ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושישים-ושלוש של הכנסת השש-עשרה, 2005-06-28 00:00

ראובן ריבלין: רבותי וגבירותי, חברי וחברות הכנסת, היום יום שלישי, כ"א בסיוון תשס"ה, 28 בחודש יוני 2005 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, בטרם נתחיל את הנאומים בני דקה, אני מתיר לפי סעיף 53 הצעה לסדר שתעלה כל שבוע, של חבר הכנסת איוב קרא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עברו 36 ימים מאז היעלמותו של החייל מג'די חלבי.

איוב קרא: לצערי הרב, אין ולא מוצאים קצה חוט לפתרון סוגיית היעלמותו.

איוב קרא: אביו, אמו ואחיו יושבים בבית במצב טראומטי, מאוד קשה.

איוב קרא: המערכת עושה מאמצים כדי למצוא קצה חוט, ולצערי היא לא מוצאת.

איוב קרא: אני קורא לכל בית ישראל לבדוק ולעשות כל דבר שיכול להביא לבשורה בקשר אליו, כמו שאני מקווה שיביאו בשורה לגבי נעדרי ושבויי צה"ל מהר ככל האפשר.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: אנחנו מקיימים חובה קדושה, שאותה הבטחנו לכל נעדרי צה"ל ולמשפחה שבנה יצא מביתו ולא יודעים היכן הוא.

ראובן ריבלין: אני מקווה שנצליח לעלות על העקבות, וגם שבסופו של דבר המשפחה תקבל בשורות טובות.

ראובן ריבלין: נמצאים פה שלושה מחברי הנשיאות, חבר הכנסת חמי דורון וחברת הכנסת פינקלשטיין, אני רוצה להפנות את תשומת לבכם.

ראובן ריבלין: אתמול העברנו בכנסת את חוק הקרינה הבלתי-מייננת.

ראובן ריבלין: כאשר הצעת החוק הפרטית עברה במליאה והועברה להכנה לקריאה ראשונה, קבעה הכנסת ועדה מיוחדת המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת הפנים, וחבר הכנסת יורי שטרן נתמנה ליושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: כאשר הנושא הובא בפנינו אתמול והעלינו אותו על סדר-היום, קבענו את הצעת החוק הממשלתית באותו נושא, והנשיאות קבעה שהוועדה הייעודית לדיון בחוק ולהכנתו לקריאה שנייה ושלישית היא אותה ועדה משותפת שעליה החליטה.

אליעזר כהן: הזכרתי את זה ליושב-ראש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, קודם כול העובדות.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, חבר הנשיאות וסגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, כאשר הוא ניהל את הישיבה אתמול, מסיבות שעדיין לא ברורות לי קבע שהחוק עובר לוועדת הפנים, אף שבנשיאות הבהרנו בצורה מפורשת שהחוק יעבור לדיון בוועדה המשותפת.

ראובן ריבלין: כמובן, רשאי כל חבר כנסת לקבוע ועדה אחרת.

ראובן ריבלין: חבר כנסת וילן יכול לומר שהוא רוצה ועדת הפנים או הוועדה לענייני ביקורת המדינה, ואז העניין עובר לוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: כאשר סגן היושב-ראש עבד-אלמאלכ דהאמשה קבע שזה הולך לוועדת הפנים, קם חבר הכנסת אליעזר כהן ואמר שהוא מבקש להעבירה לוועדה המיוחדת.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, דבריו לא נרשמו בפרוטוקול, לכן אני מבקש ממנו לעשות דבר נוסף ולבקש לתקן את הפרוטוקול.

ראובן ריבלין: על כל פנים, הנשיאות יודעת, וכך כתוב גם בסקירת הנשיאות כפי שהיתה אתמול על כל נציגיה.

ראובן ריבלין: פשוט ביקשנו לקבוע שהוועדה הייעודית היא הוועדה המשותפת.

ראובן ריבלין: אי לכך, כאשר הכריז חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ביוזמת או על-פי בקשת יושב-ראש ועדת הפנים, או על-פי יוזמתו שלו, שהוועדה המיועדת היא ועדת הפנים, הוא למעשה קבע ועדה אחרת מזו שקבעה הנשיאות ושעל-פיה קבענו את סדר-היום.

ראובן ריבלין: לכן אני קובע, שיש מחלוקת בשאלה איזו ועדה תכין את הצעת החוק לקריאה שנייה, ואני קובע שהדבר יועבר לוועדת הכנסת, על מנת שהיא תקבע איזו ועדה תדון בחוק, ובכך נסיים את העניין.

גאלב מג'אדלה: שמעתי שאדוני מבקש לדחות את ישיבת ועדת הפנים מחר.

ראובן ריבלין: הסברתי ברגע זה ואני לא יכול לחזור על דברי, אבל הם נמצאים בפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: אני מתנצל על שנכנסתי מאוחר.

ראובן ריבלין: לא ביקשתי התנצלות, אדם יכול להיכנס מתי שהוא רוצה.

גאלב מג'אדלה: התנצלתי על האיחור.

ראובן ריבלין: הבנתי, אדוני לא בא באיחור, הישיבה התחילה בזמן ואין לי טענה.

ראובן ריבלין: אני אומר שיש כרגע שתי הצעות, הנשיאות החליטה שהוועדה הייעודית לדיון בעניין היא הוועדה המשותפת.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שצריך שהדיון יהיה בוועדת הפנים או בוועדה לענייני ביקורת המדינה או בוועדת החוץ והביטחון.

ראובן ריבלין: מרגע שיש מחלוקת, זה עובר לוועדת הכנסת על מנת שתקבע על-פי שיקוליה שלה - אם זה שיקול ענייני או פוליטי, לאליהו הנביא התשובות - לאיזו ועדה הנושא עובר.

ראובן ריבלין: לכן אני מבקש לא לקיים שום ישיבה עד אשר ועדת הכנסת תחליט לאיזו ועדה העניין עובר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: מן הראוי שאדוני היושב-ראש ידבר אתי לפני כן.

ראובן ריבלין: אין כאן שאלה, אני רוצה להפנות את תשומת לבו של יושב-ראש הוועדה, שלפני שידענו דבר, על דעת כל חברי הנשיאות שהיו אתמול, הובהר בצורה ברורה, כאשר שמנו על סדר-היום, שאף שבדרך הטבע החוק קובע מהי הוועדה הייעודית, הואיל והכנסת הקימה ועדה משותפת לשתי הוועדות לדיון בנושא הקרינה, אז אמרנו שזו הוועדה הייעודית.

ראובן ריבלין: גם ציינתי בפני כל אחד מראשי הישיבות הפוטנציאליים, דהיינו סגני יושב-ראש הכנסת, שאם מישהו יציע ועדה אחרת, מייד זה יועבר לוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: לא פסלתי את האפשרות שמישהו יציע את ועדת הפנים או את הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

גאלב מג'אדלה: העניין הוא שמן הראוי שאדוני היושב-ראש ידבר אתי בטרם ידבר עם המליאה.

ראובן ריבלין: בוודאי, ניסיתי לעשות זאת, ולצערי הרב לא תפסתי אותך.

גאלב מג'אדלה: אני בוועדה מהבוקר.

ראובן ריבלין: שמעתי שההצעה עברה אתמול בערך בשעה 20:00, ואדוני כבר קבע ישיבת ועדה למחר ב-08:30, והדבר בהחלט ראוי וצריך להתפעל ממנו, שאדוני יכול מהיום להיום לקבוע דיון.

ראובן ריבלין: רק שלצערי הרב יוצא ששתי ועדות תטפלנה באותו נושא, והדבר לא מתקבל על דעתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, האמן לי שכולם היו בני וכולם האנשים שבחרו אותי.

ראובן ריבלין: נמצא פה חבר ותיק מאוד, חבר הכנסת כהן, וחבר הכנסת פרוש, שיאמרו לך שאני צודק.

גאלב מג'אדלה: לא אמרתי שאתה לא צודק, אני אומר שמן הראוי.

ראובן ריבלין: עוד לא קרה לי מצב שבו אני אומר לכל הנשיאות - וחבר הכנסת חמי דורון וחברת הכנסת פינקלשטיין מהנשיאות שמעו ממני את הדברים, הקדשנו לעניין זה הרבה כיוון שלא רצינו שיהיה מצב שבו שתי ועדות דנות באותו עניין.

ראובן ריבלין: אני מודה לך ואני אשמח לשמוע אותך אחר כך.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: ראשון הנואמים – חבר הכנסת אילן ליבוביץ.

ראובן ריבלין: נא להצביע כדי שהרשימה תהיה לפני.

ראובן ריבלין: לפני כן - הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת החוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 102), התשס"ה-2005, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה; והצעת החוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 19), התשס"ה-2005, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

ראובן ריבלין: נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן ליבוביץ, ואחריו – חבר הכנסת רן כהן.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בין ה-19 ל-25 בחודש הזה נהרגו בכבישי מדינת ישראל 13 אנשים, ואלה שמותיהם: דימיטרי משצראקוב מחולון, ליאוניד גלינסקי מדימונה, ליאוניד טורוק מרמלה, הרב יוסף דרמר מבני-ברק, ניר סרוסי מבאר-שבע, אולגה אקמייב מקריית-גת, דוד אריכא מחולון, עדי אמנו מבאר-שבע, דונג לי, אזרח סיני, משה קלדרון מקיבוץ בארי, אלמונית, כנראה עובדת זרה מקולומביה, שזהותה טרם אותרה, אלכס מור משמשית, ושאדי כנעאן, בן חמש, מאבו-סנאן.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, ביום א', 26 בחודש, היו עוד שבעה הרוגים בתאונות דרכים, ששמותיהם עדיין לא הגיעו אלי.

אילן ליבוביץ: וזה בטרם הוצגה לכנסת ישראל ולמדינת ישראל על-ידי הממשלה תוכנית לאומית למלחמה בתאונות הדרכים.

אילן ליבוביץ: יהי זכרם של ההרוגים ברוך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ליבוביץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חברת הכנסת פינקלשטיין.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, נשיאות הכנסת העבירה את הצעתי לפני שבועיים, כמדומני, לדון בוועדת החוץ והביטחון בסוגיית ההתאבדויות בצה"ל.

רן כהן: כפי שידוע לכם, רבותי, הנתונים הם מאוד מאוד קשים.

רן כהן: אנחנו נמצאים בסדרי גודל של 30-35 מתאבדים מדי שנה, ומאז מלחמת השחרור ועד היום התאבדו למעלה מ-1,500 חיילים.

רן כהן: בשעות רגיעה זה מספר הקורבנות הגדול ביותר שצה"ל מאבד ומדינת ישראל מאבדת, יותר מאשר בתאונות דרכים או בתאונות אימונים.

רן כהן: ועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון קיימה היום דיון עם ראשי צה"ל בסוגיה הזאת, ולשמחתי אני יכול לבשר שהרמטכ"ל, רב-אלוף דן חלוץ, הודיע שבכוונתו לקיים מדי שנה דיון מלא במטכ"ל כדי להכריז על המאבק בהתאבדויות כמשימה של צה"ל.

רן כהן: גם ועדת החוץ והביטחון תקיים מדי שנה יום דיון ודיווח, וועדת המשנה תקיים ארבעה דיונים בשנה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אולי גם נמצא דרך למסור על כך דוח במליאה.

רן כהן: אני אנסה ליזום את זה יחד אתך.

רן כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זה לא במסגרת של נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהחברים לומר את דברם, כי בהחלט הדבר הראוי, ולא טוב שנצטמצם בדקה אחת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת פינקלשטיין, ואחריה – חבר הכנסת יורי שטרן.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לקרוא מכתב שכתבה לי אמא, שבנה עצור ב"מעשיהו": "בבית-המעצר בכלא 'מעשיהו' יושבת קבוצת בחורים דתיים על פעילות כנגד תוכנית ההתנתקות.

גילה פינקלשטיין: בעקבות אירוע של הפרעה מצד אחד החברים, הסוהרים הענישו את חברי אותו חדר שלא להתפלל במניין.

גילה פינקלשטיין: במשך יממה העצורים האחרים באו בזמני התפילות סמוך לאותו חדר שמשמש בית-הכנסת, כדי לאפשר לחברי אותו חדר להשתתף במניין, ואולם אז אסרו עליהם הסוהרים להמשיך כך.

גילה פינקלשטיין: כל הניסיונות והדיבורים שלהם שלא יענישו אותם בצורה כזאת עלו בתוהו.

גילה פינקלשטיין: זו פגיעה בקיום המצוות שלהם, בדרך החיים שלהם.

גילה פינקלשטיין: צריך להבהיר לשלטונות הכלא מה הם גבולות הענישה.

גילה פינקלשטיין: אי-אפשר להעניש במניעת קיום מצוות.

גילה פינקלשטיין: כמו שברור שלא מענישים בלקיחת כיפה, בגזיזת פיאות, כך אין למנוע תפילה במניין, שהיא מצווה דתית חשובה".

גילה פינקלשטיין: אנו, כנבחרי ציבור, חייבים למחות על התופעות הללו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן, ואחריו – חבר הכנסת פרוש.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, אתמול מפלגתי, מפלגת ישראל ביתנו, הביאה 2,000 עולי ברית-המועצות לגוש-קטיף.

יורי שטרן: עשינו סיור ביישובים, ראינו את החקלאות הפורחת, ביקרנו אצל משפחות.

יורי שטרן: אי-אפשר לתאר בשום מוח נורמלי את התמונה של הריסת היישובים האלה, פירוק החקלאות וגירוש האנשים.

יורי שטרן: ובשביל מה, ואיך זה נולד?

יורי שטרן: היום בדקנו שוב, בוועדה לענייני ביקורת המדינה, את מהלך קבלת ההחלטה על ההתנתקות.

יורי שטרן: בישיבה היה בוגי יעלון, הרמטכ"ל לשעבר.

יורי שטרן: גילינו, שוב, שההתייעצות עם הגורמים המקצועיים – קודם כול גורמים ביטחוניים, שהרי זה הוצג כצעד שאמור לשפר את המצב הביטחוני שלנו – לא היתה אלא לאחר קבלת ההחלטה אצל ראש הממשלה ותיאום ההחלטה הזאת עם האמריקנים.

יורי שטרן: זאת לא הדרך שבה מדינה יכולה להתנהל, ולכן התוכנית הזאת, גם לגבי מי שמסכים עם עקרונותיה, לא ראויה לתמיכה, לא ציבורית ולא זו של הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אם אדוני מחזיק מטפחת בצבע פסטל, אני מבקש רק לא להפגין.

ראובן ריבלין: הואיל וביקשתי מהצד האחר, אני מבקש מחברי הכנסת להקפיד בעניין זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רומן ברונפמן נקרא על-ידי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, ואחריו – חבר הכנסת מח'ול.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בעוד ראש הממשלה אריאל שרון מתגמל את יושב-ראש הרשות הפלסטינית בוויתורים מפליגים, הרי מעשי טרור, רצח יהודים ותקריות ירי – פיגועים, מטענים וירי רקטות – שוברים שיאים חדשים.

מאיר פרוש: אבו-מאזן נוקט מדיניות מתוחכמת ומוליך שולל את אריאל שרון.

מאיר פרוש: בעוד ערפאת יצר דימוי שהוא מסוגל להשתלט על ארגוני הטרור אך לא רוצה, אבו-מאזן, יורשו, רוצה לשכנע אותנו שהוא רוצה אך אינו יכול.

מאיר פרוש: אצל שניהם הטרור שלט ושולט ללא מצרים.

מאיר פרוש: אנחנו צריכים להגיע למסקנה הבלתי-נמנעת, שאבו-מאזן לא פרטנר להסדר שלום, והוא לא מוכן לנקוף אצבע כדי למגר את הטרור ומגלה חולשה כלפי ארגוני הרצח.

מאיר פרוש: אבו-מאזן גם ממשיך לדבוק בדרישה הפלסטינית לשיבתם של הפליטים וצאצאיהם לישראל.

מאיר פרוש: הגענו למצב אבסורדי, שבעקבות מעשי הרצח של יהודים והטרור המשתלט בימים אלה, שר הביטחון אפילו לא הגיב במלה אחת, שלא לדבר על מעשים, וגם לא גינה.

מאיר פרוש: מערכת הביטחון עסוקה רובה ככולה בתהליך ההתנתקות, שרק תעניק רוח גבית לתפיסה הפלסטינית כי הטרור מנצח את היהודים הנדחקים החוצה מפלסטין ההיסטורית.

מאיר פרוש: מסיבות אלו, אדוני היושב-ראש, מן הראוי לעשות פסק-זמן בביצוע תוכנית ההתנתקות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, אנחנו רוצים לשמוע כל מלה שאתה אומר, ולכן כשאתה ממהר קשה להבין אותך.

ראובן ריבלין: ודאי שהקלדנית, שהיא הקצרנית, מתקשה מאוד לעקוב אחרי מילותיך.

ראובן ריבלין: זאת לא תחרות.

מאיר פרוש: היא רגילה.

ראובן ריבלין: כדאי לחסוך במלים ולהיות יותר ברורים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, המתנחלים הפנימו במשך עשרות שנים שהם מעל לחוק, בעצם קיומם כמתנחלים בשטחים לא להם, כי מעצם קיומם הם קיימים לא בכוח החוק אלא מחוק הכוח.

עסאם מח'ול: על כן אנחנו עדים בימים אלה להשתוללות חסרת מעצורים, גם בכבישים - חסימת כבישים בישראל - גם בשוק בחברון, בהשתוללות פראית נגד תושבים פלסטינים חפים מכל פשע.

עסאם מח'ול: אנחנו עדים לכך שהממשלה מציעה להם היום קולוניה חדשה באשקלון, בדמות של מועצה אזורית נפרדת מאשקלון.

עסאם מח'ול: מישהו יצר את הגולם הזה, והגולם הזה קם על יוצרו.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן להציע תוכנית לביית את המתנחלים מחדש כאזרחים במדינת ישראל, בתוך גבולות מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: קשה לביית אדם בלי בית, חבר הכנסת מח'ול.

עסאם מח'ול: אפשר.

עסאם מח'ול: תשאל אותי, אני חושב שאפשר.

ראובן ריבלין: לך יש ניסיון, אין על זה ויכוח, אבל קשה.

ראובן ריבלין: אם זה אתה או אם זה אחר, כל אזרח ישראלי שאין לו בית, קשה לביית אותו.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חברת הכנסת קולט אביטל.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה החליטה כמה פעמים להעלות את שארית יהודי הפלאשמורה מאתיופיה, ובשבועות האחרונים קיימה דיון נוסף.

יעקב מרגי: שמענו בדיון בוועדת העלייה והקליטה, שהממשלה אומנם החליטה להעלות אותם, אבל לא הקציבה את הכספים הראויים לקליטה.

יעקב מרגי: אני חושב שלפחות, כדי שלא תהיה לנו בושה על הפנים, שיהיה דין שווה ביניהם לבין ילדי העובדים הזרים, שהחליטו לאזרח אותם בעלות של 180 מיליון שקלים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת טל, שמצטנע לו במקומו, למרות היותו ראש סיעה חשובה בכנסת.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעוד חברי כאן מדברים על החקלאות הפורחת בגוש-קטיף ועל התושבים השלווים, חובתי הבלתי-נעימה להגיד כאן ועכשיו, שאני מזועזעת ממכתבי האיומים שנשלחים בימים אלה לרמטכ"ל, רב-אלוף דן חלוץ.

קולט אביטל: אני רוצה לצטט: "אם המשפחה שלך חשובה לך, הימנע מללכת בדרכו של ראש הממשלה".

קולט אביטל: זה נוסח מכתב שהגיע היום ללשכת הרמטכ"ל.

קולט אביטל: אני מבקשת לקרוא מעל הבמה הזאת ולהזהיר, כשהדבר עוד אפשרי: חדלו מאיומים, חדלו מאלימות.

קולט אביטל: הטענה שיהודי איננו מגרש יהודי לא יכולה להצדיק הפניית מכתבים כאלה לרמטכ"ל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל, ואחריו – חבר הכנסת אדלשטיין.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בשוק נמכרים מוצרי מזון שעברו תהליך הנדסה גנטית.

דוד טל: המוצרים נמכרים ללא סימון מתאים ובלי שהצרכן ידע על כך.

דוד טל: אי-סימון המוצרים מעורר שאלות מהותיות, כגון: מה הן ההשלכות הבריאותיות של צריכת מוצרים מהונדסים?

דוד טל: האם המוצרים כשרים?

דוד טל: האם הירקות המהונדסים נחשבים צמחוניים?

דוד טל: יש כאן הטעיה צרכנית ממדרגה ראשונה.

דוד טל: שמים מכשול בפני עיוור.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, רק אציין שמשרד הבריאות הקים ועדה מיוחדת עוד בשנת 1997 על מנת שתגבש את עמדת המשרד בנושא.

דוד טל: הגם שלקח לה כשבע שנים להגיש טיוטה לתקנות בדבר סימון מזון, עד לרגע זה לא זכינו לראות את תוצאותיה ומסקנותיה של הוועדה בשטח, ולא בשווקים.

דוד טל: שבע שנים ללא חשיפת המסקנות זה הרבה, לא, אדוני?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדלשטיין, ואחריו - חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמדי יום שלישי אני רוצה להעלות את נושא יונתן פולארד, והשבוע קשה עוד יותר מתמיד להעלות את הנושא הזה, כי רבים מאתנו שמעו את הזעקה שיוצאת מגרונו ומלבו של פולארד בפגישתו עם העיתונאי בועז גאון.

ראובן ריבלין: רבותי, לכבות את הפלאפון.

ראובן ריבלין: אני מחזיר לך את כל הדקה.

ראובן ריבלין: אני מתנצל בפני חבר הכנסת אדלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר ואומר, אולי היו קטעים קשים לקריאה בריאיון הזה עם יונתן.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, עם זה, אני לא אגיד מכאן את המשפטים הסתמיים, כמו: אסור לך להתייאש ואנחנו אתך, כי לצערי הרב כבר עשרות שנים אנחנו אומרים את הדברים האלה ופולארד עדיין בכלאו ומרגיש נבגד ומרגיש מופלה לעומת סוכנים אחרים שנתפסו בנסיבות כאלו ואחרות.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא כאן לא לפולארד, אני יודע שפולארד חזק מספיק, אלא לכולנו להתעשת סוף-סוף ולעשות את הכול על מנת להביאו הביתה בהקדם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זנדברג, ואחריו - חבר הכנסת אליעזר כהן.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לברך את בני הנוער שהגיעו לכאן היום במסגרת יום תנועות הנוער.

אליעזר זנדברג: אני לא אקח חלק בדיון שיתקיים מאוחר יותר, אבל אני כאן בכחול-לבן, ואני מקווה שהיושב-ראש מאשר.

אליעזר זנדברג: זכורים לי גם הימים של חולצה כחולה.

אליעזר זנדברג: אני חושב שכולם כאן שותפים לברכות שלי אליכם, וכולם רוצים לומר לכם עד כמה אנחנו שמחים שהתנועות הללו פעילות, וגם לומר מלה טובה לאלה שמפעילים ופועלים יום-יום, שעה-שעה, גם באילוצים תקציביים ועם בעיות לא מעטות אחרות.

אליעזר זנדברג: אני מברך אתכם, אתם העתיד שלנו.

אליעזר זנדברג: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לא מוחאים כפיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, הלוא הוא צ'יטה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת זחאלקה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שתי הערות קצרות.

אליעזר כהן: האחת לעניין שהעלה חבר הכנסת רן כהן על התאבדויות בצה"ל.

אליעזר כהן: מעיר לי ידידי חבר הכנסת אלדד, שהיה קצין רפואה ראשי, שמספר ההתאבדויות במדינת ישראל אינו שונה בהרבה ממספרן במדינות אחרות, אלא שבגילים האלה שזה קורה, בין 18 ל-20, הצעירים אצלנו משרתים בצה"ל.

אליעזר כהן: האשמה שהורים מפנים לצה"ל, כאילו השירות הצבאי גרם לכך, בטעות יסודה.

אליעזר כהן: לעניין ביקורו של האורח הנכבד שלך, אדוני היושב-ראש, אתמול, ראש האיחוד האירופי.

אליעזר כהן: ערב לפני זה הוא הרצה לחברי הכנסת, שהוא הולך להמליץ לאיחוד האירופי, שישראל תיסוג לגבולות 1967.

אליעזר כהן: הוא נתן לי רעיונות יוצאים מהכלל, מה אני הייתי מציע לו ולמדינות אירופה, לאילו גבולות מדינות אירופה ייסוגו - לגבולות מלחמת העולם הראשונה או השנייה, או אני לא יודע איזה.

אליעזר כהן: שישמור את העצות למדינות שלו, לא לנו.

ראובן ריבלין: בין חברים יכולים להיות חילוקי דעות, ואני הסברתי לו שיש בקרבנו חילוקי דעות רציניים.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת יולי אדלשטיין היה אתי אתמול בערב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, אני רוצה להפנות את תשומת לבך לכך שהוא ביקר אותך כמו אותי, ואותי כמוך.

ראובן ריבלין: הוא לא בא לבקר אחד מאתנו, הוא בא לבקר את כנסת ישראל.

ראובן ריבלין: כנסת ישראל פותחת את שעריה בפני כל האנשים שמכבדים את הדמוקרטיה, ויש להם דעות.

ראובן ריבלין: אני אמרתי לו ששמענו הרבה עצות ממדינות רבות במאה ובאלף הקודמים.

אליעזר כהן: שישמור את דעתו שלו לעצמו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, זוהי דעתך.

ראובן ריבלין: אני רק הערתי לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת וילן.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתמול התקיים בוועדת הכלכלה דיון בנושא שיווק קרקעות בעיר רמלה.

ג'מאל זחאלקה: שמענו על הרבה תוכניות, תוכניות יפות.

ג'מאל זחאלקה: אך, לצערי, אני לא יכול לומר אפילו שהופתענו, אלא אני צריך להגיד, שכפי שהתרגלנו אין באף אחת מהתוכניות האלה התייחסות לצרכיה של האוכלוסייה הערבית בעיר רמלה.

ג'מאל זחאלקה: השכונות הערביות ברמלה חיות במצב של מחנק.

ג'מאל זחאלקה: לא מקצים קרקעות לבנייה לאוכלוסייה הערבית, ואחר כך, בתערובת של גלגול עיניים ורשעות, באים כאן ומתלוננים על בנייה בלתי חוקית.

ג'מאל זחאלקה: יש אפשרות לפתור את הבעיה, אך לא רוצים לפתור אותה.

ג'מאל זחאלקה: העירייה ומינהל מקרקעי ישראל לא רוצים לפתור את הבעיה של האוכלוסייה הערבית בעיר רמלה.

ג'מאל זחאלקה: כשלא מקצים קרקעות לאוכלוסייה הערבית ברמלה, אסור שיבואו ויתלוננו כאן על בנייה בלתי חוקית.

ג'מאל זחאלקה: מי שעושה עבודה בלתי חוקית אלה הרשויות ולא האזרחים.

ג'מאל זחאלקה: ועדת-אור החליטה על צדק חלוקתי, והעירייה והרשויות מצפצפות על זה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת בריזון.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אולי אני אפתיע אתכם, אבל אני חושב שההפגנה של אנשי יש"ע אתמול היתה הפגנה מכובדת ומוצלחת.

אבשלום וילן: זה שהתקשורת הישראלית החליטה עכשיו שהיא מחפשת רק את הדם, ואם מישהו לא סגר כבישים בכוח, גם כאשר הוא מוציא - אני לא רוצה להתחרות על המספרים, לפי הטוענים הם כבר הגיעו בערך לחצי מיליון מפגינים.

אבשלום וילן: אבל, אני ראיתי לאורך הכבישים שהיתה להם בהחלט כמות נכבדה של אנשים.

אבשלום וילן: אבל, אני חוזר ומזהיר, אדוני היושב-ראש, אם מחר תהיה סגירת כבישים ברוטלית, גסה, חצופה, חסרת אחריות, אני קורא מפה לשר לביטחון הפנים גדעון עזרא פחות לדבר והרבה יותר לעשות.

אבשלום וילן: לתת הוראה חד-משמעית לכוחות המשטרה לפנות את הצירים, לא לאפשר לחבורת ילדים ולכמה מנהיגים לסתום את עורקי התנועה ולגרום סבל לאזרחים.

אבשלום וילן: זה מסוכן.

אבשלום וילן: אני לא רוצה להגיע חס וחלילה לאסון הראשון, שחולה לב לא יגיע לבית-חולים, או חס וחלילה שמישהו מהמפגינים גם יוכה בצורה חמורה על-ידי נהגים פראיים.

אבשלום וילן: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת וילן, ואני מזמין את חבר הכנסת בריזון.

ראובן ריבלין: אחרי חבר הכנסת בריזון - חבר הכנסת אלדד.

רוני בריזון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברכות גם לחברות ולחברי תנועות הנוער המכבדים אותנו היום בצל קורתנו.

רוני בריזון: ברוכים אתם.

רוני בריזון: אדוני, בעקבות פעולתה של חברה חדשה שנותנת שירותי לוויית מת בשרפה, הניח היום יושב-ראש סיעת ש"ס, חבר הכנסת אלי ישי, על שולחנה של הכנסת הצעת חוק שבין היתר פותחת צוהר מעניין לדרך שבה הוא חושב ומסתכל על העולם, צוהר לנשמתו.

רוני בריזון: מעבר לכל הדברים האחרים שאפשר לומר על הצעת החוק הזאת, אומר דבר אחד, והוא שבדברי ההסבר היא קוראת כתנא דמסייע לה את חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, ואני מדגיש את כבוד האדם וחירותו, לא את דיני ההלכה היהודית.

רוני בריזון: על כן, מובן שהסעיף הראשון של הצעת החוק הזאת אומר: נפטר יהודי אזרח מדינת ישראל יובא לקבורה על-פי חוק זה.

רוני בריזון: זאת אומרת, על-פי הגדרותיו של חבר הכנסת אלי ישי, אדם הוא יהודי.

ראובן ריבלין: לא נדון עכשיו בחוק.

רוני בריזון: אנחנו לא נדון בחוק, גם לא במסכת אוהלות שאמרה את זה לפניו.

רוני בריזון: אני רק מקווה שהתובע הכללי במוסקבה לא יניח את ידיו על הצעת החוק הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הוא לא ביקש להגישה לציבור ברוסיה.

ראובן ריבלין: הוא ביקש במדינה יהודית להתייחס לעדה היהודית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שלשום סירב החייל אבי ביבר להשתתף בפינוי מתיישבים בגוש-קטיף.

אריה אלדד: בצדק סירב, ובדין הוא עומד למשפט היום.

אריה אלדד: הוא הפנים את הקוד האתי של צה"ל, שאומר:

אריה אלדד: חייל לא יעשה שימוש בנשקו או בכוחו כנגד אוכלוסייה בלתי לוחמת.

אריה אלדד: הצד השני של המשוואה: יהודי לא מגרש יהודי, הוא: יהודי לא מכה יהודי.

אריה אלדד: באותה מידה אני קורא גם לאותם מתיישבים, שאני ראיתי בתמונות שהם מכים חיילים: איש בל יעז להרים את ידו על חייל או על שוטר, גם כאשר הוא בא להרוס את ביתו וגם כאשר הוא בא לגרש אותו.

אריה אלדד: כאשר נהיה רבבות, לא נצטרך שום כוח כדי לעצור את תוכנית ההתנתקות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בריילובסקי, בבקשה.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש כנסת נכבדה, אני רוצה עוד הפעם להפנות את תשומת לבכם להתפתחות מסוכנת ברוסיה.

ויקטור בריילובסקי: אני מתכוון להחלטה של פרקליט במוסקבה לפתוח בחקירה נגד פעילים בארגון יהודי ונגד הספר "קיצור שולחן ערוך", בהאשמה שהספר הזה מלא שנאה נגד עמים אחרים ומלא בגזענות.

ויקטור בריילובסקי: יוזמי החקירה דורשים לאסור את היהדות כדת לא מקובלת בעולם המודרני, לאסור קיומם של ארגונים יהודיים ולפתוח תיק פלילי נגד כמה ממנהיגי הקהילה היהודית ברוסיה.

ויקטור בריילובסקי: אלה בדיוק אותן האשמות נגד היהודים ונגד היהדות שהיו בגרמניה הנאצית, בזמן המשטר הקומוניסטי ברוסיה ובזמן משפט בייליס ברוסיה, בתחילת המאה ה-20.

ויקטור בריילובסקי: חשוב מאוד שיושב-ראש הכנסת ויושב-ראש האופוזיציה תקפו בישיבת המליאה את מה שקורה ברוסיה; כך גם הצעדים שנקט ממלא-מקום ראש הממשלה, אהוד אולמרט.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו צריכים לעשות כל מאמץ אפשרי כדי לעצור את התהליך המסוכן הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בריילובסקי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כמה שעות פשטה משטרת ישראל על בית משפחת שחאדה בכפר ירכא שבגליל המערבי, בטענה שמסתירים שם רדיו פיראטי.

איוב קרא: התברר שאין שם שום רדיו פיראטי.

איוב קרא: המשטרה התנהגה בברוטליות קשה ביותר נגד נשים וילדים, וכתוצאה מכך אשה בהיריון בחודש השמיני פונתה לבית-החולים במצב קשה, ועמה עוד שתי נשים שנפצעו.

איוב קרא: אני קורא לשר לביטחון פנים להקים ועדת חקירה כדי לבדוק את התנהגות המשטרה באזור הזה ובכפרים הללו.

איוב קרא: לא יעלה על הדעת שדברים כאלה יקרו במדינה דמוקרטית ונאורה כישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מצטרף לקודמי ומברך את נציגי תנועות הנוער, פעילים, מדריכים והנהגה, תהיו ברוכים.

גאלב מג'אדלה: יישר כוח על העבודה הברוכה שאתם עושים יום-יום לטובת החברה הישראלית כולה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, סגן השר, שרת החינוך, התרבות והספורט, חברי הכנסת, שרת החינוך, התרבות והספורט הודיעה שתוכנית דברת יצאה לדרך.

גאלב מג'אדלה: מן הראוי שתחזור השפיות למחשבה הבריאה של משרד החינוך והעומדת בראשו, ושתשכיל להבין שתוכנית דברת לא יכולה לצאת לדרך ללא הידברות עם המורים.

גאלב מג'אדלה: לטובת כלל החברה הישראלית, על מנת למנוע סבל מהתלמידים ומההורים, יש לחזור להידברות, כדי שנוכל לפתוח את שנת הלימודים הבאה ב-1 בספטמבר בכבוד הראוי ובסדר מופתי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לענות לחבר הכנסת זחאלקה בקשר לדיון שהיה אתמול בוועדת הכלכלה בנושא קידום ופיתוח העיר רמלה.

אמנון כהן: היו עניינים ביורוקרטיים במינהל מקרקעי ישראל.

אמנון כהן: התוכניות שהוגשו למינהל היו תקועות שם למעלה מעשר שנים.

אמנון כהן: אנחנו ניסינו לסייע בקידום תוכניות שאושרו ועומדות תקועות ואינן מוצעות למכרז.

אמנון כהן: לא דנו שם בבנייה בלתי חוקית, לא דנו שם בנושא השייך למגזר כזה או אחר.

אמנון כהן: היו פרויקטים לפיתוח התעסוקה בעיר.

אמנון כהן: לא צריך להפוך כל דבר לעניין פוליטי, הנוגע לשכבה כזאת או אחרת של אוכלוסייה.

אמנון כהן: יש בעיה אמיתית למגזר הערבי בכל הארץ, אבל זה לא אומר שצריך להשתלט על הקרקעות.

אמנון כהן: מדינת ישראל צריכה לתת פתרון דיור בכל המקומות, הן באזורים שיש בהם אוכלוסייה מעורבת של ערבים ויהודים והן באזורים אחרים.

אמנון כהן: צריך לפתור את הבעיה הזאת, אבל לא צריך כל דיון אמיתי ומקצועי כזה להפוך לנגוע פוליטית.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שתעריך את זה שישבתי בשקט ולא קראתי קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: אני רשמתי לעצמי שעד שקראת קריאת ביניים, לא קראת קריאת ביניים.

גאלב מג'אדלה: אני רק תוהה מה לעניין פיתוח העיר ולכלכלה.

ראובן ריבלין: ועדת הכלכלה דנה בנושאי מינהל מקרקעי ישראל.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עיתון "הארץ" יצא ביום ראשון בהכרזה: "שחיתות עם כל שיטה".

מל פולישוק-בלוך: הוא מתייחס לשחיתות שמצאו בפריימריס, שמצאו במפלגת העבודה, הוא מתייחס למה שקורה במרכז הליכוד, ואומר שכולנו מושחתים, כל חברי הכנסת מכל המפלגות.

מל פולישוק-בלוך: דן מרגלית נהנה להשמיץ בכל יום שישי את חברי הכנסת מהליכוד ומהעבודה, וגם בא בטענות לחברי שינוי, כי אנחנו חושבים ששיטת הפריימריס לא ראויה, לא מתאימה או לא פותרת את הבעיה.

מל פולישוק-בלוך: העובדות לא משנות לדן מרגלית - חברי שינוי ראויים לגנאי.

מל פולישוק-בלוך: גבי גזית נלחם כל יום בביורוקרטיה, בשחיתות ובדברים הלא-תקינים במדינה, ואני מאוד מעריכה אותו על כך, אבל הוא אומר שכל חברי הכנסת מתעסקים עם הצעצועים החדשים, עם הפלאפונים החדשים, ולא בדברים הרציניים.

מל פולישוק-בלוך: למחרת אסון הרכבת הוא השמיץ את כולנו בהבל פה ואמר: כולכם מתעסקים עם השטויות האלה, עם הצעצועים שלכם, ולא בדברים האמיתיים.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר לציבור כולו, שיש כאן חברי כנסת ראויים ורציניים, ושלא כולם מושחתים.

מל פולישוק-בלוך: מי שלא בסדר, צריכים לתת לו על הראש, אבל העיתונאים, הציבור וחלק מאתנו לא מבינים, שעל-ידי זה שהם ישמיצו את כולם ויגידו שכולם לא בסדר, הם פוגעים בדמוקרטיה הישראלית, והציבור יאבד את אמונו במקום הזה.

מל פולישוק-בלוך: הם פוגעים בדמוקרטיה ובמדינת ישראל.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת, בשבועות האחרונים לא היית כנראה בבית-הכנסת, ואני רוצה לומר לך שאנחנו בתפילות אומרים - - -

מל פולישוק-בלוך: מאז שלא נותנים לי להתפלל עם כולם, אני לא הולכת.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: אז אני אומר לך איך אומרים אלה שמתפללים בנפרד.

ראובן ריבלין: הם אומרים: מי שעוסק בצורכי ציבור באמונה, הקדוש-ברוך-הוא ישלם שכרם.

ראובן ריבלין: ללמדך שמפה תקבלי ביקורות מכאן ועד עולם.

ראובן ריבלין: יש ביקורות שנשמעות ברדיו ובכלי התקשורת שהן נכונות וצודקות, ואנחנו צריכים לפשפש במעשינו, ויש ביקורות גורפות.

ראובן ריבלין: זה גורלו של איש ציבור, לטוב ולרע, ואנחנו צריכים לקבל את ההבנה שאנחנו לא יכולים להשתיק את התקשורת.

ראובן ריבלין: כמובן, ביקורת מעל במת הכנסת כלפי התקשורת, שנציגיה אינם יכולים להשיב עליה באותה עת, תגרור אחרי זה שהם ידברו עלינו.

ראובן ריבלין: בלי כל ספק, אני רוצה לומר, ויש רבים מחברי הכנסת שלא יודעים זאת אפילו, שלא באנו וביקשנו מהחברה, והיא גם לא שלחה את לחמה על פני המים - אנחנו קשורים עם המדינה כולה בהסכמים שעושה נציבות שירות המדינה, או עם הממשלה, עם משרדי הממשלה, עם חברות כאלה או אחרות.

מל פולישוק-בלוך: זה ברור, הרי המהות כאן לא חשובה.

ראובן ריבלין: בכל זאת, יש ציבור שמנסה לשאול מדוע את משחקת בצעצועים.

ראובן ריבלין: אני אומר לך את האמת:

ראובן ריבלין: לא לקחתי טלפון כזה - -

מל פולישוק-בלוך: גם אני לא.

ראובן ריבלין: - - לא בגלל שלא רציתי, כי התביישתי, כי אני לא יודע איך להפעיל אותו, ואני לא רוצה שהנכד שלי - - -

קולט אביטל: אתה בחברה טובה.

קולט אביטל: גם אני לא.

ראובן ריבלין: דרך אגב, רק מהעיתון נודע לי שאני צריך להחליף את הטלפון.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אל תדחו ביקורת בגלל זוטות, כי יש ביקורות שצריכות לגרום לנו לפשפש רבות במעשינו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תודה רבה לכל חברי הכנסת אשר השתתפו בדיון במסגרת נאומים בני דקה של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: יום הצדעה לתנועות הנוער בישראל

ראובן ריבלין: הנושא הבא – הצעות לסדר-היום מס' 7054, 7050, 7064, 7066 ו-7135: יום הצדעה לתנועות הנוער בישראל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אדוני סגן השר, שרת החינוך והתרבות, חבר הכנסת מגלי והבה, אנו מציינים את יום תנועות הנוער.

ראובן ריבלין: הכנסת, שרבים מחבריה בוגרי התנועות, ובלב ובנשמה תמיד יישארו חברים בתנועה, מצדיעה היום לכבודן של תנועות הנוער.

ראובן ריבלין: לתנועות הנוער חלק חשוב בהקמת המדינה, בחזרת העם לארצו, בהתיישבות, בקליטות העלייה ובערבות ההדדית, בכל הטוב שבנו.

ראובן ריבלין: הן מגלמות גם את הציונות וגם את הישראליות של כל העושים ולא אלה שרק מדברים.

ראובן ריבלין: יש אומרים כי בדורנו, בחברה המערבית המתקדמת, אין מקום לתנועה.

ראובן ריבלין: בעידן האינטרנט ותרבות המערב, להיות חבר בתנועה זה להיות אנכרוניסטי, הם אומרים.

ראובן ריבלין: לא נסתיר גם כי בתנועות מסוימות יש אומנם ירידה במספר החברים.

ראובן ריבלין: אבל האמת היא, שאנו זקוקים לתנועות הנוער, כי היום, כמו בעבר, הן המיטב שבחברה, הן השאור שבעיסה.

ראובן ריבלין: כבר בפרשת השבוע ראינו כיצד עומדים יהושע וכלב, ומול המרגלים לא נרתעים ולא יראים, ומכריזים "טובה הארץ מאד מאד", ו"עלה נעלה - - - כי יכול נוכל לה".

ראובן ריבלין: כך גם אתם, ידידי, המוליכים את התנועות ונמצאים כאן ביציע האורחים, אל תבושו ואל תיראו, עלו והצליחו, כי מדינת ישראל צריכה נוער איכותי, אכפתי, בעל לב, נוער המוכן לשאת בעול, בשנת שירות, בהדרכה, בהגשמה.

ראובן ריבלין: חזקו ואמצו, "תל-חי" וכל ברכה שאתם נוהגים לברך האחד את רעהו.

ראובן ריבלין: היו ברוכים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני פותח את הדיון המיוחד.

ראובן ריבלין: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, ואחריה – חברנו חבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: היא יוצאת תנועת "בני עקיבא" והוא יוצא תנועת "השומר הצעיר".

גילה פינקלשטיין: כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, היום, כהצדעה לתנועות הנוער, התכנסנו משעה 12:00 בוועדת החינוך לדון בבעיות הקשורות לתנועות הנוער.

גילה פינקלשטיין: בשעה 14:00 נפגשנו באודיטוריום של הכנסת.

גילה פינקלשטיין: והנה, כאן, נמצאים חברי תנועות הנוער מרחבי הארץ.

גילה פינקלשטיין: לאחר תוכנית מרתקת, שבה הופיעו חניכי צמ"ד - צופים לילדים עם צרכים מיוחדים, שמענו את הדר גולדשטיין ואת גלית פרטוק מברכים אותנו, מאוד נהנינו מהברכות שלהם; "הנוער העובד והלומד" – נעה וולף ובהאא נבאבתה; דיברה גם עולה מאתיופיה, אברש מלסה, מתנועת "בני עקיבא"; שמחנו גם לשמוע את להקת תנועות הנוער המקובצת בניצוחו של גלעד לרר – כל תנועות הנוער שותפות ללהקה – שמענו נאום מרתק של יניב שגיא, יושב-ראש מועצת תנועות הנוער, ואת מנכ"לית משרד החינוך.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שהשתתפו באירוע באודיטוריום: צבי הנדל, יולי תמיר, מלי פולישוק, אבשלום וילן, ניסן סלומינסקי – כולם כיבדו אותנו באירוע של תנועות הנוער.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה להודות על דברי הברכה של השר מתן וילנאי, של זבולון אורלב ושל סגנית השר אורית נוקד, שתרמה רבות לתנועות הנוער, ודאגה שבחוק ההסדרים ייחקק שמבני תנועות הנוער משוחררים מתשלום ארנונה.

גילה פינקלשטיין: מגיעות לה תודות.

גילה פינקלשטיין: כמובן תודה למירי יכין, המפקדת שלנו, שבזכותה האירוע היה בבחינת מופת ודוגמה; תודה לנפתלי דרעי, שעזר לנו רבות, וכמובן לשני העוזרים הפרלמנטריים שלי, יוסי ואייל, שעבדו קשה מאוד סביב האירוע.

גילה פינקלשטיין: אם שכחתי מישהו, אתכם הסליחה.

גילה פינקלשטיין: השתדלתי להזכיר את כולם, ואני מקווה שבמועד קרוב אחר נוכל שוב לקיים כאן פעילויות של תנועות הנוער, וכפי שהזכיר יושב-ראש הכנסת - פעילות תנועות הנוער מאוד חשובה לנו.

גילה פינקלשטיין: שני מדריכים בסניף באר-שבע-רמות של תנועת הנוער הציונית-דתית "בני עקיבא", אביחי לוי, בן 16, מבית-חג"י, ואביעד מנצור, בן 17, מעותניאל, השם ייקום דמם, נרצחו מן המארב בידי בני עוולה בערב שבת קודש האחרונה.

גילה פינקלשטיין: אני מבקשת לכבד את זכרם בדקה של דומייה.

גילה פינקלשטיין: אני מבקשת מכולם לקום.

ראובן ריבלין: את לא יכולה לעשות זאת.

חיים אורון: את לא יכולה לבקש.

ראובן ריבלין: את לא יכולה לעשות זאת, לצערי ולמגינת לבי.

גילה פינקלשטיין: דממה של דקה.

גילה פינקלשטיין: דקה דומייה.

ראובן ריבלין: נא להמשיך.

גילה פינקלשטיין: "בני עקיבא" היא התנועה שבה גדלתי, "בני עקיבא" עיצבה את חיי, כל חיי הם המשך הערכים שספגתי בסניף תל-אביב-צפון שעל גדות הירקון, אפילו את בעלי אני חייבת לתנועות הנוער.

גילה פינקלשטיין: כיום, כשאני עוברת על גדות הירקון בשבת, אני מאושרת לראות את החניכים בסניף, באים למיפקד ולפעילויות אחרות, עוסקים בנושאים העומדים על סדר-יומנו ומגבשים תפיסת עולם ערכית.

גילה פינקלשטיין: היכן עוד אפשר לקבל ערכים נעלים בעולם פוסט-מודרני, מבולבל וחומרני, בחברה כה מפורדת ומפולגת, מלאת קונפליקטים ופערים עצומים?

גילה פינקלשטיין: סם החיים של החברה הישראלית הוא תנועות הנוער.

גילה פינקלשטיין: ללא תנועות הנוער לא תוכל להתקיים כאן חברה, אלא כאוסף חסר זהות של אינדיבידואלים.

גילה פינקלשטיין: זה מה שעלול להיוותר מהדורות הבאים.

גילה פינקלשטיין: ללא הדרכה אישית של מדריך בן דורו, אשר מבין ללבו, לא יוכל הצעיר הישראלי לעבור תהליכי חיברות כראוי.

גילה פינקלשטיין: בלי המסגרת החברתית-הערכית, בני-הנוער בורחים אל המועדונים, ושם מחכים להם אלכוהול, סמים, אלימות פיזית, אלימות מינית.

גילה פינקלשטיין: מרכזי הפעילות של תנועות הנוער - הקן, השבט, הסניף - הפכו לנווה מדבר עבור הנוער.

גילה פינקלשטיין: מלבד אותם מקומות הפכה מדינתנו לאזור מפורז מתמימות, למדינה שילדות אין בה, והילדים ובני-הנוער חוזים מדי יום ביומו באלימות, בתרבות צרכנית ריקה וחומרנית.

גילה פינקלשטיין: אנחנו רואים את הילדים שלנו הולכים ומידרדרים משנה לשנה, ללא מעצורים.

גילה פינקלשטיין: היום, יום ההצדעה לתנועות הנוער בישראל, חייבים לומר את האמת:

גילה פינקלשטיין: איננו עושים די למען תנועות הנוער.

גילה פינקלשטיין: בכל פעם שאני חולפת על פני סניף תל-אביב-צפון של "בני עקיבא", שבו גדלתי, אני רואה את מערכת הביוב הקורסת, את המתקנים המתבלים.

גילה פינקלשטיין: סניף התנועה בלב צפון תל-אביב הוא אי של כיעור והזנחה.

גילה פינקלשטיין: כל זאת באשמתנו, המבוגרים.

גילה פינקלשטיין: את ילדותנו אנו חבים לתנועות הנוער, אך לא ידענו להכיר טובה ולדאוג לתקציבים נאותים ולתנאים אלמנטריים לפעילותן של תנועות אידיאליסטיות וחיוניות אלו.

גילה פינקלשטיין: אולם, מכאן ואילך לא נוכל עוד לזרוק אבנים לבאר שממנה שתינו.

גילה פינקלשטיין: היום אנחנו מתגייסים מחדש למען תנועות הנוער.

גילה פינקלשטיין: כוונתי להתגייסות ממשית, בסיוע של כל אחד מאתנו, חברי הכנסת - להתחייב היום שנגיע לסניף או לקן הקרוב לביתנו ונציע את עזרתנו.

גילה פינקלשטיין: אנחנו, שגדלנו בתנועות הנוער, עלינו מוטלת החובה לבוא ולתרום מזמננו, ליזום פעילויות, לייעץ, להרצות, להושיט יד.

גילה פינקלשטיין: אם אבחן את משפחתי הקרובה, אומר בכנות כי ללא תנועות הנוער, אני, ילדי ונכדי לא היינו אותם אנשים.

גילה פינקלשטיין: בתי הבכורה היתה חניכה, מדריכה וקומונרית ב"בני עקיבא".

גילה פינקלשטיין: שני בני היו חניכים ומדריכים ב"בני עקיבא".

גילה פינקלשטיין: הנכד הבכור שלי חניך ב"עזרא" כבר מכיתה ג'.

גילה פינקלשטיין: בתי חני רואה במקצוע ההוראה שבו היא עוסקת ייעוד ושליחות עליונה.

גילה פינקלשטיין: את הערכים הללו היא ספגה בראש ובראשונה בבית ובתנועת הנוער.

גילה פינקלשטיין: בני הצעיר איתן לא היה בוחר להתגייס ליחידה קרבית אם לא היה מבלה שנים רבות מחייו במסגרת "בני עקיבא".

גילה פינקלשטיין: אורח חיינו, של בעלי ושלי, ייתכן שהיה שונה לולא תנועות הנוער.

גילה פינקלשטיין: מכאן החוב הכבד שאני חבה לתנועת הנוער.

גילה פינקלשטיין: ככל שחדרה ההוויה הפוסט-מודרנית לחיינו, כן התמסמסו הערכים המוחלטים שעליהם גדלנו, התחנכנו וחינכנו, וצצה הססמה: כל אדם והאמת שלו.

גילה פינקלשטיין: ערכים שהיו בקונסנזוס, בהסכמה מלאה, ירדו ממעמדם לטובת ערכים המחזקים את מעמדו של הפרט.

גילה פינקלשטיין: זהו חלק ממהלך תרבותי המדגיש את ה"אני" ומטיף להגשמה עצמית.

גילה פינקלשטיין: הורים ומורים מתלוננים על אטימות של התלמידים, של ילדיהם כלפיהם.

גילה פינקלשטיין: כלי התקשורת מדווחים על אלימות גופנית ומילולית כלפי מורים, תלמידים, מנהלים.

גילה פינקלשטיין: אין ספק, זהו חלק ממהלך תרבותי שמדגיש את ה"אני" ומטיף להגשמה עצמית.

גילה פינקלשטיין: היכן מצויות תנועות הנוער בקלחת של המשבר הזה?

גילה פינקלשטיין: לתנועות הנוער תפקיד מכריע במאבק הכולל לשינוי פני החברה והנוער.

גילה פינקלשטיין: מאז ומתמיד הן הובילו שינויים חברתיים וסחפו אחריהן את הזירה הציבורית כולה.

גילה פינקלשטיין: תפקידן בבניין ההתיישבות ובעיצוב חברת צדק וחסד מוכר לכול.

גילה פינקלשטיין: יש בהן בתנועות הנוער תכונה שחסרה במוסדות חינוך, והיא מעלתן ויתרונן - הגמישות.

גילה פינקלשטיין: בעוד מוסדות החינוך מתקשים להתאים עצמם לשינויי התקופה ועל כן לא אחת מאחרים את הרכבת, תנועות הנוער חופשיות מביורוקרטיה ממשלתית ומתוכניות לימודים ארוכות טווח שקיימות במערכת החינוך.

גילה פינקלשטיין: עלינו לעודד את התלמידים ולדחוף אותם להשתלבות מרבית במסגרות לא-פורמליות, מתוך הבנת העוצמה החיובית שבהן.

גילה פינקלשטיין: תנועות הנוער מהוות מסגרת חינוכית משמעותית לצד בית-הספר, ובכוחן להשלים ולחזק את תפקידו של בית-הספר.

גילה פינקלשטיין: ראוי שהגוף הפורמלי ישלב את ידו בזרוע הלא-פורמלית, במלים אחרות, שתנועות הנוער ידאגו לחזק ולגבות את בית-הספר, ויחד הן יצעידו את ילדינו ותלמידינו לקראת עתיד חינוכי טוב יותר.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין, וגם מודה לה על ארגון היום הזה.

ראובן ריבלין: איך אומרים במקומותיכם - השם עמכם.

ראובן ריבלין: אני מזמין לברכת "חזק ואמץ" וגם "עלה נעלה" את איש תנועת "השומר הצעיר" וגם "המחנות העולים", הלוא הוא חבר הכנסת חיים אורון, ג'ומס בפי כול, לבוא ולשאת את דבריו בנושא זה.

דוד טל: "הנוער העובד והלומד" זה "עלה והגשם", לא "עלה ונעלה".

ראובן ריבלין: אשמח לשמוע מכל אחד, ואאפשר לכל חבר כנסת לומר את הברכה שהוא היה אומר כחבר תנועת הנוער.

ראובן ריבלין: אני זכיתי לשתיים: גם של "חזק ואמץ", לא של "השומר הצעיר" אלא של "הצופים", וגם ל"תל-חי עמיתי", זאת אומרת, בזמן שתל-חי היתה תל-חי.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אורחים יקרים ביציע, אני חושב שראוי לכנסת שהיא מקיימת היום יום הצדעה לתנועות הנוער.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, בזמני לא היה אפשר גם וגם.

חיים אורון: או "חזק ואמץ" או "עלה והגשם".

חיים אורון: כך התחלק העולם, ואני הייתי "חזק ואמץ" ב"שומר הצעיר".

חיים אורון: דבר השיר אומר "אדם הוא תבנית נוף מולדתו", ואני חוזר ואומר הרבה פעמים, שבתבנית נוף מולדתי מרכיב מאוד מאוד מרכזי הוא תנועת הנוער, במקרה זה "השומר הצעיר", על כל מה שהיא מבטאת - על עולם הערכים, על סגנון החיים, על מקבץ השירים ועל תפיסות שאני נשאר נאמן להן לאורך כל חיי.

חיים אורון: אפשר ביום הזה ובמסגרת הזמן הלא-ארוכה שעומדת לרשות כל אחד מהדוברים להקדיש חלק גדול מהזמן לתפקידן של תנועות הנוער לפני קום המדינה, בתקופת השואה, לפני מלחמת השחרור, במלחמת השחרור, לאחר קום המדינה ועד היום.

חיים אורון: אין בכך אמירה יומרנית, שמדינת ישראל לא היתה קמה ללא תנועות הנוער.

חיים אורון: תנועות הנוער היו בית-הגידול - על כל מגוון תנועות הנוער - שמתוכו צמחו המפלגות, שמתוכו צמחו הזרמים השונים בציונות, והן היו הבסיס הרחב של המדינה שבדרך, ואחר כך של המדינה, בשיעורים שקשה לתאר אותם.

חיים אורון: ראוי גם להדגיש היום, שתנועות הנוער היהודיות הן אחת היצירות המקוריות של העם היהודי במאה הקודמת.

חיים אורון: אין להן אח ורע.

חיים אורון: היו תנועות נוער בקרב העמים, היו תנועות נוער שהשפיעו על תנועות הנוער היהודיות - ה"וונדרפוגל", "הצופים" ותנועות אחרות, אבל נוצרה איזו מהות של תנועת נוער יהודית שהיא שונה מכל תנועות הנוער האחרות, והמהות המרכזית הזאת היתה, והיא חשובה לענייננו, שתנועת הנוער לא היתה חלק מהחינוך הלא-פורמלי.

חיים אורון: היא לא היתה עוד חלק של החינוך המשלים.

חיים אורון: תנועת הנוער נטלה על עצמה את היומרה, שהיום אנחנו יודעים עד כמה היא היתה יומרה ועד כמה אולי לא ניתן להגשים אותה, אבל כמו כל מיני יומרות אחרות שקיימות כי לא ניתן להגשים אותן, היתה היומרה לעצב אדם ולברוא מציאות בדמותו.

חיים אורון: במקרה של תנועות הנוער הציוניות, הדמות היתה המדינה, על כל התפיסות שבה: מי שחשב סוציאליסטית, מי שחשב דתית, מי שחשב אזרחית, מי שחשב בגוונים אחרים, אבל זו היתה דמותה של תנועת הנוער.

חיים אורון: לכן מבחן ההגשמה האישית היה כל כך מרכזי בהן.

חיים אורון: אנחנו לא רק מחנכים אותך למה שתהיה, אנחנו לא רק אומרים לך, אנחנו לא רק מעבירים לך שיעורים, אנחנו בעצם יוצרים תביעה כמעט בלתי אפשרית – אתה נדרש, לעתים אפילו מלים יותר קשות מאשר נדרש, מחויב להגשים בחייך את מה שאתה מתחנך אליו.

חיים אורון: עצם היומרה הזאת, כמה תמימות יש בה, אבל כמה כוח יש בה.

חיים אורון: והיומרה הזאת, בעצם מי שיחפש ימצא את הטביעות העמוקות שלה פזורות על פני כל מדינת ישראל - בדמותו של הקיבוץ, בדמותה של הספרות, בדמותו של הצבא, דרך הפלמ"ח, בדמותה של בית"ר, בדמותה של תנועת "בני עקיבא".

חיים אורון: כל הגופים הללו צמחו מתוך אותה תפיסה, למרות המחלוקות האמיתיות שביניהם.

חיים אורון: אולי דבר יותר מעניין: לא היו מקומות שבהם המחלוקת, אדוני היושב-ראש, היתה גדולה יותר והפערים היו גדולים יותר והעימות היה גדול יותר מאשר בתוך תנועות הנוער.

חיים אורון: אבל, הוא נבע מן הביטחון של כל אחת מהן, שהיא מבטאת את האמת הצרופה כפי שהן תפסו אותה.

חיים אורון: מה למחלוקות האלה לעומת המחלוקות של ימינו, שאתה לא יודע מאיפה הן באו, לאן הן מושכות ואת מי הן מעניינות?

חיים אורון: איך אומרים: הכול אישי, הכול פוליטי.

חיים אורון: אז אני יודע שיש גם רצון לתאר את המחלוקות הללו מנקודת מבט של "מה הם התעסקו עם השטויות הללו", אבל, כשאתה מנסה ללמוד אותן או להכירן יותר, והתמזל מזלי - ואינני בן הדור הזה - ויצא לי, כבחור מתבגר או צעיר, להיות בצלן ובצדן של אותן דמויות שחיו את החוויה הזאת והיו חלק מרכזי ממנה בכל התנועות: מטבנקין בקיבוץ המאוחד, מאיר יערי וחזן ב"שומר הצעיר", בורג ושפירא ב"בני עקיבא" - אתה ראית את העוצמות הללו.

חיים אורון: על-פי השקפתי, הדבר הזה נשאר, ביסודו של דבר, בתנועות הנוער גם היום.

חיים אורון: חשוב שהוא נשאר.

חיים אורון: חשוב שהן מחדדות את העמדות שלהן.

חיים אורון: חשוב שהן לא נכנסות לכל המעגל הפשרני שאנחנו, היותר מבוגרים, ולכאורה יותר חכמים, ולכאורה יותר מבינים, כבר שבעים אותו.

חיים אורון: כמה חסרה החברה הישראלית את אותה אמונה בסיסית.

חיים אורון: יש גם הממד של ההגשמה האישית, שפעם היה ייחודי לקיבוץ.

חיים אורון: היום צומחת בתנועות הנוער - אינני יודע עד כמה חברי הכנסת מודעים לכך - התופעה של תנועות בוגרים, כלומר אנשים שממשיכים את חוויית תנועת הנוער כשהם לא בתוכה, וזאת בקומונות עירוניות ובקיבוצים, כאשר בעצם עיקר תפקידם הוא המשך ההדרכה בתנועת הנוער ופעולה חינוכית, וכל מיני וריאציות כאלה.

חיים אורון: אינני רוצה לנצל יותר מדי את טוב לבו של היושב-ראש, ואני רוצה להעיר עוד שתי הערות.

חיים אורון: ראשית, להשקפתי, תנועת הנוער, אף שהיא מוצגת כך, איננה ה-filler של החינוך הלא-פורמלי.

חיים אורון: היא יכולה להיות גם כזאת, ויש לה תפקיד מרכזי בחינוך הלא-פורמלי, אבל היא הרבה יותר מכך.

חיים אורון: אני חושב שחובת המדינה לאפשר לאורגן, ליצור הייחודי היהודי הזה, להמשיך ולהתפתח במדינת ישראל של שנות האלפיים על כל הגוונים שבתוכו, עם כל ההבדלים שבין התנועות ועם כל המתח ביניהן.

חיים אורון: אני אומר יותר מזה: יהודים וערבים, ציונים ושאינם ציונים.

חיים אורון: חובתה של המדינה לאפשר להם להתקיים, משום שקיומן של תנועות הנוער במדינת ישראל עונה על צורך מאוד מרכזי של החברה הישראלית.

חיים אורון: מדברים על משבר תנועות הנוער.

חיים אורון: אני חניך תנועות נוער מכיתה ד' - מגיל 12 - וכבר הרבה שנים חלפו מאז.

חיים אורון: לא היתה שנה שלא היה בה דיון על משבר תנועות הנוער.

ראובן ריבלין: כיתה ד' זה גיל עשר.

חיים אורון: לא היתה שנה שלא היה בה דיון על משבר תנועות הנוער.

חיים אורון: יש גם משבר בתנועת הנוער.

חיים אורון: אבל, יש תחום אחד שהוא המשבר של תנועות הנוער עכשיו, והוא מצמצם באופן דרמטי את יכולתן לפעול, והוא המשבר התקציבי, שמשותף לכל תנועות הנוער.

חיים אורון: חברת הכנסת פינקלשטיין, עם כל החשיבות בכך שנלך לבקר במועדונים, או בקנים, על-פי שפתנו, ונספר את מורשת העבר ונעודד למורשת העתיד, יש תפקיד שרק פה אפשר לקחת אותו ולקדמו, וזה להגדיל את תקציב תנועות הנוער ולייצב אותו.

חיים אורון: לא שחבר הכנסת שוחט יצליח בכל מיני תרגילים להוסיף 20 מיליון שקל לארבע שנים לתקציב, ואף אחד לא יודע כמה זה עוד יימשך, ולא שחבר כנסת אחר יצליח להעביר בחוק ההסדרים איזה תרגיל, אלא לקבל את העובדה הפשוטה, שמדובר באחד המאפיינים התרבותיים, הרוחניים, החשובים של מדינת ישראל דווקא לגבי הדור הצעיר, וצריך לתת לו להתקיים ובכבוד, כאשר המדינה, ולא רק היא אלא גם גופים וולונטריים, תנועות קיבוציות ותנועות אחרות יישאו - - -

ראובן ריבלין: מדוע שהכנסת לא תחדש את הלובי לתנועות הנוער?

צבי הנדל: יש, והוא בראשות סגנית השר.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, הייתי בתנועת הנוער וגם זקנתי.

חיים אורון: הלובי לתנועות הנוער מאוד חשוב.

חיים אורון: בוא נעשה, ולא נגיד, שבעוד ארבעה חודשים אנחנו מוסיפים בתקציב x, ואני אפילו לא אומר כרגע מה, ונגמר הדיון.

ראובן ריבלין: נכון.

חיים אורון: תאמינו לי, שאז הלובי יהיה מקום לבלות בו.

חיים אורון: נקיים פעם בשנה ערב של הלובי, ונשיר שירי תנועות הנוער.

ראובן ריבלין: תנועות הנוער - שידאגו לכך שהקריטריונים יהיו ברורים על דעת חברי הכנסת, ואז אני חושב שאנחנו צריכים - - -

חיים אורון: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: זה לא בשמים.

חיים אורון: נכון.

ראובן ריבלין: עשינו זאת, חבר הכנסת אורון ואני - ואינני זוכר אם חבר הכנסת רן כהן היה אתנו - ב-1990.

אבשלום וילן: - - - המשרד קבע.

אבשלום וילן: הכול בסדר.

חיים אורון: לדעתי, הקריטריונים הם יותר ויותר מגובשים.

חיים אורון: מה שמצפים מאתנו ברצינות זה לא לחיבוק, אלא מה שמצפים מאתנו ברצינות זה לשיק.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: סגנית השר, חברת הכנסת אורית נוקד, אני מתחייב שאם אתם תבקשו אני אקיים בלשכתי ישיבה בנושא תנועות הנוער עם שר האוצר.

אורית נוקד: אני חייבת לומר - - -

צבי הנדל: אני מזמין את עצמי.

ראובן ריבלין: לא, אתה לא מזמין את עצמך.

ראובן ריבלין: הלובי יבוא.

ראובן ריבלין: ברור שאתה נמצא.

ראובן ריבלין: על כל פנים, אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת צבי הנדל, שיאמר את דבריו ליום תנועות הנוער.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת חמי דורון.

ראובן ריבלין: יסיים חבר הכנסת דניאל בנלולו.

צבי הנדל: הזמנתי את עצמי - וכבר הזמנת אותי.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברות וחברי הכנסת, סגני השרים, ואחרונים חביבים, נציגי תנועות הנוער - מי שעוד נשאר אחרי יום ארוך ומפרך לשמוע את המליאה - גם אני בוגר תנועות נוער, אך בשונה מרוב חברי זכיתי להיות בשתיים מהן: עד כיתה י' הייתי ב"בני עקיבא", ובכיתות י"א-י"ב הייתי ב"צופים דתיים" בתל-אביב.

צבי הנדל: ראיתי גם מזה וגם מזה, ואני חייב להודות ששניהם מעולים, ולא היו הבדלים - - -

אבשלום וילן: זו לא בגידה?

אבשלום וילן: זו לא בגידה?

צבי הנדל: זו כן בגידה, אבל, אתה רואה, הסתדרתי עם זה.

צבי הנדל: היו בעיות - - -

ראובן ריבלין: החברים שלי בגימנסיה היו ב"צופים", והאמונה שלי היתה בקן בית"ר.

ראובן ריבלין: הסתדרתי אתם, ולא היתה לי שום בעיה.

צבי הנדל: הסתדרתי עם זה.

צבי הנדל: אני חייב להגיד לך, שהחודשים הראשונים היו באמת קשים עלי, כי הייתי צריך למחוק עבר גדול.

רן כהן: זו ממש בגידה.

צבי הנדל: נכון - צדק חבר הכנסת אורון - שלתנועות הנוער יש עבר מפואר.

צבי הנדל: זכיתי להיוולד לאמא, זיכרונה לברכה, שהפעילה את ההכשרה במדינה שבה היא חיה, במדינה קומוניסטית, במסגרת "בני עקיבא", של אלה שעלו לישראל, וכך היו בצמוד אליה, יד ביד, "השומר הצעיר" ותנועות נוער - אלה שהכינו את העולים לישראל וארגנו אותם לקראת היציאה למשימה.

צבי הנדל: קראו לזה: הכשרה.

ראובן ריבלין: איפה?

צבי הנדל: בטרנסילבניה שברומניה.

צבי הנדל: כך שבאמת תנועות הנוער תרומתן לציונות היתה ענקית.

צבי הנדל: פעם, כשהייתי בתנועות הנוער, ואני מניח שבאותה תקופה היו גם חבר הכנסת אורון ושאר החברים, והשאר אולי יותר צעירים, התחנכנו לתת.

צבי הנדל: המדינה צריכה לקבל מאתנו.

צבי הנדל: בבדיחות הדעת אני אומר, שאפילו הביטויים של האוכל היו אז: "קרעפלך", "קניידלך", "קינדערלך" - לתת לך, לך.

צבי הנדל: היום זה "פרילי", "קינלי" ו"ביסלי", והכול מגיע לי, ואפילו באוכל.

צבי הנדל: זו תפיסת העולם, ולא רק בישראל.

צבי הנדל: זה עובר על כל העולם.

צבי הנדל: לצערי, זה לא מדלג עלינו.

צבי הנדל: פתאום האדם הוא המרכז.

צבי הנדל: כשאתה מדבר על ערכים שבגללם אתה מוכן לתת את עצמך, את כל כולך, לצאת לשליחות לקיבוץ, להתיישבות, ולא משנה לאן - איש איש לפי אמונתו - זו היתה ההרגשה הכי טובה, שאני יכול לתרום ולתת למדינה, ולא לבקש ממנה.

צבי הנדל: רק לתת, אף פעם לא לבקש, ולהיות מאושר שהיום ברוך השם הגענו לשלב, שגם המדינה מסוגלת להחזיר.

צבי הנדל: אבל, שהיוצרות יוחלפו ופתאום האדם הוא המרכז?

צבי הנדל: יש זכויות הפרט, זכויות האזרח, והכול בסדר, אני לא מתנגד לשום דבר, אבל פתאום זה המרכז.

צבי הנדל: אני צריך לבדוק אם המדינה נותנת לי מספיק ונותנת לחבר שלי מספיק, ומגיע לי ומגיע לי.

צבי הנדל: יש פה משהו שחייב תיקון.

צבי הנדל: אני מאמין ומקווה, שבתנועות הנוער כולן – ואני לא מכיר את כולן – לא חל השינוי הזה, שה"מודה" הזאת לא חדרה לעצמות של תנועות הנוער.

צבי הנדל: לכן חשיבותן מרובה שבעתיים.

צבי הנדל: שמענו היום באודיטוריום גם את דעתם של קציני צה"ל.

צבי הנדל: כשבאים לגייס ליחידות נבחרות, הם מחפשים את המדריכים ואת הפעילים בתנועות הנוער, כי מהם הם מסוגלים להוציא כוחות חיוביים, כי שם כנראה עדיין ממשיכים לחנך וללמד לתת למדינה.

צבי הנדל: מה שנותר לי זה להצטרף לקודמי בנושא התקציב, שהוא מבייש באמת.

צבי הנדל: בידנו הדבר, ואפשר לתקן את זה.

צבי הנדל: לא מדובר בסכומים שהכנסת לא יכולה לעמוד בהם.

צבי הנדל: לאחרונה, בזכותי הכנסת מתגייסת בכוחותיה הגדולים ומגייסת 10 מיליארדי שקל כדי לגרש אותי מביתי, אז לארגן 100 מיליון שקל לתנועות הנוער, זה לא כל כך הרבה.

צבי הנדל: אפשר לעשות את זה וצריך לעשות את זה.

צבי הנדל: אין לי ספק שאם אנחנו ניתן את המעט לתנועות הנוער, שזה לא לפרט, אלא לחיזוק הכלל ולחיזוק החברה, אנחנו נקבל את זה עשרות מונים חזרה.

צבי הנדל: אם למישהו היה ספק, הוא היה צריך להיות היום באודיטוריום ולראות את בני-הנוער שעלו וירדו מהבמה, עם מוגבלויות ובלי מוגבלויות.

צבי הנדל: עולה מאתיופיה, שאני מודה שהזלתי יותר מדמעה אחת כשהיא דיברה, ריגשה אותי כשסיפרה מה היא עברה.

צבי הנדל: היא עומדת היום על הבמה ומחנכת אותי ומלמדת אותי מה זאת אזרחות טובה.

צבי הנדל: את כל מה שיש לה היא נתנה לתנועת הנוער שהעניקה לה את זה.

צבי הנדל: אם היא עומדת ומשבחת את תנועת הנוער שלה, במקרה זה "בני עקיבא", אני מניח שכל תנועה יכולה להוציא מתוכה אחד שישבח אותה באותה צורה.

צבי הנדל: אנחנו צריכים להבין, שאנחנו חייבים למלא את התפקיד שלנו, הקטן הזה, לתת להם את הדלק הדרוש, על מנת שיוכלו לעבוד כראוי.

צבי הנדל: בעזרת השם, כפי שאמרתי, אם אנחנו נעשה צעד קטן, הם יחזירו לנו עשרות מונים.

צבי הנדל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת חמי דורון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון וסגנית השר, האם אין לנו איזה סקר הקובע שהשקעה בתנועות הנוער חוזרת אחר כך בריבית דריבית לעומת השקעה באיזה מעונות שיקום ודברים אחרים?

חיים אורון: כן.

ראובן ריבלין: אנחנו חייבים לבוא וללבן את העניין.

חמי דורון: לא צריך סקר, אדוני.

חמי דורון: הרי ברור שתמיד המניעה זולה מהטיפול במחלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אלה הם דברים ברורים.

חמי דורון: כן, אבל לא לממשלה הזאת.

אורית נוקד: בסקר שנערך באוניברסיטת תל-אביב נמצא שהציבור רואה את תנועות הנוער כמי שיכולות לתת פתרון לבעיית האלימות.

ראובן ריבלין: אנחנו ננסה לקיים דיון מעשי על עניין זה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חניכי תנועות הנוער, מדריכים, אדוני, ברשותך, אני אפנה דווקא לבני-הנוער, לאותם בני נוער שכולנו מדברים עליהם לאחרונה בקשר לאלימות הגואה, לנהיגה הפראית בכביש, לנוער שכולנו שכחנו שיש לו גם מה להגיד, ואפילו דעה בעניינים "שוליים" כמו השינויים שחלים במערכת החינוך, הנוגעים לו ומשפיעים עליו, אבל משום מה לא כל כך שואלים אותו.

חמי דורון: מדובר בבני נוער שמדינת ישראל זקוקה להם, ולצערי, כשרובנו באים לדון בתקציבים ובמהויות, אנו שוכחים את זה.

חמי דורון: שכחנו שבני-הנוער האלה, המדריכים חניכים צעירים בתנועות הנוער השונות במקביל ללימודים שלהם, עושים את זה בהתנדבות ומתוך אמונה שכך הם תורמים לחברה.

חמי דורון: שכחנו שרבים מהם יוצאים מדי שנה לשליחויות בחוץ-לארץ מטעם התנועות, הם יוצאים למדינות עולם שונות כדי להדריך צעירים יהודים, לקרב אותם למורשת היהודית ולמדינת ישראל.

חמי דורון: שכחנו שרבים מהם דוחים את השירות הצבאי שלהם למשך שנה שלמה, ואז, באותה שנה, הם יוצאים לשנת שירות, שבה הם משרתים את החברה בישראל מתוך אמונה.

חמי דורון: שכחנו את להקות הזמר התנועתיות, שיוצאות גם הן מדי שנה להופיע בפני קהילות יהודיות בחוץ-לארץ ומקרבות אותן לזמר ולהוויה הישראלית.

חמי דורון: ניסינו להדחיק את העובדה, שחניכי תנועות הנוער היו הראשונים שהבינו שילדי העובדים הזרים שנולדו כאן זקוקים ליחס הולם, לתנאים סוציאליים ולעזרה בהשתלבות במדינה שבה הם חיים.

חמי דורון: לכן, חברים יקרים, אני חושב שהגיע הזמן להכריז "לא עוד".

חמי דורון: אתם, חניכי תנועות הנוער, יכולים לעזור לנו, למבוגרים, לאלה ששכחו, למגר את האלימות אשר פושה היום בקרב חבריכם ללימודים, לצבא ולחברה.

חמי דורון: כמי שהיה חבר בתנועת נוער, אני יודע כי נוער החבר בתנועת נוער ופועל שם, עוסק במשך היום וממלא את היום שלו בפעילות ערכית, בפעילות חשובה, ולכן חשוב כל כך לצרף עוד ועוד בני נוער לתנועות האלה.

חמי דורון: לצערי הרב, לא משרד החינוך, וכנראה גם לא ממשלת ישראל, חושבים שהדבר כל כך חשוב.

חמי דורון: הראיה לכך היא שהתקציב של תנועות הנוער הולך ופוחת מדי שנה בשנה.

חמי דורון: רק לפני זמן קצר, גברתי סגנית המשנה לראש הממשלה, את עשית כאן יום פעילות.

חמי דורון: היתה פגישה בחדר ההרצאות עם נציגי כל תנועות הנוער.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, דובר על 35 מיליון שקלים שחסרים לתנועות הנוער.

אורית נוקד: אבל אנחנו הצלחנו.

אורית נוקד: עם כניסתה של מפלגת העבודה, זה היה אחד התנאים.

אורית נוקד: אני חייבת לומר את זה, כי לא מזכירים את זה.

חמי דורון: למה לעשות מזה פוליטיקה?

חמי דורון: חייבים 35 מיליון שקלים כדי להתקיים, אדוני סגן השר.

חמי דורון: עומדת כאן שרת החינוך על הדוכן הזה ואומרת: אין לי, אין לי כסף.

חמי דורון: אין לי, היא אמרה, תסתכל בפרוטוקול.

מגלי והבה: אני אתייחס לזה.

חמי דורון: מה, אין 35 מיליון שקלים, כשבנשימה אחת למחרת העבירו 290 מיליון שקלים, אתם יודעים לאן, בלי שום בעיה?

חמי דורון: נוצר מצב שהיום, כדי להיות חבר בתנועת נוער, אתה צריך להיוולד להורים שיש להם כסף, כי הפעולות עולות כסף, והרבה, ולצאת למחנה נוער עולה כסף.

חמי דורון: עכשיו יוצאים למחנות נוער "מכבי צעיר", "הצופים", "השומר הצעיר" ו"הנוער העובד והלומד", וזה עולה כסף, וההורים צריכים להשתתף, ומה עושים אותם הורים שידם אינה משגת?

חמי דורון: בזמני לא שילמנו כסף.

חמי דורון: לא עלה בדעתם של המדריכים בתנועה להגיד לנו: זה עולה כסף לצאת לארבעה ימי מחנה ביער בן-שמן.

חמי דורון: זה לא עלה בדעתם.

חמי דורון: היום זה עולה כסף, ואת הכסף הזה צריכים לשלם חברי התנועות ומשפחותיהם.

חמי דורון: יש היום בישראל תנועות נוער לא מעטות, תנועות נוער שמזוהות עם הימין, תנועות נוער שמזוהות עם השמאל, דתיות, חרדיות, תנועות נוער ערביות.

חמי דורון: לי אישית חסרה תנועת נוער ממלכתית; חסרות תנועות נוער ממלכתיות, מכיוון שהממלכתיות היא מרכיב חשוב ביותר בתנועות נוער.

ראובן ריבלין: "הצופים" היא לא תנועת נוער ממלכתית?

חמי דורון: דרך אגב, גם "מכבי צעיר" כך.

חמי דורון: אני אומר לאדוני משהו.

חמי דורון: בהגדרה של תנועות הנוער אני מסכים אתך, אבל בהגדרה של תנועות הנוער, הערך של ממלכתיות הושמט מהקריטריונים של תנועות הנוער על-ידי שרת החינוך, למה?

חמי דורון: כי הקריטריון הזה עלה קצת כסף למישהו, אז הוא הושמט.

חמי דורון: תנועת נוער ממלכתית היא תנועת נוער שיכולה למצוא את האיזון בין דתיים לחילונים, היא תנועת נוער שלא מחנכת לנקיטת עמדה פוליטית מסוימת, היא תנועת נוער שיכולה למצוא את הגשר בין כל הפלגים בחברה.

חמי דורון: בתנועות כאלה יכולים להיות חניכים גם דתיים, גם חילונים, גם ערבים, גם יהודים וגם נוצרים.

חמי דורון: הבעיה היא, כמו שציינתי, אדוני היושב-ראש, שהקריטריון של ממלכתיות חוסל על-ידי שרת החינוך.

חמי דורון: אני רוצה לומר נתון אחד קטן: בנורבגיה יש שר נוער.

חמי דורון: יש משרד ממשלתי שבראשו עומד שר ומטרתו לקדם את המסגרות הבלתי-פורמליות.

חמי דורון: כשאני מסתכל על השולחן הריק הזה, העמוס כורסאות שרים לעייפה, אני רואה פה כמה וכמה כורסאות שאפשר לבטל אותן ובמקומן לעשות משרד ושר שיעסוק באמת בדברים האלה שקרויים מסגרות בלתי פורמליות ותנועות נוער, מכיוון שהמשרד הזה - - -

ראובן ריבלין: אם במקום להקים משרד כזה היו נותנים את הכסף - - -

חמי דורון: בהחלט, אבל הבעיה היא שמישהו צריך לעשות את זה.

חמי דורון: אנחנו יודעים שכשיש שר חזק מבחינה פוליטית אז יש גם כסף.

חמי דורון: כשאין שר, גם אין אבא לדבר הזה.

חמי דורון: הרי כולנו יודעים את זה.

ראובן ריבלין: הכנסת בעניין זה יכולה לעשות הרבה.

חמי דורון: אדוני, אני מסכים אתך שהכנסת יכולה לעשות הרבה, אבל מתוך היכרותי קצרת הימים את הכנסת, אין לי ספק שכשיגיעו הדברים לידי הצבעה על התקציב, הרי יצביעו על-פי קואליציה ואופוזיציה ועל-פי מצוות השר ומצוות הממשלה, וחזקה על כולנו שכל אחד יצביע על-פי המשמעת הסיעתית שלו.

חמי דורון: בכל אופן, אני מודה לתנועות הנוער.

חמי דורון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חמי דורון, סגן יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת דניאל בנלולו לומר את דבריו כדובר האחרון, ואחריו יעלה סגן השרה.

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש, ידידי חברי הכנסת, סגני השרים, היום אנו מציינים את יום תנועת הנוער.

דניאל בנלולו: אני רואה בתנועות הנוער גוף נהדר, שכל החברה הישראלית צריכה להודות לו ולהוקיר אותו על לא מעט ממה שאנחנו היום.

דניאל בנלולו: הן העתיד שלנו, אשר בכוחו להוביל מהפך שיביא לחברה ישראלית צודקת, שוויוניות וערכית יותר.

דניאל בנלולו: תנועות הנוער מקיפות מספר עצום של חניכים.

דניאל בנלולו: התנועות מייצגות זרמים שונים בחברה הישראלית, מחנכות לערכים, להגשמה ולאזרחות טובה ובעיני הן המפתח לשינוי פני החברה בישראל.

דניאל בנלולו: כבר בזמנו, עוד בטרם הקמת המדינה, ראה זאב ז'בוטינסקי, שלימים היה יושב-ראש בית"ר, את תנועות הנוער כגולת הכותרת של החברה.

דניאל בנלולו: הוא ראה בנוער את הפוטנציאל להשקעה הכי גדולה ואת המוטיבציה להקמתה של המדינה שעליה חלמו המייסדים.

דניאל בנלולו: ז'בוטינסקי הכריז על העלייה לארץ כעל "ספורט לאומי", שבו לקחו חלק והובילו כל תנועות הנוער.

דניאל בנלולו: תנועות הנוער הן דור העתיד, כמו בכל מדינה, אך כאן, במדינה כמו ישראל, שהאוכלוסייה בה אינה הומוגנית, חשיבותן כפולה ומכופלת.

דניאל בנלולו: פעם היו מחנכים אותנו בבית-הספר לערכים יהודיים, לאהבת הארץ ולציונות.

דניאל בנלולו: בימינו, בעולם, כשהאינדיבידואל נמצא במרכז וכל אחד שואף להתקדם ולהצליח מבחינה כלכלית ואישית, בית-הספר הופך לבית-חרושת לציונים, והערכים זזים מעט הצדה.

דניאל בנלולו: פה, לדעתי, טמונה חשיבותן של תנועות הנוער, למלא את החלל הזה שנותר.

דניאל בנלולו: הנוער בחברה שלנו עושה עבודת קודש.

דניאל בנלולו: הנוער שלנו הוא נוער טוב, נוער חיובי.

דניאל בנלולו: לדוגמה: אני מסתובב בכל שבוע ברחבי הארץ, ובכל מקום במדינה יש סניפים של "מגן-דוד-אדום".

דניאל בנלולו: כיום במד"א מתנדבים 6,000 בני נוער, בסניפים מקריית-שמונה בגבול הצפון ועד אילת בדרום, אשר עושים לילות כימים על מנת להציל חיים.

דניאל בנלולו: לפני כחצי שנה הוזמנתי יחד עם חברתי סגנית השר אורית נוקד לכנס תנועות הנוער הציוניות הלאומיות, שהתקיים בשטרסבורג בצרפת, בהשתתפות 300 ממנהיגי תנועות הנוער הציוני מכל אירופה.

דניאל בנלולו: חייבים לשמור על תנועות הנוער, כי הן אלה שנותנות ערך מוסף לבני-הנוער הגדלים בארצנו.

דניאל בנלולו: אני מאמין שבכוחם של המחנכים והחניכים הצעירים לצקת ערכים ומורשת שיביאו לשינוי משמעותי בהתנהגות ובהתייחסות של בני-הנוער לכל הקורה בארץ.

דניאל בנלולו: כך, תופעות המצויות בקרב בני-הנוער, כמו אלימות, שימוש בסמים וירידה במוטיבציה לתרום למדינה ולחברה, יפחתו במידה ניכרת.

דניאל בנלולו: עם זאת, ברור לי שללא תוספת משאבים לא ניתן יהיה לעמוד במשימות ובמטרות, ולכן, כמרכז הקואליציה בוועדת הכספים, אמשיך להיאבק בעד הגדלת תקצוב תנועות הנוער.

דניאל בנלולו: אני אומר פה לחברי שנמצאים אתי בוועדת הכספים, אדוני היושב-ראש, אולי נקרא לשנת 2006 שנת הנוער, שנה שנדאג בה לבני הנוער, שנה שנטפח אותם בכל המובנים.

דניאל בנלולו: אני חושב שיחד עם חברי בוועדת הכספים, כשיביאו את התקציב, אנחנו נילחם שם על מנת להשיג את מלוא התקציב הדרוש.

דוד טל: חבר הכנסת, לא צריך להילחם.

דוד טל: יושב-ראש הכנסת העלה את הדברים - - -

אליעזר כהן: מה בעניין תקציב אכסניות הנוער?

דניאל בנלולו: דנו ואנחנו דנים כל הזמן בנושא זה בוועדת הכספים, והגדלנו את התקציב בנושא הזה.

דניאל בנלולו: בקרוב יתחיל שלב היישום של דוח-דברת, שיביא למצב שבו ילדי ישראל יהיו חופשיים מלימודים בימי שישי.

דניאל בנלולו: זו הזדמנות חסרת תקדים לתנועות הנוער להרים את הכפפה ולגבש תוכנית עבודה לקליטת הילדים בימי שישי ולחינוכם.

דניאל בנלולו: אני מאמין שמעורבות תנועות הנוער בדרך של נוער מחנך נוער, תוך מתן דוגמה אישית, תסייע לצמצום הפערים החברתיים, למיגור האלימות ולהגברת החינוך לערכי אהבת האדם והארץ.

דניאל בנלולו: נער שנמצא בתנועות נוער הוא נער שאינו מסתובב ברחובות.

דניאל בנלולו: הרחוב בימינו, כפי שכולנו יודעים, אינו מקום כה בטוח.

דניאל בנלולו: הוא לומד להדריך לנתינה, לומד להכיר את שבילי הארץ ואתריה השונים.

דניאל בנלולו: מיטב הנוער שמגיע לצבא מתוך תנועות הנוער - הם המפקדים המובילים ברוב החילות, והם נותני הטון לאחר שירותם הצבאי בתחומים רבים ומגוונים באזרחות ובשירות הציבורי.

דניאל בנלולו: חברים, אסור לנו להזניח את המתכונת הזאת הנקראת תנועת נוער, ולא חשוב באיזו תנועה מדובר.

דניאל בנלולו: עלינו להשקיע משאבים, לדאוג למבנים, לסבסד טיולים.

דניאל בנלולו: מפעל הפיס אומנם עוזר, אך גם המדינה חייבת להוסיף עוד הרבה במסגרת תקצוב משרד החינוך או כל משרד אחר שיכול לתרום לנוער.

דניאל בנלולו: נאמר: חנוך לנער על-פי דרכו.

דניאל בנלולו: היום, עם פתיחת החופש הגדול, אפשר להגיד: חנוך לנער על-פי דרכון.

דניאל בנלולו: הנוער שלנו חושב במונחים מערביים של מדינות אירופה.

דניאל בנלולו: תנועות הנוער הן אלה שיחזירו את ערך אהבת הארץ.

דניאל בנלולו: אני פונה עכשיו לכל ראשי תנועות הנוער בארץ, לכל המדריכים היקרים, החניכים המקסימים: עלו והצליחו ויישר כוח.

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש, ודאי אתה יודע שכשהיינו בבית"ר היינו פותחים וסוגרים ב"תל-חי".

דניאל בנלולו: תודה רבה.

ראובן ריבלין: "תל-חי" לחבר הכנסת דניאל בנלולו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את סגן השר מגלי והבה, על מנת שיבוא ויאמר את דבר הממשלה ואת דבר משרד החינוך.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני שמח על ההזדמנות שנפלה בחלקי עם כניסתי לתפקיד סגן שרת החינוך לברך את תנועות הנוער ביום חגן בכנסת ישראל.

מגלי והבה: תנועות הנוער היו נדבך משמעותי בהקמת המדינה, ומאז ועד היום הן מוסיפות לתרום לחברה בכלל ולבני-הנוער בפרט בנושאים רבים ומגוונים, ובמיוחד בנושאים הקשורים בערכים כמו אהבת הארץ, סובלנות, צמצום פערים חברתיים, טיפוח מנהיגות, דמוקרטיה, עידוד לדו-קיום, לאחריות ומעורבות.

מגלי והבה: בעשור האחרון אנו עדים לשינוי משמעותי במאפייני תנועות הנוער, שינוי המוצא את ביטויו בפתיחתן של תנועות הנוער לקהילה, זאת נוסף על טיפוח אוכלוסיות החניכים והמדריכים של התנועה עצמה.

מגלי והבה: בעבודתן של תנועות הנוער היום האוריינטציה היא עם הפנים לקהילה.

מגלי והבה: התנדבות בקהילה, עבודה עם אוכלוסיות נוער שאינן חלק מסורתי מחניכי תנועות הנוער, פעילות הקשורה בשילוב חניכים עם מוגבלויות שונות, פעילות בקרב אוכלוסייה של נוער בסיכון ופעילות בגישות חדשניות לקליטת עלייה הפכו נורמה מקובלת בתנועות הנוער.

מגלי והבה: אפיקי ההגשמה המסורתיים של תנועות הנוער הורחבו להגשמה חברתית בפעילות קהילתית, ושנת השירות הפכה אפיק מוביל, יחד עם מופע מעניין של צמיחת תנועות בוגרים שעיסוקן בחינוך.

מגלי והבה: יתירה מכך, המודל החינוכי המוצלח של תנועות הנוער אומץ במגזרים נוספים בחברה הישראלית, והיום אנחנו עדים לתנועות נוער משגשגות בכל מגזרי החברה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשנים האחרונות מתקיים במשרד החינוך תהליך שמטרתו להתאים את התמיכה בתנועות הנוער למאפייני התנועות, אשר מטבע הדברים השתנו עם הזמן, תוך הקפדה על חלוקת משאבים צודקת ושוויונית.

מגלי והבה: במסגרת התהליך הוקמה ועדת מומחים בראשותה של פרופסור רנה שפירא, כלת פרס ישראל לחקר החינוך.

מגלי והבה: מסקנות הוועדה עובדו על-ידי צוות יישום ומצאו ביטוי במבחן תמיכה שנכנס לתוקפו כבר בשנת 2005.

מגלי והבה: בד בבד הוכפלה התמיכה של משרד החינוך בתנועות הנוער, והיא עומדת היום על כ-70 מיליון שקלים.

מגלי והבה: מהלך נוסף שהבשיל בימים אלה הוא חתימה על אמנה בין תנועות הנוער, משרד החינוך, מרכז השלטון המקומי ומרכז המועצות האזוריות.

מגלי והבה: האמנה נחתמה ביום חמישי האחרון, 23 ביוני 2005.

מגלי והבה: ייעודה הוא השבחת פעילותם של סניפי תנועות הנוער ברשויות המקומיות ויצירת מודל עבודה מומלץ לפעילויות פלורליסטיות ומיטביות של תנועות הנוער ברשויות המקומיות.

מגלי והבה: המשרד רואה חשיבות גדולה בהסדרת פעילות סניפי התנועות והתמיכה בהן ברשויות המקומיות.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, תנועות הנוער, שתרמו רבות לדמותה של מדינת ישראל, איבדו מכוחן עם השנים וחל כרסום של ממש במעמדן.

מגלי והבה: תהליך היחלשותן של התנועות עמד בהלימה להתחזקות המגמה של האינדיבידואליזם בחברה הישראלית, חשיבות המימוש האישי-הפרטי והיחלשותן של רשתות חברתיות נוספות.

מגלי והבה: לשמחתנו, בתקופה האחרונה אנו עדים לפריחה מחודשת של הפעילות בתנועות, לגידול במספר המתנדבים לשנת שירות מקרב חניכי תנועות הנוער ולהקמת שדולה למען תנועות הנוער.

מגלי והבה: זה הזמן להודות לסגנית השר במשרד המשנה לראש הממשלה, סגנית השר אורית נוקד, על הפעילות המבורכת שלך ועל שיתוף הפעולה הטוב גם למען תנועות הנוער וגם עם משרד החינוך.

מגלי והבה: החתימה על האמנה להסדרת פעילות הסניפים ברשויות המקומיות היא רק אחד הסממנים לכך.

מגלי והבה: משרד החינוך רואה חשיבות רבה בחזרתן של תנועות הנוער למרכז הציבוריות הישראלית.

מגלי והבה: החינוך בתנועות הנוער מאופיין בפן הבלתי-פורמלי שבו ובכך שנוער מחנך נוער, תוך יצירת שכבת מדריכים צעירים, מעורבים ואחראיים, שעיסוקם בחינוך מלווה את שלבי התבגרותם כנערים.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, דרך חינוך זו מוכיחה את עצמה לאורך השנים, ואנחנו פוגשים את בוגרי תנועות הנוער בעמדות ההנהגה של החברה הישראלית.

מגלי והבה: גם היום נוער המתחנך בתנועות הנוער הוא נוער מעורב ואחראי, שתרומתו להנהגת החברה הישראלית היא בעלת משמעות רבה, והיא תבוא לידי ביטוי גם בעתיד.

מגלי והבה: אני מאחל לתנועות הנוער שימשיכו לעלות ולפרוח ולתפוס את מקומן הראוי במרקם החברתי והערכי במדינת ישראל.

מגלי והבה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבין שכולם מסתפקים בהודעת סגן השר, אבל בכל זאת אתן לחבר הכנסת עסאם מח'ול, לרגל חגיגיות היום, לומר כמה מלים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מודה לך.

עסאם מח'ול: בחודש האחרון היה לי הכבוד להשתתף בכינוס של אלפי בני נוער יהודים וערבים שהתקיים בנצרת, בני נוער שבאו מתל-אביב, חולון, חיפה, ירושלים, נצרת, סח'נין, טייבה, טירה, לרגל ציון 80 שנים לייסודה של תנועת בנק"י – ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי.

עסאם מח'ול: בפי בני-הנוער האלה היה מסר, שהפוליטיקה לא חייבת להיות פוליטיקה של יהודים מול פוליטיקה של ערבים, אלא אלטרנטיבה אחרת - - -

דניאל בנלולו: איזה נוער - - -

ראובן ריבלין: כן, הוא דייק.

ראובן ריבלין: הוא אמר שהיו אלפי בני נוער, אתה שומע.

דניאל בנלולו: אבל לאיזה בני נוער הכוונה?

ראובן ריבלין: של תנועת הנוער הקומוניסטית.

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: אתה לא יודע שאצלנו זה המקום האחרון – חבר הכנסת מח'ול הוא מאחרוני הקומוניסטים.

עסאם מח'ול: אתה לא צודק הפעם, אדוני היושב-ראש, כי דווקא - - -

איוב קרא: יש עוד קומוניסטים?

ראובן ריבלין: הנה אתה רואה, והוא גאה – קומוניסט גאה.

עסאם מח'ול: אני לא חושב שהיושב-ראש צריך לומר אמירה אנכרוניסטית, כי לא הקומוניסטים אנכרוניסטיים, אלא האמירה הזאת הפכה לאנכרוניסטית.

עסאם מח'ול: מי שמסתובב בעולם, באירופה או בכל מקום אחר, יודע שזו אמירה שאין לה מקום.

ראובן ריבלין: אין פה ויכוח.

עסאם מח'ול: אמרתי שבפי בני-הנוער היה מסר, שהפוליטיקה אינה בהכרח פוליטיקה יהודית מול פוליטיקה ערבית.

עסאם מח'ול: פוליטיקה בארץ הזאת יכולה להיות גם פוליטיקה יהודית-ערבית, לטובת שני העמים, למען שלום, שוויון, דמוקרטיה וצדק חברתי.

עסאם מח'ול: בנק"י היא תנועה שמחפשת ומצליחה לאתר את הנקודה שבה נפגשים האינטרסים האמיתיים של היהודים ושל הערבים גם יחד, של שני עמי הארץ הזאת.

עסאם מח'ול: אדוני, ברשותך, אני רוצה להתייחס לנקודה נוספת.

עסאם מח'ול: אני רוצה לנצל את היום הזה כדי להצדיע לבנק"י, אולי היא תנועת הנוער הוותיקה ביותר שפועלת בישראל היום, אבל טרם הוכרה - - -

דניאל בנלולו: - - -

עסאם מח'ול: מה קרה לך?

עסאם מח'ול: מה אתה לא מבין כאן?

עסאם מח'ול: מה מציק לך?

דניאל בנלולו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, מה קרה?

ראובן ריבלין: מדברים על תנועות נוער.

עסאם מח'ול: אני בטוח שאתה לא מבין, אתה לא צריך להכריז על זה כל היום.

עסאם מח'ול: אני בטוח שאתה לא מבין, ולכן אני מסביר לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, פעם היו מדברים כך על בית"ר, כמו שאדוני מדבר עכשיו.

ראובן ריבלין: כל אחד יחיה לפי מצפונו.

ראובן ריבלין: פעם אני ומח'ול היינו באותו מקום.

אבשלום וילן: בלי חרות ומק"י, תזכיר לו.

ראובן ריבלין: היו ימים.

עסאם מח'ול: לא ידעתי שדווקא הדברים האלה יעוררו כל כך הרבה כעס.

ראובן ריבלין: אני לא מאמין שלא האמנת, אבל בכל זאת אני נותן לך להמשיך לדבר.

עסאם מח'ול: אני יודע שהצבע האדום מקומם לפעמים.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, זו תנועת הנוער אולי הוותיקה ביותר במדינת ישראל, אבל זו תנועת נוער שאינה מוכרת על-ידי הממסד בישראל.

עסאם מח'ול: זאת תנועת הנוער היחידה שאינה מתוקצבת ואינה מקבלת שום תקציב מהמדינה.

עסאם מח'ול: אני חושב שצריך לתקן את העוול הזה וצריך לשפר את המצב הזה.

דניאל בנלולו: היא לא צריכה תקציב, היא לא תקבל תקציב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, מה קרה לך?

עסאם מח'ול: אני יודע שהצבע האדום מעורר את הרגשות שלך.

עסאם מח'ול: זה לא רק אתה, יש עוד כמה יצורים כאלה שלא יכולים לסבול אדום.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת מח'ול, ובלי כל ספק, כל תנועת נוער צריך להתייחס אליה אם היא אכן תנועת נוער, כי היא יכולה להיות תנועה פוליטית.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי, תם הדיון בנושא תנועות הנוער.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, במסגרת הצעות לסדר-היום אנו מעלים כעת הצעה שמספרה 7113 ועניינה יום הסמים הבין-לאומי.

ראובן ריבלין: אנו מציינים היום את יום הבין-לאומי למלחמה בסמים.

ראובן ריבלין: רק מי שראה תינוק בן יומו שנולד לאם מכורה לסם והוא בלא חטא ועוון נולד מכור לאסון, ילמד משהו על גודל השבר והצעקה.

ראובן ריבלין: צאו ועברו בכפרי הגמילה השונים, שם בנים ובנות שהם מלח הארץ, ממשפחות של חלוצים, בוני המדינה, שעסקיהם עם הציבור, והילדים נפלו לדיוטה התחתונה, והעין בוכה והלב נצבט.

ראובן ריבלין: ויש כאן מראה לחברה שלא שומרת על היקר לה מכול.

ראובן ריבלין: בכנסת הזאת צריכה להיות הכרה ברורה במלחמה חסרת פשרות בסם, בלגיטימיות שניתנת לו, במאבק הציבורי, החינוכי, התרבותי, שחוצה גבולות ומפלגות ושסעים.

ראובן ריבלין: הסם אינו מבדיל בין ההתנחלויות, הקיבוצים, הערים החרדיות והיישובים הערביים.

ראובן ריבלין: כולנו כאחד נילחם במשחית, בברוני הסמים ההופכים, בתאוות הממון שלהם, ילדים וילדות לחסרי חיים, לחסרי יכולת להיאבק, לנדחים מן החברה, מן העשייה, מן האנושי והיוצר שבאדם.

ראובן ריבלין: ברכותי לוועדת הכנסת למאבק בנגע הסמים, לזה שעמד בראשה, חבר הכנסת איוב קרא, ולזה שעומד בראשה, חבר הכנסת חזן, על עבודתם.

ראובן ריבלין: תקוותי כי כולנו ניחלץ לפעילות בנושא ובכך נביא מזור לעוד ילד אחד, לעוד עולם מלא.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך, חבר הכנסת קרא, שאתה נמצא באולם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/81).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת דוד טל לעלות ולהציג את הצעת החוק לתיקון פקודת הרוקחים (חובת יידוע על קיומם של תכשירים רשומים זהים).

ראובן ריבלין: חברת הכנסת פינקלשטיין, ברשותך.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת לתיקון פקודת הרוקחים (חובת יידוע על קיומם של תכשירים רשומים זהים) באה לתקן עוול ולהקל על האזרחים הצורכים תרופות.

דוד טל: כיום הזקנה מנהרייה מגיעה לבית-המרקחת עם מרשם, היא שומעת במקרה הטוב שתרופה עולה 100 שקלים והקופה משתתפת במשהו ונשאר לה לשלם 50 שקלים.

דוד טל: אך הזקנה מנהרייה אינה יודעת שיש תרופה זהה, תרופה גנרית, תרופה שבה החומר הפעיל, המינון וצורת המתן - טבלייה או זריקה – זהים, והיא תעלה לה רק 30 שקלים.

דוד טל: את זה באה הצעת החוק הזאת לתקן.

דוד טל: את הכשל הגדול הזה אנו באים לתקן.

דוד טל: הצעת החוק, רבותי חברי הכנסת, מציעה לחייב את הרוקח ליידע את הצרכן שיש תרופות זהות וזולות יותר.

דוד טל: עד שיסתיים תהליך החקיקה של החוק המוצע, ימשיכו אזרחים רבים לשלם ביוקר ללא הצדקה עבור צריכת תרופות.

דוד טל: בשיעורי כלכלה, כשרוצים להסביר ולתת דוגמה טובה לעקומת ביקוש קשיחה, תמיד מדברים על צריכת תרופות.

דוד טל: למה?

דוד טל: כי ההנחה היא, שכשהחולה נזקק לתרופות, הוא יהיה מוכן לשלם כמעט כל מחיר עבור התרופה.

דוד טל: הצעת החוק הזאת מעניקה לעקומת הביקוש הקשיחה הזאת ממד של רגישות, אני מתכוון במונח הכלכלי.

דוד טל: במלים פשוטות, הביקוש הופך להרבה פחות קשיח.

דוד טל: פחות קשיח - יותר תחרות; וכשיש תחרות, הצרכן משלם פחות.

דוד טל: הצעת החוק, גברתי היושבת בראש, מעודדת תחרות, מאחר שהרוקח יחויב להציע תחליף זול, דבר שיתמרץ את הספקים כולם, גם אלה שהפסידו במכרזי הקופות, להציע לשוק מוצרים במחיר נמוך יותר, ואני אתן רק כמה דוגמאות.

דוד טל: הידעתם, חברי חברי הכנסת, שהתרופה המוכרת "מוקסיפן", שהעלות שלה לקופה 2 שקלים בלבד, לאחר השתתפות הקופה חבר משלם 12 שקלים?

דוד טל: הייתם מאמינים?

דוד טל: העלות 2 שקלים, והחולה משלם 12 שקלים?

דוד טל: או "נורמיטן", גם היא עלותה לקופה 2 שקלים, והחבר משלם 12 שקלים.

דוד טל: ההונאה הגדולה ביותר, גברתי היושבת בראש, היא גנבת דעתו של המבוטח, שבטוח שאם הוא משלם 12 שקלים, בוודאי זה רק 10% או 15% מעלות התרופה, ולא היא.

דוד טל: הקופה מרוויחה על גב החולה, הגם שהיא מוסד ללא כוונת רווח, ואת ההטבות וההנחות היא צריכה להעביר למבוטח ולא לשמור לעצמה בקופתה.

דוד טל: ומיותר לומר, מדובר במאות מיליוני שקלים.

דוד טל: זה עוול שחייבים לתקן - על גבם של צרכני הקופות עושים סיבוב, והקופות גובות מיליוני שקלים, כשבעצם אפשר היה להקל על אותם חולים שצריכים את התרופות.

דוד טל: אני לא צריך להזכיר, רבותי חברי הכנסת, שמאות אלפי אנשים במדינת ישראל, רובם זקנים, מבוגרים, מוציאים הוצאה גדולה מאוד על תרופות ביום-יום, משום שתרופות לא נמצאות בסל, משום שהמדינה לא תקצבה.

דוד טל: היא תקצבה תקצוב טכנולוגי, מה שהיה אמור על גבי סל תרופות, אבל שנתיים לפני כן היא לא תקצבה, ואשר על כן, הרבה מאוד תרופות לא נמצאות בסל, והחולים, מה לעשות, צריכים פעמים רבות להחליט - האם לשלם את חשבון החשמל, לקנות לחם וחמאה או מרגרינה, או לצרוך תרופות.

דוד טל: הימים, חברי חברי הכנסת, הם ימי דוחק במחוזותינו, משרד הבריאות בלחץ עצום מצליח להכניס עוד תרופה או שתיים לסל התרופות, אז למה במקביל צריכים האזרחים, גברתי היושבת בראש, לשלם כל כך ביוקר על תרופות שהן כל כך זולות?

דוד טל: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת דוד טל.

גילה פינקלשטיין: לפנינו רשימת דוברים.

גילה פינקלשטיין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת חיים אורון - אינו נוכח.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת יגאל יאסינוב - אינו נוכח.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: מוותר, מוותר.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: לפני כן, הודעה למזכיר.

גילה פינקלשטיין: בבקשה.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק להפצה לציבור של מניות בנק לאומי שבידי המדינה, התשס"ה-2005, שהחזירה ועדת הכספים של הכנסת.

אריה האן: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה,

גילה פינקלשטיין: (קריאה ראשונה)

גילה פינקלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, למען הגילוי הנאות, אני מודה שאני רוקח במקצועי, והצעת החוק הזאת נוגעת לעמיתי הרוקחים, אבל אני גם חבר הכנסת ואיש ציבור ואכפת לי, בסופו של דבר, שיהיה שירות רפואי נאות וזול ככל האפשר לכלל האזרחים, וגם לא לפגוע ברוקחים.

ג'מאל זחאלקה: זו מטרה לגיטימית לא לסרבל את עבודתם ולהעמיד אותם במצבים בלתי אפשריים.

ג'מאל זחאלקה: המטרה היא ראויה, כלומר שאזרחים ישלמו פחות תמורת תרופות, ואנחנו עדים למצבים, גם דרך קופת-חולים וגם ברכישה פרטית של תרופות - האזרחים משלמים הון, כסף גדול על תרופות, במיוחד אנשים שמצבם הכלכלי קשה.

ג'מאל זחאלקה: ככל שמצבו של אדם קשה יותר הוא נזקק יותר לתרופות, ולתרופות יותר יקרות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים על זקנים, אנחנו יודעים על נכים ואנשים חולים שאינם יכולים לעבוד ולהרוויח כסף, דווקא הם צריכים יותר תרופות, ולכן ההצעה ראויה.

ג'מאל זחאלקה: השאלה היא אם ההצעה הזאת משיגה את מטרתה.

ג'מאל זחאלקה: הכותרת הראשית של ההצעה היא, שרוקח יידע את הפציינט או את רוכש התרופה על קיומה של תרופה אחרת, זולה יותר.

ג'מאל זחאלקה: רק מה, גברתי היושבת-ראש, פרט קטן ושולי נשמט מעיניו של מציע החוק, שקיבל תמיכה של הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: אני מצטער על ששר הבריאות אינו כאן; ספק אם הדרגים המקצועיים במשרד הבריאות עברו על הצעת החוק הזאת ואם היא נדונה לעומק ונתמכה ככה.

ג'מאל זחאלקה: מה קורה?

ג'מאל זחאלקה: יכולות להיות עשר תרופות גנריות וזהות, מה שקרוי זהות; הן לא כל כך זהות, דרך אגב, אבל שיש בהן אותו חומר פעיל.

ג'מאל זחאלקה: רק שברשימה של קופת-חולים יש רק שתיים או שלוש מהתרופות האלה.

ג'מאל זחאלקה: יבוא הפציינט עם מרשם של קופת-חולים "מכבי" או "מאוחדת" או "לאומית" ויציג לרוקח את המרשם.

ג'מאל זחאלקה: הרוקח לא יכול לספק לו תרופה זהה, או תרופה עם אותו חומר פעיל שהיא יותר זולה.

ג'מאל זחאלקה: הוא חייב להגיד לו שיש תרופה יותר זולה, אבל היא לא נמצאת בקופת-החולים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, הוא לא יכול להציע לו אותה.

דוד טל: זה לא מדבר על זה.

ג'מאל זחאלקה: זו הצעת החוק.

ג'מאל זחאלקה: הצעת החוק מדברת על תרופה זהה.

ג'מאל זחאלקה: תאמין לי שאני יודע קרוא וכתוב.

דוד טל: אז אתה לא מבין את זה.

ג'מאל זחאלקה: לא מדובר בתרופה זו או אחרת.

ג'מאל זחאלקה: לכל קופת-חולים יש תרופות שלה מסיבותיה שלה.

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן לפרט למה ואיך הם בוחרים אילו תרופות לקנות ואילו תרופות יהיו ברשימה שלהן.

ג'מאל זחאלקה: החוק לא מחייב אותן להחזיק בסל התרופות שלהן את כל התרופות, אלא את החומר הפעיל המסוים, כמו למשל "פאראצטמול" או "מוקסיפן" או משהו זהה.

ג'מאל זחאלקה: הם יכולים להחזיק "מוקסיוויט", וכל תרופה אחרת זהה מבחינת החומר הפעיל.

ג'מאל זחאלקה: לכן, הרוקח יימצא במצב שהוא חייב למלא את החוק, אבל הוא לא יכול.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: הדוגמאות שנתן חבר הכנסת הן לא רלוונטיות בכלל.

ג'מאל זחאלקה: מה שקובע את מחיר התרופה זה מחירה המקסימלי הרשום, ולא מחיר הקנייה של קופת-החולים.

ג'מאל זחאלקה: אם הבעיה היא שהקופה קונה את התרופה ב-2 שקלים ומוכרת אותה ב-12 שקלים, או קונה את ה"מוקסיפן", ויש דברים בגו, הוא צודק בזה, אבל החוק הזה לא יפתור את הבעיה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: הוא בכלל לא יפתור אותה.

ג'מאל זחאלקה: אם מחיר התרופה הרשום הוא 15 שקלים, הפציינט ישלם 12 שקלים, אפילו אם הקופה קונה את זה בשקל אחד.

ג'מאל זחאלקה: זה לא משנה, החוק הזה לא יפתור את הבעיה הזאת; בכלל לא יפתור אותה.

גילה פינקלשטיין: אבקש לסיים.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה כזאת שצריך לפתור אותה, אבל לא בדרך הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך ללכת על חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ולא לגלגל את האחריות אל הרוקח, כי זה ייצור בלבול רב.

ג'מאל זחאלקה: חשוב לזכור שהמינוח תרופה זהה הוא מטעה.

ג'מאל זחאלקה: אני מתנגד למינוח הזה.

ג'מאל זחאלקה: שום מדען לא יהיה מוכן לרשום את המלים תרופה זהה.

ג'מאל זחאלקה: יש מה שנקרא פורמולציה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה להגיד לך, אבל יש שתי תרופות שאני מכיר נגד אסתמה.

ג'מאל זחאלקה: תנו לי להסביר, כי אני מכיר את המצב, וחשוב שחברי הכנסת יבינו.

ג'מאל זחאלקה: בלי לעשות פרסומת לאף אחת מהן, שתיהן בשחרור מושהה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, הן פועלות שש שעות, כך רשום.

ג'מאל זחאלקה: חולי אסתמה אומרים: כשאני לוקח את תרופה א' אין לי התקפי אסתמה שש שעות, אבל כשאני לוקח את תרופה ב', שיש בה חומר זהה, אותו חומר פעיל, אחרי ארבע שעות יש לי התקף אסתמה.

ג'מאל זחאלקה: חולים רבים התלוננו שהיו להם התקפי אסתמה כעבור ארבע שעות.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: הרופא מניסיונו רושם את תרופה א' ולא את תרופה ב'.

ג'מאל זחאלקה: איפה ההבדל?

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה, אני מבקשת לסיים.

גילה פינקלשטיין: עבר הזמן שלוש פעמים.

גילה פינקלשטיין: בבקשה לסיים.

ג'מאל זחאלקה: יש דבר שנקרא פורמולציה, ופורמולציה קובעת את שחרור התרופה ואת הספיגה שלה.

ג'מאל זחאלקה: לא רק החומר הפעיל הוא הדבר הקובע.

ג'מאל זחאלקה: לכן, יש הבדלים בין תרופות, ויש 20 תרופות ולא תרופה אחת.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אנחנו היום כבר הפכנו להיות רוקחים.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך את יוזם החוק, את ידידי חבר הכנסת דוד טל.

איוב קרא: בעיני הצעת החוק מאוד חשובה, ולדעתי היא גם הוגנת.

איוב קרא: היא נותנת מענה למצב שבו אנחנו שומרים על הצרכנים, ואנחנו גם מגלים פה אובייקטיביות בכל מה שקשור לנושא החוק.

איוב קרא: כבוד הרב פרוש, אני חושב שמאוד חשוב שהציבור ידע שהצעת החוק הזאת מביאה בשורה.

איוב קרא: בזה שנצביע באופן אוטומטי, ואולי ניתן ייפוי כוח שיצביעו במקומנו, אנחנו לא נשיג את המטרה.

איוב קרא: אנחנו מדברים על יידוע.

איוב קרא: ליידע זה לתת מידע נכון לציבור שיש בבית-המרקחת עוד מוצרים שהם יותר זולים.

איוב קרא: הדבר הזה מאוד חשוב.

איוב קרא: בקשר לנושא היידוע אני רוצה לומר, שהרמטכ"ל הופיע היום בוועדה לענייני ביקורת המדינה, ולצערי, אותו לא יידעו לגבי תוכנית ההתנתקות.

איוב קרא: רק אחרי חודשיים וחצי הוא ידע מה שקורה.

איוב קרא: זה הדרג הצבאי.

איוב קרא: לכן, ליידע זה דבר חשוב מאוד, וכשמדובר בנושא ביטחוני על אחת כמה וכמה.

איוב קרא: חבר הכנסת ליבוביץ, מילא אם היינו הולכים לעשות מהלך מדיני עם הונדורס.

איוב קרא: במקרה הזה לא צריך, מספיק שהדרג המדיני יאמר את דברו, ובא לציון גואל.

איוב קרא: אבל אנחנו מדברים פה על מצב של מהלך ביטחוני פרופר, מתנתקים במרכאות, ושהמערכת הביטחונית לא תדע מימינה ומשמאלה?

אילן ליבוביץ: פשוט כיוון שחבר הכנסת קרא - - -

איוב קרא: הרי בכל מהלך, ולא חשוב אם אני תומך בו או לא תומך בו, צריך לעשות את האיזונים מה טוב, מה רע, מה מבחינה ביטחונית.

איוב קרא: לכן זה אבסורד לשמוע מהרמטכ"ל, שאומר בריש גלי היום: לא יידעו אותי, לא ידעתי, לא הביאו אותי לאיזו ישיבה לומר את דעתי.

איוב קרא: מדובר ברמטכ"ל צבא-הגנה לישראל, וזו תעודת עניות, האופן שבו מתנהלים הדברים במדינה הזאת בימים קשים אלה.

איוב קרא: אני מקווה שקום תקום ועדת חקירה סביב העניין הזה, כדי לבשר שחס וחלילה לא יקרה מצב דומה בעתיד.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - לא נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת עזמי בשארה - מוותר.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול - לא נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נוכח.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת משה גפני - אינו נוכח.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת דני יתום - אינו נוכח.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל - אינו נוכח.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת צבי הנדל - לא נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אריה אלדד - לא נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אליעזר זנדברג - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: תמה רשימת הדוברים.

גילה פינקלשטיין: אני מעלה להצבעה בקריאה ראשונה את הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 12) (חובת יידוע על קיומם של תכשירים רשומים זהים), התשס"ה-2005.

גילה פינקלשטיין: מי בעד?

גילה פינקלשטיין: מי נגד?

גילה פינקלשטיין: מי נמנע?

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 10 נגד - 1 נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 12) (חובת יידוע על קיומם של תכשירים רשומים זהים), התשס"ה-2005, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: בעד - עשרה חברי הכנסת, חבר הכנסת אחד מתנגד, אין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: ההצעה עוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

גילה פינקלשטיין: קיצור חופשת הלימודים במערכת החינוך וניצולה להפעלת סדנאות נגד האלימות

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 6998 בנושא:

גילה פינקלשטיין: קיצור חופשת הלימודים במערכת החינוך וניצולה להפעלת סדנאות נגד האלימות.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, כאשר הגשתי ליושב-ראש את בקשתי להעלות על סדר-היום של הכנסת הצעה שהגדרתי אותה: קיצור חופשת הלימודים במערכת החינוך וניצולה להפעלת סדנאות נגד אלימות, קיבלתי תגובה מעניינת מאחד העובדים הוותיקים בכנסת.

מאיר פרוש: הוא אמר לי כי ההצעה מצוינת, אך היא מוגשת מאוחר מדי, כאשר התלמידים כבר נמצאים עם רגל אחת בחופשת הלימודים.

מאיר פרוש: בנוסף, הכנת הסדנאות נגד האלימות מצריכה התארגנות יעילה ומצריכה תקציבים.

מאיר פרוש: כלומר, גם אם יאמצו הצעה כזאת, היא תהיה ישימה רק בשנה הבאה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, התגובה הזאת מאפיינת כנראה את צורת החשיבה של רובנו.

מאיר פרוש: רבים בקרבנו אומרים כי האלימות היא עניין חשוב, אולי אף חשוב מאוד, אך ניתן לדחות את הפתרונות לשנה הבאה.

מאיר פרוש: אני אומר, בכל הכבוד, כי ראש הממשלה צדק כאשר הכריז שהמלחמה באלימות חייבת להיות פרויקט הדגל של משרדי הממשלה, וזאת משום שממדיה מבהילים, משום שהיקפיה מחרידים ומזעזעים.

מאיר פרוש: לכן הרשו לי לגנות בכל פה מעל במת הכנסת את השרים שלא באו לישיבה הראשונה של ועדת השרים למאבק באלימות.

מאיר פרוש: רק שלושה מתוך עשרה שרי ממשלה החברים בוועדה מצאו לנכון להגיע לישיבה הזאת, וזהו אותו סימפטום, כי אפשר לדחות לשנה הבאה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, לא ניתן לדחות, אסור לדחות, אי-אפשר לדחות, כי גורל החברה הישראלית מחייב אותנו להיאבק באלימות בחומרה רבה, בחריפות רבה וללא פשרות.

מאיר פרוש: מכל שבעת השרים שלא הופיעו לישיבה האמורה, אני כועס במיוחד, סגן שרת החינוך, על שרת החינוך, שהרי הקושי הגדול ביותר הוא בבתי-הספר שלנו.

מאיר פרוש: הרי הסכנות הגדולות ביותר הן במערכת החינוך, שאינה יודעת כיצד להתמודד עם התופעה הממאירה.

מאיר פרוש: מכל מקום, במכתב שניסחתי ליושב-ראש הכנסת ציינתי, כי לנוכח הגידול בפשיעה ובאלימות בקרב בני-הנוער, ולקראת יציאתם של יותר ממיליון ילדים לחופשה שנתית, שמדרך הטבע יש בה פוטנציאל לגידול בתוקפנות, אני מציע גם השנה לצמצם את מספר ימי החופשה, וגם לנצל חלק מהזמן לסדנאות נגד אלימות.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, אני סבור, שאם יש רצון ונכונות, נוכל להתגבר על קשיים אובייקטיביים של ארגון יעיל, ואפילו של הקצאת משאבים לנושא.

מאיר פרוש: זו הזדמנות לומר מלה או שתיים על נושא יעדי החינוך בכלל בבתי-הספר הכלליים במדינה.

מאיר פרוש: אני סבור, ואומר זאת ללא כחל ושרק, שמוטב כי ראשי מערכת החינוך ילמדו כיצד מחנכים במוסדות החינוך החרדיים לערכי יסוד, כמו דרך-ארץ.

מאיר פרוש: במוסדות של הציבור החרדי מלמדים כי דרך-ארץ קדמה לתורה.

מאיר פרוש: במוסדות החרדיים מלמדים כי דרך-ארץ שקולה כנגד כל התורה, אבל צריך לקיים את התורה כולה.

מאיר פרוש: ואכן, חינוך הילדים במוסדות החרדיים הוא בבת עיננו.

מאיר פרוש: הדרך החינוכית שלנו עמדה במבחן הדורות.

מאיר פרוש: הדרך החינוכית שלנו קיימה את עמנו אלפי שנים.

מאיר פרוש: לא במקרה מתנגדת היהדות החרדית נחרצות לתוכנית הליבה ולפגיעה בטהרת החינוך.

מאיר פרוש: לא במקרה אנו מתעקשים כי תוכני וסדרי הלימוד במוסדות החרדיים ייקבעו בעתיד, כמו בעבר, רק על-ידי גדולי התורה, שיחיו לאורך ימים ושנים טובות, ולא על-ידי אף גורם אחר זולתם.

מאיר פרוש: לחינוך שלנו יש יעד: "ראשית חוכמה יראת השם", ו"יראת השם ראשית דעת".

מאיר פרוש: בחינוך החרדי מציבים יעד ברור, ולפיו יראת השם צריכה להיות ההתחלה והיסוד לכל לימוד.

אילן ליבוביץ: אתם מחנכים אותם לבורות.

מאיר פרוש: זו הסיבה לכך שאיננו יכולים לאמץ את תוכנית הליבה.

מאיר פרוש: זו הסיבה לכך שאיננו מקבלים את מוסדות החינוך שלנו כבתי-מלאכה לתעודות ולידיעות.

אילן ליבוביץ: אתם מחנכים אותם לבורות.

מאיר פרוש: זו הסיבה לכך שכמעט אין אלימות בקרב התלמידים במוסדות הלימוד החרדיים.

מאיר פרוש: אתה היית צריך לומר, לפחות בנקודה הזאת, שאני צודק.

מאיר פרוש: אלה הם הנתונים.

מאיר פרוש: זו האמת, ואתם צריכים להתבייש אם אתם דוגלים בחינוך אחר.

אילן ליבוביץ: - - -

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, אני מעלה את הנושא בהקשר הרחב של מטרות החינוך בבתי-הספר הכלליים.

מאיר פרוש: אני כיהודי מתבייש שכאן, במדינת ישראל, בארץ-ישראל, ברוב בתי-הספר הכלליים, כך נראה המצב והאלימות גואה, ואתה מגן על הדרך הזאת.

מאיר פרוש: תגיד: חטאנו, עווינו, פשענו, לא עשינו טוב ונחפש דרכים אחרות.

מאיר פרוש: אתה עוד מתגאה.

אילן ליבוביץ: - - -

מאיר פרוש: ריסון האלימות הוא רק חלק ממכלול רחב של מטרות החינוך.

מאיר פרוש: אני סבור, כי מן הראוי שמערכת החינוך הממלכתית תבחן את עצמה בכל הנוגע לליבה האמיתית של החינוך, לזיקה ליהדות ולמורשת.

מאיר פרוש: הדור הצעיר שלנו מאבד בקצב מהיר, לדאבוננו, כל ייחוד וכל זהות.

מאיר פרוש: מושגי יסוד של ההוויה היהודית הולכים ונשחקים, וחבר הכנסת ליבוביץ מנסה להגן על זה.

מאיר פרוש: סימני ההיכר היהודיים מיטשטשים.

מאיר פרוש: בבתי-הספר הממלכתיים דוהרים לעבר היעד הבלתי-קיים של אוניברסליזם ושל התפרקות ממורשת וממסורת ישראל.

מאיר פרוש: זה שורש האלימות.

מאיר פרוש: ולמי שאיננו חושב כך, וחבר הכנסת ליבוביץ איננו חושב כך כנראה, אני אומר, התוכנית הלאומית לחינוך שהפיקה ועדת-דברת עוסקת כידוע בדברים רבים וחשובים - בארגונו של מינהל החינוך, בשיטת התקצוב, במבנה השכר של המורים, במוסדות להכשרת מורים, אך היא איננה עוסקת בפרט החשוב ביותר: במטרות החינוך.

מאיר פרוש: עוסקים הרבה באמצעים ובמכשירים, אך לא במטרה, וכאשר מאזכרים בכמה משפטים את המטרה, אנו מגלים שמדובר בהכרזות כלליות, בססמאות נבובות, במלים ללא תוכן ממשי.

מאיר פרוש: זאת האמת, גברתי היושבת-ראש, זאת האמת הכואבת גם לי וגם לחבר הכנסת ליבוביץ.

מאיר פרוש: מערכת החינוך הכללית מתמוטטת, משום שמטרת החינוך בבתי-הספר איננה ברורה עוד לתלמידים, למורים ולהורים.

מאיר פרוש: זאת האמת העגומה, והאלימות בבתי-הספר מעידה על כך יותר מכול.

מאיר פרוש: בבראשית רבה נאמר: "פירותינו מעידין עלינו".

מאיר פרוש: הפירות מעידים על החינוך.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, אני אכן סבור שניתן גם בשעה הזאת, חמש דקות לפני תחילת החופשה מהלימודים, לארגן סדנאות נגד אלימות.

מאיר פרוש: ביצענו במדינה משימות יותר קשות בלוח זמנים יותר קצר.

מאיר פרוש: מעבר לכך, חשוב שנגדיר מטרות חינוך בבתי-הספר עוד לפני שנת הלימודים הבאה.

מאיר פרוש: בעיני המטרות ברורות: יהדות, מורשת, מסורת ישראל סבא, זהות יהודית, הלאום היהודי, הדת היהודית.

מאיר פרוש: אלה היסודות ההכרחיים.

מאיר פרוש: וגם, חינוך לדרך-ארץ, הרבה דרך-ארץ.

מאיר פרוש: זה המתכון הבדוק למניעת האלימות בקרב הנוער.

מאיר פרוש: בעזרת השם נעקור את האלימות.

מאיר פרוש: תודה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

גילה פינקלשטיין: ישיב לו סגן שרת החינוך, התרבות והספורט מגלי והבה.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה לך, חבר הכנסת פרוש, על הצעתך, ואני שמח שגם אתה רואה עצמך שותף שלנו למאבק כל כך חשוב בנושא מדאיג.

מגלי והבה: כפי שאתה ודאי יודע, מערכת החינוך עוסקת באופן אינטנסיבי ושוטף, לאורך כל שנת הלימודים, בהתמודדות עם תופעת האלימות, אם כי ברור לי כי תמיד יש מקום וצורך לפעול ולעשות יותר.

מגלי והבה: דיברת על הרבה דברים שצריכים כולנו לעשות, ואני מסכים עם רוב הדברים שאמרת, ובעיקר שאנחנו, גם כנבחרי הציבור, נהווה דוגמה אישית בכך שנחנך לערכים, שנחנך לאהבת האדם, לכיבוד הדת ולכיבוד כל הערכים שצריכים כולנו להתחנך לפיהם.

מגלי והבה: המאבק באלימות נמצא בעדיפות גבוהה ביעדי הפעולה של משרד החינוך.

מגלי והבה: הצעת הצעה, וגם נתת לעצמך את התשובה עליה.

מגלי והבה: לקצר את החופשות ולנצל אותן לסדנאות להגברת ההסברה ולמניעת האלימות, צריך להיערך גם מבחינת כוח-אדם, גם היערכות ארגונית שתכלול את כל המשרד, ואי-אפשר לעשות את זה מעכשיו לעכשיו.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: אפשר גם את זה לעשות.

מגלי והבה: כל השנה אנחנו עוסקים במניעת האלימות, ובתופעה המדאיגה בבתי-הספר, שהטיפול בזה יהיה עקבי ויומיומי.

מגלי והבה: זה מה שצריך להיות בתוך בתי-הספר, זה מה שאנחנו עושים.

מגלי והבה: כל זאת על מנת שהאקלים החינוכי וההתנהגות שלנו יהיו ראויים, לא רק בבתי-הספר.

מגלי והבה: כשאני מדבר על הדוגמה האישית, אנחנו רואים כמה דוגמאות בחברה שמשליכות על בית-הספר.

מגלי והבה: לא רק צריך לתקן בבית-הספר את כל הנושא של האלימות והטיפול באלימות בקרב בני-הנוער, צריך להתייחס למה שקורה אצלנו בחברה.

מגלי והבה: אני מקווה שאנחנו נפעל להגברת הטיפול בנושא, למניעת האלימות בבתי-הספר ובחברה בכללותה.

מגלי והבה: הנושאים שלנו צריכים להיות ברורים במערכת החינוך, גם בתוכניות החדשות, בכלל זה בתוכנית דברת.

מגלי והבה: יש כמה ערכים חשובים מאוד שייכנסו כחלק ממערכת החינוך, שמטרתם להטמיע את נושא מניעת האלימות.

מגלי והבה: אני מקבל מה שאמרת, חבר הכנסת פרוש, לגבי ועדת השרים, שבאו רק שלושה שרים מתוך 18, בדרך כלל, או 15.

אילן ליבוביץ: הם היו עסוקים בנוכחות בכנסת.

מגלי והבה: הם עסוקים, כל אחד בעיסוקו, אבל הממשלה וועדת השרים צריכות לקחת את הנושא הזה ולראות בו נושא ממלכתי ממדרגה ראשונה, שצריך לטפל בו ולעשות הכול על מנת שהתופעות שאנחנו רואים בחברה יום-יום, האלימות שאנחנו רואים יום-יום ושומעים יום-יום - יכול להיות שאנחנו צריכים לעצור לרגע אחד ולחשוב לאן אנחנו רוצים להגיע.

אילן ליבוביץ: צעקו אתמול רבע שעה, אתה רוצה גם היום?

מגלי והבה: מערכת החינוך תעשה את כל המוטל עליה על מנת להטמיע את הנושא בקרב הילדים ובקרב כל מערכת החינוך, אבל גם מערכת האכיפה ומערכות אחרות במשרדי הממשלה השונים ייתנו דעתם על הנושא הזה, על מנת, מצד אחד, לחנך, ומצד שני, להרתיע את אלה שזקוקים לחינוך.

מגלי והבה: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: מה מציע סגן השר?

מגלי והבה: אני מציע להעביר לוועדת החינוך והתרבות.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לסגן השר.

גילה פינקלשטיין: הצעה אחרת – חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, לא סדנאות ולא הסברה, אלא "ולמדתם אתם ושמרתם לעשתם".

נסים זאב: כל דבר בא רק מתוך הלימוד, לא מתוך הצגות.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כשרואים את מפלגת העבודה, את האלימות שיש שם, כשרואים מה קורה במרכז הליכוד - מה הנוער יכול ללמוד?

נסים זאב: לומדים קודם כול מהמנהיגים מה זו אלימות.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר, כשנושא הסמים עלה על הפרק, אמרו: בואו נקים רשות לסמים, נעשה מהפך.

נסים זאב: מה קרה מאז?

נסים זאב: יש יותר סוחרי סמים ויש יותר צרכני סמים.

נסים זאב: לא משנה הכותרת, מה שמשנה זו המהות.

נסים זאב: באמת מלמדים את הנוער, באמת מחנכים את הנוער לערכים, ליראה?

נסים זאב: – "ועתה ישראל מה השם אלהיך שואל מעמך כי אם ליראה".

נסים זאב: אם יש יראת השם, אהבת השם, עבודת השם, תורת ישראל וחיבור לארץ-ישראל זה אחד, אבל כשרוצים להפריד דת ממדינה, כשמקימים ומאפשרים את המצעד המביש, המבוזה, מקימים פה תהלוכה של בושת בחוצותיה של ירושלים, איזה חינוך רוצים ללמד את ילדי ישראל?

נסים זאב: איזה חינוך?

נסים זאב: למה?

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש, האם אתה מסכים לוועדת החינוך?

מאיר פרוש: כן.

גילה פינקלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה: בעד – דיון בוועדת החינוך, נגד – הסרה.

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: בעד - עשרה חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: ההצעה תעבור לדיון בוועדת החינוך.

גילה פינקלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/83).

גילה פינקלשטיין: ]

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים לדיון משולב בשלוש הצעות חוק: הצעת חוק התניית מענקים ממשלתיים למפעלי תעשייה (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005; הצעת חוק להגבלת מימון ממשלתי למפעלי תעשייה מזהמים (תיקוני חקיקה), התשס"ה-‏2005; הצעת חוק הגבלת מימון ממשלתי למפעלים מזהמים (תיקוני חקיקה), התשס"ה-‏2005.

גילה פינקלשטיין: נדון בהצעת החוק הראשונה, הצעת חוק התניית מענקים למפעלי תעשייה (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005.

גילה פינקלשטיין: את הצעת החוק הראשונה יציג חבר הכנסת איתן כבל.

גילה פינקלשטיין: בבקשה.

איתן כבל: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, מדוח ארגון "אדם, טבע ודין" עולה, כי בהתאם לחוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט-1959, ולחוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה, התשמ"ד-1984, מוענקות תמיכות והטבות ממשלתיות, מכספי ציבור, למפעלים מזהמים.

איתן כבל: התמיכה ניתנת ללא בחינת התייחסות המפעלים לנושאי איכות הסביבה, כגון הזרמת שפכים, זיהום אוויר, רעש וריח, זיהום מים, זיהום מי ים וכדומה, וכך יוצא שמפעלים מזהמים זוכים לתמיכה המסת

איתן כבל: כמת לעתים במאות מיליוני שקלים על חשבון מפעלים שהם ידידותיים לסביבה.

איתן כבל: זהו מצב אבסורדי, שבו מפעלים הפולטים חומרים מזהמים פוגעים בבריאות הציבור ובסביבתו ומקבלים מימון לפעילותם מכספי הציבור שבו הם פוגעים.

איתן כבל: כך, מפעלים מזהמים זוכים לתמיכה של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מכספי הציבור.

איתן כבל: לפי המצב החוקי הקיים, המפעלים אינם נדרשים היום לדווח על עמידתם בסטנדרטים מינימליים של איכות הסביבה כשהם מגישים בקשה לסיוע, ומתן הסיוע אינו מותנה בעמידה עתידית בסטנדרטים אלו.

איתן כבל: הצעת החוק קובעת, כי הן בחוק לעידוד השקעות הון והן בחוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה ייקבעו תנאים של איכות הסביבה כתנאי מקדים לקבלת מענקים ממשלתיים.

איתן כבל: הצעת חוק זו אינה משנה את המצב המשפטי הפלילי הקיים בדבר איסור זיהום הסביבה על-ידי מפעלים ותעשיות ומניעתו, ואינה באה לפגוע במענקים לתעשיות, אלא לתת כלי נוסף לאכיפת החוק ולשמירת איכות הסביבה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

גילה פינקלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/83).

גילה פינקלשטיין: ]

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים לחוק השני:

גילה פינקלשטיין: הצעת חוק להגבלת מימון ממשלתי למפעלי תעשייה מזהמים (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005.

גילה פינקלשטיין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת לאה נס.

גילה פינקלשטיין: בבקשה.

לאה נס: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שמובאת לפניכם, כמו ההצעה שהציג חבר הכנסת כבל, באה לשים קץ למצב האבסורדי שבו מפעלים מזהמים מקבלים מענקים והטבות ממשלתיות מכספי הציבור, שבו למעשה הם פוגעים.

לאה נס: במצב החוקי הנוכחי אין כל דרישה מהמפעלים, כמו שנאמר, לדיווח או לעמידה בסטנדרטים מינימליים של איכות הסביבה בעת שהם מגישים בקשה לסיוע או למענק מהמדען הראשי או ממרכז ההשקעות.

לאה נס: כך יוצא, חברי הכנסת, שלמעשה אותה יד שנותנת למפעלים מענקים היא זו שצריכה לממן אחר כך במיליוני שקלים טיפול בנזקים הסביבתיים ובאלפי החולים שהם תוצאת העבירות הסביבתיות של אותם מפעלים.

לאה נס: גם לא ייתכן כי מפעל אשר מזהם את הסביבה וגורם לתחלואה בקרב הציבור יתוגמל בעקיפין על מעשיו, וכל זאת גם על חשבון מפעלים ידידותיים לסביבה.

לאה נס: הלוא ברוב המקרים מדובר במפעלים שמרוויחים מיליוני שקלים, אך לא מוצאים לנכון להשקיע בטכנולוגיה מתקדמת ולא מזהמת, אלא חוסכים על חשבון הציבור.

לאה נס: כך, לדוגמה, תמך מרכז ההשקעות במפעל "מכתשים" ברמת-חובב, שבו נמצאו בבדיקות פתע שערך המשרד לאיכות הסביבה חריגות רבות בפליטות מזהמים לאוויר.

לאה נס: דוגמה נוספת: המדען הראשי תמך במפעל "תרכובות ברום", שהורשע לאחרונה בעבירות של זיהום אוויר ונקנס.

לאה נס: גם מפעל "כרמל אולפינים", שזכה ליהנות מתמיכה של המדען הראשי, גרם לזיהום אוויר קשה וחמור במפרץ חיפה.

לאה נס: בקיצור, אנחנו רואים עברייני סביבה ברורים, שמתוגמלים ומקבלים מענקים.

לאה נס: דבר נוסף שצריך לציין, המזהם הטיפוסי במדינת ישראל - מדינה שאינה מצטיינת באכיפה יעילה כלפי מי שעובר עבירות סביבתיות - מגיע למסקנה, כי מאוד משתלם לו לזהם.

לאה נס: הסיכוי שהוא ייתפס אינו גדול, ובנוסף יש גם סיכויים טובים שיקבל מענקים והטבות מהממשלה.

לאה נס: הצעת החוק הזאת באה למלא את הלקונה בחוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה ובחוק לעידוד השקעות הון, ולחייב עמידה בתקני שמירה על איכות הסביבה והימנעות מביצוע עבירות סביבתיות לצורך קבלת מענקים והטבות מהממשלה.

לאה נס: אי-מתן תמיכה ממשלתית ומענקים למפעלים המזהמים יעודד את המפעלים האלו לעמוד בתקני הסביבה ולשמור על בריאות הציבור.

לאה נס: לכן, אנחנו מבקשים מכם לתמוך בהצעת החוק החשובה.

לאה נס: תודה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת לאה נס.

גילה פינקלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/83).

גילה פינקלשטיין: ]

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

גילה פינקלשטיין: הצעת חוק הגבלת מימון ממשלתי למפעלים מזהמים (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005.

גילה פינקלשטיין: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אילן ליבוביץ.

גילה פינקלשטיין: בבקשה.

אילן ליבוביץ: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, הבוקר נדון בוועדת הכלכלה דוח נציב המים בעניין איכות מקורות המים במדינת ישראל.

אילן ליבוביץ: מסתבר שבכל מקום שהיה מפעל של תע"ש, כשהוא עוזב מוצאים שהמים שמתחת לפני הקרקע מזוהמים, כי הוא מזהם את הקרקע.

אילן ליבוביץ: מפעל תע"ש לא משלם ולו אגורה אחת, ולו שקל אחד קנס בכל השנים על כך שהוא מזהם, ועולה מיליוני שקלים לטהר את המים, לנקות את המים שהוא מזהם בפעילות שלו.

אילן ליבוביץ: זו דוגמה אחת למפעל שהוא בכלל בבעלות המדינה, לפחות בחלק מהתקופה היה בבעלות המדינה, שמזהם את הסביבה, שפוגע באיכות הסביבה, ולא נקנס, לא ננקטות נגדו סנקציות, ומזרימים לו כספים ומענקים, ועולם כמנהגו נוהג.

אילן ליבוביץ: בדיוק בנושא זה, גברתי היושבת-ראש, עוסקות הצעות החוק שהגשנו - חבר הכנסת כבל, חברת הכנסת נס ואנוכי – לעצור את המצב האבסורדי הזה, שבו גופים ממשלתיים שונים, שבמסגרת סמכותם מעניקים כספים והטבות למפעלי תעשייה, לא בוחנים את נושאי איכות הסביבה הכרוכים בפעילות המפעלים הפונים לקבלת תמיכה.

אילן ליבוביץ: זהו מצב אבסורדי, שבו מפעלים הפוגעים בבריאות הציבור ובסביבתו מקבלים מימון לפעילותם מכספי אותו ציבור שבו הם פוגעים.

אילן ליבוביץ: רק לדוגמה: חוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט-1959 - על-פי החוק הזה מפעל "מכתשים" קיבל מענקים, והוא נמצא מזהם.

אילן ליבוביץ: דוגמה נוספת: החוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה, התשמ"ד-1984 - על-פי החוק הזה מפעל "תרכובות ברום", שהורשע על-ידי בית-משפט ונקנס ב-500,000 ש"ח, מקבל מענקים.

אילן ליבוביץ: מצד אחד המדינה לוקחת מס, מצד שני נותנת מענק למפעל שמזהם את הסביבה.

אילן ליבוביץ: בשנת 2004 ניתנו בסך הכול כ-100 פסקי-דין בתיקים פליליים שנוהלו מטעם המשרד לאיכות הסביבה בנושאים של פגיעה באיכות הסביבה.

אילן ליבוביץ: לצערי, בנושא של זיהום אוויר, רק חמישה תיקים הגיעו לכלל פסיקה.

אילן ליבוביץ: רק חמישה תיקים מתוך כ-100 בנושאי איכות הסביבה.

אילן ליבוביץ: אבל, כשאנחנו בוחנים את ההרשעות של בתי-המשפט אנחנו מגלים, גברתי היושבת-ראש, שרק ב-7%, בשישה מקרים, ניתן קנס של מעל 300,000 ש"ח.

אילן ליבוביץ: ברוב המקרים, ב-68% מהמקרים, הקנס הוא פחות מ-100,000 ש"ח.

אילן ליבוביץ: המשמעות היא, שמצד אחד אין אכיפה על מפעלים וגורמים מזהמים; מצד שני, גם כשכבר מגישים נגדם כתבי אישום, פסקי-הדין, הקנסות והעונשים הם בשיעורים נמוכים.

אילן ליבוביץ: לכן, צריך להפעיל סנקציה נוספת, לפחות בעיני, והיא לשלול מאותם מפעלים מזהמים את המענקים - אם זה על-פי חוק עידוד השקעות הון ואם זה על-פי חוק המחקר והפיתוח; למנוע מהם את המענקים האלה כדי שיראו וייראו.

אילן ליבוביץ: תודה רבה, גברתי.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אילן ליבוביץ.

גילה פינקלשטיין: נתחיל ברשימת הדוברים.

גילה פינקלשטיין: הדובר הראשון הוא חבר הכנסת דוד טל - הוא לא נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת עזמי בשארה - לא נמצא.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת אראלה גולן, בבקשה.

אראלה גולן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כבעלת רקע במדעים ובאיכות הסביבה, ברצוני להדגיש כי ההצעה טובה וחשובה ועניינה מענקים לעידוד מחקר ופיתוח לתעשייה ידידותית לסביבה בלבד, לא לכל תעשייה.

אראלה גולן: למרות ההתקדמות הרבה בחוק ושיתוף הפעולה בין משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ובין התעשייה, עדיין, כפי שנאמר כאן גם קודם, יש הרבה מאוד מפעלים שמהווים מקור משמעותי לפליטת מזהמים לאוויר, לקרקע, כתוצאה משרפה של דלק, מחומרי גלם ומתוצרי לוואי מסוכנים.

אראלה גולן: נמצאים ביניהם, למרבה הצער, מפעלי תעשייה ברמת-חובב ובמפרץ חיפה.

אראלה גולן: אף שבעשורים האחרונים חלה התקדמות ניכרת במודעות הסביבתית בישראל, עדיין ישראל נחשבת למדינה כמעט נחשלת מבחינה סביבתית.

אראלה גולן: שוב, לפי נתוני "אדם, טבע ודין", קיים בישראל זיהום רחב ממדים של קרקע ומים, ולפי נתוני המחלקה לגיאוגרפיה של האוניברסיטה העברית בירושלים, 11% מזיהום האוויר בדרום הארץ מקורם במפעלי תעשייה.

אראלה גולן: מיותר לציין כי זיהום האוויר, הקרקע והמים גורם קודם כול לבעיות בריאות, בהן בעיות נשימה, בעיות קשב כתוצאה מרעש, ותחלואה מוגברת בסרטן, נוסף על מחלות אחרות.

אראלה גולן: כל אלה מביאים, כמובן, לפגיעה כלכלית ניכרת ולעלויות רפואיות נכבדות.

אראלה גולן: בנוסף, הזיהום גורם גם לבלאי מואץ בתשתיות, לפגיעה בגידולים חקלאיים, לנזק במערכות אקולוגיות ועד לשינוי של ממש באקלים כדור הארץ.

אראלה גולן: לכל אלה יש השלכות חמורות שאנו יכולים רק להתחיל לשער את חריפותן.

אראלה גולן: היות שההשלכות הסביבתיות והבריאותיות של זיהום אוויר, קרקע ומים הן נרחבות, טוב עושה ההצעה הזאת שקובעת, שלמעשה במסגרת השיקולים הכלכליים יש לתת מקום מאוד חשוב לבריאות הציבור ולאיכות הסביבה.

אראלה גולן: אנחנו טוענים כאן בהצעה, שלתת פרס כספי – שוב, כפי שנאמר, לפעמים של מיליוני שקלים - למפעלי תעשייה מזהמים, זה פשוט להעניק פרס למי שמבצע עבירה.

אראלה גולן: המענקים עצמם יכולים להיות כלי פיננסי ולשמש גם כלי בקרה על איכות הסביבה, נושא שאף הוא נמצא בסדר העדיפויות של ממשלת ישראל.

אראלה גולן: מבחינתי הצעת החוק הזאת היא צעד נוסף בהפיכתה של מדינת ישראל למדינה מערבית.

אראלה גולן: לעתים יש לי הרגשה כי אנחנו עדיין תופסים את עצמנו כמדינה שמצויה בשלבי הקמה, ואולי מסיבה זאת במקרים רבים נדחקות בעיות של איכות הסביבה לדרגת עדיפות נחותה ביחס לכל מה שנתפס בעינינו כהכרח קיומי.

אראלה גולן: צורכי ביטחון, שנתפסים אצלנו כהכרח קיומי – אנחנו מניחים שהגיע הזמן להתעסק בדברים נוספים מלבד שיקולי הביטחון, ולא יכול להיות תירוץ שישראל עדיין נמצאת בסכנה קיומית ולא יכולה להתעסק גם בנושאים שהם חשובים, לדעתי, לא פחות ואולי אף יותר, ואחד מהם הוא איכות הסביבה והמערכות החברתיות.

אראלה גולן: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת אראלה גולן.

גילה פינקלשטיין: חברי הכנסת אבשלום וילן, יגאל יאסינוב, עסאם מח'ול, חיים אורון ואחמד טיבי - אינם נוכחים.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, נושא הסביבה לא זכה במשך שנים רבות לטיפול נאות, ושיקולים סביבתיים כמעט שלא הובאו בחשבון בתהליך קבלת ההחלטות, החל בנושא התחבורה, בהעדפת מכוניות פרטיות על פני אוטובוסים ואוטובוסים על פני רכבות – אולי בגלל התאונה האחרונה שהיתה, אינני יודע.

נסים זאב: בסך הכול, אין לנו חשיבה כוללת, מקיפה, מעמיקה, לטווח הארוך, ולכן אני בהחלט תומך בחוק הזה, לא לתת פרס לאותם עבריינים שמזהמים את מי התהום, את מי הים.

נסים זאב: אני שמח שדווקא בית-המשפט מצא לנכון להעביר את הקנסות ואת הסכומים האלה לקרן שהוקמה למען טיהור מי התהום.

נסים זאב: כי את מה שהם מזהמים ומה שהם פגעו, לפחות יהיה אפשר קצת לתקן.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, אני לא יכול לעבור לסדר-היום כאשר מדברים על זיהום, ומדברים על זיהום של מפעלים, והזיהום הרציני ביותר, זיהום הנפשות של הנוער שלנו, הזיהום עם ריח הצחנה עולה.

נסים זאב: והוא לא בא דווקא מהמפעלים המזהמים.

נסים זאב: גם אותם המפעלים אינם מהווים סכנת מוות לנפש היהודי, אינם פוגעים בו באופן כרוני.

נסים זאב: אבל הזיהום של הנפש של ילדינו הוא פגיעה קשה.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לתהלוכה המבוזה, שבה אנחנו גם נראים מבוזים בעיני העולם כולו.

נסים זאב: אילן ליבוביץ, אתה סניגור כל כך טוב לאותה תהלוכה, לאותה קהילה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, שבספרד היתה הפגנה של 800,000 אנשים, כמעט מיליון אנשים, שיצאו נגד החוק להכרה בנישואים חד-מיניים.

נסים זאב: הם לא יהודים, הם נוצרים, הם גויים, אבל יש להם תרבות.

נסים זאב: הם לא הולכים להפוך את היוצרות.

אילן ליבוביץ: מה זה נוגע לזה?

נסים זאב: זה נוגע, כי זה הזיהום האמיתי.

אילן ליבוביץ: הזיהום האמיתי הוא אנשים חשוכים שחושבים כמוך.

נסים זאב: זה הזיהום שלנו במדינת ישראל.

נסים זאב: התועבה הזאת, שמהלכת בראש חוצות, בלי בושה, בלי חרפה.

נסים זאב: מחנכים פה לעזות, להפקרות.

נסים זאב: אנחנו סותרים את כל הערכים המקודשים לעם ישראל, לעם היהודי.

נסים זאב: בית-המשפט מחליט מה טוב לעיר ירושלים?

נסים זאב: מי שמך לאיש שר ושופט עלינו?

נסים זאב: הלהורגני אתה אומר, כאשר אמרת?

אילן ליבוביץ: הוא מקשיב לחוק - - -

נסים זאב: בית-המשפט בא לחנוק פה את העיר.

נסים זאב: הוא יקבע מה טוב לעיר הזאת?

נסים זאב: אבוי לנו.

אילן ליבוביץ: בית-המשפט בא לשחרר אותה מאנשים כמוך.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אני רוצה להמשיך בדבר תורה, אני חושב שזה לא על חשבון הזמן.

נסים זאב: פסוק אחד.

נסים זאב: אני חושב שחשוב מאוד לשמוע רק פסוק אחד.

גילה פינקלשטיין: פסוק אחד, ואנחנו ממשיכים הלאה.

אראלה גולן: גם אני לא גמרתי את הנאום שלי.

נסים זאב: כתוב: "וירא את העגל ומחלת, ויחר אף משה".

נסים זאב: דע לך, אילן ליבוביץ, שהקדוש-ברוך-הוא לא כעס על עם ישראל על כך שעבדו עבודה זרה.

נסים זאב: אבל על כך שעשו מחולות, על כך שעשו ריקודים כשעובדים עבודה זרה, כשעושים תהלוכה של שמחה, כאילו יוצאים בתרועת ניצחון – זה הדבר המחפיר, המביש ביותר שיש בעם ישראל.

נסים זאב: אני מצפה ממך להרים את הכפפה ולהילחם נגד דבר שהוא לא טוב לעיר הזאת, לפחות.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת אליעזר זנדברג, ואנחנו נעבור להצבעה.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת זאב, שברוב דבריו לא דיבר לגופו של חוק, לקח את הזמן של כולנו.

אליעזר זנדברג: לכן אני אקצר לטובת אלה שנמצאים.

אליעזר זנדברג: ראשית, כולם תומכים בחוק, ושמענו את דברי השבח.

אליעזר זנדברג: אבל אני שואל, מדוע אנחנו תוחמים את עצמנו לאותה מערכת שבה המדינה מעניקה מענקים דרך המדען הראשי או ועדות דומות?

אליעזר זנדברג: הרי יש מענקים מסוג אחר, או הטבות אחרות, למשל הטבות למפעלים, מזהמים אם תרצו, שנמצאים באזורי פיתוח, שמקבלים הטבות מס יום-יום, שנה-שנה, גם אם לא מדובר בהעברה כספית אליהם.

אליעזר זנדברג: מדובר בכספים שהם היו צריכים לשלם ולא משלמים למדינה.

אליעזר זנדברג: לדעתי, זאת נקודה חשובה שצריך לדון בה.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לשבח את היוזמים ולהפנות את תשומת לב חברי הכנסת לעובדה שהגיעו אלינו שלוש הצעות חוק משתי ועדות שונות:

אליעזר זנדברג: הצעה אחת מוועדת הכלכלה ושתיים מוועדת הכספים.

אליעזר זנדברג: בעיני זה מצב לא רצוי ולא ראוי.

לאה נס: בתור שר לשעבר, מה אתה ממליץ?

אליעזר זנדברג: אני ממליץ שנאחד את כולן ונעביר אותן לוועדת הכלכלה, אם רק אפשר, על מנת שתהיה סינכרוניזציה.

גילה פינקלשטיין: ועדת הכנסת תחליט.

גילה פינקלשטיין: נצביע על כל הצעה לחוד, וועדת הכנסת תחליט לאן להעביר.

אליעזר זנדברג: אני לא אקנח בדבר תורה, כפי שעשה קודמי.

אליעזר זנדברג: אני מברך את המציעים.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אליעזר זנדברג.

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

גילה פינקלשטיין: אנחנו נצביע תחילה על החוק הראשון, הצעת חוק התניית מענקים ממשלתיים למפעלי תעשייה (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005.

גילה פינקלשטיין: מי בעד?

גילה פינקלשטיין: מי נגד?

גילה פינקלשטיין: מי נמנע?

גילה פינקלשטיין: ההצבעה החלה.

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התניית מענקים ממשלתיים למפעלי תעשייה (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: בעד – שמונה חברי כנסת, אין מתנגדים ואין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: אנחנו מעבירים את הצעת החוק לוועדת הכנסת, שתחליט לאיזו ועדה היא תעבור החוק להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק השנייה, הצעת חוק להגבלת מימון ממשלתי למפעלי תעשייה מזהמים (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005.

גילה פינקלשטיין: מי בעד?

גילה פינקלשטיין: מי נגד?

גילה פינקלשטיין: מי נמנע?

גילה פינקלשטיין: ההצבעה החלה.

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להגבלת מימון ממשלתי למפעלי תעשייה מזהמים (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: עשרה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: ההצעה עוברת לוועדת הכנסת, שתחליט לאן להעבירה.

גילה פינקלשטיין: הצעת החוק הגבלת מימון ממשלתי למפעלים מזהמים (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005 - אנחנו עוברים להצבעה.

גילה פינקלשטיין: מי בעד?

גילה פינקלשטיין: מי נגד?

גילה פינקלשטיין: מי נמנע?

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגבלת מימון ממשלתי למפעלים מזהמים (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: בעד – עשרה חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: גם הצעה זו עוברת לוועדת הכנסת, כדי להחליט לאיזו ועדה להעביר ולהכין בה את שלוש הצעות החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

גילה פינקלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/82).

גילה פינקלשטיין: ]

גילה פינקלשטיין: אנו ממשיכים בסדר-היום ובנושא האחרון: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 85) (עבירות מין במשפחה אומנת), התשס"ה-2005.

גילה פינקלשטיין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת ענבל גבריאלי.

ענבל גבריאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מציגה בפניכם היא תיקון לחוק העונשין - לסעיף 351 לחוק העונשין.

ענבל גבריאלי: סעיף זה קובע בעיקרו ענישה מחמירה לעבירות מין שבוצעו כלפי בן משפחה קטין.

ענבל גבריאלי: בנוסף, העבירות הללו גוררות גם תקופת התיישנות ארוכה מהרגיל, כאשר את מניין שנות ההתיישנות מתחילים לספור כאשר מלאו לבן המשפחה שנפגע 28 שנים.

ענבל גבריאלי: על-פי החוק היום, "בן משפחה" מוגדר: הורה, בן-זוגו של הורה, סב או סבתא, וכן מי שמלאו לו 15 שנים והוא אח או אחות, דוד או דודה, גיס או גיסה, ואח או אחות חורגים המתגוררים עם קורבן עבירת המין.

ענבל גבריאלי: ברור לחלוטין מעצם ההגדרה החוקית למונח "בן משפחה", שהעיקרון שבבסיס החומרה המיוחדת המיוחסת לעבירות מין בתוך המשפחה הוא בעצם הנסיבות המיוחדות שקיימות במקרים כאלה, כמו: סמכות מצד הפוגע כלפי הצד הנפגע, תלות של הנפגע בפוגע, כמובן הזדמנות גדולה יותר לבצע את הפגיעה הזאת, וגם ובעיקר, אחד הדברים הגדולים ביותר שאנחנו נלחמים בהם בתחום הזה - קשר שתיקה שבדרך כלל נוצר סביב עבירות כאלה, קשר שמאוד מקשה על הנפגע להתלונן ואפילו לקבל טיפול בעקבות הפגיעות שפגעו בו.

ענבל גבריאלי: בעצם, כל אלה נובעים מעצם טיבה או טבעה של מסגרת וסביבה משפחתית קרובה, מגורים משותפים או תדירות המפגשים בין הפוגע לנפגע.

ענבל גבריאלי: כמובן היה צריך, לדעתי, לחשוב על זה כבר לפני כן.

ענבל גבריאלי: כל הנסיבות האלה מתקיימות גם בסוג אחר של משפחות, סוג שהיה צריך להיכלל מראש בחוק.

ענבל גבריאלי: בעצם, התיקון הזה בא ועושה את זה.

ענבל גבריאלי: התיקון קובע, שכל בני המשפחה שכרגע הזכרתי יתייחסו גם למשפחות אומנות.

ענבל גבריאלי: אינני חושבת שקשר הדם או הקשר הביולוגי הם שיעשו כאן את ההבחנה.

ענבל גבריאלי: זה הכול.

ענבל גבריאלי: אני אבקש את תמיכת חברי הכנסת.

ענבל גבריאלי: תודה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת ענבל גבריאלי.

גילה פינקלשטיין: נתחיל ברשימת הדוברים.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת משה גפני - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברת הכנסת ענבל גבריאלי על הצעת החוק, אם היא תקשיב.

אליעזר זנדברג: בקדנציה הקודמת הייתי מעורב בחקיקות דומות שעסקו בהארכת תקופת ההתיישנות במקרים כאלה, והיום למעשה החוק משופר.

אליעזר זנדברג: אני חושב שהצעת החוק שלךְ משפרת אותו עוד יותר.

אליעזר זנדברג: שאלה קטנה לי אלייך, ואני מניח שמן הראוי לדון בזה אולי בוועדה.

אליעזר זנדברג: כאשר מדברים על יחסים של בני משפחה, אחים ואחיות במשפחה אומנת, האם מדובר בעבירות שמבוצעות בילד החוסה שנמצא במשפחה, או גם בעבירות שהוא מבצע כלפי אחים ואחיות?

אליעזר זנדברג: כלומר, איפה המערכת הזאת וכיצד היא עומדת ומתפקדת?

אליעזר זנדברג: אני מניח שזו סוגיה שצריך לברר אותה בוועדה, אם בכלל; הלא כן?

ענבל גבריאלי: אני יכולה לענות על זה.

ענבל גבריאלי: אלה לא עבירות שנופלות בגדר החוק הזה.

ענבל גבריאלי: מה שקורה עם עבירות של קטין הוא, שאם הוא מבצע עבירה ולא מלאו לו 18 שנים, לא חלה חובת דיווח.

ענבל גבריאלי: זו הנקודה הבעייתית.

ענבל גבריאלי: כאשר אנחנו נפתור את זה, אולי נוכל להרחיב הלאה.

אליעזר זנדברג: אני מודה על התשובה מן המקום ומברך אותך על היוזמה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת זנדברג.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת אילן ליבוביץ - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: לאחר מכן נעבור להצבעה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק העונשין לגבי עבירות מין במשפחה אומנת - אני חושב שאין באמת הבדל בין אומנת ללא-אומנת.

נסים זאב: אני חושב שחומרת הענישה צריכה להיות במידה שווה, ואם החמירו בעבירה כלפי ילד או בן משפחה שאינה אומנת - דין שווה להם.

נסים זאב: זה בהחלט מקובל עלי.

נסים זאב: אבל, אני רוצה לומר, שהיום הייתי בוועדת החוקה, חוק ומשפט, ודיברו על 13,500 תיקים של עוון ופשע שמשטרת ישראל עשתה מבצע וסגרה אותם.

נסים זאב: אנחנו יודעים מה זה להכין תיק כזה להעמדה לדין, וכל תיק כזה, עד שנחקר אותו חשוד ועד שמכינים תיק - מובן שאני דן אותם לכף זכות, ואני מבין שיש עומס רב על משטרת ישראל והיא לא יכולה לעמוד בנטל.

נסים זאב: אז פתאום מוחקים 13,500 תיקים.

נסים זאב: אני רק לא הבנתי למה לא יכלו לכלול בתיקים האלה את ההצבעות שהיו פה, שזה פחות מעוון ופשע.

נסים זאב: למה עבירות כל כך קלות ופשוטות - ההצבעות הכפולות שהיו פה בכנסת ישראל, שזו פשוט החלטה פוליטית להעמיד אותם לדין, וזה כל כך שקוף, ואנחנו מעבירים פה חוק חסינות בכנסת, שאסור לכנסת להגן על עצמה כשמערכת המשפט נראית לנו שהיא רודפת את הפוליטיקאים.

נסים זאב: אסור לנו להגן על עצמנו.

מגלי והבה: - - -

נסים זאב: במקרה, לא הייתי אתמול, ואני מצטער שלא הייתי.

נסים זאב: אבל, אני חושב שאסור לחוק כזה לעבור בכנסת ישראל.

נסים זאב: אסור לנו, כחברי הכנסת, למחול על כבודנו, כי אם אנחנו נמחל על כבודנו, ירמסו אותנו יותר ויותר.

נסים זאב: אני מאמין שהגברת, סגנית השר הנכבדה, שגם קשורה למשרד הפנים, ודאי חושבת שאני צודק בהערתי בנושא הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

נסים זאב: אני רוצה להוסיף עוד דבר, ואני מאמין ששלוש הדקות עדיין לא חלפו.

גילה פינקלשטיין: חלפו.

נסים זאב: כנראה השעון שלי לא עובד טוב.

גילה פינקלשטיין: השעון שלך עובד אחרת.

נסים זאב: אומר רק משפט אחד.

נסים זאב: בוועדת הסמים היה היום דיון רציני מאוד, מקיף ומעניין, והיתה שם גם חברת הכנסת גבריאלי.

נסים זאב: הקשר בין אלימות, סמים ופשיעה וכל העבירות האחרות, שכוללות אונס ומין - הם מקשה אחת.

נסים זאב: לכן, ככל שנשים את ידינו על העבריינים, נוכל אולי לצמצם את מספר מעשני הסמים, וודאי סוחרי סמים, ונוכל להביא לצמצום בכל הפשיעה במדינת ישראל.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 85) (עבירות מין במשפחה אומנת), התשס"ה-2005.

גילה פינקלשטיין: בבקשה, ההצבעה החלה.

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 8 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 85) (עבירות מין במשפחה אומנת), התשס"ה-2005, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: בעד - 8, אין מתנגדים ואין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: ההצעה עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

גילה פינקלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

גילה פינקלשטיין: הישיבה הבאה - מחר, יום רביעי, כ"ב בסיוון התשס"ה, 29 ביוני 2005, בשעה 11:00.

גילה פינקלשטיין: ישיבה זו נעולה.