעון עזרא: אבל מה, בתוכנו, בתוך העם, לוחמי צה"ל אמיצים כמו חבר הכנסת וילן היו הראשונים שקראו נגד המבצע.

גדעון עזרא: הם קראו לו מבצע לא לגיטימי, דיברו על כך שצה"ל הורס בתים ללא הבחנה – לא היה בית אחד שנהרס ללא הבחנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם נהרסו בכוונה מראש.

גדעון עזרא: אם היו בתים שנהרסו, היו אלו בתים שיצאו מתוכם מנהרות או בתים שנורתה מתוכם אש על כוחותינו, או הבית של רוצח משפחת חטואל, שנהרס ברפיח.

גדעון עזרא: לומר כאן, בבית הזה, שצה"ל הרס בתים ללא הבחנה, זה פשוט לומר דבר שאינו נכון.

גדעון עזרא: יותר מכך, הנושא הזה גם עלה לבג"ץ.

גדעון עזרא: בג"ץ קבע, נגד העותרים, שצה"ל לא הרס בתים אלא לצרכים מבצעיים, והוא רק ביקש שלהבא כל בית ובית שהריסתו אינה לצרכים מבצעיים יובא לפניו.

גדעון עזרא: לכן, להציג את הדברים כפי שאתם מציגים אותם – אלה דברים פשוט לא נכונים.

גדעון עזרא: ואז התארגנה אותה הפגנה שיצאה בכיוון שכונת תל-אל-סולטן, שהיו בה ילדים והיו בה חמושים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא היו חמושים - - - לא ראו חמושים.

גדעון עזרא: אני מצטער על כל ילד לא חמוש שהיה בהפגנה הזאת.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך, אנחנו נלחמים מול רשות שלא אכפת לה.

גדעון עזרא: צה"ל ביקש מהרשות הפלסטינית שההפגנה הזאת לא תצא לדרכה, והם לא שעו לבקשה הזאת.

גדעון עזרא: צה"ל ניסה למנוע את הגעת ההפגנה אל כוחות צה"ל, ואז היה הירי ההרתעתי – הכול מוכר: טיל של מסוק מרוחק מהאזור, ואז ארבעה פגזי טנקים, שרסיסים שלהם פגעו במפגינים, וכתוצאה מכך קרה מה שקרה, ואנחנו מצרים על כך.

גדעון עזרא: אבל, חבר הכנסת וילן, אם ההפגנה היתה ממשיכה בדרכה לעבר כוחות צה"ל, תחשוב מה היתה התוצאה.

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה שחיילינו יפסיקו במהרה בימינו להיות במצבים בלתי אפשריים, שבהם הם אינם יודעים מי מחבל ומי אינו מחבל, מי אויב ומי עמית.

גדעון עזרא: לצערי, המקרים והדילמות של החיילים שלנו בחבל-עזה נמשכים כל הזמן, גם ביהודה ושומרון וגם בחבל-עזה.

גדעון עזרא: זו מלחמה קשה, מלחמה בעייתית מאוד.

גדעון עזרא: אני רוצה לשבח את כוחות צה"ל שעוסקים בלחימה הזאת.

אבשלום וילן: אין לך שום הגדרת מטרות.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד שאני מצדיע למפקדי צה"ל, שצריכים לתת מענה על מקרים ותגובות כמו אלה שמתרחשים יום-יום לנגד עינינו.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד שכל מאמץ ההסברה של מדינת ישראל – ונעשה מאמץ הסברה גדול – אתם יצאתם נגדו.

גדעון עזרא: כל הסיפורים עם הרחמנות על האשה, הבית הזה של האשה, ואני לא יודע מי זאת האשה, והרבה צילומים נעשו שם - - -

חיים אורון: מי זה בדיוק "אתם", שר המשפטים?

גדעון עזרא: סליחה, תן לי.

רן כהן: שר המשפטים יודע מי זאת.

גדעון עזרא: תן לי להגיד לך, תן לי להגיד לך.

ראובן ריבלין: רגע, חברים, אחד-אחד.

חיים אורון: היום יש הגדרה לשמאל.

חיים אורון: אם טומי לפיד בשמאל - - -

גדעון עזרא: - - - היה צילום.

גדעון עזרא: ידידי, אני יודע מהיכרות ראשונה, שבאינתיפאדה הראשונה – וגם חבר הכנסת מצנע ודאי זוכר את זה מהאינתיפאדה הראשונה – היו עושים תמונות מבוימות.

חיים אורון: מי זה "אתם"?

חיים אורון: מי זה "אתם"?

גדעון עזרא: תן לי להגיד לך מלה.

גדעון עזרא: תן לי להגיד לך מלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: כבוד השר, הוא רק אמר שלא תאמר "אתם".

ראובן ריבלין: "אתם" זה הספסלים שם?

ראובן ריבלין: הספסלים פה?

גדעון עזרא: לא האשמתי אותך.

גדעון עזרא: אמרתי לך שהפלסטינים בקיאים ומומחים בהבאת תמונות לעולם שאנחנו לא מסוגלים להביא.

יולי תמיר: בטח הם גם הרגו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת המציאות.

רן כהן: כבוד השר עזרא, היא הרסה את הבית, היא סידרה.

גדעון עזרא: תסלח לי, הרסו את הבית כי ירו ממנו על צה"ל.

גדעון עזרא: מה אתה רוצה, שלא יהרסו את הבית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלפי בתים.

גדעון עזרא: מה אתה רוצה?

רן כהן: השר עזרא, אל תצעק.

רן כהן: אני מעיר לך הערה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, הערתך נשמעה.

ראובן ריבלין: הוא ענה לך.

רן כהן: אומרים שהאשה ביימה את הרס הבית.

ראובן ריבלין: רן כהן אומר שכשרואים בית הרוס זה לא מבוים.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: עכשיו אדוני מסביר שהיתה סיבה להרוס את הבית.

ראובן ריבלין: היה ויכוח אם הרסו בית או לא הרסו בית.

ראובן ריבלין: על זה אין ויכוח.

רן כהן: אגב, השר עזרא, באמת, בנחת: כשאומרים "הרס ללא הבחנה" לא מתכוונים להגיד שהחיילים הרסו בלי הבחנה.

רן כהן: "הרס ללא הבחנה" זה מונח שמתאר הרס בקנה-מידה עצום.

גדעון עזרא: מי אמר לך שהרסו בקנה-מידה עצום?

רן כהן: מה לעשות שמדווחים לנו?

ראובן ריבלין: היה אלוף פיקוד דרום שבתקופתו היתה פעולה שהצריכה הרחבת ציר התנועה של צה"ל באזור צפוף מאוד.

ראובן ריבלין: הוא קיבל אישור.

ראובן ריבלין: אני לא זוכר מי היה אלוף הפיקוד.

רן כהן: אני זוכר ואני יודע את שמו.

גדעון עזרא: אני שואל אותך שאלה: אתה מתנגד להריסת בית של מתאבד?

רן כהן: אם הוא עומד להתאבד, יורים בו.

גדעון עזרא: אתה בעד?

גדעון עזרא: אתה בעד הריסת ביתו של רוצח משפחת חטואל?

גדעון עזרא: אתה בעד?

רן כהן: אני בעד - - -

גדעון עזרא: אתה בעד שחיילים יגנו על עצמם במעבר מבית לבית ולא ייפגעו כפי שנפגעו חיילינו בזיתון?

רן כהן: אני בעד להוציא אותם משם.

רן כהן: אני בעד שהחיילים שלנו ישמרו על מדינת ישראל בגבול שלה.

ראובן ריבלין: זה לא דיאלוג, חבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: אדוני יסיים את קריאת הביניים, ובזה זה יסתיים.

ראובן ריבלין: כבוד השר לא יפנה אליהם, כי אם הוא פונה אליהם, הם מייד עונים, באופן טבעי.

גדעון עזרא: במלחמה כמו במלחמה – נופלות לפעמים טעויות.

גדעון עזרא: קרה מה שקרה באירוע הזה של ההפגנה שצעדה לעבר תל-אל-סולטן.

גדעון עזרא: אני אומר בכל האחריות: צה"ל ביקש לסייע לפצועים ולעזור בהעברת ההרוגים באותה תקרית, והפלסטינים סירבו.

גדעון עזרא: הם סירבו, כי הם רצו להפגין צעד תעמולתי נגד מדינת ישראל, ולא היה אכפת להם מהפצועים.

גדעון עזרא: אנחנו רצינו להגיש עזרה.

גדעון עזרא: ראינו איך האירוע נוצל פה על-ידי חלק מחברי הכנסת בצורה בלתי רגילה כדי להאשים את מדינת ישראל, ומי שהיה עד למעמד הזה ביום רביעי שעבר – לדעתי כדאי שיפיק את הלקחים.

גדעון עזרא: ראיתי גם חברי כנסת בתוכנו שקיבלו את התעמולה הערבית, שהיתה באותו יום, כפשוטה, ושוב הסתבר, כפי שהיה בג'נין, שאין הדברים כך.

רן כהן: מי שהשווה את ישראל לנאצים, כדאי שיתנצל.

גדעון עזרא: אני רוצה לומר, שכל עוד לא תשקוט האש הפלסטינית – ודעו לכם:

גדעון עזרא: בכל יום יש 15–25 תקריות שבהן הפלסטינים פותחים באש לעבר כוחותינו – נצטרך להגיב, ובכל הכוח, אל עבר המטרות הללו, ללא כל קשר למה שעומד לקרות ביום ראשון בהחלטת הממשלה.

גדעון עזרא: רבותי, אין לי כל ספק שאנחנו עומדים לפני תקופה בעייתית, לא פשוטה.

גדעון עזרא: הייתי מצפה מחברי הכנסת בבית הזה, שללא כל ספק רוצים בטובת עם ישראל ומדינת ישראל, שידעו גם להבין את מעשי צבא-הגנה לישראל וממשלת ישראל.

גדעון עזרא: אני מבקש לדחות את שתי הצעות האי-אמון, ומבקש מחברי להתנגד להן.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, השר המשיב לא נמצא כאן.

ראובן ריבלין: האם שר הפנים נמצא כאן?

ראובן ריבלין: מה זה "בדרך"?

ראובן ריבלין: האם השר לשעבר אלי ישי מוכן להתחיל את דבריו לפני ששר הפנים מגיע, כי נציג הממשלה נמצא?

ראובן ריבלין: אם לא, נצטרך להתחיל בדיון, כמובן.

אליהו ישי: אני מוכן, בלאו הכי אין לו כוונה לעשות דבר.

ראובן ריבלין: אם אדוני מוכן, בבקשה.

ראובן ריבלין: לא צריך תירוצים – אדוני לא צריך לתרץ.

אליהו ישי: שאלת – למה לא?

רוחמה אברהם-בלילא: הוא הגיע.

ראובן ריבלין: כבוד השר הגיע.

ראובן ריבלין: חובת ההנמקות אינה חלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישי, חובת ההנמקות חלה רק על שר.

ראובן ריבלין: ובעתיד הקרוב – אני לא מדבר על שעות וימים, אבל במהרה בימינו – חובת ההנמקות שוב תחול עליו.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, שאלת, ואני מחויב להשיב.

אליהו ישי: אני משיב – משתדל להשיב.

אליהו ישי: אם לא היית שואל אותי, לא הייתי משיב.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, יש משהו שאתה יודע ואנחנו לא?

ראובן ריבלין: לא.

אליהו ישי: אני יכול להרגיע אתכם.

אליהו ישי: הוא הביע משאלה.

רן כהן: שמענו על שמעון פרס, לא שמענו על אלי ישי.

ראובן ריבלין: אגב, שמחתי מאוד כשאדוני היה שר החקלאות, חבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: אני שמח שאברהם הוא שר הפנים.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש הביע משאלה.

אליהו ישי: רן כהן, אתה יכול להיות רגוע, אנחנו לא מאלה שרצים.

אליהו ישי: אתה יודע בדיוק מי רץ.

אליהו ישי: אלה רצים ואלה רצים – תלוי לאן כל אחד רץ.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר לא היית בכנסת.

אליהו ישי: אני יודע כמה אתה רגיש לדברים שקשורים למסורת ישראל, ליהדות, לתורת ישראל, וקרוב אליהם.

אליהו ישי: כולנו יודעים שבלי תורת ישראל לא היינו מגיעים לארץ.

אליהו ישי: כולנו יודעים שבלי תורת ישראל לא נוכל לחיות ולהתקיים בארץ.

אליהו ישי: המצב הולך ומידרדר, כפי שאתה חש ורואה, בכל תחומי החיים.

אליהו ישי: אבל אחד הדברים שנוגעים בחיי היום-יום שלנו זה השלטון המקומי, הרשויות המקומיות, ובגינם המועצות הדתיות ושירותי הדת כולם.

אליהו ישי: בפתח דברי אני רוצה לחזור ולהדגיש, ששירותי דת הם לא שירותים שניתנים אך ורק לציבור מיוחד או לקהלים מסוימים בחברה הישראלית.

אליהו ישי: אלה לא שירותים שניתנים לחברי תנועת ש"ס או יהדות התורה.

אליהו ישי: תאמין לי, הם כמעט שלא צריכים את זה.

אליהו ישי: הם מסודרים בקהילות שלהם, עם עצמם.

אליהו ישי: אם יהיה או לא יהיה - יש להם אפילו מערכות כשרות משלהם וכל הדברים שלהם, והם פחות זקוקים לזה, לכאורה, כי הם מסודרים לעצמם.

אליהו ישי: שירותי הדת ניתנים במדינת ישראל לכל אזרח במדינת ישראל.

אליהו ישי: זה מתחיל מברית-מילה ובתי-כנסיות ומקוואות טהרה ורשמי נישואים, וגיורים וגירושים, וקברנים והכול.

אליהו ישי: ומה לא.

אליהו ישי: אנחנו כבר למעלה משנה וחצי עוקבים אחרי מדיניות הממשלה בכל מה שקשור לקריסת שירותי הדת או חיסול שירותי הדת ומוסדות התורה ועולם התורה - ישיבות, וכן על זה הדרך - ומשתוממים.

אליהו ישי: אפילו נשאלנו, אדוני היושב-ראש, נשאלנו, באמת, איפה היינו שנה וחצי.

אליהו ישי: מה קרה שנה וחצי?

אליהו ישי: לא עשינו כלום?

אליהו ישי: יש תביעה.

אליהו ישי: אז קמו חברים ואמרו: הנה, הרבנים הראשיים לישראל לפני פסח עשו שביתת רעב.

אליהו ישי: עשינו הפגנות לא פעם אחת ולא פעמיים.

אליהו ישי: אבל כנראה, במצב הקשה שאליו נקלענו, לנוכח המדיניות הדורסנית, המכוונת, בכוונת מכוון – והרעה - הבנו בשלב מסוים, אולי באיחור, שכנראה לא רק שלא רוצים לדבר אתנו, אלא רוצים לגמרי לחסל, וזה ילך ויתרסק לבד.

אליהו ישי: אני גם מכיר את התירוצים של שר הפנים שיקום ויאמר: יש גירעונות, יקום ויאמר שמועצות דתיות לא מתפקדות נכון.

אליהו ישי: אני רוצה מראש לקום ולומר, שאם מישהו חושב שמועצות דתיות לא עובדות, לא מתפקדות כמו שצריך, שיעשה להן ועדה קרואה ויפטר אותם; שיפזר את ראש אותה מועצה דתית שלא מתפקד נכון.

אליהו ישי: ראש עיר שלא מתפקד נכון, מפטרים אותו.

אליהו ישי: אבל מה אשמה הבלנית שלא קיבלה משכורת עשרה חודשים?

אליהו ישי: מה אשם רושם נישואים שלא קיבל משכורת שנה וחצי?

אליהו ישי: סופר לנו בכנס עם הרבנים לפני שבוע - פחות, ביום חמישי שעבר - שאחד העובדים במועצה הדתית לא קיבל משכורת למעלה משנה.

אליהו ישי: הוא לא קנה תרופות, כי אין לו כסף.

אליהו ישי: אספו לו כסף, אדוני היושב-ראש, לקנות תרופות.

אליהו ישי: קנו לו תרופות, הגיעו אליו הביתה, מצאו אותו כבר מת.

אליהו ישי: מת.

אליהו ישי: זו שפיכות דמים, זה פיקוח נפש.

אליהו ישי: משפחות, ילדים.

אליהו ישי: אחד האנשים אומר לי: אתם רוצים שאהיה נרקומן?

אליהו ישי: - אני מצטט.

אליהו ישי: הוא אוסף פחיות, להשיג כמה גרושים בשביל הבן שלו.

אליהו ישי: הבן שלו חייל שמשרת בצבא, מקבל משכורת, מקבל כמה גרושים.

אליהו ישי: יכול להיות ששר הפנים או הממשלה מבינים שאי-אפשר לקום ולהוציא מכתבים לכל רבני הערים ולפטר אותם.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, כנראה קשה מאוד - אולי גם לא יתקבל אצל חלק מחברי הקואליציה - להוציא מכתבים לכל רבני הערים בארץ ולומר להם: אנחנו לא רוצים רבנים במדינת ישראל; לכתוב מכתב לכל הבלניות: אנחנו לא רוצים מקוואות; לכל רבני בתי-הכנסת: אנחנו לא רוצים בתי-כנסיות, מבחינתי, שייסגרו - מצד אותו אדם שכותב, כן?

אליהו ישי: - אנחנו לא רוצים רשמי נישואין, מצדי, שלא יהיה רישום נישואין.

אברהם רביץ: מה עם קברנים?

אברהם רביץ: קברנים?

אליהו ישי: אנחנו גם לא רוצים קברנים, כי הם רוצים קבורה אחרת.

אליהו ישי: הקברנים שלך קוברים על-פי ההלכה.

אליהו ישי: אם כי הערה נכונה אתה אומר, הרב רביץ.

אליהו ישי: אמרנו, ואני חוזר ואומר מעל הדוכן הזה - היתה איזו כתבה היום, מינהל מקרקעי ישראל, בעיות בקיבוצים לגבי בתי-קברות - אני חוזר ואומר: אף אחד לא יכפה על אף אדם, גם לא אנחנו, מהסיעות הדתיות-החרדיות, להיקבר על-פי ההלכה.

אליהו ישי: מי שירצה להיקבר בצורה אחרת, שייקבר.

רן כהן: ומי שלא רוצה למות - שלא ימות.

אליהו ישי: ומי שלא רוצה למות - שלא ימות.

אליהו ישי: אין לו בעיה.

אליהו ישי: אבל זה כבר לא תלוי בו.

אליהו ישי: לכן, אדוני היושב-ראש, אחרי שהבנו - עם כל המאמצים שעשינו, אני מודה.

אליהו ישי: הפגנו, צעקנו, זעקנו, כאבנו, בכינו, עשינו הרבה צעדים.

אליהו ישי: אבל אתה רואה, שום דבר לא עזר.

אליהו ישי: שום דבר לא עזר.

אליהו ישי: למה?

אליהו ישי: כי לא רוצים לטפל בזה.

אליהו ישי: כי רוצים שזה ימות לבד.

אליהו ישי: איך אמר אחד האנשים הבכירים - אני כרגע לא אצטט אותו - יפגינו יום, יומיים.

אליהו ישי: יעשו שביתת רעב עוד יום, עוד שבוע, עוד שבועיים.

אליהו ישי: מה קרה?

אליהו ישי: יעבור.

אליהו ישי: בסוף זה ילך וימות לבד, ברגע.

אליהו ישי: חשבנו בהתחלה, אולי - אתה יודע, אף אחד לא תמים אצלנו - אמרנו: גם המצב הכלכלי קשה, מקצצים לכולם, אז בואו, גם אנחנו ניכנס לתוכנית הבראה ונתמודד.

אליהו ישי: מפטרים היום במועצות דתיות, הורידו שכר במועצות דתיות - אין ויכוח.

אליהו ישי: שיורידו את השכר שלהם לשכר של פקיד.

אליהו ישי: אבל שלא יעצרו את שירותי הדת.

אליהו ישי: אחרי שנאמר, בכוונת מכוון, שרוצים שהדבר הזה יחוסל לגמרי – וסתם, בשביל להסביר לך, יש הצעת חוק של הסיעה של שר הפנים, שאומרת: אסור לצער בעל-חיים ולעשות שחיטה.

אליהו ישי: צריך לתת לו שוק חשמלי, להמית אותו, ואחר כך לשחוט אותו.

אליהו ישי: ואז זה טרף.

אליהו ישי: אז אין הבדל בין פרה שהיא לכאורה כשרה, או כבש, לבין חזיר.

אליהו ישי: ניוולת אותו, הרגת אותו, ואחר כך תשחט אותו.

אליהו ישי: שלא יהיה צער בעלי-חיים.

אליהו ישי: הם לא יכולים להגיד: אנחנו רוצים לאכול פה טרף, לא רוצים בשר כשר.

אליהו ישי: אז הולכים בשיטה עקומה.

אליהו ישי: ויש הרבה שיטות.

אליהו ישי: אני יכול להראות לך הרבה הצעות חוק, שבינתיים רובן עוד לא התקבלו, אני מוכרח לומר.

אליהו ישי: אתה, יושב-ראש הכנסת - - -

ראובן ריבלין: דרך אגב, בשביל זה אנחנו צריכים חוקה.

אליהו ישי: כן?

אליהו ישי: אני לא יודע.

ראובן ריבלין: יבוא יום, בלי חוקה, שהכנסת תחוקק חוק כזה, חלילה.

אליהו ישי: אבל תראה, אדוני היושב-ראש - - -

ראובן ריבלין: ראו, ראו מה שאני אומר לכם.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אתה, שרגיש לדברים האלה, הם קרובים ללבך, מבין את - - -

אברהם פורז: אין שום סיבה שזה יהיה לא-כשר.

אברהם פורז: בעל-חיים שמהממים אותו בחשמל - - -

ראובן ריבלין: אדוני, אני חושש ממחשבות שמישהו כמוני וכמוך, אנחנו נקבע מה זה כשר.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, גם אני.

ראובן ריבלין: מילא, שאתה תקבע מה זה כשר, זה בסדר.

ראובן ריבלין: אבל תתאר לך שאני עוד אצטרך לקבוע מה זה כשר, אוי ואבוי.

אברהם פורז: זו התאכזרות מיותרת לבעלי-חיים.

אליהו ישי: הרב פורז, אולי באמת תחזור בתשובה, תהיה רב בישראל, אני מוכן לקבל את הפסק שלך.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: לכן צריך חוקה.

אליהו ישי: אם תחזור בתשובה, ותלמד את ההלכות, ותפסוק שלא צריך, אתה יודע מה - יש על מה לדבר.

אליהו ישי: אחרי שתהיה רב גדול, תלמד 20 שנה תורה, תראה מה זה, תתקוף פסקי הלכה ותפסוק שזה לא - זה עניין אחר לגמרי.

אליהו ישי: אז אולי הרב פורז יחליט אחרת.

אליהו ישי: היום שר הפנים פורז ואנשי שינוי רוצים להגיד - - -

ראובן ריבלין: אין מה לעשות בעניין זה.

ראובן ריבלין: אתה תאמר שאפשר, אבל אדם שמאמין הרי הוא לא ישמע לך.

ראובן ריבלין: אתה הרי לא רוצה לכפות את אמונתך - - -

אברהם פורז: יש רבנים שתומכים בזה.

אליהו ישי: אף רב לא יכול לתמוך בזה.

אליהו ישי: זה כמו שיש רבנים - הוא מתכוון לרבנים רפורמים.

אליהו ישי: הוא מתכוון לרבנים רפורמים.

ראובן ריבלין: יש גם רבניות כאלה.

ראובן ריבלין: בקהילה הרפורמית יש גם רבניות שמתאימות - אז בכלל.

אברהם פורז: רבנים אורתודוקסים.

אליהו ישי: רבנים רפורמים.

אליהו ישי: עכשיו יש גם בג"ץ על ברית-מילה.

אליהו ישי: אתה מבין, אדוני היושב-ראש, לאן זה מגיע?

אליהו ישי: בג"ץ על ברית-מילה - זה פוגע בילדים.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פורז אומר לך שיכול להיות שתהיה הצעה לוועדות הכנסת השונות, וחברי הכנסת יבואו ויאמרו שהם חושבים שזה כשר, והם יקבעו חוק.

ראובן ריבלין: לכן צריך חוקה.

ראובן ריבלין: צריך חוקה.

אליהו ישי: טוב, תראה.

אליהו ישי: אני הרי - הרי בדיוק, אדוני היושב-ראש, זו בדיוק הנקודה - - -

ראובן ריבלין: אוי לנו ואבוי לנו אם יהיה דבר כזה.

אליהו ישי: זו הנקודה שהביאה אותנו להתפרצות.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, זו הנקודה שהביאה אותנו להתפרצות.

אליהו ישי: ואני מודיע לך שזאת רק התחלה.

אליהו ישי: לא חס וחלילה, אדוני היושב-ראש, סיום.

אליהו ישי: חלילה וחס.

אליהו ישי: אני אומר לך: הדברים האלה קורעים את לבנו.

אליהו ישי: זה לא עניין של - אני אוכל כשר.

אליהו ישי: תראה, אגב.

אליהו ישי: אתה נוסע לחוץ-לארץ.

אליהו ישי: במדינות שיש בהן אנטישמיות, מישהו מעלה על הדעת שיהודים לא תהיה להם כשרות?

אליהו ישי: שחיטה כדת וכדין?

אליהו ישי: איזו מדינה, אפילו הכי אנטישמית שיכולה להיות, אמרה: לעם היהודי לא תהיה כשרות פה?

אליהו ישי: תאכלו נבלות וטרפות?

ראובן ריבלין: אני חי בשלום עם שניכם.

ראובן ריבלין: אני פשוט צמחוני, אתה רואה.

אברהם פורז: גם אני.

אליהו ישי: אל תעשו ברית-מילה, אל תלמדו תורה.

אליהו ישי: היוונים אמרו פעם לא ללמוד תורה.

אליהו ישי: היוונים גם אמרו: מי שילמד תורה, יהרגו אותו.

אליהו ישי: אבל אנחנו נמצאים במדינה דמוקרטית.

אליהו ישי: היות שאנחנו נמצאים במדינה דמוקרטית, יש פה שיטה קומוניסטית, משטר קומוניסטי במעטפת דמוקרטית.

אליהו ישי: אתה לא יכול להגיד: אל תאכל כשר.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, הוא לא יכול להגיד: אל תאכל כשר.

אליהו ישי: מה הוא עושה?

אליהו ישי: הוא מעביר חוק, שאסור לאכול כשר.

אליהו ישי: במשפט אחר: בוא נהמם את הבהמה, נטריף אותה, ואחר כך תשחטו.

אליהו ישי: אחר כך אני כבר לא צריך לשחוט.

אליהו ישי: אתה יכול להרוג אותה אחר כך איך שאתה רוצה.

אליהו ישי: תקיז דם, תהרוג אותה, מה שאתה רוצה.

אליהו ישי: שים לה כדור בראש.

אליהו ישי: תעשה מה שאתה רוצה.

אליהו ישי: אתה בעצם אומר: במדינת ישראל, מדינת היהודים, לא תהיה שחיטה כשרה כדת וכדין.

אליהו ישי: זה מה שאתה אומר.

אליהו ישי: עכשיו, אדוני היושב-ראש, זה בדיוק מה שקורה ומה שמזעזע אותנו.

אליהו ישי: אני חוזר ואומר: רוב עם ישראל רוצה לאכול בשר כשר.

אליהו ישי: רוב העם היהודי, רובו ככולו.

אליהו ישי: אתה רואה את זה.

אליהו ישי: אבל מה קורה?

אליהו ישי: היות שהם יודעים שהחוקים האלה ספק אם יתקבלו, ואולי לא, כמו הרבה חוקים שניסו להעביר ובינתיים, ברוך השם, לא הצליחו - אבל יש שיטות אחרות.

אליהו ישי: לחסל את שירותי הדת לא צריך חוק; אולי צריך איזה תיקון חוק קטן.

אליהו ישי: קודם כול עשו פירוק של משרד הדתות, ולאחר מכן, לאחר שהכול התפרק, ממילא הכול כבר בסדר גמור, הכול בשליטתנו, נעביר את זה למשרד החינוך.

אליהו ישי: אפילו מבקר המדינה אמר – איפה הוראות המעבר?

אליהו ישי: איך זה מתנהל?

אליהו ישי: האם זה תקין או לא תקין?

אליהו ישי: ואין ספק שהוא יחקור את הנושא.

אליהו ישי: אבל קודם כול מפרקים את משרד הדתות.

אליהו ישי: אחרי שפירקנו אותו, משרד החינוך יטפל בישיבות, משרד הפנים יטפל במועצות הדתיות – או משרד ראש הממשלה.

אליהו ישי: עכשיו כל אחד תופס חלק מהטרף, ומשתלח בו, ומתעלל בו ועושה בו כל מה שהוא מבין.

אליהו ישי: אז הנה, מועצות דתיות לא צריך לסגור.

אליהו ישי: אני יודע שאם שר הפנים פורז יגיד שהוא מפטר רבנים והוא רוצה לסגור בתי-כנסיות ולבנות, להבדיל, כנסיות, יהיה פה בלגן, לכן מה הוא עושה?

אליהו ישי: הוא עושה את זה לאט-לאט: לא מעבירים לרשויות המקומיות כסף למועצות הדתיות.

אליהו ישי: היום ראשי הערים מבינים, שמי שמעביר כסף למועצה דתית אפילו מקבל נזיפה משר הפנים, מקבל נזיפה – אתה בגירעון, איך אתה מעביר כסף למועצה הדתית?

אליהו ישי: אגב, אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לכך שמבקר המדינה, בדוח הקודם שלו, כמדומני, או אחד לפני הקודם, העיר, שכל עוד החוק לא השתנה, כל עוד לא החליטו לסגור את המועצות הדתיות, חובה להעביר תקציבים למועצות הדתיות כסדרם, על-פי חוק.

אליהו ישי: אמרתי, אם אתם חושבים שראש מועצה דתית כזה או אחר מתנהג לא נכון, בואו לא נשפוך את המים עם התינוק, שראש העיר, שר הפנים יסדר לו ועדה קרואה, יעשה לו ועדת ביקורת, ידיח את ראש המועצה הדתית, אם הוא לא מתנהל נכון.

אליהו ישי: אבל בינתיים, תראו מה קורה: שנה וחצי אנשים לא מקבלים משכורות.

אליהו ישי: לא רשמי נישואין – הרי מה קורה, האנשים האלה עוזבים את העבודה – חלקם עוזבים, ואפילו דמי אבטלה אדם כזה לא יכול לקבל, כי הוא לא קיבל מכתב פיטורין – גם דמי אבטלה הוא לא יכול לקבל.

אליהו ישי: אבל אני מוכרח לומר פה, מעל הדוכן, שאני מוריד את הכובע לפני אותם אנשים, שמשמשים בקודש, שפועלים בשירותי הדת.

אברהם פורז: להוריד את הכובע זה ביטוי נוצרי.

אליהו ישי: נדהמתי, אדוני פורז.

אליהו ישי: נדהמתי.

אליהו ישי: אני מצדיע להם, מרכין ראש לפניהם, איך הם עמדו, גם בלי משכורת – אני מודיע לך מה הם אומרים – גם בלי משכורת לבלנית, היא אומרת שהיא תבוא למקווה לשמור על טהרת המשפחה ולדאוג שעם ישראל ישמור על טהרת המשפחה.

אליהו ישי: גם בלי משכורות הם יישארו במועצות הדתיות וימשיכו לתפקד.

אליהו ישי: מי שחושב שאפשר למחוק את הזהות היהודית ככה, לתת לה למות מעצמה, טועה – זה לא יקרה.

רן כהן: חבר הכנסת אלי ישי, למה אתה לא מעלה את הזעקה של כל עובדי הרשויות המקומיות?

אליהו ישי: אני באמצע – פתחתי ברשויות המקומיות, ואני מדבר על המועצות הדתיות, כי יש הבדל.

אליהו ישי: כשאומרים לשר הפנים להעביר כסף למועצה דתית, הוא אומר - - -

ראובן ריבלין: אני פשוט רוצה להבין, אדוני עוד בפתח דבריו?

אליהו ישי: אני אשתדל לסיים.

אליהו ישי: דיברתי על כך שזה מתחיל ברשויות המקומיות, גם שם יש קריסה, אבל שם שר הפנים – כולם מבינים, ראשי הערים מבינים, שאם הם מעבירים כסף למועצה הדתית, הוא צועק עליהם: רגע, מה אתם מעבירים למועצות הדתיות?

אליהו ישי: אתם בגירעונות.

אליהו ישי: זאת אומרת, יש לו הדרך להתנהל עם הרשויות המקומיות.

אליהו ישי: אגב, הוא סובר אחרת, כרגע אני לא נכנס לנושא הפוליטי, איך הוא חושב שהרשויות צריכות להתנהל, זה עניין אחר לגמרי.

אליהו ישי: הרשויות המקומיות הן בהתרסקות טוטלית, מוחלטת.

אליהו ישי: גם הן סובלות מהתעלמות.

אליהו ישי: גם הן בצרות צרורות, אבל לפחות יש להן קצת ארנונה, והן עושות כמה צעדים שמהם הן מתקיימות.

אליהו ישי: גם זה הולך ומידרדר – גם שם הולכת להיות קריסה, גם שם בחלק מהמקומות יש קריסה מוחלטת, טוטלית, וגם שם יש מקומות שאין בהם משכורות חצי שנה ואולי גם יותר, וגם יותר – וגם במגזר הערבי – וזה קיים.

אליהו ישי: אבל הניסיון, ידידי, חבר הכנסת רן כהן, מעבר לקריסת השלטון המקומי, הניסיון הוא לחסל את שירותי הדת; לחסל, לא להביא לידי קריסה, זה ממש חיסול, הדרך ששר הפנים בחר.

אליהו ישי: לכן, אדוני היושב-ראש, באמת, עם כל הכבוד וההערכה – רציתי לדבר אתך עוד לפני כן, ולא הצלחנו לדבר בטלפון, גם היית בחוץ-לארץ – אנחנו לא רוצים לעשות צעדים קשים, לא רוצים לעשות צעדים חריגים, אבל דע לך, שאם לא יהיה פתרון אמיתי לבעיות – אני מודיע פה – נעשה כל שלאל ידינו – בצורה חוקית, על-פי כל הכללים – אבל נעשה דברים קשים, דברים חריגים, דברים שאולי לא נהוגים ולא יהיו מקובלים.

אליהו ישי: יחזקאל בן בוזי התבזה על דברי תורה.

אליהו ישי: הזכות שלו היא שהוא התבזה על דברי תורה.

אליהו ישי: אמר לי הרב עובדיה יוסף בשבוע שעבר, שכל דבר שבית-דין מוסר את נפשו עליו – מצליח.

אליהו ישי: אני מודיע פה, שיחד עם בתי-הדין, יחד עם נבחרי הציבור, יחד עם הציבור הגדול, אנחנו נמסור את נפשנו על תורת ישראל ועל כלל ישראל ועל החברה בישראל, מול אלה שרוצים לעקור גם את הדת, גם את היהדות וגם את החסד.

אליהו ישי: פגעתם פגיעה קשה ואנושה בכל השכבות החלשות.

אליהו ישי: אמרת פעם – לא התביישת לומר – על אשה חד-הורית שאין לה מים לשלם ומנתקים לה את המים, שתאסוף מי גשמים.

אליהו ישי: זה הסגנון.

אליהו ישי: יש עוד איזו הצעת חוק של שינוי, שמי שרימה את הביטוח הלאומי לא יקבל קצבת ביטוח לאומי.

אליהו ישי: ריבונו של עולם, להעניש את הילדים?

אליהו ישי: להרעיב את הילדים?

אליהו ישי: כשעשינו פה חוק שמחבל שהתאבד, יבלמו את הקצבאות שלו – הרי הוא התאבד, מה פתאום תקבל אשתו קצבת שאירים?

אליהו ישי: היא אלמנה, בעלה התאבד, למה שתקבל?

אליהו ישי: כשהבאנו את הצעת החוק, איזה רעש היה, איזה בלגן היה, מה אשמים הילדים?

אליהו ישי: מה אשמה אשתו?

אליהו ישי: זה עבר, ברוך השם.

אליהו ישי: אבל זה מחבל, להבדיל אלף אלפי הבדלות, גם אם קם אדם ורימה את הביטוח הלאומי – תקנוס אותו, תעצור אותו, תקנוס אותו, שים אותו בבית-הסוהר – אבל לעצור את קצבת הילדים שלו?

אליהו ישי: להרעיב את המשפחות?

אליהו ישי: זאת השיטה, זאת השיטה הגזענית – הרס, חורבן.

אליהו ישי: לכן, אדוני היושב-ראש, באמת, בכבוד גדול מאוד שיש לי אליך, אני אומר לך את זה בכאב עצום – אני מכיר אותך הרבה מאוד שנים, יותר מ-20 שנה, את כל הדרך הפוליטית שלך, לאן שהגעת ועד לאן שהגעת, עוד מימי חברותך במועצת העירייה, את ההגינות שלך ואת היושר שלך – דע לך, אדוני, אתה היושב-ראש, אמרתי פה לסגנך, שהוציא אותנו מהאולם, אפשר להוציא את חברי הכנסת הדתיים מהאולם, מהבית הזה, אבל לא יהיה אפשר להוציא את היהודים הדתיים, המסורתיים, ממדינת ישראל.

אליהו ישי: לא יהיה אפשר לנתק אותנו מתורת ישראל.

אליהו ישי: לא יהיה אפשר לעקור מאתנו את התורה.

אליהו ישי: זה לא יעזור.

אליהו ישי: זה מובטח לנו לדורי דורות.

אליהו ישי: אני מודיע, לסיום, שנמסור את נפשנו על תורת ישראל, ולמען אותו ציבור שנשלחנו בעבורו נעשה את הכול.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שבאמת יהיה פתרון, ולא, יש תוכניות לא קלות, קשות, כואבות, חמורות, יוצאות דופן – אבל אנחנו נעשה את הכול, את הכול, את הכול, כדי להחזיר, אולי, את השפיות, וכדי שיבינו השרים בממשלה, שגם אם הם לא אוהבים את זה, וגם אם זו לא הדרך שלהם, רוב עם ישראל, או כל עם ישראל, מקבלים שירותי יהדות ודת, כל אחד – בצורה כזאת או אחרת כולם זקוקים לזה.

אליהו ישי: בלי יהדות, בלי תורת ישראל, אין קיום למדינת ישראל.

אליהו ישי: אנחנו ערב מתן תורה – לסיום – ערב מתן תורה.

אליהו ישי: בעזרת השם, מחר חג השבועות, חג מתן תורה.

אליהו ישי: אני מציע לשר פורז, באמת, קצת לראות את ההיסטוריה של העם היהודי, איך הגענו לאן שהגענו.

אליהו ישי: לקראת חג מתן תורה, שהוא בעצם הקיום של עם ישראל – בלי תורת ישראל גם לא היינו עולים ארצה, לפחות אולי בזה תסכים אתי, כי כבר אלפי שנים היינו מתרסקים ומתבוללים בתפוצות.

אליהו ישי: לא היינו פה.

אליהו ישי: לא היינו עולים.

אליהו ישי: תורת ישראל שמרה על עם ישראל, ולכן אנחנו נמצאים פה.

אליהו ישי: ואם פה, במדינת ישראל, לא תהיה תורת ישראל, גם לא תהיה לנו ארץ-ישראל.

אליהו ישי: לפחות בערב מתן תורה, אני מבקש מהבית הזה להביע באמת אי-אמון בממשלה, ולתת יד לחיזוק מוסדות הדת, לחזק את הרשויות המקומיות, את השלטון המקומי ואת המועצות הדתיות כאחד.

אליהו ישי: על כל מה שקשור לשלטון המקומי ולשירותי הדת לאזרחי מדינת ישראל, להביע אי-אמון בממשלה ולתמוך בהצעת האי-אמון שלנו בממשלה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת ראש תנועת ש"ס.

ראובן ריבלין: אדוני שר הפנים יעלה ויבוא וישיב למבקש אי-אמון.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – אדוני היושב-ראש, בדרכך החוצה תאזין רק לשניים שלושה משפטים.

אברהם פורז: אני רוצה לומר שאני חושב שנחסכה ממך עוגמת נפש רבה בשל האירוע שהתרחש פה בשבוע שעבר, ואולי טוב שלא היית כאן, כמייצג את הכנסת.

אברהם פורז: ודאי דיווחו לך על כך שקבוצת חברי כנסת חרדים החליטה לשבש את דיוני המליאה.

אברהם פורז: נכנסו פה, נעמדו באמצע הרחבה ומנעו את היכולת התפקודית הדמוקרטית של הכנסת.

שלמה בניזרי: - - -

אברהם פורז: כי הייתם חרדים, מה לעשות?

אברהם פורז: לא ראיתי אחרים, ראיתי רק אתכם, אבל אם יש מישהו שהיה – אני ראיתי רק את חברי הכנסת של ש"ס ושל יהדות התורה במפגן הבלתי-ראוי הזה, שמבייש את הכנסת, ומבייש את הדמוקרטיה, ובראש ובראשונה מבייש אתכם.

יעקב מרגי: מפגן שכולם הזדהו אתו חוץ ממך.

אברהם פורז: לא משנה מה העניין, לא משבשים את עבודת הכנסת, לא משתמשים בבריונות בבניין הכנסת, אלא מנהלים דיון ראוי.

יצחק וקנין: מה שאתה עושה זאת הבריונות הכי גדולה - שמונה חודשים לאנשים אין משכורת.

אברהם פורז: מותר לכם להגיש הצעת אי-אמון, מותר לכם להצביע איך שאתם רוצים.

אברהם פורז: אני חושב שההתנהגות הזאת היתה בריונית, היתה חצופה, אני מקווה שוועדת האתיקה, ככל שיוגשו לה תלונות, תדע לטפל בדברים האלה.

יצחק וקנין: לך יש משכורת, תתבייש לך.

אברהם פורז: אני גם מצטער על כך שחבר הכנסת אלי ישי עלה פה וניסה להלך אימים על כולנו, שננקוט את כל האמצעים - כמובן הוא אמר החוקיים.

אברהם פורז: עם כל הכבוד, יש כללים בדמוקרטיה, יש דרכי פעולה, מותר לכם לפעול כפי שמקובל במדינה דמוקרטית - - -

יצחק וקנין: זאת דמוקרטיה, שלא לקבל שמונה חודשים משכורת?

יצחק וקנין: איזה דמוקרטיה זאת?

יצחק וקנין: תסלח לי, אדוני השר, זאת לא דמוקרטיה, שעובד לא מקבל משכורת.

אברהם פורז: הפגנות עושים בכיכרות ולא במליאת הכנסת.

אברהם פורז: זאת לא התנהגות נאותה של חברי הכנסת.

יצחק וקנין: על מה אתה מדבר, נראה אותך חודשיים לא מקבל משכורת - ממה תחיה, עם מה תלך לבנק, איך תשלם משכנתה?

אברהם פורז: חבר הכנסת וקנין, גם אם לא שילמו משכורות בשלטון המקומי, התנהגות בריונית במליאה לא מקובלת.

יצחק וקנין: התנהגות בריונית זה אתה שלא מעביר משכורות.

אתי לבני: חבר הכנסת וקנין.

אברהם פורז: רבותי, אין ספק שיש בעיות קשות לשלטון המקומי, והבעיות הקשות האלה לא פוסחות על הגופים הסמוכים על שולחנו של השלטון המקומי - זה יכול להיות מועצות דתיות, איגודי ערים, כבאות, איגודים לאיסוף אשפה.

אברהם פורז: כל השלטון המקומי נמצא במצוקה קשה מאוד.

אברהם פורז: מדוע הוא נמצא במצוקה קשה מאוד?

אברהם פורז: קודם כול, במשך שנים רבות נתנו לדברים האלה להידרדר.

אברהם פורז: נתנו לרשויות מקומיות אפשרות לקחת הלוואות שהן אינן מסוגלות להחזיר.

אברהם פורז: ובשנים האחרונות גם יש צמצום הדרגתי ודי משמעותי של תמיכת המדינה בשלטון המקומי.

אברהם פורז: לו היה הדבר תלוי בי ורק בי, הייתי כמובן שמח שלשלטון המקומי היו מוקצים משאבים נוספים, כי גם אני סבור שהקיצוצים שנעשו הם דרסטיים מדי.

אברהם פורז: אבל לאחר שבמאבק שהתנהל פה לפני חודשים מספר הוחזרו מיליארד ו-100 מיליון לתקציב משרד הפנים, אני לא יכול לומר שהמצב הוא בלתי סביר לחלוטין.

אברהם פורז: זה נכון שיש לנו הרבה מאוד רשויות בבעיות.

אברהם פורז: אני יכול לומר לכם, לצערי הרב, שמתוך כ-250 רשויות בישראל, יותר מ-120 נמצאות אצלנו בטיפול במסגרת תוכניות הבראה.

אברהם פורז: זה כמובן דבר מאוד בעייתי, שחצי מהשלטון המקומי בישראל נמצא בתוכניות הבראה.

נסים דהן: אתם אשמים.

נסים דהן: אתם רציתם ממשלה קטנה, עם תקציב קטן, עכשיו אתם בוכים.

אתי לבני: חבר הכנסת דהן, שב בבקשה.

אתי לבני: אם אתה רוצה לדבר, שב.

אברהם פורז: הייתי אומר, שאפילו היכולת של המשרד שלנו להתמודד עם כמות גדולה כזאת של מצוקות היא מאוד קטנה.

אברהם פורז: תראו, נוהלה מדיניות במשך שנים רבות - משבר כלכלי שבא עלינו בעקבות האירועים הביטחוניים, גם משבר היי-טק ואחרים, הביא לירידה חדה בהכנסות המדינה, לצמצום בתקציבי הממשלה, וכתוצאה מזה גם בתקציבי הרשויות המקומיות.

אברהם פורז: המשרד שלי עושה כל מאמץ כדי להתמודד עם הקיצוצים, בכך שאנחנו מנסים לסייע לרשויות המקומיות ככל שאנחנו יכולים כדי להתגבר.

אברהם פורז: הרשויות המקומיות אינן נוקטות מדיניות מכוונת נגד שירותי הדת.

אברהם פורז: ממש לא.

אברהם פורז: ובכל מקום, אם הדבר נעשה, הוא לא נעשה ביוזמתי ולא בהכוונתי.

אברהם פורז: אני חושב ששירותי דת הם שירותים לגיטימיים, הם צריכים להינתן לציבור בכל מקום כמו שירותים אחרים.

אברהם פורז: אני גם מקווה, שבתוך זמן לא רב נצליח להביא למימושו של ההסכם הקואליציוני שיש בינינו לבין יתר מרכיבי הקואליציה, שלפיו המועצות הדתיות יתחסלו ויתבטלו לחלוטין.

אברהם פורז: נכון שעכשיו יש איזה שיפור, אבל עדיין אלה מנגנונים מנופחים ובלתי יעילים.

אברהם פורז: שירותי הדת יינתנו על-ידי הרשויות המקומיות, במתכונת שנותנות הרשויות המקומיות גם בשירותים אחרים.

אברהם פורז: מאחר שחבר הכנסת אלי ישי העלה פה את עניין השחיטה הכשרה, אני רוצה להעלות משהו בעניין הזה.

אברהם פורז: אני מאוד רגיש לסבלם של בעלי-חיים.

אברהם פורז: אני חושב שהמצווה של צער בעלי-חיים היא גם מצווה יהודית.

שלמה בניזרי: רק לזה אתה רגיש.

אברהם פורז: לא רק לזה.

שלמה בניזרי: תאמין לי, התחושה שלנו, שרק לזה.

אברהם פורז: חבר הכנסת בניזרי, לא רק לזה.

אברהם פורז: תאמין לי שלא רק לזה.

שלמה בניזרי: זה מה שאתה משדר לנו.

אברהם פורז: תראו, בימי קדם כשביצעו שחיטה כשרה לא היו האמצעים שיש היום.

אברהם פורז: היום יש אמצעים, שחיה, לפני ששוחטים אותה, מהממים אותה בהלם חשמלי.

אברהם פורז: זה לא הורג אותה - - -

יצחק וקנין: מי קבע שזה לא צער בעלי-חיים?

יצחק וקנין: אתה קבעת?

יצחק וקנין: לפי איזה תזה?

אברהם פורז: עובדה היא, שבניסויים שנעשו בחיות שקיבלו הלם, אחרי איזה זמן, אם לא עושים לה שום דבר נוסף, אותה חיה קמה ומתחילה ללכת.

אברהם פורז: במלים אחרות, אין שום סיבה לבצע את השחיטה כשהחיה בהכרה מלאה, סובלת ומתענה, כשאפשר לעשות את זה בדרך הרבה יותר הומנית שלא תגרום סבל.

אברהם פורז: שוחחתי בעניין הזה גם עם רבנים.

אברהם פורז: חלק מהרבנים אומרים שהדבר הזה לגיטימי לחלוטין, כי הרי המכה החשמלית וההלם לא הורגים.

אברהם פורז: לכן, המוות לא נגרם כתוצאה מההלם החשמלי, הוא נגרם כתוצאה מהשחיטה שמבוצעת לאחר מכן.

אברהם פורז: אני חושב שלא יקרה שום דבר אם גם אתם, חברי הכנסת הדתיים והחרדים, תתקדמו קצת ותבינו שגם מניעת סבל מבעלי-חיים זה דבר חשוב ותיתנו יד לדבר ההומני הזה.

אברהם פורז: זה לא פוגע בשחיטה הכשרה.

אברהם פורז: מכל מקום, גם לי צר על זה שעובדים בשלטון הציבורי, במגזר הציבורי, ולא משנה איפה, לא מקבלים משכורות.

אברהם פורז: זה יכול להיות בעירייה, זה יכול להיות באיגוד ערים, זה יכול להיות במועצה דתית, אבל המצוקות מקיפות את כולם, ואכן בחלק גדול מהמקומות יש לנו בעיות של תשלום משכורות.

יצחק וקנין: אדוני השר, אני מוכן לקבל את העניין של השחיטה, בתנאי אחד: תסביר לי, אתה כל כך דואג לבעלי-חיים, ילדים אין להם מה לאכול, רעבים - לא כואב לך, אין לך לב?

אברהם פורז: אל תגזים גם בזה.

אברהם פורז: אל תגזים.

אברהם פורז: בכל מקרה, אני מצטער, חבר הכנסת וקנין, על כל עובד של המגזר הציבורי - אגב, לא רק במגזר הציבורי, כואב לי הלב גם אם יש מפעל פרטי שנקלע לקשיים ואין יכולת לשלם שכר לעובדים.

אברהם פורז: אנחנו מתמודדים בקושי רב עם בעיות השכר ותשלום המשכורות וגם יתר ההוצאות בשלטון המקומי.

אברהם פורז: במסגרת הבעיה הזאת יש לנו בעיות גם עם שירותי הדת.

אברהם פורז: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: נעבור לרשימת הדוברים.

אתי לבני: בבקשה, ראשון הדוברים, חבר הכנסת דני יתום, לרשותך עשר דקות.

דני יתום: גברתי היושבת בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לפני כמה שבועות חשבתי לתומי שהגיעו ימות המשיח וכל מה שהיה חסר, לראות את המשיח מגיע על חמורו הלבן.

דני יתום: אבל הסתבר, שהמראה הזה היה מראה שווא.

דני יתום: ראש הממשלה שרון, שכמעט הביא אותם ימים חדשים בכך שהתכוון, לפחות על-פי דבריו, להביא להחלטה על התנתקות ותחילתו של תהליך היפרדות בינינו לבין הפלסטינים, כשל במשאל הליכוד, ולא הצליח להעביר את יוזמתו, אפילו לא בקרב מתפקדי הליכוד.

דני יתום: הליכוד מלכד את ראש הממשלה, הוא בעצם מנע מראש הממשלה את האפשרות להוכיח לנו אם הוא התכוון ברצינות או שמא לא.

דני יתום: אני עדיין אינני בטוח שכוונותיו של ראש הממשלה בעניין הזה הן אכן כוונות אמיתיות; אני מקווה שהן אמיתיות.

דני יתום: אבל לא יבשה הדיו על הכותרות שזעקו: הליכוד מלכד את שרון, והנה אנחנו עדים, רבותי חברי הכנסת, לכותרות חדשות שיוצאות באמצעות כלי התקשורת השונים, הכתובים והאלקטרוניים: יש לראש הממשלה תוכנית חדשה, תוכנית מקוטעת, תוכנית שאין לה ראש ואין לה זנב, וספק אם בכלל יש לה גוף.

דני יתום: ואני שואל, האם יכול להיות, שכל העם שלא חטא יסבול רק בגין העובדה, שבמשאל מתפקדי הליכוד לא הצליח ראש הממשלה לקבל את הרוב שהיה דרוש לו, לדבריו ולטענתו?

דני יתום: אף שלדעתי הוא עשה טעות בכך שהוא פנה למתפקדי הליכוד, אבל זה עניין שלו ושל מפלגתו.

דני יתום: האם יכול להיות שכולנו, האזרחים התמימים, האנשים, הגברים, הזקנים, הטף, הילדים, כולנו נסבול רק בגלל העובדה שכתוצאה מכך שלא עברה אצל מסננת מתפקדי הליכוד תוכנית א', בא ראש הממשלה עם יוזמה חדשה ובעצם יביא בפני הממשלה - על-פי הפרסומים הגלויים - תוכנית שבסופו של דבר תשפיע על כל אחד ואחת מאתנו, והיא גרועה לאין ערוך ולאין שיעור מהתוכנית הקודמת?

דני יתום: זאת תוכנית שתפגע בכל אחד ואחת מאתנו.

דני יתום: לא בכדי אנחנו שומעים בעיקר אמירות שמתנגדות לתוכנית החדשה, אם אכן הדברים שמתפרסמים בתקשורת הם דברים נכונים, שהרי לכל בר-בי-רב - ולא צריך להיות אלוף ואפילו לא אלוף-משנה ובקושי צריך להיות רב-טוראי כדי להבין שתהליך התנתקות, שהוא כמו תהליך של נסיגה, צריך להיעשות ברצף, וכמו שנאמר ברחוב, במכה אחת.

דני יתום: על-ידי זה שמושכים את התהליך לשנתיים או שלוש שנים עלולים להביא סכנה וכליה על כל התהליך.

דני יתום: הדבר יביא לכך שלאחר השלב הראשון יימשך הוויכוח.

דני יתום: ניחא, אבל בפרק הזמן שבין השלב הראשון לשלב השני הרי יוכלו כל מתנגדי התהליך להתגייס על מנת לפגוע גם בכוחות וגם באותם ישראלים שממשלה ישראלית מצווה להגן עליהם בעודם נמצאים ביהודה ושומרון וברצועת-עזה.

דני יתום: אני שואל את ראש הממשלה מכאן: אתה עומד להציג תוכנית שאתה יודע שהיא תוכנית רעה, מדוע אם כן לא לחזור ולהציג את התוכנית הקודמת?

דני יתום: כל זה רק בגלל העובדה שנקשרו ידיך ורגליך על-ידי מתפקדיך, אנשי הליכוד שבחרו בך על מנת להוביל את הממשלה והמדינה לעבר חוף מבטחים?

דני יתום: לשלום שאין?

דני יתום: לביטחון שאין?

דני יתום: לרווחה כלכלית שאין?

דני יתום: לרווחה חברתית שאין?

דני יתום: במבחן הביצוע, שהוא מבחנה של הרשות המבצעת, ראש הממשלה שרון וחבר שריו נכשלו כישלון חרוץ.

דני יתום: נכשלתם בכל אחת ואחת מהמשימות.

דני יתום: בעצם נכשלתם מכיוון שלא פרסתם ראייה אסטרטגית.

דני יתום: הממשלה הזאת נכשלה מכיוון שלא התוותה ואיננה מתווה מסלול אסטרטגי.

דני יתום: לא הוצגו יעדים לאומיים.

דני יתום: אין תוכנית - מאחר שאין יעדים, אז גם לא נגזרת תוכנית.

דני יתום: על כן כל אחד מהשרים מבין את חוסר המדיניות באופן אחר לגמרי.

דני יתום: אל תתפלאו על כל ההתבטאויות, שאינן התבטאויות קוהרנטיות, של כל אחד ואחת מהשרות והשרים בממשלתו של שרון.

דני יתום: אני מבקש לומר, שגם אם חלוקות הדעות ביחס לנחיצות של מבצע צה"ל הגדול ברפיח - שאני מקבל את נחיצותו, אבל לא את אורכו ולא את האופן שבו הוא בוצע; גם אם נטוש על כך ויכוח, ברור שרק במבצעים גדולים של צה"ל לא יהיה די כדי להשיג ביטחון, ובוודאי לא יהיה די כדי להשיג שלום, אלא יש בזה די כדי להרחיק את השלום.

דני יתום: מאז כינונה של הממשלה הזאת חסר האופק המדיני.

דני יתום: בעצם, כל מה שנאמר בתחומים המדיניים ובתחומים הביטחוניים על-ידי שרון, בין היתר כאן, כאשר הוא עמד פה והתחייב שכך הוא התחייב גם לבוש וכך הוא התחייב גם לכל הציבור במדינת ישראל, דבר מכך לא קרה.

דני יתום: רק השבוע היינו עדים לפרסום בעיתון אמריקני נחשב, שלפיו דיפלומט אמריקני שיושב בישראל אמר, ששרון לא ביצע אפילו התחייבות אחת מכל ההתחייבויות לבוש.

דני יתום: ראש הממשלה שרון, ניחא, אפס ביצוע מול מה שהתחייבת בפני הנשיא בוש, אבל התחייבת בפנינו, בפני הכנסת הזאת, ודרכנו התחייבת בפני הציבור, שתוריד התנחלויות לא חוקיות או לא מאושרות ועוד כהנה וכהנה הבטחות שקצרה היריעה מלהזכיר ולהכיל, אבל לעומת זאת דף הביצוע מראה אפס.

דני יתום: דף הביצוע ריק לחלוטין, מכיוון שכל השורות וכל הרובריקות ריקות לחלוטין.

דני יתום: בביצוע לא נעשה דבר.

דני יתום: הממשלה של שרון היא ממשלת שיתוק.

דני יתום: האם אנחנו זכאים לכך שהממשלה שלנו תהיה ממשלת שיתוק?

דני יתום: דווקא בימים אלה, שהם ימים קשים, שבהם כל אזרח ואזרחית מסתובבים אכולי דאגה ביחס לעתיד, ביחס למחר, ביחס למחרתיים, גם מההיבט הפרטי, ההיבט המשפחתי, חוסר הביטחון הכלכלי - מה יהיה עם קצבאות הזיקנה, מה יהיה עם הקצבאות האחרות, מה יהיה עם הפנסיה, אף אחד אינו יכול לומר מה יהיה גובה הפנסיה שהוא יזכה לקבל, אם בכלל, בעוד כך וכך שנים – בשעה שהפרטים דואגים לעצמם ולבני המשפחות שלהם והציבור מסתובב מודאג מחמת הצרות הצרורות שבתוכן אנחנו נמצאים, הממשלה של שרון שותקת, יושבת ושותקת.

דני יתום: פעילות צה"ל בשטחים וההתנהלות של הממשלה פוגעות פגיעה אנושה באופן שבו הנוער הישראלי רואה את השירות בצה"ל ומתייחס למרכיבים השונים של הדמוקרטיה הישראלית.

דני יתום: אני מבקש לצטט בפניכם כמה נותנים מזעזעים שהתפרסמו בסקר שנערך בקרב בני-הנוער במדינת ישראל בשנת 2004 על-ידי המכון הישראלי לדמוקרטיה.

דני יתום: 60% מבני-הנוער כמהים למנהיג חזק כתחליף למסגרת החוקית.

דני יתום: הרי זה מזעזע, זה מזכיר ימי שפל נוראים בהיסטוריה של האנושות.

דני יתום: 43%, רבותי, תומכים בסרבנות משני סוגיה – סרבנות לפנות מאחזים והתנחלויות, אם אכן פקודה כזאת תינתן, וסרבנות לשרת בצה"ל, בשטחים, בשטחי יהודה ושומרון וחבל-עזה.

דני יתום: כמעט כל נער שני – הרי זה דבר מחריד, מישהו צריך לתת את הדעת על זה.

דני יתום: איננו יכולים להמשיך ולישון בלילה שינה נוחה ונעימה כאשר אלה הם פני הדברים.

דני יתום: גברתי היושבת בראש, 43% תומכים בהגבלת חופש הביטוי של נואם שמבקר את המדינה.

דני יתום: 36% סבורים שכדי להגיע לצמרת, קרי בפוליטיקה, צריך להיות מושחת.

דני יתום: כך אנחנו נראים בעיניהם.

דני יתום: רק 52% רואים את עתידם בישראל.

דני יתום: רק 46% תומכים בשוויון מלא לערביי ישראל.

דני יתום: הדברים בלתי מתקבלים על הדעת.

דני יתום: זו לא תוצאה של חוסר חינוך בבתי-הספר וזו לא תוצאה של חוסר הקניית ערכים בבתים הפרטיים של כל אחד ואחד מאתנו.

דני יתום: זוהי הדרך הקולקטיבית שבה בני-הנוער מסתכלים על מה שקרוי היום מדינת ישראל.

דני יתום: אנחנו חייבים לעשות הרבה יותר על מנת שבני-הנוער האלה ירצו להישאר ולהקים כאן את בתיהם, על מנת שהם יסתכלו על המנהיגות והדמוקרטיה באופן אחר לחלוטין.

דני יתום: מאחר שסיימתי את זמני, כל מה שנותר לי זה לקרוא לכם, חברותי וחברי חברי הכנסת, להצביע אי-אמון בממשלת אריאל שרון.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: יעלה ויבוא חבר הכנסת יחיאל חזן - חמש דקות.

יחיאל חזן: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום, כאשר חיילי צה"ל נמצאים ברפיח, אני חושב שאנחנו, כל חברי הבית, בלי יוצא מן הכלל, צריכים להיות מאוחדים כדי שנוכל כולנו לגבות אותם, לחזק אותם, לדאוג שהם יחזרו שלמים ובריאים לבתיהם.

יחיאל חזן: אנחנו צריכים ללמוד מאמריקה הגדולה.

יחיאל חזן: הרי הבית כולו מחולק פה.

יחיאל חזן: כל אחד חושב שהם צריכים לעשות את העבודה על הצד הטוב ביותר כדי להגן על אזרחי מדינת ישראל.

יחיאל חזן: הם נשלחו לשליחות חשובה מאוד - כדי למגר את הטרור.

יחיאל חזן: כבר שמעתי כאן

יחיאל חזן: את חברי חבר הכנסת וילן שאמר: מה כבר אפשר להעביר במנהרה בגודל של 40 סנטימטר או 60 סנטימטר, אר.

יחיאל חזן: פי.ג'י.?

יחיאל חזן: אני מתפלא איך חבר הכנסת וילן, שהיה לוחם וחייל, מזלזל באר.

יחיאל חזן: פי.

יחיאל חזן: ג'י.

יחיאל חזן: כולנו יודעים מה קרה לאותו נגמ"ש בציר פילדלפי, לא נשאר ממנו כלום.

יחיאל חזן: איזה מסר מעביר בעצם חבר הכנסת וילן כאן מעל הבמה לחיילי צה"ל, להורים שמחכים בבית שהם יחזרו בשלום?

יחיאל חזן: הוא אומר לנו בעצם רק דבר אחד, המנהרות האלה שדרכן עובר ציוד האמל"ח, הם צריכים להמשיך להעביר בהן את הציוד, כי הוא מזלזל באותן מנהרות.

יחיאל חזן: אנחנו יודעים שבמשך שלוש שנים התגלו 90 מנהרות באותו אזור.

יחיאל חזן: אני חושב שאנחנו צריכים לא רק לגבות את החיילים, אנחנו צריכים לעודד אותם, קודם כול, שבאמת יהפכו את כל הבתים שם, את כל החדרים של הילדים שמתחת למיטות שלהם יש פתחי מנהרות שדרכן עובר הציוד.

יחיאל חזן: ומצד שני, יחד עם זה אנחנו צריכים באמת לדאוג שאותן משפחות חפות מפשע, שאותם אזרחים שבאמת לא עוסקים בטרור לא יאונה להם שום רע.

יחיאל חזן: ראש הממשלה, שהיה אמור להופיע היום בוועדת החוץ והביטחון, לא הופיע מפני שהוא רוצה קודם כול להציג את התוכנית בפני השרים.

יחיאל חזן: אנחנו שומעים כל יום מחדש על כל מיני תוכניות של מיני התנתקויות, או מיני בריחות, או התנתקות מדורגת, ועוד כל מיני תוכניות של עקירת יישובים בשלבים.

יחיאל חזן: אני חושב שלא זה הזמן לדון או לדבר על התוכניות האלה.

יחיאל חזן: קודם כול שחיילי צה"ל יחזרו בשלום הביתה ויסיימו את המשימה שהוטלה עליהם.

יחיאל חזן: רק אחר כך, כאשר יבצעו את המשימה, אנחנו נתחיל לדבר על תוכנית מדינית.

יחיאל חזן: המשמעות של התוכנית שעליה מדבר ראש הממשלה היא אחת.

יחיאל חזן: זו אותה תוכנית שהוצגה במשאל הליכוד, אותה גברת בשינוי אדרת.

יחיאל חזן: אני חושב שצריך לתת לפלסטינים הזדמנות לנהל את העניינים שלהם בעצמם, אבל לפני כן צריך לתת לנו כיהודים וכישראלים הזדמנות לחיות כאן בביטחון, שתהיה לנו אפשרות לשלם משכורת לעובדי הרשויות ולא להתעלם מהמשפחות שלא מביאות משכורת הביתה כבר חודשים רבים.

יחיאל חזן: כולנו יודעים רק דבר אחד, שכל אחד מתקיף את ראש הממשלה וכל אחד חושב שהוא יכול לנהל את המדינה טוב בהרבה מאשר אריאל שרון.

יחיאל חזן: אבל אין לי ספק שראש הממשלה, שעליו מוטלת האחריות, צריך להביא תוכנית שמצד אחד תפתור באמת את הבעיה עם הפלסטינים ותפתור את בעיית הטרור ומצד שני לא תקרע את העם.

יחיאל חזן: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך; לרשותך ארבע דקות.

מל פולישוק-בלוך: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבל שחברת הכנסת יולי תמיר, ששפכה אש וגופרית על שינוי וחבריה, לא נשארה לשמוע את דברי.

מל פולישוק-בלוך: אפשר להיות דמגוגים, אבל קצת עובדות לא יזיקו.

מל פולישוק-בלוך: הלב שלנו נראה אטום לחברת הכנסת תמיר וכנראה לחבריה למרצ או יחד.

אברהם רביץ: היא מהעבודה.

מל פולישוק-בלוך: סליחה, נכון, היא מדברת כל כך כמו מרצ שכבר התבלבלתי.

מל פולישוק-בלוך: תודה על התיקון.

מל פולישוק-בלוך: ובכן, אני רוצה לומר לחברי ממרצ ומהעבודה, הלב שלנו לא רק שהוא לא אטום, הוא בכלל לא אטום.

מל פולישוק-בלוך: לא אטום לקורבנות הטרור הפלסטיני, לאלף קורבנות הטרור; הוא גם לא אטום לסבל התושבים הפלסטינים; הוא גם לא אטום לרצונם של חיילינו לחזור שלמים ובריאים ממשימת האבטחה שאנחנו כאן, הממשלה והכנסת, הטלנו עליהם.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו אפילו לא אטומים לעובדה שקומץ מתנחלים ברצועת-עזה, 7,500 בלבד, גרים בקרב 1.25 מיליון איש שגורמים לכך שחיילינו נאלצים להיות שם, כפי שאמרתי על-פי המדיניות שלנו, בשליחותנו.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו, חברי הכנסת ממפלגת העבודה, עושים מאמצים – לא אתם – אנחנו עושים מאמצים לדאוג לכך שהם לא יצטרכו להיות שם.

מל פולישוק-בלוך: בגלל זה – חבר הכנסת חזן איננו כאן כעת – כן צריך לדבר עכשיו ולעשות עכשיו, לבצע את מדיניות ההתנתקות מאותו מקום ארור שנקרא רצועת-עזה, כי אין לנו מה לחפש שם.

מל פולישוק-בלוך: אז לא אנחנו אטומים, חברת הכנסת תמיר.

מל פולישוק-בלוך: מאטימות לאטימות, אני אעבור לנושא הכלכלי.

מל פולישוק-בלוך: דובר על העניים שחיים אתנו.

מל פולישוק-בלוך: אותם עניים, שמספרם הולך וגדל בעשור האחרון, הם תוצר של מדיניות שגויה של מפלגת העבודה, יחד עם מרצ ויחד עם המפלגות החרדיות - מדיניות שטיפחה כאן עוני ועליבות של אנשים, שהיו גורמים שהעדיפו לתת להם קצבאות במקום לספק להם השכלה.

חיים אורון: לא נעים להזכיר נשכחות, אבל כשהמדיניות נקבעה בידי מפלגת העבודה ומרצ את היית במרצ.

חיים אורון: לא שמעתי אותך נואמת את הנאומים האלה אז.

מל פולישוק-בלוך: ועוד איך כן.

מל פולישוק-בלוך: אני לא הייתי אז חברת כנסת, אבל - ועוד איך כן.

חיים אורון: אמנון רובינשטיין היה שם.

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת אורון, אפנה אותך למכתב ששלחתי לעיתון, שגרם סערה גדולה מאוד במרצ, עד כדי כך שיושב-ראש המפלגה הקודם שלך, יוסי שריד, אמר בישיבת סיעת מרצ, ואתה זוכר את זה היטב: אני לא מוכן לשבת עם הגברת הזאת שיושבת כאן, עם מלי פולישוק, בגלל מה שהיא אומרת.

מל פולישוק-בלוך: אני אמרתי את הדברים האלה אז ואני אומרת אותם היום.

מל פולישוק-בלוך: המדיניות הזאת שגויה.

מל פולישוק-בלוך: היא שגויה לא מפני שאנחנו אטומים לעניים ולמסכנים, להיפך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו חושבים אחרת מכם.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו חושבים שהדרך היא לטפח את האנשים, לטפח ולהשביח את ההון האנושי של מדינת ישראל, לתת להם השכלה, לתת להם יכולת עבודה, ולא להשאיר אותם בעוני ובמסכנות ולתת להם כמה מעות שיהיו מסכנים וישבו בבית.

מל פולישוק-בלוך: לא זאת הדרך, כי זאת הדרך של הקצבאות.

חיים אורון: בגלל זה קיצצו תקציבי חינוך ומדע?

מל פולישוק-בלוך: כי אין ברירה, אדוני.

מל פולישוק-בלוך: המדיניות הזאת חיסלה את הקופה הציבורית.

מל פולישוק-בלוך: אין כסף, אתה יודע את זה יפה מאוד, אל תיתמם.

חיים אורון: - - - בהורדת מס.

אלי אפללו: מה היית עושה?

אתי לבני: אל תתווכחי אתם.

חיים אורון: שופינג כל יום הייתי עושה.

אלי אפללו: מה קרה - - -

חיים אורון: כל יום הייתי עושה שופינג.

אתי לבני: חבר הכנסת אורון, חברת הכנסת אברהם, תנו לחברת הכנסת פולישוק לסיים.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

אתי לבני: חברת הכנסת אברהם.

מל פולישוק-בלוך: מה ששמחתי לשמוע בדבריה של חברת הכנסת תמיר הוא שהיא מאמינה, כנראה – ואני שמחה על כך – ששינוי היא שמובילה את הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: ואומנם כן, המפנה במדיניות של ראש הממשלה, שחבריו, במפלגה שלו, אינם מקדמים את מדיניותו, ומפריעים לו ליישם אותה, ונוסף על כך המדיניות הכלכלית של שר האוצר – כל זה, אומנם כן, המדיניות של שינוי.

מל פולישוק-בלוך: אני גאה על כך שלשינוי יש השפעה כזאת על ממשלת ישראל גם בנושא הכלכלי וגם בנושא המדיני.

מל פולישוק-בלוך: אז אל תדברו אתנו על אטימות.

מל פולישוק-בלוך: הבוקר שמעתי את שמעון פרס מדבר אל חבריו החדשים ממפלגת עם אחד, שהצטרפו למפלגה שלו.

מל פולישוק-בלוך: הוא אמר במפורש: לא נצטרף לממשלה אם המדיניות הכלכלית שלה תישאר כפי שהיא.

מל פולישוק-בלוך: אתם עד כדי כך אטומים למה שקורה במדינת ישראל?

מל פולישוק-בלוך: אתם עד כדי כך לא מבינים מה המשמעות של העובדה שכל אדם שני מתפרנס מעבודתו של אדם אחר?

מל פולישוק-בלוך: ש-50% מכוח העבודה בישראל – מהאנשים שיכולים ללכת לעבוד – אינם מתפרנסים?

מל פולישוק-בלוך: ולא רק מפני שאין מקומות עבודה, כי אנחנו יודעים טוב מאוד, יש כאן יותר מ-200,000 עובדים זרים – בונים בית לידי, כולם שם דוברים רומנית, רק מנהל העבודה מדבר עברית.

מל פולישוק-בלוך: אז אל תגידו לי שאין מקומות עבודה.

מל פולישוק-בלוך: יש מקומות עבודה, ועובדים זרים עדיין עובדים במקום הישראלים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לעשות הכול כדי שאנשים במדינת ישראל ילכו לעבוד, כדי שלא יפחיתו את התל"ג של ישראל, שלא יפגעו בכוח התחרות של ישראל - -

אתי לבני: אנא, סיימי.

מל פולישוק-בלוך: - - ולא יפחיתו את גביית מס ההכנסה.

מל פולישוק-בלוך: כי כאשר איננו גובים מס הכנסה אנחנו פוגעים ברווחה של כל אלה שאתם, מפלגות השמאל, כל כך דואגים להם ממרום המדיניות הסוציאליסטית שלכם.

אתי לבני: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: משפט אחרון.

מל פולישוק-בלוך: אם אתם באמת ישרי דרך, ואם באמת ובתמים מעניינים אתכם אזרחי ישראל, תפסיקו עם הדמגוגיה ותעזרו לנו לעשות את השינוי שלדבריכם אנחנו מנסים לעשות כל יום, שעה-שעה, ולא קל לנו.

מל פולישוק-בלוך: התגובה של טומי לפיד, שר המשפטים, אתמול בממשלה מוכיחה כמה לא קל לנו.

מל פולישוק-בלוך: גברתי, אני רוצה רק במשפט אחד לגנות את ההערה של יושב-ראש הכנסת לפני כמה דקות; אותה הערה שמעתי ממנו כשדיברתי פה במליאה והזכרתי את סבא וסבתא שלי שנרצחו בשואה.

מל פולישוק-בלוך: טומי לפיד אמר אתמול שהוא לא התייחס לסבתא שלו שהיתה בשואה.

מל פולישוק-בלוך: הוא התייחס לסבתא השנייה.

מל פולישוק-בלוך: זה ממש לא משנה.

מל פולישוק-בלוך: לא ייתכן להשתמש בדמגוגיה זולה ממרום מקומו בכס יושב-ראש הכנסת ולתקוף אותנו בכל פעם שאנחנו מזכירים את היקרים לנו.

מל פולישוק-בלוך: אני מגנה את זה בכל תוקף.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת שלמה בניזרי, בבקשה.

שלמה בניזרי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, כולם מדברים על תוכנית ההתנתקות של ראש הממשלה – כן תהיה, לא תהיה, באיזו מידה תהיה – אבל יש תוכנית התנתקות אחת שלמעשה מיושמת כבר מיומה הראשון של הכנסת, וזו תוכנית ההתנתקות מהיהדות ומתורת ישראל.

שלמה בניזרי: זאת למעשה התוכנית האמיתית שבראשו ובמוחו הקודח של ראש הממשלה, עם חבריו משינוי, מהליכוד ומהמפד"ל: עקירת היהדות, עקירת תורת ישראל.

שלמה בניזרי: לא מעניינות אותו ההתנחלויות – היהפוך כושי עורו ונמר חברבורותיו?

שלמה בניזרי: אתם מאמינים שאריק שרון הולך כל כך להשתנות אלא אם כן יש אינטרסים שונים ומשונים מאחורי מה שהוא רוצה?

שלמה בניזרי: אנחנו רואים את ההתנתקות – עקירה, לא רק התנתקות; זאת עקירה אמיתית של תורת ישראל, של הערכים שהעם היהודי מושתת עליהם במשך אלפי שנים.

שלמה בניזרי: מחר בדיוק העם היהודי מציין את חג השבועות, יום מתן תורה.

שלמה בניזרי: כאשר קיבלנו את התורה, מה אמר הקדוש-ברוך-הוא על היום הזה?

שלמה בניזרי: היום הזה נהיית לעם.

שלמה בניזרי: עד עכשיו הייתם קובץ של שבטים עם מנהגים והנהגות שונות, עכשיו אתם נהיים לעם.

שלמה בניזרי: כלומר, איפה התחיל העם היהודי?

שלמה בניזרי: למעשה הוא התחיל במדבר, לא מה שכתוב במגילת העצמאות – מה כתוב שם, זכורני עוד מהתיכון: "בארץ-ישראל קם העם היהודי".

שלמה בניזרי: יענו, מה עשה אותנו עם?

שלמה בניזרי: – הארץ.

שלמה בניזרי: אין ארץ – אתה לא עם.

שלמה בניזרי: אוי ואבוי לנו.

שלמה בניזרי: תסתכלו, העם היהודי אלפיים שנה היה בגולה, בין שבעים אומות העולם, פעמים רבות גם שבעים זאבים ואפילו מעבר לכך.

שלמה בניזרי: מה הצליח לשמר אותנו?

שלמה בניזרי: תסתכלו מה מרק טוויין כותב - שהעם היהודי נרדף לאורך כל ההיסטוריה כשידיו כבולות לו מאחוריו – אם שמונה מסעי צלב, אם גזירות ת"ח ות"ט, פוגרומים, שואות למיניהן, והעם היהודי מצליח לשרוד.

שלמה בניזרי: והוא שואל: מה כוחה ומה סודה של אומה זו?

שלמה בניזרי: איך הם מצליחים לשרוד?

שלמה בניזרי: ותאמינו לי, הכוח שלנו – כפי שאמר רב סעדיה גאון לפני אלף שנים, אין ישראל אומה אלא בתורותיה; התורה שבכתב והתורה שבעל-פה, זה מה שממשיך לשמר אותנו.

שלמה בניזרי: לולא תורתך שעשועי אז אבדתי בעוניי.

שלמה בניזרי: אם לא היו לנו התורה, המצוות, הערכים שאתם, אנשי שינוי, מנסים לעקור – לא מנסים, עוקרים, לצערנו הרב.

שלמה בניזרי: שלגי, אתה עוד קצת הוגן, זה בסדר.

אילן שלגי: אנחנו רוצים יהדות אחרת, לא כמו שלך.

שלמה בניזרי: אין יהדות אחרת.

שלמה בניזרי: היהדות שאתה רוצה אינה יהדות.

שלמה בניזרי: אתה יודע שהנצרות יצאה מהיהדות?

שלמה בניזרי: זו דת אחרת.

שלמה בניזרי: רפורמים, זו כבר דת אחרת.

שלמה בניזרי: שינוי, זה כבר דת אחרת.

שלמה בניזרי: נכון, אתם בני העם היהודי - - -

אילן שלגי: בניזרי, רוב היהודים בעולם שהולכים לבית-הכנסת, מגיעים לשם במכונית; אתה יודע את זה?

שלמה בניזרי: נו, אז מה?

שלמה בניזרי: מי אמר שרוב?

שלמה בניזרי: רוב זה דבר טכני.

שלמה בניזרי: רוב לא הופך אותך בהכרח לצודק.

שלמה בניזרי: רוב זה דבר טכני.

שלמה בניזרי: שים לב מה קרה אחרי דור אחד שאנחנו פה במדינה, איך חילנתם את כולם.

שלמה בניזרי: אנשים כבר לא אכפת להם להתחתן עם גויה, לא יהודייה.

שלמה בניזרי: מה, זה מעניין מישהו?

שלמה בניזרי: בשביל זה באתם?

שלמה בניזרי: בשביל מה עזבנו את הגולה?

שלמה בניזרי: אתה חושב שאבא שלי בא ממרוקו כדי להיות פה גוי?

שלמה בניזרי: הוא בא כדי להיות פה יהודי, כדי לשמר את היהדות, כדי להמשיך להיות יהודי – רק זו דרך היהדות, אין דרך אחרת.

שלמה בניזרי: איך אמר פעם מישהו בחוכמה - - -

אילן שלגי: היהדות שלי היא לא פחות יהדות מהיהדות שלך.

שלמה בניזרי: - - - אמר פעם מישהו בחוכמה: מעם ללא מדינה אנחנו נהפכים מיום ליום למדינה ללא עם.

שלמה בניזרי: דרך אגב, כשלא יהיה עם גם לא תהיה מדינה.

שלמה בניזרי: שני הדברים הללו הולכים יחד.

שלמה בניזרי: אתם חרתתם על דגלכם, בחוצפה, לעקור את היהדות.

שלמה בניזרי: ומה מספר לנו שר הפנים?

אילן שלגי: רק את המונופול.

שלמה בניזרי: זאת תוכנית הבראה, וכל תוכנית הבראה היא דבר שכואב.

שלמה בניזרי: זה כואב?

שלמה בניזרי: זה הורג.

שלמה בניזרי: אנחנו שומעים כל יום על אנשים שמתים, מתים מרעב, מתים מכך שאין להם כסף לקנות תרופות, והוא מספר לנו שזאת תוכנית כואבת?

שלמה בניזרי: זה כמו חולה שעשו לו ניתוח, והרופא יוצא מחייך אל המשפחה ומודיע שהניתוח הצליח אבל החולה מת.

שלמה בניזרי: לזה אנחנו רוצים להגיע?

שלמה בניזרי: אלה התוצאות?

שלמה בניזרי: מספר לנו שר הפנים פה שיש לו רגש ויש לו חמלה לבעלי- חיים, וגם לבני-אדם, ברוך השם.

שלמה בניזרי: זה כמו ש"חרבונא זכור לטוב", איזו חמלה יש לו?

שלמה בניזרי: בשבוע שעבר, כשהיה פה הוויכוח, צעקה לנו חברת הכנסת פולישוק: מה שאתם עושים פה זו אנרכיה.

שלמה בניזרי: אנרכיה?

שלמה בניזרי: אנרכיה זה שבמדינה מתוקנת אנשים עובדים תשעה חודשים, שנה, ושנה וחצי, ביישובים הערביים – מה, הם לא בני-אדם?

שלמה בניזרי: לא מגיעות להם משכורות מפני שהם ערבים?

שלמה בניזרי: מפני שהם חרדים?

שלמה בניזרי: אולי מפני שהם אנשים פשוטים לא מגיעות להם משכורות?

מל פולישוק-בלוך: ודאי שמגיעות להם משכורות.

שלמה בניזרי: זאת אנרכיה אמיתית.

שלמה בניזרי: זו מדינה נורמלית, שאתם לא נותנים משכורות והממשלה הזאת יושבת וממשיכה להתרווח על כיסאותיה?

שלמה בניזרי: במקום שהמפד"ל יקומו ויפרשו, כי מדובר על כל ערכי היהדות, הסמלים של היהדות – השר אפי איתם יצא החוצה בשבוע שעבר, כשהפגנו פה, ומה הוא אומר לנו?

שלמה בניזרי: חבר'ה, אתם עושים מה שצריך לעשות, מה שהמפד"ל היתה צריכה לעשות.

שלמה בניזרי: ואני מוסיף ואומר לאפי איתם: ואתה צריך להמשיך לעשות מה שאנחנו עושים עכשיו, להמשיך להביע את המחאה.

אתי לבני: נא לסיים.

שלמה בניזרי: נתת לה שלוש דקות – הסתכלתי על השעון וראיתי שלוש דקות תוספת.

שלמה בניזרי: גם אני מבקש את התוספת, גברתי הנכבדה.

אתי לבני: תוספת למי?

שלמה בניזרי: לחברת הכנסת פולישוק.

אתי לבני: כי היו לה קריאות ביניים.

שלמה בניזרי: מדדתי על השעון שלוש דקות.

אתי לבני: אין איפה ואיפה.

אתי לבני: אני נותנת לך, אנא סיים.

שלמה בניזרי: זו אנרכיה?

שלמה בניזרי: זו אנרכיה אמיתית – שלא נותנים לאנשים את המשכורות שלהם, שהאנשים פה מסכנים, אין מי שישמע את קולם – היינו היום בסיור ב"ביקור חולים", צריך לראות את האנשים שם, בוכים על כך שאחרי 30 ו-40 שנה מפטרים אותם – אין להם משכורות, אין להם פיצויים, אין להם פנסיה, אין להם כלום.

שלמה בניזרי: זה לא עושק?

שלמה בניזרי: כששמעו זאת אנשי השמאל בשבוע שעבר, בהגינותם – דרך אגב, תמיד אמרתי זאת – השמאל, עם כל המיליטנטיות שלהם כלפי תורת ישראל, הם הוגנים.

שלמה בניזרי: הימין, למשל הליכוד – אשר פיהם דיבר שווא, ימינם ימין שקר, שקרנים, כזבנים, שיודעים רק לעבוד על כל הציבור ולספר להם שיענו, הם מסורתיים; יש כמה הוגנים גם שם.

שלמה בניזרי: מי שהמציא את המשפט הידוע, הבטחנו, אבל לא הבטחנו לקיים, היו שמיר וחבריו.

אלי אפללו: - - -

שלמה בניזרי: כך אני זוכר.

שלמה בניזרי: יכול להיות שאני טועה.

שלמה בניזרי: יכול להיות שזה היה מישהו אחר.

אתי לבני: זה הומור יותר מדי טוב.

שלמה בניזרי: יכול להיות שהיה מישהו אחר שהיה מקורי.

שלמה בניזרי: לאן אנחנו רוצים להגיע?

שלמה בניזרי: אם החלטתם לעקור, אז בסדר, אבל יש מינימום של הגינות.

שלמה בניזרי: אנחנו עדיין אזרחים של מדינת ישראל.

שלמה בניזרי: מה שמעניין את שר הפנים זה שינוי השעון.

שלמה בניזרי: זה שינוי השעון?

שלמה בניזרי: זה שעון שינוי.

שלמה בניזרי: כל המטרה שלו היא לעשות שינוי כדי לחסוך?

שלמה בניזרי: דוח מבקר המדינה הראה שאין בזה שום חיסכון, למי מספרים סיפורים.

שלמה בניזרי: הוא מספר שהוא בא לעשות לטובת העם.

שלמה בניזרי: זו רק דרך להכפיש אותנו ולפגוע בנו.

שלמה בניזרי: לכן, הממשלה הזאת ראויה לכל הפלה, ויפה שעה אחת קודם.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני לא חושב שממשלתנו חסרת אחריות כלפי הבעיות הסוציאליות, הכלכליות והפוליטיות.

מיכאל נודלמן: אנו צריכים לזכור באיזו תקופה היא קיימת.

מיכאל נודלמן: ממשלה זו קיימת ופועלת בזמן של משבר כלכלי עולמי, תקופת אינתיפאדה וטרור אכזרי.

מיכאל נודלמן: כולנו עדים למאמצים של ראש הממשלה שמנסה לבנות תוכנית מדינית, שיש לה תומכים ויש לה מתנגדים.

מיכאל נודלמן: אני לא רוצה להיכנס לפירוט של תומכים ומתנגדים, אבל אני חושב שבכל מקרה אנחנו נמצאים בתקופה פוליטית בעייתית.

מיכאל נודלמן: האי-אמון הנוכחי בא בזמן נכון.

מיכאל נודלמן: מי שחושב שבתקופה הנוכחית יהיו בחירות ויהיה אי-אמון בממשלה, טועה.

מיכאל נודלמן: אני מפנה אותו לסקר שמתפרסם היום בעיתון "מעריב" ולפיו תהיה אותה כנסת אם הבחירות יתקיימו היום.

מיכאל נודלמן: מבחינה פוליטית, אם מקבלים את התוכנית ואם לא מקבלים את התוכנית, אנחנו במצב קריטי, והאי-אמון לא במקום.

מיכאל נודלמן: לדעתי, הממשלה נקטה כמה צעדים נכונים והכרחיים שמאפשרים לישראל לפעול בצורה עצמאית, ולא לפי הכתבה של דעת הקהל העולמית.

מיכאל נודלמן: אנחנו תומכים במדיניות הכלכלית של השר בנימין נתניהו.

מיכאל נודלמן: דיברו פה על עוני וכל מיני דברים שלא תאמינו שיש במדינה, אבל אלה תוצאות של המדיניות הכלכלית הקודמת, מדיניות סוציאליסטית וחלוקה לכולם, במקום עידוד לעבודה.

מיכאל נודלמן: עכשיו אנו עדים להתעוררות ניכרת.

מיכאל נודלמן: אם שיעור הצמיחה במשק ברבעון הראשון של שנת 2004, לפי הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הוא 5.5%, והעלייה בתוצר העסקי - 9.2% יחד עם עלייה ביצוא בשיעור של 49.5%, אינן נחשבות בעיני חברי הכנסת שיזמו את האי-אמון הזה, אז קשה לי להאמין שיש רמה כזאת של צמיחה כלכלית שתתפרש כחיובית.

מיכאל נודלמן: נכון שבזמן המיתון היתה פגיעה בתנאים הסוציאליים של השכבות החלשות, אבל שכחו שעם ההתעוררות הראשונה במשק משרד האוצר החיל הטבות משמעותיות במיסוי של אזרחי ישראל המשתכרים שכר ממוצע ומטה.

מיכאל נודלמן: לא מזמן הוכרז גם כי קצבת הזיקנה של הגמלאים והנזקקים תעלה בכמה מאות שקלים.

מיכאל נודלמן: אני לא חושב שלממשלה יש כוונה לחסל את שירותי הדת.

מיכאל נודלמן: אני חושב שאם קיימות במערכת ממשלתית מועצות דתיות, חייבים לשלם לעובדיהן משכורות.

מיכאל נודלמן: אם לא משלמים, זה יותר מלא-בסדר.

מיכאל נודלמן: אני מקווה שיטפלו בזה מייד.

מיכאל נודלמן: בנוגע לטענות של המפלגות, מרצ, חד"ש-תע"ל, בל"ד ורע"ם, מפלגות המתנגדות לפעילות הצבאית ברפיח, אני אומר בצער שאנו לוחמים בטרור וחייבים להגן על חיי אזרחינו.

מיכאל נודלמן: אם באזור מסוים מתעוררת סכנה לביטחוננו, התערבות צבאית היא הכרחית - להבדיל מההפגנות של השמאל, שבהן הם קראו לחיילים לא לציית לפקודות הקצינים.

מיכאל נודלמן: זה בלתי מקובל ופוגע ביוקרה של הצבא והמדינה.

מיכאל נודלמן: אם הליכוד לא יכול, אתם, החברים באופוזיציה, יכולים?

מיכאל נודלמן: אני חושב שלא.

מיכאל נודלמן: לאור כל האמור, אנחנו לא תומכים באי-אמון בממשלה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת חיים אורון, שאלות מהדוכן בבקשה.

מיכאל נודלמן: יש אידיאולוגיה ויש מציאות.

מיכאל נודלמן: אתם משקרים למציאות.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני קיבלתי את דבריו של שר המשפטים, השר לפיד, כפשוטם.

חיים אורון: הבנתי את הזעזוע הקשה שהוא עבר נוכח תמונות שהוא ראה ואנחנו ראינו.

חיים אורון: אין לי שום סיבה שלא להעריך ולקבל את הצורה שבה הוא חווה את החוויה הקשה הזאת.

חיים אורון: בסופו של דבר, המבחן שבפניו עומד השר לפיד והמבחן שבפניו עומדים חברי מפלגתו, כמו המבחן שבפניו אנחנו עומדים, הוא לא ביכולת הבעת האמפתיה, החמלה, הצער או הכעס כלפי דברים שאנחנו רואים לנגד עינינו.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, לא במקרה אני פונה אלייך.

חיים אורון: אנחנו עומדים לפני שאלה הרבה יותר קשה - עד כמה אנחנו מוכנים שדברים כאלה ייעשו בשמנו.

חיים אורון: כאשר אנחנו מרגישים שהם לא נעשים בשמנו, אנחנו מוכנים לקום ולומר את זה.

חיים אורון: אני לא מדבר על החייל במחסום.

חיים אורון: אני יודע, גם מידע מאוד אישי, מה עובר עליו.

חיים אורון: אני לא מדבר על הבחור שיושב בטנק שנוסע בתוך רחוב צר בתל-אל-סולטן, ובמהלך נסיעתו, כאשר אני בטוח שהוא מאוד חושש, כי יש הרבה מאוד מטענים סביבו, במקרה הטוב הוא מוריד קירות של בתים, ובמקרה אחר מוריד בתים שלמים.

חיים אורון: אני בכל זאת שואל, וחובתי לשאול, כמו שחובת

חיים אורון: כם לשאול, מי נותן את הפקודות לעשות את הפעולות הללו - -

רוחמה אברהם-בלילא: אפשר עוד להביא - - - לחזה, חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: - - כשברור לחלוטין שמי שנותן את הפקודות הללו יודע שכך זה ייראה.

חיים אורון: ואם הוא לא יודע שכך זה ייראה, צריך לשאול שלוש פעמים אם הוא ראוי לתת את הפקודות הללו.

חיים אורון: אני מדבר על שר הביטחון ואני מדבר על ראש הממשלה ואני מדבר על הדרג הבכיר בצה"ל.

חיים אורון: אני יודע שכולנו מדברים על המבחן של פקודה בלתי חוקית בעליל, שדגל שחור מתנוסס מעליה.

חיים אורון: אני לא נמצא שם עכשיו, כי אם הייתי נמצא במקום הזה הייתי אומר דברים אחרים לגמרי, והיו מקרים שנמצאנו במקום הזה.

חיים אורון: אני מדבר על אותו מגוון של פעולות, שהוא בתחום ההכרעה המוסרית של כל אחד מאתנו, שהוא בתחום ההכרעה הערכית של ממשלה, שהוא בתחום המבחן המוסרי והערכי של שר בממשלה.

מגלי והבה: אתה טוען שאין דבר כזה?

חיים אורון: אני טוען שגבולות רבים נפרצו.

חיים אורון: אני טוען שמעשים רבים נעשים ושולחים אליהם את בנינו, והם לא מייצגים אותי – לא במחלוקת של עמדות פוליטיות, ברובד המוסרי הכי עמוק.

חיים אורון: יש גם גבולות כאשר נלחמים מלחמה צודקת בטרור.

חיים אורון: לא אני אמרתי, אומר הרמטכ"ל, אומר בית-המשפט, אבל גם אני אומר.

חיים אורון: ואי-אפשר להצדיק את המעשים שנעשים בימים האחרונים ברפיח - - -

מגלי והבה: זה לא מה שאומר הרמטכ"ל, אני מצטער מאוד, אתה מנסה עכשיו לשים דברים בפיו.

מגלי והבה: הוא לא אומר שהוא שולח חיילים וטנקים להרוס בתים בשני הצדדים ולהמשיך לנסוע.

מגלי והבה: כך אתה מתאר את הדברים.

חיים אורון: יכול להיות שלא הסברתי את עצמי היטב, אבל אני מבקש שייתנו לי זמן להבהיר את דברי.

חיים אורון: אמרתי שהרמטכ"ל אמר ושר הביטחון אמר, ואני לא צריך אותם בתור תנא דמסייע, שגם במאבק בטרור יש גבולות.

חיים אורון: זה מה שאמרתי, ושם נפרצו גבולות.

חיים אורון: תיארתי איך הם נפרצו, ויכולתי להוסיף ולתאר איך הם נפרצו.

חיים אורון: ועוד לא הגעתי לשאלה, שגם אותה צריך לשאול, מה התועלת של המעשים הללו.

חיים אורון: אני עוד לפני שאלת התועלת.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, אני אומר את זה, כי הנושא שעומד על סדר-היום הוא כזה שעוברים כל הזמן מהנושא המדיני כביכול אל הנושא החברתי.

חיים אורון: אני שואל, גברתי היושבת-ראש, את השאלה הזאת במהות שלה, גם כשמדובר פה בנושא החברתי.

חיים אורון: יושבים פה ביציע אנשים שעובדים במועצות הדתיות.

חיים אורון: על-פי איזו אמת מידה ועל-פי איזה שיקול ועל-פי אילו עקרונות וערכים אפשר לעלות לדוכן, כמו שעלה השר פורז, ולהגיד שיש הצדקה לעובדה שאנשים לא מקבלים שכר על עבודתם?

חיים אורון: חברת הכנסת פולישוק הסבירה לי על כאלה שלא רוצים לעבוד ורוצים קצבאות.

חיים אורון: הרי לא בזה מדובר כרגע.

חיים אורון: יש לי גם מה לומר בנושא ההוא, אבל פה מדובר באנשים שעבדו, מדובר על שכר עבודה.

חיים אורון: כאשר זה קורה בסקטור הפרטי – תשאלו את חברת הכנסת אילנה כהן, היא אשת האיגוד המקצועי, היא תסביר להם כמה זמן לוקח ללכת לבית-הדין לעבודה ולחייב את המעסיק או לעקל את נכסיו ולשלם שכר עבודה.

חיים אורון: את הדבר האלמנטרי הזה ממשלה לא יכולה לפתור במשך חודשים ארוכים?

חיים אורון: לא השתתפתי ולא קיבלתי את מה שעשו החברים בשבוע שעבר פה, במרכז אולם המליאה של הכנסת.

חיים אורון: אגב, זה לא רק מועצות דתיות.

חיים אורון: בקריית-שמונה זה לא מועצות דתיות.

חיים אורון: עזבו את זה, זה לא ויכוח בין דתיים לחילונים, זה לא ויכוח על תפקודן.

חיים אורון: זה לא שייך לזה בכלל.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, לא במקרה אני מפנה את דברי לחברי שינוי.

חיים אורון: אתם לא יכולים לברוח עוד מהדילמה המוסרית הזאת, ולא במקרה העברתי את זה למישור המוסרי.

חיים אורון: אי-אפשר עוד גם להיות וגם ולחכות.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בתוך שלוש הצעות האי-אמון שהוגשו היום, צדה את עיני הצעת האי-אמון של מרצ, חד"ש-תע"ל, בל"ד ורע"ם, אשר מבקשות להביע אי-אמון בממשלה בשל פעולת צה"ל ברפיח.

מגלי והבה: הצעה זו היא למעשה המשך לטיעון האווילי, ששמעתי בתקשורת, על כך שהפעולה ברפיח מיותרת, כי הרי ראש הממשלה מתכוון לצאת מעזה, ובקרוב.

מגלי והבה: אחרי שמיעת טיעונים מסוג זה אני אומר לעצמי: מזל גדול לנו ולמדינת ישראל שלא אתם מחזיקים היום בהגה השלטון.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, חיסול התארגנות הטרור ברצועת-עזה איננו תלוי בתמיכה או בהתנגדות לתוכנית ההתנתקות.

מגלי והבה: את הטרור צריך לחסל, בשביל הביטחון בתוך "הקו הירוק" ומחוצה לו, בכל מקום במדינת ישראל.

מגלי והבה: מי שחושב שהפעולה ברפיח היתה בעבור המתיישבים בגוש-קטיף, הוא או תמים או מיתמם.

מגלי והבה: האם מישהו חושב באמת שישראל תיתן לרצועה להפוך למחסן נשק גדול ופשוט תעצום את העיניים?

מגלי והבה: הרי כולנו יודעים, באוקטובר 2000 ראינו שאפילו הרשות הוציאה את אזור רפיח מחוץ לתחום הכניסה שלה, מחוץ לתחום שיש לדאוג בו לביטחון, כי הפכו את השכונות שם למעבר הברחות בטוח, וכל אלה שיושבים בציר פילדלפי נהנו בדרך זאת או אחרת, וראינו את מספר המנהרות שדרכן העבירו כמויות רבות של נשק, ואנחנו יודעים מיום ליום מה היה יעדן של כמויות הנשק שעברו דרך המנהרות ונגד מי.

מגלי והבה: רבותי חברי הכנסת, אף אחד מאתנו לא מאושר מהצורך לשלוח כוחות לאזור של אוכלוסייה אזרחית צפופה.

מגלי והבה: נדהמתי מתיאורו של חבר הכנסת אורון, איך חיילים ומפקדים של צה"ל נוסעים בשיירות ומשני הצדדים הורסים בתים, והטנקים נוגעים בבתים.

מגלי והבה: הוא לא ראה את המטענים, לא ראה את המלחמה ואת המוסריות במלחמה הזאת, של אותו קצין שנתן לאמא להביא אוכל לילדים שלה ובאותו רגע הצלף חיסל אותו.

מגלי והבה: אנחנו יודעים מי בחר בזירה הזאת, ואני מקשיב למה שאומרים ה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי" וכל ארגוני הטרור השונים, איך הם רוצים לחסל את המדינה הזאת.

מגלי והבה: הם אפילו לא מכירים בקיומה, ועוד צריך לתת להם שיהיו מנהרות ויהיו דרכים?

מגלי והבה: אמרתי גם למצרים שהם יכולים לעצום עיניים, אבל מאגר הנשק בעזה, יום אחד יופנה גם נגדם.

מגלי והבה: לא ייתכן שאנחנו, מי שדואג לביטחון המדינה הזאת ויש לו אחריות לאומית, לא נדאג שלא תהיינה הברחות ולא יהיה טרור.

מגלי והבה: כמובן, יש לזה מחיר.

מגלי והבה: אנחנו יודעים שכואב לראות את המראות שרואים שם, אבל אף אחד מאנשי הסיעות שמגישות הצעות כל שבוע לא קם ואמר:

מגלי והבה: לא ניתן לטרור הזה לשלוט ברחוב ברפיח ולא ניתן לכנופיות הטרור לשלוט ברפיח.

מגלי והבה: דברו עם האנשים שגרים שם ותשמעו כמה מנסים אותם אנשים לכפות עליהם את מה שקורה בכל נושא הטרור.

מגלי והבה: אני חושב שראוי שאזרחי ישראל ידעו שהממשלה הנוכחית, בראשות ראש הממשלה הנוכחי, הופכת כל אבן בניסיון לשפר את המצב הביטחוני, אבל לא תסכים בשום אופן לנהוג בהפקרות.

מגלי והבה: המלחמה בטרור אינה אופציה, אלא כורח.

מגלי והבה: מי שלא יילחם בטרור היום יעמוד במצב הרבה יותר קשה מחר.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מדינת ישראל עומדת לפני הכרעות מדיניות לא פשוטות בתקופה הקרובה, אבל המלחמה בטרור אינה קשורה בהכרעות האלה.

מגלי והבה: לכן, רבותי, אפשר להתווכח מהו הכיוון המדיני הנכון, אבל אסור לערב בוויכוח הזה את ההכרח במלחמה הבלתי-מתפשרת בטרור.

מגלי והבה: דווקא אלה שתומכים ביציאה מעזה צריכים להבין, שללא מלחמה עיקשת בטרור יעלו כל תוכניותיהם המדיניות בעשן.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

שאול יהלום: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, יש הרבה הצעות אי-אמון, וכמובן נתחיל בראשונה.

שאול יהלום: מדינת ישראל – וממשלת ישראל – יכולה לכבוש פניה בקרקע נוכח מה שנעשה כלפי השירותים הדתיים במדינה.

שאול יהלום: לא מדובר כאן במשכורת, לא מדובר כאן בשכר, מדובר כאן במגמה להפריד את הדת מהמדינה.

שאול יהלום: המדינה משרתת את כל הצרכים בנושא הדת, והיא אחראית בפרט בשירותי הדת היהודיים, כמדינה יהודית, למן הלידה דרך כל החיים: המקוואות, העירובים, רישום הנישואין, כל מה שקשור אחר כך בחסד של אמת, כל מה שקשור בשמירת השבת וכל מה שקשור בשמירת כשרות.

שאול יהלום: כל הנושאים האלה הם שהופכים את מדינת ישראל למדינה יהודית, כאשר השירותים ניתנים לכלל ישראל, לכלל המדינה, לא כמו במדינות שבהן מפרידים את הדת מהמדינה, ואז הקהילות מתארגנות באופן פרטי וכל אחת דואגת לעצמה.

שאול יהלום: מדינת ישראל עושה את זה מלכתחילה, ובין השאר היא אחראית לבניית מקוואות.

שאול יהלום: לפעמים היא גם עוזרת בבניית בתי-כנסת, בחלק מהמקומות ובשכונות חדשות, ודבר זה הופך את מדינת ישראל למדינה יהודית.

שאול יהלום: טול ממנה את כל השירותים האלה והפכת את מדינת ישראל למדינה המופרדת מהדת, מדינה חילונית.

שאול יהלום: אין כל ספק שאחרי הבחירות האלה התברר שיש מפלגה שזאת מטרתה, מפלגת שינוי, ובאופן דומיננטי חלק ממה שהיא דרשה הוא פירוק משרד הדתות, אם כי פירוק משרד הדתות התקבל בהחלטה בקדנציה הקודמת, כאשר אחת המפלגות, שהיום מעלה את הצעת האי-אמון, היתה בממשלה.

שאול יהלום: תלוי איך מפרקים.

שאול יהלום: אנחנו, המפד"ל, ניסינו להציל בכך שאמרנו שאנחנו מחלקים את משרד הדתות למשרדים אחרים, אבל לא תיפול אף פונקציה, לא ייפול אף נושא מהנושאים שהמשרד עוסק בהם.

שאול יהלום: היום אנחנו במצב שונה מזה שכתוב בהסכמים הקואליציוניים ובקווי היסוד של הממשלה, ואנחנו מאשימים בעניין הזה את הממשלה, בראשות ראש הממשלה.

שאול יהלום: הדברים נעשים ללא תקצוב נכון, בתת-תקצוב ובאלף סרבולים במקומות שהנושאים הועברו אליהם - הן הישיבות שהועברו למשרד החינוך, הן המועצות הדתיות שהועברו למשרד ראש הממשלה.

שאול יהלום: אולי יש קרן אור קטנה במשרד המשפטים, שהשיפוט הרבני הועבר אליו ועד לרגע זה הוא מתנהל ללא בעיות.

שאול יהלום: לכן, אנחנו באים היום כסיעה קואליציונית – ומבחינתנו זהו משבר – ובהצעת האי-האמון הזאת ניעדר מההצבעה.

שאול יהלום: לא נוכל לתמוך בממשלה כאשר הנושא הוא שירותי הדת, והדברים מגיעים לידי כך שרבנים עובדי המועצות הדתיות, רבנים ראשיים, רבנים מקומיים, בלניות, עובדי העירובים וכל העובדים אינם מקבלים את משכורתם זה חודשים ארוכים.

שאול יהלום: משכורת אולי יקבלו כולם בסוף – יפנו אל בית-הדין לעבודה ויקבלו משכורת עם ריבית – אבל הבעיה שלנו היא לא רק המשכורת, אלא הזלזול בשירות הזה, שהוא אבן בוחן להיות מדינת ישראל מדינה יהודית.

שאול יהלום: אנחנו מאשימים את ראש הממשלה ואת הליכוד.

שאול יהלום: אם היו שומרים על ההסכם הקואליציוני, הדברים היו צריכים להיעשות בדרך נכונה, ועל דרך האמת, ובתקצוב מלא, תוך כדי ייעול.

שאול יהלום: הדברים האלה אינם נעשים – או עקב לחץ של שינוי או עקב בטלנות ושלומיאליות של המפלגה הגדולה במדינה.

שאול יהלום: לכן, כפי שאמרתי, אנחנו רואים בעניין הזה משבר.

שאול יהלום: היום היתה בסיעת המפד"ל ישיבה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ועם מזכיר הממשלה.

שאול יהלום: הובטח לנו שהפתרון קרוב לבוא - בתוך ימים ספורים.

שאול יהלום: אבל אנחנו לא מקבלים את זה כתשובה, ולכן, כפי שאמרתי, כל סיעת המפד"ל תיעדר מההצבעה בעניין הזה.

שאול יהלום: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת שאול יהלום, ידידי, שמעתי את נאומך, ומעבר לעובדה שאני מברך את סיעת המפד"ל על כך שתיעדר מההצבעה בנושא שירותי הדת, לא הבנתי מלה.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: אתם, סיעת המפד"ל, הצבעתם בחוק ההסדרים על הסעיף שאומר, שמ-2 במאי אין מועצות דתיות – אתם הצבעתם על הסעיף הזה.

שאול יהלום: אין סעיף כזה.

משה גפני: יש סעיף כזה – בחוק ההסדרים יש סעיף כזה.

משה גפני: אתה יודע מה?

משה גפני: תסתכל על מה שהצבעת.

שאול יהלום: אל תסלף.

משה גפני: הרי אני מדבר במליאת הכנסת, וזה מופיע בפרוטוקול.

משה גפני: בחוק ההסדרים כתוב, שב-2 במאי בטלות המועצות הדתיות.

שאול יהלום: אל תגיד דברים לא נכונים.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש שהיושבת-ראש תגן עלי.

אתי לבני: אני מגינה עליך בגופי נגד חבר הכנסת יהלום.

אתי לבני: בבקשה, תקן אותו אחר כך.

משה גפני: בחוק ההסדרים נקבע, שב-2 במאי המועצות הדתיות בטלות.

משה גפני: ראש הממשלה יכול למנות שני ממונים או למנות מועצות דתיות אחרות.

משה גפני: שום דבר מזה לא נעשה ברוב המועצות הדתיות בארץ.

משה גפני: למועצה הדתית ברמת-גן יש כסף לשלם משכורת – יש לה כסף – העירייה מעבירה את כספי המועצה הדתית, ולא משלמים משכורת, כי בממשלה המופקרת הזאת, שהמפד"ל היא חלק ממנה, אין מי שיחתום.

משה גפני: אין מי שיחתום במועצה הדתית ברמת-גן, ואני לא מדבר על המועצה הדתית בירושלים או על רוב המועצות הדתיות.

שאול יהלום: אז לא ביצעו את החוק.

משה גפני: את מי אתם מאשימים, חבר הכנסת שאול יהלום, את המפלגה הגדולה?

משה גפני: את מפלגת השלטון?

משה גפני: את הליכוד?

משה גפני: נכון.

משה גפני: את שינוי?

משה גפני: נכון.

משה גפני: חמישה מחברי הכנסת של שינוי הניחו היום על שולחן הכנסת הצעת חוק בת 69 עמודים על צער בעלי-חיים – מה יהיה הדיור של החתולים ושל הכלבים, זה בסדר; עד כמה יצטרכו לעשות כושר לחתולים ולכלבים האלה.

משה גפני: אגב, אני לא רוצה לעשות השוואות כמו שעשה יושב-ראש מפלגת שינוי על סבתא שלו, שנהרגה בשואה.

משה גפני: אני גם לא אעשה השוואות לסבתא שלי, שנהרגה בשואה, אבל קרה בהיסטוריה שכאשר אנשים היו רעבים ללחם ולא היתה להם ארוחת ערב לתת לילדים, והתעללו בהם, היו כאלה שדאגו לבעלי-חיים.

משה גפני: אלו שגרמו להתעללות הזאת.

משה גפני: ואני לא עושה השוואות.

משה גפני: אני לא עושה השוואות, מכיוון שאני לא טומי לפיד - - -

אתי לבני: זו הסבתא השנייה שלו.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש גבול למה שהממשלה הזאת מסוגלת לעשות.

משה גפני: חבר הכנסת שאול יהלום, יש גבול.

משה גפני: שנה, שנה ושלושה חודשים - אתם שותפים לעניין הזה.

משה גפני: אתם, יותר מאתנו החרדים, הייתם צריכים לדאוג לשירותי הדת.

משה גפני: יותר מאתנו.

משה גפני: על זה אתם אומרים הלל ביום העצמאות.

משה גפני: זה הדבר שאתה מטיף לי עליו שנים.

משה גפני: אתה אומר לי: אנחנו הציונות הדתית - ראשית צמיחת גאולתנו, מדינת ישראל.

משה גפני: מה זה מדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו?

משה גפני: הדבר הראשון זה שירותי הדת.

משה גפני: זאת מדינה יהודית.

משה גפני: להיכן תישא את חרפתך לנוכח עובדי המועצות הדתיות, הבלניות שיושבות כאן.

משה גפני: איך לא תתבייש להסתכל בפני - ואני לא מדבר אליך באופן אישי.

משה גפני: אני מדבר על אורלב, ואני מדבר על אפי איתם, ואני מדבר על כל חברי הסיעה, ואני מדבר על מי שאתם מייצגים.

משה גפני: אנחנו החרדים, זה לא היה הדבר הכי חשוב אצלנו.

משה גפני: אני מודה, לא אמרתי הלל ביום העצמאות.

משה גפני: גם היושבת-ראש כנראה לא אמרה הלל ביום העצמאות.

משה גפני: אבל אתה וחבריך - קריסה מוחלטת של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

משה גפני: אתם הייתם צריכים היום להצביע נגד הממשלה.

משה גפני: זה לא רק נושא של משכורות, זה נושא שבשום מדינה מתוקנת בעולם, בשום מדינה דמוקרטית, לא היה קורה דבר כזה, שמלינים שכר שכיר חודש וחודשיים ושלושה, ושנה, ושנה ושבעה חודשים.

משה גפני: יש גם זה.

משה גפני: במועצה הדתית, אתה יודע, בתל-אביב, בא קשיש, פנסיונר, ביום חמישי למועצה הדתית, ביקש הלוואה - הוא לא מקבל כמה חודשים משכורת, הוא צריך לקנות תרופות - ביום ראשון הלכו ללוויה שלו.

משה גפני: אני לא מדבר על הומני, אני לא מדבר על דמוקרטי, אני לא מדבר על איזה רגש אנושי, לא צער בעלי-חיים.

משה גפני: גברים, נשים, טף, ילדים.

משה גפני: אני מדבר על מדינה יהודית, שאול יהלום.

משה גפני: תגיד הלל ביום העצמאות.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ישראל מבצעת פשעי מלחמה ביודעין ובמפגיע.

מוחמד ברכה: פעולות צה"ל ברפיח הן בבחינת טבח.

מוחמד ברכה: אין הגדרות אחרות לממדי הזוועה שאנחנו עדים להם בימים האחרונים.

מוחמד ברכה: אין הגדרות אחרות לחורבן ולקטל ההמוני במשכנות העוני של עזה.

מוחמד ברכה: "קשת בענן" קוראים לפשע המתוכנן הזה.

מוחמד ברכה: שם פסטורלי ויפה למבצע שכל-כולו אפליה, אפלה ושפלות.

מוחמד ברכה: אין גם גבול לציניות, לברוטליות ולתרבות השקר וההונאה של ראש הממשלה אריאל שרון.

מוחמד ברכה: בה בעת שהוא מצהיר על הצורך בהתנתקות, הוא מפיל בתים על יושביהם, מעמיק את הכיבוש והופך את חיי הפלסטינים לגיהינום, מתוך תקווה שאולי ילכו מפה.

מוחמד ברכה: ואנחנו נחזור בפעם האלף, אולי כמה אלפים: צבא יכול לסגת מכיבושיו, יכול לסגת מהטווחים שלו, צבא יכול לסגת מהעוולות שהוא עושה, אבל עם לא יכול לצאת ממקומו, לא מעברו, לא מעתידו, הוא לא יכול לצאת מחייו, הוא לא יכול לצאת מעורו.

מוחמד ברכה: לכן, התקוות האלה, שאולי בדרך זו של טבח אחרי טבח ילך מי שילך, בסופו של דבר אנחנו משוכנעים שמי שילך, ואכן, ילך, הוא הכיבוש.

מוחמד ברכה: צבא מזוין בטנקים, בטילים ובמטוסים מסתער על פרבר עוני וטובח בדלת העם.

מוחמד ברכה: זה מה שהממשלה הזאת עושה.

מוחמד ברכה: זו נקמנות, בריונות וברבריות.

מוחמד ברכה: אין לסיפור הזה שום קשר עם ביטחון, להיפך.

מוחמד ברכה: מי שרוצה לשמור על בניו ועל חייליו, אינו מייצר גזרות עימות, אינו מייצר שטחי כיבוש, אינו מייצר מפעל קולוניאליסטי דוגמת התנחלויות, אינו מייצר מוטיבציות לפיגועים הבאים, אלא מייצר תכלית לתהליך שלום, מייצר אופק לחיים של שני העמים.

מוחמד ברכה: בישראל אין הנהגה ואין מנהיגות.

מוחמד ברכה: יש חבורה של חמומי מוח המקבלת החלטות שסופן להתברר בבית-הדין לפשעי מלחמה.

מוחמד ברכה: הדבר יכול להידחות בזמן, אבל הוא עוד יבוא.

מוחמד ברכה: הכיבוש השחית את מדינת ישראל ואת המערכות שלה.

מוחמד ברכה: לא נותרה זירה אחת שאיננה נגועה.

מוחמד ברכה: בג"ץ מאשר הרס בתים.

מוחמד ברכה: היועץ המשפטי מסייע להכשיר את השרץ.

מוחמד ברכה: האינטליגנציה בתרדמת ויושב-ראש האופוזיציה מוסיף לחפש את דרכו לממשלה - הבוקר שמעתי את מר פרס מתפתל, איך הוא לא מסכים למיני-תוכנית של שרון, אבל הוא יצביע בעדה, ואיך הוא אומר שאם יהיו תנאים, אם לא יהיו תנאים, וכל מיני דברים כאלה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, הוא בלשון מדבר שהוא לא נכנס, אבל כנראה הלשון שלו יוצאת על מנת שהוא יהיה שותף לממשלה הרעה הזאת.

מוחמד ברכה: הדיבוק אוחז בכול, לאן שלא תפנה.

מוחמד ברכה: רבים, אם לא כולם, משתפים פעולה עם הטירוף המתמשך הזה.

מוחמד ברכה: אבל האמת היא שלא כולם.

מוחמד ברכה: יש לנו מחלוקת קשה עם מארגני ההפגנה שהיתה בכיכר רבין לפני כשבוע, קצת יותר.

רוני בר-און: ועם אלה מרפיח?

מוחמד ברכה: שנייה, אדוני.

מוחמד ברכה: שנייה.

מוחמד ברכה: יש לנו מחלוקות קשות, אבל אין ספק שעצם העובדה שיותר מ-150,000 אזרחים במדינת ישראל היו מוכנים לומר לא או אפילו חצי לא או רבע לא לשרון ולפשעיו, זה איתות מאוד חיובי שצריך לחזק אותו.

מוחמד ברכה: עצם העובדה שביום שישי האחרון - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

מוחמד ברכה: - - באו אלפי אזרחים ישראלים, רובם המכריע יהודים, אבל היו שם גם ערבים, למעבר רפיח כדי להיות כמה שיותר קרוב לפצע, וכמה שיותר קרוב לפשע - אלה מייצגים את המצפון האמיתי.

מוחמד ברכה: הסרבנות היום היא התנועה שמייצגת את אמירת הלא המהדהדת לפשעים האלה, של הממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: ואחר כך באים ומדברים על התאוששות כלכלית.

מוחמד ברכה: מאיפה תבוא התאוששות?

מוחמד ברכה: מאיפה תבוא הרווחה?

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, הבוקר היה בוועדת הכספים דיון בדוח שנתן יושב-ראש התאחדות התעשיינים, מר עודד טירה.

מוחמד ברכה: והוא הרצה לנו, חברי הוועדה, ארוכות על הצורך במתן הטבות לתעשיינים ולמעסיקים.

מוחמד ברכה: מה זאת אומרת?

מוחמד ברכה: כדי, כביכול, לשפר את מצב התעסוקה.

מוחמד ברכה: ההטבות שמקבלים התעשיינים והמעסיקים לא מייצרות תעסוקה.

מוחמד ברכה: הניסיון של 20 שנה, מאז 1984 ועד היום - כל הכספים של שיפויי מעסיקים לא הזיזו את נתוני האבטלה, להיפך, ועכשיו רוצים שהם ישלמו פחות מסים?

אתי לבני: אנא סיים.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, הכנסות המדינה יהיו פחותות, זאת אומרת, יהיה פחות לרווחה, פחות לרשויות המקומיות, פחות למשכורות של המועצות הדתיות, ולא בגלל מה שאמר חבר הכנסת גפני, שזו מדינה יהודית, אלא מפני שאלה אנשים שעובדים וזכותם לקבל משכורת - -

אתי לבני: תודה.

מוחמד ברכה: - - כפי שאנשי הרשויות המקומיות הם אנשים עובדים שזכותם לקבל משכורת.

מוחמד ברכה: כך נמדדים הדברים.

מוחמד ברכה: אחרת, מה אנחנו אומרים לאזרחים?

מוחמד ברכה: ללכת לקבץ נדבות, ללכת ללשכת התעסוקה?

מוחמד ברכה: אלה אנשים שעובדים בעבודה שאינה מאפשרת להם לגמור את החודש - -

אתי לבני: נא לסיים.

מוחמד ברכה: - - היא אפילו לא מאפשרת להם לגמור את השנה.

מוחמד ברכה: לכן, גברתי היושבת-ראש, הממשלה הזאת, מכל הבחינות – בגלל פשעיה, בגלל המדיניות החברתית-הכלכלית שלה, פשעים גם בעניין הזה, אינה ראויה לאמונו של הבית הזה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חברת הכנסת רוחמה אברהם, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, לאלה שנמצאים אתנו כאן, עובדי המועצות הדתיות: אני רוצה לומר לכם, לכל השכירים שלא מקבלים את משכורתם זה כמה חודשים, אנחנו כאן אתכם, אני מחזקת את ידיכם, ואני רוצה לומר לכם יותר מכול שאני יודעת שבדעתה של ממשלת ישראל לפתור את העניין הזה ואני מקווה שזה ייעשה במהרה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה להגיב על דברי חבר הכנסת מוחמד ברכה כאן.

רוחמה אברהם-בלילא: שמעתי את הבכי, בכי התמרורים, את כל הגינויים – ממשלה פושעת, צריך להביא את ראש הממשלה לבית-המשפט הלאומי בהאג – אבל את מי שצריך להביא בראש ובראשונה זה את יאסר ערפאת.

רוחמה אברהם-בלילא: למה?

רוחמה אברהם-בלילא: כי הוא שולח את הילדים שלכם לעמוד בחזית של כל הטרור הזה, לרבות הפגנות, לרבות הנושא של הפצצות המהלכות.

רוחמה אברהם-בלילא: תבדוק אצלך בציציות קודם כול.

רוחמה אברהם-בלילא: זה דבר אחד.

מוחמד ברכה: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: הנקודה השנייה, חבר הכנסת ברכה: לא שמעתי ממך, וציפיתי לשמוע ממך, את הגינוי על כל הפעולות הטרוריסטיות שנעשות.

רוחמה אברהם-בלילא: לא שמעתי.

רוחמה אברהם-בלילא: ציפיתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אמרתי: חבר כנסת בישראל, איפה אתה?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מייצג את ערביי ישראל פה, לא את הערבים במדינת פלסטין בפרלמנט הפלסטיני.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מצפה ממך שאתה תגנה את כל הפעילות של הטרור.

מוחמד ברכה: זאת האמירה של הערבים בישראל פה.

מוחמד ברכה: את תגידי?

מוחמד ברכה: מי את בכלל?

מוחמד ברכה: מי את שתגידי?

רוחמה אברהם-בלילא: אני חברת כנסת שבאה ומטיפה לך מה אתה צריך לעשות, בכל הכבוד לך.

מוחמד ברכה: אני אגיד מה שאני אגיד מתי שאני רוצה.

מוחמד ברכה: זה עוד חסר לי, רוחמה תגיד לי מה להגיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הטרור זה - - - מהעם - - - הטרור שאתם מפעילים.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, פתח מנהרה בחדר ילדים, מתחת למיטת תינוק, זה מותר?

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: מתברר שכן.

רוחמה אברהם-בלילא: מה אומר הפתח הזה?

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אומר דבר אחד: הכול מותר.

רוחמה אברהם-בלילא: מותר להשתמש באזרחים, מותר להשתמש בילדים, מותר להשתמש בבתים מאוכלסים ואפילו בחדרי ילדים.

עסאם מח'ול: את מסבירה את טבח הילדים, מתרצת את טבח הילדים?

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת, מדינה חפצת חיים לא יכולה להרשות לעצמה לעבור לסדר-היום בכל הנושא של המעשה הברברי שנעשה כלפי חיילי צה"ל.

עסאם מח'ול: - - -

מוחמד ברכה: תצאו מהחיים שלהם, על מה את מדברת?

רוחמה אברהם-בלילא: מדינה חפצת חיים לא יכולה לעבור לסדר היום כשאמל"ח עובר יום-יום דרך המנהרות האלה.

רוחמה אברהם-בלילא: מדינה חפצת חיים חייבת לעשות הכול כדי למגר ולחסל את כל תשתיות הטרור.

עסאם מח'ול: ממשלה כזאת - - - היא לא חפצת חיים.

רוחמה אברהם-בלילא: ובזה אין, ולא יהיו, פשרות.

רוחמה אברהם-בלילא: אין פשרות בזה שיש צורך לעצב מדיניות שונה ברפיח.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת היא תשתית הטרור המסוכנת ביותר לישראלים ולפלסטינים.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו כולנו נלחמים בטרוריסטים בני-עוולה.

רוחמה אברהם-בלילא: ותודו – פעם אחת אני מצפה שתודו בזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נלחמים באויב אכזרי, חסר צלם אנוש, והאויב הזה לוקח את דור העתיד שלו, את הילדים שלו, ושולח אותם לחזית.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא משתמש בהם כפצצות חיות.

עסאם מח'ול: את נציגת המפלצת, את.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא משתמש בהם כמבריחים, הוא משתמש בהם כבשר חי להפגנות או להתגרות בחיילי צה"ל.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חוזרת: מדינת ישראל צריכה וחייבת לנקוט את כל האמצעים שעומדים לרשותה כדי להגן על אזרחיה.

רוחמה אברהם-בלילא: מדינת ישראל, צבא-הגנה לישראל, ימשיכו להילחם בטרור, וצבא-הגנה לישראל יפגע בטרור בכל מקום ובכל עת שימצא לנכון.

מוחמד ברכה: גנרל רוחמה.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, תעשיית הטרור ברפיח היא החמצן העיקרי של ארגוני הטרור שפועלים ברצועת-עזה.

רוחמה אברהם-בלילא: כבר אמר זאת השר גדעון עזרא, ואני חוזרת על כך.

רוחמה אברהם-בלילא: 90 מנהרות מתחילת העימות, שלוש שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: שמונה מנהרות באפריל ו-11 מנהרות מתחילת השנה.

רוחמה אברהם-בלילא: מה, זה לא מספיק?

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא אומר משהו?

רוחמה אברהם-בלילא: הגיע הזמן שנפסיק את צינור החמצן הזה.

עסאם מח'ול: ממשלות הליכוד תמיד מכניסות את המדינה למנהרות מסוכנות.

רוחמה אברהם-בלילא: לא נאפשר לטרור הפלסטיני להגיע אל לב המדינה ולאיים עליה באמצעות מנהרות שנבנות בחדרי ילדים.

רוחמה אברהם-בלילא: צה"ל חייב להיכנס לבתים של האזרחים שהם משתפי פעולה עם כל ארגוני הטרור, בלי לחשוב פעמיים ואפילו בלי להניד עפעף.

רוחמה אברהם-בלילא: הריסת הבתים נעשית בליווי משפטי צמוד, והיא נתונה כל העת לפיקוח משפטי של בית-המשפט הגבוה לצדק.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מזכירה לכולנו וגם לחברי הבית הזה, שהריסת הבתים נעשית תוך כדי לחימה קשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הריסת הבתים לא נעשית בפעולה יזומה.

רוחמה אברהם-בלילא: הריסת הבתים נעשית על מנת להרחיק את האיומים ולאפשר תצפיות טובות על האזור.

רוחמה אברהם-בלילא: הריסת בתים נעשית במטרה למנוע התקפות על חיילינו.

עסאם מח'ול: - - - את הסבתא של טומי היא מזכירה.

רוחמה אברהם-בלילא: הריסת הבתים הזאת נעשית כדי למנוע הברחת נשק מסוכן שיוכל להגיע בפיגועים ללב מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בכל מדינה דמוקרטית בדרך כלל נהוג להנהיג את העיקרון של האיזון בין הזכויות השונות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני שואלת אתכם: האם עקרון הקניין הפרטי עולה על קדושת החיים?

רוחמה אברהם-בלילא: תענה לי, חבר הכנסת מח'ול.

עסאם מח'ול: תצאי משם, אז יהיו חיים.

רוחמה אברהם-בלילא: קדושת החיים במדינת ישראל עולה על כל זכות.

רוחמה אברהם-בלילא: וגם אם צריך להרוס בתים כדי להציל נפשות, חובה להרוס אותם.

אתי לבני: תודה רבה.

עסאם מח'ול: - - - הכיבוש הוא מפלצת.

רוחמה אברהם-בלילא: כנסת ישראל, חיילי צה"ל מתמודדים עם מציאות קשה של מטענים ויריות בלתי פוסקות וחשש מביקורת בין-לאומית.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון, יש חשש גדול.

מוחמד ברכה: שלא יהיו שם, יותר פשוט.

רוחמה אברהם-בלילא: צבא-הגנה לישראל הוא צבא מוסרי ואתי, ועושה כל שביכולתו למנוע פגיעה בנשים ובילדים חפים מפשע.

מוחמד ברכה: שלא יהיו שם, זה כל העניין.

רוחמה אברהם-בלילא: ולא אחת אנחנו משלמים מחיר כבד, כי אנחנו דבקים במוסריות, כי כך חונכנו וכך נמשיך לעשות בעתיד.

אתי לבני: נא לסיים.

אתי לבני: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: עוד דקה, גברתי היושבת-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לתת עצה קטנה לכל המבקרים את חיילי צה"ל.

רוחמה אברהם-בלילא: תמתינו עד שיסתיימו התחקירים.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לנו חיילים ורמטכ"ל מעולים, ואנחנו מגבים אותם.

רוחמה אברהם-בלילא: בהזדמנות הזאת אני רוצה לחזק את חיילי צה"ל על הפעולות האמיצות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מברכת את חיילי צה"ל ומפקדיו על הנחישות ועל המקצועיות תוך סיכון חייהם.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מצרה על שנפגעו ילדים, אך לא צריך להאשים את צה"ל אלא את הטרוריסטים, את אלה שגרמו לצה"ל להיכנס לתוך מרכזי הטרור כדי לפגוע באלה שמנסים לפגוע בנו.

מוחמד ברכה: תארגני עוד מופע בידור כמו "מעריב" ו"ידיעות" - - - תארגנו מופעי בידור שם.

מוחמד ברכה: על החורבות ועל הגופות.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו, רבותי חברי הכנסת, להעביר מסר אחד וברור.

רוחמה אברהם-בלילא: אוכלוסייה שלא תוקיע, ולא תקיא מתוכה את כל אותם טרוריסטים, מסכנת את עצמה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה המסר.

רוחמה אברהם-בלילא: תעבירו אותו הלאה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם צריכים להעביר את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: מדינת ישראל תילחם עד חורמה בטרוריסטים בני-העוולה, שהמטרה שלהם לזרוע הרס ומוות בישראל.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: אנא סיימי.

רוחמה אברהם-בלילא: כאמא, גברתי היושבת-ראש, גם את אמא, אני רוצה לפנות לכל האמהות הפלסטיניות.

אתי לבני: זה לא מאריך לך את הזמן.

רוחמה אברהם-בלילא: אם חיי ילדיכן וחיי משפחותיכן חשובים לכם, אל תשתפו פעולה עם אותם טרוריסטים.

רוחמה אברהם-בלילא: אל תיתנו את בתיכם לחפירת מנהרות.

רוחמה אברהם-בלילא: בימים אלה, בדקות אלה, מבצע "קשת בענן" עדיין נמשך.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מציעה לכולנו, לכל חברי הבית הזה, לחזק את ידי חיילינו ולהסיר את הצעת האי-אמון הבלתי-רלוונטית הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת יגאל יאסינוב.

עסאם מח'ול: נחזק אותם - - -

מוחמד ברכה: שקט, יורים.

עסאם מח'ול: שיצטרכו לבצע פשעי מלחמה, זה מה - - -

אמנון כהן: כל הכבוד, רוחמה.

יגאל יאסינוב: גברתי היושבת-ראש, ידידי חברי הכנסת, זה היה פשוט כמו בתיאטרון.

יגאל יאסינוב: שמעתי איך מועמדים לראשות הממשלה, אלי ישי והשאר מדברים, מביאים את המשנה שלהם שהעבודה תומכת בש"ס וש"ס תומכים בעבודה, מרצ תומכים בכולם.

יגאל יאסינוב: מלחמה בדת ומלחמה בעד דת, דברים סוציאליים, הכול ערבבתם.

יגאל יאסינוב: אתם יודעים מה, אני אפילו חשבתי שאולי אני צריך לעלות לבמה ולהגיד: אמרתם הכול, את כל השטויות שלכם שמעתם, לא צריך יותר לדבר.

אתי לבני: על מה שאומרים חברי הכנסת לא אומרים שטויות.

יגאל יאסינוב: לצערי הרב, הם טועים.

יגאל יאסינוב: הם טועים.

יגאל יאסינוב: אז את הטעויות שלכם שמעתי.

משה גפני: מה אתה אומר על המועצות הדתיות?

יגאל יאסינוב: בואו נדבר על מועצות דתיות.

יגאל יאסינוב: במועצה הדתית בערד, לפי מה שאמרו חבריך מהמפלגה, שנים, כבר חודשים לא מקבלים משכורת.

יגאל יאסינוב: איזה יופי.

יגאל יאסינוב: אתמול והבוקר ראינו בטלוויזיה שבכל זאת המועצה הזאת מוציאה החלטות לפטר אזרחית ישראל, כי היא לא כשרה למכור פלאפל.

יגאל יאסינוב: זה דבר שהופתעתי לשמוע.

יגאל יאסינוב: זו המועצה הדתית בערד.

משה גפני: מה הקשר לפלאפל?

יגאל יאסינוב: כנראה אני צריך לחזור.

יגאל יאסינוב: אתם טוענים שבערד המועצה הדתית לא עובדת והם לא מקבלים שכר כמה חודשים, הם כבר מתו מרעב, הם לא באים לעבוד, הם לא נותנים שום שירות, והם לא מזמן קבעו לפטר גברת רק מפני שהיא אתיופית, ובגלל זה היא כמובן לא כשרה.

משה גפני: מה העובדים אשמים?

יגאל יאסינוב: לא אמרתי שהעובדים אשמים.

יגאל יאסינוב: אמרתי שהרבנים אשמים.

יגאל יאסינוב: חס וחלילה, לא היה לי שום דבר נגד העובדים.

יגאל יאסינוב: אמרתי רבנים, אמרתי הממסד הדתי, אלה אשמים, אתם אשמים.

משה גפני: אבל הם לא מקבלים משכורת, הבלניות לא מקבלות משכורת.

יגאל יאסינוב: עשיתי לכם גם שמח, אבל בואו נדבר.

יגאל יאסינוב: שמעתי אחרי זה נאום של חבר הכנסת ממגזר אחר שהסביר לנו מה זו מדינה ערבית, מה זה פשע.

יגאל יאסינוב: אני גאה שלמדת עברית יותר טוב ממני, אני גאה שפה במדינת ישראל אתה יכול לעמוד על הבמה הזאת לפני ולצאת בדברים האלה ואף אחד לא עושה לך שום דבר.

יגאל יאסינוב: אבל היום, דווקא היום, כשהרשות הפלסטינית מחלקת נשק, היום אתם מביאים אי-אמון.

דוד טל: - - -

יגאל יאסינוב: אז עכשיו אני רוצה להבין.

יגאל יאסינוב: העבודה, אתם תצביעו בעד האי-אמון של ש"ס, קריסת המערכת הדתית?

יגאל יאסינוב: גם מרצ ברחו, אין אף אחד, אין מרצ בזמן הדיונים.

משה גפני: אבל העובדים, מה אשמים העובדים?

יגאל יאסינוב: כן, עובדים, עובדים קשה.

יגאל יאסינוב: ראינו איך הם עבדו והגיעו לשישה מנדטים.

יגאל יאסינוב: איזו עבודה קשה.

יגאל יאסינוב: גם אתם עבדתם קשה.

יגאל יאסינוב: עכשיו בואו נראה את העבודה.

יגאל יאסינוב: התאחדתם עם ההסתדרות.

יגאל יאסינוב: מובן שעכשיו עומד מולי אדם שהוא כנראה סיעת יחיד, כי אני רוצה לראות, דוד, איך אתה תסתדר בעבודה, כי זו לא ממש דרכך.

יגאל יאסינוב: אבל אתם בעבודה, אני מברך אתכם, קיבלתם את הפצצה המתקתקת, פרץ יהרוס לכם את המפלגה עד הסוף, והיום אני רוצה לראות איך אתם מצביעים בעד אלי ישי לראשות הממשלה.

יגאל יאסינוב: על זה אתם תצביעו.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: אתה מדבר במקום עמיר פרץ?

דוד טל: כן, גברתי.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להעלות את הבעיה הכאובה הזאת - - -

צבי הנדל: באותו פאתוס.

דוד טל: אני לא יכול, אין לי הכושר והיכולת הזאת לעשות את זה.

דוד טל: והיות שאני רוצה להגיע להצבעה לוועדה לבחירת שופטים כמה שיותר מהר, אני אקצר.

דוד טל: אבל, אי-אפשר להתעלם – אגב, התקשרה אלי היום גברת שבעלה היה סגן יושב-ראש מועצה דתית, והיא כבר חודשים מספר לא מקבלת שכר.

דוד טל: היא כבר נזרקה לרחוב.

דוד טל: מירסו את דמה, דרסו אותה, רמסו את כבודה.

דוד טל: רק לא מזמן אמר לנו ביבי, שר האוצר, שהוא בעד לשלם כסף רק למי שעובד; שיצאו לעבוד ויקבלו כסף.

דוד טל: האנשים האלה עבדו.

דוד טל: על-פי אותו היגיון אנשים שעובדים צריכים לקבל כסף ואי-אפשר להתעלם מכך.

דוד טל: יש מדינה ויש ממשלה, ובירושלים יושבת ממשלה, והממשלה הזאת צריכה לדאוג לאנשים הללו.

דוד טל: אי-אפשר למרס את דמם.

דוד טל: אגב, אני כתבתי ליושב-ראש הכנסת, גברתי היושבת בראש, שאם יושב-ראש הכנסת יעצור את המשכורות של חברי הכנסת, לא ישלם, אני מבטיח לכם שיימצא פתרון למועצות הדתיות, לרשויות המקומיות, לכל האנשים שעובדים כך כבר למעלה משנה.

דוד טל: פנו אלי רבנים מאבן-יהודה, מבית-דגן, הרב בסיס מראש-העין, ועוד רבנים, שמספר רב של חודשים, כמדומני היום 20 חודשים, לא קיבלו משכורת.

דוד טל: כלום יעלה על הדעת שבמדינת ישראל, מדינה מתוקנת, מדינתו של העם היהודי, יקצצו בשירותים הדתיים, ועוד יותר מכך, לא ישלמו שכר וילינו שכרם של אנשים שעבדו ועמלו?

דוד טל: גברתי היושבת בראש, מכאן אני רוצה לפנות לממשלה למצוא פתרון לדבר המביך, המביש הזה ולתת את המשכורות הנדרשות לעובדי המועצות הדתיות ולעובדי הרשויות.

דוד טל: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני באמת תוהה על הניסיון לראות או להכניס סתירה בהתנהגותו של ראש הממשלה, כאילו יש סתירה בין נסיגתו מעזה לבין נסיגתו, הצעתו לפריסה מחדש, חד-צדדית מעזה, והפעולות שישראל מבצעת היום בעזה.

עזמי בשארה: התהייה באה מהחלק הזה של הבית, שדגל בססמה "לצאת מעזה ולהתחיל לדבר", כאשר ראש הממשלה יוצא מעזה בשביל לא לדבר.

עזמי בשארה: מוזר מאוד.

עזמי בשארה: על כל פנים, אני חושב שזהו אופן ביצועה של היציאה החד-צדדית.

עזמי בשארה: יציאה חד-צדדית בצורה הזאת אומרת שככה היא תתבצע.

עזמי בשארה: ככה היא תתבצע כדי שהיא לא תיראה כתבוסה וכנסיגה בהשפעת התנגדות פלסטינית כלשהי, וככה היא תתבצע, מכיוון שצריך אחר כך שלא בתנאי שלום להשאיר את עזה תחת ביקורת מבחוץ, כמו במחנה מעצר.

עזמי בשארה: וככה היא תתבצע, מכיוון שצריך להמציא חלל במנהיגות בעזה, ולכן יש גם הכמות הזאת של החיסולים, כאשר ישראל התפארה בעבר שעזה מוקפת קיר, מוקפת גדר, היא סיפור הצלחה.

עזמי בשארה: חוץ מהפעולה באשדוד, לא היו בתוך "הקו הירוק" פעולות שיצאו מעזה.

עזמי בשארה: ובכל זאת עזה היא המקום שהופצץ הכי הרבה, והיו בו הכי הרבה כניסות והתקפות של הצבא הישראלי.

עזמי בשארה: לכן, האמת היא שההסבר היחיד הוא שזהו אופן ביצועה של התוכנית.

עזמי בשארה: מי שרוצה לתמוך בתוכנית כזאת שמנסה להתחמק ממשא-ומתן, מנסה להתחמק מלהגיע להסכם שלום - ככה נראה ביצוע התוכנית.

עזמי בשארה: עכשיו היא מתבצעת בצורה הזאת בראפח.

עזמי בשארה: אנשים רוצים לשלוח את הצבא להיות צבא כובש, ולהעמיד אותו במבחני מוסר.

עזמי בשארה: אני גם לא מבין את זה, האמת.

עזמי בשארה: בסדר, טוב מאוד.

עזמי בשארה: שלא יהיה כתוב על החולצות BORN TO KILL.

עזמי בשארה: ואנשים לא יתנהגו בצורה הזאת.

עזמי בשארה: התביעות המוסריות של חבר הכנסת אורון, צריכות להיות מולן גם תביעות מוסריות מהפלסטינים, לדעתי.

עזמי בשארה: גם הם עמדו במבחני מוסר, ולא תמיד עברו.

עזמי בשארה: אבל כיבוש מעמיד אנשים כובשים ונכבשים במבחני מוסר, זה הכיבוש.

עזמי בשארה: כיבוש זה ה-bad guys against the good guys – הפלסטינים הם האנשים הטובים שצריכים להתנהג טוב, והישראלים הם האנשים הרעים – לדעתי כל זה זו הפשטה, והתחרות הזאת בבית מי מוסרי יותר היא מחוץ לכל קונטקסט, לדעתי היא טיפשית ומטומטמת.

עזמי בשארה: הכיבוש הוא לא מוסרי והוא ישחית גם את הכובשים וגם את הנכבשים.

עזמי בשארה: הוא לא ישחית רק את הכובשים, אלא את כולם, כי אנשים יגייסו את כל מה שיש בהם למאבק הזה.

עזמי בשארה: אין כאן עניין של תחרות מוסרית.

עזמי בשארה: הבעיה העיקרית כאן היא הכיבוש, והכיבוש צריך להיעלם.

עזמי בשארה: הוא לא יכול להיעלם בפריסות חד-צדדיות שמתייחסות לשטחים כמו להציל משהו פה, להציל משהו ואיכשהו לצאת ולא לצאת, לצאת ולשמור על עזה כמו על מחנה מעצר, לשמור עליה בתנאים תת-אנושיים בצורה הזאת, לעשות חיסולים בצורה הזאת.

עזמי בשארה: להרוס בתים מסיבות ביטחון?

עזמי בשארה: אני רוצה להזכיר לחברי פה בבית, האם ישראל הרסה תמיד בתים מסיבות ביטחון?

עזמי בשארה: הרי הבולדוזר הוא סמל חיובי.

עזמי בשארה: אומרים על ראש הממשלה שהוא בולדוזר ומתכוונים לחיוב.

עזמי בשארה: זה כמעט מחמאה במדינת ישראל להיות בולדוזר.

עזמי בשארה: אני לא מכיר תרבות פוליטית שהבולדוזר כל כך מרכזי בה.

עזמי בשארה: מ-1948 כאשר נכבשו עמוואס, דיר-איוב ובית-נובא, שככו הקרבות, אבל הרסו שלושה כפרים במבואות ירושלים בלי שום קרבות ובלי שום סיבות, מה גם שתושביהם לא היו בהם.

עזמי בשארה: אחרי 1948 נהרסו יותר משבעה בתים.

עזמי בשארה: אחרי 1948.

עזמי בשארה: ע'בסייה נהרסה ב-1951.

עזמי בשארה: הבתים האחרונים בעסקלאן נהרסו ב-1952-1953.

עזמי בשארה: תמיד הרסו פה בתים מסיבות ביטחוניות או שההריסה פה זה כמעט הרגל.

עזמי בשארה: אין דבר קל יותר מלהרוס בתים ולהוציא בולדוזר.

עזמי בשארה: אומרים על אריאל שרון "הבולדוזר" ומתכוונים לחיוב.

עזמי בשארה: מסיבות ביטחון הרסו בתים ברפיח?

עזמי בשארה: הקלות הבלתי-נסבלת שבה מתייחסים בבית הזה להריסה של בתים של עניים, ממש סלאמס, שכונות עוני - לא רק עוני, אלא גם עוני ותחת כיבוש - ואחר כך מעמידים את העם שתחת הכיבוש במבחני מוסר.

עזמי בשארה: אין, שטויות.

עזמי בשארה: אין דבר כזה.

עזמי בשארה: הכיבוש עצמו לא מוסרי, לא הכובשים.

עזמי בשארה: אלה שטויות לדבר על הישראלים כאילו הם הרעים והפלסטינים צריכים להתנהג כאילו הם הטובים.

עזמי בשארה: לא אלה הרעים ולא אלה הטובים.

עזמי בשארה: הכיבוש הוא רע והוא צריך להסתיים, אבל אין לנו ראש ממשלה ולא הנהגה.

עזמי בשארה: הבעיה היא שגם השמאל בבית הזה לא מציג אלטרנטיבה ומנסה להיות צבא המילואים של שרון במאבקו נגד מי שימני יותר בממשלה, עד כדי כך שיום-טוב סמיה נואם בהפגנות.

עזמי בשארה: תודה רבה, גברתי.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, ממשלה שאיננה, חברי חברי הכנסת, פורסם היום כי השב"כ נתן לצה"ל רשימה של 1,000 מבוקשים בעזה שאותם צריך או לחסל במקום או לתפוס ולהביא למשפט או לחקירות בישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעיתון גם נאמר שהיות שכבר נהרגו 50 ביומיים, שלושה הימים האחרונים, הרשימה עכשיו מסתכמת ב-950 אנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שהולך היום בעזה - לחסל אנשים וגם להרוס מאות בתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל, איפה השפיות, על שום מה להרוס עיר שלמה ולרצוח עם שלם בלי שום הבחנה בין ילד לבין זקנה, בין אשה לבין טף?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אומר פה דברים מוגזמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העיתונות, ולא רק העיתונות הזרה, אלא גם עיתונאים ישראלים, גם יהודים - מה לעשות שיש אנשים שעדיין דבקים במשימתם, יודעים את מלאכתם והם אומרים שחובתנו להביא את מה שאנחנו רואים לידיעת הציבור כולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למרבה הצער, למרבה האירוניה, אולי למרבה השיגעון, זה לא מעורר פה איש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שר, לא ראש ממשלה, ולא סגן שר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העיתונאים אומרים שהשקר הגס כאילו בהפגנה היו אנשים מזוינים הוא חסר שחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף איש מזוין לא היה שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תראו לנו תמונה אחת שיש שם איש מזוין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר שגם אם היו, נניח שבהפגנה הלך מישהו עם רובה, זה נותן הכשר לתקוף אותם בטילים ולהרוג אותם בעשרות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה זה יכול להיות?

זאב בוים: בעשרות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, כן, בעשרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני סגן השר, המספר הגיע למעלה מ-30.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אהה, באותה הפגנה זה היה 15?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, זה לא מספיק?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחד זה יותר מדי.

זאב בוים: בשבוע שעבר צעקת שהיו 30 - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסתמכתי על "גלי צה"ל", שם אמרו שיש 23.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה חבר כנסת אחד שאמר 30 וגם אנחנו אמרנו את זה.

זאב בוים: צעקת: טבח, 30 - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם זה 30 ואם זה 20 ואם זה שלושה זה יותר מדי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להפעיל טרור, מטוסים וטנקים נגד אזרחים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עצם העובדה שמפעילים את זה, זה יותר מדי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם נהרג אחד או שלושה או 30, הכול יותר מדי.

זאב בוים: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל תתווכח על מספרים, הרי היום המספר עבר את ה-50.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם אם אז המספר היה 30 וזה לא היה נכון, הרי הגדשתם את הסאה.

זאב בוים: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו זה כבר יותר מ-30.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה אתה רוצה, אדוני סגן השר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה רוצה להגיע ל-1,000, למספר שפורסם היום בעיתונות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה תעצור שם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי יש כבר 1,000 פלסטינים שנהרגו בתהליכים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדוע לא עוצרים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך עוד 1,000 עכשיו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, אין זו מדיניות ואין זו שפיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שפשעי מלחמה בקנה-מידה כזה רציני ובקנה-מידה בין-לאומי - הרי בית-המשפט בהאג אמר את שלו, ואמר את זה במשפטם של פושעים אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אמר שאסור להרוס בתים של אזרחים בשום צורה ואופן, גם אם הם חשודים כאנשי התנגדות או טרור או בכל שם אחר שתקראו לזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אסור להרוס בתים של אנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנשי האפרטהייד והפושעים של צ'כוסלובקיה הועמדו למשפט, ומחר יועמדו לדין גם המפקדים, גם ראש הממשלה וגם הקצינים של צבא ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שמבצע פשע מלחמה בין-לאומי חייב לתת על כך את הדין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין חוק בעולם, אין משפט עמים, אין נפש שפויה שיכולה להתיר או להסכים או לקבל הריגת אנשים והריסת בתים בלי הבחנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלא יגידו לנו שהדבר היה נחוץ או שהדבר היה ענישה, כפי שאמר השר לפני שעה מעל הבמה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה זה פעולת עונשין?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להרוס חצי עיר זו פעולת עונשין?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להרוס לבני-אדם את הבתים זה פעולת עונשין?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפי איזה חוק?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפי איזה קנה-מידה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפי איזה משפט עמים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפי איזה מוסר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפילו לפי איזה טרור?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מכיר טרור שמתיר הריסת בתים בלי הבחנה ובעשרות ובמאות על-ידי טנקים, על-ידי בולדוזרים ועל-ידי מטוסים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא היה כדבר הזה בעולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להביע אי-אמון בממשלה הזאת ולו רק בגלל הפשעים הנוראים האלה של הריגה והריסה בעשרות ובמאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוני בר-און, אחרון הדוברים, בבקשה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, שוב הריטואל של הצבעות אי-אמון חסרות שחר, שוב הצעה להביע אי-אמון - -

נסים דהן: למה חסרות שחר?

נסים דהן: לא משלמים - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, שמענו את אדוני.

ראובן ריבלין: לא משלמים משכורת - חבר הכנסת בר-און שמע ואומר חסרת שחר.

ראובן ריבלין: זו דעתו.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת בר-און משלם - - -

רוני בר-און: - - מצד מפלגת העבודה, שלא מפסיקה לזחול ולקרקר ברצונה להיכנס לממשלה.

רוני בר-און: אבל, אדוני היושב-ראש, שבת היום ממסעך הממלכתי בחו"ל.

רוני בר-און: בשבוע שעבר החמצת תופעה מבזה ובזויה: שעה שחיילי צה"ל מחרפים את נפשם במבצע צודק שאין כדוגמתו ברפיח, עמדו כאן על הדוכן אנשים והטיחו האשמות קשות, שטרם נשמעו בבית הזה, בחיילי צה"ל.

רוני בר-און: מנציגי המפלגות הערביות לא ציפינו ליותר, אבל מנציגי מפלגות ציוניות, אדוני היושב-ראש, נציגי מפלגת העבודה שעמדו כאן על הדוכן והרימו יד על צה"ל, נציגי מרצ – ברשותך אקרא כמה קטעים.

רוני בר-און: אמר חבר הכנסת יצחק הרצוג, שדיבר כאן בשם העבודה: "מפציצים מהאוויר, נותנים הוראה להפציץ מהאוויר, מותר לנקוט צעדים רשלניים, אבל לא להפציץ מהאוויר".

רוני בר-און: חבר הכנסת אחמד טיבי, שהדבר היחיד שאני יכול להעריך אצלו הוא שיש לו מספיק בושה כדי לא להראות היום את פרצופו בכנסת, עמד כאן ועשה מופע - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, חבר הכנסת טיבי נמצא בחוץ-לארץ.

רוני בר-און: אה, אז הוא ברח לחוץ-לארץ.

רוני בר-און: אחמד ברח, וטלב אלסאנע ברח - - -

ראובן ריבלין: הוא נמצא פה.

רוני בר-און: אולי גם בוז'י ברח.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, הוא עומד פה, מעל דוכן הכנסת, ה"אבדאי" הזה, הכזבן הזה, האלף-לילה-ולילה הזה, ואומר שהוא ראה במו עיניו – כך כתוב בפרוטוקול: "ראיתי בעיניים, עכשיו ראיתי בטלוויזיה, מסוק של חיל האוויר שלח ארבעה טילים לתוך הפגנה של 2,000 איש".

רוני בר-און: הוא ראה.

רוני בר-און: "אני ראיתי את התמונות" – אני קורא לכם מהפרוטוקול.

רוני בר-און: "ראיתי את התמונות, עכשיו", הוא אומר.

רוני בר-און: "ראיתי שמסוק של חיל האוויר עולה לאוויר ויורה ארבעה טילים לעבר הפגנה של 2,000 איש".

רוני בר-און: נו, אז ספרו לי, מאיפה בא האלף-לילה-ולילה הזה.

רוני בר-און: אני כבר לא מדבר על הקללות, אני לא מדבר על הבושות, על הצורה שבה האיש הזה מתבטא – איך הוא אומר?

רוני בר-און: הטייס רוצח.

רוני בר-און: אלוף הפיקוד רוצח.

רוני בר-און: מפקד חיל האוויר רוצח.

עסאם מח'ול: רוצח מי ששלח אותם.

רוני בר-און: חוצפה שכזאת.

רוני בר-און: עמדתי פה על הדוכן ואמרתי: חכו, נשמע את הבירור.

מוחמד ברכה: - - -

רוני בר-און: רגע, חבר הכנסת ברכה, אתך אני לא בא חשבון כי קראת קריאות ביניים, אמרת 30 הרוגים – בסדר.

מוחמד ברכה: אז היו 23.

רוני בר-און: אפילו רן כהן, שידוע באיפוק שלו, אומר: "התמונות שראינו עכשיו, תמונות של ארבעה טילים הנורים על-ידי מסוקי קרב לתוך הפגנה של אלפי אזרחים" – לא היה ולא נברא.

רוני בר-און: תעמדו, תגידו סליחה, טעינו, נסחפנו, שגינו.

רן כהן: זה מה שהראו בטלוויזיה – לא ראית?

רוני בר-און: אתה אומר שראית.

רוני בר-און: עשרות הרוגים אמרת, חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: דווח על עשרות הרוגים.

רוני בר-און: תסלח לי, אתה אומר: "התמונות שראינו עכשיו".

רוני בר-און: אני קורא מפרוטוקול הכנסת.

רן כהן: תקרא מה אמרתי מההתחלה: "אם זה נכון".

מוחמד ברכה: אם רק חמישה, זה בסדר?

מוחמד ברכה: חמישה זה בסדר?

מוחמד ברכה: עשרה זה בסדר?

רן כהן: גם שר הביטחון אמר שהוא מצטער.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: רבותי, בשביל מה הפולמוס עכשיו?

ראובן ריבלין: זו חזרה על הפולמוס של השבוע שעבר.

רוני בר-און: אני מניח שבאווירת ה"עליהום" - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, מה קרה?

מוחמד ברכה: מה הוא מקלל פה?

ראובן ריבלין: לא שמעתי, אבל נא לשבת.

ראובן ריבלין: אם הוא מקלל, תפנה אלי, אל תלך אליו.

רוני בר-און: מה שמקומם אותי זה הדו-פרצופיות שלכם.

רוני בר-און: אין לכם פנים?

רוני בר-און: אתם לא מתבוננים בראי?

ראובן ריבלין: חברי הכנסת ברכה והנדל, רבותי, נא לשבת.

אליעזר כהן: לך לבית שלך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן.

אליעזר כהן: על מי הוא מאיים?

אליעזר כהן: שיאיים על סבתא שלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, אל תעזור לחבר הכנסת הנדל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אדוני לא מבין מה אני אומר לו?

אליעזר כהן: שיאיים על סבתא שלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אני לא אקרא לך שוב.

ראובן ריבלין: מעכשיו אקרא אותך לסדר.

ראובן ריבלין: רבותי, מספיק.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, מה עם משרד הדתות?

נסים זאב: למה לא מדברים על זה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, ברגע שאתה שומע: אני לא אקרא - - -

נסים זאב: מה עם משרד הדתות?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, נא לשבת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נמצא אתנו אחד מידידיה הגדולים של מדינת ישראל, חבר בית-הנבחרים האמריקני, חבר הקונגרס טום לנטוס.

ראובן ריבלין: welcome to Israel.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי, אפשר בהחלט למחוא כפיים לאיש זה, שהוא איש יקר ביותר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, בבקשה.

רוני בר-און: חבר הכנסת פרס, אתה מצחיק אותי.

רוני בר-און: כל השבוע אתה מצחיק אותי.

רוני בר-און: אני חייב לך אזהרה, תדע לך – אל תתחיל לחשוב על פגישות ביום חמישי, כי ביטלנו את ישיבת המליאה ודליה לא תהיה עסוקה.

שמעון פרס: ביטלתם את זה?

רוני בר-און: הם ביטלו את ישיבת המליאה, כדי שלא תברח להם ותיפגש ותעשה איזה רומנים צדדיים עם אורי שני.

שמעון פרס: אתה יודע מה שבגין אמר - - -

רוני בר-און: בסדר, לא אני שאלתי אותך.

רוני בר-און: רק תפסיקו עם ההצגה הזאת של אי-אמון בכל שבוע.

רוני בר-און: מספיק.

רוני בר-און: אתם רוצים ממשלה?

רוני בר-און: תנהלו דיונים, ייתנו לכם מה שייתנו, אבל אי-אפשר לשחק את המשחק הכפול הזה.

רוני בר-און: מה שאתם עושים – אתה מסדרים את אופיר פינס, אתם משגעים את דליה איציק, הכול בסדר, מה אנחנו אשמים במשחק הזה?

חיים אורון: אותי לא.

רוני בר-און: אתה הולך להיפגש עם אורי שני, ותיכף מסדר אליבי באי-אמון.

רוני בר-און: אי-אפשר, זה לא עובד ככה.

רוני בר-און: תחליטו: אתם רוצים להיות שותפים – תנהלו משא-ומתן, תתמכו במה שהממשלה אומרת, ואל תעמדו פה מהבוקר עד הלילה ותשלחו את יולי תמיר לחרף ולגדף על מה שאנחנו עושים ברפיח.

שמעון פרס: רגע, מה הממשלה אומרת?

רוני בר-און: אני אגיד לך מה היא אומרת.

רוני בר-און: היא אומרת שדרך ציר פילדלפי – אמר את זה שר הביטחון, היה אסור להגיד את זה, שמענו את זה בוועדת החוץ והביטחון, אמר את זה שר הביטחון – עלו מדרגה.

רוני בר-און: הכוונה היתה להבריח דרך המנהרות נשק לירי נגד מטוסים.

רוני בר-און: פעם שנייה היתה כוונה להבריח "קטיושות".

רוני בר-און: מה אמר פה חבר הכנסת וילן – מנהרה של 40 סנטימטר.

רוני בר-און: בחייך, לא מתאים לך – ב-40 סנטימטר לא עובר הכבל שמושך את זה.

רוני בר-און: שוויון נפש להתעסק בזה?

שמעון פרס: כשראש הממשלה שרון - - -

רוני בר-און: חכה לראש הממשלה, הוא יבוא עם התוכנית.

רוני בר-און: לאן אתם רצים?

שמעון פרס: אפשר שבוע - - -

רוני בר-און: כמה שנים היית ראש ממשלה ולא הבאת שום דבר?

רוני בר-און: אתה היית יותר זמן ראש ממשלה שהעלה התנחלויות, ומגיע לך על זה כל הכבוד, מאשר ראש הממשלה שרון שבודק את עצמו בתוכנית שלו.

רוני בר-און: מה אתם מבלבלים את המוח?

רוני בר-און: תהיו אחידים, תהיו רציניים.

רוני בר-און: אפשר שבוע אחד בלי האי-אמון המגוחך הזה.

שמעון פרס: החברים הגיעו, אפשר להצביע.

רוני בר-און: שמעתי.

רוני בר-און: קיבלתי אישור מיושב-ראש הקואליציה.

רוני בר-און: אני מציע לכנסת לדחות, כמו בפעמים הקודמות, פעם אחר פעם, את הטרחנות, את ההטרדה שלכם בהצעות האי-אמון.

רוני בר-און: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כבוד השרים, נא לשבת על מקומותיכם.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת החוקה, יושב-ראש סיעת המפד"ל, לא אתן לכם להצביע אחר כך.

ראובן ריבלין: כל אחד ישב במקומו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטייניץ, לא כדאי שאדוני יצביע שלא ממקומו, כדי שלא נצטרך להכניס חוקרים למליאה.

ראובן ריבלין: נא לשבת איש-איש במקומו.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת, אשמח בפעם הבאה אם תגיש לי מראש את השאלות ואוכל לתת לך את התשובות.

ראובן ריבלין: אני לא יכול להיות מוכן לכל השאלות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: הצעת אי-אמון של סיעת העבודה-מימד, בנושא: הקיפאון בנושאים החברתיים, המדיניים והכלכליים.

ראובן ריבלין: רבותי, חברי הכנסת, מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה - 47 נגד – 56 נמנעים - אין הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 47 בעד, 56 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת העבודה-מימד לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעת אי-אמון של סיעות מרצ, חד"ש-תע"ל, בל"ד ורע"ם, בנושא: פעולת צה"ל ברפיח.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות מרצ--חד"ש-תע"ל--בל"ד--רע"ם להביע אי-אמון בממשלה - 33 נגד – 59 נמנעים - 4 הצעת סיעות מרצ--חד"ש-תע"ל--בל"ד--רע"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 59 נגד, 33 בעד וארבעה נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות מרצ, חד"ש-תע"ל, בל"ד ורע"ם לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-אמון של סיעת ש"ס, בנושא:

ראובן ריבלין: סכנת החיסול של שירותי הדת בישראל עקב מצבן הקשה של הרשויות המקומיות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה - 45 נגד – 49 נמנעים - 1 הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 49 נגד, 45 בעד, אחד נמנע.

משה גפני: ההצבעה שלי לא נקלטה.

ראובן ריבלין: בפעם הבאה אל תדבר כל כך הרבה, אז זה ייקלט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני טוען שלא נקלטה הצבעתו.

ראובן ריבלין: אני לא משנה את ההצבעה אלא אם כן יתברר לי לאחר מכן שהצבעתך לא נקלטת פעם שנייה.

יצחק הרצוג: גם ההצבעה של חברת הכנסת קולט אביטל לא נקלטה.

ראובן ריבלין: אם חבר הכנסת גפני לא היה עסוק בדברים אחרים, אין לי ספק שהצבעתו היתה נקלטת.

ראובן ריבלין: גם חברת הכנסת קולט אביטל וגם חבר הכנסת גפני טוענים שהצבעתם לא נקלטה.

ראובן ריבלין: אני לא משנה את תוצאות ההצבעה.

ראובן ריבלין: 49 נגד, 45 בעד.

ראובן ריבלין: כדאי שאתם תיקלטו על-ידי כך שתעבדו נכון.

ראובן ריבלין: רבותי, אני לא משנה את תוצאות ההצבעה.

ראובן ריבלין: אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה.

יצחק כהן: בשבוע הבא זה ייקלט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, האם סיעתו נמנעה בהצבעה שאדוני רוצה לנמק?

יצחק כהן: בשבוע הבא זה ייקלט.

ראובן ריבלין: אבל לאדוני אין זכות דיבור כרגע.

ראובן ריבלין: הבנתי.

נסים דהן: - - -

ראובן ריבלין: שמעתי, חבר הכנסת דהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, חבר הכנסת יצחק כהן, אחר כך לאדוני תהיה טענה ליושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני עובר לסעיף הבא: בחירת נציג הכנסת לוועדה לבחירת שופטים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אני רוצה להפנות את תשומת לבם של חברי הכנסת:

ראובן ריבלין: עם התפטרותה של חברת הכנסת דליה איציק מחברותה בוועדה לבחירת שופטים, אין לכנסת ברירה, למרות ההסכם בין הקואליציה לאופוזיציה בדבר המועמדים לשמש חברי הוועדה לבחירת שופטים, כפי שהוסכם עליהם בעבר – נציגת האופוזיציה חברת הכנסת דליה איציק ונציג הקואליציה חבר הכנסת שאול יהלום.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת דליה איציק התפטרה, אבל זה לא מקנה באופן אוטומטי את המקום לחבר הכנסת המועמד הבא אחריה בשם הסיעה, חבר הכנסת אברהם שוחט.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים ומצווים לקיים הצבעה מחדש.

ראובן ריבלין: למרות ההסכם הקיים והברור, יכול כל חבר כנסת להגיש מועמדות משלו, ולכן אנחנו מצווים לבחור את הנציג.

ראובן ריבלין: כל אחד צריך לזכור שיש הסכמים קואליציוניים אבל כל אחד בקלפי צריך לשים את הפתקה שלו.

ראובן ריבלין: בחירת המועמד היא חשאית והנציג שייבחר יכהן בוועדה לבחירת שופטים כל עוד הוא חבר כנסת, ואם תמה כהונת הכנסת – עד שהכנסת הבאה תקיים בחירות חדשות.

ראובן ריבלין: בצד ימין של האולם נמצאת תיבת הקלפי.

ראובן ריבלין: על שולחנותיכם מונחת מעטפה אטומה ודף עם שמות המועמדים.

ראובן ריבלין: יש לבחור במועמד אחד בלבד ולסמן X במשבצת המקבילה לשם.

ראובן ריבלין: סימון אחר יפסול את המועמד.

ראובן ריבלין: רבותי, X על-יד השם בתוך המשבצת.

ראובן ריבלין: שני חברי כנסת הגישו את מועמדותם לוועדה לבחירת שופטים, והם: חבר הכנסת דוד טל וחבר הכנסת אברהם בייגה שוחט, הבא למלא את מקומה של חברת הכנסת דליה איציק.

ראובן ריבלין: מזכיר הכנסת יקרא בשמות חברי הכנסת וכל חבר כנסת בהיקרא שמו יגיע לקלפי ויטיל לתוכה את המעטפה.

ראובן ריבלין: אני בוחר בשלושה חברי כנסת להיות חברי ועדת קלפי שתספור את הקולות.

ראובן ריבלין: אני ממנה את חבר הכנסת דהאמשה, אני ממנה את חבר הכנסת סלומינסקי ואני ממנה את חברת הכנסת אתי לבני.

ראובן ריבלין: לשלוש הסיעות האלה אין נציגים המועמדים להיבחר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, שניים ביקשו להצביע מחוץ לרשימה של סדר האל"ף-בי"ת - אם הם שניים בלבד אני ארשה.

ראובן ריבלין: האחד הוא השר צחי הנגבי והשנייה היא זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: אין יותר העדפות אלא לפי האל"ף-בי"ת.

ראובן ריבלין: אם ירצו העדפות אז אני לא אתן גם להם.

ראובן ריבלין: אני נותן לשניים.

ראובן ריבלין: אם יש יותר משניים, גם הם יחכו.

ראובן ריבלין: השר וחבר הכנסת הנגבי וחברת הכנסת גלאון הצביעו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לקרוא את השמות.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל - מצביעה רוחמה אברהם - מצביעה יולי-יואל אדלשטיין - מצביע יעקב אדרי - מצביע אהוד אולמרט - מצביע חיים אורון - מצביע זבולון אורלב - אינו נוכח דוד אזולאי - מצביע ישראל אייכלר - מצביע דליה איציק - מצביעה

נעמי בלומנטל: למה היא הסכימה להתפטר?

נעמי בלומנטל: אנחנו בעד דליה איציק.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) אפי איתם - אינו נוכח מיכאל איתן - מצביע אריה אלדד - מצביע בנימין אלון - אינו נוכח טלב אלסאנע - אינו נוכח אלי אפללו - מצביע גלעד ארדן - מצביע אורי יהודה אריאל - מצביע זאב בוים - מצביע אברהם בורג - מצביע נעמי בלומנטל - מצביעה אלי בן-מנחם - מצביע בנימין בן-אליעזר - מצביע שלמה בניזרי - מצביע דניאל בנלולו - מצביע רוני בר-און - מצביע רומן ברונפמן - מצביע רוני בריזון - אינו נוכח ויקטור בריילובסקי - מצביע מוחמד ברכה - מצביע עזמי בשארה - מצביע ענבל גבריאלי - מצביעה מיכאל גורלובסקי - מצביע גילה גמליאל - אינה נוכחת משה גפני - מצביע עבד-אלמאלכ דהאמשה - מצביע נסים דהן - מצביע חמי דורון - מצביע אברהם הירשזון - מצביע צבי הנדל - מצביע יצחק הרצוג - מצביע מגלי והבה - מצביע אבשלום וילן - מצביע מתן וילנאי - מצביע יצחק וקנין - מצביע נסים זאב - מצביע ג'מאל זחאלקה - מצביע אליעזר זנדברג - מצביע יחיאל חזן - מצביע רשף חן - מצביע ואסל טאהא - אינו נוכח אחמד טיבי - אינו נוכח דוד טל - מצביע יגאל יאסינוב - מצביע שאול יהלום - מצביע אליהו ישי - מצביע אהוד יתום - מצביע דני יתום - מצביע איתן כבל - מצביע אילנה כהן - מצביעה אליעזר כהן - מצביע אמנון כהן - מצביע יצחק כהן - מצביע רן כהן - מצביע משה כחלון - מצביע חיים כץ - מצביע ישראל כץ - מצביע אתי לבני - מצביעה ציפי לבני - מצביעה לימור לבנת - מצביעה דוד לוי - אינו נוכח יצחק לוי - אינו נוכח אילן ליבוביץ - מצביע יעקב ליצמן - מצביע עוזי לנדאו - מצביע יוסף לפיד - מצביע עסאם מח'ול - מצביע מיכאל מלכיאור - מצביע עמרם מצנע - מצביע יעקב מרגי - מצביע יהודית נאות - אינה נוכחת משולם נהרי - מצביע מיכאל נודלמן - מצביע דני נוה - מצביע אורית נוקד - מצביעה לאה נס - מצביעה בנימין נתניהו - מצביע מרינה סולודקין - מצביעה ניסן סלומינסקי - מצביע אפרים סנה - מצביע גדעון סער - מצביע גדעון עזרא - מצביע מל פולישוק-בלוך - מצביעה אברהם פורז - מצביע אופיר פינס-פז - מצביע גילה פינקלשטיין - איננה נוכחת מאיר פרוש - אינו נוכח יוסף פריצקי - מצביע שמעון פרס - מצביע יאיר פרץ - מצביע עמיר פרץ - מצביע איוב קרא - מצביע אברהם רביץ - מצביע ראובן ריבלין - מצביע חיים רמון - מצביע אהוד רצאבי - מצביע מיכאל רצון - מצביע אברהם בייגה שוחט - מצביע יובל שטייניץ - מצביע מאיר שטרית - מצביע יורי שטרן - מצביע אילן שלגי - מצביע סילבן שלום - מצביע שלום שמחון - מצביע אריאל שרון - מצביע עמרי שרון -

אריה האן: מצביע יוסי שריד - מצביע יולי תמיר - מצביעה

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, האם יש מישהו מחברי הכנסת שנוכח ולא נקרא להצביע?

ראובן ריבלין: ובכן, כולם הצביעו.

ראובן ריבלין: אני מודיע על שינוי בוועדת הקלפי, במקום חברת הכנסת לבני ישמש חבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אדוני היושב-ראש, בבקשה.

ראובן ריבלין: מימינך אלדד ומשמאלך סלומינסקי.

ראובן ריבלין: ארץ-ישראל השלמה נמצאת כולה על הקלפי.

ראובן ריבלין: אנחנו נמתין לתוצאות.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – החלטות ועדת הכספים לגבי הצו הבא: צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 13), התשס"ד-2004; צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 16), התשס"ד-2004; צו הבלו על דלק (הטלת בלו), התשס"ד-2004; צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 5), התשס"ד-2004 – עד ליום ב' באב התשס"ד, 20 ביולי 2004, בלבד.

אריה האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (מס' 21), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת הכספים של הכנסת; הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון מס' 4), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת הכלכלה.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת אהוד יתום, על מנת להציג לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט להכריז על מצב חירום לשישה חודשים נוספים.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבד בזאת להציג בפני מליאת הכנסת את המלצות הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט.

אהוד יתום: בראש הוועדה עמד, לפי החלטת המליאה, חבר הכנסת חמי דורון, אשר נבצר ממנו להציג את הנושא, והוא ביקשני להעלות אותו בשמו.

אהוד יתום: להזכירכם, הוועדה הזאת הוקמה מכוח סעיף 133ב לתקנון הכנסת.

אהוד יתום: ועדה זו הוקמה על מנת שתדון בבקשת הממשלה להאריך את תוקפה של ההכרזה על מצב חירום בשנה אחת.

אהוד יתום: ביום י"ג בניסן התשס"ד, 4 באפריל 2004, פנתה הממשלה אל יושב-ראש הכנסת, בהתאם להוראות סעיף 133ג(א) לתקנון הכנסת, בבקשה כי הכנסת תחזור ותכריז על מצב חירום לשנה נוספת, וזאת מכוח סמכותה על-פי סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה.

אהוד יתום: בעקבות פניית הממשלה ובהתאם להוראות סעיף 133ג(ב) לתקנון הכנסת, פנה מזכיר הכנסת, בשם יושב-ראש הכנסת, ליושב-ראש הוועדה המשותפת, חבר הכנסת חמי דורון, בבקשה כי הוועדה המשותפת תבחן את בקשת הממשלה ותביא בפני הכנסת את המלצותיה.

אהוד יתום: שני טעמים עומדים ביסוד בקשת הממשלה לחזור ולהכריז על מצב חירום.

אהוד יתום: הראשון – המצב הביטחוני; והשני – הצורך בחקיקה התלויה בקיומה של הכרזה על מצב חירום.

אהוד יתום: עד שנת 1996 שרר במדינת ישראל מצב החירום באורח קבע.

אהוד יתום: לפי חוק-יסוד: הממשלה, שנכנס לתוקפו באותה שנה, ולפי חוק-יסוד: הממשלה, שנכנס לתוקפו ביום כינונה של הממשלה אחרי הבחירות לכנסת השש-עשרה, נקבע כי הכרזה על מצב חירום טעונה אישור הכנסת, וכי תוקף ההכרזה יעמוד על לא יותר משנה אחת.

אהוד יתום: בעת בחינת צורך זה על הוועדה המשותפת לבחון, בין היתר, שניים אלה: הראשון - התקנות לשעת-חירום שהותקנו מכוח ההכרזה האחרונה של הכנסת על מצב חירום; והשני - החקיקה שתוקפה מותנה בקיומו של מצב חירום, וזאת ללא קשר לשאלת מועדי חקיקתם.

אהוד יתום: להכרזת הכנסת על מצב חירום שתי השלכות: האחת – מתן סמכות לממשלה או לראש הממשלה להתקין תקנות שעת-חירום בהתאם להוראות סעיף 50 לחוק-יסוד: הממשלה.

אהוד יתום: השנייה – המשך מתן תוקף לחקיקה התלויה בהמשך ההכרזה על מצב חירום לחוקים שתוקפם מותנה בקיומו של מצב חירום והם חסרי נפקות ללא קיומו של מצב חירום, ולחקיקה אשר הסמכויות הנתונות בה בטלות בהתבטל מצב החירום, אך אם יוכרז מצב חירום מחדש ישוב כוחן של סמכויות אלה.

אהוד יתום: בישיבת הוועדה המשותפת שבה הופיעו נציגי הממשלה, נסקר על-ידם המצב הביטחוני הנוכחי, התקנות שהותקנו מכוח סעיף 39 לחוק-יסוד: הממשלה והחקיקה התלויה בקיומה של הכרזה על מצב חירום.

אהוד יתום: לעניין המצב הביטחוני, הממשלה נימקה את בקשתה להארכת מצב החירום בכך שהמצב הביטחוני הנוכחי והצורך במלחמה בטרור והאיומים המתחדשים ומשתנים מעת לעת מחייבים היום קיומה של הכרזה על מצב חירום, כאשר מצב זה מעמיד לרשות הממשלה את השימוש בחקיקת חירום התקפה היום על מנת שתוכל להשתמש בה לכשיתעורר הצורך בכך.

אהוד יתום: הצפי שהציגה הממשלה בפני הוועדה המשותפת לגבי המצב הביטחוני הנוכחי הוא, שמצב זה יימשך ולא יסתיים בקרוב, לצערנו.

אהוד יתום: כמו כן עדכנה הממשלה, כי במהלך השנה האחרונה התקינה הממשלה שתי תקנות שעת-חירום מכוח סעיף 39 לחוק-יסוד: הממשלה.

אהוד יתום: לעניין החקיקה התלויה בקיומה של הכרזה על מצב חירום, הממשלה הציגה בפני הוועדה את מכלול ההסדרים החוקיים התלויים בקיומה של ההכרזה על מצב חירום ופירטה את ההתקדמות הנעשית על-ידה בצמצום מכלול הסדרים אלה, כאשר חלקם בעלי היבט ביטחוני וחלקם מתייחסים לסיפוק מצרכים ושירותים חיוניים, לאו דווקא בהיבט הביטחוני הטהור.

אהוד יתום: עוד ציינה הממשלה, כי לעניין החקיקה התלויה בקיומה של הכרזה על מצב חירום, הממשלה בוחנת את הדרכים לצמצם את ההסתמכות על דברי חקיקה התלויים בהכרזה על מצב חירום.

אהוד יתום: אולם, החלפת מכלול דברי החקיקה אשר כרוכים בהכרזה על מצב חירום היא עבודה מורכבת ביותר וארוכת טווח.

אהוד יתום: בהתאם לדיווח הממשלה, יש התקדמות בטיפול במכלול דברי החקיקה כאמור, אך הטיפול, לרבות הכנת חוקים חדשים במקום שבו הדבר נדרש, טרם הושלם.

אהוד יתום: בישיבת הוועדה הביעו חברי הכנסת בפני נציגי הממשלה את מורת רוחם, במיוחד מכך שלא היתה התקדמות בנקיטת צעדים מהותיים לביטולם של חוקים שיש בהם הסדרים מיוחדים החלים בתקופה שבה קיים במדינה מצב של חירום מתוקף הכרזה לפי סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה, ומכך שלא ננקטו צעדים לביטולם של צווים שונים מכוח חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים.

אהוד יתום: כל זאת, על אף הבטחות הממשלה, שחזרו על עצמן מדי שנה בשנה, ולפיהן יקודמו עניינים אלו.

אהוד יתום: אני רוצה לציין ולומר, שכבר בשנה שעברה, בדיון שערכנו, הבענו, חברי הוועדה, את מורת רוחנו נוכח העניין הזה, שהממשלה לא קידמה את הדברים שהיתה חייבת לקדם.

אהוד יתום: לצערי, אין אנו יכולים, בשלב זה, להמליץ לבטל את מצב החירום, שכן קיימים חוקים שתוקפם מותנה בקיומו של מצב חירום והם חסרי נפקות ללא קיומו של מצב חירום, וקיימים חוקים אשר הסמכויות הנתונות בהם בטלות בהתבטל מצב החירום, אך אם יוכרז מצב חירום מחדש, ישוב כוחן של סמכויות אלה.

אהוד יתום: עם זאת, מתוך שאיפה להביא את הממשלה לקידום העניינים האמורים, החליטה הוועדה המשותפת שלא להיענות לבקשתה להמליץ להאריך את מצב החירום בשנה, אלא בחצי שנה בלבד, עד ליום א' בטבת התשס"ה, 13 בדצמבר 2004.

אהוד יתום: וזאת לאור העובדה, שבמהלך השנה האחרונה הממשלה כמעט שלא קידמה את הדברים שהיא התחייבה לקדם בפני הוועדה הזאת שנה קודם לכן.

חיים רמון: לא יכול להיות.

חיים רמון: הממשלה של שרון?

אהוד יתום: כן.

חיים רמון: אז למה הצבעת לה אמון לפני שעה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, במחצית השנה הבאה יהיה לאדוני יותר קל לסייע.

אהוד יתום: הוועדה קראה לממשלה לפעול לביטול החקיקה האזרחית הנסמכת על מצב החירום במהלך ששת החודשים הבאים, והיא תעקוב אחר פעילות הממשלה, על מנת לוודא כי אכן ננקטים צעדים מהותיים בכיוון זה.

אהוד יתום: אני מבקש מהכנסת לאשר את המלצת הוועדה המשותפת ולהאריך את מצב החירום עד ליום א' בטבת התשס"ה, 13 בדצמבר 2004, קרי חצי שנה ולא שנה כבקשת הממשלה.

אהוד יתום: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת אהוד יתום, אשר בשם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון והוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט הביא בפנינו את המלצת הוועדה המשותפת להכריז על מצב חירום לשישה חודשים נוספים.

ראובן ריבלין: אדוני מבקש להצביע על שישה חודשים נוספים ולא על שנה?

אהוד יתום: נכון.

ראובן ריבלין: בבקשה, אנחנו פותחים בדיון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ההגנה על המצב הזה לא שייכת לתקופה הזאת, היא שייכת מאוד-מאוד לעבר.

עזמי בשארה: אם אנשים יציצו לסיפור הזה, הם יתפלאו.

עזמי בשארה: אני לא יודע על מה אנשים מגינים.

עזמי בשארה: מה זה שייך עכשיו למלחמה ולמאבק בטרור?

עזמי בשארה: זה לא שייך.

עזמי בשארה: יש שם חוק מאפיות, מישהו קרא את זה?

עזמי בשארה: מועצת החלב.

עזמי בשארה: מה זה מצב החירום?

עזמי בשארה: מצב החירום זה דבר כולל לגמרי, שנכנס לכל חוקי המדינה האחרים.

עזמי בשארה: זה נובע מעצלנות מעשה החקיקה בוועדת השרים לענייני חקיקה ומשרד המשפטים וכו', שכל שנה הבטיח.

עזמי בשארה: אגב, מאז היה יוסי ביילין שר המשפטים אנחנו מדברים על זה, וכל שנה הם דוחים ודוחים.

עזמי בשארה: זה עניין של עצלנות בחקיקה, זה לא עניינה של הממשלה הזאת.

עזמי בשארה: זה בכלל לא שייך למצבי חירום ולמצבים ביטחוניים.

עזמי בשארה: זה סיפור ישן נושן, שהגיע הזמן לשנותו והגיע הזמן לחוקק חוקים גם בנושאים הביטחוניים.

עזמי בשארה: אבל, מצב החירום היחיד שאני רואה כעת הוא קיומה של הממשלה הזאת, זה מצב החירום.

עזמי בשארה: מצב החירום היחיד שאני רואה כעת הוא המצב הכלכלי, המצב החברתי במדינת ישראל, שבה אנשים לא מקבלים שכר אף שהם עובדים.

עזמי בשארה: הרשויות הציבוריות במדינת ישראל לא משלמות שכר לאנשים שעובדים אצלן, והממשלה חושבת שזה לא בתחום אחריותה.

עזמי בשארה: זה מצב חירום.

עזמי בשארה: מצב חירום של אלפי אנשים, ילדים וכו', ואני מציע ששר הפנים לא יציע להם מכת חשמל כדי שיעשו את זה ללא הכרה.

עזמי בשארה: הוא הרי מציע מכת חשמל, שלא יסבלו.

ראובן ריבלין: זה לבעלי-חיים.

עזמי בשארה: אני מציע שלא נציע גם כאן מכת חשמל.

עזמי בשארה: מצב החירום הוא בעזה, מצב החירום הוא בשטחים, מצב החירום הוא הכיבוש הנמשך.

עזמי בשארה: כל דבר אחר אפשר לעשות בחקיקה.

עזמי בשארה: לדעתי, מי שצריך להיכנס למצב חירום זה הכנסת, זה האופוזיציה.

עזמי בשארה: הן צריכות להיכנס למצב חירום, כדי להפיל את הממשלה הזאת.

עזמי בשארה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת עזמי בשארה.

ראובן ריבלין: הבא אחריו - חבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התופעה של מצב חירום מתמשך שמוארך כל פעם – בעבר הוא אפילו לא היה מוארך, ועכשיו הוא מוארך בהצבעה בכנסת – הוא בסך הכול מצב לא טבעי.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, יצא לי לומר את זה בדברי קודם, בדיון על הצבעת האי-אמון, עד כמה אנחנו נתונים במצב מתמשך, שמידת הטבעיות שבו נעשית יותר ויותר בעייתית.

חיים אורון: ואחת השאלות ששאלתי אז, ואני שואל גם עכשיו, היא: מה היא הנקודה, והאם אנחנו כבר לא מגיעים אליה, שמידת האי-טבעיות במצב של עימות מתמשך עם העם הפלסטיני בעצם מביאה אותנו למציאות של קהות חושים הולכת וגדלה, ובכל פעם - וזה הגיונה של קהות חושים - סף הרגישות יורד והחברה מוכנה לקבל יותר ויותר דברים שבעבר היא בשום פנים ואופן לא היתה יכולה לקבל אותם.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, בגלל הזמן הקצר אדגים את דברי בסיפור.

חיים אורון: חודש לפני מלחמת יום הכיפורים, לפני למעלה מ-30 שנה, התבצע מה שאז נקרא פינוי הבדואים מפתחת רפיח, על-ידי מי שהיה אז אלוף פיקוד הדרום, הוא ראש הממשלה דעכשיו.

חיים אורון: במסגרת הפינוי הזה – היום קוראים לזה "חשפו", אז קראנו לזה "עקרו" עצים של הבדואים.

חיים אורון: אם מותר לומר, היה צריך הרבה – מידה גדולה מאוד של אמפתיה לבדואים בשביל לקרוא לענפים האלה עצים, כי העצים האלה לא היו בדיוק עצים.

חיים אורון: אני וידידי, חבר קיבוץ ניר-עוז, עודד ליפשיץ, שהיה אז כתב בעיתון והיה מאוד פעיל במאבק הזה, הבאנו לשטח את מי שהיה חבר ועדת החוץ של הכנסת, מאיר תלמי, אם מותר לומר – מורי ורבי מאיר תלמי.

חיים אורון: מאיר תלמי בא, ועמד על גבעה אחרי כרם-שלום, הסתכל על השטח, והאמן לי – פרץ בבכי.

חיים אורון: הוא אמר: מה אנחנו עושים?

חיים אורון: יומיים הוא הסתגר בחדרו בקיבוץ משמר-העמק, אחר כך בא לוועדת החוץ והביטחון ועורר דיון מאוד מאוד קשה – גולדה מאיר היתה אז ראש הממשלה – בשאלה מה אנחנו עושים.

חיים אורון: היום – קראתי בעיתונים – עקרו 300,000 עצים.

חיים אורון: חלקם עצים – זיתים – שראיתי.

חיים אורון: זה הפער שעברנו ב-30 שנה, ואם אנחנו לא מבינים מה זה עושה לנו, שום החלטות על שעת-חירום לא יתקנו את הנזק הנורא שקורה בחברה הישראלית בתוך התהליך הזה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת חיים אורון, ג'ומס, שאצלו כל עקירת נטוע היא עקירת לב.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להכריז על תוצאות ההצבעה, שחתומים עליה שלושת חברי ועדת הקלפי: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – היושב-ראש, חבר הכנסת אריה אלדד – חבר, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – חבר.

ראובן ריבלין: 108 הצביעו.

ראובן ריבלין: מספר הקולות הכשרים – 105.

ראובן ריבלין: מספר הקולות הפסולים – 3.

ראובן ריבלין: עבור דוד טל הצביעו 36 חברים.

ראובן ריבלין: עבור אברהם בייגה שוחט הצביעו 69 חברים.

ראובן ריבלין: לפיכך נבחר חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט להיות נציגה השני של הכנסת בוועדה לבחירת שופטים.

ראובן ריבלין: יבוא על הברכה ויהיה נציגם של כל חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מברך את חבר הכנסת שוחט על היבחרו, ואת חבר הכנסת דוד טל על המאבק.

ראובן ריבלין: אני ממשיך בסדר-היום.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור לחבר הכנסת אריאל.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים שאינם, זו ההזדמנות גם לברך מעל הדוכן את חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט, שנבחר להיות נציג הכנסת בוועדה לבחירת שופטים.

אורי אריאל: החוק שמדובר בו הוא בלתי אפשרי, ואני נמנה עם מי שתמכו בהצעה שהעלה פה חבר הכנסת יתום, להאריך אותו רק בחצי שנה.

אורי אריאל: שר המשפטים לא עושה, לצערי, את מה שצריך לעשות, ולכן אי-אפשר להאריך את התקופה באופן אוטומטי.

אורי אריאל: אני מקווה שבזמן הקרוב משרד המשפטים, משרד הביטחון והגופים הנוגעים בדבר אומנם יתעשתו ויעשו סוף-סוף סדר בעניין הזה.

אורי אריאל: ראויה הכנסת וראוי עם ישראל לשינוי המבורך הזה.

אורי אריאל: בחוק הזה, בין השאר, משתמשים למעצרים מינהליים.

אורי אריאל: האם יש בבית הזה מישהו שיודע כמה מאזרחי ישראל עצורים במעצר מינהלי?

אופיר פינס-פז: אלפים.

אורי אריאל: טעית, פינס.

אורי אריאל: שאלתי על אזרחי ישראל.

אורי אריאל: יש אזרח ישראל אחד, יהודי ששמו נועם פדרמן.

אורי אריאל: הוא היחיד שכלוא על-פי הצו הזה.

אורי אריאל: שאלתי את נציגי השב"כ ואת שאר הגורמים בוועדה, כמה אפשר למשוך את זה?

אורי אריאל: אמרו לי: עד מאה-ועשרים.

אורי אריאל: בכל שלושה חודשים באים לשופט מחוזי – צריך לשים לב שזה לא בשרירות לבם – מגישים לשופט חומר חסוי, שמי יכול להתמודד אתו?

אורי אריאל: אפילו השופט לא יכול להתמודד אתו, כי זה תמיד משהו ביטחוני, ואומרים לו: תאריך עוד בשלושה חודשים.

אורי אריאל: אני מציע לממשלה ולכנסת לעשות סדר בחוק הזה.

אורי אריאל: הוא עדיין חוק הכרחי בקטעים מאוד מסוימים ומאוד צרים, אבל, על-פי רוב הוא איננו במקום.

אורי אריאל: שמעתי בעת האחרונה שהגברת פדרמן באה להפגין מול ראש השב"כ באשקלון, וחיכו לה שם שוטרים וחבטו בה חבטות קשות.

אורי אריאל: אתה שואל את עצמך: למה?

אורי אריאל: היו שם אולי עשרה אנשים, זאת אפילו לא הפגנה, זאת התקהלות – אבל לא בלתי חוקית.

אורי אריאל: יש דברים קשים, שאני מקווה שהמחלקה לחקירות שוטרים תעשה בהם סדר ותבדוק עם השוטרים.

אורי אריאל: הלוואי שאנחנו טועים והם עשו את עבודתם נאמנה, כי לא הייתי רוצה לראות שוטרים בישראל נאשמים במעשים לא הגונים.

אורי אריאל: לבסוף אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, כמי שהיה בדרכו ליצהר ולא הגיע.

אורי אריאל: הרי אדוני זוכר שלפני שנה הוא אישית טיפל בזה, כיושב-ראש, ואומנם בתוך זמן קצר העניין נפתר, אבל מסתבר שבהיעדרו של היושב-ראש החיים מסובכים יותר.

אורי אריאל: לא הייתי רוצה למנוע ממך שליחויות חשובות לעם היהודי, אבל מסתבר שהצבא ומשרד הביטחון עושים, בשרירות לב, צחוק מחברי הכנסת, ותסלחו לי על הביטוי, בשם ההגנה על חיינו הם מונעים מאתנו ללכת ליישוב יהודי כשאנחנו כבר בפאתיו.

אורי אריאל: אני בטוח שהעניין הזה יטופל בצורה מלאה.

אורי אריאל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ואחריו - חברי הכנסת אריה אלדד, איוב קרא, עבד-אלמאלכ דהאמשה, משה גפני, ג'מאל זחאלקה, טלב אלסאנע, ישראל אייכלר ואחרים.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, צר לי ששולחן הממשלה יתום משרים.

אופיר פינס-פז: אני סבור שהבעיה היא שאנחנו מתייחסים אל הדיון הזה מדי שנה כאל ריטואל, בזמן שזה אחד החוקים הדרקוניים ביותר, שאינו ראוי להיות בספר החוקים של שום דמוקרטיה.

אהוד יתום: הפעם לא התייחסנו לזה כאל ריטואל.

אופיר פינס-פז: לא ועדת החוץ והביטחון – הכנסת מתייחסת לזה כאל ריטואל.

ראובן ריבלין: ועדת החוץ והביטחון לא נענתה לבקשת הממשלה ואישרה רק מחצית הזמן.

אופיר פינס-פז: אישרתם רק חצי שנה, אף שלא הבנתי עד הסוף את תכלית ההחלטה.

אופיר פינס-פז: אם הייתם אומרים את מה שאמר בשעתו שר המשפטים ביילין – ולצערי לא הצליח לעמוד במשימה מסיבות כאלה ואחרות – שבחצי השנה הזאת אתם מתכוונים לשנות את החוק, להוציא ממנו את מה שחובה להוציא ממנו ולהוסיף לו את מה שצריך להוסיף לו - - -

אהוד יתום: זאת בדיוק הכוונה.

אופיר פינס-פז: אני בבית הזה כבר לא מעט שנים, וכבר הייתי במעמדים שבהם ראשי הוועדות המשותפות נשבעו או הבטיחו שהם הולכים לשנות, והולכים להציע, ואם רק נתמוך עכשיו, הם מבטיחים לנו שבפעם הבאה זה ייראה אחרת לחלוטין.

אופיר פינס-פז: זה אף פעם לא נראה אחרת לחלוטין, ואני מתכוון להצביע נגד ההצעה להאריך את התקנות לשעת-חירום.

אופיר פינס-פז: ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת שוקדת כבר שנה על חוקה לישראל.

אופיר פינס-פז: אין דבר כזה תקנות לשעת-חירום וחוקה לישראל יחד.

אופיר פינס-פז: זה תרתי דסתרי.

אופיר פינס-פז: דבר והיפוכו.

ראובן ריבלין: היום התלוננו אנשי ש"ס על כך שהשר פורז מתכוון לאסור שחיטה כשרה על-פי אמונתם ועל-פי מנהגם.

ראובן ריבלין: אמרתי להם שבלי חוקה לישראל יכול להיווצר מצב שבו הצעת חוק כמו זו של השר פורז תתקבל בכנסת, ורק חוקה תוכל למנוע דבר כזה, שכן אי-אפשר לחייב את חבר הכנסת נסים זאב לאכול בשר שהוא לא כשר על-פי אמונתו, או לחייב את חבר הכנסת דהאמשה לעשות דבר אחר, שהוא לא לפי אמונתו, המוסלמית, או לחייב את חבר הכנסת מח'ול שלא לקיים את אמונתו הנוצרית.

ראובן ריבלין: אלה דברים שרק חוקה יכולה לעגן.

אופיר פינס-פז: אני דוגל בקיום חוקה לישראל, ומאמין שזה יעד מאוד חשוב, שצריך לחתור אליו בנחישות, אבל אי-אפשר לעשות צחוק מהעבודה.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר להעביר תקנות שעת-חירום שנה אחר שנה ולספר לציבור שאנחנו עושים חוקה לישראל.

אופיר פינס-פז: אין דבר כזה.

אופיר פינס-פז: לכן, רוב התקנות האלה הן דרקוניות, כאלה שיש להן מעמד שיכול לעקוף את כל החוקים הכי יפים, שאנו מאמינים בהם ורואים בהם את התשתית לדמוקרטיה הישראלית.

אופיר פינס-פז: היום, כל כך הרבה שנים אחרי הקמת המדינה, הגיע הזמן לדון בדברים האלה באומץ, לבדוק מה באמת נחוץ ואי-אפשר בלעדיו.

אופיר פינס-פז: מה שאינו נחוץ ואפשר להסתדר בלעדיו – צריך פשוט להוציא מהתקנות.

אופיר פינס-פז: את העבודה הזאת עשו במשרד המשפטים.

אופיר פינס-פז: משום מה גנזו אותה ולא מחזירים אותה.

אופיר פינס-פז: לפי מיטב ידיעתי – אני לא חבר הוועדה.

ראובן ריבלין: בפעם האחרונה שהתקנה אושרה היית יושב-ראש ועדת החוקה.

אופיר פינס-פז: כשביילין התחייב לעשות עבודה שתשנה באופן דרמטי את התקנות לשעת-חירום.

אופיר פינס-פז: קרה מה שקרה, הממשלה ההיא נפלה, ושוב באים עם אותן תקנות, כאילו לא קרה דבר, כאילו לא צריך לשנות כלום, כאילו לא רוצים לשנות כלום.

אופיר פינס-פז: היוזמה להאריך את התקנות בחצי שנה בלבד היא מבורכת, אך אני מצטער שאני ספקן אשר לתוצאה שתהיה לאחר חצי שנה.

אופיר פינס-פז: הלוואי שאתבדה, הלוואי שתבואו עם תוצאה שנוכל למחוא לה כף ולהצביע בעדה בחפץ לב, אך ברגע זה אני מצביע נגדה.

אופיר פינס-פז: נכון שיש מצב חירום במדינה.

אהוד יתום: - - -

אופיר פינס-פז: אני יודע שהחוק יעבור, אך אני אצביע נגדו.

אופיר פינס-פז: אני מודיע שאצביע נגד, כדי שלא תופתע.

אופיר פינס-פז: גדעון סער יודע, ויצטרך לעשות את עבודתו.

אופיר פינס-פז: מדינת ישראל נתונה במצב חירום, אך אין לכך קשר לתקנות שעת-חירום.

אופיר פינס-פז: זהו מצב חירום מסיבות אחרות, ועל רקע אחר, והמורכבות היא שונה, והמציאות היא שונה, ואין בין התקנות לבין המציאות הישראלית דבר וחצי דבר.

אופיר פינס-פז: אולי אני קצת מגזים, אך לא יותר מדי.

אופיר פינס-פז: לכן אצביע נגד, ואשמח אם בעוד שישה חודשים תבואו עם תקנות אחרות, שנוכל לתמוך בהן בלב שלם.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו - חבר הכנסת איוב קרא.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יותר מ-100 שנים אנו נלחמים על קיומנו בארץ הזאת, והכול בגלל הכיבוש – הכיבוש הערבי של ארץ-ישראל ומלחמת החורמה שהכריזו עלינו ולא נחו ממנה אף יום אחד מיום שהתחלנו לשוב מגלויותינו.

עסאם מח'ול: - - -

אריה אלדד: אני מבין שאתה זקוק לשיעור בהיסטוריה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הערבים הוציאו אותך מפה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני בטוח שלפעמים, כשאתה מתאר את העובדות, חבר הכנסת אלדד לא תמיד מסכים אתך בכל מאת האחוזים.

אריה אלדד: נגוזו תקוותינו כי נוכל לחיות עמכם בשלום בארצנו.

אריה אלדד: על חרבנו נחיה עוד הרבה מאוד זמן, אמר המשורר – לא כנבואה, אלא מתוך התבוננות ריאליסטית במציאות חיינו.

אריה אלדד: ומי שיודע שאם יירדם בשמירה, אם בטעות יתפתה לכתת חרבותיו לאתים, יבואו אויביו וישחטוהו – מי שכך חי, עושה הכול כדי שלא להירדם, כדי שחרבו תהיה חדה וזמינה וזרועו מאומנת.

עסאם מח'ול: אינטלקטואל הדמים.

אריה אלדד: אלא ששגרת המלחמה היא לעתים קשה יותר משגרת השלום, ומי שתיקן תקנות לשעת-חירום לפני 56 שנים, וראה נכוחה שמלחמת חורמה לנו בכיבוש הערבי, התעצל מדי פעם לבנות עגלות חדשות, והעמיס על עגלת שעת-החירום גם מחירי אבקת אפייה וגרירת רכב והסדר נטיעת גפנים וזיתים, ולא שמנו לב איך למרות כל חוקי החירום ובגלל העדר אכיפה, הערבים ממשיכים את הכיבוש בדרך של בנייה בלתי חוקית ונטיעת רבבות עצי זית ושוד אלפי דונמים מאדמות המדינה.

אריה אלדד: כי אם הכול כלול בתקנות שעת-חירום, אנו כבר רגילים לפעמוני אזעקה אדומים, ואם אבקת אפייה ושוד קרקעות חד הם, נרדמים בשמירה ואין מבחינים בין עיקר לטפל.

אריה אלדד: אנו נלחמים מלחמת קיום בכיבוש הערבי, אך האזרח הישראלי היחיד הכלוא בשם תקנות שעת חירום הוא נועם פדרמן, שזוכה מ-42 תיקי אישום ולא הורשע אף באחד מהם, אך עדיין הוא יושב בכוח התקנות האלה ובתירוץ המלחמה שאנו נלחמים בכיבוש הערבי.

אריה אלדד: בכוח הפקודה למניעת טרור הוכרזה תנועתו של כהנא ארגון טרור, אך בזמן שישראל מעבירה יותר מ-200 מיליון ש"ח מדי חודש לרשות של הטרור הפלסטיני, שהוא, כידוע, ארגון הטרור הגדול והרצחני בעולם, יש חוקי שעת-חירום שמגבילים יציאת אזרחי ישראל למדינות אויב, ובחסותם של החוקים הללו חברי כנסת ערבים נוסעים להיפגש עם ערפאת ועם אסד ועם נסראללה.

אריה אלדד: יש חוק למניעת הסתננויות, ובחסותו חדרו לארץ עשרות אלפים מערביי יש"ע לממש את תביעת השיבה שלהם.

אריה אלדד: יש עוד ועוד תקנות וחוקים חשובים, וכולם כי אנו בשעת-חירום.

אריה אלדד: הגיע הזמן להבין כי זאת אינה שעת-חירום, כי זאת מלחמה, וגם לעשות מלחמה ולחסל את הכיבוש הערבי של ארץ-ישראל, ואז אולי נזכה לשלום ולא נזדקק לחוק הארכאי הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, באופן אישי אני תומך בחוק.

איוב קרא: אני חושב שנוכח המצב שהמדינה נמצאת בו, אין מנוס מלהכריז על מצב חירום.

איוב קרא: אנו נמצאים בעצם במלחמה, ומייחלים לרגע שיהיו בו נחת ושלום באזור.

איוב קרא: אנו מייחלים, ונמשיך לייחל, לרגע שבו יחיה זאב עם כבש.

איוב קרא: מצב החירום הזה צריך להיות לא רק בראייה ביטחונית, אלא, לדעתי, במדינת ישראל כיום צריך להכריז גם על מצב חירום חברתי.

איוב קרא: ראינו את ראשי הרשויות שהופיעו פה היום – באיזה מצב ובאיזו מצוקה הם נמצאים.

איוב קרא: ראינו כיצד ברשויות מסוימות חודשים לא משלמים משכורות, ואין דין ואין דיין.

איוב קרא: ייתכן שהממונים על הנושא המוניציפלי אינם יודעים וגם לא ידעו מהו רעב ללחם, לצערי הרב, לכן אין להם רגישות חברתית – אולי יש להם רגישות לדברים אחרים – לכן לא פלא שאנו מוצאים את עצמנו במצב הקשה הזה מבחינה חברתית.

איוב קרא: היום הצלחנו סוף-סוף, אחרי מאבק של שנים, להביא, בוועדת הפנים, לכך שסוף-סוף הופשרו 63 דונם בשמורת מירון, שצמודה לכפר חורפיש, כדי שסוף-סוף יבנו תושבי חורפיש יחידות דיור על אדמה שבבעלותם.

איוב קרא: 63 דונם בסך הכול, כאשר מדובר ביישוב גדול, שצריך עתודת קרקע מהמדינה ולא נותנים את זה לתושבים, כי השמורה, לצערי הרב, חונקת אותם.

איוב קרא: אנו מכירים גם בכך שצריך לשמור על החי והצומח, אך חשוב יותר לשמור על בני-אדם, לתת להם דברים אלמנטריים, אנושיים, כדי שיחיו ויוכלו להתקיים בכבוד.

איוב קרא: חרה לי מאוד וכאב לי מאוד מה שקרה עם אותה זקנה שדיבר עליה טומי לפיד, אך יותר חורה לי על הזקנה מנהרייה, שדיבר עליה אהוד ברק בזמנו, שמתייבשת בקומה הרביעית ואיש לא שואל עליה, לצערי הרב.

איוב קרא: לכן, גם בנושא החברתי צריך לתפוס מצב חירום – הרבה יותר ממה שאנו מגדירים היום או ממה שאנחנו מודעים לו.

איוב קרא: אני מקווה שנוכל לבשר לראשי הרשויות ולמגזרים החלשים את הבשורה הטובה, פה מצב החירום הכי קשה, וזה חשוב יותר מכל דבר אחר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו - חבר הכנסת משה גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, ממשלה נעדרת ושני חברי, חברי הכנסת הנוכחים, חוקי החירום האלה, שאנחנו מתבקשים להאריך את תוקפם, תקפים וקיימים מאז קום המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במשך כל השנים, במשך כל הימים, הם תמיד נקראו: זמניים, והוארך תוקפם משנה לשנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תחת החוקים האלה, שמוארכים משנה לשנה זה 56 שנים, נעשו העוולות הקשות ביותר לאזרחים במדינה הזאת, ולאזרחים הערבים במיוחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חירויות הוגבלו, ותנועתם של אנשים נמנעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מעצרים בוצעו במשך שנים, ובסיטונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ערבי אחד נעצר משום שהוא חייב היה להישאר תחת עץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תחת עץ, זה המקום שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אתה יוצא מתחת לעץ הזה, אתה מפר את צו המעצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לימים ולשבועות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קרקעות הוחרמו, כפרים שלמים נהרסו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפרים שלמים הוגלו מאדמתם והפכו לנוכחים-נפקדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמו תושבי אקרית, בירעם וע'בסייה, גם בזכותם של החוקים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד היום הצבא הורס עשרות בתים ברפיח, היום ואתמול ומחר, מכוחם של החוקים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מחרים את הבתים והרכוש, גם פה וגם בשטחים הכבושים, מכוחם של החוקים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוקים האלה נותנים לצבא סמכות לבוא לכל בית, לכל מקום, לעלות עליו, לתפוס בו חזקה ולהגיד: זה יהיה ברשות הצבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד שייאות, אם ירצה, לעזוב, ואחר כך לחזור - אגב, בלי שום פיצוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל רכוש אפשר להחרים לפי החוקים האלה, אם זה רכב, אם זה כלי תנועה כלשהו, בטענה - ומספיק לומר שהצבא צריך אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מובן שאין מקום שתהיה לחוקים האלה דריסת רגל, ולא רק נצביע נגדם, אלא נצביע נגדם ברצון רב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והלוואי שאות הקין הזה יוסר ממצחה של המדינה הזאת ומספר החוקים שלה, שמאפיל על כל העוולות האלה שמניתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, בשניות הספורות שנותרו לי, אני אומר כמה משפטים בערבית לעניין הזה.

גדעון סער: אבל לא נותרו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחי המאזינים, אנו דנים כעת בהצעת חוק להארכת תוקפם של חוקי החירום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שחוקים אלה יושמו נגד התושבים מאז קום המדינה ונגד התושבים הערבים במיוחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפי חוקים אלה נעצרו עשרות תושבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המעצר אפילו הגיע לידי כך שאדם נעצר מתחת לעץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זהו מעצר לימים ולשבועות ארוכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפרים שלמים הוגלו מאדמתם ובתיהם נהרסו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדמות נרחבות הופקעו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבא נמצא כעת ברפיח ובשטחים הכבושים, וגם פה, אם ירצה, הוא מסוגל להרוס בתים, להשתלט עליהם, להפקיע בתים ומכוניות ולעשות כראות עיניו בשם החוקים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוקים האלה הם אות קלון, וצריכים להתבטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נצביע נגדם ברצון רב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגיע הזמן שיפסיקו לחדש את התוקף של החוק הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) תודה רבה, אדוני.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת משה גפני - אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, החוק הזה איננו עומד לבד.

ג'מאל זחאלקה: הוא חלק ממערכת חוקים שנותנת בידי הרשות אפשרויות כמעט בלתי מוגבלות לפגוע באנשים וברכושם ממניעים פוליטיים.

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה כל כולו חוק פוליטי, ואני לא רוצה עכשיו להתווכח למה נועד החוק הזה מלכתחילה, מדוע חוקקו אותו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים איזה שימוש נעשה בחוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: מאות, ואפילו אלפי אנשים הושמו במעצר מינהלי - אני מתכוון לאזרחים הערבים בישראל - וגם הפלסטינים, תושבי השטחים הכבושים.

ג'מאל זחאלקה: השאלה היא מדוע נמשך החוק הזה, מדוע הוא עדיין קיים, אף שכמעט כל שר משפטים מבטיח חגיגית או שהוא יעשה שינויים עקרוניים בחוק וישנה אותו מעיקרו או שימחק אותו כליל.

ג'מאל זחאלקה: ואיזה פלא – כל שנה, כל שנה, מאריכים את תוקפו בעוד שנה ועוד שנה.

ג'מאל זחאלקה: ושום דבר לא משתנה.

ג'מאל זחאלקה: העובדה שהחוק הזה נותן אפשרות של מעצר מינהלי היא דבר לא דמוקרטי, מנוגד לזכויות אדם, מנוגד לזכות האדם לחופש, ומעמיד לרשות הרשות כלי ענישה שאין לו קשר לשפיטה.

ג'מאל זחאלקה: תרצה הרשות לעצור מישהו, תוכל לעצור אותו, לשים אותו בבית-סוהר ולהאריך את המעצר כאוות נפשה.

ג'מאל זחאלקה: והיו דברים מעולם, נעשה שימוש כזה בחוק הזה, ולכן זה חוק המאיים על האזרחים.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק אנטי-אזרחי, ואנחנו מתנגדים לו בתוקף, אנחנו נצביע נגדו.

ג'מאל זחאלקה: יש תקנות לשעת-חירום, אבל הן לא באות לענות על מצב החירום שבו חשים אזרחים.

ג'מאל זחאלקה: האזרח שנהרס ביתו חי במצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: המובטל שאיבד את עבודתו חי במצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: האשה המוכה ואינה מקבלת סעד במעון לנשים מוכות, או אפילו מהמשטרה ומהמוסדות החברתיים, חיה במצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה מצבי חירום בארץ.

ג'מאל זחאלקה: מאות אלפי אנשים חיים במצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: רק שהזעקה שלהם אינה מגיעה למעלה.

ג'מאל זחאלקה: אוזניים להם ולא ישמעו ועיניים להם ולא יראו את מצב החירום האמיתי.

ג'מאל זחאלקה: צריך תקנות שיטפלו במצב החירום האמיתי, בסבלם של מאות אלפי אזרחים.

ג'מאל זחאלקה: ומצב החירום, אם תרצו, קיים בשטחים הכבושים.

ג'מאל זחאלקה: שם האנשים חיים תחת מצב חירום עשרות שנים; עשרות שנים.

ג'מאל זחאלקה: מכונה אדירה של הרג, מוות, הפקעה, התעללות יומיומית, היא מצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: מי שחושב שאפשר לפעול במצב חירום בשטחים הכבושים ובארץ תהיה יציבות, ואנשים יחיו בשקט, זה לא יעבוד ככה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לקיים בארץ הזאת שני עולמות.

מיכאל נודלמן: תסיים, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: הדרך היא לבטל את מצב החירום ולמחוק את תקנות החירום.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חברי הכנסת יגאל יאסינוב, אלי אפללו, יחיאל חזן, אילן ליבוביץ.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אומנם אנחנו נמצאים במצב חירום – אני זוכר את מנחם בגין ז"ל בימים שהייתי כתב צעיר פה.

ישראל אייכלר: הוא היה מדבר נגד התקנות לשעת-חירום בצורה כל כך קיצונית, והיה תמיד אומר שצריך לבטל ולא לעשות חירום, וחס וחלילה מה עלול לקרות אם יהיו התקנות האלה.

ישראל אייכלר: כמובן, אף אחד לא חשד שיכול להיות מצב כמו היום, למשל, במקרה של נועם פדרמן – שהוא לא מחסידי ואני לא מחסידיו, ויכול להיות שאילו היה יכול היה מכניס אותי למאסר, ובכל זאת אני חושב שזה עוול גדול מאוד שהאיש הזה יושב במאסר כבר אני לא יודע כמה זמן, בלי משפט, מכוח התקנות לשעת-חירום.

ישראל אייכלר: ולמה זה צריך להדאיג אותנו?

ישראל אייכלר: כי שמענו היום שיושב-ראש שינוי אומר שהזקנה ברפיח מזכירה לו את סבתא שלו.

ישראל אייכלר: לא שמעתי את אנשי שינוי אומרים, כאשר טלי חטואל שכבה עם ארבע בנותיה בתכריכים – בכל מקום הופיעו התמונות האלה – שזה מזכיר להם בני משפחה רבים שכך קרה להם.

ישראל אייכלר: משפחות שלמות נכחדו.

ישראל אייכלר: למה גברת חטואל הי"ד לא הזכירה להם את הסבתא ואת הדודים והדודות שלהם ושל רבים אחרים?

ישראל אייכלר: למה חיילים שמתפוצצים לרסיסים, רחמנא ליצלן, לא מזכירים להם את הדברים האלה?

ישראל אייכלר: דווקא האשה הזאת שם בחורבות של רפיח מזכירה להם את הסבתא?

ישראל אייכלר: נאמר: "זובחי אדם עגלים ישקון".

ישראל אייכלר: יש מקרים שאנשים מסוגלים לזבוח אנשים אך אוהבים מאוד עגלים.

ישראל אייכלר: לכן יש סכנה בהכרזות על שעת-חירום – כי אתה אף פעם לא יודע מי יהיה השליט ומה יהיו הערכים שלו.

ישראל אייכלר: היום מונחת על שולחן הכנסת הצעת חוק של 69 עמודים, והגישו אותה חברי כנסת שלא היססו להצביע נגד ילדים קטנים, נגד עניים וזקנים וחולים – אך יש להם לב חם לאסור מתן מזון מקולקל לבעלי חיים.

ישראל אייכלר: כמו כן, "לא יוחזק כלב כשהוא קשור למשך יותר מחמש שעות ביממה", אלא אם כן הרצועה באורך 5 מטרים לפחות, או הוא צריך להיות קשור לשרשרת מתוחה שאורכה לא יפחת מ-10 מטרים, וכו' וכו'.

ישראל אייכלר: כלב קטן עד 10 ק"ג יקבל לפחות 1.2 מ"ר, וכלב מעל 20 ק"ג יקבל לפחות 2 מ"ר של כלוב, ובכל כלוב של חתולים צריכים להיות דרגשים.

ישראל אייכלר: התורה חסה על בעלי החיים – "ורחמיו על כל מעשיו".

ישראל אייכלר: אבל אנשים שאין להם בעיה שיש ילדים שאין להם דרגשים לישון, שאין להם 1.2 מ"ר או 2 מ"ר בדירה שלהם, כי להורים שלהם אין כסף לקנות דירה – אלה האנשים ששולטים בנו היום, והם יקבעו מה זו שעת-חירום ומה איננה שעת-חירום?

ישראל אייכלר: שר הפנים אמר למישהו מחברי הכנסת, אומנם הוא אמר את זה בבדיחותא: הייתי מכניס אותך למעצר מינהלי.

ישראל אייכלר: ואני מאמין לו שהיה עושה את זה.

מיכאל נודלמן: תסיים, בבקשה.

ישראל אייכלר: לכן הארכת מצב החירום בכל פעם מסוכנת מאוד.

ישראל אייכלר: בימי בגין זה היה סתם עניין תיאורטי-פילוסופי.

ישראל אייכלר: בימינו זה שייך רק לנועם פדרמן.

ישראל אייכלר: מי יודע אם לא יבוא יום ויבואו שליטים שיחליטו על הרבה הרבה אנשים שצריך להפעיל כלפיהם תקנות לשעת-חירום?

ישראל אייכלר: ולכן, כל מי שמדבר בשם הדמוקרטיה והחופש צריך מאוד מאוד להיזהר מלהכריז על שעת-חירום, גם אם אנחנו באמת נמצאים בשעת-חירום.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יגאל יאסינוב – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אלי אפללו – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יחיאל חזן – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אילן ליבוביץ – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו - חבר הכנסת מגלי והבה וחבר הכנסת רוני בר-און.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התקנות האלה שאנחנו מדברים עליהן הן תקנות קולוניאליסטיות, וכבר נאמר שהן תקנות דרקוניות.

עסאם מח'ול: אבל הבעיה האמיתית היא, שהמציאות שהממשלה מייצרת, שמציעה לנו להאריך את התקנות האלה, היא מציאות יותר דרקונית.

עסאם מח'ול: אני רוצה לדבר על הפגיעה הסיסטמתית, המתקפה הסיסטמתית, ההרסנית, שמסוגלת לחסל את הדמוקרטיה במדינת ישראל, מאיימת לחסל את כללי המשחק הדמוקרטיים במדינת ישראל.

עסאם מח'ול: אני לא רוצה להתחיל דווקא מהסיפור של ראפח, אני רוצה להתחיל מהסיפור של אותה הסתה פרועה שמנהלת הממשלה הזאת, שמנהלת היום הקואליציה הזאת נגד ציבור העובדים.

עסאם מח'ול: אני רוצה לשאול, מה פשר הפרסומת הזאת שיש ברדיו, של הסתה פרועה ומופקרת של הממשלה נגד העובדים, עובדי הנמלים, ונגד הזכות שלהם לשבות?

עסאם מח'ול: מה זה צריך להיות?

עסאם מח'ול: איך לא מתביישים לבוא לוועדת הכספים ולבקש מימון להסתה פרועה של הממשלה נגד העובדים, נגד הזכות האלמנטרית שלהם לנהל מאבק של איגוד מקצועי?

עסאם מח'ול: זהו אחד הסממנים המובהקים והקלאסיים של הידרדרות פאשיסטית.

עסאם מח'ול: זהו איום אמיתי על הדמוקרטיה בישראל ועל זכות האזרחים ועל זכות העובדים.

עסאם מח'ול: אבל הממשלה הזאת איבדה כל רגש, איבדה כל כלל, איבדה את כללי המשחק – והיא רוצה לרמוס את כולנו.

עסאם מח'ול: זוהי מפלצת דוהרת, שתחסל את הדמוקרטיה בישראל.

עסאם מח'ול: זה שבאים לקבל מהמסים שכולנו משלמים – וקודם כול העובדים – כסף, תקציבים, כדי לנהל הסתה נגד זכות העובדים, עובדי הנמלים, להפגין או לשבות או לנהל מאבק עובדים, זה גובל בשחיתות, זה גובל בפלילים, ואולי כך צריך להתייחס לזה.

עסאם מח'ול: ובאים כאן בחוצפה, במצח נחושה, לבקש הארכת התקנות לשעת-חירום.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אמרו כבר שהכיבוש משחית לא רק את הנכבש, הוא משחית את הכובש, קודם כול.

עסאם מח'ול: אנחנו מגיעים למצב שהמדינה הזאת בצל ממשלת שרון הופכת למדינה שמייצרת פשעי מלחמה כלפי הפלסטינים ולמדינת משטרה כלפי הישראלים.

מיכאל נודלמן: תסיים.

עסאם מח'ול: ראיתי את זה בהפגנות, בדרך שבה המשטרה טיפלה השבוע בהפגנות בתל-אביב מול משרד הביטחון – אנשים יהודים וערבים שנאבקו נגד הפשע, נגד טבח הילדים בראפח.

מיכאל נודלמן: תסיים, בבקשה.

עסאם מח'ול: ראיתי את זה במעבר כיסופים, בהתנהגות הברוטלית של המשטרה כלפי מפגינים ומפגינות יהודים וערבים, כלפי סרבני כיבוש, כלפי חברי הכנסת שהיו שם.

עסאם מח'ול: אני חושב, שבמציאות החירום הזאת צריך להציל את המדינה מהממשלה הזאת, צריך להציל את האזרחים מידי הממשלה הזאת.

עסאם מח'ול: זו ממשלה איומה, זו ממשלה שמובילה להידרדרות פאשיסטית דוהרת בכיוון הזה.

עסאם מח'ול: כדור השלג יכול להיות חסלני.

עסאם מח'ול: תעצרו את זה לפני שיהיה מאוחר מדי.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת מגלי והבה – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת רוני בר-און – מבטל.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עמרם מצנע – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת אתי לבני – אינה נוכחת.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת רשף חן – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה להכריז על מצב חירום לשישה חודשים בלבד נובעת מלחץ של פוליטיקאים.

נסים זאב: אני לא מבין מדוע שישה חודשים.

נסים זאב: האם בעוד שישה חודשים אנחנו לא נכריז על עוד שלושה חודשים ועל עוד שישה חודשים?

נסים זאב: את מי באים פה לרצות?

נסים זאב: האם מדינת ישראל אינה נמצאת במצב חירום?

נסים זאב: מצד אחד אין ספק שאנחנו נמצאים במצב חירום, ואנחנו חייבים את החוק הזה, שיאפשר טיפול נאות באותם טרוריסטים לא רשמיים ואנשים שחשודים בסיכון ביטחון המדינה.

נסים זאב: מצד שני, אסור לעשות ולחוקק חוק כזה לתקופה ארוכה.

נסים זאב: אפשר כל שנה, ואני גם לא מבין מדוע הפעם לפחות לא האריכו לשנה נוספת.

נסים זאב: אי-אפשר יותר משנה, כיוון שהחוק הזה יש בו משום פגיעה בזכויות הבסיסיות של הפרט, כאשר אין מצב חירום.

נסים זאב: זאת אומרת, אי-אפשר לקחת מצב שאיננו מצב חירום ולהשתמש בחוק הזה, כי יש כאן פגיעה.

נסים זאב: למשל, האזנות הסתר הפכו לדבר שבשגרה.

נסים זאב: בשום מקום בעולם לא קיימות האזנות סתר בתחום הפלילי כפי שקיימות כאן.

נסים זאב: יש כאן שימוש בתקנות לשעת-חירום וניצולן הציני גם כאשר אין מדובר בחשד לפגיעה בביטחון המדינה.

נסים זאב: השאלה שלי, אדוני היושב-ראש, היא, מי מבקר, מי בודק את הרשות בכל מה שקורה בתחום האזנות הסתר במשפט הפלילי, כאשר לעתים נרמסות זכויות הפרט.

נסים זאב: קיימנו על זה דיונים ארוכים בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם, שארצות-הברית מחזיקה היום בקובה אלפי עצורים בחשד שהם שייכים ל"אל-קאעידה".

נסים זאב: תארו לכם - - -

עסאם מח'ול: - - -

נסים זאב: רגע, חשוב שתראה את הפרופורציה בביקורת שלך.

נסים זאב: תראה מה קורה שם לעומת מה שקורה כאן.

נסים זאב: תארו לכם שמדינת ישראל היתה לוקחת חשודים פלסטינים ושמה אותם בהולנד או באיזו מדינה באירופה.

נסים זאב: איך זה היה נראה בעולם?

נסים זאב: איך זה היה נשמע?

נסים זאב: אתה, מח'ול, היית יוצא בקול זעקה.

נסים זאב: אתה לא זועק.

עסאם מח'ול: גם בוש צריך לבוש.

נסים זאב: לא אכפת לך מה שקורה לעירקים שלך שם.

נסים זאב: אבל פאואל אמר שלמדינת ישראל יש הזכות להגן על עצמה.

נסים זאב: חבל שחברי הכנסת הערבים לא רואים את זה כך.

נסים זאב: אני רוצה - - -

עסאם מח'ול: - - -

נסים זאב: תשמע, הבעיה היא לא רק האמריקנים.

נסים זאב: הבעיה היא שלנו קודם כול, בבית הזה.

עסאם מח'ול: בוש וראמספלד - - -

נסים זאב: הבעיה שלנו היא הבית הזה, איך אנחנו מגינים על עצמנו פה בכנסת; אחר כך איך מגינים על האמריקנים.

עסאם מח'ול: אל תהיה - - -

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעלות את הנושא של המעצרים המינהליים.

נסים זאב: יש כאן ניצול של נועם פדרמן, שנעצר כבר לפני כמעט שנה, ורק בגלל המדיניות, רק כיוון שרוצים להראות פה איזון כלשהו בזה שאנחנו עוצרים גם יהודים וגם ערבים.

נסים זאב: עד עצם היום הזה לא ידוע במה נועם פדרמן חשוד.

נסים זאב: אם הוא חשוד במשהו, מה הבעיה לגלות ולומר: האיש חשוד בדבר מסוים, יש לנו ראיות נגדו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה תאמר על אלפי פלסטינים במעצר מינהלי?

נסים זאב: אותם פלסטינים שקשורים לארגונים טרוריסטיים, אין מה לעשות, גם אם לא נמצא נשק ברשותם.

נסים זאב: אבל נועם פדרמן, לא הוכח נגדו שום דבר עד עצם היום הזה.

נסים זאב: הנושא של שיטת החקירה - אדוני היושב-ראש, אנחנו לא יכולים לשנות את שיטות החקירה.

נסים זאב: תראו מה קורה בארצות-הברית, מה קורה בעירק, איך הם חוקרים שם.

נסים זאב: מפשיטים אותם עירומים, זורקים גוף על גוף.

נסים זאב: אני אומר, אנחנו הומניים.

עסאם מח'ול: - - -

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, מח'ול, יש לי ביקורת, אבל אני מסתכל גם על הצד החיובי שבדבר.

נסים זאב: אי- אפשר לבוא ולומר או להשוות אותנו או לדמות אותנו למה שארצות-הברית עושה בעירק.

נסים זאב: מה קורה במסגדים, מה קורה בכרבלה, מה קורה בניגריה – 52,000 פליטים, מישהו מדבר עליהם בכלל?

נסים זאב: את מי זה מעניין בכלל?

נסים זאב: זה לא מעניין אף אחד.

נסים זאב: אבל הזקנה בעזה, שבגללה נרצחו שני חיילים, מזכירה ללפיד את הסבתא שלו.

נסים זאב: אני מודיע לכם שזאת הסבתא שלו.

נסים זאב: זו איננה מישהי אחרת.

נסים זאב: היא לא מזכירה לו את הסבתא.

נסים זאב: זאת הסבתא הביולוגית, צריכים לבדוק את זה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט להכריז על מצב חירום לשישה חודשים נוספים.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה.

מיכאל נודלמן: מי בעד, מי נגד?

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 4 בעד המלצת הוועדה המשותפת – 20 נגד – 3 נמנעים – אין המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט להיענות לבקשת הממשלה לחזור ולהכריז על מצב חירום לתקופה של שישה חודשים נוספים נתקבלה.

מיכאל נודלמן: בעד - 20 חברי כנסת, נגד - 3.

מיכאל נודלמן: אם מוסיפים את יושב-ראש הכנסת, 21 בעד.

מיכאל נודלמן: ההמלצה התקבלה.

מיכאל נודלמן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/101).

מיכאל נודלמן: ]

מיכאל נודלמן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/42).

מיכאל נודלמן: ]

מיכאל נודלמן: הנושא הבא: הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 7), התשס"ד-2004, קריאה ראשונה, והצעת חוק נוספת בנושא:

מיכאל נודלמן: הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 6) ( הרחבת תחולת החוק), התשס"ד-2004, גם היא בקריאה ראשונה.

מיכאל נודלמן: יציג את הצעת החוק הראשונה שר החקלאות ישראל כץ.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מציג את הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 7).

ישראל כץ: זו הצעת חוק ממשלתית.

ישראל כץ: יש הצעת חוק פרטית, של חבר הכנסת איוב קרא, שהיא זהה בעיקרון להצעה הזאת גם כן.

ישראל כץ: הצעת החוק החשובה הזאת תאסור מכירת סיגריות ומוצרי טבק אחרים לקטינים.

ישראל כץ: היום אין צורך להרבות מלים על נזקי הבריאות הקשים.

ישראל כץ: אנו עדים לתופעה מדאיגה של עלייה בשיעורי העישון בקרב צעירים, יחד עם ירידה בגיל תחילת העישון.

ישראל כץ: ידוע שככל שמתחילים לעשן בגיל צעיר יותר נזקי הבריאות חמורים יותר.

ישראל כץ: לכן, כמו מדינות רבות אחרות בעולם ובהתאם לאמנה הבין-לאומית לפיקוח על טבק, אנו מציעים לחוקק חוק שיאסור מכירת סיגריות לקטינים.

ישראל כץ: חוק זה מהווה צעד אחד חשוב במכלול הצעדים שאנו מתכננים כדי למנוע מצעירים להתחיל לעשן, על מנת להבטיח להם עתיד בריא יותר.

ישראל כץ: אני מבקש את תמיכתכם בחוק חיוני זה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: הצעת החוק השנייה, של חבר הכנסת איוב קרא:

מיכאל נודלמן: הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 6) (הרחבת תחולת החוק), התשס"ד-2004 - קריאה ראשונה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שלי, שעברה בקריאה טרומית בזמנה, לפני שהממשלה יזמה את החוק שלה, באה לבשר בעצם על טיפול במשנה תוקף בכל הנושא של עישון סיגריות על-ידי קטינים.

איוב קרא: המצב היום הוא כל כך אבסורדי, שילדים מתחילים לעשן בגיל תשע-עשר, כי אין להם מודעות לנזקים הבריאותיים ולנזקים הגופניים שנגרמים מעישון.

איוב קרא: השוק פרוץ, בעצם.

איוב קרא: הם יכולים לקנות סיגריות ולקבל סיגריות, אבל הם לא מודעים לחומר הממכר – הניקוטין – שגורם להם להמשיך לעשן.

איוב קרא: ילדים רבים עוברים בעקבות העישון הזה לסמים קלים, אחר כך לסמים קשים, והגלגל המסתובב הזה מכניס אותם לפלונטר שהם לא יודעים איך לצאת ממנו.

איוב קרא: אני מדבר על הצעת חוק שבאה להגביל את הדבר הזה – אסור לשדל קטין לעשן, אסור לפרסם מוצרי עישון שישפיעו על קטינים ואסור למכור אמצעי עישון.

איוב קרא: אנחנו עדים לכך שבהרבה רשויות התחילו לאכוף את החוק – בפיצוציות לא מוכרים אמצעי עישון.

איוב קרא: הדבר הזה מופיע במשנה תוקף בחוק.

איוב קרא: בימים האחרונים יזמתי את הצעת החוק של הרשות למלחמה בעישון, ואני מקווה שהחברות יממנו את הפעילות של הרשות הזאת בהעלאת מחיר הסיגריות ב-1% או ב-2%.

איוב קרא: אני מקווה שאת החוק הזה, שבקריאה הטרומית היה לו קונסנזוס כמעט מקיר לקיר, תלוו כולכם כך שגם פה יהיה קונסנזוס ותהיה אווירה טובה סביב החוק, כדי שסוף-סוף נוכל לבשר לילדי ישראל, שהם לא יושפעו ולא ילכו בדרך הזאת עד לגיל שבו יוכלו להבחין בין טוב לרע – אחרי גיל 18.

איוב קרא: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש את תמיכת הכנסת בחוק, שלכל הדעות יש עליו קונסנזוס בקרב המבוגרים והצעירים, ואני מקווה שנוכל לבשר בשורה טובה לילדינו.

מיכאל נודלמן: תודה רבה, אנחנו עוברים לדיון משולב בשני החוקים, אבל ההצבעה תהיה על כל חוק לחוד.

מיכאל נודלמן: יש רשימת דוברים: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מאיר פרוש, אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת חיים אורון – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אורי אריאל – מוותר.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש – הממשלה נעדרת, נפקדת – חברי הכנסת הנוכחים, החוק הוא ללא ספק חוק טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עישון הוא דבר שיש לגביו קונסנזוס בין-לאומי – כל הרופאים בעולם, לא משנה מה השתייכותם הפוליטית או הדתית או האמונה שלהם, מסכימים שהעישון הוא דבר רע, דבר מאוס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שכבות גדולות רואות בו דבר שהוא ממש חראם, ואסור בתכלית האיסור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש חלק קטן שרואה בו דבר רע ביותר, אבל עדיין לא חראם במאה אחוז, וזה מה שנותן פתח לחלק מהאנשים – והם לא מעטים – להתמכר לרעה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל בר-דעת וכל אדם שעיניו בראשו ושמוכן להפעיל את התבונה והשכל שהקדוש-ברוך-הוא חנן אותו בהם יכול לבד, בלי לקרוא חוקים ובלי להגיע להיסטוריה ולדעות רופאים, להגיע למסקנה שהדבר הזה משחית, רע ביותר, מזיק ואינו מועיל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא משחית לא רק את הגוף, אלא גם את הנפש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא גורם לאנשים, לאחר שהתמכרו – והוא ודאי ממכר – לרעה הזאת, לא לחוס על כבודם, על נפשם, על רכושם ועל כל היקר להם, בשביל סיגריה, בשביל העישון, ובשביל הדבר הממכר הזה הם מוכנים למכור את כבודם, ולא רק את רכושם ואת היקר להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אין זו סיבה טובה לאסור אותו בתכלית האיסור, אני לא יודע סיבה טובה מהי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בקיצור, לא אחרוג מזמני, ברשות אדוני אדבר גם אל שומעינו הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנושא הוא העישון, מניעת הפצתו של העישון, וכן מניעת כל הקשור לכך והמביא להתמכרות ולהמשך המנהגים הרעים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שכל הרופאים בעולם, ולא משנה מה השתייכותם הדתית, מסכימים פה אחד שהעישון הוא דבר רע ומזיק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בנוסף, כל הדתות המונותיאיסטיות מסכימות, אף הן פה אחד, שהעישון מאוס, רע ומזיק, וזאת אפילו אם אין קונסנזוס לאיסורו באופן מוחלט, דבר שנתן פתח לחלק מהאנשים להתמכר למנהגים הרעים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שכל בר-דעת ותבונה, העושה שימוש בבינתו ובתבונתו, שבהן חנן האל יתגדל ויתעלה את כולנו, יכול להגיע למסקנה זו בעצמו, בלי שיזדקק לפנות אל חכמי דת ואל רופאים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל מי שחס על נפשו ועל כבודו ומכור לעישון, וכל התורם לכך שהאדם ימכור את כבודו ומידותיו התרומיות בשביל הסיגריה ובשביל פעולת העישון – עליו לדעת בעצמו וללא כל הנחיות נוספות שדבר זה הוא רע ויש לסור ממנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

אברהם הירשזון: סוף-סוף אני מבין אותך.

רוחמה אברהם-בלילא: גם אני.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יורי שטרן – מוותר, תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

ישראל אייכלר: סליחה, אני כאן.

מיכאל נודלמן: אתה לא מוותר.

גדעון סער: יש חג מחר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, היות שהחברים ממהרים, אנחנו נתמצת - - -

מיכאל נודלמן: הם לא ממהרים, עוד יש סדר-יום ארוך.

ישראל אייכלר: אה, עוד יש סדר-יום ארוך, אז זה בסדר.

ישראל אייכלר: הערב זכינו לספור תשעה וארבעים יום, שהם שבעה שבועות, שהם שבעת ימי שבועות הספירה וההכנה לקראת קבלת התורה, שתהיה לנו בעזרת השם מחר בלילה חג השבועות.

ישראל אייכלר: בספר החינוך נאמר, ששורש המצווה של ספירת העומר היא לפי שכל עיקרם של ישראל אינו אלא התורה.

ישראל אייכלר: אילולא התורה, אילולא החוקה שיש לנו, לא היינו שונים מכל אומה ולשון, אבל ספר החינוך אומר עוד יותר, ש"מפני התורה נבראו שמים וארץ ישראל".

ישראל אייכלר: לא רק עם ישראל צריך את התורה, אלא גם השמים, כלומר הבריאה כולה, הקוסמוס כולו נברא כיוון שהקדוש ברוך הוא רצה לתת לבני האדם את התורה שלפיה הם יתנהגו ולפי ערכי המוסר שלה יוכלו לנהל עולם.

ישראל אייכלר: גם שמים וארץ וגם ישראל, כמו שנאמר: "אם לא בריתי יומם ולילה חוקות שמים וארץ לא שמתי".

ישראל אייכלר: כל הסיבה, כך אומר ספר החינוך, שהיה מהראשונים, שנגאלנו ממצרים - הרי מה היה קורה אילולא נגאלנו ממצרים, היינו מתבוללים, היינו עוד שבט בין העמים המצריים הרבים.

ישראל אייכלר: מה היה קורה?

ישראל אייכלר: אולי היינו חוסכים המון גלגולים בעולם הזה.

ישראל אייכלר: כל מה שנגאלנו ממצרים הוא כדי שיקבלו את התורה מסיני ויקיימוה.

ישראל אייכלר: כאן הוא מביא את הפסוקים שמוכיחים את זה.

ישראל אייכלר: ולכן אנחנו מונים את הימים מיציאת מצרים ועד קבלת התורה יום-יום, כי כל זה מלמד אותנו על הרצון החזק להגיע אל הזמן, אל היום הנכבד של קבלת התורה.

ישראל אייכלר: אנחנו נכנסים בעוד 24 שעות, בעזרת השם, אל היום הקדוש ביותר, אל יום עצמאותנו, העצמאות של עם ישראל במשך אלפי שנים.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לחשוב על מה ולמה, כי חג השבועות הוא חג שאין בו מצוות מיוחדות, כמו מצות או סוכה וכדומה.

ישראל אייכלר: חג השבועות בעצם מהותו כזמן מתן תורתנו זה המהות של החג, בזה אנחנו מהווים עם ובזה אנחנו מהווים בניו של הקדוש ברוך הוא, כי הקדוש ברוך הוא פנה לכל אומה ולשון וביקש מהם לקבל את התורה והם סירבו.

ישראל אייכלר: העם היחיד שהסכים לומר "נעשה ונשמע", אף שלחיות על-פי התורה זה לא דבר קל - זה דבר נעים, אבל זה לא דבר קל - קיבל על עצמו את התורה.

ישראל אייכלר: לכן קוראים לזה זמן מתן תורתנו ולא קבלת התורה, כי המתן הוא מהקדוש ברוך הוא לכולם אותו דבר.

ישראל אייכלר: כל יהודי, גם אם הוא דתי, חרדי, חסיד, חילוני, מכל עדה שהיא, זוכה למתן תורה, השאלה היא איך הוא מקבל את התורה.

ישראל אייכלר: לכן העניין של קבלת התורה תלוי בכל אחד בנפרד כפי שהוא.

ישראל אייכלר: אני רוצה לאחל לכל עם ישראל חג שמח.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת יאסינוב, אפללו, ברכה ומח'ול אינם נוכחים.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מגלי והבה.

מגלי והבה: מוותר.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת נסים זאב, שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק היא הצעה נכונה וראויה, כי הנוער מבין בפרסומים השונים בכלי התקשורת שאין דבר יותר בריא מהעישון.

נסים זאב: 27% מהאוכלוסייה הבוגרת בישראל מעשנים.

נסים זאב: כמיליון ו-130,000 מעשנים.

נסים זאב: מעל גיל 18 מעשנים כ-27%, כאשר בארצות-הברית הממוצע הוא 24% ובאירופה 29%.

מגלי והבה: הרב נסים, הדתיים אצלכם מעשנים?

נסים זאב: גם הדתיים מעשנים.

מגלי והבה: אצלנו הדתיים לא מעשנים.

נסים זאב: גם הדתיים, מה לעשות, הפיתוי פה רב.

נסים זאב: בשנות ה-70 וה-80 היתה תקופה של ירידה, אבל מ-1994 אנחנו נמצאים במגמה של עלייה.

נסים זאב: צריך לזכור שהמגמה הזאת אינה רק בעישון, אלא גם בסמים.

נסים זאב: בדרך כלל מעשני סמים אינם מעשני סיגריות, כי זה לא מעניין אותם.

נסים זאב: אם נראה את אחוז המעשנים הכבדים והלא-כבדים, נגיע למדינה שבה כמעט 40% מסוממים, אם מעישון טבק ואם מסמים.

נסים זאב: עשירית מתלמידי כיתות ו'--י' מעשנים.

נסים זאב: עשירית.

נסים זאב: מה שמדאיג כאן הוא, שכמעט 50% מבני-הנוער שמעשנים אפילו פעם אחת בשבוע או אפילו פעם ביום הופכים להיות מעשנים קבועים.

נסים זאב: כלומר, אם היום אנחנו מדברים על 43% שמעשנים פעם ביום, יוצא שבמהלך השנים 50% מבני-הנוער שלנו יהיו מעשני סמים.

נסים זאב: הסיגריות הן סם המוות וסם מחליף סם.

נסים זאב: לקראת חג השבועות אני רוצה להזכיר לכם, שהתורה היא סם חיים.

נסים זאב: לכן יש לנו תחליף של סם המוות בסם החיים.

נסים זאב: חג שמח, אדוני.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הגבלת פרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 7), התשס"ג-2004.

מיכאל נודלמן: מי בעד?

מיכאל נודלמן: מי נגד?

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 7), התשס"ד-2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מיכאל נודלמן: תשעה חברי כנסת בעד, אין נמנעים ואין מתנגדים.

מיכאל נודלמן: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת הכלכלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת קרא באותו נושא - הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 6) (הרחבת תחולת החוק), התשס"ד-2004.

מיכאל נודלמן: מי בעד?

מיכאל נודלמן: מי נגד?

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 10 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 6) (הרחבת תחולת החוק), התשס"ד-2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מיכאל נודלמן: עשרה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מיכאל נודלמן: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הכלכלה.

מיכאל נודלמן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/43).

מיכאל נודלמן: ]

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס, התשס"ד-2004, של חברי הכנסת גפני, כבל, פרץ ושטרן - קריאה ראשונה.

מיכאל נודלמן: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש לכנסת את הצעת חוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס, התשס"ד-2004.

משה גפני: הצעת החוק היא הצעת מקיפה למתן מעמד לייצוג ליועצי המס.

משה גפני: הצעת החוק באה להסדיר את מעמדם, את מועצת יועצי המס, רישוי, רישום יועצי מס מייצגים וכו'.

משה גפני: אני מבקש לומר לכנסת, שהממשלה תמכה בהצעת החוק ובתנאי שאני אמתין להצעת החוק הממשלתית, אלא שהיא בוששה לבוא, ועל כן החליט יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, ששם נדון החוק בהכנה לקריאה ראשונה, שהוא מביא את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

משה גפני: אם הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה, אנחנו נמתין עד סוף המושב.

משה גפני: לקראת סוף המושב, בעזרת השם, אם תהיה הצעת חוק ממשלתית, היא תאוחד עם הצעת החוק הזאת.

משה גפני: אם לא תבוא הצעת חוק ממשלתית, אנחנו נבקש מהכנסת לאשר את ההצעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: חילוקי הדעות עם הממשלה הם בשני תחומים עיקריים: האחד, שאני דורש שזה יהיה בכפיפות לשר המשפטים.

משה גפני: זה צריך להיות תחת משרד המשפטים, ולא כפי שהממשלה דורשת, שזה יהיה תחת משרד האוצר.

משה גפני: יועצי המס צריכים לייצג את הנישומים מול משרד האוצר, ולא יכול להיות - - -

אורי אריאל: - - -

משה גפני: אני כל כך בטוח שבסוף הממשלה הזאת תיפול.

משה גפני: אבל אני מדבר לגופו של עניין.

משה גפני: לגופו של עניין, לפי הצעת החוק הזאת מעמדו החוקי של יועץ המס מוסדר, ולכן זה צריך להיות במשרד המשפטים, ולא שמשרד האוצר הוא שייתן אישורים.

אמנון כהן: אתה בסדר.

משה גפני: והדבר הנוסף שבו יש חילוקי דעות, ואני מקווה שהאוצר לא יביא את זה - אנחנו מסדירים בחקיקה את העניין שמי שהוא היום יועץ מס, לא יאבד את מעמדו.

משה גפני: יש הוראת מעבר, שהוא יירשם בפנקס.

משה גפני: מה שמשרד האוצר או הממשלה דורשים הוא, שעובדי משרד האוצר שעוסקים בעניין הזה יוכלו עם תום עבודתם במשרד האוצר להירשם באופן אוטומטי.

משה גפני: לזה אני לא מסכים.

משה גפני: מי שעסק בעניין וזה היה מקצועו יירשם בהוראת המעבר, ומי שלא – לא.

משה גפני: אני חוזר ואומר, אני מבקש את תמיכת הכנסת.

משה גפני: אני חושב שזה חוק חשוב.

משה גפני: אני מודה לחברי שגם הם חתומים על הצעת החוק – חבר הכנסת איתן כבל, חבר הכנסת יורי שטרן וחבר הכנסת יאיר פרץ.

משה גפני: אני מבקש את תמיכת הכנסת בהצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה.

משה גפני: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, יש הסכמה לא לדבר בחוק הזה, רק להצביע.

מיכאל נודלמן: כולם מסכימים?

מיכאל נודלמן: אין מי שרוצה לדבר?

קריאות: כן.

משה גפני: יש לחץ חברתי.

מיכאל נודלמן: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מיכאל נודלמן: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס, התשס"ד-2004, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מיכאל נודלמן: תשעה חברי כנסת בעד, אין נגד, אין נמנעים.

מיכאל נודלמן: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיכאל נודלמן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/43)]

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62) (מתקן מגביל מהירות), התשס"ד-2004, של חבר הכנסת אמנון כהן - קריאה ראשונה.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש לנו כאן חוק שנוגע לבטיחות.

אמנון כהן: על הקשר שבין מהירות מופרזת לתאונות דרכים קשות, אני חושב שאין צורך להכביר מלים.

אמנון כהן: כולנו מודעים להיקף הקטל הנורא בכבישי ארצנו ומחפשים כל דרך לצמצמו.

אורי אריאל: אז בוא נצביע בעד.

נסים זאב: כולם מצביעים בעד.

אמנון כהן: קצת לכבד את הבית, שישמע הציבור בבית על מה מדובר.

אמנון כהן: יש לי כאן סטטיסטיקה.

אמנון כהן: אני באמת לא ארחיב.

אמנון כהן: חשוב לדעת שהמשאיות מעורבות בתאונות דרכים פי-2.5 מכלל כלי הרכב.

אמנון כהן: בסך הכול 2 מיליוני כלי רכב נעים בכבישי ישראל, ורק 47,000 מהם הם משאיות.

אמנון כהן: הן בסך הכול 2.5% מכלל הרכבים, אבל הן מעורבות פי-2.5 בתאונות דרכים ביחס לכלי הרכב האחרים.

אמנון כהן: זאת אומרת, הקטל בדרכים שנגרם על-ידי משאיות הוא חמור מאוד, והוא גם רב מאוד מבחינה כמותית, פי-2.5.

אמנון כהן: בהצעת החוק שלפנינו אנחנו מבקשים שיהיה מגביל מהירות בתוך המשאיות, כאשר האחריות תוטל או על הנוהג ברכב או על מי שהרכב נמצא בשליטתו.

אמנון כהן: בכל מקרה שבו יימצא מגביל המהירות בלתי תקין, אם משום שהוסר ואם משום שנשחק, מי שנוהג ברכב או מי שהוא בעל הרכב יבוא על עונשו.

אמנון כהן: זאת אומרת, לא לאפשר כל פעם להגיד: מישהו אחר אחראי ואני לא ידעתי.

אמנון כהן: כל מי שנוהג ברכב הזה, האחריות תוטל עליו.

אמנון כהן: דנו בנושא הזה בהרחבה בוועדת הכלכלה, וקיבלנו הסכמה של כל המשרדים הקשורים בעניין, וגם משטרת ישראל היתה שותפה בהחלטות.

אמנון כהן: לכן אני מבקש את תמיכת כל חברי הכנסת בהצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה, כדי שנוכל להמשיך את התהליך.

אמנון כהן: למעשה, בסופו של דבר ננסה למנוע ככל האפשר תאונות דרכים, ולו על-ידי כך שנגביל את מהירות הנסיעה של המשאיות.

אמנון כהן: אבקש את תמיכתכם.

אמנון כהן: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

נסים זאב: ניגש להצביע, אדוני היושב-ראש.

מיכאל נודלמן: רבותי חברי הכנסת, מישהו רוצה לדבר?

נסים זאב: מוותרים.

נסים זאב: עכשיו אנחנו בבחינת נעשה ונשמע.

מיכאל נודלמן: אני מבין שהכול ברור בחוק.

נסים זאב: חוץ מהמכשיר עצמו, איך יחברו אותו.

נסים זאב: זאת הבעיה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62) (מתקן מגביל מהירות), התשס"ד-2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מיכאל נודלמן: בעד – שישה חברי כנסת, אין נגד, אין נמנעים.

מיכאל נודלמן: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה והיא תידון בוועדת הכלכלה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מיכאל נודלמן: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"א בסיוון התשס"ד, 31 במאי 2004, בשעה 16:00.

מיכאל נודלמן: חג שמח לכולם.

מיכאל נודלמן: ישיבת הכנסת נעולה.