ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושבעים-ושמונה של הכנסת השש-עשרה, 2005-08-22 00:00

מאיר שטרית: הצעה לסדר 22

מאיר שטרית: התנהלות הממשלה בכל הקשור לגירוש ולעקירת היישובים ולמציאת פתרונות לעקורים 23

ג'מאל זחאלקה: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 30

אריה האן: דוח העוני 31

אליהו ישי: קולט אביטל (העבודה - מימד - עם אחד): 37

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ה-2005 66

ראובן ריבלין: רבותי השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: היום יום שני, י"ז במנחם-אב התשס"ה, 22 בחודש אוגוסט 2005 למניינם.

ראובן ריבלין: על סדר-יומנו היום דברים מספר, והדבר העיקרי הוא נושא ההתנתקות, שמייד נדבר עליו.

ראובן ריבלין: קודם כול, הודעת הממשלה בדבר העברת סמכות הנתונה לשר התחבורה לשר התיירות, לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

ראובן ריבלין: כבר קיימנו דיון על זה פעם וההצעה נפלה.

ראובן ריבלין: אם הכנסת לא תבקש לקיים דיון, נצביע מייד.

מאיר שטרית: ויתרו.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, החליטה הממשלה להעביר את הסמכות הנתונה לשר התחבורה על-פי חוק רישוי שירותי תעופה, התשכ"ג-1963, לשר התיירות, לעניין בקשות חברת "ישראייר תעופה ותיירות בע"מ" וחברת "ארקיע קווי תעופה ישראליים בע"מ", למנותם כמוביל נקוב בקו תל-אביב--ניו-יורק.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לדבר?

מאיר שטרית: לא.

ראובן ריבלין: חבל על הזמן.

ראובן ריבלין: אנחנו דוחים.

ראובן ריבלין: הדיון יהיה אחרי זה.

מאיר שטרית: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה אני מבקש, בשם הממשלה, את אישורה של הכנסת לכך.

מאיר שטרית: חברי הכנסת, יש רשומים שהיו באולם ודיברתי אתם וביקשתי שיוותרו על רשות הדיבור.

מאיר שטרית: יש היום אזכרה לשאול עמור.

מאיר שטרית: אנו דנו בנושא בשבוע שעבר, ואני באמת מבקש גם מחבר הכנסת גפני לוותר על הדיבור היום.

מאיר שטרית: יש עוד הרבה אפשרויות לדבר אחרי זה.

מאיר שטרית: אני באמת מבקש ממך, אנא.

משה גפני: אני רוצה שתי דקות.

מאיר שטרית: תשאל אותי אחר כך ואראה לך מה שאתה רוצה.

משה גפני: לא.

מאיר שטרית: אני מבקש, אנא.

ראובן ריבלין: אם אין אנשים המבקשים את רשות הדיבור, נלך להצבעה, כמובן.

ראובן ריבלין: אם אחד מחברי הכנסת ירצה לדבר, אנחנו דוחים.

מאיר שטרית: דיברתי עם הרב פרוש והוא ויתר.

מאיר שטרית: אני ממש מבקש מחבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, האם אדוני מבקש לדבר?

משה גפני: שתי דקות.

ראובן ריבלין: לנצל?

ראובן ריבלין: אז אנחנו דוחים את זה.

ראובן ריבלין: אדוני השר, תודה רבה.

מאיר שטרית: אדוני, אני מבקש ממך.

מאיר שטרית: זו כבר פעם שנייה.

מאיר שטרית: תוותר, ותדבר בהזדמנות אחרת ותגיד מה שאתה רוצה בדיון הבא.

ראובן ריבלין: כבוד השר, תודה רבה.

ראובן ריבלין: אם אדוני ישכנע אותו כשהוא ירד, אשמח להצביע פה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, כבר דנו בזה בשבוע שעבר.

ראובן ריבלין: אדוני השר, תודה.

ראובן ריבלין: נא לא לנהל משא-ומתן מעל במת הכנסת.

מאיר שטרית: אדוני, לפעמים מותר, כדי לחסוך דיון.

ראובן ריבלין: מותר, אבל לא מעל במת הכנסת.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, בסדר?

משה גפני: בסדר.

מאיר שטרית: אדוני, הוא ויתר.

מאיר שטרית: אפשר להצביע.

יעקב מרגי: אבל יש עוד דוברים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, האם אדוני מוותר על רשות הדיבור?

ראובן ריבלין: הואיל וחבר הכנסת גפני וחבר הכנסת פרוש היו היחידים שביקשו רשות דיבור והם מוותרים, אנחנו נוכל - - - אתה לא מוותר?

יעקב מרגי: אני מוותר, אבל יש רשימת דוברים נוספת.

ראובן ריבלין: סליחה.

ראובן ריבלין: לא ידעתי.

ראובן ריבלין: ראיתי את העניין.

ראובן ריבלין: האם יש מישהו כאן שרשום ומבקש לדבר?

ראובן ריבלין: לא מבקשים לדבר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הואיל ומדובר פה בעניין טכני, אני מצביע.

ראובן ריבלין: נא להצביע על הודעת הממשלה בדבר העברת סמכות הנתונה לשר התחבורה לשר התיירות, לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הודעת הממשלה - 11 נגד - 1 נמנעים - 1 הודעת הממשלה על העברת סמכות משר לשר נתקבלה.

מאיר שטרית: אדוני, אף פעם לא עבד שר כל כך קשה להעביר - - -

גדעון סער: - - - הוזזתי ממקומי במליאה, מפני שחבר הכנסת נתניהו - - -

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: בעד - 11, נגד – 1, ונמנע אחד, כאשר חברת הכנסת רוחמה אברהם, סגנית השר, לא הצביעה, אלא חבר הכנסת גדעון סער, אשר מקומו נלקח על-ידי חברת הכנסת רוחמה אברהם והוא הצביע במקומה.

ראובן ריבלין: יש לייחס את ההצבעה של חברת הכנסת רוחמה אברהם לחבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: רבותי, הלכה לעולמה אתמול המשוררת דליה רביקוביץ, והיא עדיין לא נקברה.

ראובן ריבלין: בכל זאת, אבקש מחברת הכנסת אתי לבני, ידידה אישית של המנוחה, היא ומשפחתה, לקרוא שיר, שכן אנחנו לא מספידים.

ראובן ריבלין: גברתי, בבקשה.

אתי לבני: יושב-ראש הכנסת, אקרא את השיר "סוף הנפילה": "אם אדם נופל ממטוס באמצע הלילה/ רק אלוהים לבדו יכול להרים אותו.

אתי לבני: / אלוהים מופיע אצלו באמצע הלילה/ ונוגע באיש ומפיג את ייסוריו.

אתי לבני: / אלוהים אינו מוחה את דמו/ כי הדם אינו הנפש,/ אלוהים אינו מפנק את איבריו/ כי האיש אינו בשר.

אתי לבני: / אלוהים גוחן אליו, מרים את ראשו ומביט בו.

אתי לבני: / בעיני אלוהים האיש הוא ילד קטן.

אתי לבני: / הוא קם בכבדות על ארבע ורוצה ללכת, ואז הוא מרגיש שיש לו כנפיים לעוף.

אתי לבני: / עדיין האיש מבולבל ואינו יודע/ שנעים יותר לרחף מאשר לזחול.

אתי לבני: / אלוהים מבקש ללטף את ראשו/ אבל הוא מתמהמה,/ הוא איננו רוצה להבהיל את האיש/ באותות של אהבה.

אתי לבני: / אם אדם נופל ממטוס באמצע הלילה/ רק אלוהים מכיר את סוף הנפילה.

אתי לבני: " תודה רבה.

אתי לבני: יהי זכרה ברוך.

ראובן ריבלין: יהי זכרה ברוך.

ראובן ריבלין: ההלוויה תתקיים היום, וודאי נייחד דברים בשבעה למותה.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ועוברים לנושא: התנהלות הממשלה בכל הקשור לגירוש ולעקירת היישובים ולמציאת פתרונות לעקורים, וכן בכל הקשור לעקירת יישובים ולמציאת פתרונות - של הסיעות מפד"ל, האיחוד הלאומי וחברי כנסת מסיעת הליכוד, ובעניין זה גם של האיחוד הלאומי, מפד"ל וחברים מסיעת הליכוד.

ראובן ריבלין: הייתי מבקש לומר כמה דברים.

ראובן ריבלין: אתמול בשעת פינוי היישוב עצמונה שוחחתי עם הרב רפי פרץ, ראש המכינה הצבאית המיוחדת במינה בעצמונה.

ראובן ריבלין: חמישה מתלמידיו נרצחו בפיגוע במכינה.

ראובן ריבלין: בוגרי המכינה ממלאים את שדרות הפיקוד ביחידות המובחרות בצה"ל, ומקומם לא נפקד גם מן החלקות הצבאיות בבתי-העלמין הצבאיים בארץ.

ראובן ריבלין: ביום רביעי נעקרה מכינתו של הרב פרץ, מפעל חייו, ואתמול הוא עצמו נעקר יחד עם משפחתו מביתו.

ראובן ריבלין: למרות זאת, בגדלות נפשו, בשעת סערה, בעת הפינוי, הוא אמר לי כך: בימים הללו עם ישראל צריך לעבור למציאות של לפנים משורת הדין.

ראובן ריבלין: אנחנו, אמר, עוזבים את בתינו מתוך תחושה של לפנים משורת הדין.

ראובן ריבלין: כך צריכים לחוש תושבי הארץ הזאת, בנים של העם הזה, כולם, "לפנים משורת הדין".

ראובן ריבלין: רבותי, בשם הכנסת כולה, אני מבקש לחבק את המשפחות הנפלאות מגוש-קטיף, אשר איבדו בית ונגזרו מחלקת חייהם.

ראובן ריבלין: אני פונה מכאן אל ממשלת ישראל לפעול מייד ולמצוא למשפחות הללו פתרון ראוי, לבל נראה אנשים הנזרקים לרחוב, ונטל ההוכחה, נופל הוא על הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי, אלו ימי שבר לרבים בישראל, שחשים שיברון לב וסערת נפש.

ראובן ריבלין: אין כדבר הנביא ירמיהו לתאר זאת: קול ברמה נשמע, נהי בכי תמרורים, רחל מבכה על בניה, מיאנה להינחם על בניה כי איננו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, בימים קשים אלה אנחנו גם מגלים דברים של שיתוף גורל ושל אחדות בעם, ואי-אפשר שלא להעלות על נס את פעולתה של התנועה הקיבוצית, אשר 800 מבניה פנו היום והלכו אל אותם יישובים שנחרבו בקטיף על מנת לעזור בכל אותם דברים אשר קשורים בהמשך החקלאות - חליבת בקר והעברת כל אותם גידולים אשר עדיין נמצאים בשטח.

ראובן ריבלין: הם קוראים לזה "יד לאחים", ואכן כאן אח מושיט יד לאח גם כאשר המחלוקת בינינו עמוקה וכמעט שאינה ניתנת להבנה - כיצד נוכל לגשר עליה.

ראובן ריבלין: ברכות לכולם.

ראובן ריבלין: אני רוצה גם לומר רק לחבר הכנסת צבי הנדל, אשר גורש מביתו הוא עם משפחתו, שהדרך שבה הוא התנהג באותה עת תירשם בספר הזהב של העם היהודי.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מזמין את חבר הכנסת - - -

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, האם לא ראוי היה - - -

ראובן ריבלין: אני חושב שעל זה אנחנו כבר דיברנו.

ראובן ריבלין: צבאנו הוא צבא-הגנה לישראל ומשטרתנו היא משטרת העם.

יולי תמיר: גם לגנות את האלימות נגד האנשים, נגד - - -

ראובן ריבלין: יש היום קונסנזוס מלא לגבי פעולת הצבא והמשטרה, והקונסנזוס ברור.

ראובן ריבלין: יש איזו מחלוקת על חלקם של אותם עקורים, שהיא מחלוקת שעדיין נמצאת במחשבתם של אנשים כאלה או אחרים, כפי שאפילו שמענו עכשיו בוועדת החוץ והביטחון.

ראובן ריבלין: חשבתי לנכון, שמה שמובן מאליו הפעם לא צריך לומר, אם כי את אומרת, כפי שאמר מנהיגי, מנחם בגין, שהמובן מאליו חשוב שייאמר, והריני אומר זאת.

ראובן ריבלין: רציתי לפנות לאלה אשר גם גורשו, ובמידה רבה יש גם כאלה המצביעים על אחרים כאשמים בגירוש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זו הזדמנות של יושב-ראש הכנסת גם לומר את דבריו, כי אינני יכול לנאום בעניין זה.

ראובן ריבלין: אמרתי זאת על דעתי.

ראובן ריבלין: אני בטוח שכל חברי הכנסת לא חושבים שאמרתי איזה דבר רע.

ראובן ריבלין: רציתי לדבר על הנושא האזרחי.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מזמין את חבר הכנסת שאול יהלום לבוא ולהעלות את הנושא הראשון על סדר-היום.

ראובן ריבלין: בהתאם למנהג שקבענו בכנסת, כאשר מכנסים ישיבת פגרה, לכל חבר המעלה הצעה לסדר-היום בשם 25 חברים יש עשר דקות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום, אכן כן?

שאול יהלום: קצת יותר.

ראובן ריבלין: בשלב זה, נתחיל בזה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הימים האלה הם מצד אחד ימים של בכי ושל התרגשות ושל גילויי גבורה נפשית.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, בהמשך לדברים שאתה אמרת, שאני מזדהה עם כולם, אני רק רוצה להעיר, לפני שאני פותח בחידלון שנוגע לקליטה בנושא אחד, שיש ויכוח על התנהגות כמה בודדים או כמה עשרות מאנשי כפר-דרום שהתנהגו באלימות מסוימת כלפי השוטרים וחיילי צה"ל.

שאול יהלום: אבל אני חושב שהעובדה - - -

נסים דהן: העובדה - רק ארבעה מתושבי המקום, והשאר - - -

שאול יהלום: אני בהחלט מקבל את זה.

שאול יהלום: אני בוודאי מקבל את זה.

שאול יהלום: אבל העובדה, שהתבררה אחר כך על-ידי מומחי הבריאות של מדינת ישראל, שהחומצה כאילו ששפכו - זו לא היתה חומצה אלא זה היה חומר כימי שבמפורש כל מה שהוא עושה הוא הפיך ואיננו מזיק, היתה הקלה לכולנו.

אבשלום וילן: - - -

קולט אביטל: זה כן בסדר?

עמיר פרץ: פתחת חנות לצבע?

שאול יהלום: עם כל הכבוד, יש הבדל גדול.

שאול יהלום: כל אחד מאתנו יודע.

שאול יהלום: אתמול השר המקשר, נציג הממשלה, השר שטרית, התראיין ב"היום הזה" ואמר כך: "דוגמה נוספת: אותם פורעים שהכו בחיילי צה"ל ושפכו עליהם חומצה".

שאול יהלום: כלומר, הוא מחזק את עלילת הדם.

שאול יהלום: לא היה ולא נברא.

שאול יהלום: לא היתה חומצה.

שאול יהלום: אני הראשון שיצאתי נגד אלה שהתנהגו באלימות, ואני טוען שלא היו צריכים לשפוך שום דבר על חיילי צה"ל, גם לא את הצבע ולא את אותו מדלל.

שאול יהלום: אבל לבוא ולהגיד "חומצה", כשכל אחד מאתנו יודע שלזה יש תוצאה בלתי הפיכה, ואחרי שהתברר שזו סתם היתה עלילה לחזור עליה אתמול, ולא שלשום - זה דבר הראוי לכל גינוי.

שאול יהלום: אני קורא מכאן לכל נציגי הממשלה לחזור בהם, להפסיק את זה ולהתנצל על הדברים שהם אמרו.

זאב בוים: על מה להתנצל?

זאב בוים: על ששפכו סודה קאוסטית?

שאול יהלום: זו לא היתה סודה קאוסטית.

זאב בוים: זה היה.

שאול יהלום: הנה, עלילה.

שאול יהלום: אתה ממשיך בעלילה.

שאול יהלום: זו לא היתה סודה קאוסטית.

שאול יהלום: לא, אני קראתי מה שאומר הרופא של בית-החולים "סורוקה" - -

זאב בוים: קראת, אבל אנחנו בדקנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום.

שאול יהלום: - - ושלחו את החומר למעבדה לרעלים ברמב"ם.

שאול יהלום: היה מדובר בחומר כימי שתוצאתו הפיכה.

שאול יהלום: אוי ואבוי אם זו היתה סודה קאוסטית.

זאב בוים: מה זו תוצאה הפיכה?

שאול יהלום: תוצאה הפיכה - שהיא לא מזיקה.

זאב בוים: - - -

שאול יהלום: כן, זה נקרא תוצאה הפיכה.

שאול יהלום: בדיוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים.

שאול יהלום: תתבייש לך אם אתה אומר "סודה קאוסטית".

שאול יהלום: זה לא היה.

ראובן ריבלין: סגן השר בוים, אם אדוני - - -

אבשלום וילן: פרחחים מתפרצים נגד חיילים - - -

שאול יהלום: הנה, העלילה.

שאול יהלום: העלילה לנגד עינינו.

שאול יהלום: העלילה לנגד עינינו.

זאב בוים: במקום - - - שאלה ששפכו - - - אתה הופך - - -

ראובן ריבלין: אתה רוצה להפסיק?

ראובן ריבלין: סגן השר בוים.

אבשלום וילן: אתה מצדיק אלימות נגד חיילים.

שאול יהלום: סגן השר בוים.

זאב בוים: על מי אתה מגן?

זאב בוים: על מה אתה מגן?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאה: - - -

שאול יהלום: ודאי שאמרתי.

שאול יהלום: אם היית מקשיב.

שאול יהלום: אתה מדבר עם חבריך.

שאול יהלום: תקרא את הפרוטוקול.

ראובן ריבלין: אל תענה לו.

ראובן ריבלין: אל תענה לו.

שאול יהלום: אמרתי שאני נגד ואני מגנה, ואף-על-פי-כן צריך להגיד בדיוק מה שהיה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום, אם אתה תענה לקוראים כשאני מבקש סדר - -

שאול יהלום: אני מתנצל.

ראובן ריבלין: - - השעון פשוט ימשיך להתקדם, וכשייגמר הזמן אתה תרד מהדוכן בלי שאמרת את דבריך.

שאול יהלום: לא.

שאול יהלום: אני מתנצל.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, בתור כימאי, אני מוכן לבדוק את החומר.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע להבדיל בין טרפנטין לבין חומצה - גם לפי הריח.

שאול יהלום: אני קורא גם לסגן שר הביטחון וגם לשר שטרית שעומד כאן לחזור מהדברים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אם אלו לא היו הילדים שלי, גם אני הייתי צוחק כמוך.

ג'מאל זחאלקה: זה לא היה בצחוק.

שאול יהלום: לחזור מהדברים, מהעלילה.

ראובן ריבלין: אני אמרתי מה שאמרתי.

שאול יהלום: אדוני השר שטרית, הפניתי את דברי אליך.

מאיר שטרית: אדוני, שמעתי כל מלה ואענה לך.

שאול יהלום: תודה.

שאול יהלום: לעצם העניין, דרך הפינוי - שכן צה"ל "עשה" כמעט את כל חבל-עזה במשך יומיים, ועם כל הצער והכאב, זו היתה דרך של שיא היעילות ובמלוא הכוח.

שאול יהלום: כשמשווים זאת למערכת האזרחית, כשהמערכת האזרחית כל כך מלאה מחדלים, אנחנו לא מבינים.

שאול יהלום: הרי זו אותה מדינה.

שאול יהלום: הרי אלה אותן רשויות.

שאול יהלום: איך יכול מצד אחד הצבא להיות כזה טוב וכזה יעיל, לצערנו, בנסיבות כל כך כואבות ובוכיות, והמערכת האזרחית מלאה מחדלים מצד שני?

שאול יהלום: אתן כמה דוגמאות בודדות מתוך עשרות: 11 משפחות מהיישוב שליו הוזמנו לאכסניה בקיבוץ כפר-עציון משום שלא היה להן שום פתרון אחר.

שאול יהלום: 200 תלמידים מהמכינה בעצמונה, שדיבר עליהם לפני דקה בהערצה כבוד היושב-ראש וכן על ראש המכינה הרב פרץ, אמורים להתחיל שנת לימודים ואין להם עדיין בית.

שאול יהלום: 40 משפחות מבדולח נשלחו למלון בים-המלח והצטוו לעזוב למחרת.

שאול יהלום: 60 משפחות מנצר-חזני שהגיעו מיוזמתן לבית-ההארחה בחיספין, הצטוו לעזוב.

שאול יהלום: ברוב בתי-המלון אין אפשרות לכבס, ומדובר במשפחות מרובות ילדים.

שאול יהלום: כמובן, כשבאים תושבים ורוצים לחזור ולהוציא חלק מהחפצים או את רכביהם, לא נותנים להם.

שאול יהלום: רבותי, אני לוקח דוגמה של מקרה אחד: חייל בשירות סדיר שגר בנווה-דקלים בא ואומר היום שהוא השאיר בדירתו ספה וטלוויזיה.

שאול יהלום: הוא השיג מחבר אוטו.

שאול יהלום: הוא חייל בשירות סדיר, ואין לו הון כסף.

שאול יהלום: הוא מעוניין להיכנס לחמש דקות לקחת מביתו את הספה ואת הטלוויזיה, ולא נותנים לו.

שאול יהלום: הוא אפילו פונה לחבר הכנסת, וחבר הכנסת פונה למשרד הביטחון.

שאול יהלום: סגן שר הביטחון, תקשיב בטובך.

שאול יהלום: אז הם אומרים: מה פתאום?

שאול יהלום: הנה תשובה רשמית של צה"ל ומשרד הביטחון: "הרינו לעדכנך כי פינוי מיטלטלים יכול להתבצע רק בעזרת חברת הובלה מסחרית".

שאול יהלום: זאת אומרת, אם לחייל אין עכשיו כסף לשכור באלפי שקלים חברת הובלה מסחרית, והוא השיג כסף להוציא את הטלוויזיה ואת הספה שלו, לא נותנים לו להיכנס.

שאול יהלום: מקרה קונקרטי, הנה המסמך.

זאב בוים: נכון.

שאול יהלום: אומר: "נכון".

חיים אורון: אבל הוא מקבל כסף בעד זה.

שאול יהלום: לא, הוא לא קיבל.

שאול יהלום: הוא לא קיבל.

שאול יהלום: זה מה שנשאר, שהוא לא קיבל.

נסים דהן: - - -

דניאל בנלולו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, אדוני יחליט אם הוא קורא עיתון או שהוא קורא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

נסים דהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, אדוני יושב עם עיתון וגם קורא קריאות ביניים.

שאול יהלום: חוץ מזה, לידיעתך, חברות הובלה אינן מסכימות לארוז אם הן לא מקבלות במזומן.

שאול יהלום: גם את זה צריך שתדע.

שאול יהלום: ומה שאמר עכשיו היושב-ראש על התנועה הקיבוצית: מדובר במאות מתנדבים שיורדים ועוזרים, בכל מה שצריך - -

ראובן ריבלין: צריך לשבח על כך גם את חבר הכנסת וילן וגם את חבר הכנסת אורון.

שאול יהלום: - - ואנחנו עומדים דום ומצדיעים לתנועה הקיבוצית כולה, לכל פעילי התנועה הקיבוצית, אבל למה צריך?

שאול יהלום: למה הכול צריך להיעשות בהתנדבות?

שאול יהלום: למה לא היה אפשר ליצור את הכלים הרשמיים לעשות את זה?

דניאל בנלולו: לא מגיע להם?

שאול יהלום: מדוע?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, חשבתי שאתה רוצה לומר: אם הם היו יכולים להתארגן כהרף עין ומיום ליום, אז איך?

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך: זה לא רק הם.

דניאל בנלולו: קח את ראש מועצת רמת-הגולן, שהלך ועזר להם.

אבשלום וילן: - - - הקיבוץ הדתי.

ראובן ריבלין: ודאי, כל התנועה הקיבוצית.

ראובן ריבלין: אמרתי: כל התנועה הקיבוצית.

דניאל בנלולו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אנחנו מקדמים אותך בברכה, אבל עכשיו הזמן של חבר הכנסת יהלום.

ראובן ריבלין: אני מבקש לא לנאום.

ראובן ריבלין: קריאות ביניים מותרות.

שאול יהלום: סלח לי, לא אמרתי "כל התנועה"?

שאול יהלום: למה אתה – לא אמרתי "כל התנועה הקיבוצית"?

שאול יהלום: אף שאני – של הקיבוץ הדתי, אני אומר: "כל התנועה הקיבוצית" - - -

אבשלום וילן: מותר לי?

אבשלום וילן: מותר לי?

שאול יהלום: והגרעין הוא הקיבוץ הדתי.

שאול יהלום: ולך מותר.

שאול יהלום: תודה.

שאול יהלום: ועכשיו תראו: התנועה הקיבוצית – קודם כול, מאות עוזרים בפירוק חממות; ברפת בעצמונה מתנדבים להעביר את הרפת ולתחזק אותה; אלפי מנות של ארוחות חמות נשלחות לעצמונה, לנצרים ולניצן; היה צורך לדאוג לשירותי כביסה למפונים בים-המלח; נשלחו צוותי תחזוקה לקרווילות – מטפלים בנזילות, בחשמל, במיזוג האוויר; הקרווילות כולן או נוזלות או צריכות תיקונים ושיפוצים.

שאול יהלום: לכאורה הן חדשות, והממשלה כל כך מייחצנת אותן, והן מתבררות כנמר של נייר.

שאול יהלום: יש מוקד התנדבות קבוע בניצן, שמרכז את כל פניות המפונים – זה חלק מפעולות הקיבוצים.

שאול יהלום: למה צריך?

שאול יהלום: למה לא היו יכולים למצוא להם פתרון?

שאול יהלום: תושבי שירת-הים נמצאים באופן זמני בקדומים.

שאול יהלום: עדיין אין להם פתרון.

שאול יהלום: מכללת אריאל פינתה בתים רק לפני 48 שעות, והיתה צריכה לפנות בתים מיושביהם בעבור תושבי נצרים שהתגוררו בשטח המכללה, שעוזבים היום בצורה מכובדת, ואפילו הייתי אומר בהסכמה – לא לפינוי, אבל בהסכמה שלא להיכנס לשום עימות.

שאול יהלום: האם יש פתרון בעבורם?

שאול יהלום: לא.

שאול יהלום: רק מכללת אריאל, פתרון זמני.

שאול יהלום: העקורים נתקעים בדרכים שעות על שעות, על ציודם וטפם, מכיוון שלנהגי האוטובוסים אין ויזות.

שאול יהלום: אתמול שמענו שוויזה נגמרה במקום כלשהו בדרום, והם נתקעו בצומת מסמיה, צומת ראם.

שאול יהלום: שלשום שמענו שנתקעו בנתיבות, והנהגים אמרו: אין לנו ויזה להמשיך להביא אתכם לאן שאתם צריכים, ליישוב הזמני שבו תהיו.

שאול יהלום: משפחות שהופנו לבתי-הארחה קיבלו לפעמים חדר זוגי אחד בעבור משפחה גדולה ולפעמים חדר כזה לארבע או חמש משפחות.

שאול יהלום: מובן שאין מה לדבר על מקומות חנייה במקומות רבים.

שאול יהלום: חלק גדול מפתרונות החינוך טרם נמצאו בעבור כל המפונים והעקורים.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, זוהי רק רשימה מצומצמת.

שאול יהלום: העיתונים מלאים, חברי הכנסת שנפגשים עם קבוצות יודעים לספר עוד ועוד.

שאול יהלום: אנחנו נמצאים במקומות האלה, ורואים ושומעים, ולבנו נחמץ.

שאול יהלום: מדוע לא היה אפשר למצוא פתרונות?

שאול יהלום: בסך הכול מדובר בפחות מ-2,000 משפחות.

שאול יהלום: היה צריך, בין שהמשפחה משתפת פעולה ובין שלא, למצוא לה פתרון טוב ויעיל.

שאול יהלום: באמת.

שאול יהלום: לפי המודעות, לכל משפחה יש פתרון.

שאול יהלום: התברר שאלה מודעות שאולי הכניסו כספים למשרד הפרסום שקיבל כנראה תמורה גדולה מהממשלה בעבור פרסומן, אבל מאחוריהן לא היתה שום אמת.

שאול יהלום: אין פתרון לכל משפחה, אין פתרון לכל תושב, הפתרונות טרם נמצאו.

שאול יהלום: יחד עם הביקורת אני קורא מכאן לממשלת ישראל להקים מטה חירום, אולי להטיל את העניין על צה"ל, ולפתור את הבעיות בתוך שעות ספורות – שבאמת יהיה פתרון.

שאול יהלום: אנו חייבים את זה למגורשים, אנו חייבים את זה לעקורים.

שאול יהלום: מספיק פעלנו, מספיק עשתה הממשלה – שאנחנו, כמובן, מתנגדים לה – מספיק היא עשתה בכך שעקרה וגירשה אנשים מבתיהם, ממקור חייהם, מהמקום שבו הם גרו, על משפחותיהם, על ילדיהם.

שאול יהלום: כל הדברים האלה הרסו את המשפחות, הרסו גם חלק מאתנו, שאינם גרים שם, שמזדהים אתן, אבל לפחות – לפחות את המינימום.

שאול יהלום: בואו נגלה יחס, יחס של קירבה ואהבה ממשלתית, ממלכתית, מדינתית אליהם, ויפה, לא שעה אחת קודם, אלא דקה אחת קודם.

שאול יהלום: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יהלום.

ראובן ריבלין: השר שטרית ישיב על כל ההצעות בנושא זה יחד, ואם סגן שר הביטחון ירצה להתייחס למה שקשור למשרדו, גם הוא יוכל להשיב.

ראובן ריבלין: ולא צריך, אדוני סגן השר – בשבילנו אתה שר – לא טוב שאדוני קורא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: הבא אחריו, רבותי.

ראובן ריבלין: יש לי הכבוד להזמין את חבר הכנסת צבי הנדל, שהוא חבר הכנסת אבל גם אחד מהאנשים ששילמו את המחיר באופן אישי, יחד עם משפחתו על שלושת דורותיה – ארבעת דורותיה.

יצחק כהן: אחד הפליטים.

נסים דהן: העקורים.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, כאשר אנחנו מדברים על התנועה הקיבוצית, מובן שאנחנו מדברים גם על התנועה הקיבוצית הדתית; אבל אם אדוני רצה להוסיף ולהדגיש, זאת היתה זכותו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברי חברי הכנסת, נתחיל בתודות, אף שאלה ימים קשים.

ראובן ריבלין: אני לא מגביל אותך בזמן.

צבי הנדל: תודה, תודה.

צבי הנדל: תודה לחיילי צה"ל בדרגות הביניים ובדרגות הנמוכות, ותודה לשוטרים.

צבי הנדל: מה שקשה לי להגיד על המפקדים, על המדינאים, על הממשלה, יש לי מלוא החופן להגיד לחיילים, באהבה אדירה, וגם לשוטרים.

צבי הנדל: תודה למתיישבים, שגילו אצילות ברגעים הכי קשים, שגילו אחריות לאומית מהמעלה הראשונה.

צבי הנדל: הכול היה יכול להיות גם אחרת, לא עלינו.

צבי הנדל: תודה לעם היושב בציון, שכמה שאגיד רק יגמד את האהבה האדירה שמרעיפים עלינו, עד כדי אי-נוחות.

צבי הנדל: אנחנו כבר מרגישים לא נוח.

צבי הנדל: כמה אתה יכול.

צבי הנדל: וזה חוצה את כל שדרות העם: שמאל, ימין, למעלה, למטה, דתיים, לא דתיים, חרדים – כולם.

צבי הנדל: מדהים.

צבי הנדל: עד כדי מבוכה.

צבי הנדל: תודה לכולם, ממש לכולם.

צבי הנדל: אני גם לא כל כך רוצה לעשות חשבונות לאחור.

צבי הנדל: יש ויכוח בשאלה מי אשם בכך שההכנה האזרחית היתה כל כך לא ראויה.

צבי הנדל: יכול להיות שעל זה יצטרכו להקים ועדת חקירה כזאת או אחרת, כי באמת נעשו דברים בלתי מובנים עד כדי להחריד, כי הרי זה כבר לא קשור בעקירה עצמה, או בגירוש, או בהתנתקות, או איך שתקראו לזה; זה קשור בלהיות ארגון מסודר.

צבי הנדל: צה"ל עשה סידור אדיר, אימונים מצוינים, המשטרה – בין שאני מרוצה מזה ובין שאני לא מרוצה מזה – ידעו שיש להם משימה, ועשו באמת הכנה – כל עם ישראל או רובו גם נחשף לה – בצורה מעוררת כבוד.

צבי הנדל: ובצד האזרחי?

צבי הנדל: סידרו לכל אחד מלון.

צבי הנדל: לא רוצה לדבר על העבר.

צבי הנדל: יש עכשיו סיטואציה, ואני מבקש מכל חברי הבית – כל מי שאכפת לו קצת מהמדינה שלנו – להירתם.

צבי הנדל: זה דבר מאוד פשוט: ראש הממשלה הבטיח שכל יישוב שירצה לשמור על המרקם הקהילתי שלו, המדינה תעזור לו.

צבי הנדל: אומנם אנחנו רוצים לקבץ את מירב היישובים יחד, אבל יכול להיות שזה יהיה בשני גושים.

צבי הנדל: כל זה ייעשה מול המדינה.

צבי הנדל: יש תכנון, עובדים על התכנון, אני מקווה שאומנם הפעם ההתחייבות היא לא שקרית, אבל גם אם זה ייעשה בקצב המהיר ביותר, גם אם יירתמו לעניין הזה טובי האנשים בכל משרדי הממשלה, שנתיים יעברו עד שיעמוד בית, אחרי תכנון, אחרי סלילת כבישים והקמת תשתיות.

צבי הנדל: בשנתיים האלה אי-אפשר להחזיק בני-אדם במלון, גם לא במוסדות חינוך שמפוזרים היום בישיבות תיכוניות, באולפנות.

צבי הנדל: עכשיו מתחילים ללמוד, בעוד שבועיים-שלושה.

צבי הנדל: ביקשנו מצה"ל, ביקשנו מהממשלה, ממשרד ראש הממשלה, למצוא פתרונות, ונראה היה לנו שהזול והמהיר ביותר זה להשתמש בתשתיות של צה"ל, בבסיסים ברמת בינוי מאוד גבוהה, עם מבנים ממוזגים.

צבי הנדל: חיילים, אם ישימו אותם באוהלים, אולי להם זה צ'ופר, מה שלנו בלתי אפשרי.

צבי הנדל: משפחה עם חיתולים וכו' - לא רוצה לעשות את זה קיטש - לא יכולה לחיות במלון יותר משבוע.

צבי הנדל: חייל יכול, הוא יכול גם באוהל.

צבי הנדל: יש היום ברעים הבסיס הענק שהקימו.

צבי הנדל: יש הרבה פתרונות שקל הרבה יותר ליישם אותם כלפי חיילים וקשה מאוד למשפחות לחיות בהם.

צבי הנדל: לכן, הבעיה המיידית, המאוד פשוטה – ביום כזה תראו על מה אני מדבר, הרי יש לי כל כך הרבה מה להגיד, אבל זאת בעיה אקוטית מיידית - יש למעלה מ-1,000 משפחות מפוזרות.

צבי הנדל: נניח לצורך העניין שהן אשמות, אף שאני לא בדיוק הבנתי את האשמה הזאת.

צבי הנדל: ברגע שאדם לא רצה להתפנות ולהיעקר מביתו, והדבר היחיד שהוא רצה הוא שהקהילה תישמר - שלח את ראש המועצה שלו, שלח את פורום המשפטנים שייצג את המועצה, בשביל לשמר קהילות.

צבי הנדל: כשמדברים על קהילות מדברים עם מנהיג, לא מבקשים מכל פרט ללכת ולחתום על כתב כניעה.

צבי הנדל: בצורה אכזרית - עד שלא תחתום על כתב כניעה לא מדברים עם אף אחד.

צבי הנדל: היה נתק מוחלט עם כל מי שדיבר, ודיברו.

צבי הנדל: גם ראש המועצה, גם הנציגים שלו, גם פורום המשפטנים, עם השרה ציפי לבני, שעשתה מאמצים כנים לנסות איכשהו לגשר על הפערים.

צבי הנדל: או שיש מישהו שרוצה לפזר לכל עבר את האוכלוסייה הזאת או - אין לי תשובה לכול.

צבי הנדל: דבר אחד ברור, זאת הבקשה המרכזית, המשמעותית, כמעט היחידה, שביקשנו לכל אורך הדרך, מההתחלה ועד היום.

צבי הנדל: עד היום עדיין יש ויכוח אם כן אפשר להכניס את נווה-דקלים לזיקים או אי-אפשר.

צבי הנדל: ריבונו של עולם, אי-אפשר לדאוג לחיים שלהם בשנתיים האלה?

צבי הנדל: לכן, אני אומר שלא תתבלבלו מנופת הצופים, שיש לכל אחד מלון.

צבי הנדל: בוודאי היושבים בבית הזה מבינים שמלון זה טוב לנופש.

צבי הנדל: זה גם לא מסתדר שבן-אדם, שבא לנפוש באיזה מלון, לובש בגד ים ורץ לבריכה שמח, כי זאת החופשה השנתית, יראה כמה אנשים נפולי פנים בוכים בארוחת הבוקר.

צבי הנדל: לא בדיוק לזה הוא ציפה, וגם לא ההיפך.

צבי הנדל: אבל זה כבר היה, ועכשיו צריך להסתכל קדימה.

צבי הנדל: הקדימה שלנו מאוד פשוט - רוצים לשמר קהילות, מי שרוצה; רוצים להקים את היישובים, מי שרוצה.

צבי הנדל: זה אני מקווה שיהיה.

צבי הנדל: בינתיים, תמצאו את הפתרון הזמני.

צבי הנדל: הפתרון הזמני הוא לא בית-מלון, הוא מקום שמשפחה יכולה להתגורר בו.

צבי הנדל: אני חושב שהדרישה שלנו היא הרבה יותר צנועה מאשר לבנות עוד קרווילות או חארטה-וילות.

צבי הנדל: זה עולה הון עתק, זה גם לוקח יותר זמן, ואין כספים מיותרים.

צבי הנדל: אף שלא כל כך אכפת לי הכסף.

צבי הנדל: אחרי מה שעשו לי, לא מעניין אותי כמעט שום דבר.

צבי הנדל: אחרי שאני מדבר עם התושבים המפוזרים שלנו, באמת הפרטים האלה לא משנים.

צבי הנדל: אבל כנראה אנחנו בנויים אחרת, והאחריות שלנו למדינה הזאת בנויה אחרת.

צבי הנדל: לכן, גם הקרוונים, שהם לא פאר היצירה, זה כל כך יקר שלא ראוי בשביל שנה-שנתיים לעשות את זה.

צבי הנדל: בסוף, תודה לרוב חברי הבית, גם מימין וגם משמאל, שחלקם הגיעו ולחצו יד, חלקם הרימו טלפון ובירכו.

צבי הנדל: לפעמים קצת לא נעים, לא יודעים מה להגיד ברגעים כאלה, כמעט כמו באבל, אבל בכל זאת עשו את זה.

צבי הנדל: מי שלא עשה את זה, אין לי ספק שלא עשה את זה כי לא היה לו נעים ולא ידע מה להגיד.

צבי הנדל: ברגעים כאלה אנשים נבחנים.

צבי הנדל: אני אומר לכם שיש לנו עם אדיר, ממש עם אדיר.

צבי הנדל: חבל שהמנהיגות שלו לא כל כך ראויה לו.

צבי הנדל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: כבוד השר מאיר שטרית ישיב על ההצעות, לאחר מכן ישיב סגן שר הביטחון.

ראובן ריבלין: לאחר מכן ניתן לשורה של חברי כנסת שביקשו הצעה נוספת - הם שישה במספר - לעלות לדוכן ולדבר, אבל לא למעלה משלוש דקות כל אחד.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שכולנו עקבנו בהערצה אחרי תהליך הפינוי - פעולתם של כוחות הביטחון וגם של המתיישבים.

מאיר שטרית: אני חושב שזאת היתה תעודת כבוד למדינת ישראל, הדרך שבה זה נעשה.

מאיר שטרית: כל זרועות הביטחון, החיילים, החיילות, אנשי המשטרה ואנשי מג"ב, ראינו אותם עומדים בתנאים קשים ביותר, מול אנשים שנעקרים מבתיהם בכאב לב עצום, ואת כל מרירותם זרקו בפניהם.

מאיר שטרית: חלקם חיילים בני 18-19, והם עמדו וספגו את הכול, לא הוציאו מלה, לא הגיבו, מחלו על כבודם.

מאיר שטרית: חרף התנאים הקשים, גם רוב המתיישבים, רובם ככולם, נהגו בכבוד בחיילי צה"ל, לא נכנסו אתם לעימותים אלימים; לא היתה אלימות, בניגוד לתחזיות השחורות.

מאיר שטרית: אני הערכתי, אדוני היושב-ראש, גם בממשלה, שתהליך הפינוי ילך הרבה יותר מהר, כי רוב המתיישבים הבינו שהפינוי – כלה ונחרצה, ויצטרכו לפנות את רצועת-עזה ואת היישובים שהוחלט בממשלה ובכנסת לפנותם, הם השלימו עם הגזירה והבינו שצריכים לעזוב.

מאיר שטרית: לכן הם גם החליטו – ואמרתי את זה המון פעמים מעל במת הכנסת - שהם לא יהיו אלה שיתעמתו עם אנשי צה"ל.

מאיר שטרית: שמענו עכשיו את צבי הנדל מדבר בכאב לב, ממש מן הלב, דברים שיוצאים מן הלב ונכנסים אל הלב.

מאיר שטרית: אני יכול לגלות, שאחרי שראיתי את מה שקרה בפינוי, צלצלתי ביום שישי לביתו של חבר הכנסת הנדל, ואמרתי לו שאני מצלצל רק להביע את הערצתי על ההתנהגות של המתיישבים וההתנהגות שלו באופן אישי, שהיתה דוגמה ומופת לאדם שלא קל לו, שנעקר מביתו ממש, דבר שהוא האמין בו כל חייו.

מאיר שטרית: אבל הוא עשה את זה בכבוד, עשה את זה בדרך הראויה ביותר למנהיג פוליטי ולמנהיג ציבור.

יצחק וקנין: גם אתה האמנת בזה.

מאיר שטרית: ידידי חבר הכנסת וקנין, אני אף פעם לא האמנתי בזה.

ראובן ריבלין: הוא חלק מתנועה שהאמינה בזה, אבל הוא לא הסתיר את דעתו האישית.

מאיר שטרית: תמיד אמרתי את זה בפומבי, התנגדתי להתיישבות בעזה לפני 25 שנים, לא היום.

מאיר שטרית: אילו שמעו לקולי אז, אולי לא היתה קמה שם התיישבות בכלל.

ראובן ריבלין: הוא לפחות אמר לתנועה מה הוא חושב, והם בחרו בו.

מאיר שטרית: אף פעם לא הסתרתי את דעתי.

מאיר שטרית: תמכתי בהתנתקות.

מאיר שטרית: חשבתי שלא היה צריך להקים את היישובים שם, וצר לי שבגלל קוצר ראות של הממשלות השלו את האנשים לחשוב שאפשר לשבת שם לנצח.

מאיר שטרית: אני חשבתי שזה בלתי אפשרי ואמרתי את זה בפומבי.

מאיר שטרית: אף פעם לא הסתרתי את דעתי, ומי שלא רצה לבחור בי יכול היה לא לבחור בי.

מאיר שטרית: מי שבחר בי ידע בדיוק מה הוא מקבל.

מאיר שטרית: בכנסת תמכתי בהסכם אוסלו; לא התנגדתי, לא הסתרתי את דעתי - הייתי לבד בליכוד, ולא חששתי.

מאיר שטרית: אני חושב שמנהיגי ציבור צריכים להגן על העמדות שלהם בכבוד, גם אם הם במיעוט לפעמים.

מאיר שטרית: אבל אני יודע מה צבי הנדל מרגיש, כאדם שהאמין בכל לבו, היה ראש המועצה האזורית שם, הקים חלק מהיישובים, נלחם כל חייו.

מאיר שטרית: אני חושב שאני לא מגזים כשאני אומר שקשה לא להבין את הכאב הנורא של הקרע.

מאיר שטרית: הוא עשה את זה בצורה הראויה והמכובדת ביותר.

מאיר שטרית: אני עוד פעם אומר לך, חבר הכנסת צבי הנדל, בהערצה ממש: כל הכבוד.

מאיר שטרית: עם זאת, אדוני היושב-ראש, היתה קבוצה של פורעים, שלא היו תושבי עזה, שנכנסו בלי לשאול את המתיישבים, שהתנגשו עם החיילים באלימות.

מאיר שטרית: שפכו עליהם אולי לא חומצה, אבל טרפנטין מדלל, שיש לו תכונה חומצית וגרם כוויות לחיילים.

מאיר שטרית: נפצעו חיילים רבים.

שאול יהלום: לא חומצה, שמן.

מאיר שטרית: טרפנטין זה חומר חומצתי.

מאיר שטרית: תבדוק את ה-PH שלו.

מאיר שטרית: אני חושב שה-PH של טרפנטין עומד על 4, זה חצי חומצה.

מאיר שטרית: זה לא שמן.

מאיר שטרית: רק אם היו שופכים שמן חם - פעם עשו את זה על המבצרים כשפרצו את החומות.

ראובן ריבלין: גם מים רותחים מספיק.

מאיר שטרית: כן, גם מים רותחים מספיק.

מאיר שטרית: אבל הקללות, המריבות, הגידור והביצור, זה לא המתיישבים.

מאיר שטרית: מוציאים שם רע להתיישבות.

מאיר שטרית: זו קבוצת פורעים שאין להם, תסלחו לי, שלא מכבדים את החוק ולא את דמוקרטיה, ואני שמח שאנשי כוחות הביטחון עצרו אותם.

מאיר שטרית: צריך להעמיד אותם לדין.

מאיר שטרית: לא צריך להסס לומר את זה, כי אלה הפנים הרעות והפנים המכוערות של התהליך.

מאיר שטרית: הפנים היפות היו המתיישבים.

מאיר שטרית: אני חושב שגם המתיישבים ניערו את חוצנם מהם, ובחלק מהמקומות ביקשו שלא ייכנסו.

מאיר שטרית: קראתי אתמול בעיתון, שמתוך כל אלה שנעצרו רק ארבעה היו תושבי הגוש, כל היתר בכלל לא גרים במקום.

מאיר שטרית: אני חושב שאנחנו לא צריכים לתת יד לפורעי חוק, וכל מי שפורע חוק, צריך להעמיד אותו לדין בלי חוכמות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מוטרד מהתהליך של הפינוי בשא-נור ובחומש, כי לפי הדברים שנאמרים לפחות בתקשורת ובעיתונות, אנשים שם התבצרו עם חומרים ועם כלים ועם "נינג'ות" ועם רימוני הלם.

מאיר שטרית: אם הדברים נכונים, יש לדעתי חשש כבד לעימות אלים, ואם יש שם בכלל מנהיגות - אני חושב שאין שם מנהיגות אלא זו חבורת פורעים - אני מקווה שיהיה להם השכל להוריד אותם מהעצים.

מאיר שטרית: אם לא, כוחות הביטחון צריכים לאסור את האנשים הללו, לא רק לפנות, אלא כל מי שמפנים לאסור אותו מייד ולשים אותו בכלא.

מאיר שטרית: זה מה שצריך לעשות לאנשים שינהגו באלימות נגד כוחות הביטחון.

מאיר שטרית: אני חושב שלא צריך לעבור על זה לסדר-היום.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, היה חריג אחד שאני לא יכול להתעלם ממנו באופן אישי.

מאיר שטרית: צפיתי בטלוויזיה בתהליך הפינוי הרבה מאוד שעות, והיה דבר אחד שלפחות אותי זעזע, ולדעתי הוא לא היה נכון, וזה ההצגה המבוימת של הוצאת הילדים עם ידיים למעלה וטלאי צהוב על חזיהם.

מאיר שטרית: זה מזעזע בעיני, ומי שיזם את זה, לדעתי יהיה צריך לעמוד לדין.

מאיר שטרית: מישהו משווה את כוחות הביטחון הישראליים לנאצים?

מאיר שטרית: זה נראה הגיוני בעיני מישהו?

מאיר שטרית: גם למחאה יש גבול.

מאיר שטרית: הדבר הזה זעזע אותי.

מאיר שטרית: כל הניסיון הזה לחקות תמונה מעיתון מתקופת השואה הוא דבר מזעזע בעיני, וצריך היה להעמיד את האנשים האלה לדין, כי בעיני זו ממש הסתה פרועה.

מאיר שטרית: כל היתר, ראיתי את המתיישבים באמת בכאבם, ראיתי את הפינוי שעשו חלקם בתפילה, חלקם בתפילת "נעילה", אפילו משפחות שכולות, ראינו אתמול כיצד הם נהגו וכיצד פעלו, ואני אומר להם: כל הכבוד.

מאיר שטרית: אני יודע שהמתיישבים היום, שפזורים ברחבי הארץ במקומות שונים, ייקח זמן עד שכל אחד ימצא את מקומו.

ראובן ריבלין: אל יקרא לתפילה תפילת "נעילה", כי תפילת "נעילה" יש בה תקווה.

מאיר שטרית: הם אמרו תפילת "נעילה".

ראובן ריבלין: תפילת סגירה.

ראובן ריבלין: תפילת "נעילה" יש בה תקווה גדולה.

מאיר שטרית: אני השתמשתי בשם שהם אמרו.

ראובן ריבלין: "פתח לנו שער בעת נעילת שער".

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: נפתח שער חדש.

מאיר שטרית: אני מקווה שהשער החדש אכן יהיה פתוח לכולם, וכולם יכולים לשבת בנגב ובגליל, לפתח את מדינת ישראל, את המקומות השוממים הללו שעדיין נשארו בשיממונם.

מאיר שטרית: יש מקום לקליטת כל התושבים האלה ועוד רבים כמוהם, אם יש צורך.

מאיר שטרית: הלוואי שיפסיקו לבנות את מרכז הארץ ויעבירו את כל הזוגות הצעירים לגליל ולנגב, כי זו הציונות האמיתית של מחר, ליישב את החלקים האלה בישראל שלא מיושבים לפני שנחפש חלקים אחרים.

מאיר שטרית: הנגב והגליל יש בהם מקום לקלוט מיליונים של יהודים, אם ירצו בכך, ויש שם מקומות, אנחנו מפתחים שם, אם ירצה השם, תחבורה - - -

דוד טל: אדוני השר, גם לוד, רמלה ועכו קוראות לכל התושבים האלה לבוא אליהן.

מאיר שטרית: בהחלט, אבל, חבר הכנסת טל, גוש-דן הולך ונהיה כולו גוש בטון אחד.

מאיר שטרית: אני בעד זה, אמרתי את זה בממשלה ואחזור על זה פה, אילו בי תלוי הדבר, הייתי אוסר שינוי אפילו של סנטימטר אחד קרקע במרכז הארץ, ומפנה את כל הבנייה בישראל לנגב ולגליל.

מאיר שטרית: זה מה שצריך לעשות אם באמת רוצים לפתח את הנגב והגליל ולא לשלם מס שפתיים.

מאיר שטרית: לצערי רב, קורה בדיוק ההיפך.

מאיר שטרית: משמידים את כל השטחים הירוקים במרכז הארץ ובשרון, ואת כל הפרדסים ואת כל החקלאות, ומנסים להעביר אותם לנגב ולמקומות שאין בהם מים ותנאי אקלים נכונים, ובמקום זה בונים בטון, כי אנשי נדל"ן כנראה הרבה יותר חזקים מהממשלה וממוסדות התכנון ויש להם כלים להעביר את רצונם.

מאיר שטרית: אני חושב שצריך לשנות את המשקל, להטות את זה בדיוק ב-180 מעלות לכיוון של הנגב והגליל.

מאיר שטרית: זו החלוציות האמיתית של היום, זו הציונות של היום ושל מחר.

יעקב מרגי: אולי שיתחלפו החלוצים נוכח ההסתה הגדולה שהיתה?

יעקב מרגי: אולי שהפעם הם ילכו להיות חלוצים - - -

מאיר שטרית: אני חושב שכל עם ישראל חלוצים בפני המחנה, וכל הזוגות הצעירים היום יכולים לבנות בתים בנגב ובגליל במחיר הרבה יותר זול מאשר בגוש-דן - -

יעקב מרגי: הרסתם להם את הציונות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, מספיק.

מאיר שטרית: - - ותפקידנו להבטיח באמת שתנאי החיים שלהם שם יהיו לא פחות טובים מאשר במרכז הארץ - אמצעי תחבורה מהירים, רכבת, כבישים מהירים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני שוקד לגרום לכך שכל אדם יוכל להגיע לכל נקודה בנגב ובגליל במהירות, גם למקום מגוריו, ויוכל להגיע ממקום למקום.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, בזאת אסיים.

מאיר שטרית: נדמה לי שהתושבים, שהיום פזורים ברחבי הארץ - - -

חיים אורון: אדוני השר, אני מאוד מברך על 7,000 תושבים נוספים לנגב, אבל היום חיים שם 400,000 תושבים, ואני מקווה שהצורך הזה שאתה מדבר עליו בשם הממשלה היה קיים גם קודם, ואני מקווה שיגבר עכשיו ולא יהיה עוד מלה ריקה מהדוכן.

חיים אורון: אני אומר את זה כמי שחי במקום הזה קרוב ל-45 שנה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ג'ומס, אני יודע שאתה חי בלהב - - -

ראובן ריבלין: הוא אומר, שעכשיו, כדי למצוא תירוץ לפינוי האנשים, באים ומספרים על הנגב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון אומר: אני בנגב כבר כמעט 47 שנים, לא שמעתי אף פעם שהתייחסו כל כך לנגב מאז בן-גוריון.

מאיר שטרית: הוא צודק.

גאלב מג'אדלה: לא היה משנה לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: פתאום - - -

מאיר שטרית: הרבה ממשלות שילמו מס שפתיים.

ראובן ריבלין: עכשיו יהיה לנו נגב חדש.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אורון, צריך להפסיק עם תשלום מס שפתיים ולעשות שינוי דרסטי בנושא.

חיים אורון: השקיעו ממערב לנגב, בגוש, והנגב נשאר כפי שהוא.

מאיר שטרית: צריך לעשות שינוי דרסטי בסדר העדיפויות של המדינה, וזה מה שיכול להביא לשינוי בנגב ובגליל.

מאיר שטרית: אני אומר את זה לא רק היום, אלא לאורך שנים, גם מעל הבמה הזאת, גם מעל במות אחרות.

מאיר שטרית: אני מתכוון לכל מלה שאני אומר.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, האנשים שמפוזרים היום ברחבי הארץ, אני חושב שהממשלה מוכנה וגם תעשה כל מה שהיא יכולה כדי לסייע בידיהם לבנות את בתיהם מחדש במקומות שהם ירצו.

מאיר שטרית: נדמה לי שהאופציות רבות, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: חוק פינוי-פיצוי נותן לתושבים את האפשרות, לכל אחד מהם, לשכור בית, והממשלה משלמת שכר דירה לשנתיים.

מאיר שטרית: אנשים צריכים לדעת את זה.

מאיר שטרית: אנשים חושבים שאנשים נזרקו לרחוב ולא יכולים לעשות כלום.

מאיר שטרית: כל אדם יכול לקבל שכר דירה לשנתיים מהמדינה.

מאיר שטרית: אנשים מקבלים חופשת הסתגלות של שישה חודשים והמדינה משלמת את משכורתם.

מאיר שטרית: כל מי שבגיל 55 ומעלה, על-פי חוק פינוי-פיצוי המדינה משלמת לו פנסיה עד גיל 67.

מאיר שטרית: נוסף על זה, כאמור, יש פיצויים של העברה, יש פיצויים על הקרקע, פיצויים על הבתים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, בכנסת, בשיתוף עם חברי ועדת הכספים, תיקנו את החוק, כך שהלכנו לקראת המתיישבים ככל שיכולנו, וניתנו, לדעתי, תנאי פיצוי שמאפשרים לכל אדם שהיה לו בית לבנות את ביתו מחדש באותה רמה.

מאיר שטרית: אני עומד מאחורי הדברים שאני אומר ויכול להוכיח אותם במספרים.

מאיר שטרית: היום אין לאנשים בעיה.

מאיר שטרית: מי שלוקח את ענייניו בידיו והולך לחפש בית לגור בו או לקנות קרקע ולבנות בית, האופציות פתוחות, קיימות וזמינות בכל רחבי הארץ.

מאיר שטרית: אני מקווה שהם ימצו אותן במהרה, וכל אחד, אם ירצה השם, יבנה בית של קבע בישראל, שלא ייעקר עוד.

מאיר שטרית: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי, לפני שסגן שר הביטחון ישיב, יש הודעה לפי סעיף 53(א) לחבר הכנסת פרוש, מעניין לעניין באותו עניין, ולכן אני מבקש מסגן השר בוים שישיב גם על עניין זה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

ראובן ריבלין: לאחר תשובתו של השר יעלו בזה אחר זה חברי הכנסת גפני, טיבי, וילן, בנלולו - אם יהיה פה - נסים זאב וזחאלקה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אילו היה לי יותר זמן במסגרת סעיף 53, מעבר לזמן שהוקצב לי, הייתי מתייחס לעוקרים, לנעקרים, למגרשים, למגורשים, לאכזריות נגד יהודים מאמינים שמתיישבים וזורעים.

מאיר פרוש: אילו היה לי יותר זמן הייתי מתייחס לדברי אבו-מאזן, שהכריז כי הנסיגה הישראלית היא בזכות השהידים, ומה שמשתמע מכך הוא שצריך להמשיך את הטרור כדי להביא לשחרור יתר אדמות יהודה ושומרון.

מאיר פרוש: אילו היה לי יותר זמן, אדוני היושב-ראש, הייתי מתייחס לביקורה הקרוב של מזכירת המדינה קונדוליסה רייס, שבאה להאיץ בנו להמשיך ומהר את ההתנתקות מיתר חלקי ארץ-ישראל ויהודה ושומרון.

מאיר פרוש: אילו היה לי יותר זמן, אדוני היושב-ראש, בנאומי זה, הייתי מתייחס לסכנה ולאיוולת שבהסכם הנרקם אודות ציר פילדלפי, כשרק ברגע האחרון גילו חכמי חלם שיש לדרוש שמצרים לא תעביר נשק לפלסטינים.

מאיר פרוש: אילו היה זמן, הייתי מתייחס גם לשערוריית הטיפול הכושל במגורשי גוש-קטיף.

מאיר פרוש: הרי ביקשנו, כמעט התחננו, לדחות את העקירה בשלושה חודשים כדי להכין יסודית יותר, טוב יותר, את הטיפול במגורשים.

מאיר פרוש: כיוון שזמני מוגבל אני מבקש לייחד את דברי לזעקה נגד רמיסת השבת ברגל גסה בעבודות להכשרת כביש חדש, מקביל לציר פילדלפי, ונגד החילול הזדוני של שבת קודש בעבודת דחפורים שנעשתה בצפון השומרון ובכפר-דרום בשבת שעברה, שבת פרשת דברים, יום לפני תשעה באב.

מאיר פרוש: קשה להבין מדוע היה צריך לעשות אותה בשבת דווקא.

מאיר פרוש: עדי ראייה מסרו שביום השבת עבדו באינטנסיביות דחפורים של צה"ל מול היישוב חומש וליד כפר-דרום, ולדעת עדי הראייה מטרת הדחפורים היתה לחסום את המבואות ליישוב חומש ולמנוע כניסה אפשרית של מתנגדי העקירה - זו שמכונה "תוכנית ההתנתקות" - ליישוב כפר-דרום.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, הצעתי לשר הביטחון, ואני מקווה ששר הביטחון יאמר זאת מעל הבמה, למנות אלוף לקצין בודק, כדי לברר אם חילול השבת על-ידי הצבא הוא אומנם לצורכי ביטחון, או לדברים אחרים.

מאיר פרוש: שמירת השבת – ופה אני מדבר על הפרהסיה לפחות – שמרה על עם ישראל בכל תולדותיו, בנסים גלויים, ויותר מכך – בנסים נסתרים.

מאיר פרוש: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, ולא ניתן, ששבת קודש תהיה למרמס על-ידי ממשלת ההתנתקות מארץ-ישראל ומערכי היהדות.

מאיר פרוש: לא ניתן להפוך אותה ליום חול ומחולל.

מאיר פרוש: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר השר זאב בוים יעלה וישיב.

ראובן ריבלין: לאחר מכן ידבר חבר הכנסת משה גפני.

ראובן ריבלין: אדוני סגן השר, הואיל והשר שטרית השיב על הדברים האזרחיים, אדוני יתרכז בנושא הצבאי.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס בעיקר לקריאתו של חבר הכנסת שאול יהלום.

זאב בוים: אני לא חושב שהבעיה היא טיבו המדויק או הרכבו הכימי של החומר.

זאב בוים: אני חושב שלא זה העניין.

זאב בוים: אני חושב שצריכה לבוא מכאן קריאה משותפת של גינוי, ואני שמעתי, ואתה הקדמת את זה.

זאב בוים: הבעיה היא רק שמצד אחד מגנים בקריאה, ומצד שני מתחילים להסביר שזה לא כל כך נורא ולא כצעקתה, וזה מקהה ומבטל, בעצם, את משמעות הקריאה הזאת.

זאב בוים: אני חושב שהיום, במיוחד היום, צריך להוקיע את גידולי הפרא שצמחו בערוגה היפה הזאת של המתיישבים.

שאול יהלום: צריך לגנות יותר את מה שהיה.

זאב בוים: היום במיוחד, חבר הכנסת יהלום, מכיוון שאנחנו עומדים לפני פינוי שא-נור וחומש, ושם מבטיחים – מבטיחים – האנשים המתבצרים שם, שכפר-דרום יהיה משחק ילדים לעומת מה שהם מתכוונים לעולל לחיילים ולשוטרים.

זאב בוים: מה הם לא אגרו שם כבר על בניין המשטרה בשא-נור: בנזין, סולר, חומרי צבע, רפש ואמצעים כאלה ואחרים.

זאב בוים: אני לא רוצה לפרט את כל האמצעים.

זאב בוים: אתמול ראינו את הקדימון למה שעלול, חלילה, להתרחש מחר, ונדמה לי שלא יהיה מנוס, כך נראה, מסוג של עימות אלים.

זאב בוים: התקווה הגדולה שעוד נותרה היא, שנשק חם לא יופעל שם.

זאב בוים: ואני גם רוצה לומר, שאני כבר לא בטוח בזה, אחרי שראיתי אתמול שאין שום בעיה להתנפל על חיילים בכלי רכב משוריינים, לשרוף צמיגים של מכוניות של הצבא ולשפוך סוכר אל תוך מכלי דלק כדי להרוס מנועים.

זאב בוים: אלה האנשים.

זאב בוים: לכן, דווקא ביום הזה אני חושב שצריכה לצאת מכאן קריאה משותפת, שמוקיעה ומגנה את הדרך שנוקטים האנשים האלה, גידולי הפרא, "נוער הגבעות", אלה שצמחו בלי שליטה, ומכאן צריכה להישלח הקריאה.

זאב בוים: ברשותך, אדוני היושב-ראש, ובהמשך, כמובן, למה שאמרו כאן, כשאנחנו מדברים על השוטרים, כשאנחנו מדברים על החיילים, נשלח מכאן באמת ברכות על הדרך שבה פעלו החיילות והחיילים, השוטרות והשוטרים - בצורה מעוררת כבוד, באיפוק, בסבלנות, בהזדהות ובהבנה עם המפונים, אבל גם בנחישות.

זאב בוים: פתאום, הייתי אומר, חזרו כוחות הביטחון שלנו ונגלו במלוא עוצמתם הערכית, המוסרית.

זאב בוים: בתוך כאב הפינוי והעקירה חזר צה"ל והתנשא במלוא הדרו האנושי, היהודי, בצד יכולתו המבצעית.

זאב בוים: ומכאן נשלח גם את מלוא האמפתיה שלנו, ההשתתפות בצער וכן הבנה והערכה אין קץ למתיישבים, שגם בשעה שחרב עליהם ביתם, בכל המובנים של החורבן, חשפו את מקורות התעצומות, תעצומות הנפש שלהם, בדרך שבה אספו את עצמם אל מחוץ לגוש.

זאב בוים: ועוד נחליט כאן, שאנחנו, חברי הבית הזה, לא ננוח ולא נשקוט עד שיתוקנו כל הליקויים הראשונים – ובאמת יש ליקויים ראשונים; אין טעם להחליט עכשיו מאיפה באו ולמה ומי האשם בכך, עוד יהיה אפשר לבדוק זאת, אבל ברגע זה נתבע מעצמנו, הכנסת, הממשלה, שלא נשקוט עד שנבצע מלאכה שלמה, כדי שהמתיישבים שנעקרו ופונו ימצאו מהר ככל שאפשר קורת גג יציבה לאנשיהם, למשפחותיהם, כדי שיוכלו לבנות בית חדש ולנטוע כרם חדש בארץ.

זאב בוים: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגן שר הביטחון.

ראובן ריבלין: רבותי, כמה הצעות נוספות, כי הרי אף אחד לא מבקש - זה רק לצורך דיבור.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים, בהתאם למוסכם - חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת משה גפני, ואחריו - חבר הכנסת אבשלום וילן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב – אתה אחרי חבר הכנסת וילן.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אקדים ואומר שאני מאלה שתמיד אמרו את דעתם על מה שקרוי "מפעל ההתנחלויות", וגם הפעם אומר בגילוי לב: אני לא שותף לרגשי האמפתיה ותעשיית הקיטש התקשורתי לרגל החזרת המתנחלים לתוך מדינת ישראל.

אחמד טיבי: יש ניסיון - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, מישהו עלול אולי להבין אותך לא נכון: כל הציונות היא מדיניות מתנחלת.

ראובן ריבלין: אז אדוני מתכוון למתנחלים מאז 1967?

ראובן ריבלין: אני מבין.

גאלב מג'אדלה: בשטחים הכבושים - - -

ראובן ריבלין: רבותי, אני נוזף בי, ועכשיו חבר הכנסת טיבי יכול להמשיך.

אחמד טיבי: תמיד כשאני מדבר לפני אנשי הימין על הצורך להקים שתי מדינות ועל השטחים הכבושים מ-1967 הם עומדים על כך שאולי בכל זאת אבקש את רמלה, את לוד, את חיפה, ואני מסרב, אף שאמא שלי מרמלה ואבא שלי מיפו.

אחמד טיבי: לא רוצה.

אחמד טיבי: אני מכיר במדינת ישראל, ואני חבר בכנסת המייצגת את מדינת ישראל.

אחמד טיבי: אני לא מסתיר את זה.

אחמד טיבי: גם בחוץ-לארץ אני כותב: "חבר הכנסת".

אחמד טיבי: לא מסתיר.

אחמד טיבי: לפעמים אני גאה בעובדה שאני מייצג ציבור בפרלמנט.

ראובן ריבלין: אני שמח שאמרת את זה בתשובה על שאלה.

אחמד טיבי: לא, אני אומר את זה תמיד.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר שאין לי שום אמפתיה לאנשים האלה.

אחמד טיבי: אני אומר את זה לחבר הכנסת יהלום: בשבועיים האחרונים ראיתי תמונות ממש – אנשים הזדעזעו מתמונות של צלחת מרק על השולחן, כאשר אמא תופסת בידיה את התינוק, שלא נסרט – וטוב שלא נסרט – קורת הגג לא קרסה על ראשו, כי – רבותי חברי הכנסת, כמה מאות מטרים משם, ברפיח, נהרסו 4,000 בתים, חלקם על יושביהם, והתינוק, שלא היתה לו אפילו צלחת של מרק, לא נשאר בחיים, ושום טלוויזיה לא צילמה את הבעת הפנים של אמא שלו, והכאב הוא לא כאב – הוא כאב רק אם הוא כאב יהודי, של מתנחלים – שפתאום הפכו להיות מתיישבים – לפני כולם?

אחמד טיבי: מדובר במפעל של גזל; אנשים השתלטו על אדמה לא שלהם.

אחמד טיבי: גבהות לב, אדנות, שרירות ושתלטנות היו התכונות המובילות של האנשים האלה.

אחמד טיבי: איפה היו כל האנשים הבוכים, איפה היו הדמעות כאשר ילדים אחרים נשארו ללא קורת גג?

אחמד טיבי: גם בתיהם נהרסו.

אחמד טיבי: נכון, כל עם מתכנס בכאב שלו, אבל יש מינימום של בריחה מסטנדרט כפול.

אחמד טיבי: והמינימום הזה לא רק שלא קיים, אלא שההיפך ממנו, הניגוד המוחלט שלו, מועצם.

אחמד טיבי: האנשים האלה ביטלו את האחר הפלסטיני; באו במקומו.

אחמד טיבי: מדברים על גירוש – זה גירוש?

אחמד טיבי: זה אקסודוס זה?

אחמד טיבי: זה טיול חמישה כוכבים.

אחמד טיבי: זה אנשים שיוצאים באקסודוס דה-לוקס, למקומות מוסדרים.

אחמד טיבי: אתם יודעים מה זה אקסודוס?

אחמד טיבי: אתם יודעים מה זה אקסודוס.

אחמד טיבי: מי כמוכם יודע מה זה אקסודוס: סבלתם פעם והנחלתם סבל פעם אחרת.

אחמד טיבי: עשיתם אקסודוס לאנשים.

אחמד טיבי: זה אקסודוס?

אחמד טיבי: זה סבל?

אחמד טיבי: אדוני – ואני מסיים – אני מלא התפעלות מהכושר של משטרת ישראל ושל הצבא לגלות פתאום איפוק, להגיע להפגנות שיש בהן סכנה של ירי בחיילים, כך אמרו, ללא נשק וללא אלות.

אחמד טיבי: ואנשים, נזרק לעברם חומר שאמור, על פניו, להיות חומר מסוכן, והם מתאפקים: כמעט בלא פצועים.

אחמד טיבי: מכוניות של מערכת הביטחון, הצבא, נפגעות.

אחמד טיבי: צמיגים, מרביצים, ושום דבר, אין פצוע אחד – וטוב שכך, אבל לעזאזל, לפני כמה שנים הוצאתם אנשים להורג על סגירת כביש, בדין מיתה בשדה, מרחוק, בידי צלפים – אותם צלפים.

אחמד טיבי: אוקיי, אדוני, אני שומע שאומרים שבעקבות החזרת המתנחלים ארצה יש צורך לייהד את הגליל.

אחמד טיבי: אחרים קוראים לזה פיתוח.

אחמד טיבי: זה לייהד את הגליל, לייהד את הנגב, וזה תמיד בא כנראה על חשבון אזרחים אחרים, על חשבוננו, האזרחים הערבים של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: אני מתריע מפני זה, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת.

אחמד טיבי: אני מתריע על האפשרות ששוב נשלם מחיר על דבר שהתנגדנו לו כל הזמן.

אחמד טיבי: ואזכיר שוב לחבר הכנסת צבי הנדל שעמדתי פה ואמרתי לו – בזמן קמפ-דייוויד - אתה תהיה המפונה הראשון, כי את עזה יפנו ראשונה.

אחמד טיבי: הוא אמר לי: בחיים לא.

אחמד טיבי: מעולם, אדוני היושב-ראש, לא היה פינוי כל כך חלק.

אחמד טיבי: בניגוד לציפיות.

אחמד טיבי: חשבתי שיהיה קשה יותר.

אחמד טיבי: ניסו להעצים אותו, גם מצד ראש הממשלה וגם מצד המתנחלים, ולא הצליחו.

אחמד טיבי: לכן אני חושב שחייבים – וזה יקרה – להמשיך הלאה.

אחמד טיבי: כי ה"מפעל" הזה הוא הרסני, הן לפלסטינים, שבמקומם הוא בא, הן למדינת ישראל.

אחמד טיבי: צאו מתוככי הפלסטינים, צאו מהים, צאו מהאדמה, כי הרי היא לא שלכם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי אמר את דברו ולא הפסקתי אותו.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכל הבאים אחריו: אני נוהג מידה של הבנה, וחבר הכנסת טיבי לא היה יכול שלא לומר את הדברים על-פי אמונתו, אבל זה לא הזמן, בהצעה אחרת, לתת את כל ה"אני מאמין" שלשמו נשלח חבר הכנסת לכנסת.

ראובן ריבלין: הפעם לא הפסקתי את דבריו, כי לא רציתי שיתפרש כאילו כאשר חבר ערבי מחברי הכנסת אומר את דברו אני מהסה אותו, חלילה.

ראובן ריבלין: מובן שזה לא אומר שאני מסכים עם מה שאמר אחמד טיבי, אם כי סבל הוא סבל.

ראובן ריבלין: סבל הוא סבל בכל מקום שהוא נמצא בו.

ראובן ריבלין: השאלה היא מי אשם בסבל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת - חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

ראובן ריבלין: נתתי לכם שתי דקות, גלשנו לשלוש דקות, מילא.

ראובן ריבלין: אבל אי-אפשר שכל אחד ייתן את מסת חייו.

ראובן ריבלין: באו שר האוצר וסגן ראש הממשלה וממלא-מקום ראש הממשלה ושר המסחר והתעשייה כדי לדון בעוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ביקשתי הצעה אחרת לסדר.

משה גפני: חבר הכנסת טיבי הוא חבר כנסת מוכשר, ומעמיד את הדברים כך שמישהו עוד יכול אפילו להשתכנע.

משה גפני: ממשלות ישראל, השלטון בישראל, שלח את המתיישבים לאן שהוא שלח – ואני לא נכנס לעניין אם ההחלטה היתה נכונה, כן או לא.

משה גפני: ההיסטוריה תשפוט את העניין הזה.

משה גפני: אותה ממשלה, אותו שלטון, הולך ומגרש אותם מבתיהם.

משה גפני: אני לא נכנס לעניין המדיני, אבל באמת, אני לא חושב שהיה איש במדינת ישראל, יהודי במדינת ישראל, שלא בכה בשבועיים האלה פעם, או אפילו יותר, כשהראו את הילד עם צלחת המרק שמגורש מביתו.

משה גפני: ואני לא נכנס לחלק המדיני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ביקשתי את ההצעה האחרת לסדר, כי ראינו כאילו פועלות בפינוי שתי מדינות שונות לחלוטין.

משה גפני: מצד אחד כוחות הביטחון, הצבא והמשטרה, שפעלו, אדוני היושב-ראש, כמו שעון שוויצרי: שלחו כוחות, עשו את העבודה מהחל ועד כלה באופן מסודר, והכול היה בסדר, עד כמה שאפשר להגיד על פעולה כזאת שהיא "בסדר".

משה גפני: מצד שני, בחלק האזרחי – כאילו מדינה אחרת.

משה גפני: אין נושא אחד – כדי לתת פתרון, זמני או קבוע, למתיישבים – שהיה בסדר.

משה גפני: אפילו לא אחד.

משה גפני: אני לא מדבר על כל מה שראינו – היינו בניצן, באתר הקרווילות, עם כל הבעיות שיש שם.

משה גפני: השירותים הכי אלמנטריים של ציבור דתי שמגיע לשם – אני לא מדבר על מקווה, על עירוב ועל בתי-כנסת.

משה גפני: כלום.

משה גפני: והבתים עצמם – ביום חמישי בלילה, בשעה שתיים ובשלוש לפנות בוקר, אני מקבל טלפונים ממשפחות שנמצאות עם שבעת ילדיהן – או יותר ילדים או פחות – שנמצאות בתחנה המרכזית באשקלון.

משה גפני: למי מספרים את הסיפורים האלה?

משה גפני: למה נערכה הממשלה כל הזמן?

משה גפני: עשו את הפינוי – הצבא עשה את זה.

משה גפני: מה, זאת לא אותה מדינה?

משה גפני: זה לא התפקיד שלנו לדאוג?

משה גפני: בעקבות החלטה – איך אתם קוראים לזה?

משה גפני: – החלטה דמוקרטית, וזה בסדר, ההחלטה, כפי שהיא התקבלה בממשלה, בכנסת, לא צריך לדאוג לאנשים האלה, למשפחות האלה?

משה גפני: אנחנו שלחנו אותם לשם, ועכשיו אנחנו מוציאים אותם משם.

משה גפני: לאן אנחנו מוציאים אותם?

משה גפני: לבתי-מלון, ואחד נודד ממקום אחד לאחר?

משה גפני: כשמגיעים נופשים או מטיילים מוציאים אותם משם?

משה גפני: פה מוציאים מחיספין, שם מוציאים ממלון בים-המלח או בבאר-שבע.

משה גפני: מה עושים עם הילדים?

משה גפני: מה עושים עם החינוך שלהם?

משה גפני: כל הדברים האלה.

משה גפני: אני, אדוני היושב-ראש, חושב שמנכ"ל משרד ראש הממשלה צריך להשעות את עצמו, או שצריך להשעות אותו.

משה גפני: הוא הבכיר במנכ"לים של משרדי הממשלה.

משה גפני: בכל פעם שביקשו שיופיע כאן, בוועדות הכנסת, הוא אמר: אני עסוק בהתנתקות.

משה גפני: במה הוא היה עסוק כל הזמן?

משה גפני: אני דורש להשעות אותו, את מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

משה גפני: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך.

משה גפני: אני חושב – אני מציע, בשם הכנסת כולה, שהכנסת לא תרפה מהעניין הזה, לא במליאה ולא בוועדותיה, עד שאחרון המתיישבים יגיע לקורת גג קבועה, מסודרת, שהמדינה תדאג לו.

משה גפני: כל עוד זה לא יקרה, הכנסת לא תרפה מן העניין.

ראובן ריבלין: היום ישבה ועדת החוץ והביטחון על המדוכה וקיבלה דוח מלא ממנכ"ל משרד ראש הממשלה, וגם אם היו דברים שלא היו אַי-אַי-אַי, אנחנו נעקוב.

ראובן ריבלין: כל חברי הבית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן – בבקשה, אדוני.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להגיד משהו אישי לחבר הכנסת צבי הנדל.

אבשלום וילן: שמעתי את השידור החי של פינוי ביתו, ואני מודה שעצרתי בצד, לא יכולתי להמשיך לנהוג.

אבשלום וילן: זה היה מרגש, זה היה קשה.

אבשלום וילן: מעבר לכל יריבות פוליטית אני חושב שחבר הכנסת הנדל, גם במחיר האישי וגם בתור מי שהיה ראש המועצה האזורית הרבה שנים ובנה את כל הגוש, אין לי ספק שהתנהגותו, בעיקר הצורה האצילה שבה הוא קיבל את הדבר, היא דוגמה ומופת איך איש ציבור, ברגעים הכי קשים, ברמה האישית שומר על כבודו, על כבודנו כשליחי ציבור ועל כבודה של מדינת ישראל.

אבשלום וילן: בהזדמנות זו חייבים לברך את צה"ל ומשטרת ישראל על הצורה המדהימה שבה הם פעלו לאורך כל השבוע האחרון.

אבשלום וילן: אני לא יכול לומר אותו דבר על חלק מאותה מנהיגות, גם הפוליטית וגם הרבנית, ואני לא רוצה כאן להתחיל להתנצח.

אבשלום וילן: חבר הכנסת יהלום, מה זה משנה אם זו היתה חומצה או לא חומצה?

אבשלום וילן: זו היתה התנהגות בריונית ופרחחית.

שאול יהלום: לא משנה לך, בכנות?

שאול יהלום: לא משנה לך אם זה היה חומצה או מים?

אבשלום וילן: לא משנה לי בכלל, משום שאני חושב שמי שמעז להתנהג בצורה כזאת כלפי חיילים ושוטרים בתפקידם - אחד דינו, להיעצר.

אבשלום וילן: ואני מצפה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אני מבין שזה לא משנה לך, כי אתה רואה כל פגיעה כפגיעה אסורה, אבל בכל זאת יש הבדל.

ראובן ריבלין: אם לא היתה חומצה, לא צריך לומר שהיתה חומצה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אני מתבצר מאחורי דבריו של יושב-ראש הכנסת, שהוא חלוק עלי לחלוטין פוליטית, אבל הוא אמר לאנשי נצרים - -

ראובן ריבלין: אל תרימו יד.

אבשלום וילן: - - אל תרימו יד, אני אבוא לצעוד אתכם.

אבשלום וילן: אני אומר לך, שאם טיפת שכל היתה למנהיגות הפוליטית ולרבנים בנווה-דקלים או בכפר-דרום, הם היו יוצאים מבתי-הכנסת עם ספרי התורה במצעד לכיסופים, וכולנו היינו אתם.

ראובן ריבלין: רובם עשו זאת.

ראובן ריבלין: עם זאת, המחאה היא מחאה מחויבת המציאות, כי יש אנשים שלפי דעתם נמצאים בתור.

אבשלום וילן: אין בלבי דבר נגד מחאה, אבל יש הבדל בין מחאה ועוצמת מחאה, כמו רפי פרץ ואנשיו, כמו אנשים אחרים, לבין התנהגות בריונית ואלימה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, מחר הולכים לפנות את שא-נור וחומש.

אבשלום וילן: שמעתי את חבר הכנסת אריה אלדד במוצאי-שבת בטלוויזיה, מסביר שהוא מפיק לקחים מכפר-דרום וקורא להאריך את המוטות והבזנ"טים וכן הלאה.

אבשלום וילן: אם הייתי ציני, הייתי מוציא מפה קריאה עכשיו: תנו לצה"ל וליס"מ לנצח.

אבשלום וילן: אבל אני חושב שזה לא לעניין.

אבשלום וילן: הדבר היחיד שאתה, אדוני היושב-ראש, צריך לעשות, זה סדר גם בדברים האלה.

אבשלום וילן: חברי הכנסת אינם יכולים לקרוא לאלימות כלפי זרועות הביטחון.

אבשלום וילן: אני מקווה שתמצא את הדרך לטפל בנושא, גם פניתי אליך.

אבשלום וילן: יותר מזה, לא יכול להיות מצב שהפינוי עדיין לא הסתיים, וכבר רצות עצומות בבית הזה בדרישה לשנות את החוק שאנחנו עצמנו חוקקנו, שבו מי שב-48 השעות הראשונות לקבלת הצווים יסרב להתפנות מרצון, יקבל פחות פיצוי.

אבשלום וילן: עוד לא יבשה הדיו, כבר מתחילות היוזמות לשינוי החוק.

ראובן ריבלין: על זה נאמר:

ראובן ריבלין: יש לפנים משורת הדין.

שאול יהלום: - - -

אבשלום וילן: החוק הוא חוק, ואני מציע לא לקפוץ בראש בטרם הסתיים הפינוי בפופוליזם פוליטי זול ומגוחך.

אבשלום וילן: אני חושב שהדרישה של המתיישבים לפתרון קהילתי היא דרישה נכונה, פה אני מוכן להיות פשרן למרות מה שכתוב בחוק, כי כל הטענות נכונות.

אבשלום וילן: כל המחקרים הוכיחו שרק הפתרון הקהילתי הוא הפתרון שעוזר לאנשים לעבור את החוויה הקשה, ועל זה יכולה הכנסת להתאחד.

אבשלום וילן: אני דורש בהזדמנות זו - משפט אחרון, אדוני.

אבשלום וילן: בואו נעשה צדק עם מינהלת סל"ע.

אבשלום וילן: אני לא רוצה לפתוח פה את כל היריעה, אבל ה"עליהום" עליהם ביומיים האחרונים אינו מוצדק ואינו ראוי.

אבשלום וילן: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, ואחרון – חבר הכנסת זחאלקה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, תשעה באב לא הסתיים ביום ראשון בשבוע שעבר, הוא נמשך עד עצם היום הזה.

נסים זאב: בתשעה באב אמרנו: זכור ה' מה היה לנו, הביטה וראה את חרפתנו.

נסים זאב: נחלתנו נהפכה לזרים, בתינו לנוכרים.

נסים זאב: זה הנביא ירמיה במגילת איכה.

נסים זאב: הוא ממשיך ואומר: על זה היה דווה לבנו, על אלה חשכו עינינו.

נסים זאב: מי שהיה במקום, מי שראה את הכאב, את הצער, את הגירוש של היהודים מבתיהם, יכול להבין שעדיין אנחנו בגלות.

נסים זאב: אנחנו בגלות של עצמנו, אנחנו גולים ומגלים את עצמנו.

נסים זאב: אם ראש הממשלה היה פועל באותה נחישות נגד המחבלים, כפי שהוא פעל לגירוש היהודים, באותה עוצמה ובאותה נחישות, לא היינו מגיעים לרגע הזה.

נסים זאב: אני רוצה לשאול את ראש הממשלה, שהוא אחראי לכל הגירוש וגם לשיקום: על איזה שיקום מדברים?

נסים זאב: אני יודע שאפילו לפרות שהיו ביישובים השונים דאגו יותר מאשר לבני-אדם, לתושבים, אותם אנשים שמסרו את חייהם במשך עשרות בשנים.

נסים זאב: האנשים האלה הגיעו לאותם יישובים, כי הם ראו בזה שליחות של עם ישראל, של מדינת ישראל ושל ממשלת ישראל, והיום ראש הממשלה זורק אותם, לא אכפת לו מהשיקום.

נסים זאב: מה שמעניין אותו, שדקה קודם יעזבו את עזה, אבו-מאזן מחכה.

נסים זאב: אפילו התוכי שבנווה-דקלים, לא מצאו לו מקום, השאירו אותו בבית.

נסים זאב: אמרו: עוד לא מצאנו פתרון לתוכי, לכן המשפחה נשארה עם התוכי.

נסים זאב: הרגש לתוכי יותר מעניין מאותן משפחות שמסתובבות היום מבית-מלון לבית-מלון, וראש הממשלה מראה כאילו יש תוכנית לאומית ממוסדת, איש תחת גפנו ותחת תאנתו, רק שיבואו לכאן וכל אחד יבחר לאיזו וילה הוא רוצה להיכנס.

נסים זאב: הכול שקר.

נסים זאב: אדוני, כיוון שאני בהצעה אחרת ולא מציע, אני אסיים כפי שהיושב-ראש ביקש ממני.

נסים זאב: יש לי רק בקשה לצה"ל: מה שעומד לקרות בשא-נור - אל תפעילו כוחות מיותרים נגד אותם מתנגדים, אפשר להאריך בעוד יום.

נסים זאב: סבלנות וסובלנות.

נסים זאב: אל תראו שאתם הגיבורים ואתם מנצחים את הנוער הזה, גם אם הוא נראה נוער קשה ואפילו מטורף.

נסים זאב: אני מוחה על כך שאתה אמרת שאלה גידולי הפרא של המתיישבים.

נסים זאב: אני חושב ששום מתיישב לא היה בקבוצה הזאת, למה אתה צריך לתת - - -

זאב בוים: של ההתיישבות, לא של המתיישבים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אדוני לא יתחיל עכשיו סיפור חדש.

נסים זאב: אני רואה אחריות כרגע.

נסים זאב: אני מסיים.

ראובן ריבלין: אדוני כבר אמר שהוא מסיים.

ראובן ריבלין: נא לסיים במשפט אחרון.

נסים זאב: אני מסיים.

נסים זאב: אני שוב מבקש ומתחנן שלא ילכו בכל הכוח, כי מדובר פה בבני-נוער שלנו, ונהיה אחראים למעשינו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים בעניין זה – חבר הכנסת זחאלקה, ולאחר מכן נעבור לנושא חשוב ביותר: דוח העוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רגשות אנושיים הם בלתי שפיטים מטבעם, ואין ברצוני לשפוט.

ג'מאל זחאלקה: אני גם אנסה לנצור את רגשותי בנדון, ואדבר על המשמעות הפוליטית של מה שקרה.

ג'מאל זחאלקה: אציין שלוש הערות על מה שקרה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, שכשהזרם המרכזי בפוליטיקה הישראלית מקבל החלטה, מסתבר שהמתנחלים הם נמר של נייר, וכל מה שהפחידו אותנו שלא יכולים לעשות - אני מדבר אל אנשים גם בשמאל הציוני שאמרו: אנחנו לא יכולים לפנות, כי החברה הישראלית לא יכולה לקבל את זה.

ג'מאל זחאלקה: אם הזרם המרכזי מקבל החלטה, הוא יכול לבצע אותה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהמתנחלים הם נמר של נייר, וההפחדה מהם לא היתה במקומה.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר ראשון.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, אדוני היושב-ראש, ואני רוצה לדבר פוזיטיבית, אני יודע מה תוכניותיו של שרון, שרוצה לשמור על ההתנחלויות, אבל פוזיטיבית, העיקרון שיושם ברצועת-עזה, של פינוי כל ההתנחלויות כולן, עד האחרונה שבהן, צריך ליישם אותו במלואו ובמדויק בגדה המערבית.

ג'מאל זחאלקה: הדבר השלישי, אדוני היושב-ראש, אף שיש אי-אלה הבדלים בקשר לגבולות, העיקרון של הנסיגה לגבולות 1967, גם אותו צריך להעתיק וליישם בגדה המערבית במלואו.

ג'מאל זחאלקה: כך אפשר לסלול דרך לשלום.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר גבולות 1967 הם לא גבולות מקודשים, אבל הם התגבשו כך שהם גבולות של פשרה היסטורית.

ג'מאל זחאלקה: בפשרה הזאת העם הפלסטיני מקבל 22% בלבד ממולדתו, הוא לא יכול לעשות פשרה על הפשרה על הפשרה.

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה שלום, זו הדרך, היא ידועה.

ג'מאל זחאלקה: מי שלא רוצה שלום, יכול לשחק משחקים ואומר שהוא מפנה בעזה בשביל לשמור על ההתנחלויות בגדה.

ג'מאל זחאלקה: אם יעשו כך, אנחנו צפויים להמשך העימות והסכסוך.

ג'מאל זחאלקה: הדרך ידועה, רואים אותה, אפשר לעשות אותה.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שעזה היה ניסוי בזעיר אנפין שצריך ליישם בגדה המערבית.

ג'מאל זחאלקה: אם תהיה הצעה ישראלית כזאת, בתוך זמן קצר אפשר לחתום על הסכם שלום.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום - חבר הכנסת הנדל אינו נוכח - האם אדוני מסתפק בהודעת השרים?

ראובן ריבלין: הרי תם ולא נשלם, בכל פעם שיעלה העניין על סדר-היום, אנחנו - - -

שאול יהלום: אם ננהל מעקב שוטף, אני יכול לסמוך.

ראובן ריבלין: ודאי.

ראובן ריבלין: אדוני יכול לסמוך בעניין זה.

ראובן ריבלין: מעקב יומיומי אם יהיה צורך.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת הנדל.

ראובן ריבלין: אין לנו צורך להצביע על עניין זה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מזמין בינתיים גם את חבר הכנסת רן כהן לעלות ולפתוח את הדיון בהצעות לסדר-היום בנושא העוני.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: ישיב ממלא-מקום ראש הממשלה, שר האוצר, שר המסחר והתעשייה וראש "בית"ר" בירושלים.

אהוד אולמרט: מה נוהל הדיון הזה?

ראובן ריבלין: הצעות לסדר-היום.

ראובן ריבלין: יש שלוש הצעות, אבל אדוני יכול להשיב על כל שלוש ההצעות בעניין העוני בנפרד, ולאחר מכן הוא יוכל כמובן להשיב גם על ההצעה לסדר-היום בנושא החלפת שר האוצר, ואם שר האוצר לשעבר יהיה נוכח פה - לפי סעיף 88, אחרי שאתה תדבר, גם הוא יוכל לדבר, ואז אדוני יוכל להשיב לו, אם הוא ירצה להשיב לו.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החוקה, חוק ומשפט בעקבות דיון מהיר בנושא: בנייה לא חוקית במאחזים לאחר פרסום דוח-ששון.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, שר התעשייה, המסחר והתעסוקה והאוצר וכל אשר מונח על כתפיך, חברות וחברי הכנסת, רצינו בכינוס הפגרה הזה כדי לדון בדוח העוני ולהתמקד בו, אלא שקרה והמועד נפל בתוך תהליך ההתנתקות שמשיק לדיון הזה, אבל יש גם עוד השקה שאני לא רוצה לדלג עליה, וזה מותה הטראגי של המשוררת דליה רביקוביץ, זכרה לברכה, והחלטתי, אדוני היושב-ראש, לפתוח בשיר שאולי גם קצת קשור לנושא שאני רוצה לדון בו.

רן כהן: השיר נקרא "פרנסה".

רן כהן: "לעזאזל השיר," – כותבת דליה רביקוביץ – "אני צריכה מאה ועשרים שקל חדש.

רן כהן: / וזאת בעקבות מה ששמעתי ממך/ ושמעתי אותך,/ ושמעתי אותך ואותך ואותך.

רן כהן: " – רק לשם הקיצור אני אדלג על קטע – "וזה רק המעט שיש לי לומר,/ ובעצם אני שותקת שנים/ ואינני אומרת שום דבר,/ ועל כל התפארת ורקוע האור אני מוותרת בקלות/ כמעט שאינני זוכרת,/ וזאת באמת בעיה מציקה/ מבחינה מעשית ומבחינה אחרת.

רן כהן: / וכל מה שאמרתי אינו יותר/ מגניחה חטופה וכחכוח גרון/ כי לעזאזל השיר וכל אשר בו,/ אני צריכה מאה ועשרים שקל חדש/ בחשבון אחרון".

רן כהן: 120 שקלים היום, נדמה לי, זה בדיוק קצבת ילדים שקבע האוצר בהנהגתו של נתניהו.

רן כהן: לא לזה בדיוק התכוונה המשוררת, אבל זה מבטא משהו.

רן כהן: המועד הזה גם משיק לביצוע תוכנית ההתנתקות, ועם כל הכאב המקביל אליה, אין שום הקבלה, אדוני היושב-ראש:

רן כהן: למתנחלים המתפנים מחכים חיים טובים בישראל, כאשר המדינה מבטיחה להם הכול – בית, חינוך, בריאות, תקציב לקיום ובעיקר סיוע צמוד בכול.

רן כהן: הם אולי בוחרים שלא לדבר עם מינהלת סל"ע שמציעה להם פתרונות.

רן כהן: אבל לעניים במדינה הזאת, אדוני השר אולמרט, אין עם מי לדבר.

רן כהן: רבים מתושבי ההתנחלויות יצאו מערי הפיתוח, בעיקר הדרומיות, הם בנו בתי מידות על שטח לא לנו, השתמשו ברצועת החוף - במים ובקרקע - שנמנעו מלמעלה ממיליון פלסטינים.

רן כהן: בביקורי בשבוע שעבר ברצועת-עזה ובאתרי הקרווילות של המפונים הם סיפרו לי על בתים שהם בונים במושבים, ביישובים ובערי ישראל.

רן כהן: איש מהם אינו חוזר לאופקים, לנתיבות או לבאר-שבע.

רן כהן: תושבי הערים האלה שבחרו לא ללכת ולהתנחל, הם נותרו אי-שם מאחור בעקבות המדיניות שלכם.

רן כהן: לא מדובר, אדוני היושב-ראש, רק על דוח העוני, מדובר על דוח אכזרי על הפערים שנפתחו בחברה הישראלית.

רן כהן: ומתוך הדוח אני קורא: "רמת החיים עלתה, למעט אלה החיים", אני מוסיף מתים, "בשלושת העשורים הנמוכים".

רן כהן: כלומר, העושר מתרחב, אבל העוני משתולל, אדוני השר.

רן כהן: אוי לאותה בושה שכך מתנהלת מדינתנו.

רן כהן: מיליון ו-534,000 אזרחים חיים מתחת לקו העוני.

רן כהן: 107,000 מהם הם אזרחים חדשים שנוספו בשנה האחרונה, משנת 2003 לשנת 2004.

רן כהן: זה תוצר מובהק של מעשי ידיו של נתניהו, אבל בתמיכת הממשלה, שגם אתה יושב בה, והיום אתה יורש את תפקידו.

רן כהן: נתון זה משמעותו, שכל משפחה חמישית בישראל, רבותי, היא משפחה ענייה.

רן כהן: דוח העוני לא החזיק בתקשורת יותר מ-12 שעות, ולכן כדאי שנעסוק בו עוד ועוד ועוד בכנסת הזאת.

רן כהן: הכנסת הזאת, שהיא אחראית לדוח העוני, אף אחד כאן לא יתחמק ממנו.

רן כהן: כל התקציבים, כל הרפורמות, כל מה שיצר את העוני, עבר בכנסת הזאת, כך שאף אחד מאתנו כאן לא יברח מאחריות.

רן כהן: בשיעור העוני בקרב ילדים ישראל נמצאת במקום הראשון, המביש, במדינות המערב.

רן כהן: מאז יוני 1998, אדוני היושב-ראש, התרחבו ממדי העוני בקרב ילדים ב-50% בשש שנים.

רן כהן: ב-2004 הגענו לבושה שבה כל ילד שלישי בישראל הוא עני.

רן כהן: ב-2004 רק 19% מהילדים נחלצו מהעוני בזכות הקצבאות, רבותי.

רן כהן: שנה קודם לכן, 24% ניצלו בזכות הקצבאות.

רן כהן: אך הממשלה החליטה לקצץ בקצבאות ובאפקטיביות שלהן לחילוץ מהעוני.

רן כהן: אבל אולי הבושה הכי גדולה והכלימה הכי גדולה על מצחו של נתניהו זה מה שקרה למשפחות העובדות.

רן כהן: הלוא מעל הדוכן הזה הוא בא לומר כמה הוא רוצה להאדיר את העבודה והתעסוקה.

רן כהן: רבותי, מה קרה?

רן כהן: 160,200 משפחות עובדות הן משפחות עניות.

רן כהן: נוספו בתקופת נתניהו בשנה אחת 20,200 משפחות.

רן כהן: משפחות עובדות ועניות.

רן כהן: יש בישראל היום 20,000 משפחות שבהן שני ההורים עובדים והן עניות.

רן כהן: שני ההורים עובדים, והמשפחה ענייה.

רן כהן: 132,700 משפחות שכירים הן משפחות של עניים.

רן כהן: 58% מהשכירים העניים עובדים במשרה מלאה, לא במשרה חלקית, והם עניים.

רן כהן: רבותי, נוצר פה דור חדש, דור נתניהו של עובדים עניים.

רן כהן: זה מה שנוצר.

רן כהן: אני רוצה לשאול אותך מראש, השר אהוד אולמרט, מה אתה הולך לעשות כדי שאנשים עובדים במשרה מלאה - 58% מהשכירים העניים עובדים במשרה מלאה - מה אתה הולך לעשות כדי ששכרם יהיה ראוי כך שיפרנסו את משפחותיהם?

רן כהן: זה המבחן הגדול, ואין להתחמק ממנו.

רן כהן: מי הם העניים, אדוני היושב-ראש?

רן כהן: 24% מהעניים הם קשישים.

רן כהן: הם ההורים והסבים שלנו.

רן כהן: אוי לאותה כלימה, שאנחנו יורקים בפרצופו של דור המייסדים והבונים של המדינה הזאת.

רן כהן: 36% עובדים במשפחות עם מפרנס אחד, 5% עובדים במשפחות עם שני מפרנסים ויותר, 35% אנשים בגיל העבודה שלא עובדים.

רן כהן: אותם צריך לדרבן לעבוד, אבל לעבוד בפרנסה הראויה.

רן כהן: לעומת כל אלה, אדוני היושב-ראש, בעקבות הרפורמה במס הכנסה, גדלה ההכנסה בעשירונים העשירים יותר מזו של עשירוני הביניים.

רן כהן: המשמעות היא ששכבות הביניים הפכו יחסית יותר עניות מכפי שהיה קודם המדיניות הזאת של הממשלה ושל נתניהו.

רן כהן: עובדה, חלקם של שלושת העשירונים העליונים עלה מ-55.5% ל-56.3%.

רן כהן: לעומת זאת, חלקם של ארבעת העשירונים הנמוכים ירד מ-16.9% ל-16.2%.

רן כהן: כלומר, הקיטוב - המספריים האלה נפתחים כך שהעשירים יותר עשירים והעניים יותר עניים.

רן כהן: זאת המדינה שרצינו?

רן כהן: זאת החברה שרצינו לבנות בארץ הזאת?

רן כהן: זה מה שהציונות רצתה ליצור במדינת ישראל?

רן כהן: הרי זאת החרפה הגדולה של המדיניות האנטי-חברתית והאנטי-כלכלית של המדינה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, המסקנות החד-משמעיות בדוח הביטוח הלאומי - שהאוצר התיש את כוחו של הביטוח הלאומי לתקן את העוול שהוא, האוצר, יצר.

רן כהן: כלומר, הביטוח הלאומי יותר חלש בתיקון תיקונים חברתיים.

רן כהן: זה אולי השבר של הביטוח הלאומי שאותו בנינו במדינת ישראל לפני 50 שנה, כשהמדינה היתה ענייה מאוד.

רן כהן: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

רן כהן: התרומה של תשלומי העברה לצמצום ממדי העוני ירדה מ-30%-31% בעבר לכדי 27.4%, כי האוצר החליט במכוון להתיש את כוחו של הביטוח הלאומי לתקן את המצוקות החברתיות, ובזה אני רוצה לסיים.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אתה האחרון ואף אחד לא יחשוד בי שאני לא מחשיב את השלום והשטחים, ההתנחלויות וכל מה שקורה בהם, ההתנתקות וההתחברות.

רן כהן: אבל אני אומר באמת שגם לי נמאס מכל הדיבורים על ההתנחלויות והשטחים והפירוק וההתחברות כאשר אני רואה איך הנושא הזה מעיף מהתקשורת ב-12 שעות את הדוח הכי אכזרי על העוני שפורסם במדינת ישראל.

רן כהן: אני רוצה שנחזור לטפל במה שקורה בחברה הישראלית.

רן כהן: אשר על כן אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על כינוס הכנסת כדי לדון בדוח העוני הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, ערוץ-1 מעולם לא נתן לך שעה וחצי לדבר על העוני, אבל נתן לך שעה וחצי לדבר על ההתנתקות.

רן כהן: נכון, אתה צודק.

רן כהן: באמת חורה לי שאנחנו לא מצליחים לשנות את סדר העדיפויות של מדינת ישראל כדי לטפל בנושא העוני.

רן כהן: אז לפחות הכנסת חייבת לעשות את זה, ואני שמח שהיא עושה את זה פה, כי העוני וחרפתו, בעיני, זה האסון הקיומי והמוסרי הכבד ביותר של החברה הישראלית, וחייבים לעשות בנושא הזה את כל מה שאפשר כדי לתקן את החברה הישראלית.

רן כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ממלא-מקום ראש הממשלה הוא גם השר הממונה על רשות השידור, למיטב ידיעתי.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלי ישי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חברת הכנסת קולט אביטל.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זימנו דיון מיוחד לדון בנתוני העוני, ותוך כדי דיון נוספו לנו עוד 10,000 נפשות מתחת לקו העוני, אבל לזה אתייחס בסוף, וגם לכל מה שהעם היושב בציון עובר בתקופה האחרונה.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שכבר זמן רב אין מלך בישראל ואיש הישר בעיניו יעשה.

אליהו ישי: אנדרלמוסיה מוחלטת בכל תחומי החיים.

אליהו ישי: כשאתה מדבר על עוני, אני לא זוכר, לא בתקופה שאני יושב בבית הזה וגם לא בתקופתי כאזרח מן השורה שצופה כמו כולם בכנסת ישראל, בנבחרי הציבור ובממשלות ישראל ורואה כיצד נבחרי הציבורי עושים, נאבקים, נלחמים למגר את העוני; נאבקים ונלחמים לפעול ולעזור לציבור, לחוקק חוקים.

אליהו ישי: הרי יש פה כנסת עם קואליציה מאוד דורסנית, שכמוה לא היתה.

אליהו ישי: אני זוכר, גם כשהייתי יושב בממשלות ישראל בעבר, למשל בממשלת נתניהו היה השר קצב, היום נשיא המדינה ולשעבר שר התיירות, בתקופה שכיהנתי כשר העבודה והרווחה.

אליהו ישי: דוד לוי היה שר החוץ באותה תקופה, כמדומני.

אליהו ישי: היה מאבק חברתי, ואני לפחות לא הייתי קול קורא במדבר.

אליהו ישי: היו עוד שרים בממשלה שנאבקו ותמכו במאבק שלי כשר העבודה והרווחה, והצלחנו לבטל חלק גדול מהגזירות ולסייע ולהשתדל.

אליהו ישי: לא בכל הדברים, אבל מנענו הרבה דברים וסייענו ככל שרק ניתן.

אליהו ישי: אני זוכר שבתקופתי הוספנו מאות מיליוני שקלים למשרד העבודה והרווחה, למעלה מחצי מיליארד.

אליהו ישי: אז האשימו אותי באוצר שגרמתי לתוספת של 24% תקציב ריאלי למשרד העבודה והרווחה.

אליהו ישי: געוואלד, איזה אסון זה, אני סחטן.

אליהו ישי: אמרתי שאני שמח על התואר, הזה והלוואי שאני אואשם בעתיד שאוסיף עוד כמה עשרות אחוזים כאלה.

אליהו ישי: גם בממשלת ברק היה בן-עמי, היה חיים רמון והיו אנשים שישבו וסייעו.

אליהו ישי: היו כאלה בקרב חברי בכנסת שישבו ואפילו לא היה להם תקציב בתקופה מסוימת, ונאבקו בוועדת הכספים והצליחו להביא קצת מרגוע, קצת סיוע ועזרה.

אליהו ישי: תראו מה קורה פה.

אליהו ישי: אם אחוז אחד ממה שקורה פה היום, במדינת ישראל, היה קורה לפני קדנציה או שתיים או שלוש, תאמין לי, ועדת חקירה ממלכתית היתה קמה.

אליהו ישי: כותרות ומאבקים ותקשורת ובתי-ספר - באים לבתי-ספר בלי אוכל.

אליהו ישי: עוד 5,000 איש חיים מתחת לקו העוני.

אליהו ישי: תופעת העוני הולכת וגדלה בקרב הקשישים, הילדים, המשפחות, אנשים עובדים.

אליהו ישי: איזה רעש היה אז.

אליהו ישי: שים לב מה שקורה.

אליהו ישי: עוד למעלה מ-100,000 עניים נוספו למדינה בשנה אחת, בדוח של 2003-2004.

אליהו ישי: אנחנו ב-2005 היום.

אליהו ישי: למעלה מ-100,000 עניים.

אליהו ישי: מישהו מבין מה זה 100,000 עניים?

אליהו ישי: עוד ילד שאין לו מה לאכול.

אליהו ישי: עוד ילד שהולך לישון בלי אוכל.

אליהו ישי: עוד ילדה שמגיעה לבית-הספר בלי אוכל.

אליהו ישי: עוד משפחות שמתמוטטות וקורסות.

אליהו ישי: עוד עשרות אלפי בתי-אב מחוסרי פרנסה.

אליהו ישי: למי אכפת?

אליהו ישי: את מי זה מעניין בכלל?

אליהו ישי: מישהו יכול להבין - למעלה מ-100,000 נפש יורדים מתחת לקו העוני?

אליהו ישי: מיליון וחצי עניים במדינת ישראל.

אליהו ישי: כל משפחה שנייה במדינה היא ענייה.

אליהו ישי: כל ילד שלישי במדינה הוא עני.

אליהו ישי: כל קשיש רביעי הוא עני.

אליהו ישי: איזה אסון, מה קורה פה?

אליהו ישי: למי אכפת?

אליהו ישי: שום דבר.

אליהו ישי: יש קואליציה דורסנית, מעניין אותם הכיסא.

אליהו ישי: לשרוד עוד יום בממשלה, עוד חודש, עוד כמה חודשים להיות חברי כנסת, עוד כמה חודשים להיות שרים בממשלה.

אליהו ישי: את מי מעניינים העניים האלה שאין להם מה לאכול, והקשישים שאין להם תרופות והסיעודיים שאין מי שיקלח אותם?

אליהו ישי: הנתונים מזעזעים וקשים, אין ספק.

אליהו ישי: בימים כתיקונם אמרתי "ותהום כל העיר".

אליהו ישי: היה רעש, אבל כנראה כולם מקדשים דברים אחרים, יותר חשובים, וזאת כנראה ההתנתקות.

אליהו ישי: יותר מדויק, יותר נכון, יותר אמיתי – לא נעשה שקר בנפשנו – לומר הגירוש, העקירה.

אליהו ישי: ראינו מחזות קשים, תמונות קורעות לב.

אליהו ישי: הייתי שם כמה ימים, בימים שני, שלישי, רביעי וחמישי ברציפות.

אליהו ישי: כל חברי לסיעה הסתובבו בכל החבל, בכל היישובים.

אליהו ישי: ביקרנו, סייענו, היינו עדים לתחושה הקשה.

אליהו ישי: ים של דמעות.

אליהו ישי: כל עם ישראל בוכה.

אליהו ישי: קשה מאוד להאמין שמי שרואה את זה לא מזיל דמעה.

אליהו ישי: החטא על הפשע הוא הגירוש, ההוצאה שלהם, העקירה מהבית, מהקהילה, אובדן מקור הפרנסה, החינוך לילדים בבתי-הספר.

אליהו ישי: זוועה, קושי.

אליהו ישי: אני לא יודע אם זה קרה פעם במדינה מתוקנת בעולם, שצבא העם מגרש לכאורה חלק מעמו.

אליהו ישי: לבי עם החיילים והשוטרים, כי הייתי שם וראיתי כמה הם בכו על כתפי המגורשים ועל כתפינו ביחד.

אליהו ישי: היה קצין, סגן, שאמר לי: אני עכשיו מגרש מפה, מהבית הזה, את אחי, ואני יודע שבתוך תקופה קצרה אני אצטרך לבוא לפה ולהילחם מול ה"חמאס" בבית הזה, במקום הזה שיתבצרו בו מחבלים, ואני צריך להיאבק בזה.

אליהו ישי: מה אני צריך לומר?

אליהו ישי: מה עובר לי בראש?

אליהו ישי: נכות, ממש נכות.

אליהו ישי: הוא צריך להיות מוכר כנכה צה"ל.

אליהו ישי: לא רק הוא, כל מי שעבר את הדברים האלה.

אליהו ישי: היום היינו בוועדת החוץ והביטחון, ולפחות היום, אחרי שהם הוציאו אנשים בצורה ממש קשה – ב-23:30 מעלים לאוטובוסים משפחות עם ילדים, נשים, תינוקות.

אליהו ישי: מה מצפים, שהם יגיעו ב-03:00, ב-04:00, ב-05:00, לפנות בוקר, נכון?

אליהו ישי: הרי לצאת מהגוש לוקח כמה שעות, בגלל כל הפקקים.

אליהו ישי: לי לקח שעתיים ויותר לצאת משם.

אליהו ישי: מה מתכננים לעשות אתם?

אליהו ישי: איפה לשים אותם?

אליהו ישי: מגיעים למקום, אין מקום במלון.

אליהו ישי: הנהג נוסע, הוא אומר: נגמר לי הדלק.

אליהו ישי: זה לא תוכנן.

אליהו ישי: הגירוש תוכנן בקפידה, בדייקנות, עם לוחות זמנים, אבל לאן לוקחים אותם?

אליהו ישי: אין לו דלק.

אליהו ישי: היה נהג שהגדיל לעשות ואמר שנגמרה לו הוויזה.

אליהו ישי: זה היה בדרך בית-לחם ואנשים רצו לרדת לעופרה, והוא אמר שנגמרה לו הוויזה.

אליהו ישי: יש עוד נהג, שלא ישן 20 שעות.

אליהו ישי: אני מרחם עליו, הוא לא יכול לנהוג אחרי 20 שעות, אבל לא תכננו נהג אחר?

אליהו ישי: אנשים נאלצו לעשות את הצרכים שלהם בדרך.

אליהו ישי: הם לא הורשו לרדת ולכן עשו את זה בתוך האוטובוס.

אליהו ישי: איפה זכויות האדם?

אליהו ישי: להיפך, משבחים את המינהלת.

אליהו ישי: כאילו מדובר במאבק אישי.

אליהו ישי: המינהלת כשלה, קרסה.

אליהו ישי: היו צריכים למנות אלוף שיתאם בין המינהלת לבין הצבא.

אליהו ישי: הוא מוציא אוטובוס ב-23:30, שיגידו לו לא להוציא אותו כרגע, שיפנה אותם מחר.

אליהו ישי: מה יקרה?

אליהו ישי: איפה כתוב שהגירוש הזה צריך להיות בתוך יומיים?

אליהו ישי: ואם זה ייקח שבועיים, שלושה שבועות?

אליהו ישי: עוד יום, עוד יממה, מה קרה?

אליהו ישי: זה רק חלק מהדברים, חלק מהזוועות.

אליהו ישי: משפחת חניה נאלצה לישון במשרד, כפי שהוא סיפר לי אתמול בדמעות.

אליהו ישי: משפחת אלקסלסי.

אליהו ישי: סיפרה לי גברת שומרון שהורידו אותם בתחנה המרכזית באשקלון והם ישנו בתחנת האוטובוסים, יחד עם הילדים, על המדרכה.

אליהו ישי: נסו לחשוב, כשאדם יוצא לטיול עם המשפחה שלו, לחופש, הוא לוקח את המשפחה, את האשה ואת הילדים, ושוכח פריט מסוים, כמו מוצץ לתינוק, "מטרנה" לילד, טיטול לילדה.

אליהו ישי: איזה בלגן.

אליהו ישי: קשה להסתגל בבית-מלון יום או יומיים כשחסרים פריטים.

אליהו ישי: כולנו שוכחים שכאשר מארגנים טיול לשבוע שלם, עושים את זה בצורה מדוקדקת.

אליהו ישי: פה אדם, עם כל הדמעות, עם כל הבכי, עם כל הסבל, נאלץ להיעקר מביתו, לארוז מזוודה ולצאת, אז הוא שכח כמה פריטים.

אליהו ישי: מי דואג לו?

אליהו ישי: המינהלת לא חשבה על מספר הילדים, על הנשים ההרות, על נשים אחרי לידה, על גילים של הילדים.

אליהו ישי: לאן מוציאים אותם ומה נותנים להם?

אליהו ישי: לא היה אפשר לחשוב על זה?

אליהו ישי: חשבו על כל ילד, על כל תינוק שלוקחים אותו מהבית – עשרה שוטרים ועשרה חיילים וקצינים, חשבו בצורה מדוקדקת איך להוציא כל משפחה.

אליהו ישי: האם חשבו איפה לשים אותם?

אליהו ישי: איפה הם יישנו בלילה הראשון?

אליהו ישי: מישהו חשב על הדבר הזה?

אליהו ישי: מישהו בדק איך זה הולך להיות?

אליהו ישי: היה הרבה כסף לפרסם שלכל מתנחל יש פתרון.

אליהו ישי: מה זה?

אליהו ישי: זה מזעזע, צריך לבוא לראות אותם.

אליהו ישי: היום יושב-ראש האופוזיציה דיבר בוועדת החוץ והביטחון ושיבח את המינהלת, הכול בסדר גמור.

אליהו ישי: אין יושב-ראש אופוזיציה, לכן זה קורה.

אליהו ישי: בעוני אין ראש אופוזיציה, בגירוש הזה אין יושב-ראש אופוזיציה, בנושאים הדתיים – הוא אנטי-דתי, אנטי-חברתי, אז מה זה משנה?

אליהו ישי: בימים הקשים ביותר של ההיסטוריה של מדינת ישראל, אין יושב-ראש אופוזיציה.

אליהו ישי: שיקום ויתפטר.

אליהו ישי: הוא משבח את המינהלת.

אליהו ישי: המינהלת קרסה ולא עבדה נכון ולא תכננה נכון.

יצחק כהן: הממשלה קרסה.

אליהו ישי: מה התשובה שלהם, אדוני היושב-ראש?

אליהו ישי: התשובה היא מזעזעת: האנשים לא שיתפו פעולה.

אליהו ישי: היו כאלה שבכו והמשיכו להשקות את הדשא שלהם.

אליהו ישי: הייתי אצל משפחה שביקשה שאשב אתה לארוחת בוקר.

אליהו ישי: לא הייתי מסוגל לאכול, אבל הוא אמר: עשה טובה, תאכל פה, נעשה זימון, תברך ברכת אורח בתוך הבית הזה.

אליהו ישי: זכותו של אותו אדם שמגרשים אותו.

אליהו ישי: בפליטים הייתי נוהג יותר טוב, על-פי ההלכה, לתת להם מה שמגיע להם.

אליהו ישי: אז מה אומרים לי? הם לא שיתפו פעולה.

אליהו ישי: מעניין, ואת מי ששיתף פעולה לא גירשו?

אורי אריאל: כל אנס אומר את זה כלפי הנאנסת.

אליהו ישי: אם אדם ששיתף פעולה לא מגרשים אותו, החרשתי, ניחא.

אליהו ישי: אבל אתה מוציא גם מי שמשתף פעולה.

אליהו ישי: אתה לא מתמודד עם הקשיים האדירים שיש לו.

אליהו ישי: משפחת מנשורי, כמדומני, יצאו עם 12 נפשות.

אליהו ישי: בשעה 05:00 הוריד אותם הנהג ואמר להם שאין לו דלק או אין לו ויזה, והם ירדו להמתין שעה-שעתיים בחוץ.

אליהו ישי: איזו טראומה, אילו חרדות, איזה כאב.

אליהו ישי: אז הם לא שיתפו פעולה.

אליהו ישי: אתה מכיר פליט שמשתף פעולה?

אליהו ישי: גירשת אותו, תדאג לו כמו שצריך.

אליהו ישי: אני לא הייתי מעז לומר מלה ולמתוח ביקורת על המינהלת אילו התלונן מישהו שהאוכל במלון לא טעים, שהכרית לא נוחה לו, שהיה לו צפוף.

אליהו ישי: בסדר, האוכל לא טעים, מה לעשות?

אליהו ישי: אי-אפשר לצפות שהכול יהיה מצוין.

אליהו ישי: אבל דברים אלמנטריים אין, ועוד לבוא ולשבח את המינהלת?

אליהו ישי: ייקח הרבה מאוד שנים, עם עשרות רבות של מיליונים – אני אומר לכם את זה כשר העבודה והרווחה לשעבר – לשקם את ההריסות ואת הנזקים הגדולים האלה.

אליהו ישי: זאת לא בושה להגיד שהמינהלת קרסה.

אליהו ישי: שישלחו עובדים סוציאליים ברחבי הארץ, בכל עיר ועיר, לקבל את המגורשים, לבוא לקראתם.

אליהו ישי: אנחנו עושים את זה, אני וחברי לסיעה.

אליהו ישי: סיירנו ברוב בתי-המלון בינתיים.

אליהו ישי: חבר הכנסת וקנין עושה עבודה נפלאה בחלוקת תיקים לילדי בתי-הספר ובחיבור גופים וולונטריים ועמותות שיסייעו ויעזרו.

אליהו ישי: הרב עובדיה יוסף דיבר על זה בלוויין, בדמעות, במוצאי-שבת, שמצווה להושיט עזרה - כל יישוב שיש ממנו מפונים, מגורשים, לבוא אליהם ולעזור להם.

אליהו ישי: הם אחים לצרה.

אליהו ישי: אז הנה, הוספנו עוד עניים, ועוד תוקפים אותם וכועסים עליהם.

אליהו ישי: אני רוצה להגיד מלה, שאותי ריגשה מאוד.

אליהו ישי: היה שוטר בכפר-דרום – אדוני היושב-ראש, אולי אפשר דרך הכנסת להשיג לנו את זה – שאמרו שהוא קיבל מכות, שפכו עליו צבע כמדומני והוא בא להתראיין.

אליהו ישי: אמרו לו: קיבלת מכות, מה אתה אומר?

אליהו ישי: הוא השיב: אני מבין את האחים שלי, הם בשעות קשות, הם במצוקה, אני מבין ללבם.

אליהו ישי: אנחנו עושים את העבודה שלנו ואנחנו מבינים אותם.

אליהו ישי: זה אדם מדהים, צריך להגיע לשם הזה.

אליהו ישי: אני מוכרח לומר גם מלה טובה למזכיר הממשלה, אני לא יכול להתעלם.

אליהו ישי: אחרי שראיתי את הקריסה המוחלטת של המינהלת, בצר לנו, כאיש ציבור שרואה את המצוקות אני חייב להושיט עזרה, אבל אין עם מי לדבר.

אליהו ישי: מתקשרים למינהלת, והכול שם קורס.

אליהו ישי: התקשרתי למזכיר הממשלה עם עשרות בעיות, ואת רובן הוא פתר באופן מיידי בזמן קצר.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, הכנו הצעת חוק לגבי הפיצויים לאותם מגורשים, שייתנו להם את הפיצויים שמגיעים להם, גם לאלה שיצאו אחרי הזמן ובאיחור.

אליהו ישי: זה חלק מהדברים שיוכלו להביא לאיחוי הקרע בעם, אחרת תהיה קטסטרופה.

אליהו ישי: דבר נוסף הוא עניין ועדת החקירה הפרלמנטרית.

אליהו ישי: אני מקווה שתהיה ועדת חקירה ממלכתית בעניין.

אליהו ישי: ראוי שזה יקרה, ואם זה לא יקרה, אין מנוס מלהקים ועדת חקירה פרלמנטרית, אדוני היושב-ראש.

אליהו ישי: לציבור אין למי לזעוק נוכח אטימות הממשלה, הרוע והקשיחות.

ראובן ריבלין: ועדת חקירה פרלמנטרית, כבוד יושב-ראש ש"ס, היא ועדה פוליטית.

ראובן ריבלין: אולי ועדת חקירה ממלכתית, אם יהיה צורך.

ראובן ריבלין: כדאי לראות את הדברים בפרספקטיבה.

אליהו ישי: אני כבר מודיע לך, שאם תהיה ועדת חקירה ממלכתית, אני אברך על כך ואני מסיר מסדר-היום את ההצעה שלי לוועדת חקירה פרלמנטרית.

אליהו ישי: אני מציע לאישיות כמוך, עם הרבה רגש ואהבת ישראל ואהבה לאנשים החלוצים האלה, לבוא להסתובב בבתי-המלון, לשמוע את הזעקות ואת הצעקות שלהם.

אליהו ישי: הם בוכים והם רוצים לבוא ולהביע את הכאב שלהם.

אליהו ישי: איפה זה יישמע?

אליהו ישי: אם זה לא יישמע פה, איפה זה יישמע?

אליהו ישי: רק בתקשורת?

ראובן ריבלין: פה זה יישמע כל יום.

אליהו ישי: תפקידנו וחובתנו, אדוני היושב-ראש, לזמן אותם, לשמוע אותם, לנסות להתמודד אתם ולפחות לבוא לקראתם.

אליהו ישי: מובן שוועדת חקירה ממלכתית היא דבר מתבקש, וכן הצעת החוק, שאני מודה לך על כך שאתה מגבה אותה.

אליהו ישי: לזכותך ייאמר שביום הראשון כשדיברתי אתך על כך אמרת שאתה תומך בהצעת החוק.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהממשלה מוכנה לתמוך בחוק הזה.

אליהו ישי: אני מעריך שהממשלה תתמוך בהצעת החוק, וזה חלק ממש קטן מההתחלה של איחוי הקרעים הקשים.

אליהו ישי: מלה אחרונה לגבי העוני - אני לא מאמין בכלכלת בחירות בשנת בחירות.

אליהו ישי: אף אחד לא יאכל את הסיפורים האלה, שבשנה האחרונה לפני הבחירות עושים מקצה שיפורים.

אליהו ישי: הציבור כבר לא תמים והדברים האלה לא יעזרו.

אליהו ישי: כולם כבר יודעים שאחרי שתקום ממשלה חדשה, אותה ממשלה תקצץ שוב ושוב ותפגע שוב.

אליהו ישי: לכן אנחנו לא מאמינים בהצעות הנקודתיות ובתיקונים שיש בהם משום כלכלת בחירות.

אליהו ישי: אנחנו נמשיך במאבק שלנו נגד הממשלה, ואין לי שום ספק שבעזרת השם עם ישראל ילך לבחירות מייד אחרי החגים ויאמר את דברו כלפי הממשלה שפגעה גם בשכבות החלשות, גם במסורת ישראל וגם במתיישבים.

ראובן ריבלין: תודה ליושב-ראש תנועת ש"ס, חבר הכנסת אלי ישי, סגן ראש הממשלה לשעבר.

ראובן ריבלין: גברתי חברת הכנסת קולט אביטל, גם לך הצעה לסדר בנושא העוני.

ראובן ריבלין: ממלא-מקום ראש הממשלה, אני חושב שחבר הכנסת רצאבי ידבר ואתה תענה על הכול יחד.

ראובן ריבלין: נדמה לי שכדאי שהוא ירצה את דבריו ואז אדוני יוכל להשיב על כל ההצעות יחד, אלא אם כן לאדוני יש תשובות אחרות או הוא רואה בזה עניין אחר.

ראובן ריבלין: הכוונה להחלפת שר האוצר.

אהוד אולמרט: לא החלפה.

אהוד אולמרט: שר האוצר הקודם התפטר מתפקידו.

ראובן ריבלין: על המשמעויות הכלכליות אדוני רוצה להשיב באופן נפרד?

אהוד אולמרט: לא, לא אמרתי.

אהוד אולמרט: רק אמרתי שהוא לא הוחלף, הוא התפטר.

ראובן ריבלין: אני לא התייחסתי כרגע לדקדוקים, שיכולים לרדת למהות.

אהוד אולמרט: היושב-ראש יודע היטב מה ההבדל בין הוחלף להתפטר.

ראובן ריבלין: כל אדם שמתפטר, לאחר מכן יש אדם שממלא את מקומו.

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה להיות ממלא-מקומו של שר האוצר או מחליפו?

אהוד אולמרט: שר האוצר.

אהוד אולמרט: יש הבדל, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: גברתי, בבקשה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה ושר האוצר, אני מקווה, חברי חברי הכנסת - באחד משידורי "קול ישראל" רואיינה אילנה, תושבת מרכז הארץ, אמא לשבעה ילדים.

קולט אביטל: לבעלה היה בעבר מפעל לייצור רהיטים, והיום אילנה חיה מנדבות.

קולט אביטל: את המפעל הפסידו היא ובעלה בגלל המיתון.

קולט אביטל: את ילדיה היא מזינה ומלבישה מנדבות.

קולט אביטל: גם את התיקים לבית-הספר יקבלו הילדים מנדבות.

קולט אביטל: ההתנתקות ותמונות הפינוי הקשות שלהן נחשפנו בשבוע האחרון הספיקו להשכיח מהעין ומהלב את דוח העוני, שפורסם רק לפני שבועיים.

קולט אביטל: בלהט כאבה המתוקשר של מועצת יש"ע, נדחה אל השוליים כאבם של חסרי הישע האמיתיים - הנכים, הקשישים, הילדים העניים, העולים.

קולט אביטל: כשתיגמר הבכיינות, כשנשוב ונתקבץ אל הגבולות האמיתיים, כשנשוב למעט שפיות, אני מקווה, נוכל לטפל אז בעיקר, בחברה הישראלית הפצועה.

קולט אביטל: אם היה למישהו ספק, הרי שהמסקנה המרכזית הנובעת מדוח העוני היא, כי הצמיחה הכלכלית שבה מתגאה כל כך משרד האוצר, לוותה בהעמקת הפערים החברתיים בישראל.

קולט אביטל: בעוד הכנסתם של שלושת העשירונים העליונים עלתה ב-5%-6%, הרי שהכנסתו של העשירון התחתון פחתה, צנחה בכ-9%.

קולט אביטל: העובדות מדברות בעד עצמן.

קולט אביטל: במדינת ישראל חיים היום כמיליון וחצי עניים, מתוכם חצי מיליון ילדים.

קולט אביטל: 400,000 מתוך אלה היתוספו בשנות שלטונה של ממשלת ישראל הנוכחית, זאת אומרת קצב של 70,000 לשנה.

קולט אביטל: ב-1973 נחשבה מדינת ישראל למדינה השוויונית ביותר בעולם.

קולט אביטל: ב-2005 מדינת ישראל נמצאת במקום הראשון בין מדינות המערב מבחינת עומק העוני והפערים החברתיים.

קולט אביטל: הסיבות לכך ידועות לכול: האוצר, בהנהגת בנימין נתניהו, קרא בשנתיים האחרונות דרור למדיניות כלכלית שהונעה מתפיסת עולם שמרנית ימנית שלא היתה מביישת לא את רייגן ולא את תאצ'ר.

קולט אביטל: מדיניות זו חיבקה את הכוחות החזקים במשק ולא גילתה כל התחשבות וכל חמלה לחלשים או לאלה שאין להם סיכוי להתמודד עם אמירות יפות ומרשימות כגון: צריך לתת לכוחות השוק לעשות את שלהם והעם כבר יראה כיצד הצמיחה הזאת מחלחלת.

קולט אביטל: מה לעשות, מתברר שאל העניים הבשורה הזאת עוד לא הגיעה.

קולט אביטל: בכירי האוצר נהנים להציג את עצמם כאבירים על הסוס הלבן, אשר הצילו אותנו ממדיניות חסרת אחריות של קצבאות, שרק טיפחה עצלנות ופרזיטיות.

קולט אביטל: בשנתיים האחרונות עשה שר האוצר כל שביכולתו כדי לשבור את ועדי העובדים, וזאת במטרה להגיע למשק שבו אדם לאדם זאב.

קולט אביטל: נגמר עידן הסולידריות החברתית כמדיניות.

קולט אביטל: כל מה שנותר הוא מתנדבים שמוכנים לסייע לעניים ובתי-תמחוי.

קולט אביטל: כל מה שנותר הוא קפיטליזם, קפיטליזם, קפיטליזם.

קולט אביטל: אין ספק שנדרשו רפורמות ושינויים במדיניות הקצבאות, אך מכאן ועד לרמיסת החלשים ביותר הדרך ארוכה.

קולט אביטל: אי-אפשר לשחק בחיי אזרחים על-ידי ניהול מדיניות קיצונית כל כך.

קולט אביטל: ססמת האוצר: "עוברים מקצבאות לעבודה", הוכיחה את עצמה ככלי ריק, שכן היכן יצרה הממשלה מקומות עבודה חדשים לאלה שחפצים לעבוד?

קולט אביטל: ומה על כל אותם העובדים שפוטרו בזמן המיתון החריף בגיל 45 ומעלה ומאז אינם מתקבלים לעבודה במקום אחר, כי השוק מעדיף צעירים, גם אם אין אומרים זאת במפורש בזמן ריאיון העבודה?

קולט אביטל: מה על כל אותם הקשישים, החולים והנכים, שאינם יכולים לצאת לעבוד ובינתיים ממשיכים להיפגע?

קולט אביטל: האם מישהו מאתנו באמת סבור כי תוספת של 170 שקל לקשיש שקצבתו עומדת היום על 1,700 שקל לחודש תציל אותו בישראל של שנת 2005 מחרפת רעב?

קולט אביטל: ומה עם התרופות שהוא צריך לקנות?

קולט אביטל: הרי כולנו יודעים כי מדובר פשוטו כמשמעו בלעג לרש.

קולט אביטל: קשה, קשה מאוד להיחשף למציאות היומיומית של אותם אנשים, מלח הארץ, שתרמו לבניית המדינה ונותרו חסרי כול.

קולט אביטל: חשוב כאן לחשוף את הבלוף.

קולט אביטל: הרי אומרים לנו שאלה שנמצאים היום מתחת לקו העוני פשוט לא רוצים לצאת לעבודה.

קולט אביטל: ובכן, 40% מכלל העניים היו במשפחות שבראשן מפרנס אחד.

קולט אביטל: בקרב העניים העובדים, כ-58% עבדו במשרה מלאה.

קולט אביטל: אז אני שואלת את משרד האוצר, האם מדובר ביציאה מקצבאות לעבודה או מקצבאות לעבדות ולמצוקה?

קולט אביטל: האם לא הגיע הזמן שמשרד האוצר יפנים את העובדה שיש צורך להעלות את שכר המינימום, שחייבים לזרז את החקיקה בנושא תשלום פנסיה לכל עובד, ושאולי יש מקום להיענות להפצרותיו של מנכ"ל הביטוח הלאומי, הגורס כי רק השוואת הקצבאות לשכר הממוצע במשק יש בה כדי לחלץ את ההמונים, ובהם ילדים רבים, ממעגל העוני?

קולט אביטל: אל לו למשרד האוצר לשכוח, כי כחצי מיליון ילדים עניים הוא נתון המתאר לא רק עוני עכשווי, אלא גם מבשר פגיעה בעתיד הכלכלי - - -

שמואל הלפרט: לא חצי מיליון, 750,000.

גאלב מג'אדלה: המספר גדל.

קולט אביטל: 750,000.

קולט אביטל: אבל מה שזה מבשר, זה גם עתיד כלכלי שבו אנחנו נראה המשך של העוני.

קולט אביטל: אם לא נעצור כאן ועכשיו, ניצור שתי מדינות לשני עמים, והכוונה אינה ליצירת מדינה פלסטינית.

קולט אביטל: בימים אלה אנו עסוקים בפינויו של גוש-קטיף.

קולט אביטל: עלות ההתנתקות היא עצומה.

קולט אביטל: עם ישראל משלם כבר בפעם השלישית את מחיר המדיניות ההזויה, את מחיר ההתיישבות מעבר ל"קו הירוק".

קולט אביטל: אותם מתיישבים שבעידוד כל ממשלות ישראל עברו להתגורר ביישובים שבהם, קיבלו תנאי מחיה מפליגים - כל מתיישב ברצועת-עזה קיבל פי-שבעה מאחיו החיים בירוחם ובדימונה.

קולט אביטל: למעלה מ-30 שנה עם ישראל משלם ממסיו את עלות חלום ההתיישבות המשיחי ביהודה, שומרון וחבל-עזה.

קולט אביטל: במשך שנים תושבי האזורים האלה היו יקירי הארץ ואדוניה.

קולט אביטל: במחיר עלות של סלילת כבישים המובילים לשום מקום, או החזקת כוחות צבא שמטרתם הגנה יומיומית על חיי התושבים, החיים בלב אוכלוסייה פלסטינית כבושה, ניתן היה להשקיע בתשתיות בנגב ובגליל ובחינוך לכולם.

קולט אביטל: ניתן היה להפעיל יום לימודים ארוך ומפעל הזנה ראוי לשמו בכל בתי-הספר בישראל.

קולט אביטל: נכון להיום, לא ראיתי את תושבי גוש-קטיף מפגינים הזדהות עמוקה עם מצוקתם החברתית של תושבי עיירות הפיתוח, אך הם בהחלט באים בתלונות לכל עם ישראל שלא מזדהה מספיק עם כאב הפינוי, לדעתם.

קולט אביטל: ושלא תטעו, עם ישראל ימשיך לשלם מסים גם בשנים הקרובות - את מחיר הפיצוי והפינוי.

קולט אביטל: זאת ועוד, מפוני עזה יקבלו קורת-גג ופיצוי כספי על אובדן בתים וגנים וחממות שהם קיבלו בזמנם במחיר מוזל מהממשלה.

קולט אביטל: הילדים ימשיכו לקבל חינוך טוב - יש גם מי שהציע להם מלגות לימוד במכללות.

קולט אביטל: להזכירכם, השנה איבדו כמה אלפי אנשים את בתיהם בגלל אי-יכולתם לשלם משכנתאות.

קולט אביטל: יותר ממיליון וחצי עניים בתחומי "הקו הירוק" לא קיבלו ולא יקבלו אף אחת מההטבות האלה.

קולט אביטל: אבל על האסון שלהם לא מדברים, לא ראש הממשלה, לא השר כץ ולא השר נוה.

קולט אביטל: מלחמה כוללת בעוני אינה יכולה להתקיים על שברי תקציבים וגירוד מענקים שונים מפה ומשם, לצורך הפניה תקציבית אד-הוק.

קולט אביטל: מלחמה בעוני אינה יכולה להתקיים ללא תוכנית לאומית כוללת, רצינית ועמוקה, וזו תדרוש שינוי אמיתי בסדר העדיפויות של מדינת ישראל.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, חלום ארץ-ישראל השלמה תם.

קולט אביטל: הגיע הזמן לדאוג לרוב העם הנמצא בתוך "הקו הירוק".

קולט אביטל: הכסף קיים, יש צורך לשנות את ניתובו.

קולט אביטל: יש צורך להשקיע ביצירת מקומות עבודה רבים יותר, בתשלום שכר ראוי בעד העבודה.

קולט אביטל: יש צורך להשקיע יותר בהכשרה מקצועית ובמערכת חינוך ראויה, שתכשיר את הדור הצעיר, ללא הבדל מקום מגורים, להתמודד עם אתגרי הכלכלה הישראלית בעידן של גלובליזציה.

קולט אביטל: יש צורך להפנים, כי ללא המשך תהליך מדיני וחתירה להסדר קבע, לא תהיה רגיעה, ולא יגיעו משקיעים למשק הישראלי.

קולט אביטל: אלה המטרות של הציבור שאני מייצגת בכנסת הזאת.

קולט אביטל: ללא מלחמה יומיומית בעוני, לא תהיה למפלגתי כל סיבה להישאר בממשלה.

קולט אביטל: יש צורך בריכוז הכוחות להתמודדות אמיתית עם בעיותינו כחברה ולהשקעה מסיבית ברוב העם.

קולט אביטל: ורוב העם, מה לעשות, לא גר בשטחים.

חמי דורון: תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל.

חמי דורון: חבר הכנסת אהוד רצאבי - דוח העוני.

דוד טל: לא, לא.

דוד טל: המשמעויות הכלכליות בעקבות - - -

חמי דורון: המשמעויות הכלכליות של התפטרות שר האוצר בנימין נתניהו - תודה רבה על עזרתך, חבר הכנסת דוד טל.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, יש איחוד תיקים?

ג'מאל זחאלקה: זה הולך יחד היום?

חמי דורון: אני מנוע מלהגיב על כך, חבר הכנסת זחאלקה.

אהוד רצאבי: יש, אבל, עמלה מופחתת.

אהוד רצאבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנושא לדיון הוא התפטרותו של שר האוצר נתניהו והמשמעויות הכלכליות.

אהוד רצאבי: ביבי, לו היית פה, הייתי אומר לך שאני לא מבין - אולי ימסרו לו.

חמי דורון: הוא שומע אותך.

חמי דורון: הוא נמצא בבניין, אני מניח שהוא שומע אותך.

בנימין בן-אליעזר: הוא יושב עכשיו מול הטלוויזיה והוא מסתכל.

חמי דורון: ותיכף הוא גם ייכנס, נמסר לי, כך שגם כבוד השר בן-אליעזר יכול להיות רגוע.

אהוד רצאבי: טוב.

אהוד רצאבי: אז אם זה כך, אני אדבר כאילו הוא כאן, ואני אגיד: ביבי, אני לא מבין אותך, איך זה פרשת באמצע התהליך.

אהוד רצאבי: ביבי מונה לשר בתקופה הכלכלית הגרועה ביותר של השנים האחרונות.

אהוד רצאבי: בלשונו, הקטר נסע ברוורס, השמן הלך ושמן ושמן ושמן וכמעט שבר את גבו של הרזה, והיינו על פי התהום.

אהוד רצאבי: יש כאלה שאומרים שצעדנו צעד אחד קדימה.

אהוד רצאבי: אני חושב אחרת.

אהוד רצאבי: אני חושב שהכלכלה הראתה את שלה והגענו למצב שאני אישית לא חלמתי עליו.

אהוד רצאבי: הגענו למצב של צמיחה כלכלית, הגענו למצב של השקעות, הגענו למצב שמשקיעים מחו"ל מגיעים לכאן.

אהוד רצאבי: כל האינדיקטורים של שנת 2004 וגם של שנת 2005 מראים שיקום כלכלי יוצא מן הכלל.

דוד טל: באיזה מחיר?

ג'מאל זחאלקה: לא של העניים.

ג'מאל זחאלקה: לא של העניים.

ג'מאל זחאלקה: גם העניים הם בני-אדם.

אהוד רצאבי: מה, אתם תוקפים אותי?

אהוד רצאבי: חבר'ה, אני לא ביבי.

אהוד רצאבי: דקה.

דוד טל: - - -

אהוד רצאבי: אני עדיין חושב כך.

אהוד רצאבי: רבותי, זו דתי, זאת אמונתי, והנה שר האוצר לשעבר מגיע, והוא גם יענה לכם בשלב יותר מאוחר.

קריאות: - - -

אהוד רצאבי: אני עדיין חושב שמה שנעשה בכלכלה הישראלית בתקופה האחרונה הוא תהליך שלא יכול היה לקרות אחרת.

אהוד רצאבי: זה תהליך שהיטיב עם הרבה אנשים.

אהוד רצאבי: נכון שדוח העוני הראה את מה שהוא הראה.

אהוד רצאבי: דוח העוני הראה את הנתונים לשנת 2004, הוא לא הראה את הנתונים לגבי שנת 2005.

דוד טל: הוא יהיה יותר גרוע.

אהוד רצאבי: אני לא חושב כך.

דוד טל: אני אומר לך.

אהוד רצאבי: אתה אומר, דוד.

דוד טל: המגמה היא כבר שש שנים.

אהוד רצאבי: אני, רבותי, לא מסכים אתכם.

ג'מאל זחאלקה: - - -

רן כהן: אבל הוא בשינוי, מה אתה רוצה ממנו.

אהוד רצאבי: אני חושב את אשר אני חושב.

אהוד רצאבי: אני בטוח שאנשים ממרצ, או ממפלגות אחרות, חושבים אחרת ממני, זו זכותם המלאה.

אהוד רצאבי: אני עדיין מאמין - - -

מרינה סולודקין: - - -

אהוד רצאבי: מרינה, אני עדיין מאמין בכלכלת שוק, וזאת הכלכלה שאפשרה לנו להיות במצב של שנת 2005, עם השאיפה לשנת 2006, אפילו טובה יותר.

אהוד רצאבי: בד בבד אני אומר, שרק הכלכלה הזאת היא שמאפשרת לנו, אולי, לאור דוח העוני שהתפרסם לאחרונה, לתכנן תקציב - כמו שאמר ראש הממשלה – שיש בו יותר חמלה, יותר חברתיות.

אהוד רצאבי: ואני חושב שבאמת כדאי לשקול את הדבר הזה.

אהוד רצאבי: בהחלט הייתי הולך לקראת יד רחבה יותר כלפי אלה שלא מסוגלים לצאת לעבודה, אלה שלא מסוגלים להתפרנס, אלה שחובתה של הממשלה לדאוג להם, כי הם אינם מסוגלים לדאוג לעצמם.

אהוד רצאבי: רק כלכלת שוק ורק הכלכלה שהנהגנו בשלוש השנים האחרונות היא שמסוגלת לגרום שב-2006 נוכל ליישם כלכלה כזאת עם קצת יותר חמלה.

אהוד רצאבי: ועדיין לבי מלא על שר האוצר לשעבר.

אהוד רצאבי: אני בטחתי בו, תמכתי בו – שינוי כולה תמכה בו – תמכתי בשר האוצר לשעבר גם כאשר לא הסכמתי אתו, כי האמנתי בדרך.

אהוד רצאבי: ביבי, הלכת ולא השלמת.

רן כהן: אהוד, אתם לא תמכתם בו, אתם הלכתם עוד לפניו.

אהוד רצאבי: ביבי, הלכת ולא השלמת.

אהוד רצאבי: רפורמת בכר - התהליך לא נגמר.

אהוד רצאבי: הרפורמה אומנם חוקקה, התקנות עדיין לא תוקנו.

אהוד רצאבי: איני יודע מתי יובאו התקנות, אני מניח ששר האוצר החדש יביא אותן להצבעה במהרה.

אהוד רצאבי: עמלות ההפצה – אם זה לא יסודר, לא תהיה לנו רפורמה בשוק ההון.

אהוד רצאבי: את הרפורמה בחברת החשמל לא סיימת, את התעשייה האווירית גם כן, את הרכבת לאילת, שעליה דיברנו, גם זה עדיין לא נגמר; החלום של כולנו, של תוצר לנפש של 29,000 דולר, שעליו דיברת יומיים לפני פרישתך - גם את זה לא תצליח ליישם.

אהוד רצאבי: ביבי, מבחינתי, לקחת הגה לידיים ונטשת אותו באמצע התהליך, שאני חושב שהצלחת להוביל בשלוש שנים בצורה מצוינת.

אהוד רצאבי: אני מתגעגע לכלכלה, אני לא איש של פרסונות כשאני עומד פה, אני חושב שעזבת באמצע וחבל.

אהוד רצאבי: הקטר, אותו קטר שאתה מדבר עליו, עדיין נוסע לאט, והשמן הזה אומנם קצת עשה דיאטה, אבל צריך להמשיך בדיאטה.

אהוד רצאבי: חבל, מכיוון שנטשת ממש לקראת אישור התקציב, נטשת יומיים לפני פרסום דוח העוני.

אהוד רצאבי: אני חושב שזאת היתה טעות מבחינתך, מבחינת הכלכלה הישראלית, מבחינת המשק הישראלי, מבחינת הפוליטיקה הישראלית, שרואה בכלכלת שוק את הדבר הנכון.

אהוד רצאבי: השיקולים שהנחו אותך, ככל הנראה, היו שיקולים פוליטיים אישיים.

אהוד רצאבי: מאחר שאתה, ככל הנראה, מנהיג את הימין הקיצוני יותר בליכוד - האם זאת כוונתך, להנהיג מפלגה קיצונית ימנית?

אהוד רצאבי: האם זאת דרכך החדשה?

אהוד רצאבי: אני מאוד מקווה שזאת לא דרכך, ובכל מקרה, בנושא הזה - שר האוצר הלך, יחי שר האוצר החדש.

אהוד רצאבי: אני מאחל לך, השר אולמרט, להצליח בתפקידך ולהמשיך בכלכלה הנכונה, כלכלת השוק, שתביא את ישראל למצב שכולנו רוצים בו, עם אותה חמלה - -

משה גפני: לדוח עוני יותר גרוע.

אהוד רצאבי: - - עם אותה דאגה לאותן שכבות שראויות לקבל את החמלה ואת העזרה, ועם אותו דרבון של אלה שהתרגלו לקבל קצבאות ולא לצאת לעבודה, לצאת לעבודה.

אהוד רצאבי: אי-אפשר לעמוד פה היום ולא לדבר גם על תהליך ההינתקות.

אהוד רצאבי: ביום רביעי האחרון, ביום שבו פינו את נווה-דקלים, ביקרנו כמה חברים בגוש.

אהוד רצאבי: ביקרנו בנווה-דקלים, ביקרנו בגני-טל ובמקומות נוספים.

אהוד רצאבי: ללא כל ספק, תהליך ההינתקות הוא צעד אמיץ.

אהוד רצאבי: הוא תהליך שיוכיח את עצמו גם בתחום הכלכלי, ללא כל ספק, כבר רואים את זה.

אהוד רצאבי: הצעד הוא צעד אמיץ, ראש הממשלה הוא ראש ממשלה אמיץ.

אהוד רצאבי: כוחות הביטחון, ראיתי אותם בפעולה.

אהוד רצאבי: מעולם לא ראיתי צורת עבודה כל כך הומנית, כל כך יפה, ומאידך - כל כך מאורגנת ויעילה.

אהוד רצאבי: גם המתיישבים - אני רוצה לחזק את ידיהם - נהגו באיפוק לא פעם, עם הדמעות בעיניים, והתפנו.

אהוד רצאבי: את פורעי החוק שראינו שם – קוראים לזה שב"חים, אני קורא לזה "שבאבים" – את הצעירים ששכבו שם, עשו צעקות והתפרעו וזרקו חומצה על חיילים - - -

ג'מאל זחאלקה: מה זה "שבאבים"?

אהוד רצאבי: זה רבים של שבאב.

ג'מאל זחאלקה: שבאב זאת מלה יפה.

אהוד רצאבי: השבאב בקונטקסט שלי היא כנראה מלה לא כל כך יפה.

אהוד רצאבי: בכל מקרה, את פורעי החוק יש להשליך אל הכלא כמה שיותר מהר.

אהוד רצאבי: מורדי הליכוד וראשי מועצת יש"ע, אתם אלה שהפחתם תקווה באותם אנשים, שלמעשה יכולים היו לדעת מראש שהתהליך הזה הוא תהליך אי-רוורסיבילי, לא היה אפשר ללכת חזרה לא לפני שלושה חודשים וגם לא יומיים לפני הביצוע של התהליך הזה, גם לא בתאריך ההתפטרות של השר לשעבר נתניהו.

אהוד רצאבי: זה תהליך שלא היה אפשר לעצור, ועובדה, הוא לא נעצר.

אהוד רצאבי: הפחתם תקווה בלבם של אנשים, שחשבו שלא שווה להם להגיע להסכמות קודם לכן, לא שווה להם להתארגן קודם ולצאת מהבתים שלהם בצורה מאורגנת למקומות שאורגנו בתקציבים של מאות מיליוני שקלים, והמדינה הכינה להם מקומות חלופיים.

אהוד רצאבי: עכשיו מה קורה?

אהוד רצאבי: עכשיו מקימים ערי אוהלים.

אהוד רצאבי: מה הכוונה?

אהוד רצאבי: להיות עוד הפעם פליטים?

אהוד רצאבי: האם זאת הכוונה, להראות שוב - אנחנו מסכנים?

אהוד רצאבי: אינני חושב שזאת הדרך.

אהוד רצאבי: בד בבד, אנחנו, כמי שהצבענו בעד התהליך הזה, ומדינת ישראל היא זאת שפינתה את האנשים, שהיו שם 30 שנה, דור שני ודור שלישי, וראיתי אותם בכאבם - עם כל כמה שאני מאשים את הנהגתם בתהליך הכואב שהם עוברים כרגע, עדיין אני אומר: בואו נהיה רחמנים בני רחמנים.

אהוד רצאבי: בואו נלך לקראת ובואו נסלח, בואו נקצה עוד כספים ובואו נדאג שאותם אנשים ייושבו במקומות שלהם, ונסתכל על התהליך הזה כתהליך שהיה צריך לקרות ועבר מן העולם ונסתכל קדימה.

אהוד רצאבי: אני מאמין שהעתיד ורוד יותר, שהעתיד טוב יותר, גם מבחינה מדינית וגם מבחינה כלכלית.

אהוד רצאבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת רצאבי.

ראובן ריבלין: אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, לפי התקנון יכול חבר הכנסת נתניהו לדבר עכשיו ולדבר אחר כך.

ראובן ריבלין: אני מאפשר לו לדבר אחריך, שמא חלילה יהיו אילו דברים שמכוונים אליו, ולאחר מכן לאדוני יש זכות התשובה לפי התקנון הכללי, הקובע שכל שר המבקש להתערב בדיון, כל עוד הוא מתקיים, יוכל.

ראובן ריבלין: לכן, אני מבקש מאדוני השר לעלות ולהשיב על ארבע ההצעות, בסדר שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נאפשר לחבר הכנסת נתניהו, שר האוצר לשעבר וראש הממשלה לשעבר, לענות על ההצעה לסדר-היום ולהתייחס אליה לפי תקנה 88(ז).

ראובן ריבלין: כבוד ממלא-מקום ראש הממשלה וממלא-מקום שר האוצר, בבקשה.

ראובן ריבלין: לא אמר לנו חבר הכנסת רצאבי אם בתום שלושת החודשים הוא יצביע בעד מינויך לשר האוצר.

אהוד אולמרט: ברור שהוא יצביע, אני לא יודע איך.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, להלן עיקרי ממצאי דוח העוני לשנת 2004: מספר המשפחות העניות הגיע ל-394,000 בשנת 2004.

אהוד אולמרט: במשפחות אלה חיות 1.543 מיליון נפשות, מתוכן מעל ל-700,000 ילדים.

אהוד אולמרט: שיעור המשפחות העניות באוכלוסייה עמד אשתקד על 20.3%, בהשוואה ל-18% בשנת 2000.

אהוד אולמרט: אגב, שיעור העוני בישראל, הפלא ופלא, דומה, קצת גבוה משיעור העוני בארצות-הברית של אמריקה.

אהוד אולמרט: לעומת זאת, הוא כפול מהשיעור הממוצע בארצות ה-OECD, שעומד על כ-10%.

רן כהן: הם היו ראשונים ואנחנו שניים, ועכשיו עברנו.

אהוד אולמרט: חבר הכנסת כהן, אתם הצעתם את הצעותיכם.

אהוד אולמרט: אני לא מתווכח, אני רק מציג נתונים שמשתלבים בדברים שבעיקרם נאמרו גם על-ידיכם.

שמואל הלפרט: ישראל עומדת במקום הראשון מבחינת עוני של ילדים.

שמואל הלפרט: תשלים את כל התמונה.

אהוד אולמרט: עוד לא התחלתי לדבר, אני רק מקריא נתונים.

אהוד אולמרט: שיעור הילדים העניים ממשיך לעלות מאז סוף שנות ה-90, ועלה מ-30.8% בשנת 2003 ל-33.2% בשנת 2004.

אהוד אולמרט: הקיצוצים הנרחבים שנערכו בגמלאות ממשיכים להשפיע על האי-שוויון באוכלוסייה.

אהוד אולמרט: בשנת 2004 הגמלאות, כתוצאה מהקיצוצים בקצבאות, חילצו רק 40% מהמשפחות ורק 19% מהילדים מעוני.

אהוד אולמרט: תחולת העוני, או שיעור העוני הגבוה ביותר קיים במשפחות שבהן ראש משק-הבית אינו עובד.

אהוד אולמרט: מעל לשני-שלישים מהאוכלוסייה שבה ראש משק-הבית איננו עובד נכללים במסגרת המשפחות העניות.

אהוד אולמרט: העוני גבוה במיוחד בקרב משפחות מן האוכלוסייה הערבית ובמשפחות גדולות, משפחות שבהן מעל ארבעה ילדים - -

מרינה סולודקין: גם עולים.

אהוד אולמרט: - - ובהן תחולת העוני גדולה פי שניים-וחצי מכלל האוכלוסייה.

אהוד אולמרט: 40% מהמשפחות העניות הן משפחות עובדות.

אהוד אולמרט: זה נתון שחשוב מאוד להתייחס אליו.

אהוד אולמרט: אני עוד אומר על כך מלה בהמשך.

אהוד אולמרט: 50% מהנפשות העניות חיות במשקי-בית עובדים, בדרך כלל עם מפרנס יחיד.

אהוד אולמרט: קיימת מגמת עלייה בשיעור העוני בקרב השכירים מאז שנות ה-80.

אהוד אולמרט: רבותי, גם במשפחות של שני מפרנסים יש עוני.

אהוד אולמרט: 7% מהנפשות באוכלוסיית העוני חיות במשקי-בית שבהם שני מפרנסים.

אהוד אולמרט: אם אמרתי קודם ש-40% מהמשפחות העניות הן משפחות עובדות, כלומר, גם במקום שאדם עובד הוא איננו משתכר - ב-40% מהמקרים - כדי כך שהוא יגיע מעל לסף העוני, וב-7% מסך כל הנפשות באוכלוסייה שמוגדרת כאוכלוסיית עוני יש שני מפרנסים.

ג'מאל זחאלקה: מר נתניהו יגיד שזה רק 3%.

שמואל הלפרט: מה הפתרון שלכם לאלה שעובדים, מעל 40%, והם מתחת לקו העוני?

אהוד אולמרט: שמילק'ה, ביקשתי ממך שתגלה סבלנות.

ראובן ריבלין: לעת עתה הוא מציין נתונים.

אהוד אולמרט: אני מציין את עיקרי הממצאים של דוח העוני.

רן כהן: סגן השר צודק - - -

ראובן ריבלין: אבל הוא עוד לא ענה.

אהוד אולמרט: סליחה, מה קרה?

אהוד אולמרט: גם בקרב המשפחות העובדות העניות גדול יחסית חלקן של משפחות ערביות ומשפחות גדולות.

אהוד אולמרט: קרוב ל-35% מהמשפחות העובדות הערביות - -

מרינה סולודקין: גם עולים.

אהוד אולמרט: מרינה, שמעתי.

אהוד אולמרט: - - הן עניות גם לאחר תשלומי ההעברה.

אהוד אולמרט: הפער בין משפחות ערביות ליהודיות בולט במשפחות שבהן שני מפרנסים.

אהוד אולמרט: 13% מהמשפחות הערביות שבהן שני מפרנסים הן עניות, בהשוואה ל-2% בלבד של משפחות יהודיות עניות שבהן שני מפרנסים.

אהוד אולמרט: כלומר, 13% מכלל המשפחות העניות הערביות שבהן שני מפרנסים הן עניות.

אהוד אולמרט: זה נתון שצריך לזעזע כל אזרח במדינה.

ג'מאל זחאלקה: אתה מודע לכך שזה בגלל משכורות נשים בעיקר?

אהוד אולמרט: חבר הכנסת זחאלקה, אתה מחליש את הטיעון.

אהוד אולמרט: אתה אומר, האם זה בגלל משכורות הנשים.

אהוד אולמרט: אני מדבר אתך על 13% שבהן שני מפרנסים.

אהוד אולמרט: כלומר, מדובר גם על הבעל שעובד ולמרות הכול המשפחה חיה בעוני, ולכן זה כל כך מזעזע, בעוד שבקרב האוכלוסייה היהודית - רק 2% מכלל המשפחות.

אהוד אולמרט: כבר אמרתי שהמגמה שראינו בשנים האחרונות במדינות אחרות, בעיקר במדינות המפותחות, היא של ירידה בתחולת העוני.

אהוד אולמרט: לצערי, בישראל המגמה היתה הפוכה.

אהוד אולמרט: אומר מייד, אדוני היושב-ראש, אני לא נושא את פני פה להתנצחות, לא באתי להתנצח עם שר האוצר הקודם.

אהוד אולמרט: אם חששת מי יודע מברקים ורעמים, אני כבר רוצה להרגיע אותך שזו לא מגמתי.

אהוד אולמרט: אני גם לא רואה לנכון לקשור את התפטרותו של השר לעניינים הכלכליים, כי הוא אמר במפורש שהוא לא מתפטר בגלל עניינים כלכליים אלא בגלל עניינים מדיניים.

אהוד אולמרט: לכן אין לזה זיקה לנושאים הכלכליים, וזה גם לא ישפיע על המצב הכלכלי הבסיסי.

אהוד אולמרט: להיפך, המצב המדיני, האופקים המדיניים, הסיכוי להתפתחות מדינית כבר יצר התפתחות משמעותית ביותר, בוודאי בשוק הכספים.

אהוד אולמרט: ראינו ששער המניות בבורסה עלה ב-8% מאז התפטר שר האוצר.

אהוד אולמרט: כך שאני לא רואה לנכון לעסוק בעניין הזה.

אהוד אולמרט: שר האוצר רשאי לדבר על מה שהוא רוצה, אבל אני לא באתי היום להתנצח אתו.

אהוד אולמרט: הבעיה רצינית וכבדה מכדי שנהפוך אותה לעניין של התנצחות.

אהוד אולמרט: אני גם רוצה לומר יותר מזה: אמרתי בעבר, ואין לי שום קושי לחזור על זה, כי תקופת כהונתו של בנימין נתניהו כשר האוצר היו בה גם הישגים משמעותיים שאי-אפשר שלא להכיר בהם ואי-אפשר שלא להודות בהם.

אהוד אולמרט: היתה בהם תרומה ליצירת יציבות, נחלצנו מתקופה ארוכה של מצוקה, של מיתון, של צמיחה שלילית - - -

שמואל הלפרט: אלפי עשירים התעשרו עוד יותר.

אהוד אולמרט: שמילק'ה, אני כל פעם מתפלא מחדש.

אהוד אולמרט: אתה דווקא הצטרפת לקואליציה כשנתניהו היה שר האוצר.

שמואל הלפרט: לא הצטרפתי.

אהוד אולמרט: מה זה לא הצטרפת?

אהוד אולמרט: אתה סגן שר.

שמואל הלפרט: כן, אבל - - -

אהוד אולמרט: אתה סגן שר באופוזיציה?

שמואל הלפרט: ההצטרפות לקואליציה היתה לפני שהייתי בכנסת.

שמואל הלפרט: נכנסתי לכנסת כאשר יהדות התורה היתה ולא רציתי להוציא אותם מהקואליציה.

אהוד אולמרט: יכול להיות.

אהוד אולמרט: היות שלא רצית להוציא אותם מייד נכנסת למשרד התחבורה להיות סגן שר, ואני מודה לך על כך מאוד.

אהוד אולמרט: אני שמח שאתה לא בקואליציה ואתה סגן שר בממשלה.

אהוד אולמרט: אוקיי?

שמואל הלפרט: זה מדויק.

אהוד אולמרט: אתה לא בקואליציה, אתה רק סגן שר בממשלה.

אהוד אולמרט: זה בסדר.

ראובן ריבלין: מדובשו אבל לא מעוקצו.

אהוד אולמרט: לא, חס וחלילה.

אהוד אולמרט: נחלצנו מתקופה ארוכה של מיתון, של צמיחה שלילית, להתחלה של צמיחה, שעוד לא הגיעה לרמות שאנחנו מקווים שהיא תגיע, אבל ללא ספק היתה תפנית משמעותית חיובית.

דוד טל: אולי השר ישיב - לאילו רבדים בחברה הישראלית היא חלחלה?

אהוד אולמרט: חבר'ה, תיכף תהיה לכם הזדמנות להעביר את כל הטענות לכתובת המתאימה.

אהוד אולמרט: למה אתם צריכים להקדים?

דוד טל: אנחנו מכירים ברצף שלטוני.

אהוד אולמרט: זה בסדר.

אהוד אולמרט: אבל בכל זאת, חבר הכנסת טל, איך אומרים, הבחנות דקיקות כלשהן אפשר לעשות, לא חייבים ללכת ככה head on.

אהוד אולמרט: הצמיחה היא עוד לא ב-level שיכול לתת מענה נכון לבעיות החברתיות שלנו, כי לשם כך אנחנו צריכים צמיחה ריאלית של 6% בשנה, לפי הבנתי.

אהוד אולמרט: אבל יש התחלה, וגם נעשו התחלות של כמה רפורמות חשובות, חלקן משמעותיות, כמו הפנסיה, חלקן פחות.

אהוד אולמרט: גם האופקים שלהן הם יותר לעתיד הרחוק, אבל אין ספק שהיו הישגים, ושר האוצר הקודם רשאי להתברך בהם ולהשתבח בהם.

אהוד אולמרט: הדבר הכי לא סביר זה להתעלם מכך רק מתוך שיקולים של איזה צורך בקנטור, ואני רחוק מזה.

אהוד אולמרט: יש לי כל כך הרבה מה לומר נגד שר האוצר הקודם בדברים אחרים, שאני לא חושב שאני חייב להיות גורף בעניין הזה, וכדאי לעשות גם פה הבחנות.

אהוד אולמרט: גם שבחים מגיעים והם ניתנו ויינתנו.

אהוד אולמרט: עם זאת, צריך לומר שהצמיחה שהתחילה לא חלחלה לשכבות העניות בישראל וודאי שגם לא לאוכלוסייה שאינה עובדת.

אהוד אולמרט: אין ספק בדבר אחד – ולכן ראיתי לנכון להדגיש את הנתונים של דוח העוני, את הדברים המרכזיים בו, כדי להדגיש שאנחנו ניצבים היום לפני מציאות חברתית שקשה ממנה לא היתה בתולדות מדינת ישראל.

אהוד אולמרט: מיליון ו-534,000 אנשים שחיים מתחת לקו העוני זה לוקסוס שמדינת ישראל אינה יכולה להרשות לעצמה.

אהוד אולמרט: אלה דברים שאמרתי כל השנתיים האחרונות, והיום ודאי שאיני יכול שלא לומר אותם, במלוא העוצמה ובמלוא האחריות, בהבדל אחד: מהיום והלאה, כל עוד אני נושא באחריות למשרד האוצר, איני יכול להתחמק מהצורך לייצר כלים שיאפשרו לתת תשובה לבעיות האלה.

אהוד אולמרט: זאת בהחלט משימה לא קלה.

אהוד אולמרט: אני אומר כבר בהתחלה, היות שבתחום זה היה לי ויכוח עם שר האוצר בעת שכיהן – לא ויכוח אישי, אלא ויכוח עקרוני – אני אומר גם עכשיו: אני חושב שלמדינה, גם מדינה וכלכלה שמאמינה בשוק חופשי – ואני מאמין בשוק חופשי – אין הגדרה אחת של שוק חופשי שאין בלתה: או שנוהגים בדיוק על-פי נוסחה מסוימת או שזה לא שוק חופשי; יש גוונים שונים, יש הדגשים שונים שנהוגים במדינות שונות, יש רמות שונות של התערבות המנגנונים השלטוניים כדי לייצר איזונים נכונים במשק ובחברה.

אהוד אולמרט: במדינות שונות, בצורה מושכלת, זהירה, אחראית וחכמה, השלטון נוהג להשתמש בהם.

אהוד אולמרט: אצלנו המאמץ היה – אולי גם בשל הצורך לחרוג מהתערבות יתר, שאני יכול להבין את המניעים לה במשך שנים רבות – ללכת לקיצוניות ההפוכה.

אהוד אולמרט: אני חושב שזה לא נכון, אני חושב שאנחנו צריכים להתערב; אין מנוס מלהתערב, משום שאנחנו נמצאים קרוב מאוד לנקודת שבירה מסוימת, שבה כל ההישגים הגדולים שהושגו בשנים האחרונות עלולים להתערער בגלל חוסר יציבות חברתית.

אהוד אולמרט: אני לא רוצה להיכנס לניתוחים מושכלים, הרי אתם מבינים שאני צריך להיות זהיר בדיבור, אבל גם בנתוני התעסוקה יש מידה מסוימת של הגזמה, ויש לכאורה ירידה לרמה של 9% אבטלה.

אהוד אולמרט: זאת האבטלה האפקטיבית במונחים של יכולת קיום טובה יותר.

אהוד אולמרט: חלק ניכר מהתעסוקה שצמצמה סטטיסטית את האבטלה לא הגיעה לסף – מבחינת היקף התעסוקה או מבחינת רמת השכר – שמאפשר להוציא את המשפחות מהעוני.

אהוד אולמרט: לגבי הכלים ומרחב הציפיות – חשבתי על זה לא אחת, גם קודם לכן ובוודאי בשבועיים האחרונים: הרי בעוד שבועיים, בעוד חודש, בעוד חודשיים, ישכחו שמדיניות אינה נקבעת מהיום למחר ויבואו עם השטרות לשר החדש.

אהוד אולמרט: ישכחו שאולי יש אחריות גם לשרים הקודמים.

אהוד אולמרט: זה לגיטימי, אלה החיים – פעם אתה מפסיד ופעם אתה מרוויח.

אהוד אולמרט: פעם כשאתה נכנס לתפקיד חדש אתה נהנה מהקרדיט שנגזר ממדיניות קודמת ופעם אתה מפסיד מכך שאתה סופג את הביקורת על מה שמדיניות קודמת אחראית לו.

רן כהן: אתה תרוויח, כי תוכל לטעון שדוח העוני הבא - - -

אהוד אולמרט: אני לא טוען.

אהוד אולמרט: לא טענתי לא את זה ולא את זה.

אהוד אולמרט: לא באתי להתנצח.

אהוד אולמרט: אני רק רוצה לומר, שלא תצפו לפתרונות שישנו במהירות את הנתונים האלה.

אהוד אולמרט: אל נא נשלה את עצמנו.

אהוד אולמרט: אני יכול לומר לכם כבר עכשיו שהדוח הבא יהיה קשה יותר, משום שאנחנו נמצאים לקראת סוף חודש אוגוסט 2005, ושום דבר בנתונים שידועים לנו ובאמצעים שננקטו לא היה יכול להביא לשינוי משמעותי בנתונים שבדוח הזה.

אהוד אולמרט: לכן, הדוח שיתפרסם באמצע שנת 2006 יהיה דוח קשה.

אהוד אולמרט: אין שום סיכוי ואין שום דרך רצינית להציע תוכנית שהתוצאות שלה יורגשו בשטח בטווח הזמן המיידי.

גלעד ארדן: פירות השלום.

אהוד אולמרט: פירות השלום תרמו תרומה מכרעת לצמיחה במשק.

אהוד אולמרט: הרי כל אחד יודע את זה.

אהוד אולמרט: לכן אין ספק שמדובר כאן בתהליך מתמשך.

אהוד אולמרט: צריך לזכור את זה.

ראובן ריבלין: לא חבל שכל כך הרבה שנים שבהן היית שר הרחקנו את השלום?

ראובן ריבלין: היינו יכולים כבר להיות אמריקה.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, קודם כול, נחלצנו ממצב קשה.

אהוד אולמרט: חיינו כמה שנים עם טרור נורא, היינו כמה שנים בלי אף תייר במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: הטרור היה משום שהיינו כובשים, לא?

אהוד אולמרט: הטרור היה משום שניתקנו מכל השטחים, נכון, אדוני היושב-ראש?

אהוד אולמרט: יצאנו מהשטחים ואז התחיל טרור.

אהוד אולמרט: אז בוא לא נתנצח.

ראובן ריבלין: פעם, כשהיינו מארגנים יחד את המצע שלנו ואת ההסברה שלנו, היינו מדברים אחרת.

גלעד ארדן: - - -

אהוד אולמרט: רבותי, אני לא חושב שאנחנו תורמים לעצמנו משהו בכך שאנחנו מוליכים את עצמנו שולל.

אהוד אולמרט: בשנים שהיה טרור היינו הכי עמוק בכל השטחים, וכשאנחנו יוצאים מחלק מהשטחים מזהירים אותנו שיהיה טרור.

אהוד אולמרט: הטרור הכי כבד היה כשהיינו במקומות הכי מרוחקים ושלטנו בהכי הרבה שטחים.

אהוד אולמרט: לכן אני לא חושב שהטרור הוא בגלל העובדה שהיינו בשטחים.

ראובן ריבלין: פעם אדוני חשב אחרת.

ראובן ריבלין: על כל פנים הוא אמר אחרת.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, אתה לא שומע אותי.

אהוד אולמרט: אני תמיד אומר שטוב שיש יושב-ראש בישיבה.

אהוד אולמרט: למה?

אהוד אולמרט: כי לחברי הכנסת יש נטייה שלא להאזין תמיד לדברי הדוברים, אבל היושב-ראש ודאי מאזין.

אהוד אולמרט: נדמה לי שהפעם היושב-ראש לא האזין.

אהוד אולמרט: אמרתי שבשום פנים ואופן אי-אפשר לומר שהטרור היה בגלל היותנו בשטחים, אבל לטעון שכשאנחנו יוצאים מהשטחים יהיה טרור, כאילו שלא היה טרור כל זמן שהיינו בשטחים, זה, רבותי, להוליך את עצמנו שולל.

אהוד אולמרט: הטרור קיים משום שיש טרוריסטים שרוצים להפעיל טרור ומשום שיש תנועות טרור שהוזנו במשך שנים - - -

גדעון סער: אדוני שר האוצר - - -

אהוד אולמרט: מה?

גדעון סער: הפלסטינים לא מסכימים עם מה שאתה אומר.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הקואליציה, אני אמרתי לו את הדברים שאתה אמרת.

גדעון סער: אתה אמרת לו.

ראובן ריבלין: לא צריך לחזור.

ראובן ריבלין: אדוני ייכנס וישמע שתיים-שלוש דקות, ואז יאמר.

דוד טל: עם כל הכבוד, אולי את הוויכוח הזה תעשו בסיעת הליכוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אני היושב-ראש שלך כמו של סיעת הליכוד.

גלעד ארדן: אדוני לא רוצה להיות בסיעת הליכוד - - -

דוד טל: כשאני אחליט, אני אעשה את זה.

אהוד אולמרט: אדוני, זה דווקא חלק מגדולתה של סיעת הליכוד, שאפשר לקיים בה ויכוח.

אהוד אולמרט: קיומו של ויכוח איננו מעיד על חולשתה.

משה גפני: מהוויכוח הזה כולנו סובלים.

אהוד אולמרט: לא.

אהוד אולמרט: אתם נהנים.

משה גפני: אנחנו נהנים מהוויכוח, אבל - - -

אהוד אולמרט: אנחנו אולי סובלים, אבל אתם נהנים מהוויכוח.

אליהו ישי: - - -

אהוד אולמרט: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו, בהחלט, מתכוונים לגבש תוכנית לאומית להתמודדות עם בעיית העוני.

אהוד אולמרט: כשתגובש ותושלם התוכנית הזאת, היא תוצג גם לפני הכנסת והציבור.

אהוד אולמרט: אני אומר מייד, שהיא תהיה מורכבת בחלקה מאמצעים חוץ-תקציביים של מדיניות, שלפי הבנתנו יכולים להשפיע השפעה משמעותית מאוד על נושא העוני, על נושא המצוקה החברתית, ובחלקה גם מבדיקה מחודשת של סדרי עדיפויות שהגיע הזמן לעשות אותה.

אהוד אולמרט: אבל כל זה, אם אנחנו רוצים להיות רציניים, לא יביא פתרונות מהיום למחר.

אהוד אולמרט: התחלתי לומר קודם, שהציבור הישראלי שומע במשך שנים חדשות לבקרים ססמאות שהפכו נבובות על המלחמה בעוני, מתוך איזו אשליה של הדוברים שהם יוכלו לאחז עיניים לחודשיים וזה יעבור להם.

אהוד אולמרט: חלק ניכר מהציבור איבד את האמון במצהירים הללו, משום שהם לא לוּוּ בגיבוש כלים רציניים שיכולים ליצור מציאות חברתית אחרת.

אהוד אולמרט: אני מראש מודיע, שאין לי מענה קסם שיכול להביא שינוי מהפכני מהיום למחר.

אהוד אולמרט: כן יש לי תשובות שנבדקות, שיגובשו, שיש סיכוי שהן תיצורנה תהליך מתמשך שיביא לקיטון משמעותי של העוני.

אהוד אולמרט: אנחנו נצטרך, כמובן, להבחין בין שתי אוכלוסיות: האוכלוסייה המסוגלת להשתלב בעבודה, וזו שאיננה מסוגלת.

אהוד אולמרט: גם בנתונים שפורסמו היום על-ידי הלשכה, על-ידי שירות התעסוקה, ביומיים האחרונים, 82,000 מתוך 230,000 המובטלים הם אנשים שהם הגרעין הקשה של כאלה שלא יכולים להסתדר בעבודה מכל מיני סיבות.

אהוד אולמרט: זו אוכלוסייה אחרת, וזאת מסיבות שונות של מוגבלות שאינני רוצה להיכנס לפירוט שלהן, וזה גם לא חשוב כרגע.

אהוד אולמרט: אנחנו נצטרך לחפש כלים כדי לתת אפשרות של קיום בכבוד לאוכלוסייה הזאת.

אהוד אולמרט: אבל חלק ניכר מהאוכלוסייה שאיננה עובדת היא אוכלוסייה שיכולה להשתלב בעבודה.

אהוד אולמרט: אנחנו נצטרך לייצר כלים.

אהוד אולמרט: אינני רוצה לפרט, אף שעל חלק מהכלים אני כבר קורא בתקשורת ובעיתונים, ומייחסים אותם כך או אחרת.

אהוד אולמרט: למדתי שכאשר שר האוצר אומר משהו, הוא מחייב ויוצר ציפיות.

אהוד אולמרט: אינני רוצה להצביע כרגע על כלים כאלה או אחרים שננקוט.

אהוד אולמרט: אני אומר שיש, ולהערכתי יש גם כלים שיכולים להיות אפקטיביים מאוד, אבל אנחנו נודיע עליהם לכשנחליט עליהם וניישם אותם.

אהוד אולמרט: הממשלה, כל עוד אני מכהן בתפקיד הזה, על דעת ראש הממשלה, חושבת שיש מקום לבחון מחדש סדרי עדיפויות שייתנו מענה נכון על המצוקות החברתיות שדוח העוני של 2004 נותן להן ביטוי.

אהוד אולמרט: אפשר ללהטט במלים ואפשר להציע כל מיני נוסחאות קסמים - דבר אחד אי-אפשר באמצעות הנוסחאות הללו: להאכיל ילד רעב.

גאלב מג'אדלה: חשוב מאוד מה - - -

גלעד ארדן: - - -

אהוד אולמרט: את הדרך לעשות את זה - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכול נגמר - - -

ראובן ריבלין: כבוד השר מסיים.

ראובן ריבלין: לא כדאי להפריע בסיום דבריו.

אהוד אולמרט: נצטרך לעשות את זה בדרך קשה, אחראית ואמינה, שתיתן מענה ותצמצם את תחולת העוני ותיתן תשובה למשפחות שבהן יש שני מפרנסים ורמת השכר שלהן איננה מגיעה עד כדי כך שהן ייחלצו מקו העוני - - -

שמואל הלפרט: אדוני יודע כמה ילדים רעבים יש במדינה?

ראובן ריבלין: אני מבקש.

שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול אם שר האוצר יודע.

ראובן ריבלין: אולי אינכם שמים לב, אבל כל המציעים בעניין העוני לא נמצאים באולם והשר משיב להם.

אהוד אולמרט: חבר הכנסת הלפרט, אני לא יודע למה הגשת הצעה.

ראובן ריבלין: למה לא הגשתם הצעה?

שמואל הלפרט: - - -

ראובן ריבלין: הם לא נמצאים פה:

ראובן ריבלין: חברי הכנסת קולט אביטל, אלי ישי ורן כהן - הם לא באולם.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות - - -

שמואל הלפרט: מותר לשאול שאלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הלפרט, לא יכול לעמוד פה - - - הנה, חבר הכנסת ישי באולם.

אהוד אולמרט: חשוב - - -

רוני בר-און: - - - סגן שר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

אהוד אולמרט: דרך אגב, חבר הכנסת הלפרט, למה לא התעקשת להיות סגן שר הרווחה?

שמואל הלפרט: יש כבר סגן שר.

שמואל הלפרט: לא רציתי להיות קונקורנציה של הרב רביץ.

ראובן ריבלין: אתה לא יודע שבמשרד יכולים להיות שני סגנים?

שמואל הלפרט: הרב רביץ מסכים - - -

אהוד אולמרט: למה צריך לשאול אותו?

אהוד אולמרט: אני רואה שאתה לא מסכים.

ראובן ריבלין: אתה מציע להעביר לוועדה?

אהוד אולמרט: אני מוכן שהנושא יידון בוועדה.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני מודה לך ולחברי הכנסת היוזמים.

אהוד אולמרט: אי-אפשר להתחמק מלדון בתופעות הללו.

אהוד אולמרט: אי-אפשר לטשטש את חומרתן.

אהוד אולמרט: אי-אפשר שלא להכיר בכך שלא נעשה די כדי להיאבק בהן ואי-אפשר להתחמק מן הצורך לתת להן מענה.

אהוד אולמרט: אני לוקח על עצמי גם את החובה להתייחס למה שהיה וגם את המחויבות להביא לכנסת בעתיד הקרוב את המענה לגבי מה שיהיה.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הואיל ואחת ההצעות התייחסה אישית לשר האוצר לשעבר, חבר הכנסת בנימין נתניהו, אני מזמין את ראש הממשלה לשעבר ושר האוצר לשעבר לעלות לעשר דקות ומעלה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מאחר שהדיון הזה זומן בעקבות התפטרותי, אני חייב להגיד משהו עליה וגם על אירועי היום.

בנימין נתניהו: אנחנו נמצאים בשעה קשה, שעת מבחן.

בנימין נתניהו: עקירת אנשים מבתיהם היא תמיד טרגדיה אנושית קשה ביותר, ולא כל שכן כשמדובר באנשים שנשלחו לשם על-ידי ממשלות ישראל מימין ומשמאל, ועוד יותר מכך, כאשר האנשים העקורים, רבים מהם אינם יודעים מה טומן המחר ולאן ילכו.

בנימין נתניהו: צריך כל אחד לדמיין לעצמו משפחה שנעקרת מביתה, בית נהרס, הילדים נעקרים מבית-הספר, ויקיריהם נעקרים מקבריהם.

בנימין נתניהו: רק מי שאין לו לב אנושי - לא נצבט לבו כאשר הוא רואה את הדחפורים הורסים את הבתים ואת בתי-הכנסיות.

בנימין נתניהו: בשעה הקשה הזאת אין לנו אלא לשבח את חיילי צה"ל ואת שוטרי משטרת ישראל על הדרך המאופקת והמכובדת שבה הם ממלאים את המשימה שהוטלה עליהם.

בנימין נתניהו: אין לנו אלא לקרוא למתיישבים ביישובים שטרם נעקרו לנהוג באיפוק מרבי, בריסון ובכבוד.

בנימין נתניהו: בשום פנים ואופן אל להם להפעיל אלימות.

בנימין נתניהו: בשום פנים אל לישראלי לפגוע בישראלי אחר וגם לא בחפים מפשע שאינם ישראלים.

בנימין נתניהו: לא לאלימות ובוודאי לא לשימוש בנשק משום צד.

בנימין נתניהו: זו שעה קשה מאוד, אבל חובה עלינו לא להופכה לקשה יותר.

בנימין נתניהו: צו השעה הוא איפוק של אחים ולא עימות של של נצים.

בנימין נתניהו: למתיישבים אני פונה ואומר: חיילי צה"ל ושוטרי משטרת ישראל אינם האויבים שלכם.

בנימין נתניהו: הם אחים שלכם.

בנימין נתניהו: שמרו על כבודם, שמרו על כבודכם.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, אני התפטרתי לפני שבועיים, כי אמרתי שאיני מוכן להיות בממשלה שמורידה יישובים ללא תמורה.

בנימין נתניהו: העמדה שלי בעניין ההתנתקות, הנסיגה החד-צדדית, היתה עקבית מהיום הראשון.

משה גפני: - - - כי ההחלטה היתה מזמן.

בנימין נתניהו: בהחלטת הממשלה על ההתנתקות - וכדאי מאוד לשים לב להחלטה הזאת ולעשות סדר בדברים, כי עם התפטרותי נאמרו כל מיני דברים.

בנימין נתניהו: ובכן, הנה החלטת הממשלה שהצבעתי עבורה.

בנימין נתניהו: מעולם לא הצבעתי עבור פינוי יישובים או עצם הפינוי.

בנימין נתניהו: החלטת הממשלה מ-6 ביוני 2004 אומרת כך: תבוצע עבודת הכנה; מייד לאחר גמר עבודת ההכנה תתכנס הממשלה כדי לקבל החלטות בדבר המשך ביצוע התוכנית.

בנימין נתניהו: הסעיף הראשון – סעיף 1: אין בהחלטה זו כדי לפנות יישובים.

בנימין נתניהו: מייד אחריו, בעמוד הראשון: לאחר סיום עבודת ההכנה תשוב הממשלה ותתכנס על מנת לקיים דיון נפרד ולהחליט אם לפנות יישובים אם לאו, ואם כן - איזה יישובים ובאיזה קצב, בהתחשב בנסיבות באותה עת.

בנימין נתניהו: בעמוד 3: תתבצע עבודת ההכנה הנדרשת ליישום התוכנית.

בנימין נתניהו: מייד לאחר עבודת ההכנה יתקיים דיון בממשלה לצורך קבלת החלטה בדבר פינוי היישובים בהתחשב בנסיבות באותו זמן, האם לפנות אם לאו, ואיזה יישובים.

בנימין נתניהו: וכאילו זה לא מספיק – חוזר אחר כך: מובהר כי לאחר סיום ההכנה כאמור, תתכנס הממשלה מעת לעת כדי להחליט בשאלת הפינוי, אם לאו.

בנימין נתניהו: זו החלטת הממשלה.

בנימין נתניהו: כמה פעמים אפשר להגיד את זה?

בנימין נתניהו: ובכן, לא היתה הצבעה על פינוי.

בנימין נתניהו: להיפך.

בנימין נתניהו: יש שם עוד דברים: אין פינוי יישובים, אבל יש סעיף - -

משה גפני: - - - אתה השקעת כסף - - -

בנימין נתניהו: - - בעמוד 5: מדינת ישראל תפקח ותשמור על המעטפת החיצונית ביבשה - - -

משה גפני: - - -

בנימין נתניהו: כדאי שתקשיבו ותעשו קצת שיעורי בית.

משה גפני: רק תענה, אנחנו במתח.

בנימין נתניהו: אני אענה על הכול, חבר הכנסת גפני.

בנימין נתניהו: תאמין לי.

משה גפני: למה השקעת כסף כשר האוצר כשאין החלטה - - -

בנימין נתניהו: מדינת ישראל תפקח ותשמור על המעטפת החיצונית ביבשה, תשלוט באופן בלעדי במרחב האווירי של עזה - - -

אהוד אולמרט: - - -

ראובן ריבלין: יש פה שר תורן.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אדוני יכול - - - החסינות היא לא רק לחברי כנסת, אלא גם לחברי כנסת שהם שרים.

גדעון סער: - - -

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, אני הבנתי שהשר לשעבר הוזמן להגיב, היות שזה עסק בו.

אהוד אולמרט: אני לא דיברתי על הנושא המדיני.

אהוד אולמרט: היות שהוא בחר לדבר על הנושא המדיני, אני מבקש את הסכמתך לכך שאני אתפנה לדברים אחרים, כי זה לא משיק כלל לדברי.

ראובן ריבלין: אינני שופט פה, לכן לא אגע בתוכן דבריך.

ראובן ריבלין: עם זאת, אני אומר לך, שהואיל והשר רביץ נמצא פה, אדוני פטור מלשבת פה.

ראובן ריבלין: החסינות היא לא רק של חברי הכנסת, אלא גם של חברי כנסת שהם שרים.

בנימין נתניהו: אבל אני דווקא עומד להתייחס לשר אולמרט בהמשך.

ראובן ריבלין: ודאי השר רביץ יודיע לו.

גלעד ארדן: אבל, גפני, אתם לא - - -?

קריאות: - - -

בנימין נתניהו: כבוד יושב-ראש הכנסת, אתה יכול לשלוח לו שליח ולהגיד לו שאני מתכוון להתייחס אליו בהמשך.

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת ארדן, הואיל ויש לי כבר שעות כנסת, לא התפלאתי על הערתו של שר האוצר, ממלא-מקום ראש הממשלה.

משה גפני: לא, אני שותף.

גאלב מג'אדלה: הוא מתחנן להיות שותף, מה אתם - - -?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הפנים, מספיק.

בנימין נתניהו: ובכן, אין שם פינוי יישובים, בשום החלטת ממשלה שאני הצבעתי עבורה, אלא היתה כאן הכנה ודחייה של ההחלטה - אם כן, אם לאו.

בנימין נתניהו: מה כן יש?

בנימין נתניהו: יש שם סעיף 6 בעמוד 5 שאומר: מדינת ישראל תמשיך לקיים נוכחות צבאית לאורך קו הגבול בין רצועת-עזה לבין מצרים.

בנימין נתניהו: ציר פילדלפי.

בנימין נתניהו: נוכחות זו הינה צורך ביטחוני חיוני.

בנימין נתניהו: במקומות מסוימים ייתכן שתידרש הרחבה פיזית של השטח שבו תתבצע הפעילות הצבאית.

בנימין נתניהו: זה, אגב, בא לדרישתי.

בנימין נתניהו: כלומר, בוא קודם כול נעשה סדר בעניין הזה: לא היתה שום החלטת ממשלה על פינוי שאני הצבעתי עבורה, אלא רק הכנות, כשצוין במפורש שאין החלטה על פינוי אבל יש החלטה לשמר, בשלב זה, את המעטפת הביטחונית סביב רצועת-עזה.

נעמי בלומנטל: אז הכול - - -?

בנימין נתניהו: זו היתה בקשה שלי.

בנימין נתניהו: הקראתי לכם את החלטת הממשלה.

בנימין נתניהו: ואני אמרתי לראש הממשלה שרון, בשיחתנו הראשונה: אני מתנגד להתנתקות חד-צדדית, כלומר לנסיגה ללא תמורה.

בנימין נתניהו: התמורות שאנחנו דורשים הן לפחות שתיים: התמורה הראשונה, גידור גושי התיישבות שבהם חיים למעלה מ-80% מהישראלים ביו"ש, גידור בגדר המרכזית והכללתם ברצף של רעננה ופתח-תקווה.

בנימין נתניהו: לא משום שאנחנו מוותרים על מה שמעבר לגדר, אלא משום שאנחנו מקבעים, במהלך הזה, את מה שבתוך הגדר.

בנימין נתניהו: על היתר - נתווכח.

בנימין נתניהו: נבטיח את עתידם.

בנימין נתניהו: זה היה הדבר הראשון: אתה יוצא?

בנימין נתניהו: – תיקח.

בנימין נתניהו: זו המדיניות שלי משכבר הימים.

בנימין נתניהו: הדבר השני - שמירה על המעטפת הביטחונית, מה שמוזכר כאן, בהחלטת הממשלה.

בנימין נתניהו: שמירה של המעטפת, שמירה של ציר פילדלפי; אל תיתן להם נמל.

בנימין נתניהו: כל זה הובטח, ועל סמך הדבר הזה, נאמר לי, שהדברים יהיו.

בנימין נתניהו: אמרתי: בבקשה.

בנימין נתניהו: ואחר כך, כשראיתי את השסע, אמרתי: תביא למשאל עם.

בנימין נתניהו: אם יהיה משאל עם ויהיה גידור הגושים והבטחת עתידם, ותהיה שמירה על ציר פילדלפי ולא יהיה נמל - בבקשה.

בנימין נתניהו: בדבר כזה אוכל לתמוך.

בנימין נתניהו: בזה - כן.

בנימין נתניהו: אף אחד מהתנאים האלה לא התקיים.

דוד טל: אף לא אחד.

בנימין נתניהו: גידור הגושים - יוק.

בנימין נתניהו: לא רק שאנחנו לא מגדרים את הגושים ולא מבצרים אותם - אנחנו הקפאנו את הבנייה שם.

בנימין נתניהו: E1 , החיבור בין מעלה-אדומים לירושלים, הצוואר הזה.

בנימין נתניהו: אנחנו לא בונים שם.

בנימין נתניהו: אבל הפלסטינים בונים שם.

בנימין נתניהו: לא מגדרים, לא בונים.

בנימין נתניהו: מפקירים את זה.

בנימין נתניהו: ציר פילדלפי – נמסר.

בנימין נתניהו: לא אנחנו נדאג לביטחון ולמניעת זרימת נשק ומחבלים לתוך השטח.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים לדאוג שהמצרים יעשו את זה.

בנימין נתניהו: הם אולי ינסו, אבל אתם רואים את מידת הצלחתם בסיני, מול הטרור האסלאמי.

בנימין נתניהו: לא הייתי בונה על זה.

בנימין נתניהו: אז מי יעשה את זה, אבו-מאזן יעשה את זה?

בנימין נתניהו: הפקרת הביטחון בידי אחרים.

בנימין נתניהו: משאל עם, שהוא המכשיר החשוב ביותר למניעת הטרגדיות האלה, ריבונו של עולם, את הדבר הנורא הזה - זה לא רק המתיישבים, לא רק הטרגדיה הזאת, אלא עם שלם שנקרע לשניים.

בנימין נתניהו: חיילים שצריכים לעמוד שם בעיניים בוכיות.

בנימין נתניהו: משאל העם, שזה מכשיר מרכזי שכל ראשי הממשלה - רבין, פרס, ברק, אנוכי – לפני הסכם-וואי רציתי להביא את זה, והכנסת מנעה את זה ממני.

בנימין נתניהו: שרון עצמו - לפני הבחירות כולם דיברו.

בנימין נתניהו: הדבר הזה נזרק הצדה.

בנימין נתניהו: כל התנאים האלה נמוגו.

בנימין נתניהו: לא רק שהם נמוגו - הוסיף ויתורים על ויתורים.

בנימין נתניהו: הגושים הלכו, E1 - נעזב, פילדלפי - נמסר, הנמל נמסר.

בנימין נתניהו: הפלסטינים הפכו לצד דורש ואנחנו - צד נותן.

בנימין נתניהו: עכשיו הם דורשים נשק.

בנימין נתניהו: שוקלים איך לתת להם נשק.

בנימין נתניהו: אנחנו ניתן להם נשק?

בנימין נתניהו: תחמושת?

בנימין נתניהו: אולי אחרים ייתנו להם תחמושת ואנחנו נאשר?

בנימין נתניהו: אל תיתנו להם רובים, אל תיתנו להם נמל, אל תיתנו להם להקים בסיס טרור, כי זה מה שהם יקימו.

בנימין נתניהו: יש אולי מי שחושב שהטרור ייחלש כתוצאה מזה.

בנימין נתניהו: כל מי שעיניו בראשו מבין שהטרור יגבר, משום שהטרור זורם לקראת הזדמנויות.

בנימין נתניהו: ויש פה אזור טרור חופשי.

בנימין נתניהו: יש אזור סחר חופשי, ופה יהיה אזור טרור חופשי.

בנימין נתניהו: אינני יודע כמה זמן זה ייקח.

בנימין נתניהו: אולי זה ייקח שנה, אולי ייקח שנתיים.

בנימין נתניהו: כשעמדתי פה על הבמה הזאת, לפני אוסלו, בזמן חגיגות אוסלו, ואמרתי, זה יבוא, אינני יודע אם זה ייקח שנה או שנתיים - זה לקח שנה-שנתיים עד שזה הגיע לשיאו, וגם פה זה לא יקרה מייד.

בנימין נתניהו: ניסיתי למנוע זאת, ניסיתי להשפיע, ניסיתי להכניס את התנאים האלה, לא הצלחתי.

בנימין נתניהו: שרון רץ קדימה בעיוורון מוחלט; זה הגיע להצבעה שלוש פעמים על פינוי יישובים, על ביצוע ההתנתקות.

בנימין נתניהו: שלוש פעמים הצבעתי נגד.

בנימין נתניהו: בפעם השנייה היתה שאלה של עיכוב ההתנתקות.

בנימין נתניהו: בפעם השלישית ראיתי שכבר אין לי מה לעשות, הצבעתי והתפטרתי.

בנימין נתניהו: אני יודע שזה לא פופולרי להשבית את השמחה.

בנימין נתניהו: יש כאלה שאומרים: תנו להם לחלום, תנו לנו לחלום, אבל אמר פעם מנהיג דגול: אל מול סכנה מוחשית, אם אתם מפליגים בחלומות, סימן שאתם שקועים בשינה עמוקה.

בנימין נתניהו: רבותי, הכתובת על הקיר, אנחנו צריכים לקרוא אותה, צריכים לקרוא אותה בעיניים פקוחות גם אם היא פוגעת בחלומות הוורודים ששרון מבטיח לנו.

בנימין נתניהו: אחרי שהמתריעים בשער, שהפריעו לתוכנית ההתנתקות, סולקו - הנה מה שאמר ראש אמ"ן, האלוף פרקש, בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת בשבוע שעבר.

בנימין נתניהו: אני קורא: "הפלסטינים ממשיכים לייצר אמצעי לחימה ברצועת-עזה ומנסים להעתיקם ליהודה ושומרון, יש חשש שהטרור יתחדש באביב".

בנימין נתניהו: הוא כבר אומר - באביב, אחרי הבחירות הפלסטיניות.

בנימין נתניהו: אגב, הוא אמר שכבר יש תנועה של מומחי הטילים, ה"קסאמים", מעזה ליו"ש, הם כבר בדרך, אולי כבר הגיעו.

בנימין נתניהו: ראש השב"כ אמר בישיבת הממשלה אתמול: "ככל שיחלוף הזמן, חלק מארגוני הטרור יחזרו לדפוס של פיגועים גם ברצועה".

בנימין נתניהו: זה מה שאומרים אנשי הביטחון שלנו.

בנימין נתניהו: אני מזכיר לכם את התרעותיו של הרמטכ"ל לשעבר בוגי יעלון, גם הוא סולק, אחרים גם כן, אבי דיכטר – איננו.

בנימין נתניהו: ובכן, בואו נקשיב לערבים, בואו נשמע מה הם אומרים.

בנימין נתניהו: הנה דובר ועדת ההתנגדות: "ברור לכולם שהטילים שהביאו את הניצחון ואת השחרור ברצועה ישמשו אותנו בהמשך המאבק עד שחרור כל פלסטין".

בנימין נתניהו: במקרה שמישהו לא יודע מה זה "כל פלסטין" מסביר ה"חמאס": "גדודי 'עז אל-דין אל-קסאם' יזעזעו אתכם בחיפה ובתל-אביב, הם יהלמו בכם בצפת ובאשקלון, דין יפו כדין עזה".

בנימין נתניהו: דין יפו כדין עזה.

בנימין נתניהו: ה"חמאס" יצא מעזה ויתפוצץ בכל פלסטין.

גאלב מג'אדלה: הם עוד לא נבחרו.

בנימין נתניהו: מה אומר אבו-מאזן?

בנימין נתניהו: אבו-מאזן, המתון כביכול: "הנסיגה הישראלית היא בזכות השהידים, זהו הצעד הראשון בדרך לשחרור".

בנימין נתניהו: תקשיבו טוב - "הנסיגה הישראלית היא בזכות השהידים, זהו הצעד הראשון בדרך לשחרור".

בנימין נתניהו: הוא מקדש את השהידים, הוא בעצם מקדש את כל התהליך הזה.

בנימין נתניהו: אני כבר לאה מלהתריע.

בנימין נתניהו: בשנות ה-80 אמרתי וכתבתי, שאת גל הטרור של חטיפות המטוסים ניתן לסיים על-ידי פגיעה צבאית, לרבות הפצצת מדינות כמו לוב.

בנימין נתניהו: בתחילת שנות ה-90, פה, התרעתי שיעופו טילים מעזה בזמן חגיגות אוסלו, וכי יצא מהשטחים שנמסרו לערפאת טרור נורא לכל ערי ישראל.

בנימין נתניהו: ובאמצע שנות ה-90 התרעתי שהטרור האסלאמי יפגע במערב ועלול להפיל את מגדלי התאומים.

בנימין נתניהו: ממש כך.

שמואל הלפרט: ממש נביא.

בנימין נתניהו: לא.

בנימין נתניהו: אין צורך להיות נביא, צריך עיניים פקוחות לרווחה.

בנימין נתניהו: מה יש כאן לראות?

בנימין נתניהו: קשה להבין שאנחנו יוצאים משם, פותחים את הנמל, פותחים את פילדלפי שהם יזרמו פנימה?

בנימין נתניהו: הם יזרמו.

בנימין נתניהו: אומרים לנו: זו הפחדה.

בנימין נתניהו: זה מה שאמרו לי גם אז על כל אחד מהדברים האלה שהתממשו אחד לאחד, גם הדברים החיוביים התממשו.

בנימין נתניהו: רייגן שלא חשב שזאת הפחדה, אלא חשב שזה תיקון חשוב, הפציץ את לוב, יחד עם מרגרט תאצ'ר, ובאמת חטיפות המטוסים נגמרו.

בנימין נתניהו: נגמרו.

בנימין נתניהו: כשהתחילו לירות מבית-לחם, מבית-ג'אלה לירושלים, שאלו מה לעשות.

בנימין נתניהו: הייתי אז אזרח, אזרח מודאג, אמרתי: תיכנסו לשם.

בנימין נתניהו: אמרו: אם תיכנס לבית-ג'אלה, הם יירו מבית-לחם.

בנימין נתניהו: ניכנס גם לבית-לחם.

בנימין נתניהו: זה יעצור את זה?

בנימין נתניהו: אמרתי: כן, זה יעצור את זה.

בנימין נתניהו: אם תיכנס, זה יעצור.

בנימין נתניהו: אמרו לי אז: זה קיצוני, זה הרפתקני.

בנימין נתניהו: אמרו.

בנימין נתניהו: תקראו.

בנימין נתניהו: היום אני אומר: בשביל מה כל זה?

בנימין נתניהו: בשביל מה?

בנימין נתניהו: בשביל מה הסבל והטרגדיה?

בנימין נתניהו: בשביל מה?

בנימין נתניהו: אמרו לנו: יש פה חוכמה מדינית, משום שזה דבר חד-פעמי.

בנימין נתניהו: דבר חד-פעמי.

בנימין נתניהו: נעמי בלומנטל, אני רוצה שתשמעי מה אומרים.

בנימין נתניהו: אומרים: זה דבר חד-פעמי, זה ישמש אותנו, לא ילחצו עלינו יותר.

בנימין נתניהו: עוד לא נגמר.

בנימין נתניהו: עוד לא נגמר, בעצם הפינוי, וידידתנו הגדולה, ארצות-הברית, מזכירת המדינה שלה אומרת: מובן שזה לא הסוף וזה לא חד-פעמי.

בנימין נתניהו: עוד, עוד נסיגות.

בנימין נתניהו: עד כאן החוכמה המדינית.

בנימין נתניהו: ואם את זה אומרת ארצות-הברית, מה תגיד אירופה, מה יגיד האו"ם?

בנימין נתניהו: יצרנו כאן תקדים מדהים.

בנימין נתניהו: מדהים.

בנימין נתניהו: תקדים במהלך סרק, טראגי, יקר, מיותר, מסוכן, בעצם הרגלנו את העולם שהיהודים נותנים ולא מקבלים.

בנימין נתניהו: נותנים ומקבלים טרור.

בנימין נתניהו: זה בסדר, אלה חוקי המשחק.

בנימין נתניהו: אגב, זה שאנחנו מתכוונים לתת יותר.

בנימין נתניהו: חבל שהלך שר האוצר בפועל.

בנימין נתניהו: הוא אמר ל"ג'רוזלם פוסט" ב-30 בדצמבר: ישראל תמשיך להתקדם על-ידי ביצועים חד-צדדיים.

בנימין נתניהו: כלומר, יבוא עוד.

בנימין נתניהו: אני מציע לכם לשים לב, כי מה שאולמרט אומר היום, שרון יעשה מחר.

בנימין נתניהו: עוד.

בנימין נתניהו: לא רק שיצרנו תקדים שהעולם עלינו - אנחנו מנדבים את העקירות הבאות, את שטחי השילוח הבאים.

בנימין נתניהו: זאת מדיניות לא נכונה.

בנימין נתניהו: זאת מדיניות שגויה.

בנימין נתניהו: המדיניות הנכונה היא קודם כול להשאיר את הביטחון בידינו, לא להפקיד אותו, לא בידי מצרים, לא בידי ה"חמאס", לא בידי אבו-מאזן.

בנימין נתניהו: הביטחון בידינו, זה העיקרון הראשון.

בנימין נתניהו: העיקרון השני הוא עקרון ההדדיות.

בנימין נתניהו: אתה נותן – תקבל.

בנימין נתניהו: הרבה פעמים שומעים: נתניהו נתן את חברון.

בנימין נתניהו: אני דווקא מעלה את חברון.

בנימין נתניהו: לא עקרתי יהודי אחד מחברון, לא הרסתי בית אחד בחברון, היישוב היהודי העתיק בחברון עומד על כנו, הוא נבנה, מערת המכפלה בידינו לנצח.

בנימין נתניהו: זה נכון שהעברתי, בהתאם להסכם שקיבל שמעון פרס, שהתחייבתי לפני הבחירות לכבדו, שכונות ערביות בחברון לפלסטינים, ואמרתי אז לקלינטון - שימו לב, חברי הכנסת, אמרתי אז לקלינטון: דע לך, אני לא אתן בלי לקבל.

בנימין נתניהו: הוא אמר לי: מה אתה מתכוון לקבל?

בנימין נתניהו: אמרתי לו: אני מתכוון לקחת.

בנימין נתניהו: הוא אמר לי: מה אתה מתכוון לקחת?

בנימין נתניהו: אמרתי לו: אני הולך להגן על השער הדרומי של ירושלים.

בנימין נתניהו: בית-לחם זולגת לירושלים, ואני אבנה במקום שנקרא הר-חומה, והוא התנגד לכך.

בנימין נתניהו: אמרתי לו: אני מצטער, זאת התניה נוסף על שמונה ההתניות שהצמדתי להסכם חברון, זאת אומרת, למסירת השכונות הערביות - הדדיות, איסוף הנשק, הפסקת ההסתה, עצירת המחבלים וכן הלאה, ששימשו אותנו בהמשך, ב"וואי", כל מיני תנאים.

בנימין נתניהו: הם נתנו מעט – קיבלו מעט.

בנימין נתניהו: לא נתנו – לא קיבלו.

בנימין נתניהו: אנחנו לקחנו ובנינו בהר-חומה.

בנימין נתניהו: לא רק שלא עקרנו אלפי יהודים, בנינו לאלפי יהודים.

בנימין נתניהו: תיגשו עכשיו, זה שלוש דקות נסיעה מכאן - -

גאלב מג'אדלה: קיבלנו אינתיפאדה על החוכמה הגדולה הזאת.

בנימין נתניהו: - - ותראו שם.

בנימין נתניהו: תראו שם את השכונה.

גאלב מג'אדלה: חמש שנים אינתיפאדה קיבלנו.

בנימין נתניהו: איזה אינתיפאדה?

בנימין נתניהו: היו עשרות פיגועי התאבדות לפני ממשלתי, חברי הכנסת, ומאות אחרי ממשלתי, ובתקופת כהונתי מספר פיגועי ההתאבדות שאף לאפס; כל אחד הוא טרגדיה, אבל זה פחות ממספר אצבעות כף היד.

בנימין נתניהו: מה קרה?

בנימין נתניהו: בתקופת ממשלת נתניהו ערפאת נהיה ציוני?

בנימין נתניהו: ה"חמאס" נהיה ציוני?

בנימין נתניהו: מה שהיה זה איום מפורש, זה לא רק הדדיות – אם תיתן, תקבל במשורה – זה שאם תיתן טרור, כפי שאמרתי לו: אני אחסל את המשטר שלך, ונגלה את כולכם מכאן, חזרה לתוניס, והוא ידע שלא יעזור לו קלינטון ולא אף אחד, שום דבר לא יעזור.

גאלב מג'אדלה: הפחדת אותו מאוד.

בנימין נתניהו: ובכן, בפועל אין לכם הסבר אחר מדוע בשלוש שנים של ממשלה בראשותי לא היה טרור, כמעט שלא היה טרור.

בנימין נתניהו: זו המדיניות הנכונה.

בנימין נתניהו: אם אנחנו רוצים להגיע להפסקת טרור, ומי לא רוצה, אם אנחנו רוצים להגיע ליציבות, לשקט, אנחנו יכולים לעשות הסכמים מדודים שמבוססים רק על דבר אחד – שלום מבוסס על שלושה דברים; שלום עם שכנינו ושלום בינינו מבוסס על שלושה דברים: קודם כול על הדדיות, אין נותנים בלי לקבל.

בנימין נתניהו: שנית, על ביטחון.

בנימין נתניהו: ביטחון בידינו, לא בידי אחרים, וודאי שלא בידי אויבינו.

בנימין נתניהו: ושלישית – כדי להבטיח שלום בתוכנו – משאל עם.

בנימין נתניהו: אין החלטה טריטוריאלית משמעותית שיכולה לעבור בלי משאל עם.

בנימין נתניהו: אסור שהדבר הזה יהיה.

בנימין נתניהו: אלה שלושה עקרונות שמבטיחים לנו תיקון של הסטייה הגדולה הזאת מהדרך שלנו, הדרך של הליכוד: ביטחון, הדדיות, משאל עם; שלושה עקרונות שעמדנו עליהם ונעמוד עליהם בעתיד והם יעמדו לנו.

בנימין נתניהו: מודה אני לך, אדוני היושב-ראש.

חמי דורון: תודה רבה לחבר הכנסת נתניהו.

חמי דורון: אדוני סגן השר, יש לנו ארבע הצעות.

חמי דורון: חבר הכנסת מיכי רצון, חבר הכנסת נתניהו, אנחנו רוצים להמשיך.

חמי דורון: מאחר שהשר אולמרט הציע בדברי תשובתו להעביר לוועדה את כל הנושאים שהוא ענה עליהם, יש הצעות אחרות.

חמי דורון: ההצעה הראשונה היא של חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בניגוד למה ששר האוצר לשעבר אמר כאן, דוח העוני הולך וגדל, לצערנו הרב.

חמי דורון: אתה מתכוון שממדי העוני הולכים וגדלים, לא דוח העוני.

משה גפני: הדוח שמצביע על ממדי העוני.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: הדוח שמצביע על ממדי העוני הולך וגדל משנה לשנה.

משה גפני: הסכנה למדינת ישראל אינה נובעת מההתנתקות או מהמצב המדיני.

משה גפני: היא נובעת מהפיצוץ החברתי שעומד להתרחש כאן, והכול עקב מדיניות כושלת של שר האוצר לשעבר.

משה גפני: שמעתי את שר האוצר בפועל, שדיבר כאן.

משה גפני: אני שמח על הנאום הזה.

משה גפני: הלוואי שהוא ידע לעשות כמו שהוא יודע לדבר.

משה גפני: במציאות הזאת - אם הממשלה לא תשנה את המדיניות, את המדיניות האכזרית הזאת, המדיניות חסרת החמלה – יש אלפי משפחות שלא יוכלו לשרוד עד התקווה שאף אחד לא יודע אם תגיע.

משה גפני: בינתיים אנחנו מתבשרים על 16 משפחות ששולטות על חלק גדול מעולם העסקים במדינת ישראל, על חלק גדול מהכלכלה הישראלית, דבר שאין לו אח ורע - - -

חמי דורון: חבר הכנסת גפני, מה אדוני מציע?

משה גפני: כבר, אם תרשה לי, אדוני היושב-ראש.

חמי דורון: אדוני יודע שהצעה אחרת היא דקה.

חמי דורון: אדוני כבר מדבר שלוש דקות וחצי.

משה גפני: אני לא מדבר שלוש דקות וחצי, אבל בכל אופן, יושבי-ראש הישיבה ויושב-ראש הכנסת מאפשרים קצת יותר בפגרה.

משה גפני: הם יותר נדיבים, אבל אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש.

חמי דורון: לכן אפשרתי לך לדבר שלוש דקות וחצי.

משה גפני: אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: לכן, המציאות הזאת, שבה פחות ופחות אנשים נעשים יותר עשירים ויותר אנשים ומשפחות נעשים יותר עניים – את המדיניות הזאת חייבים לשנות.

משה גפני: אנחנו מביטים ומצפים, בתקווה ובתפילה, שהמדיניות הקלוקלת של שר האוצר הקודם תשתנה בידי שר האוצר הנוכחי.

חמי דורון: הבנתי.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

חמי דורון: הצעה אחרת.

ג'מאל זחאלקה: לפי הנתונים, ועשיתי חישוב, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כל יום נזרקים אל מתחת לקו העוני 274 אזרחים.

ג'מאל זחאלקה: כל יום.

ג'מאל זחאלקה: יום אחר יום.

ג'מאל זחאלקה: ראינו בשנה שעברה ש-100,000 אנשים חדשים הצטרפו למעגל העוני.

ג'מאל זחאלקה: ממדי העוני הכי גדולים הם באוכלוסייה הערבית, והם גדלים בה בקצב מוגבר.

ג'מאל זחאלקה: אם ניקח את הדברים של שר האוצר, שהנתונים הכלכליים הם לא משבר כלכלי, אלא מדיניות כלכלית – דיברו על צמיחה ויש יותר עוני – סימן שזאת לא בעיה כלכלית בגלל מצב חיצוני, אלא בגלל מדיניות.

ג'מאל זחאלקה: לכן, כדי למגר את העוני צריך שינוי במדיניות הכלכלית, השקעה בשירותים החברתיים ועזרה לחלשים.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: חברת הכנסת נעמי בלומנטל בבקשה, הצעה אחרת.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נמצאים היום באחד מרגעי השפל הקשים ביותר שידעה מדינת ישראל מאז תקומתה.

נעמי בלומנטל: מעולם לא ראינו מחזות קשים כל כך של גירוש אנשים.

נעמי בלומנטל: אנשים נעקרו, גורשו מבתיהם, ולמעשה אין פתרון.

נעמי בלומנטל: כל הפרסומת שעושים ברדיו, בטלוויזיה, כאילו יש לכולם פתרון, כאילו יש פתרונות דיור, מדברים על סכומי עתק שכל משפחה מקבלת – הכול דברי סרק, שקר ורמאות.

נעמי בלומנטל: המציאות קשה ביותר, וכדאי שעם ישראל, לפחות מכאן, מהכנסת, ידע את האמת לאמיתה.

נעמי בלומנטל: נמסרים לנו נתונים מנתונים שונים.

נעמי בלומנטל: צריך לבחון כל מקרה.

נעמי בלומנטל: צריך לבחון את הגוש כולו ולראות כיצד אנחנו, אזרחי מדינת ישראל, נוכל לתת פתרון ראוי, מתאים, יאה, מוסרי, לאותם עקורים, אחינו שגורשו מבתיהם.

נעמי בלומנטל: תודה.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: חבר הכנסת דהאמשה, הצעה אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מסכים שאנחנו נמצאים בתקופה גורלית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע אם זה שפל, יכול להיות שזה ההיפך הגמור משפל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שמבחינת ההתנחלויות זה שפל ומבחינת ההצקות לפלסטינים והמוות שהם עשו שם, בעזה, זה שפל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה אפס למעשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שמח ואני מברך על כך שלא נותר שום מתנחל או התנחלות בעזה מאז הבוקר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין צורך ש-8% מתושבי האזור ירדו לחייהם של מיליון וחצי פלסטינים, ייקחו שליש מהאדמה, את כל האוויר ואת כל המים של החוף ואת כל המים הפנימיים, שבתוך האדמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: טוב שהעוול הזה נגמר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה ישפר לא רק את המצב הכללי במדינה, אלא גם את המצב הכלכלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שטוב שהמדיניות של מר נתניהו נגמרת בו בזמן שנגמרות ההתנחלויות בעזה, כי גם הצד הכלכלי יעשה לכולנו רק טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהמתנחלים ותומכיהם חייבים להפסיק את זעקת הנגזל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גזלתם אדמות, גזלתם בני-אדם - שפכתם דמים של הפלסטינים, וטוב שזה נגמר - -

יחיאל חזן: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - הגיע הזמן שזה ייגמר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה נגמר עכשיו בעזה וזה מתחיל להיגמר גם בגדה, וזה מתחיל בצפון וייגמר בכל הגדה המערבית - -

יחיאל חזן: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - טוב לעשות את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, אתה תדבר על תולעים ועל אדמה ועל עפר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עזוב אותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המתנחלים מוצצי הדם נגמרים, הם יוצאים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי את זה פה לפני עשר שנים, ב-1996, כששר הביטחון היה מרדכי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שיבוא יום וצה"ל יוציא אותך, צבי הנדל, מרצועת-עזה - -

יעקב מרגי: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - והנה, הגיע היום, ואני שמח שאכן כך היה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צה"ל הוציא אותם היום מרצועת-עזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יחיאל חזן: יושב-ראש הרשות הפלסטינית בכנסת ישראל.

חמי דורון: רבותי.

חמי דורון: חבר הכנסת מרגי, למה אתה צועק?

חמי דורון: חבר הכנסת חזן, אני מבקש ממך לא לצעוק.

חמי דורון: חבר הכנסת דהאמשה, אני מציע שתוציא את הביטוי הזה מהפרוטוקול.

חמי דורון: מובן שזכותך לומר מה שאתה רוצה, אבל אני לא חושב שזה ראוי.

חמי דורון: אני מציע שתוריד את זה מהפרוטוקול - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שהמתנחלים שפכו את דמם של הפלסטינים - - -

יחיאל חזן: לא, לא, לא - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, כן, כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הביטוי "מוצצי דם" נשמע מכוער, או לא נכון, או לא פרלמנטרי, אני משנה את זה, אבל הם שפכו את הדם של הפלסטינים על ימין ועל שמאל, בלא שום הגבלות, ואלה הן העובדות.

חמי דורון: חבר הכנסת דהאמשה, אני מבין ש"העובדות" - כל אחד מסתכל מהצד שלו על העובדות.

חמי דורון: הבנתי.

חמי דורון: זכותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הסברתי ואמרתי, שאם המלים "מוצצי דם" נשמעות קשה מאוד, אני חוזר בי מהן, אבל הם שפכו דם פלסטיני בלא הגבלה, וזאת המציאות, ואני לא חוזר בי מהעניין של שפיכות הדמים.

נעמי בלומנטל: זו אינה המציאות.

חמי דורון: רבותי חברי הכנסת, אנחנו פונים להצבעה.

חמי דורון: נחלק את ההצבעה לשני חלקים.

חמי דורון: נצביע ביחד על שלוש ההצעות הראשונות לסדר-היום, שנוגעות לדוח העוני, ועל ההצעה שנוגעת להתפטרות שר האוצר נצביע בנפרד.

גדעון סער: במקביל עקבתי אחרי דבריך.

חמי דורון: שמתי לב, חבר הכנסת סער, שיש לך האפשרות להתחבר לצד הנשי ולעשות שני דברים ביחד.

חמי דורון: לא כל גבר יכול לעשות את זה, זה בסדר.

יולי תמיר: איזו מחמאה.

יולי תמיר: ככה סתם, לארג'?

חמי דורון: מה לעשות, חבר הכנסת סער מצליח לפעמים לפצל את רמת הקשב שלו.

חמי דורון: זה בסדר.

חמי דורון: אתן נעלבות מזה?

חמי דורון: גברתי חברת הכנסת תמיר, אם את נעלבת מזה שנתתי מחמאה לחבר הכנסת סער, אני אחזור בי.

יולי תמיר: אני משבחת את חבר הכנסת סער על תכונותיו.

נעמי בלומנטל: אני משבחת אותך על שאתה מייחס לנו תכונות יתר, שלכם, לגברים, אין.

חמי דורון: הרי אנחנו כולנו יודעים שהגברים יכולים להתמקד בדבר אחד בלבד בשעת ביצוע מעשה אחד.

חמי דורון: רובנו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אפשר להמשיך בסדר-היום?

חמי דורון: נדמה לי שמישהו אמר פה קודם, כשהוא עמד ליד המיקרופון ודיבר קצת יותר ממה שמקובל בהצעה אחרת, שצריך להיות קצת יותר רחב לב בשעת פגרה.

חמי דורון: אז אני עושה את זה.

חמי דורון: השר אולמרט הציע להעביר את שלוש ההצעות הראשונות לוועדה.

יולי תמיר: לאיזו ועדה?

חמי דורון: ועדת העבודה והרווחה.

יולי תמיר: אני מציעה ועדת כספים.

יולי תמיר: מדובר בעוני.

חמי דורון: אם יש מישהו שרוצה להציע משהו אחר, נעביר את הנושא לוועדת הכנסת.

גאלב מג'אדלה: ועדת הפנים.

חמי דורון: הנושא יעבור לוועדת הכנסת והיא תחליט.

חמי דורון: האם יש מישהו מהמציעים שמתנגד לוועדה?

חמי דורון: אם כך, בעד זה לוועדת הכנסת, נגד זה להסרה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אתה לא יכול להצביע על זה, כי המציעים לא כאן.

חמי דורון: נכון שאתה מנסה להתקיל אותנו, אבל מה לעשות, חבר הכנסת גפני, אני מציע שתקרא את התקנון.

חמי דורון: בתקנון כתוב שאנחנו נצביע כאשר המציעים היו בעת סיום דבריו של השר.

חמי דורון: בעת סיום דבריו של השר רוב המציעים אכן היו כאן.

חמי דורון: על כן אנחנו נצביע.

משה גפני: הייתי יכול לדון אם הם היו באמת בזמן תשובת השר, אבל מכיוון שזו פגרה אני אוותר.

חמי דורון: אנחנו הולכים בדיוק על-פי התקנון, אנחנו לא עושים הקלות.

חמי דורון: לכן, אנחנו מצביעים, בבקשה.

חמי דורון: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

חמי דורון: 14 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חמי דורון: אני קובע ששלוש ההצעות לסדר-היום יעברו לדיון בוועדת הכנסת, כדי להחליט להיכן הן יועברו לדיון בפועל.

חמי דורון: אנחנו עוברים להצביע על הצעה לסדר-היום בעניין התפטרות שר האוצר.

משה גפני: בעניין זה אפשר להסתפק בתשובת השר.

אהוד רצאבי: אני פה.

חמי דורון: השר הציע להעביר את הנושא לוועדה.

חמי דורון: חבר הכנסת רצאבי רוצה שהנושא יעבור לדיון בוועדת הכספים?

אהוד רצאבי: אם השר הציע, אז כן.

נעמי בלומנטל: אפשר להסיר.

חמי דורון: כל אחד יצביע כפי שהוא רוצה.

משה גפני: אני חושב שנתניהו לא רלוונטי.

יעקב מרגי: הוא לא שכנע אותנו למה רק לפני שבועיים.

חמי דורון: בעד זה בעבור דיון בוועדת הכספים, נגד זה להסרה.

חמי דורון: כל אחד יעשה מה שהוא רוצה.

חמי דורון: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 9 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

חמי דורון: תשעה נגד, חמישה בעד.

חמי דורון: אני קובע שההצעה הורדה מסדר-היום.

חמי דורון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/189).

חמי דורון: ]

חמי דורון: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ה-2005, קריאה ראשונה.

חמי דורון: יציג את הצעת החוק סגן השר לביטחון פנים יעקב אדרי.

חמי דורון: בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בחוק העונשין ובחוק סדר הדין הפלילי קבוע הכלל, שלפיו לא יוטל על נאשם עונש מאסר בהיעדרו.

יעקב אדרי: הניסיון הראה, שעמידה על עיקרון זה, גם במקרים של מאסר במקום קנס, שנועד לדרבן סרבנים לשלם את הקנס, הביא לסרבול, לשיתוק המערכות ולזלזול במערכת אכיפת החוק.

יעקב אדרי: זה היה תמריץ שלילי, הן בנוגע למוסר תשלומי הקנסות והן בנוגע לעצם ההתייצבות בבית-המשפט.

יעקב אדרי: במסגרת תיקון מס' 26 לחוק סדר הדין הפלילי סויג עיקרון זה ונקבע, שכאשר מדובר במאסר במקום קנס, ניתן יהיה להטילו בהעדר הנאשם, ובלבד שבהזמנה למשפט הוזהר הנאשם באשר לסמכות זו של בית-המשפט.

יעקב אדרי: התיקון נקבע כהוראת שעה, כדי לבחון את הניסיון שהצטבר מהפעלתו ואת יעילותו.

יעקב אדרי: תוקף הוראת השעה מסתיים ב-1 בספטמבר 2005.

יעקב אדרי: מנתונים שנאספו בתקופה האחרונה עולה, כי ברוב המכריע של המקרים הנדונים החייבים משלמים את קנסותיהם בטרם ביצוע מאסרם בפועל, וכי רק במקרים בודדים נאלצות הרשויות לאסור את החייבים הלכה למעשה.

יעקב אדרי: מכאן ניתן ללמוד, כי יש ערך מרתיע לעצם המניעה של אפשרות לחמוק מהטלת מאסר במקום קנס.

יעקב אדרי: לפיכך מוצע להפוך את ההסדר להוראה קבועה.

יעקב אדרי: אני חושב שאם ההסדר נכון כהוראת שעה, כדאי להפוך אותו להוראה קבועה.

יעקב אדרי: עם זאת, מכיוון שעלולים להיות מקרים שבהם היתה סיבה מוצדקת לאי-התייצבות הנאשם, מוצע לאפשר לו לבקש ביטול הצו המיוחד למאסר במקום קנס.

יעקב אדרי: לאור זאת, אני מציע לאשר את ההצעה בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט לצורך הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יעקב אדרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: אנחנו פותחים בדיון.

חמי דורון: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

חמי דורון: אחריו – חברי הכנסת פרוש, בנלולו, זחאלקה ודהאמשה.

יעקב מרגי: גם חבר הכנסת חזן מופיע.

חמי דורון: חבר הכנסת חזן, אצלי אתה לא מופיע, אבל אתה תמיד חושב שהעולם נגדך, והנה לא.

חמי דורון: גם אני לא נגדך.

יחיאל חזן: לא, העולם לא נגדי, העולם יפה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה) (תיקון מס' 2) הינה הצעת חוק ראויה.

יעקב מרגי: הגיע הזמן לבטל עוולה זו של מאסר במקום קנס בהיעדרו של הנאשם.

יעקב מרגי: אומנם, הממשלה עושה זאת ממניעים של ביורוקרטיה וסרבול ותקיעת המערכת, אבל אני סבור שאין לשלול חירותו של אדם במקום שהיה ראוי לשלם את הקנס, אלא אם כן הוא בוחר זאת מרצונו.

יעקב מרגי: לכן צריך להצביע בעד הצעת החוק, ואני אצביע בעדה.

יעקב מרגי: אי-אפשר, אדוני היושב-ראש, שלא לנצל את הכלי הפרלמנטרי ולהתייחס לאירועים הגדולים והקשים שעברה המדינה בימים האחרונים.

יעקב מרגי: המדינה עברה טלטלה קשה והיתה תלויה על בלימה, על חוט השערה, במעבר בין קרע והרס לבין השפיות והממלכתיות.

יעקב מרגי: אבל את הממלכתיות הציגו הפעם המתיישבים היקרים והאצילים, אצילי הנפש.

יעקב מרגי: את הממלכתיות תרמו גם הצבא והמשטרה.

יעקב מרגי: לצערי הרב, הממשלה היא שלא היתה ממלכתית בהיערכותה לקליטת העקורים.

יעקב מרגי: זה המקום גם לגנות, הייתי אומר, אם היתה מלה קשה יותר הייתי אומר אותה, את התקשורת השמאלנית, כקדמת דנא, ששמחה לאיד, בפרשנות עלובה ובהסתה פרועה נגד הרבנים ו"שלטון הרבנים", חזור וחזור, יום-יום, בפרשנות העלובה שלהם.

יעקב מרגי: הציבור לא מטומטם.

יעקב מרגי: הציבור יודע בדיוק על מה ולמה התקשורת מגינה, ומגינה ושוב מגינה.

יעקב מרגי: ממשלת ישראל עקרה חבל ארץ יפה, חבל ארץ שאף פעם לא היה מיושב והיום הוא חבל ארץ נחשק.

יעקב מרגי: תושבים אלה שמרו בגופם על הגבול הדרום-מערבי של מדינת ישראל; הם הקיזו דם באותה מידה שעשו זאת חיילינו היקרים, אבל בימים קשים אלו בחרה התקשורת להשתלח בהם ולהציגם כעלוקות וכמי שנבנה על חשבון ה"שינקינאים".

יעקב מרגי: אכן, יש כאן שני עמים.

יעקב מרגי: יש כאן שני עמים – העם היושב בציון:

יעקב מרגי: 16 משפחות ויושבי שינקין, על הגבינות והיין, לעומת העם שנושא על גבו את תחלואי החברה.

יעקב מרגי: החברה הישראלית, אדוני היושב-ראש, אומנם צריכה להכיר בכך שהיתה כאן גדלות נפש של ציבור המתיישבים, גדלות נפלאה של הצבא, גדלות נפלאה של המשטרה ושל מפקדיה.

יעקב מרגי: היינו שם, ראינו, ראינו את החיילים שאחרי הפינוי עמדו דום, לא יכלו לזוז ובכו, אותם גברים – בכי גברי, בכי אמיתי.

יעקב מרגי: מעשה שלא ייעשה נעשה, וכדאי שהממשלה, שעשתה את העוול הגדול בהיסטוריה של מדינת ישראל, תתעשת לפחות ותתחיל לטפל בחברה ובתחלואיה, כדי שהנכס האחרון שנשאר לעם הזה היושב בציון, גם הוא לא יתפורר וילך לנו לאיבוד, חס ושלום.

יעקב מרגי: תודה.

חמי דורון: תודה רבה, חבר הכנסת מרגי.

חמי דורון: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

חמי דורון: חבר הכנסת דניאל בנלולו – אינו נוכח.

חמי דורון: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, לגופו של עניין, אנחנו מתנגדים להצעת החוק המוצגת כאן ונצביע נגדה.

אברהם רביץ: למה?

ג'מאל זחאלקה: בדרך כלל אנחנו נגד המרת קנסות.

ג'מאל זחאלקה: חשבתי שצריך לעשות להיפך: להמיר מאסרים בקנסות, לא להיפך.

אברהם רביץ: זה מה שהצעת החוק עושה.

יעקב מרגי: - - -

ג'מאל זחאלקה: לא, אומרים להמיר.

יעקב מרגי: לא, לבטל.

ג'מאל זחאלקה: ככה כתוב לנו בניירות.

יעקב מרגי: הפוך, זה מונע את המאסר.

ג'מאל זחאלקה: אם כך, נתמוך בה.

ג'מאל זחאלקה: לא, זה מה שכתוב.

ג'מאל זחאלקה: תקרא מה שכתוב.

אברהם רביץ: לא יודעים לכתוב - - -

ג'מאל זחאלקה: קראתי מה שכתוב, וככה כתוב, אבל אם כך – נכון?

חמי דורון: נכון, צודק חבר הכנסת זחאלקה.

חמי דורון: מה שכתוב כאן הוא: "מוצע להפוך את ההסדר שבתיקון, לפיו ניתן יהיה להטיל על אדם מאסר במקום קנס, בהעדר הנאשם, להסדר קבוע".

יעקב מרגי: לבטל.

חמי דורון: לא לבטל.

חמי דורון: לא זה מה שכתוב כאן.

ג'מאל זחאלקה: להמיר, לא לבטל.

יעקב מרגי: ניתן יהיה להטיל - - -

ג'מאל זחאלקה: להפוך קנס למאסר.

ג'מאל זחאלקה: כך כתוב.

חמי דורון: לא כתוב להמיר ולא כתוב לבטל.

חמי דורון: כתוב: "להטיל על אדם מאסר במקום קנס, בהעדר הנאשם".

ג'מאל זחאלקה: "להטיל מאסר", זהו, זה מה שכתוב.

חמי דורון: יכול להיות שלא לכך התכוון המשורר ולא לכך התכוון המחוקק, אבל נראה לי שלפחות מי שכתב את זה כאן לא בדיוק - - -

אברהם רביץ: - - -

ג'מאל זחאלקה: אם המשורר לא התכוון לכך, המחוקק שעומד על הבמה יתמוך בהצעה.

אברהם רביץ: - - - דברי ההסבר - - -

חמי דורון: אקרא את דברי ההסבר להצעת החוק.

חמי דורון: סעיף 3(3) - - -

גדעון סער: דברי הסבר של שלושה עמודים.

חמי דורון: לא, לא.

ג'מאל זחאלקה: רק את הפואנטה שלה.

ג'מאל זחאלקה: את השורה התחתונה.

חמי דורון: "מוצע לתקן את סעיף 129א לחוק סדר הדין הפלילי, לאפשר לנידון - - -

גדעון סער: הארכת הסדר - - -

חמי דורון: חבר הכנסת סער.

גדעון סער: אני חושש שתקרא את כל ההסבר.

חמי דורון: אני לא צריך לקרוא את כל ההסבר, האמן לי.

חמי דורון: לא צריך לקרוא את כל ההסבר.

חמי דורון: "לאפשר לנידון שהוטל עליו מאסר במקום קנס, בצו מיוחד לפי סעיף 129א(א) שניתן שלא בנוכחות הנידון או סניגורו, לבקש מבית-המשפט לבטל את הצו כאמור, וזאת בדומה לאפשרות הנתונה בסעיף 130(ח) לחוק סדר הדין הפלילי לנאשם שהוטל עליו מאסר במקום קנס בעת מתן גזר-דינו.

חמי דורון: עוד מוצע להסמיך את בית-המשפט שנעתר לבקשת נידון כאמור, להטיל עליו תשלום ההוצאות בפועל שנגרמו בשל אי-התייצבותו, בדומה לסמכות הנתונה לבית-המשפט.

חמי דורון: " לכן, חבר הכנסת זחאלקה, צודק חבר הכנסת מרגי וצודק סגן השר רביץ.

חמי דורון: הם צודקים בדבריהם, והכוונה היא אומנם לכך.

ג'מאל זחאלקה: בסדר, נפלה טעות.

ג'מאל זחאלקה: אם היתה טעות, אנחנו – אני בעמדתי נשאר.

אברהם רביץ: תעבור להתנתקות.

ג'מאל זחאלקה: אני אעבור להתנתקות, בדיוק.

ג'מאל זחאלקה: איך ניחשת?

ג'מאל זחאלקה: איך ניחשת שאעבור מייד להתנתקות?

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, שמעתי - -

חמי דורון: לאור עובדה זו אתן לך את שלוש הדקות מחדש, אדוני.

חמי דורון: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: - - הקשבתי לנאומו של מר בנימין נתניהו, פוליטיקאי חשוב בארץ - הוא רוצה להיות ראש הממשלה, וודאי יש לו השפעה, יש לו תומכים בליכוד - ואם אני מאזין היטב למה שהוא אמר: הוא מתכוון לנהל קמפיין להפיכת רצועת-עזה לבית-סוהר, או לפחות לא לשנות את המצב הקיים ברצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו התנגדנו בזמנו לתוכנית ההינתקות, משתי סיבות: האחת – שהיא הופכת את רצועת-עזה לבית-סוהר; האחרת – שבגוף התוכנית כתוב "חיזוק ההתנחלויות בגדה המערבית", ושבכל הסדר עתידי הן יהיו חלק ממדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: לכן חשבנו שזאת תוכנית גרועה.

אברהם רביץ: זה היה מס שפתיים.

ג'מאל זחאלקה: בסדר, בוא נראה אם זה מס שפתיים או לא.

ג'מאל זחאלקה: תיכף אתייחס לכך.

ג'מאל זחאלקה: זה שפינו התנחלויות וזה שהצבא נסוג מרצועת-עזה ונערך סביבה – זה צעד ראשון, צעד מבורך, ואנחנו תומכים בו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו חושבים שזה צעד חשוב.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה היא, שאם כל הדברים האחרים יישארו כפי שהם, ובמיוחד – במיוחד – אם הצירים היבשתיים – מצד אחד ציר פילדלפי והמעברים לסיני ולמצרים, ומצד שני המעבר הבטוח לגדה המערבית – לא ייפתחו, אם לא יהיה נמל למסחר ולתנועת אזרחים ואם לא יהיה נמל תעופה, הרצועה באמת תהפוך לבית-סוהר.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן כוונה – אומנם לא נתקבלו החלטות, אבל רוח הדברים נשמעת – שהדברים יישארו ככה.

ג'מאל זחאלקה: במצב כזה מדינת ישראל אינה יכולה לטעון שהסתיים כיבוש רצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: זה יהפוך מכיבוש שבו החיילים מוצבים בתוך הרצועה לכיבוש מבחוץ – אבל יישאר כיבוש.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה שולט על כל השטח היבשתי מסביב, על הים ועל האוויר, ולא מאפשר תנועה, שמת מיליון ו-300,000 אנשים בבית-סוהר.

ג'מאל זחאלקה: ואני אומר לכם שזה מתכון להתפוצצות, כל העניין הזה.

יחיאל חזן: מה אתה רוצה עכשיו?

יחיאל חזן: מה אתה רוצה?

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שהפלסטינים יקבלו את הדבר הנורא שהם יוכלו לנוע, להגיע לגדה, דבר שאתה לא יכול לחלום עליו.

יחיאל חזן: מה אתה רוצה אחרי זה?

יחיאל חזן: - - -

ג'מאל זחאלקה: ושהם יוכלו לקבל סחורות בים - - -

יחיאל חזן: אחרי שיהיה מעבר, מה אתה רוצה?

חמי דורון: חבר הכנסת חזן, אתה אמור לדבר - - -

יחיאל חזן: - - - אני שואל אותו - - -

חמי דורון: חבר הכנסת חזן, אתה אמור לדבר כאן.

חמי דורון: תוכל לומר את כל מה שאתה רוצה.

יחיאל חזן: הם בדרך שלהם - - -

חמי דורון: תוכל לומר את כל מה שאתה רוצה בלי להפריע.

חמי דורון: אולי אתה מוותר על זכות הדיבור שלך, ואתה מוותר על זכות הדיבור מכאן, זה בסדר.

חמי דורון: תאמר את דבריך משם, ובזה ייגמר העניין.

יחיאל חזן: שאלתי שאלה רצינית.

חמי דורון: אפשר לקרוא קריאת ביניים, לא לנהל דיון.

יחיאל חזן: הוא אמר שהוא רוצה מעבר - - -

חמי דורון: חבר הכנסת חזן, אני לא מתכוון לנהל אתך דיון.

יחיאל חזן: שיגיד מה התוכניות.

חמי דורון: אני לא מתכוון לנהל אתך דיון.

ג'מאל זחאלקה: זה עניין אחד.

ג'מאל זחאלקה: העניין השני הוא ההתנחלויות בגדה המערבית, במיוחד סביב ירושלים.

ג'מאל זחאלקה: בונים את הגדר סביב ירושלים, מהדקים את המצור על ירושלים המזרחית ומנתקים אותה.

ג'מאל זחאלקה: מנתקים אותה.

ג'מאל זחאלקה: קוראים לגדר "גדר אפרטהייד", אבל זה לא נכון.

ג'מאל זחאלקה: אנשים מדרום-אפריקה נעלבים כשאנחנו אומרים להם שזאת גדר אפרטהייד.

ג'מאל זחאלקה: הם אומרים: האפרטהייד הפריד בין לבנים לשחורים, אבל לא הפריד בין שחורים לשחורים.

ג'מאל זחאלקה: כאן יש הפרדה בין פלסטינים לפלסטינים לאורך כל הגדר ובמיוחד באזור ירושלים.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאי-אפשר לתלות את כל התקווה בהתנתקות ובתהליך ההתנתקות בלי שייעשו צעדים שיאפשרו חיים נורמליים ברצועת-עזה מצד אחד, ומצד שני, שלפחות תהיה הצהרת כוונות של ממשלת ישראל על פינוי כל ההתנחלויות ונסיגה לגבולות 1967.

ג'מאל זחאלקה: נכונות כזאת תפתח את הדרך למשא-ומתן רציני לשלום.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: חבר הכנסת חזן, בבקשה.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה) (תיקון מס' 2) שמונחת לפנינו היא הצעת חוק טובה.

יחיאל חזן: היא באה למנוע סרבול במערכת המשפט, והיום היא יכולה להביא רק מזור והקלה למערכת שלטון החוק במדינת ישראל.

יחיאל חזן: לכן אני אתמוך בה.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, כידוע לך, אתמול, שלשום ובשבוע שעבר גורשו אלפי אנשים מבתיהם.

יחיאל חזן: ילד, ילדה, נשים וטף גורשו מבתיהם על-פי החלטה דמוקרטית של הבית הזה.

יחיאל חזן: אבל זאת החלטה לא מוסרית.

יחיאל חזן: אנחנו, אנשי ההתיישבות העובדת, קוראים לכם, חברי הכנסת, לזכור שאנחנו במלחמה.

יחיאל חזן: עם במלחמה לא עוקר את חלוציו שעומדים בחזית והורס את בתיהם.

יחיאל חזן: עם במלחמה נלחם באויביו ולא במגיניו.

יחיאל חזן: עם במלחמה עוצר רוצחים ולא משחררם.

יחיאל חזן: עם במלחמה חייב להיות מאוד חזק.

יחיאל חזן: המעשה המטורף והלא-הגיוני שנעשה השבוע על-ידי הממשלה יכול לומר לנו רק דבר אחד.

יחיאל חזן: הוא יכול לומר לנו שאנחנו חייבים להמשיך לשמור על ארץ-ישראל, כי כאשר מגרשים יהודים מגוש-קטיף, עלולה ממשלה אחרת לגרש יהודים גם מיהודה ושומרון.

יחיאל חזן: רק עכשיו שמענו את חבר הכנסת זחאלקה שכבר מבקש את הקשר בין עזה ליהודה ושומרון, אבל הוא לא אומר לנו את האמת, מה התוכנית האמיתית.

יחיאל חזן: אנחנו מכירים את התוכנית האמיתית של העם הפלסטיני, של ערביי פלסטין.

יחיאל חזן: הם לא רוצים אותנו פה.

יחיאל חזן: כשם שראש הממשלה אריאל שרון נפל ברשת הזאת, נפל וקיים את מה שהבטיח מצנע גם לערביי ישראל וגם לעם שביקש לבחור בו, לגרש את היהודים, אני משוכנע שלממשלה שמכהנת היום אין יותר מה לעשות.

יחיאל חזן: צריך לפזר את הכנסת וללכת לבחירות.

יחיאל חזן: כאשר אני רואה אלפי יהודים זרוקים ברחוב, בבתי-מלון, ללא פתרון הולם - מה היתה המהירות?

יחיאל חזן: עוד שבוע, עוד שבועיים, מה קרה?

יחיאל חזן: אשה עם תשעה ילדים נמצאת בקומה 15 בשני חדרים, זה הפתרון?

יחיאל חזן: גדעון, אני מציע לך ולכל חברי הכנסת ללכת לשטח, לראות איזה עוול נורא עשתה הכנסת הזאת ליהודים.

יחיאל חזן: לא יכול להיות מצב שבו כולנו רק נוריד את הראש ונגיד שזה יעבור.

יחיאל חזן: הגיע הזמן לומר לעם את האמת: לא לממשלה כזאת פיללנו, לא לממשלה שמגרשת יהודים; ולא רק שהיא מגרשת אותם, אלא שהיא נותנת פתרונות שיהיו אולי רק בעוד שנתיים, שלוש שנים.

יחיאל חזן: אותם ילדים שלומדים היום בתלמודי-תורה באותה עיר אוהלים לא היו צריכים פתרון כזה.

יחיאל חזן: מי שאומר שיש פתרון משקר.

יחיאל חזן: יש פתרונות בכל מיני דירות בודדות בבאר-שבע, בנתיבות ובאופקים.

יחיאל חזן: האנשים האלה רצו ללכת יחד כקהילה, אבל לא גירשו אותם כקהילה, גירשו אותם כבודדים, ועל זה הממשלה הזאת צריכה להתבייש.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהגיע הזמן לעכל את המציאות החדשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשבוע האחרון במיוחד עברנו תקופה גורלית, גורלית לחיוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני שותף לפסימיסטים ולאלה שזועקים את זעקת הנגזל כאילו נעשה פה עוול למתנחלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדברים על עקירה ועל גירוש ועל יהודי שלא מגרש יהודי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה זה גירוש?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה זה עקירה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איזו עקירה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא 1948, אלה לא הפליטים הפלסטינים - כאשר אשה לקחה את הכרית מתחת לבטן במקום את הילד וברחה החוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה שזה יקרה לאף אחד, ודאי גם לא לאנשים האלה, כי בסוף הם בני-אדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל הם חוזרים הביתה עם כל המיליארדים, ונוהגים בהם בכפפות של משי, עם כל הרוך ועם כל החיבוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה רע בזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ימשיכו להקיז את הדם באזור כולו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ימשיכו לרדות בעם הפלסטיני עד לשד העצמות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תפסו שם כל טוב בתוך הארץ הפלסטינית, עקרו נטוע, שפכו דמים, רדו באנשים, גם במים שלטו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שיחזרו הביתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סוף-סוף יהיה פתח, תהיה אפשרות לשלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העם הפלסטיני רוצה שלום.

רוני בר-און: כן, כן - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ודאי, ודאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל אם אתה גוזר את השלום לפי מה שאתה רוצה - רבותי, הרי יש כל מיני הצעות, ומר שרון עצמו, לפני שהוא חזר לשפיות, אמר:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנו לי מאה ימים ואני אביא אותם על הברכיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להביא אותם על הברכיים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא יקרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה כופה עליהם את התנאים שלך ואתה רוצה לקרוא לזה שלום?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם זה לא יקרה.

רוני בר-און: תדבר בערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר את הדברים האלה בערבית עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא אאכזב אותך, חבר הכנסת בר-און, לא אאכזב אותך.

נעמי בלומנטל: זה רעיון טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קודם אני אומר את הדברים בעברית, אבל אני לא אאכזב אתכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העם הפלסטיני רוצה שלום, הוא רוצה שלום אמת, שלום בר-קיימא, שיהיה שלום בין בני-אדם.

רוני בר-און: אפילו המלה שלום אין לכם בערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האלוהים בערבית נקרא שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אללה הוא השלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כדאי שתלמד ואל תגיד דברים שאתה לא יודע, כי זה רק יהפוך את הקערה על פיה מבחינתך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אאכזב את חבר הכנסת בר-און ואני אומר את הדברים בערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום, אנו דנים כעת בנסיגה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר לכל אלה שבוכים ומזילים דמעות תנין: המתנחלים הוחזרו למדינה לאחר שזרעו חורבן באדמה הפלסטינית, שפכו דם והשתלטו על המים, על האוויר ועל כל הטוב והשפע שבאדמות הפלסטיניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר: כן, חובה שיוחזרו לפה, כדי שיהיה ניתן לעשות שלום אמיתי בין העמים, מתוך ההכרה בזכותו של העם הפלסטיני לחיות בכבוד, כבן-חורין במדינתו העצמאית, ועל אדמת מולדתו ובירתה ירושלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שלא מקבל זאת אינו יכול לחלום על שלום מכל סוג שהוא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השלום לא יהיה בכניעה או באכיפת תנאים על הפלסטינים, כי אם באמצעות משא-ומתן ופיוס, ובכך שהפלסטינים יסתפקו בגבולות המינימליים של 1967, שאותם קיבלו בעבר, עם מדינה בעלת ריבונות מלאה ובירתה ירושלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: חבר הכנסת גדעון סער?

חמי דורון: מוותר.

חמי דורון: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ה-2005.

חמי דורון: נא להצביע.

חמי דורון: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 7 נגד - אין נמנעים - 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ה-2005, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמי דורון: שבעה בעד, אין מתנגדים ושני נמנעים.

חמי דורון: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה) (תיקון מס' 2) תעבור להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמי דורון: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

חמי דורון: על מועד הישיבה הבאה נודיעכם.

חמי דורון: הישיבה נעולה.