ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה התשעים-וחמש של הכנסת השש-עשרה, 2004-01-19 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היום יום שני, כ"ה בטבת תשס"ד, 19 בחודש ינואר 2004 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הריני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת - לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק מס הכנסה (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004.

אריה האן: לדיון מוקדם: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - קצבה מוגדלת לנכים בגירים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר; הצעת חוק הפנסיה לכל עובד, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז, איתן כבל ויצחק הרצוג; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור לסטודנט), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון - הגבלות לאחר פרישה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אתי לבני, אילן שלגי ואילן ליבוביץ; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון - הזכאים לתגמול), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת נעמי בלומנטל, יולי-יואל אדלשטיין וגלעד ארדן; הצעת חוק סיוע לענף התיירות (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון - הרחבת הגדרת ההורות), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק רישוי שירותי התעופה (תיקון - מוביל נקוב), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק מס מעסיקים (תיקון - זכות להנחה במס מעסיקים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת נסים דהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הכרת מס הכנסה באח תומך), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מינוי יושב-ראש מועצה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת גדעון סער.

אריה האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המרכז להנצחת זכרו של יצחק רבין (תיקון), התשס"ד-2004; והצעת חוק להנצחת זכרו של מנחם בגין (תיקון), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת החינוך והתרבות.

אריה האן: מסקנות הוועדה לקידום מעמד האשה בעקבות דיון מהיר בנושאים: 1.

אריה האן: 100% הנשים החרדיות לא יעשו הפלה גם אם העובר צפוי לסבול מפיגור שכלי; 2.

אריה האן: פירוק הרכב שופטות בגלל "הגוון הנשי".

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הואיל וההודעות לא נמצאות אצל יושב-ראש ועדת הכנסת אנחנו ניתן לו הזדמנות יותר מאוחר.

ראובן ריבלין: א.

ראובן ריבלין: המצב המדיני-הפוליטי-החברתי;

ראובן ריבלין: ג.

ראובן ריבלין: חשיפת הקלטות של דוד ספקטור בעניין ראש הממשלה בערוץ-2

ראובן ריבלין: אדוני השר, אנחנו משופעים היום בהצעות אי-אמון בממשלה: שלוש הצעות וחמש הצבעות, ולאחר מכן אנחנו נהיה שותפים לדיון על-פי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, שבו יופיע ראש הממשלה, כדי להשיב ל-40 חברי כנסת אשר ביקשו ממנו לבוא לכנסת ולהביא בפניה את העמדה שלו בטיפול ראש הממשלה בפערים החברתיים בחברה הישראלית.

ראובן ריבלין: הדיונים ממושכים ולכן נקפיד על לוח הזמנים.

ראובן ריבלין: בראשית הישיבה שלוש הצעות אי-אמון שיהיה עליהן דיון משולב - - -

אופיר פינס-פז: אין דוח של שר התחבורה?

ראובן ריבלין: היום אין דוח של שר התחבורה, כי הוא לא נמצא כאן.

אליעזר כהן: הוא בבניין, ראיתי אותו.

ראובן ריבלין: אחת לחודש.

ראובן ריבלין: אין לנו דוח שבועי.

יוסי שריד: הוא בא לכל סקירה.

ראובן ריבלין: אני יודע, היום הוא בא לאי-אמון ולא לסקירה, אבל הוא מקפיד מאוד לבוא לסקירות.

ראובן ריבלין: זה ברור.

אליעזר כהן: בכל מקרה, הוא בבית.

ראובן ריבלין: אני ראיתי אותו, אבל בדרך כלל שר התחבורה יודע מתי הוא צריך למסור את הדוח שלו לכנסת.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים מטעם מפלגת העבודה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, אשר יביא את הצעת האי-אמון של מפלגת העבודה-ממד על המצב המדיני-הפוליטי-החברתי.

ראובן ריבלין: בהתאם לחוק צריך חבר הכנסת אופיר פינס להציע שחבר הכנסת שמעון פרס יהיה ראש ממשלת ישראל אם הממשלה תיפול.

ראובן ריבלין: לכן יושב-ראש האופוזיציה נמצא פה לכל רגע שבו הדבר אכן יקרה.

אופיר פינס-פז: אכן כך, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: אף-על-פי ואולי מכיוון ששמתי לב שראש הממשלה עוקב לאחרונה אחר יושב-ראש האופוזיציה - עם מי הוא נפגש, על מה הוא נפגש - אני גאה להציג את שמעון פרס כמועמדנו לראש הממשלה באי-אמון הקונסטרוקטיבי הזה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני מצטער על כך שראש הממשלה לא מצא לנכון להיות כאן, אולי הוא עוד יבוא, לאי-אמון הזה.

אופיר פינס-פז: אני מצטער במיוחד, משום שרציתי להזכיר לו נשכחות.

אופיר פינס-פז: האמת, לא כל כך נשכחות, בסך הכול בדיוק לפני שנה; בנאומו הזכור כשבועיים לפני הבחירות, ב-10 בינואר 2003, אמר ראש הממשלה, בין היתר: "אני רוצה להגיד לכם את העובדות המדויקות.

אופיר פינס-פז: לפני יותר משנה מצא מבקר המדינה כי נלקחו תרומות בניגוד לחוק, והוא הודיע לי על כך.

אופיר פינס-פז: אני נדהמתי מהממצאים".

אופיר פינס-פז: אתה מבין חבר הכנסת בר-און?

אופיר פינס-פז: הוא נדהם מהממצאים.

רוני בר-און: על מה היתה ההצעה שלכם?

אופיר פינס-פז: הרי לפי הקלטות שהציג ספקטור לא היתה לו שום סיבה להיות נדהם מהממצאים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אם אתה תפנה לחבר הכנסת בר-און, הוא ישיב לך.

אופיר פינס-פז: לא, אני מציג את האי-אמון.

אופיר פינס-פז: אתה רוצה, תדבר בשם הליכוד באי-אמון הזה, מה אתה רוצה?

אופיר פינס-פז: לשסע אותי זה לא לעניין.

רוני בר-און: שאתם הגשתם או שמרצ הגישה?

ראובן ריבלין: בואו נקבע את כללי המשחק היום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, קריאות ביניים מותרות, אבל לא להפריז בהן.

אופיר פינס-פז: אני שואל את עצמי ואת הכנסת, ממה נדהם ראש הממשלה?

אופיר פינס-פז: הקלטות של ספקטור מוכיחות למעלה מכל ספק - אלא אם כן הן מפוברקות - שראש הממשלה ידע גם ידע, היה מעורב עד מעל לראשו בכל הקשור לגיוס הכספים לחברות הקש שעליהן דיבר וכתב מבקר המדינה.

אופיר פינס-פז: אני ממשיך: "חזרתי הביתה למשק ודיברתי עם הבנים, ואמרתי להם ביוזמתי: 'חייבים להחזיר את כל הכסף לתורמים, ומייד.

אופיר פינס-פז: בלי לחכות.

אופיר פינס-פז: גם אם צריך למשכן שוב את הבית שלנו.

אופיר פינס-פז: חייבים לעשות זאת'.

אופיר פינס-פז: אני היחיד שפעלתי כך".

אופיר פינס-פז: ממשיך ראש הממשלה ואומר כך בהמשך לדברים נוספים שאני חוסך את הזמן למליאה - ולי בעיקר - "בכך הסתיימה הפרשה מבחינתי", אומר ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: "אני אומר כאן בבירור: לא ידעתי במדויק כיצד הושג הכסף.

אופיר פינס-פז: דיברנו על משכון המשק, ולמיטב ידיעתי אז, כך נעשה.

אופיר פינס-פז: כשנשאלתי על כך במשטרה, זה מה שאמרתי.

אופיר פינס-פז: אינני יודע במדויק, הבנים טיפלו בעניין, ולמיטב ידיעתי, המשק מושכן.

אופיר פינס-פז: אם בדיעבד נמצאה דרך אחרת, מה טוב.

אופיר פינס-פז: גלעד בני הוא איש עסקים מוצלח מאוד.

אופיר פינס-פז: עסקיו רחבים מאוד, הוא מצליח, הוא מרוויח, אני גאה בו במיוחד.

אופיר פינס-פז: אני יודע שהכול נעשה בדרך כשרה וחוקית, והכול עשוי ומדווח כראוי.

אופיר פינס-פז: יש בידיו מסמכים המוכיחים הכול.

אופיר פינס-פז: המסמכים החשובים ביחס להלוואה הוצגו לפני הציבור במסיבת עיתונאים".

אופיר פינס-פז: ואני שואל שנה אחרי - אני לא יודע מתי יוגש כתב האישום נגד דוד אפל בפרשת האי היווני - הוא מרוויח, הוא מוצלח, הוא ישר, הכול כשר.

אופיר פינס-פז: אלוהים אדירים, ראש ממשלה בישראל, מסיבת עיתונאים שמכריעה את הבחירות שבועיים לפני הבחירות.

אופיר פינס-פז: היום אנחנו שנה אחרי, הכול עורבא פרח.

אופיר פינס-פז: הכול שקר וכזב.

אופיר פינס-פז: המסמכים אצל גלעד עד היום.

אופיר פינס-פז: גלעד שרון משטה בבית-המשפט, עושה צחוק מהמשטרה.

אופיר פינס-פז: עד היום אין המסמכים שראש הממשלה התגאה בהם, ולכאורה החזיק בהם והשתמש בהם כדי לנצח את הבחירות.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, בעקבות הפרסום של הקלטות של דוד ספקטור, שאני כמובן לא אסנגר עליו, ויש לי דעה על האיש ועל התנהלותו, אבל אני מניח שבסך הכול הוא מנסה לצאת בלי כתב אישום – בעקבות הקלטות האלה, ראש הממשלה חייב דין-וחשבון לציבור.

אופיר פינס-פז: לציבור מגיע הסבר ממוסמך מראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: אין לך, אדוני ראש הממשלה, זכות שתיקה בכלל, ובוודאי לא מול הציבור.

אופיר פינס-פז: לאחר שכל הדברים האלה נחשפים יום-יום, שעה-שעה, ונמצאים בידי הגורמים המוסמכים, ראש הממשלה חייב להציג גרסה שנסמכת בעובדות, בראיות, במסמכים, כדי להוכיח שמה שהוא אמר - ובזכות זה הוא ניצח בבחירות – אלה הם דברי אמת, או שהכול היה שקר וכזב ותחבולה מהרגע הראשון.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, בפרשת נעמי בלומנטל יצאת, אדוני ראש הממשלה, צדיק.

אופיר פינס-פז: הנה, אקרא את הדברים שכתבת לה במכתב.

אופיר פינס-פז: כתבת לחברת הכנסת נעמי בלומנטל את הדברים הבאים: "לדאבוני הרב, לא טרחת להשיב לגופה של פנייתי.

אופיר פינס-פז: הסתפקת בתגובה חמקנית באמצעות פרקליט.

אופיר פינס-פז: כמו כן גם לא טרחת להודיע לי אם בדעתך בסופו של דבר להשיב לשאלות חוקרייך, שעסקו באופן בחירתך".

אופיר פינס-פז: ראש הממשלה מוסיף: "זהו מעשה בלתי נסבל ובלתי ראוי ומכתים לא רק את הנחקר עצמו אלא גם תנועה שלמה, המתמודדת בימים אלה על מעמדה הציבורי והשלטוני".

אופיר פינס-פז: בסופו של דבר כותב ראש הממשלה שרון: "אין לי מנוס אלא להעביר אותך מתפקידך.

אופיר פינס-פז: אני תקווה כי בסופו של דבר תנוקי מכל חשד".

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת בלומנטל עשתה מעשה שלא ייעשה, וביום רביעי אנחנו מצביעים על הצעת החוק שלי, שמציעה להפקיע את השימוש בזכות השתיקה מנבחרי ציבור.

אופיר פינס-פז: אדוני ראש הממשלה, הגבת כלפיה באופן ראוי ונכון, אבל מה עם המוסר הכפול?

אופיר פינס-פז: עד איפה אפשר ללכת עם הצביעות?

אופיר פינס-פז: הרי זה מרתיח את הדם.

אופיר פינס-פז: אתה לא משתמש בעורכי-דין?

אופיר פינס-פז: אתה לא מוסר גרסאות לא אמיתיות למבקר המדינה?

אופיר פינס-פז: דבר אחד אני רוצה לומר לך: נעמי בלומנטל לפחות לא מסרה גרסאות שקריות.

אופיר פינס-פז: היא השתמשה בזכות השתיקה, שזו שערורייה, אבל היא לא הלכה למשטרה או למבקר המדינה ואמרה דבר שקר.

אופיר פינס-פז: זה הרבה יותר ממה שאני יכול לומר עליך.

אופיר פינס-פז: הרבה יותר.

אופיר פינס-פז: נשאלת השאלה, ובאים אלי חברים ואומרים: למה אתה קורא לראש הממשלה להתפטר?

אופיר פינס-פז: אני קורא לראש הממשלה להתפטר בלי שום קשר למה שיקרה או לא יקרה, אם יוגשו כתבי אישום או לא יוגשו כתבי אישום, או ייחרץ משפט או לא.

אופיר פינס-פז: אני מדבר על הצד המוסרי, על הצד הערכי, על הצד של הדוגמה האישית, על הדרך לנהל מדינה.

אופיר פינס-פז: זהו ראש ממשלה שמסרב למסור את גרסתו הממוסמכת לציבור, ראש ממשלה שחשוד במתן גרסה לא אמיתית למבקר המדינה, ראש ממשלה שעכשיו ברור – אלא אם כן הוא יוכיח אחרת – שהוא היה מעורב עד מעל לראשו בגיוס תרומות, כל התרומות, חלק מהתרומות, באמצעות שליחים; ושום דבר - הוא ממשיך כאילו לא קרה דבר.

גדעון סער: אהוד ברק לא ראש ממשלה.

אופיר פינס-פז: אהוד ברק כבר לא ראש ממשלה, חבר הכנסת סער.

רוני בר-און: - - -

אופיר פינס-פז: לכן אני רוצה לומר, רוב הציבור - לפי הסקר האחרון שפורסם, 56% מהציבור סבורים שראש הממשלה לא אמין.

רוני בר-און: תשאל את פרס על סקרים.

אופיר פינס-פז: שני-שלישים סבורים שהיה מעורב בגיוס כספים בלתי כשר לפריימריס, וקרוב למחצית מהנשאלים סבורים שעליו להתפטר.

אופיר פינס-פז: אני שואל את לימור לבנת, הדגל המוסרי והחברתי של הליכוד, איפה את?

אופיר פינס-פז: את יושבת בממשלתו, את חברה בהנהגת מפלגתו, יש לך טענות כלפי כל העולם במרכז הליכוד - איפה האומץ להישיר מבט אל ראש התנועה ולומר לו את מה שאמרת קבל עם ועדה כלפי אחרים?

אופיר פינס-פז: אני שואל את שר המשפטים, השר שלא צריך להתערב בחקירה, ואף אחד לא ביקש ממנו להתערב בחקירה.

אופיר פינס-פז: ביקשו ממנו דבר אחד: לומר את הדברים כהאי לישנא, כהווייתם, בפה מלא; כפי שהוא עשה, אגב, פה בכנסת רק לפני שבוע בנושא אחר.

אופיר פינס-פז: כיצד שר המשפטים לא אומר את דברו ברמה המוסרית, ברמה הציבורית, ברמה הערכית, כפי שכל אחד בציבור מצפה, ובצדק, משר המשפטים, קל וחומר משר המשפטים ששמו טומי לפיד.

אופיר פינס-פז: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו מביעים אי-אמון בראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: אין שום סיבה להמתין ולראות מה יעלה בגורל החקירות וכתבי האישום.

אופיר פינס-פז: זה לא לעניין.

אופיר פינס-פז: זה לא רלוונטי.

אופיר פינס-פז: יש כאן מצב בלתי נסבל, ובשום דמוקרטיה שמכבדת את עצמה ראש ממשלה לא היה מותיר את כל סימני השאלה האלה באוויר.

אופיר פינס-פז: הוא היה מתייצב, לא כמו שהוא התייצב לפני הבחירות, ערב הבחירות, בגימיק זול, כדי לומר "לא עשיתי, לא פשעתי, לא עוויתי, ואני אוכיח לכם בהזדמנות אחרת כיצד קרו הדברים".

אופיר פינס-פז: חלפה שנה מאז הבחירות.

אופיר פינס-פז: חלפה שנה מאז אותו נאום של ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: העובדות שמצטברות בציבוריות הישראלית, העובדות שכנראה נמסרו למשטרת ישראל, מוכיחות שראש הממשלה ידע גם ידע, שראש הממשלה היה מעורב, הפעיל אחרים, היה מעודכן, ידע את כל הפרטים, ועד שראש הממשלה לא יאמר אחרת ולא יוכיח אחרת, הרי שאי-אפשר לבוא ולטעון את הטענה שהוא טוען לחפות ולהעדר קשר לדברים.

אופיר פינס-פז: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני רוצה לומר מלה בעניין גדר ההפרדה.

אופיר פינס-פז: בעניין גדר ההפרדה אני חושב שכולנו משחקים באש.

אופיר פינס-פז: אמרנו את הדברים האלה פעם אחר פעם, אבל הם נופלים על אוזניים ערלות.

אופיר פינס-פז: רעיון הגדר הביטחונית בא מבית-מדרשה של מפלגת העבודה, ואנחנו גאים על כך.

אופיר פינס-פז: אבל, לצערי הרב, כל רעיון שבא מאתנו ומאומץ על-ידי הממשלה, מממשים אותו באופן מעוות שמחטיא את המטרה.

אופיר פינס-פז: אם ראש הממשלה ושר הביטחון היו נצמדים למטרה האמיתית שמאחדת את כולנו, להגן על ביטחונם של תושבי מדינת ישראל מפני הטרור הפלסטיני האכזרי, אני אומר לכם, היתה כבר גדר מזמן, כי היא היתה הרבה יותר קצרה.

אופיר פינס-פז: העולם כולו היה מתייצב מאחורינו, כי יודעים שזכותה של מדינה, חובתה של מדינה, להגן על תושביה.

אופיר פינס-פז: במקום זה בנו גדר פוליטית, מספחת, מחברת ומאחדת דברים שאינם ממין העניין.

אופיר פינס-פז: ההתנחלויות אינן מופקרות.

אופיר פינס-פז: יש בהן גדרות.

אופיר פינס-פז: יש בהן צבא.

אופיר פינס-פז: יש מי שיגן עליהן.

אופיר פינס-פז: לא תמיד מצליחים, לצערי הרב.

אופיר פינס-פז: אבל תמיד מנסים ונוקטים את כל האמצעים.

אופיר פינס-פז: הבטן הרכה של מדינת ישראל היא נתניה, חדרה, עפולה, בית-שאן.

אופיר פינס-פז: בשביל זה היתה צריכה לקום גדר, ותראו איפה אנחנו עומדים היום – בפני בית-הדין הבין-לאומי בהאג, ואל תזלזלו בבית-הדין הבין-לאומי בהאג.

אופיר פינס-פז: לצערי הרב, זכות ההמלצה שלהם היא הרבה הרבה יותר מרחיקה לכת ממה שנדמה לכם.

אופיר פינס-פז: אני צופה, שאם ראש הממשלה לא יתקן את תוואי הגדר, אנחנו נמצא את עצמנו בבית-הדין הבין-לאומי בהאג בצורך להכריע באחת משתיים: להרוס את הגדר, חלילה, או להתוות אותה בתוואי חדש, מרחיק לכת, על "הקו הירוק", או שנורחק מקהילת העמים באו"ם.

אופיר פינס-פז: את הדילמה הנוראה הזאת הביא לפתחנו ראש הממשלה בחוסר אחריות, בשלומיאליות, בחוסר מחשבה עד הסוף.

אופיר פינס-פז: סוף מעשה במחשבה תחילה.

אופיר פינס-פז: את הגדר הזאת קודם בנו, אחר כך תכננו, ובסוף, לצערי הרב, יפרקו.

אופיר פינס-פז: את השלומיאליות הזאת, לצערי הרב, יהיה קשה מאוד למלא בתוכן.

אופיר פינס-פז: השלומיאליות הזאת מביאה את מדינת ישראל למצב בלתי אפשרי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: ברשותך, אדוני היושב-ראש, באמת משפט אחרון.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהסאטירה של שלמה ניצן מביעה יותר טוב מאלף מלים את המקום שאנחנו נמצאים בו היום.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לצטט משפט אחד.

אופיר פינס-פז: שואל שלמה ניצן: "מה עדיף על מה?

אופיר פינס-פז: קודם כול לא לעשות תהליך שלום עם סוריה ורק אחר כך לא לעשות תהליך שלום עם הפלסטינים, או קודם כול לא לעשות תהליך שלום עם הפלסטינים ורק אחר כך לא לעשות תהליך שלום עם סוריה?

אופיר פינס-פז: " ההומור השחור הזה מבטא את תמצית שלטונך ההרסני בישראל, אדוני ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: אדוני היקר, הכיסא ריק, טוב שיישאר ריק.

אופיר פינס-פז: אתה צריך להתפטר ולהחזיר את המנדט לבוחר.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס.

ראובן ריבלין: אדוני דיבר כל כך הרבה בפרק הראשון, וחזר על עצמו.

ראובן ריבלין: היה יכול אפילו לצמצם קצת בפרק הראשון ולייחד דברים חשובים של הפרק השני.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לפני שתוגש הצעת האי-אמון מטעם חבר הכנסת אלי ישי, אני מבקש לברך את היושבים ביציע הכבוד.

ראובן ריבלין: נמצאת כאן משלחת של ידידי ישראל באיגודים המקצועיים של אנגליה בראשות רוני דרייפר.

ראובן ריבלין: Trade Union Friends of Israel, we welcome you.

ראובן ריבלין: אני רוצה לעשות זאת בשמי ובשם מארחיכם, האיגודים המקצועיים בישראל, הלוא הם ההסתדרות החדשה וגם הישנה וכל עם ישראל.

ראובן ריבלין: בהזדמנות זו אני מבקש לברך את סגן שר החוץ וחבר הכנסת לשעבר, נואף מסאלחה, חברנו ואחינו, הנמצא פה אתכם.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים לישראל, ברוכים הבאים לירושלים בירת ישראל, וברוכים הבאים לכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר גדעון עזרא מבקש לענות על הצעות האי-אמון אחת-אחת.

רוני בר-און: ההצעה של אופיר פינס היא ההצעה של מרצ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, היש הבדל בכנסת בין ההצעות לבין הנאמר בהן?

רוני בר-און: הוא יענה פעמיים?

ראובן ריבלין: חשבתי שאדוני ביקש לחקור שתי וערב את עדותו של חבר הכנסת - - -

רוני בר-און: אני אחקור.

גדעון עזרא: אדוני חבר הכנסת אופיר פינס-פז, על הלוח כתוב:

גדעון עזרא: הצעת אי-אמון של סיעת העבודה-מימד בנושא המצב המדיני-הפוליטי-החברתי, ואני לא זוכר שהתייחסת בדבריך לנושא שהצעתם.

גדעון עזרא: יש לכם סטנסיל קבוע אחת לשבוע, כאשר יושבת-ראש הסיעה שלכם - - -

דליה איציק: לעומת המקוריות שלך.

דליה איציק: אתה כל פעם מקורי.

גדעון עזרא: אני עושה את מלאכתי ואת עושה את מלאכתך.

דליה איציק: הוא עושה את מלאכתו.

דליה איציק: עושה את מלאכתו נאמנה.

גדעון עזרא: אבל כאשר את עושה את מלאכתך, שבוע אחד את כותבת שאת רוצה לדבר על הנושא המדיני-החברתי, שבוע שני את כותבת שאת רוצה אי-אמון בנושא החברתי-המדיני.

גדעון עזרא: השבוע חרגת - - -

דליה איציק: זה מה שיש לך להגיד לי?

גדעון עזרא: אני אגיד מה שאני רוצה.

גדעון עזרא: השבוע חרגת - - -

דני יתום: השר עזרא חושב שהתנהגותו של ראש הממשלה לא משפיעה על המצב המדיני-החברתי?

ראובן ריבלין: חברי הכנסת יתום ואיציק, אני מבקש מכם.

גדעון עזרא: השבוע הוספת עוד מלה לסטנסיל וכתבת "המצב המדיני-הפוליטי-החברתי".

חיים אורון: אדוני השר, הסטנסיל נגמר.

חיים אורון: עכשיו יש אי-מייל.

דליה איציק: אבל הוא עוד בסטנסיל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

גדעון עזרא: השבוע הגישה גם סיעת מרצ הצעת אי-אמון בנושא חשיפת הקלטות, ועל כך נענה למרצ בהמשך.

גדעון עזרא: לכן תסלח לי שלא אתייחס בתשובתי לנושאים שאתה העלית.

גדעון עזרא: אני חושב שצריך לשאול את הציבור שרואה את המחזות הללו שחוזרים שבוע אחר שבוע, אם למחזה הזה ולהצעות שלכם יש תכלית.

גדעון עזרא: הממשלה עומדת והכנסת דוחה את הצעות האי-אמון בממשלה, ועומדים נואמים דגולים של האופוזיציה ומדברים ומדברים.

גדעון עזרא: האם יש לכם אלטרנטיבה טובה יותר ממה שהממשלה הזאת עושה בשיקול דעת ובאחריות?

גדעון עזרא: אני אתייחס השבוע בהרחבה גם לנושא הגדר שעליו דיברת בסוף דבריך.

גדעון עזרא: האם יש למפלגת העבודה אלטרנטיבה לדרך המדינית האחראית של הממשלה הזאת?

גדעון עזרא: האם הם רוצים לסחוב אותנו לעוד פנטזיה מדינית סהרורית שתעלה לנו בחיי אלפים נוספים?

גדעון עזרא: האם הם רואים בערפאת פרטנר?

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מה הם מציעים לנו בתחום הכלכלי?

גדעון עזרא: חזרה לשיטת הקצבאות המסיבית?

גדעון עזרא: לכלכלה הסוציאליסטית של מפא"י?

גדעון עזרא: הצעדים שהממשלה נוקטת הם צעדי חירום בעלי משמעות מבנית.

גדעון עזרא: האופוזיציה בעיוורונה ובשנאתה האחוזה בתאוות שלטון, גם כשאין לה מה להציע, כשאין לה אלטרנטיבה, מצביעה תמיד נגד, אוטומטית וללא מחשבה.

גדעון עזרא: אנחנו פה ביחד אל מול האויבים שלנו, אל מול הבעיות שלנו, ומוטב לנו שנפסיק להקניט זה את זה ונחפש דרך משותפת שתפתור את הבעיות.

גדעון עזרא: לכן אציע לחברי להצביע נגד הצעת האי-אמון הזאת.

נסים דהן: מפתיע מאוד.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת וסגן ראש הממשלה לשעבר אלי ישי - בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת יוסף שריד, הידוע כיוסי שריד.

ראובן ריבלין: למה כותבים לי יוסי שריד ולא יוסף שריד?

ראובן ריבלין: מצבן הקשה של הרשויות המקומיות במדינת ישראל – הצעת אי-אמון מטעם ש"ס.

ראובן ריבלין: ש"ס הכריזה על חבר הכנסת אלי ישי כמועמדה לראש ממשלה אם הצעת האי-אמון תעבור.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - -

אבשלום וילן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אולי אדוני לא שם לב, אבל לא צריך להפריע לעמיתך מהאופוזיציה.

אליהו ישי: - - בימים כתיקונם, כשהיה משבר קשה בשלטון המקומי, באמת נזעקו חברים רבים מהבית הזה, ולא משנה מאיזו מפלגה, כולם נרתמו לסייע ולעזור.

אליהו ישי: היום יש תופעה שאין מלך בישראל, איש הישר בעיניו יעשה.

אליהו ישי: אגב, כך זה בכל תחומי החיים – הביטחוני, המדיני, הכלכלי, היהודי, הדתי.

אליהו ישי: כאילו מדינת ישראל בהתפרקות, והמפרק הזמני, לצורך העניין, הוא טומי לפיד משינוי.

דני יתום: המפרק הקבוע.

אליהו ישי: המפרק הקבוע, הזמני.

אליהו ישי: לא, הוא לא יהיה קבוע.

אליהו ישי: הוא מפרק זמני.

אליהו ישי: אני מקווה שהוא לא יצליח, ומהר מאוד הוא ילך הביתה; הרבה יותר מהר ממה שכולנו חושבים.

אליהו ישי: אבל כרגע לא באתי הנה לתקוף איש כזה או אחר, אלא באתי הנה כשר הפנים לשעבר וכשר העבודה והרווחה לשעבר.

אליהו ישי: כמי שמכיר היטב את הרשויות המקומיות, ובפרט כשר הפנים לשעבר, סיירתי רבות, נפגשתי עם כל ראשי הרשויות כמעט, ולמדתי מקרוב את המצוקות והבעיות שלהם.

אליהו ישי: אגב, יש לנו ראשי רשויות יוצאים מגדר הרגיל.

אליהו ישי: מוכשרים, מוצלחים.

אליהו ישי: כמובן, מטבע הדברים אין דבר כזה שהכול טוב.

אליהו ישי: היו גם ראשי רשויות שהצליחו פחות, ולא היססתי במקרה כזה או אחר למנות חשב מלווה כשראיתי שהעירייה לא מתנהלת נכון.

אליהו ישי: אבל אי-אפשר להטיל כתם על כל השלטון המקומי.

אליהו ישי: רוב רובם של ראשי הרשויות המקומיות עושים עבודה טובה, משתדלים, מתאמצים להתמודד עם המצוקות, אדוני השר, מעל ומעבר.

אליהו ישי: תראה מה קורה לראש עיר ותיק, או לראש עיר חדש.

אליהו ישי: ראש עיר חדש הוא ממש מסכן ואומלל.

אליהו ישי: יסלחו לי אותם ראשי ערים אומללים.

אליהו ישי: הם לא נרדמים בלילה, הם לא ישנים בלילה.

אליהו ישי: נכנסים לעירייה, עוד לא מצליחים לשבת על הכיסא ולהבין מה זה ראש עיר, ואין להם כסף למשכורות.

אליהו ישי: הוא בעצם הופך להיות העבריין שעובר על החוק בשם השלטון המרכזי, בשם ממשלת ישראל.

אליהו ישי: הוא לא יכול לתת.

אליהו ישי: הוא מחויב על-פי חוק לתת מכסות למעונות-יום, לילדים בסיכון, לטיפול בנשים מוכות, להסעה לחולי דיאליזה, לסיוע לנרקומנים, לשיפוץ בתי-ספר כשיש בעיה בטיחותית קשה; אחר כך יעמידו אותו לדין אם קרס הקיר.

אליהו ישי: למה?

אליהו ישי: כאילו הוא מדפיס את הכסף, כאילו הוא בנק ישראל, כאילו הוא ממשלת ישראל.

אליהו ישי: בא ראש עיר חדש, מנסה באמת לבוא עם המדיניות שלו, עם מה שהוא הלך לבוחר.

אליהו ישי: הוא קם יום בהיר ועיניו חשכו.

אליהו ישי: הוא לא יכול לעמוד לא רק בהבטחות שלו, אלא בניהול השוטף המינימלי.

אליהו ישי: ואני אומר את זה בכל הכנות.

אליהו ישי: הוא לא יכול להתמודד עם הניהול המינימלי.

אליהו ישי: כך הדבר אצל ראשי ערים חדשים וישנים.

אליהו ישי: ראשי ערים מכינים תוכניות עבודה.

אליהו ישי: מתמודדים.

אליהו ישי: תאמין לי, זה לא קל.

אליהו ישי: קח אחד מחברי הכנסת שלך, או אחד מהשרים שלך בממשלה, ותגיד להם שייקחו ראש עיר וישבו אתו יום-יומיים.

אליהו ישי: גדעון, קח אתה, ואתה איש הגון.

אליהו ישי: לך לכל עיר שאתה רוצה, שב עם ראש העיר מבוקר עד ערב, יומיים, שלושה ימים; קבל קהל, הסתובב אתו במחלקת החינוך, ברווחה, בכבישים, בהתמודדויות, ותראה מה הוא עובר מבוקר עד ערב.

אליהו ישי: אני אגיד לך מה הוא עובר.

אליהו ישי: אני אעזור לך.

אליהו ישי: הוא קם בבוקר ופתאום איזה שר מציע הצעת חוק.

אליהו ישי: למחרת שר אחר בממשלה מציע עוד הצעת חוק.

אליהו ישי: ואז מגיע חוק ההסדרים והתקציב של הממשלה, הוא פותח את הספרים האלה ופתאום הוא רואה שמקצצים לו פעם בחינוך, פעם ברווחה, פעם בבריאות, פעם במענקי איזון.

אליהו ישי: ואחר כך מצפים שאותו ראש עיר יתפקד, יתנהל, ישלם משכורות, יתמודד עם הבעיות.

אליהו ישי: אני אומר לכם, אם אזרחי מדינת ישראל יעתרו לבג"ץ, כל ראשי הרשויות, כל אחד בתחום שלו – זה בשיפוצים בבתי-ספר, זה בתחבורה, זה בפיתוח כבישים, זה בחינוך וזה ברווחה - לצערי הרב, יהיו אשמים, כי הם עוברים על החוק.

אליהו ישי: למה הם עוברים על החוק?

אליהו ישי: כי ממשלת ישראל, כנסת ישראל, מקבלת את הצעת חוק ההסדרים ומצביעה באופן שיטתי - פעם אחר פעם - נגד השלטון המקומי.

אליהו ישי: ומה זה נגד השלטון המקומי?

אליהו ישי: בית-המחוקקים זה כנסת ישראל.

אליהו ישי: ממשלת ישראל היא הריבונית, היא בעצם צריכה לנהל את השלטון המקומי, לכאורה, אבל במדינה דמוקרטית נבחרים ראשי ערים.

אליהו ישי: נבחרים ראשי ערים שאין להם שום יכולת, אין להם הכלים להתמודד עם המצוקות שאליהן הם נקלעו, או עם המצוקות שאתן הם צריכים להתמודד.

אליהו ישי: גדעון, לא דומה הרצלייה לבאר-שבע; סביון לא דומה ליהוד.

אליהו ישי: לא יכול להיות שלא תהיה חלוקת משאבים, התמודדות אמיתית של השלטון המרכזי מול השלטון המקומי.

אליהו ישי: ואני אומר לך את זה, אני אומר את זה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - אני לא אומר את הדברים האלה משום שהיום אני באופוזיציה.

אליהו ישי: גדעון - אתה בצדק, אולי שלא בצדק, לטעמך, לשיטתך - תקפת את האופוזיציה, מה אומרים, מה לא אומרים.

אליהו ישי: תפקידם לבקר, לתקוף; גם אתם עשיתם את זה כשישבתם באופוזיציה - לא תמיד בטעם, לא תמיד בצדק - אבל מעולם לא היתה כזאת תקופה במדינת ישראל בכל תחומי החיים, שאין מדיניות, אין מלך בישראל, אין כיוון ואין דרך; בכל תחומי החיים ללא יוצא מן הכלל.

אליהו ישי: תשים לב, היום הכול משחקי מלים.

אליהו ישי: גם בנושא המדיני, כשמדברים על עקירת יישובים, אז כשמפלגת העבודה בשלטון ויש הסכם מדיני, ומפנים יישובים, זה נקרא עקירה, אבל כשאתם בליכוד רוצים לפנות יישובים, זה נקרא פינוי, זה נקרא העתקה.

אליהו ישי: זאת לא עקירה, זאת העתקה.

אליהו ישי: כשמפלגת העבודה רוצה לעשות היפרדות - זה הרס, אבל כשהליכוד עושה יציאה חד-צדדית זה בסדר גמור.

אליהו ישי: הכול משחקי מלים.

אליהו ישי: לא משנה אם זאת הטעות של ברק, או של שרון היום, אבל שים לב למשחקי המלים.

אליהו ישי: כשהשמאל עוקר, כשאתם מפנים יישובים ועושים הסכם מדיני - זאת עקירה.

אליהו ישי: היום זה לא עקירה, היום זה פינוי, היום זאת העתקה, היום זאת יציאה חד-צדדית.

אליהו ישי: היום זאת הפקרות, היום זאת בריחה.

אליהו ישי: היום זאת בריחה מכל החיים במדינת ישראל; היום זאת בריחה מהמציאות.

אליהו ישי: בתחום המדיני - הממשלה בורחת; בתחום היהודי - הממשלה בורחת, שינוי עושה עם המפד"ל מה שהם רוצים; בתחום החברתי - אמרתי.

אליהו ישי: גם בתחום המדיני, ובפרט בתחום החברתי.

אליהו ישי: בתחום החברתי זה פשוט עוד הפעם, הכול חד-צדדי.

אליהו ישי: מי שחושב, אדוני היושב-ראש, שאפשר לקבל החלטה חד-צדדית - הוא פשוט טועה, הוא לא מבין מה זה החלטה חד-צדדית.

אליהו ישי: וכי אם שרון יקבל החלטה חד-צדדית, הפלסטינים לא יקבלו החלטות חד-צדדיות?

אליהו ישי: אין מושג - חד-צדדי.

אליהו ישי: אתה הולך בחד-צדדי – גם הוא הולך בחד-צדדי.

אליהו ישי: זה "אקסידנט", זאת תאונה בסופו של דבר.

אליהו ישי: או שאתה מסוגל להתמודד עם בעיות, או לא.

אליהו ישי: כרגע אנחנו נדבר על השלטון מקומי, ואני אומר לך, גדעון - באמת מחרדה אמיתית - אני מסתובב בשטח הרבה.

אליהו ישי: אני סיירתי גם כשהייתי שר - לא נשארתי במגדל השן למעלה - סיירתי ובחנתי מקרוב.

אליהו ישי: סיירתי בשווקים, בקניונים, יחד עם ראשי ערים - והם יכולים להעיד על כך.

אליהו ישי: היום אני מסייר לא כשר הפנים, כחבר הכנסת - בלי הצלצולים ובלי התרועות של הטקסים הממלכתיים - וזה הרבה יותר מרתק, אגב.

אליהו ישי: אתה רואה ולומד את השטח בצורה הרבה יותר טובה.

ראובן ריבלין: בכל זאת, יש יתרון להיות שר.

אליהו ישי: אני לא מדבר על יתרון מול חיסרון.

אליהו ישי: אני מדבר על העממיות ועל החשיבות ועל היופי שבכך, אתה יושב ולומד את הדברים - - -

ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח, אבל טוב להיות שר.

חיים אורון: יש אפשרות שבוע ככה, שבוע ככה.

אליהו ישי: רובי, תראה.

אליהו ישי: כשאתה שר, אתה יודע - מכינים לך טקס, ואתה יודע מה, הכול ממלכתי, ומראים לך את מה שאתה רוצה לראות.

ראובן ריבלין: לא קל להתרגל לזה, אבל מתרגלים.

אליהו ישי: אבל כשאתה חבר הכנסת אתה מטייל, אתה חופשי - -

ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח.

אליהו ישי: - - אתה לומד אחרת לגמרי, אבל לא זאת הנקודה.

אליהו ישי: אני אומר, היום, כשאני מסתובב בשטח, אני נפגש עם ראשי רשויות - אני רואה את הדילמה, את ההתמודדות הקשה שלהם.

אליהו ישי: אגב, אני לא יודע אם אתה מכיר את כל הנתונים - למעלה מ-14 מיליארד שקל החובות של השלטון המקומי; למעלה מ-6 מיליארדי שקלים הגירעון המצטבר שלהם.

אליהו ישי: אז למה מחכים?

אליהו ישי: עוד פעם פעולה חד-צדדית?

אליהו ישי: אפשר פעולה חד-צדדית?

אליהו ישי: במועצות הדתיות עשו חוק - עד מאי - אני לא יודע אם האופוזיציה יודעת; טוב, ג'ומס, אתה היית בקיא בספר, בהצבעות, איפה שמי ואיפה ידני.

אליהו ישי: מועצות דתיות, למשל, בערך באמצע מאי, הם יחדלו מלכהן, אם ראש העיר לא יציע את המועמדים שלו.

אליהו ישי: זה לא משנה אם הוא יציע או לא יציע - ראש הממשלה או שר הדתות - - -

חיים אורון: מה לעשות, ההסתייגות שלכם נפלה.

אליהו ישי: כן, נכון, היא נפלה, אבל הם ימנו אוטומטית ועדות קרואות לכל המועצות הדתיות.

אליהו ישי: אגב, שינוי - איפה שינוי?

אליהו ישי: הם כל כך נגד המועצות הדתיות.

אליהו ישי: עכשיו הם מחזקים את המועצות הדתיות.

אליהו ישי: אגב, אני בעד חיזוק המועצות הדתיות, שלא ישפכו את התינוק עם המים.

אליהו ישי: אבל כשזה מינויים פוליטיים של המפד"ל, של שינוי, של הליכוד, אין בזה שום בעיה, הכול כשר, הכול תקין.

אליהו ישי: אבל לא זאת הנקודה.

אליהו ישי: אם באמת הכול חד-צדדי, כמו במועצות הדתיות, כמו - - -

חיים אורון: - - - כי לא יספיקו החברים למועצות הדתיות - - -

אליהו ישי: לא, יש שם מקום לכולם.

חיים אורון: לא, לא.

חיים אורון: יצטרכו יותר.

אליהו ישי: יצטרכו יותר?

אליהו ישי: יכול להיות.

אליהו ישי: הרי הכול חד-צדדי בממשלה הזאת.

אליהו ישי: הכול חד-צדדי.

אליהו ישי: בנושא המדיני-החברתי ראית.

אליהו ישי: אני מציע - אם אין ברירה - יש ראשי רשויות באמת מאוד מוכשרים.

אליהו ישי: אגב, יש ראשי רשויות - הייתי מסייר ורואה אותם - פשוט מדהים.

אליהו ישי: איזה יכולות, איזה אמביציות, איזה כשרון, איזה מאמצים.

אליהו ישי: הגיעו להישגים בלתי רגילים, הפכו את היישוב שלהם ממש לפנינה.

אליהו ישי: עם כל המאמצים שהוא עושה, אתה מקצץ לו בבריאות, בחינוך, ברווחה, בפיתוח, במה לא? הוא נכנס לגירעון אוטומטית.

אליהו ישי: למה גירעון?

אליהו ישי: גם אם הוא מפטר, גם אם הוא יעמוד בכל תוכנית הבראה שתרצה - הרי מה, הם עומדים בתוכניות הבראה בקושי, וזה קשה מאוד.

אליהו ישי: אחר כך אתה מקצץ לו, או אתה מבטל לו את המענקים שהוא היה אמור לקבל על בסיס תוכניות ההבראה, ואחר כך אתה אומר לו: תתקיים.

אליהו ישי: בעצם, השלטון המרכזי הוא זה שפושע נגד השלטון המקומי, הוא זה שגורם לשלטון המקומי להיות עבריינים לכאורה, לפעול בניגוד לחוק; הם נבחרו באופן דמוקרטי, והשלטון המרכזי מתעלל בהם.

אליהו ישי: יכול להיות שגם פה תעשו החלטה חד-צדדית - עד חודש מסוים - תעשו את זה בחוק ההסדרים - בשביל מה ייבחרו ראשי רשויות?

אליהו ישי: בשביל מה הם נבחרים?

אליהו ישי: הם לא מנהלים טוב, לשיטתכם, לשיטתו של שר הפנים פורז - הוא אפילו לא נמצא פה.

אליהו ישי: הם לא מנהלים טוב - לשיטתו, אפילו חלקם או רובם מושחתים בכלל.

אליהו ישי: אז שיקום ויעשה בחוק ההסדרים - שימנה אותם כפקידים.

אליהו ישי: הוא ימנה את מי שהוא רוצה במסגרת המינויים.

אליהו ישי: תמנה אתה את ראשי הרשויות שלך.

אליהו ישי: תעשה בחוק ההסדרים תרגיל מסוים - תפטר את כולם.

אליהו ישי: ידידי גדעון עזרא, מכובדי השר, אני באמת לא מציע שבנושא הזה, באי-אמון- באמת, האמיתי - כי באמת כולם מסכימים שאי-אפשר להאמין בממשלה.

אליהו ישי: אין ראש עיר - ראש עיר אחד - תשאל אותו: האם אתה מאמין בשלטון המרכזי, אתה מאמין בממשלה?

אליהו ישי: אחד לא יגיד לך שכן; תאמין לי שלא יגיד לך כן.

אליהו ישי: מה לעשות, אתה הרי מכיר אותם, חברים שלך, אתה מסתובב אתם ואתה רואה את המצוקות שלהם.

אליהו ישי: אגב, הצעתי לך הצעה, תעשה את הסיור הזה, ואחרי שתעשה סיור כזה - תאמין לי - אני לא מאמין שתצביע בעד האי-אמון שאני אעלה, כי אתה שר, אבל לפחות תצא החוצה ולא תצביע בכלל, ובטח לא תמליץ לחברי הכנסת לדחות את האי-אמון.

אליהו ישי: תאמין לי, לא תמליץ, כי אתה איש הגון.

אליהו ישי: תגיד: רבותי, או שיהיה סדר ויהיה תיקון לדברים, או שאני לפחות לא יכול לעלות לדוכן הכנסת ולהצביע נגד האי-אמון הזה.

אליהו ישי: לכן אני מציע שתהיה התמודדות אמיתית.

אליהו ישי: אתה תעלה, אתה תיתן תשובה.

אליהו ישי: אני לפחות יכול גם להודות לשר האוצר לשעבר - כשישבתי אתו בממשלה כשהייתי שר הפנים, לא פעם אחת נפגשנו והוספנו תקציבים בתוכניות הבראה לשלטון המקומי.

אליהו ישי: בעצם לא התביישתי לעמוד באמת לימינם - - -

ראובן ריבלין: אדוני סיים את זמנו נטו.

ראובן ריבלין: אדוני יאמר לי כמה הוא צריך עוד.

אליהו ישי: אני מסיים.

ראובן ריבלין: לא, כדי שלא יהיו לי הפתעות.

אליהו ישי: אני מסיים גם בברוטו, זה בסדר, תודה.

אליהו ישי: אני מציע, ידידי השר, להתמודד באמת עם הבעיה.

אליהו ישי: הרי זאת לא בעיה של ש"ס, או של אלי ישי, או של הליכוד, או של גדעון עזרא.

אליהו ישי: יש ראשי רשויות בכל המפלגות - הרבה גם מהמפלגות שלכם - תשאל אותם.

אליהו ישי: תשאל אותם אם הם יכולים להאמין בממשלה, הם יגידו לך לא.

אליהו ישי: אני מציע באמת להתמודד עם הבעיה בצורה אמיתית.

אליהו ישי: יש עובדים שלא קיבלו משכורות, יש יישובים שניתקו להם את המים.

אליהו ישי: השלטון המקומי בקריסה אמיתית - בכל תחומי החיים ללא יוצא מן הכלל, ללא יוצא מן הכלל; בכל המשרדים, בכל תחומי החיים.

אליהו ישי: אני מציע להצביע אי-אמון בממשלה.

אליהו ישי: אני אהיה מוכן להסיר את האי-אמון שלי אם תגיד לי עכשיו איזו בשורה טובה, שהשגתם x מאות מיליוני שקלים למען השלטון המקומי, למען תוכניות ההבראה - תאמין לי, פה זה לא עניין פופוליסטי.

אליהו ישי: אני אקום ואומר לך: אדוני, אני מסיר את האי-אמון.

אליהו ישי: אני רוצה באמת פתרון אמיתי, דאגה אמיתית, לפחות ניסיון להתמודד, ולו עם חלק מהמצוקות שיש לשלטון המקומי.

ראובן ריבלין: מה עוד שרבים מראשי המועצות המקומיות - -

אליהו ישי: הם מהליכוד בכלל.

ראובן ריבלין: - - הם חברי ליכוד, וגם האחרים הם אנשים טובים.

אליהו ישי: כן, נכון.

אליהו ישי: תשמעו אותם, תתמודדו עם הבעיה, ואדרבה - אני אשמח לראות - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לא, אדוני.

ראובן ריבלין: אני חשבתי שאדוני סיים, אז הערתי.

אליהו ישי: אני סיימתי.

ראובן ריבלין: אז תודה רבה.

אליהו ישי: שאלת, אז אני פשוט מחזק את היושב-ראש.

אליהו ישי: היושב-ראש מכיר היטב את הסוגיה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר גדעון עזרא ישיב.

ראובן ריבלין: הוא רוצה להשיב לך באופן מיוחד.

חיים אורון: הוא לא קיבל את ההצעה שהוא לא ישיב?

ראובן ריבלין: אתה רואה שהוא עלה, ועכשיו הוא יאמר ודאי מה שהוא רוצה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי שר הפנים לשעבר ויושב-ראש ש"ס אלי ישי, קודם כול, בראשית דברי אני מוכרח להגיד שצר לי מאוד - לכל עובדי הרשויות המקומיות שלא מקבלים את משכורותיהם בסוף החודש - -

נסים דהן: הם לא יכולים ללכת למכולת, אדוני - - -

גדעון עזרא: - - ולצערי מספרם הולך וגדל.

נסים דהן: עם ההסתפקות בצער אי-אפשר ללכת למכולת - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, הוא עונה לראש תנועתך.

נסים דהן: הבנתי, אבל הוא צריך - - -

ראובן ריבלין: אם אדוני הבין, אז ודאי הוא - - -

נסים דהן: - - - אנשים רוצים כסף.

ראובן ריבלין: הוא שמע, הוא שמע.

ראובן ריבלין: אי-אפשר ללכת למכולת עם הבטחות.

גדעון עזרא: שנית, לבי עם ראשי הערים, בוודאי עם החדשים - ואני רואה ביציע את ראש עיריית קריית-גת החדש, הוא ושכמותו – שנכנסו לעיר עם הרבה מאוד חובות.

גדעון עזרא: צר לי עוד יותר על ראשי ערים חדשים, שאיחדו את הרשויות שלהם והם נכנסו לבעיה כפולה מזאת שהיתה קודם.

גדעון עזרא: אני רוצה לומר שהנושא הוא נושא כואב, שצריך לטפל בו.

גדעון עזרא: אני מסכים עם חלק גדול מדבריו של אלי ישי.

גדעון עזרא: אני רק מוכרח להזכיר שהחובות לא התחילו היום, וגם לא בממשלה הזאת.

אליהו ישי: יותר מ-20 שנה.

גדעון עזרא: כמה נתונים.

גדעון עזרא: הגירעון המצטבר בתקציבי הרשויות בסוף 2003 היה 5 מיליארדים ו-492 מיליון ש"ח.

גדעון עזרא: עומס המלוות לסוף דצמבר - 14 מיליארד ו-471 מיליון ש"ח.

ראובן ריבלין: נוסף על 5 המיליארדים?

ראובן ריבלין: נוסף על החובות?

גדעון עזרא: לא, עומס המלוות - - -

אברהם-בייגה שוחט: נוסף, נוסף.

ראובן ריבלין: תודה, השר מסביר.

גדעון עזרא: זה לא חוב של שנה אחת.

גדעון עזרא: אני רוצה לומר עוד נתון אחד – סך החובות של התושבים לרשויות בארנונה ובמים הוא 11 מיליארד ו-660 מיליון - - -

אברהם-בייגה שוחט: עזוב, בחייך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, אדוני עוד יוכל לדבר.

גדעון עזרא: סליחה, הנתון הזה נכון להיום – ממשרד הפנים.

אברהם-בייגה שוחט: הוא נכון רק עם חובות של 40 שנה, שבחיים לא יגבו אותם.

גדעון עזרא: רגע, תן לי לגמור את המשפט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, היה אדם שמכר את הכלב שלו במיליון דולר.

ראובן ריבלין: אמרו לו: תראה את הכסף.

ראובן ריבלין: והוא אמר: הנה, קיבלתי שני חתולים – כל אחד חצי מיליון.

גדעון עזרא: 11 מיליארד ו-660,871 מיליון ש"ח.

גדעון עזרא: נכון שבתוך הסכום הזה יש חובות אבודים שהרשות המקומית לעולם לא תצליח לגבות, אבל המספר הוא גדול, והחובות גדולים.

גדעון עזרא: אני רוצה לומר שיהיה קשה מאוד לחסל את החובות הללו במהירות, בעיקר במצב הכלכלי של המשק היום, ולהביא את הרשויות המקומיות - - -

אילנה כהן: אולי אתם רוצים לחסל את האנשים שלא מקבלים משכורת?

אילנה כהן: מה יותר מהר?

ראובן ריבלין: תודה, הערתך נרשמה.

גדעון עזרא: הנושא הזה מטריד מאוד.

גדעון עזרא: יש מגעים מתמשכים בין משרד הפנים לבין משרד האוצר - -

אברהם-בייגה שוחט: המגעים האלה הם אפלטוניים.

גדעון עזרא: - - כיצד מאפשרים לרשויות המקומיות להמשיך לתפקד.

דוד אזולאי: על מה, על 100 מיליון - - -

ראובן ריבלין: נכון, בתקופה האחרונה אסף משרד הפנים מהרזרבות שבתוך המשרד 48 מיליון ש"ח, ומשרד האוצר הקצה עוד 50 מיליון ש"ח שיחולקו השבוע.

ראובן ריבלין: עם 98 מיליון ש"ח - שזה סכום קטן - מנסים לכסות חלק מהחובות.

קריאה: זה טיפה בים.

גדעון עזרא: סיפר לי ראש עיריית קריית-גת – שאלתי אותו מה שיעור המשכורות החודשי שהוא צריך לשלם לעובדי העירייה - - -

ראובן ריבלין: מגיע לראש העיר קריית-גת שאדוני יזכיר את שמו.

גדעון עזרא: אבירם דהרי.

גדעון עזרא: הוא אמר לי שהוא משלם לעובדי הרשות שלו 10 מיליוני ש"ח לחודש.

אילנה כהן: זה לעירייה אחת.

חיים אורון: לא יכול להיות.

ואסל טאהא: זה עם הפרשות לקרנות?

דוד אזולאי: לא כולל הפרשות.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, נא לאפשר לשר לסיים את דבריו.

גדעון עזרא: החלק שהוא קיבל מתוך החלק הראשון שמשרד הפנים שילם לרשויות היה 3 מיליוני ש"ח, וזאת לא הרשות שקיבלה הכי מעט.

גדעון עזרא: לכן הבעיה היא בעיה גדולה מאוד.

חיים אורון: אדוני השר, לפני עשרה ימים, כשהיה כאן תקציב, זה לא היה ידוע לכם?

גדעון עזרא: תסלח לי, שר האוצר הודיע שיש עוד הרבה נושאים שיחזרו ויעלו במהלך השנה.

גדעון עזרא: הוא רק אמר:

גדעון עזרא: אני לא מוכן להקצות כספים חדשים, אלא אצטרך לקחת מסעיף אחר.

גדעון עזרא: מאיזה סעיף, מתי וכיצד – הנושא נמצא בדיונים.

גדעון עזרא: אני חושב שנושא הרשויות המקומיות נמצא בעדיפות גבוהה מאוד וצריך למצוא לו פתרון.

גדעון עזרא: אני מוכרח לומר ששר הפנים החדש ומנכ"ל משרדו עורכים פגישות עם נציגויות של הרשויות המקומיות – גם הרשויות היהודיות, גם הערביות, גם הדרוזיות וגם הבדואיות, כדי לטפל בבעיות העקרוניות של הרשויות המקומיות.

אילנה כהן: מעניין למה הוא לא נמצא פה היום.

ראובן ריבלין: הוא לא נמצא בארץ.

יגאל יאסינוב: איפה עמיר פרץ?

חמי דורון: כן, איפה עמיר פרץ?

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: ממשלה מעופפת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, הוא עונה ליו"ר תנועתך.

יצחק כהן: איפה אולמרט?

יצחק כהן: איפה שר הפנים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, קודם כול ברוך הבא למליאה, ואדוני ימתין כמה דקות, להסתגל, עד שישאל איפה אולמרט.

דוד אזולאי: האם אדוני יודע כמה ראשי רשויות נפגשו עם שר הפנים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אזולאי, לא הייתי נותן לשר להפריע לשר לשעבר אלי ישי כאשר הוא דיבר.

ראובן ריבלין: מדוע אתם מפריעים לשר?

ראובן ריבלין: השר עונה לו, הוא לא עונה עכשיו על שאלות.

גדעון עזרא: נערכות פגישות פרטניות בין הצוות המקצועי של משרד הפנים לבין ראשי רשויות, כדי לבחון את מצבה של כל רשות ולאשר עקרונית קווי יסוד להבראתה.

גדעון עזרא: עד היום הזה הגישו עשרה ראשי רשויות את תוכניות ההבראה שלהם למשרד הפנים.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אלי ישי, אני מוכרח להגיד לך עוד מלה אחת – מתוך 256 רשויות מקומיות במדינת ישראל – ב-2002, שהיתה שנה קלה יותר, 85 רשויות בלבד, מתוך 256, היו מערכות שהסתדרו בכוחות עצמן.

גדעון עזרא: יותר מ-150 ראשי רשויות לא הסתדרו כבר בשנה הקודמת, כאשר אתה היית שר הפנים.

גדעון עזרא: המצב הלך והחמיר, ללא כל ספק, לאחר הקיצוצים בתקציב, והמשימה הולכת ונעשית קשה עוד יותר.

גדעון עזרא: אני אומר לך שאני אישית משוכנע שממשלת ישראל חייבת לעסוק בנושא המשבר ברשויות ללא דיחוי, כדי לאפשר לאזרחים שלנו לקבל את מה שמגיע להם, ולעובדי הרשויות - לקבל את המשכורות שמגיעות להם.

יצחק כהן: שיחזרו מחו"ל.

אליהו ישי: שאלה אחת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישי, ישב.

ראובן ריבלין: ישב אדוני קודם.

אליהו ישי: אני לא בא להקניט, אני תוקף את הממשלה.

אליהו ישי: לגבי השלטון המקומי, כשאנחנו היינו במשרד הפנים, הצלחנו לעשות דברים – הסטנו תקציבים, גם מ-250 מיליון ש"ח.

אליהו ישי: אי-אפשר לומר: זה בעבר.

ראובן ריבלין: אדוני, זו כבר לא שאלה, זו הרצאה.

ראובן ריבלין: מה השאלה?

אליהו ישי: ממשלת הליכוד היתה בשלטון גם כשהיינו חברים בה.

אליהו ישי: אי-אפשר לומר, המצב קשה, ובזה לסיים את התשובה.

אליהו ישי: השאלה היא איך מתמודדים.

אליהו ישי: אתם מקצצים להם ברווחה, בבריאות, בחינוך, ואחר כך אומרים: הם לא רוצים להתמודד עם הקיצוץ.

אליהו ישי: השאלה היא אם יש פתרון אמיתי או לא.

אליהו ישי: אפשר לומר שהמצב קשה, אבל אני מודיע לך שהכול יקרוס וזה יהיה מאוחר מדי.

אליהו ישי: צריך להתמודד עם הבעיה עם פתרון אמיתי.

אליהו ישי: השאלה היא אם יש פתרון או לא.

גדעון עזרא: אני מסכים עם כל מה שאתה אומר – צריך למצוא פתרון כדי שהרשויות לא תקרוסנה.

גדעון עזרא: אני אומר לך רק דבר אחד: ממשלת ישראל היתה חייבת לקצץ בתקציבים של כל משרדי הממשלה.

גדעון עזרא: זה לא פסח גם על תקציב משרד הפנים.

גדעון עזרא: לצערי, הרשויות, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות – יותר מרשות אחת – הוציאו כספים ללא הגבלה ובלי חשבון, דבר שהעמיק את החובות.

אליהו ישי: תעשו ועדה קרואה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו לא יכולים למשוך את הדיון עד 12 בלילה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישי, אדוני הרצה את טענתו במשך יותר מעשר דקות.

גדעון עזרא: אני אומר לכם שהנושא רציני מאוד, בעייתי מאוד, ואני אשמח להעביר כל הצעה שיש לכם למנכ"ל משרד הפנים, לשר הפנים או לכל שר אחר.

גדעון עזרא: בשלב זה אני מבקש מחברי לדחות את הצעת האי-אמון בנושא.

ראובן ריבלין: תודה לשר גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת יוסי שריד, כדי לנמק הצעת אי-אמון מטעם סיעת מרצ בעניין חשיפת הקלטות של דוד ספקטור בעניין ראש הממשלה בערוץ-2.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אני מקווה שיש לך עוד קלטת לחשוף.

יוסי שריד: אני לא אעסוק בכלל בעניין הקלטות.

יוסי שריד: עניין הקלטות לא מעסיק אותי, כפי שיסתבר מייד, אבל יש לי הערה לשר עזרא.

ראובן ריבלין: כבוד השר עזרא יצא כנראה לעשן, כמנהגו של הדובר.

ראובן ריבלין: מייד לאחר הנאום הם יוצאים לעשן.

יוסי שריד: זה בסדר.

יוסי שריד: רציתי לתת לו עצה.

ראובן ריבלין: הוא נמצא, הוא שומע אותך.

יוסי שריד: שיתכונן לקראת התשובות כאן, כי זה באמת לא מכובד.

יוסי שריד: יש הרבה דברים שאתה אומר, שהם לא מכובדים – לא לכנסת ולא לך.

יוסי שריד: צריך להתכונן קצת יותר.

יוסי שריד: לא מספיק ששר מכובד יעמוד מעל דוכן הכנסת ויסביר לנו מה המצב.

יוסי שריד: את המצב אנחנו יודעים בעצמנו.

יוסי שריד: אין צורך גם להסביר לנו שזה קשה.

יוסי שריד: אתם, כולכם, בתפקיד של באבא לובה.

יוסי שריד: אתה באבא לובה, ראש הממשלה, כפי ששמעתי אותו בשבוע שעבר, הוא באבא לובה.

יוסי שריד: "קשה".

יוסי שריד: בשביל זה אין צורך לא בשרים, לא בממשלה, לא בראש הממשלה – כדי להופיע בתפקיד של באבא לובה.

יוסי שריד: כולם נעשו לנו פתאום באבא לובות.

יוסי שריד: שנית, אולי באמת צריך לעבור גם שיעור מסוים באזרחות.

יוסי שריד: אתה אומר – באמת המצאה עצומה שלא שמעו עליה – שהאופוזיציה כל שבוע באה לכאן, מדברת, ואחר כך הממשלה לא נופלת.

יוסי שריד: באמת חידוש מרעיש.

יוסי שריד: אני רוצה שתדע שאופוזיציה – זה תפקידה.

יוסי שריד: אולי אתה לא יודע.

יוסי שריד: יש אנשים שלא למדו את כל מה שראוי ללמוד באזרחות כאשר הם משמשים בתפקיד שר.

יוסי שריד: זה התפקיד של האופוזיציה.

יוסי שריד: לאופוזיציה לא מגישים הצעת אי-אמון כאשר היא מדברת, כי זה תפקידה.

יוסי שריד: הצעת אי-אמון מגישים לממשלה, כאשר הממשלה מדברת, כי הממשלה לא צריכה לדבר.

יוסי שריד: אבל אתם כל הזמן מדברים, מדברים ומדברים.

יוסי שריד: באבא לובה.

יוסי שריד: "קשה".

יוסי שריד: "בסדר".

יוסי שריד: "בסדר".

יוסי שריד: "אני אעביר" – השר המקשר – זאת אומרת שקיבלת ברצינות את ההגדרה שלך, אתה תעביר.

יוסי שריד: אם ייתנו לך בפתק אתה תעביר אותו לשר הפנים, בתור השר המקשר.

ראובן ריבלין: כבוד הדובר, בסוף באבא לובה מצאה פתרונות.

ראובן ריבלין: אפשר להעביר משלוחים.

יוסי שריד: נכון, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: אני חושב שהערתך נכונה, ובמובן מסוים אני גורם עוול לבאבא לובה, שנראית לי הרבה יותר תכליתית והרבה יותר מעשית מכפי שאתם נראים.

יוסי שריד: בקיצור, צריך להתכונן יותר – אבל לא זה הנושא שלפנינו.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, מי כמוך יודע, כמשפטן – ואני עפר לרגליכם, אני לא משפטן – שבדיונים שנושאים אופי משפטי צריך לומר "לכאורה".

יוסי שריד: כדי שלא לומר בכל פעם "לכאורה", בכל קטע של דברי, אני אומר בהתחלה שלוש פעמים: לכאורה, לכאורה, לכאורה.

יוסי שריד: הלכאורה הלכאורית הזאת תלווה אותי במשך כל דברי, ומי יודע לאן נגיע.

יוסי שריד: בסוף נדע.

יוסי שריד: לכאורה, לכאורה, לכאורה, אם כי מהבחינה שלי זה לגמרי מיותר, מהסיבה הפשוטה שאני לא עומד לדבר על הצד המשפטי בכלל, אלא רק על ההיבט הציבורי, אבל בכל זאת וליתר ביטחון, וממש כדי שלא תהיינה אי-הבנות, לכאורה, לכאורה.

יוסי שריד: השר עזרא, נורא קשה.

יוסי שריד: החיים קשים.

יוסי שריד: לפני שבוע בערך שמעתי, ועקבתי באמצעות התקשורת, מובן מאליו, שהיתה פגישה מאוד חשובה של השר לביטחון הפנים, מפכ"ל המשטרה, ראש השב"ס וראש הממשלה, איך עוזרים למשטרה במאבקה נגד הפשע החמור.

יוסי שריד: זה מסובך – קשה, קשה, כי זה גם עולה הרבה כסף ולא ברור מה יצא מזה.

יוסי שריד: יש להניח שלא יצא מזה שום דבר.

יוסי שריד: אבל לי יש הצעה לראש הממשלה, שלא עולה אגורה שחוקה, איך לעזור למשטרה.

יוסי שריד: באותו יום, או יום קודם, או יום אחר כך, אני לא זוכר בדיוק, אני צופה בתוכנית טלוויזיה של עמנואל רוזן, ושם יש בכל שבוע מצעד האיוולת, אבל זה הרבה יותר גרוע מאיוולת.

יוסי שריד: שם מופיע עורך-דין, אני לא יודע מה שמו – פטמן, והוא אומר – אני מצטט מלה במלה, ואם חס וחלילה אני מטעה את הכנסת - כל הסנקציות המתחייבות.

יוסי שריד: הוא מודיע שם: אנחנו החלטנו שלא לשתף פעולה עם המשטרה.

יצחק כהן: מי זה "אנחנו"?

יוסי שריד: נכון, מי זה "אנחנו"?

יוסי שריד: "אנחנו" זה למצער בן אחד של ראש הממשלה, שלא למצער - שני בנים של ראש הממשלה, ויכול מאוד להיות שכל המשפחה, בעצה משפחתית אחת, ישבו והחליטו שלא לשתף פעולה עם המשטרה.

רוני בר-און: "אנחנו", בלשון הסניגורים.

יוסי שריד: אני אומר, אדוני היושב-ראש, שרק על זה ראש הממשלה צריך להתפטר.

יוסי שריד: מה זאת אומרת: אנחנו החלטנו שלא לשתף פעולה עם המשטרה?

יוסי שריד: לו באיזה מקום בעולם, תארו לעצמכם, היה מופיע ראש ממשלה, מישהו שמייצג אותו, עורך-דין - -

רוני בר-און: אבל הוא לא עורך-הדין שלו.

יוסי שריד: - - מטעם המשפחה, ואומר: אנחנו החלטנו שלא לשתף פעולה עם המשטרה.

יוסי שריד: אני מציע שבמקום לחזק את המשטרה במלחמה בפשע באמצעות תקציבים שאינם, קודם כול – ואת זה אני אומר אולי כאיש חינוך – שיחזק את המשטרה על-ידי זה שיאמר: מה זאת אומרת?

יוסי שריד: נשתף גם נשתף פעולה עם המשטרה.

יוסי שריד: איזה שיעור אזרחות נותנים כאן לתושבי מדינת ישראל?

יוסי שריד: המחנכים העיקריים, אדוני היושב-ראש, הם לא המחנכים שנמצאים בכיתות.

יוסי שריד: המחנכים העיקריים הם המנהיגות של המדינה.

יוסי שריד: אם המנהיגות של המדינה עצמה, באמצעות מלאך, באמצעות שליח או באמצעות עורך-דין, אומרת, אנחנו החלטנו שלא לשתף פעולה עם המשטרה, באותו יום שרת החינוך, שאתה, חבר הכנסת פינס, אמרת שהיא דגל המוסר – נו, קצת נסחפת, לא צריך להגזים - -

אופיר פינס-פז: כך היא הציגה את עצמה.

יוסי שריד: - - באותו יום שרת החינוך צריכה לבטל מכול וכול, ומיניה וביה, את כל שיעורי האזרחות, כי אין בהם חפץ, אין להם ערך כשמשפחת ראש הממשלה אומרת: אנחנו לא נשתף פעולה עם המשטרה.

רוני בר-און: אין דבר כזה.

יוסי שריד: למה נחנך את הילדים שלנו, אם זו האמירה שבאה מגבוה מכל גבוה?

יוסי שריד: הציבור במדינת ישראל – והתלמידים הם לא ציבור של עורכי-דין, הם יודעים: זה העניין, זו הפרשה, כל המשפחה מעורבת בה במידה כזאת או אחרת.

רוני בר-און: זאת טעות והטעיה.

יוסי שריד: כן, ודאי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אדוני, אנחנו לא יכולים לקיים את הוויכוח.

ראובן ריבלין: איש לא מבין את משמעות הוויכוח.

ראובן ריבלין: אף אחד לא יודע מי זה פטמן.

יוסי שריד: בעיני זו סיבה מספקת להתפטרות, ואני לא צריך שום סיבות נוספות, אבל בכל זאת, ליתר ביטחון, אביא עוד כמה סיבות, כדי שזה יהיה יותר מוצק, יותר מבוסס.

יוסי שריד: ואם זה לא די – זאת אומרת, החלטנו שלא לשתף פעולה עם המשטרה – כפי שאתם יודעים וכפי שאתם עוקבים, ודאי אתם עוקבים כמוני, אתם יודעים שבזמן האחרון התחילו גם לייחס כל מיני כוונות למשטרה ולפרקליטות.

יוסי שריד: המשטרה, בעיקר באמצעות מזרחי, שהוא לא בסדר כי יש לו כל מיני כוונות זרות, והפרקליטות, בעיקר באמצעות הפרקליטה, שהיא עכשיו היועצת המשפטית לממשלה, עדנה ארבל, התיזו בהם כל מיני טיפות של דופי על כוונות לא לגמרי טהורות, אולי יש שם כוונות פוליטיות וכל מיני דברים אחרים.

יוסי שריד: אני אומר שגם על זה הוא יצטרך להתפטר, ואני אגיד גם למה: כי זה הנימוק של כל עבריין.

יוסי שריד: כל עבריין אומר: הרי אני בסדר גמור, אבל אלה שחוקרים אותי, או אלה שעומדים לתבוע אותי, יש להם כל מיני כוונות.

יוסי שריד: פעם אני מעדות המזרח, פעם אני מעדות המערב, פעם רוצים לדפוק אותי כי אני מזרחי, כי אני מערבי, כי אני ערבי, כי אני יהודי.

יוסי שריד: הרי תמיד לכל העבריינים יש סיבות למה דופקים אותם.

יוסי שריד: אז אני אומר, שזה יבוא מחוגים ממשלתיים או מחוגים של ראש הממשלה שיש כוונות זרות?

יוסי שריד: איך נחנך אחר כך את הילדים?

יוסי שריד: מה נגיד להם על גורמי האכיפה, על גורמי החקירה?

יוסי שריד: שהם בסדר וצריך להתייחס אליהם באמון?

יוסי שריד: אז יש כבר סיבה שנייה למה צריך להתפטר.

יוסי שריד: הסיבה השלישית, אדוני השר, אין מידה מגונה יותר בדרך כלל - וכאשר מדובר בראש הממשלה ובעניינים כאלה, על אחת כמה וכמה - מאשר להטיל אחריות על אחרים.

יוסי שריד: אני אומר, אפילו במידה עובדתית מסוימת זה נכון, גם אז זה מגונה.

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: כי אף אחד לא יאמין, ואתה יודע שהצדק יש לו כללים משלו, שהוא גם צריך להיעשות והוא גם צריך להיראות.

יוסי שריד: הרי אם אנחנו נטען בכל מקרה ומקרה כטענת הקופים המפורסמים, שלא ידענו ולא ראינו ולא שמענו ולא דיברנו וכו', הרי אין אדם בעולם שיכול להיות מורשע.

יוסי שריד: נניח שעשינו עבירות איומות ונוראות ובאים אלינו ואנחנו פוטרים את אלה שבאים אלינו באמירה: מה אתה רוצה ממני, זה לא אני, זה הבן שלי.

יוסי שריד: קודם כול, מישהו יאמין?

יוסי שריד: שנית, מה זאת אומרת, זה הבן שלך, אתה נושא באחריות, ואני לא רוצה להביא בפעם המי-יודע-כמה את הדוגמה של יצחק רבין בעניין זה.

יוסי שריד: הרי כנגדו לא היתה שום תביעה.

יוסי שריד: אז לפחות על כורחנו אנחנו מגיעים למסקנה, שהנורמות הולכות ופוחתות.

יוסי שריד: הולך ופוחת הדור, הולכות ופוחתות הנורמות.

יוסי שריד: מה זאת אומרת - זה לא אנחנו, לך לילדים שלי, הם יגידו לך; לך לבנים שלי, הם יגידו לך.

יוסי שריד: מה זאת אומרת?

יוסי שריד: ואיך נחנך אחר כך?

אבשלום וילן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, עד פה שומעים אותך, אתה מפריע.

אבשלום וילן: - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: פשוט אתם מפריעים, עד פה אני שומע אתכם.

יוסי שריד: ואם כל זה לא מספיק, אדוני היושב-ראש, אז יש טענה שעדיין זו טענה לכאורה, לכאורה משפטית, שעדיין לא הוכח שום דבר.

רוני בר-און: זו טענה משפטית ממש.

יוסי שריד: ולי יש טענה מרחיקה לכת, שהכול הוכח; או שאני לא יודע אם הכול הוכח, מספיק הוכח.

יוסי שריד: ואני אתן שתי דוגמאות; אני יכול לתת אולי יותר, אבל אני אתן שתי דוגמאות, גם כדי לסיים פעם.

יוסי שריד: דוגמה אחת, הרי ברור לגמרי שראש הממשלה עבר עבירה על חוק מימון מפלגות.

יוסי שריד: זאת אומרת, קנה שלטון בעבירה על חוק מימון מפלגות.

יוסי שריד: איך אני יודע?

יוסי שריד: הרי אני לא בית-משפט, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: אני יודע, כי ראש הממשלה החזיר את הכסף.

יוסי שריד: אתה שמעת פעם שאדם מחזיר כסף, מיליונים, כאשר הוא חושב שהכסף הזה ניתן לו כדת וכדין?

יוסי שריד: אתה החזרת פעם כסף כשחשבת שהכסף הזה הוא שלך?

רוני בר-און: שמענו שהחזירו מאות מיליונים - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, הוא לא מדבר עכשיו על אחר - נדמה לי שטענתו של ראש הממשלה היתה, שכאשר נודע לו שאכן כך קרה, הוא דרש מייד להחזיר את הכסף.

ראובן ריבלין: הוא לא עבר את העבירה - הוא החזיר את הכסף.

יוסי שריד: זאת אומרת, בחירתו לא היתה כדין.

יוסי שריד: נניח שלא קיבלתי את הטענה הזאת קודם, ולכן הקדמתי אותה, שזה לא אני, זה הבנים שלי.

יוסי שריד: לך לספר לאנשים בארץ - זה לא אני, זה הבנים שלי.

רוני בר-און: - - - חבל על הזמן שלכם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני אביא את עצמי כדוגמה.

יוסי שריד: יום אחד אני עושה מעשה איום ונורא, ובאים אלי, ואני אומר: זה לא אני, זה הבן שלי.

יוסי שריד: מה זאת אומרת?

יוסי שריד: אני לא מדבר כבר על הצד המוסרי, על הצד החינוכי.

יוסי שריד: מה זאת אומרת, זה הבן שלי?

יוסי שריד: מה זאת אומרת, זו אשתי?

יוסי שריד: לעניינים האלה משפחה היא באמת משפחה, מה זאת אומרת?

יוסי שריד: הרי אחרת לעולם לא תהיה הוכחה, לעולם לא יורשע אדם.

יוסי שריד: לא מפני שצדיקים, הלוואי שלא יורשע אדם מפני שצדיקים – נפלא, אני שמח.

יוסי שריד: אבל הרי זו הטענה הכי זולה, הכי מופרכת; זה לא אני, זה מישהו אחר; או, לא ראיתי לא שמעתי.

יוסי שריד: מכיוון שהחזירו את הכסף, זאת אומרת שיש פה הודאה באשמה.

יוסי שריד: ולכן, זו סיבה טובה מאוד לכך שאנחנו נדרוש מראש הממשלה, על-פי הסטנדרטים שהוא קבע לעניין נעמי בלומנטל - וחבר הכנסת אופיר הזכיר את זה קודם - שראש הממשלה ילך הביתה.

יוסי שריד: לגמרי פשוט.

יוסי שריד: זה שראש הממשלה בדרך, תוך כדי כך שהוא יצר רושם שהוא מחזיר את זה ממש מכיסו, הסתבך באותה הזדמנות עם ענייני סיריל קרן כנראה, וכו' - טוב, זו דרכו של ראש הממשלה, שאם הוא יכול להסתבך במשהו, הוא יסתבך – על-פי החוקים המפורסמים, על-פי הכללים המפורסמים, שאם משהו יכול להתעקם בעניין הגדר, או משהו יכול להסתבך בעניין כסף, חזקה על ראש הממשלה שייעקם וייסבך.

יוסי שריד: בזה כבר אנחנו ממש לא אשמים, בזה שהוא הסתבך בדרך.

יוסי שריד: אבל הוא החזיר כסף.

יוסי שריד: החזיר כסף - הודאה באשמה.

יוסי שריד: בסופו של דבר הוא נבחר לראש ממשלה בעזרת עמותות שעברו על החוק באופן ודאי, פה לא צריך להוכיח שום דבר, כי לא מחזירים כסף על מה שלא ראוי להחזיר כסף, ועל זה הוא צריך ללכת הביתה.

יוסי שריד: אז מה הטענה שלא הוכח שום דבר?

יוסי שריד: עכשיו אני אתן עוד דוגמה, כדי לומר שבעצם הכול הוכח.

יוסי שריד: הרי יש גם מעבר לעניינים המשפטיים, אדוני היושב-ראש, יש איזו סבירות מסוימת, כי כל אחד מאתנו - אפילו נדמה לי בלשון המשפט, גם אם אינני משפטן - נדרש מפעם לפעם למה שנקרא האדם הסביר.

יוסי שריד: אני שואל, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בן של ראש הממשלה מקבל מיליונים - זה הוכח, זה כבר לא צריך להיות מוכח.

יוסי שריד: קיבל מיליונים.

יוסי שריד: עכשיו, הדעת נותנת והשואל שואל, והאדם הסביר בכל זאת מותר לו לשאול את עצמו, על מה ולמה מקבל בן של ראש ממשלה, דווקא בן של ראש ממשלה, מיליונים.

יוסי שריד: עכשיו, לו נודע בנו של ראש הממשלה בשערים כאיש עסקים ממולח, זאת אומרת כבר יש ביוגרפיה לו, הוא כבר ניהל בנקים, הוא כבר עשה עסקות בין-לאומיות אדירות; בסך הכול גידל פרים.

יוסי שריד: אני מודה שהוא גידל אותם בהצלחה.

יוסי שריד: לפי מה שאנחנו קוראים ויודעים, הפרים בסדר, פרים ורבים.

יוסי שריד: מאה אחוז.

יוסי שריד: אבל מיליונים, על מה?

יוסי שריד: אחר כך שמענו מפי הנוגע בדבר בעצמו, שהוא אסף באינטרנט חומרים על תיירות ליוון.

יוסי שריד: אבל על זה לא מקבלים מיליונים, על זה מקבלים 3,000 שקל.

אופיר פינס-פז: אתה יודע מה, 3,000 דולר.

יוסי שריד: בעל-הבית השתגע.

יוסי שריד: אנחנו לארג' - 3,000 דולר.

יוסי שריד: כמה מקבלים, הרב רביץ, בשביל לאסוף באינטרנט אינפורמציה על תנועת התיירים ביוון?

יוסי שריד: מיליונים מקבלים על זה?

יוסי שריד: עכשיו, למה הבן שלי לא קיבל מיליונים?

יוסי שריד: אני אגיד לכם למה, שני דברים: א.

יוסי שריד: יודעים שכנראה אין כאן למי לפנות; ב.

יוסי שריד: אנחנו גם לא ראשי ממשלות.

יוסי שריד: למה מיליונים הוא צריך לקבל - - -

יחיאל חזן: - - -

אלי בן-מנחם: אל תפריע לו לסיים, חבר הכנסת חזן.

אלי בן-מנחם: הוא צריך לסיים.

יוסי שריד: האם אין כאן מקרה ודאי שהוא מקרה של שלח לחמך על פני המים, במקרה הזה אפשר לומר שלח לחמך על פני המים של הים התיכון, כי ברבות הימים תמצאנו - על אי יווני?

יוסי שריד: הרי זה ברור, הרי לא צריך להוכיח כלום, כי זה לא סביר; זה לא היה אף פעם - רק במדינות מושחתות, שבהן משתלטות משפחות על שלטון, מתוך תקווה שהן יהיו בשלטון x שנים, ואחרי x שנים הן יעזבו את השלטון, והן כבר מסודרות, בשווייץ, באוסטריה, במקום אחר.

יוסי שריד: הרי אין לזה משמעות אחרת.

יוסי שריד: הערתי האחרונה, אדוני היושב-ראש, היא בעניין שר המשפטים.

יוסי שריד: שר המשפטים, שמעתי בשבוע שעבר איזה נאום שלם על זה שהאופוזיציה לא מבינה ששר המשפטים מנוע מלהתערב בחקירות, והוא קיבל פניות להתערב בחקירה.

יוסי שריד: שקר וכזב.

יוסי שריד: לא היה ולא נברא.

יוסי שריד: הוא לא קיבל שום פניות של התערבות בחקירה.

יוסי שריד: רק זה עוד חסר לנו, מה, אנחנו לא יודעים ששרים בכלל ושר המשפטים הזה בפרט לא יתערב בחקירה?

יוסי שריד: הרי זה לא מתקבל על הדעת, הרי לא נולדנו אתמול.

יוסי שריד: משהו למדנו בשיעורי האזרחות, בניגוד לרבים אחרים, בניגוד נניח, לשר עזרא.

יוסי שריד: למדנו משהו, ששרים לא מתערבים בחקירות.

יוסי שריד: מה שחשבנו, שאולי, במקרים מן הסוג הזה, ישמיע בטובו שר המשפטים איזו אמירה מוסרית-ערכית, כפי שהוא היה רגיל לעשות בכל פעם כאשר הדברים היו נוגעים בש"ס.

יוסי שריד: אז בסדר, אם אנחנו רוצים להסכים שש"ס מושחתים, בסדר.

יוסי שריד: אבל הם לא המושחתים היחידים, וכבר הגעתי למסקנה שהם גם לא הכי מושחתים.

יוסי שריד: זה מה שציפינו ממנו, כפי שאנחנו מצפים מראש הממשלה, וגם זו סיבה להתפטרות, שראש הממשלה ישמיע קול ערכי.

יוסי שריד: בסדר, הוא לא ידע, הוא לא שמע, הוא לא יודע שום דבר, הוא עיוור, דברים שרואים מפה לא רואים משם ולא רואים משום מקום, והוא סומא בארובה, והכול בסדר.

יוסי שריד: אבל לאחר שהסתבר לו מה שהסתבר לו, חשבנו שראש הממשלה בהיותו ראש ממשלה ישמיע איזו אמירה ערכית, גם כאשר מדובר בבנים שלו.

יוסי שריד: ואני אגיד לך גם למה - - -

גלעד ארדן: - - -

נסים דהן: חבר הכנסת שריד כבר צריך לסיים.

נסים דהן: חבר הכנסת גלעד ארדן, אני מבקש ממך לא להפריע לחבר הכנסת שריד.

גלעד ארדן: אני נלחם בשבילך, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: אני סיימתי.

יוסי שריד: אני יודע שזה נורא קשה לומר דברים מן הסוג הזה כשמדובר בבנים שלך, אבל הבנים הם לא מעל הכול, והמשפחה בהקשר זה היא לא מעל הכול.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך איפה המשפחה היא מעל לכול בהקשר זה – במאפיה המשפחה היא מעל לכול.

נסים דהן: תודה רבה, חבר הכנסת שריד.

נסים דהן: כבוד השר, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת יוסי שריד, חקירת ראש הממשלה ובניו בחשד לעבירות על חוק המפלגות נמשכת זמן רב, ועל-פי מה שפורסם היא נמצאת לקראת סיומה.

גדעון עזרא: בידי המשטרה כל העובדות והפרטים הקשורים לחקירה זו, ובכלל זה אותן קלטות.

גדעון עזרא: פרסום קלטות אלה הוא בגדר רכילות גרידא - -

יוסי שריד: לא דיברתי על הקלטות.

גדעון עזרא: - - אין לו משמעות משפטית, והוא משמש לצורך ניגוח פוליטי בידי בעלי עניין המבקשים להחליש את הממשלה ואת העומד בראשה בתקופה רגישה זו.

אופיר פינס-פז: אתה יודע שזה לא נכון.

נסים דהן: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, נא לא להפריע לשר.

גדעון עזרא: חבר הכנסת שריד, אתה העלית את הנושא, כפי שכתוב כאן על הלוח.

גדעון עזרא: אנחנו דוחים את הצעת האי-אמון בפרשה הזאת.

גדעון עזרא: תודה.

יוסי שריד: תאלתר, תאלתר – תגיב עליהן.

יוסי שריד: לא דיברתי על הקלטות בכלל.

נסים דהן: חבר הכנסת שריד, אני מבין שהתשובה לא כל כך מוצאת חן בעיניך, אבל זו תשובתו של השר, ומי אני שאביע עמדה?

נסים דהן: חבר הכנסת אפרים סנה, ראשון המתדיינים, בבקשה.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אף שזה דיון אי-אמון, חשבתי הבוקר שאבוא לברך את הממשלה.

נסים דהן: רק רגע.

נסים דהן: חבר הכנסת שריד, כבוד השר גדעון עזרא, הוויכוח במליאה מפריע להתנהלות התקינה של הישיבה.

נסים דהן: אפשר לעשות את זה מחוץ למליאה.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת אפרים סנה, הבמה שלך – רק שלך.

אפרים סנה: תודה.

אפרים סנה: כאמור, חשבתי הבוקר שדווקא אבוא הנה ואברך את הממשלה, כי קראתי ששר הביטחון וראש הממשלה חתמו על פינוי עוד שלושה מאחזים.

אפרים סנה: אבל במחשבה שנייה זו תהיה ברכה לבטלה, כי גם את המאחזים האלה, וגם את קודמיהם, ואולי גם את אלה שתחתמו עליהם אחר כך, אתם לא תפנו, והם יישארו.

אפרים סנה: למה?

אפרים סנה: כי אתם מפחדים מהמתנחלים – הם שולטים במדינה.

אפרים סנה: זה קומץ האנשים שלוקח את מיטב התקציבים, לו הכוח.

יחיאל חזן: תתבייש לך אם אתה אומר כך.

נסים דהן: חבר הכנסת חזן, זו לא התבטאות פרלמנטרית.

נסים דהן: כבודו ימשיך.

אפרים סנה: זה הציבור שאוחז את הממשלה באשר הוא אוחז אותה, על פיו יישק דבר.

אפרים סנה: כל השיקולים המדיניים, הכלכליים, החברתיים, כולם כפופים לרצונה של החבורה הזאת.

אפרים סנה: חשבתי גם שאולי אברך את שר האוצר, שבדרך כלל אני תוקף אותו מעל הדוכן הזה, כי שמוע שמעתי שהוא רוצה להגדיל את הנטו של המשכורת.

אפרים סנה: אבל אז בדקתי איך זה יתחלק, ומה למדתי?

אפרים סנה: הכי עניים יקבלו תוספת של 50 ש"ח, הכי עשירים יקבלו תוספת של 1,000 ש"ח.

אפרים סנה: מה אפשר היום לעשות עם 50 ש"ח?

אפרים סנה: מי שהפריג'ידר שלו ריק, איך ימלא אותו ב-50 ש"ח ולכמה זמן?

אפרים סנה: חשבתי שאולי הם יעשו ההיפך – לעניים ביותר ייתנו 1,000 ולעשירים ביותר ייתנו 50 – ישנו את הסדר, אבל הם לא יכולים, כי הממשלה הריקה הזאת, ורק אתה, גדעון עזרא, כרגיל מייצג אותה, היא לא רק ממשלת המתנחלים, היא ממשלת המתנחלים והעשירון העליון.

אפרים סנה: להם הם דואגים, אותם הם מפנקים.

אפרים סנה: ועוד הוכחה אחת, מהבוקר יש כביש חדש בשומרון, שמוליך ממה שנקרא צומת יישובי השרון עד קרני-שומרון.

אפרים סנה: הוא יעלה 80 מיליון ש"ח.

אפרים סנה: את מי הוא משרת?

אפרים סנה: את קרני-שומרון.

אפרים סנה: עוד כביש בשומרון, אחרי כל מאות המיליונים – מאות המיליונים – שנשפכו, ועדיין משרד הביטחון, בעצם הימים האלה, שופך על דרכים למתנחלים עוד 80 מיליון.

אפרים סנה: מה אפשר לעשות במצב הזה של המדינה ב-80 מיליון שקל?

אפרים סנה: שמעתי מהרמטכ"ל שאימוני הטייסים בחודש, המינימום כדי להחזיק אותם בכשירות, זה 70 מיליון ש"ח – ואין לו.

אפרים סנה: אין לו, אבל לקרני-שומרון - יש.

אפרים סנה: ופה, מעל הדוכן הזה, רק לפני כמה ימים דיברתי על מצוקת חולי הסרטן, שיש תרופות מצילות חיים שאינן בסל, שהוציאו אותן מהסל.

אפרים סנה: אין כסף לחולי סרטן – לכביש לקרני-שומרון יש 80 מיליון.

אפרים סנה: כל התוספת בשנת 2004 לסל הבריאות – 40 מיליון.

אפרים סנה: 40 מיליון ש"ח לחולים, לחולי לב, סרטן וסוכרת, לכביש של קרני-שומרון – 80 מיליון.

אפרים סנה: תגידו לי, מה אפשר להגיד על הממשלה הזאת?

אפרים סנה: איזה סדר עדיפויות מעוות.

אפרים סנה: מי שולט בה?

אפרים סנה: לא רק רשעות, גם שלומיאליות.

אפרים סנה: חבר הכנסת מגלי והבה איננו פה, הזמינו אותו מסוריה – הוא לא מהחלק הזה, הוא בשר מבשרו של הליכוד – למה ראש הממשלה לא שלח אותו לשמוע?

אפרים סנה: יחזור, ייתן דיווח, אולי ישלחו אותו עוד פעם עם כמה שאלות לאסד – לא שאני מאמין גדול באסד, אבל לבדוק, לבדוק, ויש הזמנה לאיש שאתם סומכים עליו, אלוף-משנה בצבא, היינו יחד בלבנון, מה רע בו?

אפרים סנה: תשלחו אותו שיבדוק – לא.

אפרים סנה: ממשלה שלבה כל כך גס בהצעות שלום, רציניות ככל שתהיינה, לפחות היתה אמורה לבנות את הביטחון, להתכונן למלחמה, אבל גם את זה אתם לא עושים.

אפרים סנה: הרסתם את הצבא – שוב, פה, מהדוכן, הסברתי בחודשים האחרונים יותר מפעם אחת – פורמלית, עד הרגע אין לצה"ל תקציב.

אפרים סנה: מה שאושר זה לא אישור, ואין לו היום תקציב, הוא חי לפי מה שנקרא 1 חלקי 12 עד הרגע הזה.

אפרים סנה: ואומרים: אין לאימונים, ואין לבט"ש, ואין לחלקי חילוף, והמטוסים מקורקעים, והספינות תעמודנה עד סוף השנה – איזה חוסר אחריות יש לממשלה הזאת.

חמי דורון: 1 חלקי 12 של התקציב הקודם יותר טוב מהתקציב הזה.

נסים דהן: נא לסיים, בבקשה, ולא מנהלים ויכוח.

אפרים סנה: אבל אני לא יכול לסיים את הדברים האלה בלי ברכה אחת בכל זאת.

אפרים סנה: וברכה, כבוד היושב-ראש תמיד יאשר.

נסים דהן: ברכה קצרה.

אפרים סנה: שמעתי שאתם מחזירים את הגדר לתוואי המקורי, שעליו לפחות אנוכי המלצתי בממשלה הקודמת.

אפרים סנה: ערערתי בפני ראש הממשלה על ה"בטנים", על הבליטות האלה לתוך הגדה המערבית, והסבירו לי שאלה צורכי הביטחון.

אפרים סנה: אני שומע שעכשיו אתם מיישרים את הבטנים, ולא בדיאטה, אלא במחיר של הרבה מיליונים, ומחזירים זאת ל"קו הירוק".

אפרים סנה: כשמישהו מקבל שכל באיחור, מותר לברך אותו.

אפרים סנה: הרי כל העניין לא מצחיק.

אפרים סנה: הממשלה הזאת היא ביסודו של דבר ממשלת מיעוט, לא כי אין לה רוב בכנסת, יהיה לה הלילה רוב, אבל בעם היא ממשלת מיעוט, כי היא מפנקת את המעטים, את העשירים ואת המתנחלים, וכל יתר עם ישראל קבל יקבל שכל.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חברת הכנסת גילה גמליאל, שבע דקות לרשותך ואני מאוד מקווה שזה יספיק.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת, בעצם ימים הרי-גורל אלה, שבהם ניצב ראש הממשלה אריאל שרון בו-זמנית בחזיתות המלחמה בטרור, הניסיון למצוא פתרונות מדיניים ושיקום הכלכלה, עת נדרשות ממנו ומחברי וחברות הממשלה לקבל החלטות הרות-גורל עבור כל עם ישראל, בעצם ימים אלה האופוזיציה מוצאת לנכון להגיש שוב ושוב הצעות אי-אמון בממשלה.

גילה גמליאל: כנראה, כפי שמסתמן, האופוזיציה טרם הטמיעה דיה את הבעת האי-אמון בה מצד ציבור הבוחרים.

גילה גמליאל: להזכיר לכולם, הבחירות היו לפני פחות משנה, והציבור אמר את דברו לגבי ההרכב של כנסת ישראל - - -

אילנה כהן: - - -

גילה גמליאל: חברת הכנסת אילנה, להזכיר לך, קיבלתם שלושה מנדטים.

גילה גמליאל: בהיבט הזה אני אומרת בצורה חד-משמעית, שהבחירות יתקיימו רק בעוד ארבע שנים.

גילה גמליאל: ראש הממשלה אריאל שרון ימשיך לכהן כראש ממשלת ישראל עם כל התמיכה שהוא יקבל מאתנו.

גילה גמליאל: עם כל האשליות וכל הרצונות של כולם בבית הזה, מצד האופוזיציה החלשה והלא-מורגשת הזאת, שלפעמים זה נשמע כמו מטרד של ניסיונות נואשים ממש, בניסיונות להשמיע את קולכם בצורה כל כך חלשה ובלתי נשמעת בבית הזה.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכולכם שהצביעות הזאת, במיוחד של מפלגת העבודה - ושמענו כאן קודם את חבר הכנסת פינס שבא להטיף לנו על כל אותם סקרים בדבר האמון או אי-האמון בראש הממשלה.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת פינס, ראינו בדיוק מה הציבור רוצה באותם סקרים.

גילה גמליאל: דיברו על כך שהליכוד יקבל 38 מנדטים - -

אופיר פינס-פז: זה לא הסקר הזה.

אופיר פינס-פז: בסקר הזה 47% מהציבור - - -

גילה גמליאל: - - ומה שמכעיס אותך כנראה זה שמפלגת עבודה, באותו סקר בדיוק, מקבלת 18 מנדטים.

גילה גמליאל: כלומר, מתרסקת.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכם בצורה חד-משמעית, אני בכלל לא יודעת איך להתייחס לניסיונות הנואשים שלכם להציג בצורה חובבנית, לנסות להיתלות בכל אותן קלטות של ספקטור, שמי שרואה אותן ומתייחס אליהן בצורה רצינית מבין את כל הקלישאה, את ניסיונות ההטעיה בדברים שנאמרים שם בקלטות.

גילה גמליאל: אני אומרת לכם בצורה חד-משמעית, שאני יכולה להבין את המצב שאתם נמצאים פה.

דליה איציק: מה את אומרת?

גילה גמליאל: חברת הכנסת דליה איציק, הרי ברור לכולנו שהריח של השלטון נמצא סביב אפכם - -

דליה איציק: תלמדי משהו קודם - - -

גילה גמליאל: - - ואתם כל כך רוצים להגיע.

גילה גמליאל: הרי למה שתקתם עד היום?

גילה גמליאל: הרי קלטות ספקטור לא חידשו דבר וחצי דבר.

דליה איציק: כי אנחנו יותר אחראיים ממך.

גילה גמליאל: הרי מבחינה פלילית הן לא אומרות שום דבר נגד ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: הקלטות הוכיחו שהאיש היה - - -

נסים דהן: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, תודה על העזרה.

גילה גמליאל: הקלטות הוכיחו דבר אחד - את זה שאתם מיואשים, שאתם מנסים להיתלות בדברים שעולים חדשות לבקרים, מתוך שיקולים פוליטיים צרים, לא ענייניים ולא מקצועיים.

גילה גמליאל: חברת הכנסת דליה איציק, אנחנו יודעים שאת אוהבת לדבר ואוהבת לדבר בקול.

גילה גמליאל: קולך לא נשמע בכלל - -

דליה איציק: היות שעשיתי משהו בחיים.

דליה איציק: חוצפנית, יש לך הרבה מים לשתות - - -

גילה גמליאל: - - לאור העובדה שאת רצית להיכנס לממשלה.

גילה גמליאל: במשך עשרה חודשים לא שמענו את קולך ולו פעם אחת.

גילה גמליאל: זאת תעודת עניות עבורכם.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר, שהצביעות הזאת, גלגול העיניים, העמדת הפנים, הניסיון שלכם לצייר כל פעם מחדש את הממשלה הזאת בצורה כזאת - זו פשוט תעודת עניות עבורכם.

גילה גמליאל: איפה הייתם בפרשת עמותות ברק?

גילה גמליאל: איפה חבר הכנסת הרצוג?

גילה גמליאל: איפה השתיקה?

גילה גמליאל: איפה זכות השתיקה שהיתה אז?

גילה גמליאל: לא שמעתי מלה אחת - - -

דליה איציק: את חושבת שזה יעזור לך אצל ראש הממשלה?

דליה איציק: הוא ימשיך לזלזל בך.

גילה גמליאל: אני אומרת דבר אחד, לא להמשיך עם הצביעות הזאת; לא להמשיך עם הניסיונות כביכול, תחת המלים של טוהר מידות וטוהר בחירות - אני רוצה לומר שמדינת ישראל ספגה בזמנה בעקבות פרשת עמותות ברק, קנייה של שלטון בכסף - - -

אופיר פינס-פז: אבל הוא כבר לא בפוליטיקה.

אופיר פינס-פז: שרון ניצח את הבחירות בגלל כסף - - -

גילה גמליאל: הוא כבר לא בפוליטיקה לא בזכותכם, חבר הכנסת אופיר פינס.

גילה גמליאל: אני אומרת שבהיבט הזה תהיו ישרים, לפחות עם עצמכם.

גילה גמליאל: דיבר כאן קודם חבר הכנסת יוסי שריד, שבזמנו שימש דוגמה כשר החינוך של מדינת ישראל, שלא נתן מצמוץ אחד בכל מה שקשור לפרשת העמותות.

גילה גמליאל: אז היום הוא יבוא לכאן וירצה להטיף לנו כאילו וכביכול יש לו מה לומר בהיבטים האלה.

גילה גמליאל: אני יכולה להבין את התסכול שלכם.

גילה גמליאל: זה דבר מאוד מאוד מתסכל להיות באופוזיציה - - -

אופיר פינס-פז: התסכול שלנו הוא מפני שאנחנו חיים ברפובליקת בננות עם ראש ממשלה ששומר על זכות השתיקה.

גילה גמליאל: לגבי ראש הממשלה, אני לא מבינה מה החיפזון, מה אתם ממהרים, מה קרה, מה הניסיונות להציג בפני ראש הממשלה אולטימטומים לא ברורים.

גילה גמליאל: באופן אישי אני מאמינה בצדקתו של ראש הממשלה אריאל שרון.

גילה גמליאל: אין לי ספק שהפרקליטות והמשטרה יעשו את עבודתן נאמנה, כפי שהן עושות אותה בכל דבר.

גילה גמליאל: אני מציעה לבית הזה, על מנת לכבד את כל החברים והחברות היושבים כאן היום, לכבד את ממשלות ישראל.

גילה גמליאל: אני אומרת לכם בצורה חד-משמעית, אופוזיציה יקרה, תכבדו את עצמכם.

גילה גמליאל: אם אתם כבר מרשים לעצמכם לדבר, תדברו בעניינים שחשובים לציבור, בהיבט של עשייה, בהיבט של תמיכה, בהיבט שאפשר לקדם דברים למען האנשים, ולא לבוא כל פעם בפופוליזם זול, בססמאות ובקלישאות שפשוט לא מכבדות את הבית הזה ובטח ובטח לא מציגות את האופוזיציה.

גילה גמליאל: מה שהצחיק אותי באופן אישי היה לשמוע את חבר הכנסת יוסי שריד פונה לחלק מחבריו באופוזיציה, חברי ש"ס, ואומר להם: יקירי, אתם מושחתים, אבל לא מספיק.

גילה גמליאל: יש יותר מושחתים מכם.

גילה גמליאל: לא ידעתי אם לצחוק או לבכות בנקודה הזאת - -

אופיר פינס-פז: לבכות, לבכות.

גילה גמליאל: - - מהניסיון שלו לאחות את הקרעים של האופוזיציה הזאת, שאני אפילו לא מרגישה אותה ביום-יום.

גילה גמליאל: בסוגיה הזאת אני רוצה לומר לכם שזה היה פשוט משעשע.

גילה גמליאל: מה שכן, זה נותן לנו לדבר, נותן לכל חברי לסיעת הליכוד להציג את העמדות שלנו ולומר לראש הממשלה אריאל שרון בצורה חד-משמעית שאנחנו כאן ממשלה רחבה, אנחנו כאן חברי וחברות כנסת במספר רב, ומספר שיכול לאפשר לו לחייך בשקט ולהגיע לבית הזה בשמחה, עם תמיכה מלאה מקיר לקיר ועם אופוזיציה מקרטעת שלא שומעים אותה ולא ניתן לייחס לה חשיבות בכל מה שקשור לניסיונות מהפכנות בבית הזה.

גילה גמליאל: צר לי על חברי האופוזיציה, צר לי על מפלגת העבודה שלא נכנסתם לשלטון ובגלל זה גם הדחתם את עמרם מצנע וגרמתם לו להיות מספר שלוש או ארבע ברשימות שלכם.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכם שזה פשוט משעשע כל פעם מחדש לראות את זה, אבל גם הניסיונות האלה לא יעזרו ולא יובילו לשום מהפך או תחושה של זעזוע, ולו קל, בכיסאם של מי מחברי וחברות הממשלה, ובטח לא ראש הממשלה, שבנקודה הזאת יכול להיות שקט, לחייך לכולכם ולומר לכם שהוא את עבודתו ימשיך לעשות נאמנה ואנחנו אחריו.

גילה גמליאל: תודה רבה.

נסים דהן: תודה גם לך.

נסים דהן: חבר הכנסת חמי דורון, ארבע דקות, על-פי החלטת סיעתך.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קצת מוזר היה לי לשמוע כאן היום את מי שהיה שר הפנים, שהחזיק תקופה כל כך ארוכה במשרד הפנים, והוא מי שמגיש היום את הצעת האי-אמון שקשורה לקריסת הרשויות המקומיות.

חמי דורון: הרי המצב הקשה של הרשויות המקומיות לא נוצר אתמול, ולא נוצר שלשום.

חמי דורון: זה תהליך שקורה במשך השנים, כולנו יודעים איך הדברים האלו מתפתחים.

חמי דורון: למרות זאת, כולנו ערים למנגנונים האדירים שראשי הרשויות בנו במשך השנים, מנגנונים של כוח-אדם, מנגנונים שמגדילים את עצמם, מפרים את עצמם ומרבים את עצמם, כמו שנאמר.

חמי דורון: התוצאה הישירה היא שבין 50% ל-60% מתקציבי הרשויות המקומיות מכלכלים את כוח-האדם.

חמי דורון: ואנחנו מדברים, כמובן, על כוח-אדם שבדרך כלל יהיה אנשי שלומנו – במעין דלת מסתובבת, מצד אחד אומרים לשלטון המרכזי: אנחנו מפטרים אנשים, עושים תוכנית הבראה, ובאותה נשימה, בדלת המסתובבת, נכנסים אנשים חדשים – רובם ככולם אנשי שלומנו.

חמי דורון: לצערי הרב, משרד הפנים לדורותיו, וכך אף משרד האוצר, גם מערכת הפקידות וגם השרים, לא טרחו במשך השנים להקפיד על החוק, לא טרחו לאכוף את החוקים הקשורים לרשויות המקומיות בנושא התקציבים, בנושא הדינים-והחשבונות הכספיים שראשי הרשויות אמורים להגיש.

חמי דורון: לכן פתאום קרה דבר נורא – פתאום יש גירעונות, פתאום יש קריסה.

חמי דורון: הדברים האלה הם לא פתאום – צריך להיזכר מה קרה פה לפני כמעט שנה: לפני כמעט שנה בא שר הפנים הנוכחי, השר פורז, והציע לבצע איחוד של רשויות מקומיות.

חמי דורון: האיחוד הזה היה חוסך לרשויות המקומיות ולמדינת ישראל 2 מיליארדי ש"ח.

חמי דורון: וראה זה פלא, קואליציה לא קדושה – של הליכוד, ש"ס והעבודה – הכשילה את המהלך הזה.

חמי דורון: למה?

חמי דורון: מסיבות פוליטיות טהורות לחלוטין, משום שהלובי של ראשי הרשויות – לובי חזק – הכשיל.

חמי דורון: אותם 2 מיליארדי ש"ח שקיצצו עכשיו בתקציב, אותם 2 מיליארדי ש"ח, שיכול להיות שהיו מונעים היום את הקריסה של הרשויות המקומיות, בתרגיל פוליטי – אני לא אקרא לזה מלוכלך, בתרגיל פוליטי מכוער – נעלמו.

חמי דורון: אז מה לכם כי תלינו היום ותאמרו: אנחנו מגישים הצעת אי-אמון על בסיס קריסת הרשויות המקומיות?

חמי דורון: נדמה לי שזו קצת עזות מצח לחשוב שהציבור מספיק טיפש בשביל לא לזכור ולא לראות מי הגורם הישיר למצב הזה.

חמי דורון: אני חושב ששר הפנים הנוכחי עושה לילות כימים בניסיון כן להציל את הרשויות המקומיות מקריסה.

חמי דורון: אני לא אכנס לסכומים שהשר גדעון עזרא נקב בהם לפני.

חמי דורון: דבר אחד ברור לי בראותי את המאמצים שהשר פורז עושה.

חמי דורון: אני חושב שאם הכנסת צריכה להצביע אי-אמון או לא, ודאי לא בהצעה מסוג זה, הצעה שמדברת על קריסת הרשויות המקומיות, אלא להיפך, צריך לתת היום גיבוי לשר הפנים במאמצים הרבים שהוא עושה בנושא הזה.

חמי דורון: כולנו מכירים את הלחצים שמסביב.

חמי דורון: נביא בחשבון שהיתה עכשיו מערכת בחירות לרשויות המקומיות – אם היו מקבלים את עצתו של השר פורז לקצץ במספר הסגנים של ראשי הרשויות, זה היה אמור לחסוך יותר מ-130 מיליון ש"ח.

חמי דורון: אבל שוב, בשל לחצים פוליטיים ובשל שיתוף פעולה מדהים בין הליכוד, לבין העבודה לבין ש"ס – מקומה מעולם לא נפקד בקומבינות מהסוג הזה – הנושא הזה נפל, והתוצאה היא עוד 130 מיליון ש"ח שחסרים היום כאוויר לנשימה לתפקודו של משרד הפנים ולתפקוד הרשויות המקומיות.

חמי דורון: לאור הנושא הזה ולאור דברי, אני מבקש מחברי חברי הכנסת לדחות את הצעת האי-אמון בנושא קריסת הרשויות המקומיות.

חמי דורון: תודה.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת יעקב מרגי - חמש דקות לרשותך, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, המשבר בשלטון המקומי מתגלגל זה שנות דור, אך משבר כמשבר הנוכחי לא היה, וחומרתו של המשבר בכך שהוא התגלגל לפתחה של הממשלה בקריסה טוטלית של כל מערכות המדינה.

יעקב מרגי: משבר זה, לראשונה, אינו מטופל – לא על-ידי הממשלה ולא על-ידי שר הפנים, שמה שמאפיין אותו בשעות לחץ הוא הרמת ידיים, חוסר אונים ובכיינות.

יעקב מרגי: אני מכיר שרים אמיצים מן העבר שקמו ועשו מעשה, התפטרו או פוטרו בעקבות הצבעות נגד התקציב.

יעקב מרגי: לא תיתכן ממשלה שכל שריה בכו והתבכיינו על תקציב המדינה, ובסוף הצביעו בעדו.

יעקב מרגי: ואני שואל: מה הפחד?

יעקב מרגי: מה החיל והרעדה שאחזו בכם?

יעקב מרגי: השררה, כנראה, העבירה אתכם על דעתכם.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אלפי עובדי העיריות עדיין לא קיבלו – חלקם – את משכורותיהם זה כשישה חודשים, והנגע הולך ומתפשט.

יעקב מרגי: חלקם לא קיבלו הטבות המוקנות על-פי חוק.

יעקב מרגי: הממשלה מתנהלת לה בגאון ובגאווה סביב 1.5% צמיחה.

יעקב מרגי: צמיחה למי?

יעקב מרגי: כנראה רק ל-3,000 בתי-אב במדינה.

יעקב מרגי: עד היכן תגיע האטימות?

יעקב מרגי: אני רוצה להביא לידיעת החברים והמאזינים בבית, שלא רק משכורות הרשויות המקומיות לא משלמות ולא מצליחות לשלם.

יעקב מרגי: אני מודיע כאן, מידיעה אישית ומבוררת, שהרבה שירותים חיוניים בתחום הרווחה, שלום הציבור ובריאות הציבור אין הרשויות המקומיות מצליחות לקיים.

יעקב מרגי: נעשה עוול לשלטון המקומי אם נדבר רק על המשכורות.

יעקב מרגי: ודאי שהמשכורות הן מרכיב חיוני, רשות שחלק גדול משירותיה הם על-ידי כוח-אדם – ואני מגיב על דברי חברי חמי דורון – ודאי שזה יהיה שכר.

יעקב מרגי: אבל גם שירותים חיוניים הרשויות המקומיות אינן מצליחות לספק, שלא לדבר על הגופים הנלווים והסמוכים על שולחנה של הרשות המקומית, כגון המועצות הדתיות, הסובלות מנחת זרוען של הרשויות המקומיות כבר שנים רבות, ואף אחד לא רצה להטות אוזן.

יעקב מרגי: אתם יודעים איך מאזנים את התקציב של רשות מקומית בעת מצוקה תקציבית?

יעקב מרגי: מקצצים מתקציב המועצה הדתית.

יעקב מרגי: מה לעשות, הקדוש-ברוך-הוא מנהיג את העולם מידה כנגד מידה.

יעקב מרגי: לאחרונה גם ביטול כל תקציב המועצה הדתית לא מצליח לאזן את תקציב הרשות המקומית.

יעקב מרגי: היום מקצצות הרשויות המקומיות תקציבי חינוך, תקציבי רווחה, ותקציבים ייעודיים שהוקצבו לרשות משמשים למטרות שוטפות.

יעקב מרגי: עם כל זה, ראשי הרשויות אינם מצליחים לנהל את העיריות, והסיבות לכך הן רבות – הן בעקבות ריבוי המטלות שהממשלה מטילה עליהן, הן בגלל בעיות אמיתיות, יומיומיות, שמתגלגלות לפתחן.

יעקב מרגי: לא מזמן הצית אדם את עצמו מחוסר אונים וייאוש במהלך ישיבת מועצת עיריית באר-שבע.

יעקב מרגי: באותו שבוע התאבדה אשה בת 43 בקפיצה מהקומה ה-18 מרוב ייאוש ממצבה הכלכלי.

יעקב מרגי: ואני שואל אתכם: מה יעשה ראש עיר מול מבטי ילד קטן רעב, עירום ודומע?

יעקב מרגי: ראש העיר ירים את הכפפה – מה שראש הממשלה ושר האוצר ממאנים לעשות.

יעקב מרגי: התחושה היא שראש הממשלה ושר האוצר, לבם ערל לסבל של הרשויות המקומיות ותושביהן.

יעקב מרגי: מה צריך עוד שיקרה במדינה?

יעקב מרגי: כנראה עוד עתירה בדרך לבג"ץ, שתבחן אם בני-אדם כבר מסוגלים לחיות בכבוד ברשויות המקומיות ללא פינוי אשפה, ללא פינוי מטרדים, ללא אכיפת חוקי העזר.

יעקב מרגי: מה ראש הממשלה רוצה, עוד פגיעה במעמדה של הממשלה?

יעקב מרגי: עוד פגיעה במעמדה של הכנסת?

יעקב מרגי: ואחר כך אנו מלינים פה על בג"ץ, על בתי-המשפט, על נטילת סמכויות היתר.

יעקב מרגי: הממשלה כבר לא קשובה לרחשי העם, אלא כנראה רק לאותם 3,000 בתי-אב.

יעקב מרגי: שר שאינו מצליח למלא את תפקידו צריך לקום ולהתפטר.

יעקב מרגי: שום תירוץ לא יעמוד לו.

יעקב מרגי: אין אפשרות, האוצר לא מספק לך כלים – קום, תתפטר, ובזה תביע את מורת רוחך.

יעקב מרגי: לא ייתכן שתצביע בעד התקציב ותגיד: אני התנגדתי לתקציב אבל הצבעתי בעדו מחוסר ברירה.

יעקב מרגי: אבל אני מוכן לתת עוד צ'אנס לממשלה הזאת – בשיחה עם ראשי רשויות עלה כי יש אפשרויות רבות להקל על הרשויות המקומיות, על-ידי איגום משאבים, על-ידי שינוי שטחים מוניציפליים, על-ידי סיוע בהפרטות מצד האוצר.

יעקב מרגי: משיחות עם ראשי הרשויות עולה כי לא רק שהשלטון המרכזי אינו מסייע בהחלטותיו, אלא שבהחלטותיו יש משום סיוע לרשויות מקומיות חזקות ונטולות גירעון, על גבן של המועצות ושל הרשויות החלשות.

יעקב מרגי: אני רוצה להביא דוגמה שזועקת לשמים: שטחי השיפוט של אור-עקיבא לעומת שטחי השיפוט של קיסריה.

יעקב מרגי: שרי הפנים, לאורך כמה ממשלות, חותמים, מאשרים המלצות.

יעקב מרגי: נראה שבבניין הזה הלובי חזק יותר מהיושר ומהשקיפות.

יעקב מרגי: אני מודיע לחברי הבית שאת המכה הזאת הציבור כנראה לא יוכל לסבול.

יעקב מרגי: קחו לדוגמה את ראש עיריית ערד, שבאומץ לב סגר את מחלקת הרווחה.

יעקב מרגי: מחר יסגרו ראשי הערים את מחלקות השפ"ע – שיפור פני העיר, פינוי האשפה ורישוי העסקים, ואנחנו זוכרים שאלה חדה מן המקרא, המפלחת כל לב: ואני, אנה אני בא?

יעקב מרגי: אני חוזר על מה שאמר שר החוץ לשעבר, ידידי חבר הכנסת דוד לוי: הממשלה הזאת נמצאת בטיסה, אבל כנראה בטיסה לשום מקום.

יעקב מרגי: חברתי חברת הכנסת גילה גמליאל, מה לעשות, אחד הכלים הפרלמנטריים הוא, לצערנו הרב, הצעות אי-אמון.

יעקב מרגי: כנראה בימים שהתקשורת מגויסת בצורה שלא זכרנו מתקופת שלטון מפא"י ומפ"ם – מגויסת, סותמת פיות ולא מביאה את דעות הנגד של הממשלה, אנחנו ננצל כל כלי פרלמנטרי על במה זו כדי להביע את מחאתנו ואת זעקתנו, ואוי לנו אם נחשה בעת הזאת.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, חמש דקות לרשותך.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, חברי האופוזיציה, אתם מאשימים את הממשלה בפגיעה במערכת הכלכלית והסוציאלית ובמדיניות פוליטית שגויה, אבל אני חושב שכל זה חסר בסיס.

מיכאל נודלמן: המיתון הכלכלי – ואנחנו לא חיים בחלל, אנחנו חיים בעולם הגדול – וכתוצאה ממנו הקיצוצים במערכת החברתית, הם ביטויים של המיתון הכלכלי הכלל-עולמי ותוצאה של האינתיפאדה הארוכה.

מיכאל נודלמן: שלוש שנים בלי תיירים, בלי יוזמות, רק כלכלה חזקה כשל המדינה שלנו יכולה לצאת מזה.

מיכאל נודלמן: יש עכשיו סימנים שאנחנו יוצאים מהמיתון הזה.

מיכאל נודלמן: ביקרתי בגרמניה, שהיא מדינה יותר גדולה מישראל – כמעט 40 מיליון איש, ויש צריכה פרטית שם, וגם שם יש פגיעה בפנסיות ופגיעה במובטלים ובהטבות השונות.

מיכאל נודלמן: בכל המדינות – אם אין הכנסות, אין הוצאות.

מיכאל נודלמן: בכל בית – אם אין משכורת, מקצצים את הצריכה.

מיכאל נודלמן: זה חוק.

מיכאל נודלמן: אמרתם את זה כל הזמן כשהיה צריך לאשר את התקציב, ועכשיו שוב ושוב.

מיכאל נודלמן: אני רוצה שתחשבו קצת מה אתם הייתם עושים אם היה מצב כזה.

מיכאל נודלמן: גם אתם הייתם מקצצים תקציבים – אין מה לעשות.

מיכאל נודלמן: עם זה, אנחנו סבורים, והערכות של כלכלנים מוכיחות זאת, שהמשבר הוא עניין זמני.

מיכאל נודלמן: הממשלה עושה צעדים נכונים להבראת הכלכלה והמשק, ואלה יביאו לצמצום הפגיעה בשכבות החלשות.

מיכאל נודלמן: בכל אופן, התוכנית להבראת המשק שהוצעה על-ידי שר האוצר היא הפתרון האופטימלי, והיא היחידה להיום ולמשבר הכלכלי-חברתי.

מיכאל נודלמן: אתם מדברים פה על מדיניות פוליטית שגויה.

מיכאל נודלמן: לפני קצת יותר מחצי שנה היו בחירות.

מיכאל נודלמן: בבית הזה יש דעות שונות, יש אידיאולוגיה שונה, אבל מה לעשות, האידיאולוגיה של הליכוד, של הימין, הצליחה.

מיכאל נודלמן: שרון עושה מה שהוא הבטיח לקראת הבחירות, ואתם רוצים עכשיו לבלבל את המוח על מה שלא בסדר.

מיכאל נודלמן: בכל מדיניות יש שגיאות קטנות, אבל אי-אפשר להגיד שהוא משקר לעם.

מיכאל נודלמן: העם הצביע בעד שרון, העם הצביע בעד הימין, מה אתם רוצים עכשיו?

מיכאל נודלמן: אני חושב שאין היגיון בדברים האלה.

מיכאל נודלמן: יש ביקורת מצד ימין, יש ביקורת מצד שמאל, אבל אני צריך להגיד שהמצב עכשיו יותר טוב ממה שהיה קודם, ואני מקווה שהוא יהיה עוד יותר טוב.

מיכאל נודלמן: התחלתם לדבר פה על הגדר כאשר היתה הפנייה להאג, אבל קודם כולם שתקו – לא דיברתם על זה.

מיכאל נודלמן: עכשיו, כשיש סכנה ובירור, התחלתם גם אתם לדבר על הגדר.

מיכאל נודלמן: בעניין המשבר ברשויות המקומיות – הייתי חבר מועצה בשנים 1994–1995, והיה גירעון של 30 מיליון ש"ח, ועכשיו יש במועצה הזאת גירעון של 70 מיליון ש"ח.

מיכאל נודלמן: לכן אני אומר שהבעיה היא לא של כסף, אלא של ארגון, של ניהול.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לחוקק חוקים יותר חזקים, שכל עירייה וכל רשות יהיו במסגרת של המשכורות.

מיכאל נודלמן: אבל אם עכשיו אנחנו מצביעים אי-אמון בראש הממשלה, מה יהיה אחר כך?

מיכאל נודלמן: האם המצב של העיריות יהיה יותר טוב?

מיכאל נודלמן: אני חושב שזה משחק פוליטי, ואנחנו נגד משחקים כאלה, אנחנו נגד אי-אמון בממשלה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת אבשלום וילן - חמש דקות לרשותך, אדוני.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, על מה שאנחנו רואים בפרשת שרון אין מה לומר זולת זעקי ארץ אהובה, ומדוע?

אבשלום וילן: אתם זוכרים שב-1977 היה ראש ממשלה בישראל - אדוני השר גדעון עזרא - ואותו ראש ממשלה, יצחק רבין ז"ל, התפטר בשל חשבון בנק שלא סגר עם 20,000 דולר מיותרים.

אבשלום וילן: כאשר הפרשה עלתה לאוויר העולם על-ידי העיתונאי דן מרגלית, ראש הממשלה לא אמר "הבנים שלי", לא אמר "אשתי", לא סיפר סיפורים.

אבשלום וילן: הוא עשה דבר אחד: הוא בא באותו ערב לאולפן הטלוויזיה, אף-על-פי שהיה זה חודש וחצי לפני בחירות - אסור היה אז על-פי החוק להחזיק חשבונות בחו"ל, היום מותר - ואמר: אני מעדתי, עברתי על החוק, אין לי ברירה, אני נושא באחריות, זו הדוגמה האישית שלי, והתפטר בו בלילה.

נסים דהן: אני רוצה להזכיר שהמקרה היה עוד יותר קל.

נסים דהן: מותר היה לו לפתוח חשבון בחו"ל בגלל היותו שגריר ישראל בארצות-הברית.

נסים דהן: הבעיה היתה שכשהוא סיים את תפקידו כשגריר הוא לא סגר את החשבון.

אבשלום וילן: שכח לסגור אותו.

אבשלום וילן: אמרתי, זה היה חשבון מיותר.

אבשלום וילן: אבל תראו מה קרה פה: קם ראש ממשלה בישראל ואמר - קודם כול דוגמה אישית - אני מעדתי, אני לא מסתכן בכלל בצד הפלילי.

אבשלום וילן: אני משוכנע שאם רבין דאז היה אומר: רגע, תוכיחו עבירה פלילית, הוא היה מצליח למשוך שנתיים של חקירות.

אבשלום וילן: הוא לא העלה על דעתו שלאיש ציבור מותר מהבחינה הציבורית לעבור על החוק.

אבשלום וילן: בו בלילה הוא קם והתפטר.

אבשלום וילן: עברו, אדוני היושב-ראש 26 שנה, ותראה מה קרה: ראש ממשלה נאשם בשורה של עבירות פליליות קשות.

אבשלום וילן: איפה הנורמה הציבורית?

אבשלום וילן: היא בכלל לא רלוונטית?

אבשלום וילן: מה אומרים לנו פה?

אבשלום וילן: מה פה כל הדיון?

אבשלום וילן: היבט משפטי כזה, היבט משפטי אחר, לא הוכְחה.

אבשלום וילן: מה יש פה להוכיח?

אבשלום וילן: אחת משתיים: או שמתפטרים, יוצאים לחופשה עד שתיגמר החקירה, או שמשתפים פעולה עם המשטרה בכל המהירות.

אבשלום וילן: איך יכול להיות שחבר כנסת עמרי שרון שומר על זכות השתיקה בחקירה, והארץ שותקת?

אבשלום וילן: איך קורה שבנו של ראש הממשלה, כלכלן מתחיל ומבריק, מקבל 20,000–30,000 דולר בחודש - כל מספר זוכה, על מה?

אבשלום וילן: על חיפושים של אי יווני באינטרנט.

אבשלום וילן: איך קורה שראש לשכתו של ראש הממשלה הוא הפרקליט של כל בני המשפחה באותה פרשייה, והוא ראש לשכת ראש הממשלה?

אבשלום וילן: הבעיה איננה "אשמים", "לא אשמים", הבעיה היא הנורמה הציבורית.

אבשלום וילן: איש ציבור שסורח בקלה כבחמורה, בכל מדינת חוק או שהיה משעה את עצמו מייד, או שהיה מתפטר או שהיה מביא את כל המסמכים ודואג לסיים את זה בכל המהירות האפשרית.

אבשלום וילן: אבל פה, שום דבר.

אבשלום וילן: הכול לגיטימי, הכול מותר.

אבשלום וילן: ולמה זה מותר?

אבשלום וילן: כי מדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, במקום להיות מדינת חוק וצדק, עולם נאור ומתקדם, הופכת להיות מדינת עולם שלישי במובנים החמורים ביותר שלה.

אבשלום וילן: השחיתות לגיטימית, והשוחד לגיטימי, והכול רקוב בה.

אבשלום וילן: זה עדיין לא המצב.

אבשלום וילן: מערכות השלטון בישראל ברובן המכריע נקיות, אבל הנורמה הציבורית של העומד בראש הפירמידה מתמוטטת.

אבשלום וילן: מישהו שמע את ראש הממשלה שרון מדבר על נורמה ציבורית?

אבשלום וילן: איך יכול להיות?

אבשלום וילן: זכות השתיקה של הבנים, מגלגלים אל הבנים, הפרקליט הוא ראש הלשכה, ואז הוא לא מדבר ולא מופיע, רק נותן את העצות.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, הדיון הזה הוא דיון עקרוני מהמעלה הראשונה.

אבשלום וילן: אם אריאל שרון ימשיך לשחק בדמוקרטיה הישראלית משחקים אסורים, ויגיד, חפשו אותי בפלילי, הוא יגמור כמו ריצ'רד ניקסון, שהלך ל"ווטרגייט".

אבשלום וילן: ולא היה לו ספקטור.

אבשלום וילן: היו לו הקלטות בבית הלבן שהפילו אותו, והאומה אמרה: אני לא רוצה נשיא שקרן, מושחת, רמאי שלא אומר את האמת.

אבשלום וילן: והוא היה נשיא מצוין.

נסים דהן: יש לך עוד עשר שניות.

אבשלום וילן: הוספת לי עשר שניות, גזלת, אז יש לי 20.

נסים דהן: בבקשה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, לאריאל שרון יש אפשרות אחת באמת להיות ממשיכו של יצחק רבין.

אבשלום וילן: להחזיר את הנורמה הציבורית, ולומר אחת משתיים: או פה, הערב, מעל דוכן הכנסת:

אבשלום וילן: אני מתפטר; או - אני יוצא לחופשה עד אשר המשטרה תגמור את חקירותיה.

אבשלום וילן: בני יטוהרו או לא, והאמת תצא לאור.

אבשלום וילן: כל דרך אחרת, אדוני היושב-ראש, הופכת אותנו למדינת עולם שלישי מושחתת, וסלח לי על הביטוי החריף: הדג מסריח - אתה יודע מאיפה.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

נסים דהן: חמש דקות לרשותך, גברתי.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, המצב הביטחוני הרגיש הקיים בארץ זה שלוש שנים וחצי מחייב את ההנהגה ברגישות יתירה.

גילה פינקלשטיין: מצד אחד - פעילות נחושה נגד גורמי הטרור באשר הם ומצד שני השכם והערב אנו נאלצים לתת למדינות העולם דין-וחשבון - גם אם הוא כפוי - על התנהגות ועל ארגונים, ולא תמיד הצעדים שאנו נאלצים לנקוט נראים טוב בעיניים בין-לאומיות, בקרב אלה שאינם חווים את המאורעות הקשים, האכזריים, הבלתי-פוסקים, שהם מנת חלקנו במחסומים, בכבישים ובמקומות בילוי.

גילה פינקלשטיין: רק הבוקר היתה התרעה על מחבלת מתאבדת במקום מרכזי מאוד באזור כפר-קאסם, והכבישים ליד ראש-העין והסביבה, לרבות כביש מס' 5, נחסמו לשעות ארוכות.

גילה פינקלשטיין: בשבוע שעבר נרצח ליד טלמון רועי ארבל, אב לחמישה, ובהם שלישייה שנולדה זה עתה ובן שטרם הספיק למול.

גילה פינקלשטיין: למחרת נרצחו ארבעה ישראלים במחסום ארז, בין השאר בגלל רחמיהם של הבודקים, שהיו נתונים בדילמה בלתי אפשרית של הומניות מול הקפדה ביטחונית חסרת פשרות.

גילה פינקלשטיין: מחבלת מתאבדת, אם לשניים, שלחה את עצמה לגיהינום בשליחות ארגון ה"חמאס".

גילה פינקלשטיין: ספק כמה מאתנו שמעו, שכן הידיעה על כך הוחבאה בעיתונים, אך תושב היישוב נחליאל שבבנימין נפצע אתמול מירי על רכבו.

גילה פינקלשטיין: למרבה המזל וחסדי השמים, הוא נפצע באורח קל בלבד.

גילה פינקלשטיין: שגרת הפיגועים וההתרעות איננה פוסקת.

גילה פינקלשטיין: יש להזכיר גם את קרוב ל-4,000 - שימו לב למספר - פצצות מרגמה שנורו לעבר יישובי גוש-קטיף וחבל-עזה.

גילה פינקלשטיין: ישראל איננה נמצאת במצב רגיל, היא נתונה תחת איום מתמיד החותר תחת קיומה ומאיים להפר את שגרת חיי אזרחיה.

גילה פינקלשטיין: על כן אין לצפות ממנה שתנהג כאילו היתה מדינה שלווה ומנומנמת בסקנדינביה, שבראש מעייניה שמירה על כל כללי המוסר והאתיקה.

גילה פינקלשטיין: הללו חשובים כשלעצמם, אך חיי אזרחינו וחיילינו עומדים בראש סדר העדיפויות.

גילה פינקלשטיין: במצב כזה, שבקלות יכול להפוך לכאוס, הממשלה בראשות ראש הממשלה ובאמצעות כוחות הביטחון ויתר זרועותיה שולטת במצב באופן מעורר הערכה.

גילה פינקלשטיין: המצב הכלכלי שהיה בשפל המדרגה מראה סימנים לצמיחה מתונה לאחר שהיה שרוי במיתון עמוק.

גילה פינקלשטיין: נכון שהאזרחים אינם חשים בשינוי המיידי, אבל הכיוונים מעודדים, ויעידו על כך הבורסה העולה, חברות ההיי-טק המתאוששות לאטן והסכמי הפנסיה שנחתמו עם עובדי המדינה ויש בהם בשורה.

גילה פינקלשטיין: מובן שלא הכול ורוד, ואף רחוק מזה.

גילה פינקלשטיין: אנחנו חיים, כאמור, במציאות שנכפית עלינו, ולא כולה בשליטתנו.

גילה פינקלשטיין: עדיין יש מראות קשים של עסקים שנסגרים, מובטלים בהיקף גדול, אנשים המגיעים לפת לחם, ממדי עוני חסרי תקדים, בהם של ילדים.

גילה פינקלשטיין: רק אתמול שמענו שמעלים את מחיר הלחם.

גילה פינקלשטיין: אנחנו חושבים שהלחם הוא מזון בסיסי; לחם שעולה 2.60 שקלים, לחם פשוט.

גילה פינקלשטיין: אם תשימו לב, כשאתם מגיעים בשעות הערב למכולת או לסופר אתם מגלים שאין לחם פשוט, יש רק לחם בצל, לחם שום, לחם פרג, לחמים מאוד יקרים.

גילה פינקלשטיין: מה עושה אדם שאין לו כסף המגיע למכולת בשעות הערב?

גילה פינקלשטיין: למה אין פיקוח על זה?

גילה פינקלשטיין: מוכרים רק את הלחמים היקרים.

גילה פינקלשטיין: למה אין פיקוח על כמות הלחם הפשוט שנמכרת, שנועדה לעם הפשוט, לאנשים שעובדים קשה, ואין להם כסף לקנות לחם יקר.

גילה פינקלשטיין: נוסף על כך, מצבן של חלק מהרשויות המקומיות כה קשה, עד שהגיעו למצב בלתי נסבל שבו עובדים מסורים אינם מקבלים משכורות כבר תקופה ממושכת.

גילה פינקלשטיין: זהו מצב שלידתו בחטא, וגם עתה אסור לאפשר לו להימשך, במיוחד כשמדובר באנשים עובדים, לא כאלה הנשענים על קצבאות, בלית ברירה - אם מחוסר יכולת ואם בשל המצב המקשה מציאת עבודה.

גילה פינקלשטיין: בכל זאת אין ממה לשלם להם.

גילה פינקלשטיין: כמו, למשל, בקריית-מלאכי.

גילה פינקלשטיין: כולנו מכירים את הסיפור הזה.

גילה פינקלשטיין: אני מאוד מקווה שיימצאו התקציבים הראויים, ואם לאחר חודשי עיצומים ממושכים ומאבק ארוך מדי בין האוצר להסתדרות נמצאה נוסחת הפתרון, אין סיבה שגם כאן לא תימצא הדרך לתת לעובדי הרשויות את המגיע להם.

גילה פינקלשטיין: אני יודעת שראשי הרשויות מגלגלים לפעמים את הגירעונות מהאחד למשנהו לאחר בחירות חדשות, כפי שהיו זה לא כבר, אך בפועל הם מתקשים להבריא את הרשויות.

גילה פינקלשטיין: לכן נראה כי יש להדק את הפיקוח על אופן ניהול הרשויות המקומיות כדי לעצור את כדור השלג, ולמיטב ידיעתי נעשו צעדים בכיוון זה בחוק ההסדרים כבר לפני שבועיים.

גילה פינקלשטיין: אני מקווה שראש הממשלה יוסיף לפעול בנחישות - -

נסים דהן: נא לסיים.

גילה פינקלשטיין: אני כבר מסיימת.

גילה פינקלשטיין: - - נגד הטרור ומשלחיו, לא רק במלים, אלא גם במעשים.

גילה פינקלשטיין: אני מקווה כי הצווים שאושרו להריסת "המבנים הלא-חוקיים" - כפי שהם מוגדרים - ביהודה ושומרון, לא יהוו פתח, חלילה, להרס יישובים ולגירוש יהודים מבתיהם, והדבר לא יחליש את עמידתנו מול האויב באשר הוא.

גילה פינקלשטיין: המפד"ל מחזקת את ידי הממשלה והעומד בראשה ותתנגד להצעת האי-אמון.

גילה פינקלשטיין: תודה.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת משה גפני מחליף את חבר הכנסת מאיר פרוש.

נסים דהן: חמש דקות לרשותך, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, חברת הכנסת גילה פינקלשטיין - האם למפד"ל יש אמון בממשלה, בממלא-מקום ראש הממשלה, שהודיע שהוא מפסיק את עבודת הפקחים בשבת?

משה גפני: זאת אומרת, שהוא מקים ועדה.

משה גפני: יש לכם אמון - - -

גילה פינקלשטיין: אנחנו כבר שלחנו מכתב בנושא.

משה גפני: לא, השאלה היא - - -

יגאל יאסינוב: - - -

משה גפני: יאסינוב, לא דיברתי אתך.

משה גפני: חבר הכנסת יאסינוב, אתה בסדר.

משה גפני: אתה מאה אחוז.

נסים דהן: נא לא להפריע.

משה גפני: אני שואל: האם המפד"ל תצביע היום אמון בממשלה, כשחלק מהדיון הוא על ראש הממשלה - האם ראש הממשלה נוהג כחוק, או נוהג בסדר, או לא נוהג בסדר - - -

מאיר פרוש: - - -

משה גפני: השאלה היא אם ממלא-מקומו של ראש הממשלה, שמודיע שהוא מקים ועדה, וכיוון שהוא מקים ועדה הוא מצפצף על החוק - זאת אומרת, כל שר שלא ימצא חן בעיניו משהו, שהוא רוצה למצוא חן בעיני טומי לפיד, הוא מקים ועדה, מפסיק את עבודת הפקחים ועובר על החוק - - -

גילה פינקלשטיין: הוא מנסה, אבל אנחנו ניאבק ולא ניתן.

משה גפני: הוא מפסיק.

משה גפני: הוא מפסיק את עבודת הפקחים - - -

נסים דהן: נא לא להפריע.

נסים דהן: מליאה זה לא דיון.

משה גפני: אז אל תצביעו אמון בממשלה.

משה גפני: השבת - - -

גילה פינקלשטיין: - - - השר טומי לפיד.

משה גפני: חברת הכנסת פינקלשטיין והמפד"ל: השבת יותר חשובה מהחברות הזאת בקואליציה.

נסים דהן: גברתי חברת הכנסת פינקלשטיין, זה לא דיון עכשיו, זה זמנו של חבר הכנסת גפני לנאום - בלבד.

נסים דהן: זה לא דיון עכשיו.

גילה פינקלשטיין: בהחלט.

גילה פינקלשטיין: השבת יותר חשובה.

משה גפני: אני הייתי מציע - על כל פנים, כך אני הייתי נוהג.

משה גפני: אני לא הייתי מצביע אמון בממשלה.

משה גפני: אני לא אומר לכם.

משה גפני: אתם, יש לכם שני שרים בממשלה, הכיסאות - בכל אופן זה קורץ מאוד.

משה גפני: בסדר - במפד"ל במיוחד - אבל אתם לא חייבים להצביע אמון כשמתפרסם היום שממלא-מקום ראש הממשלה הורס את השבת.

משה גפני: אתם בכל זאת מפלגה דתית, בכל אופן מפלגה שהנושא של שבת חשוב לה.

משה גפני: איך תלחצי על הכפתור היום, חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, ואת אשה הגונה ודתית - - -

גילה פינקלשטיין: השבת חשובה לנו.

משה גפני: איך תלחצי על הכפתור בעד אולמרט, שהורס את השבת?

משה גפני: חבר הכנסת פרוש, אני רוצה להגיד לך, שאנחנו עושים טעות בזה שאנחנו כל הזמן צועקים לו למה הוא לא פה ולמה הוא בחוץ-לארץ.

משה גפני: עדיף לנו שהוא בחוץ-לארץ.

משה גפני: תראה מה קורה כשיום אחד הוא פה.

משה גפני: מה הוא עושה פה?

מאיר פרוש: מה עשה?

מאיר פרוש: פירסינג.

משה גפני: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, אני אומר לך את זה בכנות, תשקלי את זה עם החברים שלך - - -

גילה פינקלשטיין: שקלנו.

גילה פינקלשטיין: כבר שלחנו מברק, אנחנו ניאבק.

משה גפני: לא מברק.

משה גפני: מברק.

משה גפני: אבל השבת ייפתח הקניון בבאר-שבע.

משה גפני: מה מברק, מה מברק?

נסים דהן: זה לא ויכוח, חברת הכנסת פינקלשטיין.

גילה פינקלשטיין: זה רק מלים.

משה גפני: מברק שולח אזרח שגר באיזה מקום בארץ ופונה אלייך בבקשה.

משה גפני: הוא שולח מברק.

משה גפני: לא סיעה בכנסת, לא שרים בממשלה.

דליה איציק: - - -

מאיר פרוש: היא לא יודעת שאולמרט הוא שר הדואר.

משה גפני: אה, בכלל.

משה גפני: הוא הרי שר התקשורת, יכול להיות שהוא יעצור את המברק שלכם.

משה גפני: אי-אפשר לדעת.

משה גפני: הוא יקים ועדה על מברקים של המפד"ל, ועד שהוא לא גומר את הדיונים של הוועדה, המברקים של המפד"ל לא יגיעו.

משה גפני: הוא מסוגל גם לזה.

גילה פינקלשטיין: הרי אתם יודעים שהשבת היא בהסכם הקואליציוני.

גילה פינקלשטיין: אי-אפשר להרוס את השבת.

משה גפני: אבל זה מה שהוא עושה.

נסים דהן: חבר הכנסת גפני, על חשבונך.

נסים דהן: אתה פשוט מנהל כאן דיון.

משה גפני: אה, לא, אדוני היושב-ראש, אני מבקש.

נסים דהן: אתה מנהל דיון במליאה.

נסים דהן: זו לא המטרה בדיוק.

משה גפני: אני מבקש - זה דבר אחד.

משה גפני: דבר שני, אני מבקש, אדוני - אה, זה על חשבוני?

משה גפני: אז לא.

נסים דהן: אז תמשיך להתווכח אתה.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לדבר על שני דברים.

משה גפני: זה דבר אחד, שאני חושב שגם המפד"ל - וכל חבר דתי או מסורתי בקואליציה הזאת - אסור לו להצביע אמון בממשלה.

משה גפני: לפחות לא להצביע אמון.

משה גפני: הדבר הנוסף הוא מה שאמר כאן שר הפנים, שזה אחד הנושאים של האי-אמון.

משה גפני: שר הפנים אמר כאן ביום רביעי, בדיון שאנחנו יזמנו על מצבן של הרשויות המקומיות: במצע של שינוי, מצוקת הרשויות המקומיות לא נמצאת בסדר העדיפויות - ככה הוא אמר - או לא נמצאת בכלל.

משה גפני: ולכן, זה שבתקציב הקודם כבר קיצצו במענקי האיזון ובתקציבי הפיתוח של הרשויות המקומיות, וזה שהפעם קיצצו באופן דרסטי - כמעט 50% - במענקי האיזון של הרשויות המקומיות, שאנחנו הולכים לקטסטרופה ממש, זה לא נמצא במצע של שינוי.

משה גפני: מה כן?

משה גפני: ישבנו פה, במתח, כמה חברי כנסת שישבו כאן – מה כן נמצא במצע של שינוי?

משה גפני: נמצא במצע של שינוי שש"ס ויהדות התורה לא יהיו בקואליציה.

משה גפני: ברוך השם.

משה גפני: הוא יכול עוד לעשות, להתחנן, כדי שאנחנו, יהדות התורה, נסכים לשבת אתו בקואליציה.

משה גפני: אבל זה המצע שלהם.

משה גפני: לא אכפת לו.

משה גפני: שר פנים במדינת ישראל.

משה גפני: מעולם לא היה דבר כזה, ששר שמופקד על משרד – לא חשוב מאיזה מפלגה הוא בא - כשבת

משה גפני: פקיד הממלכתי שלו הוא מופקד על משרד, ובמקרה של פורז הוא מופקד על הרשויות המקומיות בין היתר, על משרד הפנים, שהוא יגיד: זה לא במצע של המפלגה שלי.

משה גפני: וזאת ממשלה שיהיו פה היום חברי כנסת שיצביעו בה אמון.

משה גפני: פשוט לא להאמין.

משה גפני: יצביעו אמון בממשלה - חבר הכנסת חזן - ששר הפנים בה אומר: מצוקת הרשויות המקומיות לא נמצאת במצע של המפלגה שלי.

משה גפני: והדבר השלישי: פירקו את משרד הדתות.

משה גפני: ונאמר פה על-ידי - - -

יחיאל חזן: על-פי מה שדיבר, לא בדיוק פירקו - - -

נסים דהן: נא לא להפריע.

נסים דהן: זמנו תם והוא יבקש עוד זמן על זה ששאלת אותו שאלות.

משה גפני: לא.

משה גפני: פירקו את משרד הדתות - בסדר.

משה גפני: נאמר פה על-ידי ראש הממשלה, על-ידי דובריו ועל-ידי השרים, שלא יהיה משבר בשירותי הדת.

משה גפני: יהיה מעבר בין משרדים שונים, הכול יהיה בסדר.

משה גפני: בתי-הדין יעברו למשרד המשפטים, שירותי הדת יהיו במשרד ראש הממשלה, ישיבות יעברו למשרד החינוך - הכול בסדר.

משה גפני: אני מודיע לכם, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר: יש כאוס שאין כדוגמתו.

משה גפני: מצב משפטי שאף אחד לא מטפל בו.

משה גפני: היום, ישיבות לא יכולות להגיש בקשות - אני לא מדבר על זה שהן לא מקבלות תקציב - לא יכולות להגיש בקשות, כיוון שאין - לאיזה משרד?

משה גפני: שירותי הדת אין מי שמטפל בהם.

משה גפני: הנושא של הבטחת הכנסה שהיה במשרד הדתות – אי-אפשר להגיש טפסים.

משה גפני: ועד העובדים במשרד הדתות אומר: לא מדברים אתי, התקציב בעצם נמצא במשרד החינוך, כי ככה הממשלה החליטה וככה הכנסת אישרה - מי שאישר את זה - והממשלה הזאת היא ממשלה שהורסת את השבת, שלא מעניין אותה ממצוקות, לא של רשויות מקומיות, לא של קשישים, לא של נכים, לא של אף אחד - - -

יחיאל חזן: הרב גפני, אל תעשה - - -

נסים דהן: נא לסיים.

נסים דהן: חבר הכנסת גפני צריך לסיים.

משה גפני: זאת ממשלה שלא אכפת לה משירותי הדת ולא אכפת לה משום דבר - - -

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: תודה.

משה גפני: ואם אתה רוצה, חבר הכנסת חזן, אני גם אגיד לך לסיום, שיש בה גם שרים כמו השר אולמרט, שגם יש"ע לא מעניינים אותם; לא יהודה ושומרון, לא חבל-עזה, לא מעניין אותם.

משה גפני: מעניין אותם רק הכיסא שלהם, ואתה יודע את זה טוב ממני.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת עסאם מח'ול, חמש דקות.

נסים דהן: אחריו - חברת הכנסת אילנה כהן.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה מדברת הרבה לאחרונה על המאבק בפשע המאורגן.

עסאם מח'ול: הלילה הממשלה ביצעה פשע מאורגן היטב, כאשר השתלטה על אדמותיו של שבט אל-עוקבי ליד רהט, באישון לילה, כמו שודדים בלילה, והקימה שם יישוב.

עסאם מח'ול: קרוונים.

עסאם מח'ול: הולכים לישון, קמים בבוקר - יש יישוב בנגב.

עסאם מח'ול: מיישבים את הנגב ומיישבים את הגליל והשר אפי איתם אומר שעכשיו התחילה התוכנית להתבצע; התחיל המבצע.

עסאם מח'ול: זו ההתייחסות אל האוכלוסייה הערבית בנגב, אל אזרחי המדינה; לא התייחסות כדי לטפל בבעיות שלהם, אלא לטפל בהם כבבעיה, להתייחס אליהם כאל בעיה.

עסאם מח'ול: זה ניסיון של גנבת דעת.

עסאם מח'ול: זה פשע מאורגן, המבוצע על-ידי ממשלה בישראל, ועל ראש הממשלה ועל הממשלה הזאת רובצת האחריות לתוצאות הפשע המאורגן הזה.

עסאם מח'ול: זו ממשלה שהתחילו ללגלג עליה מאז הציג ראש הממשלה את רעיון ההתנתקות שלו, אבל לא צריך להיות צינים מדי – זוהי ממשלה מתנתקת; זוהי ממשלה מנותקת מהעם, מנותקת מהמציאות; זוהי ממשלה מנותקת מהציבור בישראל; זוהי ממשלה מנותקת מערכים, מנותקת מכבוד האדם, מנותקת מכל דבר מוסרי; זו ממשלה שהפנים שלה כפניהם של אפי איתם ובני אלון; זו ממשלה של מתנחלים; זו ממשלה של כיבוש, של התעללות בשכבות המצוקה, של התעללות בזכויות העובדים; זו ממשלה של שפיכות דמים והתעמרות.

עסאם מח'ול: ועוד - זו לא רק ממשלת התנתקות.

עסאם מח'ול: יש עוד מושג, שלקוח מסיפורו של הארי פוטר הקוסם, מעולם הקוסמים – "התעתקות", ובמושג זה מדברים על גרוטאות שהקוסמים יכולים לאבחן בהן ולהשתמש בהן במפתח קסמים, ומייד מתעתקים ממקום למקום.

עסאם מח'ול: ובא ביבי, הקוסם מארץ עוץ – אם שרון מתעסק עם התנתקות, הוא מתעסק עם התעתקות.

עסאם מח'ול: פתאום, בהחלטה בחוק הסדרים אחד, מתעתקים 3.5 מיליארדי ש"ח מקצבאות הילדים ועוברים לכיסיהם הדשנים ולחשבונותיהם המדושנים של שני העשירונים העליונים על-ידי רפורמה במס.

עסאם מח'ול: ככה עושים התעתקות.

עסאם מח'ול: הם רציניים בדיוק כפי שהם עושים התנתקות.

עסאם מח'ול: אנחנו ראינו - הרי רק לפני שבועיים אישרנו כאן תקציב, דיברנו על עוני, על אבטלה, על שכבות מצוקה, על קצבאות שנפגעות, על עובדי רשויות מקומיות שחצי שנה ושנה לא קיבלו משכורות, אבל מה אנחנו קוראים היום בבוקר בעיתונות?

עסאם מח'ול: מה עיתון "גלובס" מבשר לנו?

עסאם מח'ול: שהטירוף חוזר - הטירוף בעצם לא עזב אותנו.

עסאם מח'ול: הבורסה ממשיכה לשבור שיאים.

עסאם מח'ול: מניית בנק הפועלים עלתה במהלך הסחר לשיא של כל הזמנים - שווי שיא לבנק הפועלים – 14.7 מיליארד ש"ח, הבורסה התקרבה לשיא במחזור ענק, מדד תל-טק עלה ב-4.1%, מדד תל-אביב 100 עלה, ובינו לבין השיא של כל הזמנים מפרידים 0.8%.

עסאם מח'ול: אם יש כל כך הרבה עוני, מאיפה יש כל כך הרבה רווחים גדולים כאלה?

עסאם מח'ול: אז אתם מתעתקים, ולא רק מתנתקים – אתם מעתיקים את הכסף, את התקציבים, מפת הלחם של העובד ומפת הלחם של המובטל, ושל העני ושל הילד, לכיסים המדושנים של אלה שיש להם, אלה שאתם נמצאים בשלטון בדיוק – ורק – כדי לשרת אותם.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על קריסה של השלטון המקומי.

עסאם מח'ול: הקריסה לא באה מאליה.

עסאם מח'ול: מישהו מוביל את הקריסה הזאת, ולכן הדרישה היחידה שיכולה לענות על השאלה הזאת היא ועדת חקירה ממלכתית - -

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: נא לסיים.

עסאם מח'ול: - - שתחקור איך ולמה ולמען מי הובילה הממשלה הזאת לקריסה הזאת - לקריסה של השלטון המקומי.

עסאם מח'ול: דרישה לפטר 10,000 עובדים – השתגעתם?

עסאם מח'ול: זה הפתרון של המשבר ברשויות המקומיות?

נסים דהן: תודה.

עסאם מח'ול: תשלמו משכורות.

עסאם מח'ול: אם ירשה לי אדוני היושב-ראש, אני אגיד דבר אחד.

נסים דהן: משפט אחרון.

עסאם מח'ול: משפט אחד לגבי הרשויות המקומיות הערביות.

עסאם מח'ול: גירעון הרשויות המקומיות הערביות - מיליארד ש"ח.

עסאם מח'ול: סקר צרכים ב-1994 הראה שהפערים בין הרשויות הערביות ליהודיות מגיעים ל-14 מיליארד ש"ח, בעיקר בתחומי פיתוח התשתיות.

עסאם מח'ול: היום, בשנת 2004, עשר שנים אחרי, רק 4% מכלל תקציב הפיתוח של הממשלה מופנה למגזר הערבי.

עסאם מח'ול: סל השירותים במגזר הערבי הוא פחות מ-50% מהסל ביישוב היהודי.

עסאם מח'ול: אני אומר לכם - זו לא שאלה של סטטיסטיקה, זו לא שאלה חברתית בלבד, זו לא שאלה כלכלית בלבד – זו שאלה של מוסר וזו שאלה של דמוקרטיה, ואתם רומסים את הדמוקרטיה ורומסים את המוסר, ולכן הממשלה הזאת היא ממשלה מתקתקת שצריך לסכל אותה סיכול ממוקד לפני שתתפוצץ בפנינו כולנו.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חברת הכנסת אילנה כהן, בבקשה.

נסים דהן: בפעם הבאה אני מבקש להקפיד על הזמן, יש לנו עוד יום ארוך מאוד.

אילנה כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לכם שהמדד של הרגישות ושל האדישות ירד למינוס של ים-המלח.

אילנה כהן: אני מסתכלת ואני רואה איך אנחנו לאט-לאט מתרגלים לדברים שפעם היינו נזעקים בשלהם.

אילנה כהן: פעם, כשהיינו שומעים על ילד רעב, כל המדינה היתה נזעקת.

אילנה כהן: מה קורה לנו פה?

אילנה כהן: התרגלנו לזה שכל המדינה הפכה לבית-תמחוי שלם.

אילנה כהן: עכשיו אנחנו שומעים שמקימים גם בית-תמחוי לילדים, שילדים רעבים הולכים לבית-הספר, והתופעות האלה קורות בכל יום.

אילנה כהן: וקודם שמעתי פה נאומים כאלה על כוכבים ועל כוכבות.

אילנה כהן: רבותי, עם העניין הזה שאנחנו אומרים שאנחנו מצטערים - עם צער אי-אפשר לגשת למכולת.

אילנה כהן: כשאדם ניגש למכולת הוא לא שייך, רבותי, לא לליכוד, ולא לעבודה, ולא לעם אחד, ולא לשום מקום – הוא אזרח שבסך הכול רוצה להתפרנס בכבוד, וכשהוא עובד הוא גם רוצה לקבל את השכר שלו.

אילנה כהן: תראו מה קרה – למה אני אומרת את זה?

אילנה כהן: זה תהליך, וזה תהליך מאוד מסוכן.

אילנה כהן: תראו ב"ביקור חולים" - האחיות ושאר האנשים שם עובדים, עושים עבודת קודש, ולא מקבלים שכר; הפנסיונרים שם לא מקבלים את המגיע להם חודשים, ולנו זה נראה דבר כל כך טבעי, כאילו זה צריך להיות ככה, ואם יהיה יותר גרוע אולי יהיה לנו יותר טוב.

אילנה כהן: אתמול ראינו אלפי אנשים מפגינים – אנשים אמרו שכבר אין להם מה לעשות.

אילנה כהן: חברי דוד טל דיבר לפני שבוע על התאבדויות – כמה אנשים מתאבדים.

אילנה כהן: שום דבר לא מזיז לנו?

אילנה כהן: לא קורה לנו שום דבר?

אילנה כהן: ואני רוצה לשאול, כמה חודשים באמת צריכים לעבור עד שאדם יקבל משכורת?

אילנה כהן: וזה לא רק שהם לא מקבלים משכורת, העובדים שעובדים.

אילנה כהן: גם הפנסיונרים, אני רוצה לדעת על איזו קופת צדקה הם צריכים לחיות, ממי הם צריכים לגנוב אוכל מחר, או דבר כזה.

אילנה כהן: לא מתביישים כל האנשים שיושבים פה?

אילנה כהן: אני רוצה להגיד לכם דבר אחד - המזל שלי הוא שזאת הקדנציה הראשונה שלי.

אילנה כהן: תמיד אמרתי את הדברים האלה מבחוץ.

אילנה כהן: אבל אני לא מתפלאת כשאני רואה פה את כל האנשים, את כל האדישות הזאת.

אילנה כהן: רבותי, לא מזיז לאף אחד כלום?

אילנה כהן: שום דבר לא אכפת?

אילנה כהן: זה פלא שאחר כך לא אכפת לנו אם חולים לא מקבלים תרופות, אם יש אנשים שאין להם בכלל את כל החלק הסיעודי, שרצו לסגור בתי-חולים גריאטריים - אני זהירה כי אני רואה את שר הבריאות - שרוצים לסגור בתי-חולים פסיכיאטריים, לזרוק אנשים לרחוב?

אילנה כהן: מה קרה לנו?

אילנה כהן: רבותי, קודם כול, מדינה בלי ההון האנושי שלה לא שווה כלום.

אילנה כהן: אז תראו מה אנחנו עושים.

אילנה כהן: כל המדינה הזאת בית-תמחוי אחד גדול.

אילנה כהן: מדברים על פערים – איזה פערים?

אילנה כהן: כבר אין פערים, כי אנחנו רואים עכשיו – אומרים שכביכול יכניסו ויעשו שינויים במס הכנסה.

אילנה כהן: למי נותנים, רבותי?

אילנה כהן: הפירמידה היא הפוכה בדיוק – מי שאין לו מה לאכול, אומרים לו: תשמע, אתה במסגרת הזאת, בלאו הכי אם נוסיף לא תקבל – או שתקבל 50 ש"ח, ומי שיש לו הרבה, מוסיפים לו 1,000 ש"ח.

אילנה כהן: אני אומרת לכם, רבותי, תסלחו לי שאני אומרת את זה, אמרתי את זה ביום ההצבעה על חוק ההסדרים, חוק ההסדרים הוא חוק הגנבים.

אילנה כהן: כי אם מגיעים למסקנה שצריך לקצץ בעיריות ולא היה האומץ לאחד רשויות מקומיות ולקצץ בסגני שרים, אחר כך אל תתפלאו שאנשים מסכנים, שגם משלמים כסף, סוגרים להם את המים, כי העיריות חייבות.

אילנה כהן: לא יכול להיות שלא יתקיים על זה דיון רציני.

אילנה כהן: תעשו תוכנית הבראה, יכול להיות שתגידו שבכלל לא צריך רשויות מקומיות, אז תסגרו אותן ואל תיתנו לאנשים לעבוד ככה, לעבוד ולא לקבל שכר.

אילנה כהן: איזה מין דבר זה?

אילנה כהן: אתם מתפלאים אחר כך שאנשים שובתים?

אילנה כהן: הרי אתם מכריחים אותם, אתם מובילים אותם לידי זה.

אילנה כהן: אני רוצה להגיד לכם דבר אחד, אדם שצריך לשלם משכנתה, צריך לשלם חשמל, מים, ואין לו כסף לקנות אוכל לילדים שלו, להורים שלו, או ראינו אותה זקנה פנסיונרית מסכנה, שצועקת שאין לה מה לאכול - לא מזיז לכם כלום?

אילנה כהן: אז אני רוצה לומר לכם במשפט אחרון, שהרבה אנשים כאן, צריך לקחת אתכם, תאמינו לי, לא לאיזה צנתור, אלא צריך לעשות לכם מעקפים בלב, כי אין לכם לב.

אילנה כהן: תודה רבה.

נסים דהן: תודה רבה על הדיוק.

נסים דהן: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

נסים דהן: עד שחבר הכנסת ואסל טאהא יגיע לדוכן - הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת.

רות קפלן: תודה רבה.

רות קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, ברצוני להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 69), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 19), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

רות קפלן: המלצת הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת בנושא: תקציב הקשר עם הציבור ושכירת לשכה פרלמנטרית.

רות קפלן: תודה רבה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: א.

נסים דהן: המצב המדיני-הפוליטי-החברתי;

נסים דהן: ג.

נסים דהן: חשיפת הקלטות של דוד ספקטור בעניין ראש הממשלה בערוץ-2

נסים דהן: ועכשיו הזמן שלך, אדוני, חמש דקות.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת אי-אמון זו מטרתה לומר לראש הממשלה: אתה לא מתאים, לא עמדת בהבטחותיך, הגיע הזמן לשינוי דרסטי בכיוון שאליו צועדת הממשלה.

ואסל טאהא: השנה החולפת היתה שנה רצופת קטסטרופות בכל התחומים, והממשלה מנסה להתנער מאחריות למצב הכלכלי, הביטחוני והחברתי.

ואסל טאהא: התנערות הממשלה מאחריות וההתחמקות ממנה נובעות בראש וראשונה מהתנהלותו של ראש הממשלה בכל הנוגע לפרשיות משפחתו.

ואסל טאהא: ראש הממשלה, בעקבות הפרסומים החוזרים ונשנים, ולמרות כל הידיעות בדבר העניינים הכספיים של משפחתו, אינו מוצא לנכון לצאת אל הציבור באמירה שתלבן את הנושא.

ואסל טאהא: הוא שומר על זכות השתיקה.

ואסל טאהא: בכל פרלמנט אחר, מצב כזה היה מצריך השעיה מתפקיד, אם לא פיטורין.

ואסל טאהא: אבל ככה זה בישראל, אף אחד לא מתפטר ולא יתפטר, אלא אם גזרו את דינו בבית-הדין ושמו את האזיקים על זרועותיו.

ואסל טאהא: הבעיה האמיתית, אדוני היושב-ראש, היא שההתחמקות מהאחריות של הראש מחלחלת ומדביקה את חברי הממשלה האחרים.

ואסל טאהא: כך חברי הממשלה מרשים לעצמם להצביע על תקציב מרושע, שאת תוצאותיו הנוראיות ניתן לראות כל יום, שעה-שעה.

ואסל טאהא: והממשלה נאלצת לעמוד אל מול שופט בית-המשפט העליון ולנמק את החלטותיה וגזירותיה, וגם חלק מחוקיה האומללים, כגון חוק האזרחות.

ואסל טאהא: כך הממשלה תיאלץ לעמוד מול שופטי בית-הדין הבין-לאומי בהאג, להסביר שגזלות האדמות, הסבל הפיזי ופגיעתה בזכויות אדם טבעיות ויסודיות של העם הפלסטיני, שנובעים מבניית חומת הכיבוש הברוטלית, הם לגיטימיים.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, החומה אינה לגיטימית, לא יצליחו לשכנע את העולם שהחומה לגיטימית.

ואסל טאהא: היא בלתי אנושית, מנוגדת לכללי הדמוקרטיה הפשוטים, לזכויות האדם, היא מייצרת שנאה, טינה ואיבה.

ואסל טאהא: אני בטוח שבסופו של דבר החומה הזאת תיהרס וחלקיה יוצבו במוזיאונים של העולם החופשי כעדות לברוטליות של המדיניות שהממשלה הזאת מטפחת.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, ממשלת ישראל מתנערת מאחריות בכל נושא וכלפי כל גורם, גם גורמים פנימיים, כלומר, התנערות מלקיחת אחריות לרווחת אזרחיה, וכן במישור הבין-לאומי.

ואסל טאהא: המזרח התיכון עובר שינויים רבים בשנתיים האחרונות.

ואסל טאהא: אירן כנראה תקבל הגבלות על הנשק הגרעיני ופתחה את שעריה לביקורת.

ואסל טאהא: לוב הודיעה שתעצור את פיתוח הגרעין שלה.

ואסל טאהא: סוריה רוצה לשאת ולתת עם ישראל ולהתקדם לעבר הסכם שלום.

ואסל טאהא: ומדינת ישראל - ממשלת ישראל איננה מגיבה ומתחמקת מכל תשובה ותגובה מסודרת בנושא.

ואסל טאהא: אז מה האלטרנטיבה?

ואסל טאהא: ברור לכולם, האלטרנטיבה להתחמקות הזאת היא מלחמה ועוד מלחמה, שפיכות דמים ומרחץ דמים, שכולנו, שני העמים באזור הזה, נשלם את מחירם.

ואסל טאהא: לממשלת ישראל, אדוני היושב-ראש, אין חזון, אין לה כל דרך, אין לה כל תוכנית שתחזיק לשבועיים הקרובים.

ואסל טאהא: אין כל ראייה וחשיבה לעתיד שתוביל להתפתחות מדינית שתציל חיים, תציל כלכלה, תציל חברה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, רציתי להעלות גם את הנושא של הרשויות המקומיות.

נסים דהן: יש לך חצי דקה בשביל הנושא החדש.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, היית נוכח היום בוועדת הכספים, הצעתי תוכנית חירום לחלץ את הרשויות המקומיות ממצבן.

ואסל טאהא: בלי תוכנית חירום אי-אפשר לדבר על ספינה שטובעת ולאלץ אותם ולומר: תוכנית הבראה.

ואסל טאהא: קודם מצילים את הספינה, גוררים אותה לחוף, לשלום, ואחר כך מתחילים לדבר על תוכנית הבראה.

ואסל טאהא: הרשויות לא יכולות לבצע תוכניות הבראה, מפני שאין להן הכלים והכסף לשלם פיצויים וזכויות של העובדים שיפוטרו.

ואסל טאהא: לא יזרקו אותם, זה בלתי אפשרי.

ואסל טאהא: יש בתי-דין, יש חוק במדינה.

ואסל טאהא: אם יזרקו את העובדים בצורה ברוטלית כזאת, ודאי שבתי-הדין יחזירו אותם בצווים לבתי-המשפט, וזה יעלה עוד כסף ועוד בזבוז ועוד הוצאות.

ואסל טאהא: לכן, קודם כול מחלצים את הספינה שעומדת לטבוע ולא בוכים אחרי שמאשרים תקציב נוראי כזה.

ואסל טאהא: לכן, אדוני היושב-ראש, ממשלה כזאת, אנחנו מצביעים אי-אמון על מעשיה וגם על קוויה המדיניים.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה, חמש דקות לרשותך.

נסים דהן: אחריו - חבר הכנסת יגאל יאסינוב.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש כאלה שראו בחשיפת הקלטות של החוקר הפרטי גורם אשר מחזק את הראיות המפלילות או המחשידות נגד ראש הממשלה, ויש כאלה שממילא לא מאמינים לדבריו של ראש הממשלה, ולכן גם לא מאמינים לניסיון שלו להרחיק את עצמו מכל החשדות המיוחסים לאנשים הסובבים אותו, אשר צירף אותם לממשלתו כשרים או ללשכתו כעובדים אתו.

טלב אלסאנע: אבל מאחר שאי-אפשר לדון בדבר הזה - הדבר טעון חקירת המשטרה, בית-משפט - אנחנו יכולים להתייחס להתנהגותו הפוליטית של ראש הממשלה ולממשלתו בכלל.

טלב אלסאנע: לדעתי, חלק מהמעשים שנעשים על-ידי הממשלה, לחלוטין אינם בהיבט הפוליטי, אלא בהיבט הפלילי העברייני.

טלב אלסאנע: כאשר ממשלה שולחת כוחות באישון לילה, בחסות החשכה, כדי להציב קרוונים ללא היתר על-פי חוק, כי לא הוגשו תוכניות לוועדות התכנון לגבי אותם קרוונים, ומציבים אותם לא בשעות היום, כמו שכל אדם שמאמין בצדקת דרכו עושה, אלא בשעות לילה, כמו גנבים שבאים לגזול זכויות של אחרים, ומציבים את הקרוונים האלה לא על אדמות המדינה – אף שהנגב הוא רחב היקף, הוא 60% משטח המדינה – אלא על אדמות הנתבעות על-ידי האוכלוסייה הבדואית, אזרחי המדינה – הם לא יהודים, אבל הם אזרחי המדינה, ממשפחת אל-עוקבי – היא עושה זאת כדי ליצור עובדה מוגמרת.

טלב אלסאנע: למה עובדה מוגמרת?

טלב אלסאנע: כדי שלא ירוצו לבית-המשפט הבין-לאומי בהאג, כדי שלא יפנו לבית-המשפט הגבוה לצדק בישראל, כי בית-המשפט הגבוה לצדק אמור לשפוט על-פי ערכי צדק, אבל צדק ומדיניות הממשלה הזאת לא הולכים יחד.

טלב אלסאנע: כדי לחסום אותם אזרחי המדינה מלפנות לבית-המשפט הגבוה לצדק ומלממש את זכותם, הם באים באישון לילה, כמו גנבים בלילה, כמו שודדים בלילה, ומציבים את הקרוונים על האדמות של האזרחים הבדואים – כדי ליצור עובדה מוגמרת בשטח.

טלב אלסאנע: נשאלת השאלה, אולי באמת יש מצוקה?

טלב אלסאנע: אולי בערב התברר לממשלה ולשר השיכון שיש מצוקת יישוב, שאי-אפשר ליישב את האנשים ולכן באותה שעה צריך להקים יישוב חדש?

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר לכם שבנגב יש יותר מ-130 יישובים מגוונים, קיבוצים ומושבים, ויש יישובים שהאוכלוסייה עזבה אותם, והם ריקים – עומרים, אשלים ורביבים ריקים, כלומר ניתן לפתור את הבעיה.

טלב אלסאנע: מצד שני יש אוכלוסייה ערבית שחיה בנגב מאז קום המדינה, וממתינה מאז ועד היום שגורמי התכנון יתכננו לה יישובים, יכירו ביישובים שלה ויאפשרו לה לחיות כשאר אזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: מה עושה הממשלה?

טלב אלסאנע: לא מיישבת אותם, לא דואגת להם לתוכניות מיתאר, אלא דואגת לרסס את האדמות שלהם בחומר כימי רעיל, כפי שנעשה לאחרונה, וילדים נזקקו לטיפול רפואי עקב ההשלכות הקשות של אותו חומר כימי.

טלב אלסאנע: הריסוס נעשה בצורה לא מתוכננת, בצורה פראית, ויש תנאים בעניין אמצעי הבטיחות שהממשלה או מי שמבצע את הריסוס צריכים לנקוט, כגון להגדיר את השטח, לגדר אותו, להזהיר את האוכלוסייה שלא להתקרב, לקבוע את גובה הטיסה המותר, וגם לערוך בדיקה של כיוון הרוח שנושבת באותו זמן, אבל כל הדברים האלה לא נעשים.

טלב אלסאנע: למה?

טלב אלסאנע: כי מי שמתגוררים שם הם אזרחים, אבל הם לא זכאים לזכויות אזרחיות – הם ערבים.

טלב אלסאנע: לכן מרססים, משמידים את המטעים וגם פוגעים בבריאותם של בני-אדם.

טלב אלסאנע: בימים האחרונים ביקרו השר וראש הממשלה והפריחו ססמאות והצהרות, אבל הממשלה הזאת דאגה להרוס שישה בתים ביישוב לא-מוכר, לרבות מסגד ביישוב אל-זערורה.

טלב אלסאנע: מצד אחד הורסים לאנשים את הבתים, הורסים את המסגדים, מרססים את האדמה ואת המטעים החקלאיים, ומצד שני, כמו גנבים בלילה, בונים.

טלב אלסאנע: אני מאשים את הממשלה הזאת באחריות לתוצאות המעשים הטרגיים שהיא עושה, שהם פשע נגד אזרחים ופשע נגד בני-אדם.

טלב אלסאנע: לכן אין לנו אמון בממשלה ונצביע נגדה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת יגאל יאסינוב.

נסים דהן: ארבע דקות לרשותך, אדוני.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: - - -

יגאל יאסינוב: אתה נותן לי עוד שתי דקות?

יגאל יאסינוב: תודה.

נסים דהן: הוא שמע את העצה שלך, חבר הכנסת טל, וגם את הרמז שהיה בדבריך.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, תודה רבה לדוד טל על תרומה לדמוקרטיה.

יגאל יאסינוב: שתי דקות זה הרבה.

יגאל יאסינוב: קשה לי לדבר היום.

יגאל יאסינוב: מדברים על המצב הכלכלי, החברתי והמדיני, שהוא קשה, אבל הוא לא קשה בגלל הממשלה הקיימת, אלא בגלל המצב שהמדינה נמצאת בו.

יגאל יאסינוב: האי-אמון הזה הוא הגיוני.

יגאל יאסינוב: אפשר לדבר על זה, אפשר להבין, אבל חבל שהמתחרים מביאים דברים לא ממש ברורים ולא ממש חשובים.

יגאל יאסינוב: הצעת אי-אמון בגלל קריסה של מועצות ורשויות מקומיות – ממש בושה להביא על-ידי אותה מפלגה שבעצם במשך שנים רבות הביאה אותן למצב כזה.

יגאל יאסינוב: כששרידי השמאל – כי אין היום שמאל בישראל, חוץ משרידים של כמה מפלגות וכמה גופים שמתיימרים להיות שמאל – אומרים שהרשויות המקומיות קורסות, נכון, הן קרסו, אבל הן קרסו מזמן.

יגאל יאסינוב: הן קרסו אז, כשמפלגות כמו מפלגת ש"ס, או מפלגת ישראל בעלייה, כשהיתה במשרד הפנים, או מפלגת העבודה – מפא"י והמערך – בנו את השלטון המקומי בצורה של "תקנה ותמכור".

יגאל יאסינוב: כל שר פנים היה בא וקונה את הרשויות – הוא היה אומר: אני נותן לך מיליון ש"ח, תבנה מקווה.

יגאל יאסינוב: אני נותן לך עוד מיליון, תבנה ישיבה.

יחיאל חזן: זה לא בדיוק מה שהיה.

יגאל יאסינוב: זה בדיוק מה שהיה.

יגאל יאסינוב: זה בדיוק מה שעשה אלי ישי.

יגאל יאסינוב: זה בדיוק מה שהוא עשה, והיום, כששר הפנים אומר, לא ניתן לכם ככה סתם – פתאום יש קריסה.

יגאל יאסינוב: אבל זה לא בדיוק כך – מערכת הרשויות המקומיות בנויה בצורה כזאת שצריך להרוס אותה ולבנות אותה מחדש.

יגאל יאסינוב: אני לא מבין למה אברהם פורז ידידנו, שר הפנים, לא ממנה ברוב הרשויות המקומיות ועדות קרואות.

יגאל יאסינוב: בעיני זה הפתרון.

יגאל יאסינוב: בואו נראה מה קורה רק במקום אחד, בערד.

יגאל יאסינוב: ראש העיר החדש שנבחר עשה כמה דברים בזמן הקצר שעבר מאז בחירתו.

יגאל יאסינוב: ראשית, הוא הודיע שכל מי שרוצה לקבל פטור מארנונה חייב להביא דרכון.

יגאל יאסינוב: למה?

יגאל יאסינוב: לא יודע.

יגאל יאסינוב: אף אחד לא יודע, אבל זה עבר כחוק עזר.

יגאל יאסינוב: שנית, ראש העיר קנה רכב בלי אישור המועצה.

יגאל יאסינוב: כמה כאלה יש במדינת ישראל?

יגאל יאסינוב: ומאיפה הכסף הזה?

יגאל יאסינוב: על חשבון אותם עובדים שלא קיבלו משכורת.

יגאל יאסינוב: שלישית, אותו ראש עיר חדש עשה דבר מעולה – הוא הודיע שהוא הולך לסגור את מחלקת הרווחה בעיר.

יגאל יאסינוב: למה?

יגאל יאסינוב: כי או שהמדינה חייבת לתת לו על זה תוספת, מתנות ומענקים, או שהוא סוגר כי הרווחה לא חשובה לו.

יגאל יאסינוב: זאת בעצם הראייה של ראשי ערים ושל ראשי מועצות מקומיות, שחינכו אותם לדרוש מתנות ומענקים.

יחיאל חזן: מה אתה חושב, שהיישובים - - -

יגאל יאסינוב: אני לא חושב שהיישובים יכולים, אבל לא בצורת תן לי ואתן לך.

יגאל יאסינוב: לא בצורה כזאת.

יגאל יאסינוב: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת יחיאל חזן, בבקשה.

נסים דהן: חמש דקות לרשותך.

נסים דהן: יש לך הזדמנות מצוינת לענות לכל אלה שרצית לענות להם והפרעתי לך.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי חברי הכנסת, מדי שבוע בשבוע אנחנו נאלצים לדון בהצעות אי-אמון של האופוזיציה על תפקוד הממשלה.

יחיאל חזן: לא חשוב אם הצעות האי-אמון הן ענייניות או לא, אבל חשוב דבר אחד, שבכל שבוע נשב פה ונגן על הממשלה.

יחיאל חזן: שמעתי פה את חברי חברי הכנסת מדברים למשל על העניין של הרשויות המקומיות, ונכון, יש קיצוץ גדול מאוד בתקציב הרשויות, כ-2.5 מיליארדי שקלים.

יחיאל חזן: שומו שמים, כאילו הממשלה לא יודעת שצריך להעביר את הכספים האלה כדי שהרשויות יתפקדו כראוי.

יחיאל חזן: אמר פה לפני רגע חברי, שבעבר שר הפנים היה סוגר דיל עם ראש רשות, והיה נותן לו מיליון שקל בשביל מקווה.

יחיאל חזן: אני רוצה להגיד לך - הוא לא נמצא.

יחיאל חזן: הוא נמצא פה?

יחיאל חזן: אני רוצה להגיד לכם, שגם מקווה זה דבר חשוב, כיוון שאנחנו יהודים, ויש אנשים שזקוקים לשירות הזה, אז לא יקרה שום דבר אם יהיה מקווה ביישוב.

רשף חן: כתנאי להעברת כסף - - -

יחיאל חזן: לא כתנאי להעברת כסף.

יחיאל חזן: יכול מאוד להיות, כיוון שצריך לעשות תיקון לאותם מקומות שלא בנו מקווה, אז אמר אותו השר, כיוון שהיו לו פניות של צורך ציבור, ואני יכול לקחת את אריאל כדוגמה - - -

רשף חן: - - -

יחיאל חזן: תקשיב טוב, שטח השיפוט של אריאל הוא 12 קילומטר אורך, אבל הבנוי זה כ-6 קילומטרים, ויש רק מקווה אחד.

יחיאל חזן: מה עושה אותה גברת שצריכה מקווה בערב שבת והיא גרה בקצה של 6 הקילומטרים, ואין לה רכב.

יחיאל חזן: אז מה היא עושה?

יחיאל חזן: היא עושה שבת בלי מקווה.

יחיאל חזן: אתה יודע מה זה בשבילה?

יחיאל חזן: זה דבר קשה ביותר.

יחיאל חזן: אולי לך זה לא אכפת, אבל לבעלה אכפת שהיא תהיה במקווה.

רשף חן: - - -

נסים דהן: עכשיו זה לא דיון.

יחיאל חזן: ולכן שר הפנים, שאילץ ראש רשות לבנות מקווה, לא עשה עבירה.

יחיאל חזן: ואני לא חשוד בעיניך ובעיני החברים כמי שדואג כל כך.

יחיאל חזן: אין לי זקן וכיפה, אבל זה צורך של יהדות.

יחיאל חזן: מצד שני, אני חושב שאותן רשויות שבהן נעשה קיצוץ, צריך לסייע להן.

יחיאל חזן: לא צריך לעשות הכללה, ואני מצטער על כך ששר הפנים היה תמים - אני לא חושב שהוא כל כך תמים, הוא שנים בשירות הציבורי, אבל הוא אמר בשבוע שעבר: ביקשתי 2 מיליארדי שקלים, ושר האוצר אמר שהוא ייתן לי אחר כך.

יחיאל חזן: אני חושב שזאת תמימות.

יחיאל חזן: זה לא נכון כל כך.

יחיאל חזן: חילקו 100 מיליון שקל לראשי רשויות חדשים.

יחיאל חזן: זה לעג לרש.

יחיאל חזן: אני חושב שצריך לבוא בדרישה לאותם ראשי רשויות, ולא רק לעשות תוכנית הבראה; לא רק לעשות תוכנית הבראה.

יחיאל חזן: חברי חבר הכנסת המכובד ואסל טאהא, היית ראש רשות ואתה יודע שמעבר לכך שצריך לתת שירותים של איסוף הזבל ותאורה - אז נכון, יש בעיות של רווחה, והרשות לא צריכה רק לקבל את הכסף ישירות מהממשלה כדי להעביר אותו לטיפול ברווחה.

יחיאל חזן: נכון שחלק מתפקידן של הרשויות זה לטפל גם ברווחה וגם בחינוך - - -

ואסל טאהא: אבל היא לא מקבלת את כל הכסף.

נסים דהן: הוא צריך לסיים, אז לא להיכנס אתו לוויכוח.

יחיאל חזן: זה נכון, אבל אני חושב שהגיע הזמן להבין שרשות לא צריכה רק לנקות את הזבל על-ידי עובדים.

יחיאל חזן: היא צריכה להביא קבלן, להתמקח על המחיר ולהוביל את הזבל.

יחיאל חזן: היא צריכה להפריט גם את החשמל בתוך היישוב.

יחיאל חזן: במקום שהיא תשקיע בחיסכון בחשמל, היא צריכה להפריט גם את החשמל בתוך היישוב.

יחיאל חזן: היא צריכה להפעיל את כל שירותי הדת בצורה כזאת שלא רק ישלמו משכורת בשביל לקבל שירות דת, אלא היא צריכה להגיע למצב שהיא תפעל שאותם שירותי דת שניתנים לא יהיו 10% מתקציבה.

יחיאל חזן: ולכן, חברי, חבר הכנסת ואסל טאהא, אתה יודע, אני לא יודע אם זה נכון או לא, אתה רק צריך להגיד לי אם זה נכון, שבמגזר הערבי, למשל - אתה היית ראש רשות - כאשר לא היו משלמים שכר לעובד, ראש הרשות היה אומר לעובד: חכה חודש, חודשיים, שלושה, אחרי כן תלך לתבוע את הרשות על הלנת שכר.

יחיאל חזן: זה נכון או לא נכון?

ואסל טאהא: יש כאלה.

נסים דהן: נא לסיים.

יחיאל חזן: יש כאלה, אתה רואה, אתה מודה שיש כאלה.

נסים דהן: סיימת את זמנך.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת ואסל טאהא, את הדיון תעשה בוועדה אחר כך.

יחיאל חזן: לכן אני חושב שאומנם צריך לתת לרשויות לפתח את השירות לאזרח, אבל עם זאת צריך לקרוא לאותם ראשי רשויות שיש להם גירעונות של 130 מיליון, וחלקם גם היו שותפים לגירעונות האלה, וקודם כול לומר להם: נגמר, נגמרה החגיגה, צריך לפעול על-פי מה שמאושר, זאת אומרת על-פי ההכנסות, על-פי תוכניות פיתוח מאושרות, ששר הפנים או משרד הפנים מאשרים.

יחיאל חזן: כי יש מצבים שראשי רשויות קודם כול חוגגים, ואחרי זה באים לדלת ומבקשים שיכירו להם בהוצאות.

יחיאל חזן: ואנחנו כולנו יודעים שהמקרים האלה קיימים, ויפה שעה אחת קודם לטפל בעניין הזה ולא רק ללכת ולתת לראשי הרשויות כל הזמן כסף, כי הם רגילים לבוא ולדרוש.

ואסל טאהא: יש כאלה, אבל זה לא הכלל.

יחיאל חזן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת אברהם שוחט, חמש דקות לרשותך.

נסים דהן: נא לצלצל.

נסים דהן: אחרון הדוברים - חבר הכנסת רוני בר-און.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני אומנם מדבר אל ראש הממשלה שאיננו כאן, אבל אני סומך על השר שיושב כאן שיעביר לו את דברי, שכן אולי בניגוד למנהגי, אני אדבר באופן קצת חריף, שכן לא אעסוק הרבה בכלכלה ובעיריות, אלא בצד המוסרי שקשור בעצם בהמשכת כהונתו של ראש ממשלה ואי-הליכתו הביתה.

אברהם-בייגה שוחט: אני קורא לראש הממשלה מכאן והיום, שחרר אותנו מנוכחותך, שחרר אותנו ואל תמשיך לכהן כראש הממשלה, מכיוון שאתה גורם להשחתה מוסרית ולקביעת נורמות שלא היו כמותן במדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: הנזק שאתה גורם הוא בלתי הפיך.

אברהם-בייגה שוחט: הנזק שאתה גורם נוגע לאיכותה של מדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: מדינת ישראל אינה עוד אור לגויים.

אברהם-בייגה שוחט: מדינת ישראל היא חושך לתושביה ובושה לכולנו, ואתה בהתנהלותך ובענן החשדות והתמרונים שאתה מנהל, הגורם המרכזי לכך שכך ניראה.

אברהם-בייגה שוחט: די היה בכישלונך הכלכלי בשלוש השנים האחרונות כדי שנדרוש שתלך הביתה.

אברהם-בייגה שוחט: אבטלה, צמיחה, רשויות, חינוך, בריאות - כל המערכות קורסות.

אברהם-בייגה שוחט: אבל לא בזה אני עוסק היום.

אברהם-בייגה שוחט: די היה להיתלות בעובדה שהבטחת ביטחון ושלום, ואנחנו רואים כיצד אתה מתנהל, כיצד אתה מדבר ומה אתה עושה, וגם על כך לא אדבר היום.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אשר מתרחש בעניינך בתחומים שבהם חוקרת המשטרה והפרקליטות, בעניינים אלה, כתוצאה ממה שאנחנו קוראים ושומעים ורואים, אין לך שום בסיס מוסרי - לא משפטי - בסיס מוסרי, להמשיך ולכהן כראש הממשלה, שכן עצם נוכחותך משחית כל חלקה טובה, ואדם במדינת ישראל שרואה את התמונות, מסתכל על הקלטות, קורא את ההסכמים של בנך עם דוד אפל, שומע את ההכחשות שלך, נכנס לענן השקר וחוסר האמינות הטוטלית שמלווה אותך בכל צעד, בכל רגע ובכל מקום שתהיה.

אברהם-בייגה שוחט: בוא נבחן רגע ונראה למה העם הזה מובל.

אברהם-בייגה שוחט: בסקר שהיה ב"ידיעות אחרונות" בסוף השבוע נשאלו אזרחי ישראל: האם לדעתכם ידע ראש הממשלה והיה מעורב בפעולות בלתי חוקיות בגיוס הכספים וכל מה שקשור בזה?

אברהם-בייגה שוחט: 67% מהאוכלוסייה אמרו: כן, ראש הממשלה היה מעורב.

אברהם-בייגה שוחט: רק 17% אמרו שהוא לא היה מעורב.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, גם בוחרי הליכוד, גם בוחרי הימין, ברובם המכריע אמרו את דברם.

אברהם-בייגה שוחט: האם ראש הממשלה הוא אמין?

אברהם-בייגה שוחט: 41% אמרו שהוא אמין, 56% אמרו שהוא איננו אמין.

אברהם-בייגה שוחט: אבל לשאלה אם הוא צריך להתפטר, חבר הכנסת רוני בר-און שידבר אחרי, 51% אמרו שהוא לא צריך להתפטר ו-46% אמרו שהוא כן צריך להתפטר.

אברהם-בייגה שוחט: למה זה גורם לנו, ומה זה מלמד?

אברהם-בייגה שוחט: מה זה מלמד על החברה בישראל?

אברהם-בייגה שוחט: מה זה מלמד על האנשים בישראל?

אברהם-בייגה שוחט: שאותם אנשים שאמרו שהוא היה מעורב בפעולות בלתי חוקיות ואותם אנשים שאמרו שהוא בלתי אמין, אותם אנשים גם אמרו שהוא צריך להמשיך ולכהן.

אברהם-בייגה שוחט: וזאת נקודת השפלות, הרוע, הבושה והביזיון של החברה הישראלית.

רוני בר-און: תחליף את העם.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן אני אומר לכם, שראש הממשלה אינו יכול להישאר.

אברהם-בייגה שוחט: אני אינני חורץ את דינו המשפטי, אדוני היושב-ראש.

אברהם-בייגה שוחט: בכך יעסקו המשטרה והפרקליטות, ואם יהיה צורך ויהיה מספיק חומר לכתב אישום, יעסקו בזה בתי-המשפט.

אברהם-בייגה שוחט: אבל מבחינת ההתנהלות של ראש הממשלה, ומבחינת הכיסוי, ומבחינת ההתנהלות בתוך ביתו, מבחינת העיכובים שהוא ובניו יוצרים, מבחינת הסתרת העובדות והשקרים, ומבחינת הפעולות הבלתי-רציונליות, לרבות הסכמים מופקרים, שבוודאי נגועים בחוסר תום לב ובעבירות עד אין סוף - את כל זה אתה צריך לבוא ולפרק ולעשות את זה רק בדרך אחת: ללכת הביתה, לפתוח את הכול, לזרז את החקירה.

אברהם-בייגה שוחט: לא להסתיר, לא לעכב, לא לשקר, ולתת לנו את הזכות לדעת איך וכיצד גויסו הכספים, איך וכיצד ולמה נחתם ההסכם כפי שנחתם עם בניך, עד כמה היית מעורב, ומה אתה צריך לעשות כדי שאנחנו נוכל לדעת שבראש ממשלת ישראל לא עומד אדם שמעכיר את האווירה וגורם לנו לאסון כזה גדול.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה שתדע, אני מאלה שחושבים - ולא בצד המשפטי של העניין - אתה במוקדם ובמאוחר תצטרך לקום מהכיסא הזה, אתה לא תישאר פה.

אברהם-בייגה שוחט: תאמינו לי - האם אני כל כך אשמח שיבוא מי שיבוא במקומך בליכוד?

אברהם-בייגה שוחט: לא היה לנו מספיק ממנו?

אברהם-בייגה שוחט: זה החלום, משוש חיי, לראות אותו יושב פה במקומך?

אברהם-בייגה שוחט: האם זה הדבר שאני באמת חולם עליו?

אברהם-בייגה שוחט: הרי זה מה שיקרה בצד הפוליטי, וכל אחד מבין את זה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל מי שאכפת לו ממדינת ישראל יודע שהתנהלות מאפיונרית, קרימינלית, שלך, של בניך, של כל מה שכרוך בעניין, לא יכולה להימשך ולהתקיים אם אנחנו חפצי חיים.

אברהם-בייגה שוחט: אני פתחתי ואמרתי, אנחנו כבר לא אור לגויים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו חושך לעצמנו ובושה בפני כל העולם.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן, אדוני ראש הממשלה, תעשה את זה כמה שיותר מהר.

אברהם-בייגה שוחט: כבר היו לנו דוגמאות לכך בשלטון שלנו.

אברהם-בייגה שוחט: תלך הביתה, תפתח את התיקים, תספר את האמת.

אברהם-בייגה שוחט: תעמיד את עצמך בפני המערכת המשפטית, שחרר אותנו מהבושה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו רוצים לחיות במדינה שבה ראש הממשלה אינו מתנהג כמוך, שבה ראש הממשלה הוא בן-אדם ישר ולא בן-אדם שמוליך אותנו בכחש, תודה רבה.

ראובן ריבלין: אפשר לקחת זמן נוסף, אבל לא לומר אותם דברים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, אני רק רציתי לומר לאדוני שאדוני לא מביע אי-אמון בממשלה על מנת להמליך מישהו אחר מהליכוד.

ראובן ריבלין: הוא המליץ על פרס, ככה הודיע לי חבר הכנסת אופיר פינס, נכון?

אברהם-בייגה שוחט: זה כמו שאנחנו אומרים בכנסת, מטעמים פרוצדורליים.

אברהם-בייגה שוחט: הרי המשפט הזה הוא משפט שבאולם הזה נאמר חדשות לבקרים - מטעמים פרוצדורליים.

אברהם-בייגה שוחט: ואני אומר לך, למרות הפחד האיום שהאיש ההוא יבוא לשבת פה, על מי שדיברנו, אולי לא הבנת למי אני מתכוון - - -

ראובן ריבלין: אני לא מבין כלום, אני יושב-ראש הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: הקיים צריך ללכת.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אברהם בייגה שוחט.

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת רוני בר-און - אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: שמונה דקות לרשות אדוני, שהקציבה לו סיעתו.

חיים אורון: אני רציתי לשאול, למה יש שניים?

חיים אורון: עד הרגע היה אחד.

ראובן ריבלין: לא, יכולים גם שניים ולפצל.

ראובן ריבלין: אבל אני חושב שבכלל יעשו טוב כל הסיעות שיש להן למעלה מחמש דקות אם לא יפצלו יתר על המידה.

ראובן ריבלין: בחמש דקות תמיד אנחנו נגררים לשבע-שמונה דקות.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, שמענו פה היום הרבה דברים.

רוני בר-און: שני דוברים עניינו אותי במיוחד.

רוני בר-און: קודם אני אעיר הערות לגבי מגישי ההצעות.

רוני בר-און: אחר כך, אדוני היושב-ראש, מצוות אנשים ומשפטנים מלומדה, אני אנסה לדבר על העד, אני אנסה לדבר על העדות, ואני אנסה לדבר על המשפט והלינץ'.

רוני בר-און: אמר פה חבר הכנסת פינס כמה דברים חשובים, אני אגיע אליהם בסיום דברי.

רוני בר-און: אבל חבר הכנסת פינס קרא לראש הממשלה לפתוח את הפה.

רוני בר-און: ואני ידעתי עד היום, באמת בלי ציניות, חבר הכנסת פינס, שאתה ניהלת את ועדת החוקה, חוק ומשפט נפלא, וידיעותיך כמי שלא למד משפטים, מעידות עליך שאתה באמת בקיא ומצוי.

רוני בר-און: הייתי אומר, ואני אומר לא בהקנטה, מי שלא למד משפטים, משפטן מתוסכל, זה בסדר גמור.

רוני בר-און: היום הבנתי שאתה רופא מתוסכל ואתה רופא מתוסכל של פה ולסת, אתה מומחה לפתיחת פיות.

רוני בר-און: אז בשביל מה אתה הולך כל כך רחוק?

רוני בר-און: איך לא פתחת את הפה של אהוד ברק שלוש שנים?

רוני בר-און: איך לא פתחת את הפה של בוז'י הרצוג שלוש שנים?

רוני בר-און: מה זה הדבר הזה שפתאום נהיית מומחה לפתיחת פיות?

אופיר פינס-פז: התיק של הרצוג נסגר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, מטבע הדברים כשפינס פונה אליך, אני אומר: תצפה לכך שבר-און יענה לך.

ראובן ריבלין: כך אני אומר לך, אם אתה פונה לפינס הוא יענה לך, ואז אני לא אעצור את השעון.

ראובן ריבלין: אדוני ידבר לציבור כולו.

רוני בר-און: אחר כך חבר הכנסת יוסי שריד שסונט בשרת החינוך, התרבות והספורט, איך היא שדיברה כל כך גבוהה גבוהה, לפי דבריו בציניות, לא מתפטרת כתוצאה ממה שקורה פה.

רוני בר-און: ומי היה שר החינוך והתרבות אצל ברק?

רוני בר-און: ומי היה שר האוצר אצל ברק, חבר הכנסת בייגה שוחט?

רוני בר-און: מי היה שר האוצר אצל תמנון העמותות שמהכסף המכוער שהוא השיג ולא טרח להחזיר, ולא טרח לפתוח את הפה, אפשר היה להציל את תקציב המדינה?

רוני בר-און: אבל, בואו נדבר על העד, אדוני היושב-ראש, העד ספקטור.

רוני בר-און: אני אומר לכם כמשפטן, סניגור הרבה שנים, שמניע הנקמה הוא במפורש מניע לגיטימי בבית-משפט.

רוני בר-און: כמעט כל מתלונן יש לו מוטיב של נקמה.

רוני בר-און: זה כשלעצמו איננו פוסל את העד.

רוני בר-און: אבל כאשר יש מניע ברור של נקמה, והעד אומר:

רוני בר-און: אני רוצה לנקום - חובה לפשפש בכיסים ובכלים.

רוני בר-און: זה אולי מניע כשר, אבל במקרה של ספקטור זה מסריח, שאי-אפשר לעמוד בסביבה.

רוני בר-און: תזכרו מי זה איש המסתורין הזה ספקטור - - -

אברהם-בייגה שוחט: כבר שמענו את קולו - - -

רוני בר-און: איש המסתורין הזה - - -

אברהם-בייגה שוחט: שמענו את קולו - - -

רוני בר-און: גם אותך שמענו עשרים פעם.

דליה איציק: רגע, אבל הוא איש סודו של ראש הממשלה - - - מי שהלך לישון עם פשפשים שלא - - -

רוני בר-און: איש המסתורין - - -

אברהם-בייגה שוחט: - - -

ראובן ריבלין: לא, קריאת הביניים של הגברת איציק היתה במקומה.

ראובן ריבלין: כלומר, קריאת ביניים מותרת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, אדוני הרגע עמד פה.

רוני בר-און: זה אותו איש מסתורין שבא לכאורה להילחם על כבודו, על חייו המקצועיים, וזה נשק יום הדין?

רוני בר-און: קלטת שאיננה רלוונטית?

רוני בר-און: שמדברת על שלוש שנים אחרי זה?

רוני בר-און: שמדברת על עמותה חוקית וכשרה שלא נעשה שום שימוש בכספים שלה, כפי שאני אראה לכם מייד?

רוני בר-און: זה האיש שהבעיר את כל הארץ.

רוני בר-און: תזכרו, כל הארץ הזאת בערה.

רוני בר-און: כל האדמה היתה פה חרוכה כשהוא הבעיר את פרשת האזנות הסתר של העיתונים הגדולים.

רוני בר-און: כך או כך, האיש הזה הודה בעצמו שהוא שקרן.

רוני בר-און: לא יכול להיות שהוא לא שיקר: או שהוא שיקר אצל מבקר המדינה ובמשטרה, או שהוא שיקר אצל נסים משעל.

רוני בר-און: ואולי הוא שיקר פעמיים?

אופיר פינס-פז: - - -

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: הרי אמרתי שאחרי שאני אטפל בעד, אני אטפל גם בעדות.

רוני בר-און: אני לא אמנע, אני לא אברח.

רוני בר-און: אחר כך אני אטפל בלינץ'.

דליה איציק: די.

דליה איציק: זמנך עבר, לא?

רוני בר-און: יכול להיות.

ראובן ריבלין: לא להפריע לו, כי אז זמנו ייעצר.

רוני בר-און: זה היה האיש שהעיד על עצמו, חבר הכנסת יוסי שריד, שהוא היה מלשין של מס הכנסה.

רוני בר-און: אין דרגה יותר נמוכה מהלשנה תמורת כסף.

רוני בר-און: אתה, איש המוסר - ואני אומר את זה בלא ציניות - זה היה האיש - - -

קריאה: - - -

רוני בר-און: תרשה לי.

רוני בר-און: אני חייב לך משפט אחד.

רוני בר-און: אתה שאלת את הכנסת:

רוני בר-און: האם שמעתם אי-פעם על מישהו שמחזיר כסף שלכאורה הושג כהלכה?

אברהם-בייגה שוחט: איך ראש הממשלה שכר אותו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, מילא, יש אנשים שלא היו פה, אבל אדוני הרגע דיבר.

אברהם-בייגה שוחט: איך ראש הממשלה שכר אותו אם הוא כזה בן-אדם?

ראובן ריבלין: את זה כבר אמרה חברת הכנסת איציק.

אברהם-בייגה שוחט: הוא היה ראש הצוות האסטרטגי.

אברהם-בייגה שוחט: הוא כמעט שכב אתו במיטה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, זה שאתה לא מאזין לבר-און, אני מבין.

ראובן ריבלין: אבל למה אתה לא מאזין למה שאמרה חברת הכנסת דליה איציק?

ראובן ריבלין: היא אמרה הרגע אותו דבר.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע.

רוני בר-און: אחרי ששאלת את השאלה הזאת, אם שמענו אי-פעם על מישהו שמחזיר כסף שהושג בדרך כשרה, אני רוצה לשאול אותך, אדוני שר החינוך, התרבות והספורט בממשלת אהוד ברק, אם אתה שמעת אי-פעם על תמנון של עמותות שהשיג עשרות מיליוני דולרים ולא טרח להחזיר את הכסף ולא טרח לפתוח את הפה שלו במשטרה, ואתה לא התביישת להיות שר החינוך אצלו, כפי שדרשת בסטנדרט כפול להתבייש או דרשת משרת החינוך להתבייש היום?

רוני בר-און: עד כאן לעניין העד, אדוני היושב-ראש, ועכשיו לעניין העדות.

רוני בר-און: מדובר באותה תוכנית, ואני אומר לכם דבר דבור על אופניו, בדוק.

רוני בר-און: אני לא אגיד מלה שלא בדקתי עד תום.

רוני בר-און: מדובר בעמותת "שלום עם ירושלים".

רוני בר-און: אין מאומה בין מטרות העמותה הזאת לבין בחירות.

רוני בר-און: היא נוסדה בסוף שנת 2000, אחרי שהחלה חקירה אצל מבקר המדינה ואחרי שהחלה חקירת המשטרה.

רוני בר-און: היא נוסדה ופעלה בגלוי ובפרהסיה כעמותה שתכליתה לנהל קמפיין נגד חלוקת ירושלים, כפי שהציע אהוד ברק.

רוני בר-און: קרה הנס ובקמפ-דייוויד נפל העניין הזה והעמותה הזאת לא באה לידי ביטוי.

רוני בר-און: אני אומר לכם שמאז ועד היום לא הוצא שקל אחד מקופת העמותה הזאת.

אופיר פינס-פז: למה?

רוני בר-און: כי היא סיימה את ייעודה.

רוני בר-און: היא לא היתה לצורכי בחירות, היא לא היתה לצרכים של ראש הממשלה.

רוני בר-און: ראש הממשלה עזר בגיוס תרומות לעמותה הזאת, כדי לבלום את חזון העיוועים של אהוד ברק לחלק את ירושלים.

רוני בר-און: מרגע שחזון העיוועים הזה נכשל, העמותה הזאת התייתרה ולא נגעו בכסף.

רוני בר-און: אתה יכול לבדוק את זה.

חיים רמון: מה עשו בכסף?

רוני בר-און: אתה יכול לקחת אותו.

רוני בר-און: אתה יודע לקחת אותו?

רוני בר-און: קח אותו.

רוני בר-און: מעשה הנבלה של ספקטור - - -

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אדוני המדבר הבא אחריו, ולכן אני מציע לו להתנהג כיאות.

אברהם-בייגה שוחט: כמה כסף היה שם?

רוני בר-און: אני לא יודע.

רוני בר-און: מה היה מעשה הנבלה של ספקטור?

רוני בר-און: לקח ספקטור, כאשר הוא בא להגן על כבודו, והציג תמליל ומסמכים שקשורים לפעילות לגיטימית לחלוטין וקשר אותם לאווירה של פעולות לא לגיטימיות.

אופיר פינס-פז: אבל אז הוא לא עבד עם ראש הממשלה.

רוני בר-און: לא אני בחרתי אותו.

חיים אורון: ואתה הסניגור של מי שהוא בחר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, עכשיו הוא עונה לחבר הכנסת שריד.

רוני בר-און: ראש הממשלה צדק פעמיים - פעם אחת שהוא אמר שלא היה קשר ולא היה שום דבר לא לגיטימי בעמותה הזאת.

רוני בר-און: פעם שנייה, כשהוא פעל להציל את ירושלים מפני הזרועות של ערפאת ושל ברק, כשהוא סייע לעמותה הזאת.

רוני בר-און: אז עכשיו תראו, אצלנו, כשאומרים עמותה, זה תיכף מתחבר ל"פלוט" ולשחור ולבלגן ולשחיתות.

רוני בר-און: אבל אני רוצה להגיד לכם שגם מגן-דוד-אדום זה עמותה, גם גן-החיות התנ"כי בירושלים זה עמותה.

רוני בר-און: גם לב"י זה עמותה.

רוני בר-און: גם העמותה למען העיוור היא עמותה.

רוני בר-און: עכשיו אני רוצה לדבר אתכם על המשפט ועל הלינץ'.

רוני בר-און: קפטן ויליאם לינץ' חי בין השנים 1742-1820.

רוני בר-און: האיש הזה היה ידוע בכך שנהג לענוש ללא משפט, חבר הכנסת פינס.

רוני בר-און: הוא פשוט עשה דין לעצמו.

רוני בר-און: הוא הוציא פסק-דין ללא משפט, ללא חוק, ושלהב את ההמון לתת עונש למי שלא נשא חן בעיניו או למי שהוא חשד בו.

רוני בר-און: זאת ההגדרה של לינץ'.

רוני בר-און: אחרי שאני אסביר לכם מה צריך היה לעשות פה, תגידו לי אם מה שאתם עושים זה לא לינץ'.

רוני בר-און: יש פה חקירת משטרה ארבע שנים.

רוני בר-און: יש פה חקירת משטרה ארבע שנים אחרי חקירת מבקר המדינה.

אופיר פינס-פז: אחרי שסירסו את אגף החקירות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, אדוני לא מתרגש מהצעת האי-אמון שלו?

ראובן ריבלין: אולי עוד רגע אתה תזכה בה?

אופיר פינס-פז: הוא מדבר אתי כל הזמן.

רוני בר-און: תראו איך אני עובד בשבילכם.

רוני בר-און: אם יש ראיות, שיגישו כתב אישום.

רוני בר-און: אם אין ראיות, שיתכבדו ויסגרו את התיק.

רוני בר-און: אי-אפשר לתלות ראש ממשלה על איזה חוט של איזה איום של לינץ' ציבורי, כשכל מיני אינטרסנטים כל הזמן בוחשים בקדירה.

רוני בר-און: כך רוצים לעשות לראש ממשלה שרוצים להחליש אותו.

אברהם-בייגה שוחט: מה אתה אומר על ההסבר של אפל?

אברהם-בייגה שוחט: תן הסבר - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, חבר כנסת ותיק כמוך לא אקרא לסדר.

ראובן ריבלין: אני לא יכול.

איוב קרא: - - -

רוני בר-און: כל החומר של ספקטור היה בידי מבקר המדינה ובוודאי בידי הפרקליטות.

רוני בר-און: זה שאין כתב אישום מעיד שאין בחומר הזה די להגשת כתב אישום.

רוני בר-און: תפנימו את זה.

אברהם-בייגה שוחט: יכול להיות.

רוני בר-און: אתם לא יכולים כל הזמן להמשיך במשפט המופרך, הנפסד, הנלעג, הנבזי הזה על דעת הקהל.

רוני בר-און: גם לי, אני מקווה שגם לכם, יש אמון מלא ברשויות החקירה, ברשויות הפרקליטות וברשויות המשפט.

רוני בר-און: הם יתכבדו ויעשו את מלאכתם.

רוני בר-און: קשה להם לקבל החלטה?

רוני בר-און: הם צריכים לקבל את ההחלטה.

רוני בר-און: הם לא צריכים את העזרה שלכם בדרך שלהם לקבל את ההחלטה.

אופיר פינס-פז: גם לא את שלך.

רוני בר-און: אני מודיע לכם חד-משמעית, במה שאתם עושים כאן אתם משבשים את הליכי המשפט.

רוני בר-און: אני אגיד לכם מה אתם עושים פה.

רוני בר-און: אמר חבר הכנסת פינס - כן כתב אישום, לא כתב אישום, זה לא מעניין אותי.

רוני בר-און: לא מעניין אותי תוצאות המשפט.

רוני בר-און: אתה יודע מה, חבר הכנסת פינס?

רוני בר-און: אני רוצה לקרוא לך שתי שורות מנאום הנשיא ברק בפני השופטים ביום שבו היתה מחלוקת - - -

אופיר פינס-פז: - - -

דליה איציק: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, חברת הכנסת איציק, יושב-ראש ועדת הכנסת העביר לי את החלטת ועדת הכנסת לגבי מסגרת הדיון.

ראובן ריבלין: הוא מפרש אותה לפי שהוא היה שם.

ראובן ריבלין: אני לא הייתי שם.

ראובן ריבלין: הוא מפרש אותה כפי שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: לי אין שעון ואני גם לא קורא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: מה שיעשו, יעשו.

ראובן ריבלין: אני מקבל את החלטת ועדת הכנסת ואני מקיים אותה.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, בדיון הבא אני קובע את לוח הזמנים.

ראובן ריבלין: גברתי תראה איך אנחנו נעמוד על כל תו ותג.

רוני בר-און: אני רוצה לקרוא לפניכם שלוש שורות מתוך נאומו של נשיא בית-המשפט העליון, שכולנו - אנחנו בוודאי, ואני מקווה שגם אתם - חרדים לכבודו ולכבודה של המערכת.

רוני בר-און: אמר נשיא בית-המשפט העליון בנאומו בבית הנשיא: "שבירת הכלים עשויה ללבוש צורות שונות.

רוני בר-און: היא תוקפת את עצם הלגיטימיות של ההכרעה השיפוטית".

אופיר פינס-פז: איזו צביעות זו?

אופיר פינס-פז: אחרי הזובור שעשיתם בשבוע שעבר - - -

רוני בר-און: כל מה שעשיתם כאן היום - תקפתם את הלגיטימיות של ההכרעה השיפוטית.

רוני בר-און: אומר השופט: "בית-המשפט אינו נלחם על כוחו הוא, בית-המשפט מבקש להגן על הדמוקרטיה שלנו ועל ערכיה".

רוני בר-און: מי ששבר את הכלים היום הייתם אתם, אך ורק אתם פגעתם בבית-המשפט, פגעתם בערכי שלטון הדמוקרטיה.

רוני בר-און: אני קורא לכם להתפכח מטירוף המערכות הזה.

קריאות: - - -

רוני בר-און: אתם רוצים לדרוש.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, הואיל ואני לא יודע מתי הנאום יסתיים, אני מבקש מכם לשמור על שקט.

איתן כבל: התבלבלת בנאום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל.

רוני בר-און: מייד אני מסיים, מייד אני אבוא ללמוד ממך.

ראובן ריבלין: טוב, תודה רבה, נא לכבות מיקרופונים.

ראובן ריבלין: נא לסיים במשפט אחרון.

איתן כבל: אתה צריך לקרוא לעצמך.

רוני בר-און: מה שעשיתם פה היום זו שבירת הכלים שמדבר עליה הנשיא ברק.

רוני בר-און: אתם שברתם את הלגיטימיות של ההכרעה השיפוטית, אתם פגעתם בדמוקרטיה.

רוני בר-און: תמשכו את הצעת האי-אמון שלכם או תצביעו נגדה.

רוני בר-און: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת רוני בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, חבר הכנסת דהאמשה, כל חברי ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו חוזרים לסדר.

ראובן ריבלין: אני בכנסת יכול להפעיל שיקול דעת, אבל אני מקבל את מסגרת הדיון שקובעת לי הוועדה, ואני לא הייתי בוועדה כאשר אתם באתם.

ראובן ריבלין: יכול להיות שזו היתה פרשנות הוועדה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לפנינו שלוש הצעות אי-אמון, ולאחר מכן שתי הצעות חוק, שגם בהן יש אי-אמון.

ראובן ריבלין: אנחנו נפתח קודם כול בהצעות האי-אמון.

יצחק כהן: איפה השר אולמרט?

משה גפני: אני מבטיח שלא אשאל איפה אולמרט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אני רוצה לומר לך שסיעתך כבר איבדה שתי הצעות אי-אמון, כי אדוני כל פעם קם ולא אומר לי שלא מדובר בש"ס.

ראובן ריבלין: אדוני מדבר בשם עצמו, וחשבתי שאדוני סיים.

משה גפני: - - -

ראובן ריבלין: מה הסיעה היותר גדולה - גפני או פרץ?

ראובן ריבלין: תגיד לי.

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת גפני הוא דוברכם?

דליה איציק: איפה אולמרט?

משה גפני: הוא לא בארץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, נא לשבת.

ראובן ריבלין: שלוש הצעות אי-אמון.

משה גפני: איפה השר אולמרט?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, כל פעם שתשאל איפה אולמרט, זה ייחשב לך הצעת אי-אמון בממלא-מקום ראש הממשלה.

משה גפני: - - -

מאיר פרוש: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, אנחנו נכנסים עכשיו להצבעה.

מאיר פרוש: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מרגע זה אני מתחיל להוציא אנשים מהאולם.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון הראשונה - המצב המדיני-הפוליטי-החברתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אני מבקש מאדוני לא להפריע לי בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה - 37 נגד - 50 נמנעים - אין הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 37 בעד, אולם 50 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת העבודה-מימד בעניין המצב המדיני-הפוליטי-החברתי לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ננסה פעם נוספת ונעבור להצבעת אי-אמון - - -

משה גפני: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על מצבן הקשה של הרשויות המקומיות במדינת ישראל.

נסים זאב: הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אתה כבר מספיק בקיא לדעת איך לבקש הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת אנחנו עוברים להצבעת אי-אמון מטעם סיעת ש"ס בעניין מצבן הקשה של הרשויות המקומיות.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה - 39 נגד - 47 נמנעים - אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 39 בעד, 47 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת ש"ס לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הנושא הבא הוא הצעת אי-אמון של סיעת מרצ: חשיפת קלטות של דוד ספקטור בעניין ראש הממשלה בערוץ-2.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה - 34 נגד - 48 נמנעים - 1 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 48 נגד, 34 בעד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ["דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 8864.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, בשבוע שעבר, כאשר הביאה הממשלה שתי הצעות:

ראובן ריבלין: הצעת חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים (תיקון מס' 8) והודעת הממשלה על העברת סמכויות למשרד הפנים, ביקשו סיעת ש"ס ויהדות התורה על-ידי חברם המשותף, חבר הכנסת גפני, המרכז את שתי הסיעות, הצבעת אי-אמון לגבי שתי - - -

משה גפני: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

ראובן ריבלין: ההצבעה הראשונה היא על הצעת חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים (תיקון מס' 8).

ראובן ריבלין: מי שמצביע בעד מצביע בעד הצעת החוק ובעד אמון בממשלה; מי שמצביע נגד מצביע נגד הצעת החוק ומביע אי-אמון בממשלה.

גדעון סער: מי שמצביע בעד חוק בתי-המשפט, לא הופך את זה לאי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: אל תטעה, אני יודע מה אני אומר.

ראובן ריבלין: קודם כול, העיקר שברור לכם מה היא ההצבעה, אבל אני גם צודק, משום שמצביעים על חוק בתי-המשפט.

ראובן ריבלין: אני מודיע לכם: מי שמצביע בעד חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים (תיקון מס' 8) מצביע גם אמון בממשלה, ומי שמצביע נגד חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים (תיקון מס' 8) מצביע אי-אמון בממשלה, וזאת הדרך הנכונה גם להצביע.

ראובן ריבלין: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 50

ראובן ריבלין: נמנעים - אין

ראובן ריבלין: לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 50 בעד, 39 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים (תיקון מס' 8) אושרה והממשלה לא נפלה.

ראובן ריבלין: ["דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 8869.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא, והוא הצבעה על הצעת סיעות ש"ס ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בסיום הדיון בהודעת הממשלה על ההחלטה להעביר את סמכויות שר הפנים לפי חוק העמותות, התש"ם-1980, לשר המשפטים.

ראובן ריבלין: רבותי, מי שמצביע בעד הודעת הממשלה, מאשר את הודעת שר המשפטים.

מאיר פרוש: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, אתה תחת אזהרה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי שמצביע בעד, מצביע בעד העברת הסמכויות; מי שמצביע נגד, מצביע נגד העברת הסמכויות ובעד אי-אמון.

ראובן ריבלין: ברור?

ראובן ריבלין: מי שבעד, הוא נגד אי-אמון, מי שנגד, הוא בעד אי-אמון.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על ההחלטה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: בעד הודעת הממשלה - 47

ראובן ריבלין: נמנעים - אין

מיכאל איתן: - - - המכשיר לא היה בסדר.

מיכאל איתן: לא הצבעתי.

ראובן ריבלין: לא הצבעת?

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: 47 בעד, 37 נגד - תסתכל אם הצבעת.

מיכאל איתן: המכשיר לא היה בסדר.

ראובן ריבלין: או.

ראובן ריבלין: קיי.

ראובן ריבלין: , בסדר, אז תסתכל אם הצבעת.

ראובן ריבלין: לא הצבעת?

מיכאל איתן: לא.

ראובן ריבלין: ואתה הצבעת, חבר הכנסת אדלשטיין?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

ראובן ריבלין: הצבעת.

ראובן ריבלין: טוב.

מיכאל איתן: הוא הסב את תשומת לבי.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: 48 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת מיכאל איתן, 37 נגד ואפס נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שאושרה הודעת הממשלה בדבר העברת סמכויות משר הפנים לשר המשפטים.

ראובן ריבלין: עד כאן, רבותי, הצעות האי-אמון, חמש במספר, אשר עליהן הצבענו היום.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: הצעת חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים (תיקון מס' 8) עברה לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: בבקשה, הודעה למזכיר הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: [לפי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בדיון.

ראובן ריבלין: אני מודה לראש הממשלה אשר נמצא כאן באולם ונענה לדרישת 40 חברי הכנסת לקיים דיון בנושא: טיפול ראש הממשלה בפערים החברתיים בחברה הישראלית, וזאת על-פי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

ראובן ריבלין: רבים שאלוני איך זה ראש הממשלה נקרא פעמיים באותו חודש, שבוע אחר שבוע, לקיים דיון לפי סעיף 42, אשר ניתן לקיימו רק אחת לחודש, או אחת ל-51 יום, הייתי אומר – יותר נכון.

ראובן ריבלין: ובכן, הואיל והישיבה בשבוע הקודם היתה ישיבה שנדחתה מחודש דצמבר, שהוא חודש התקציב, בשבוע שעבר הדיון היה על חשבון החודש הקודם, והיום הוא על חשבון החודש הזה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת חיים רמון לדבר בשם 40 החברים אשר ביקשו ממנו לזמן את ראש הממשלה ולדון בסוגיה שהוא מביא.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה ישיב בזמן שירצה לעשות כן.

ראובן ריבלין: אחריו יוכל ראש האופוזיציה לדבר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כל מי שנמצא באולם כדי לשוחח עם חברו ולא להקשיב, נא לצאת מהאולם.

ראובן ריבלין: כבוד השר במשרד האוצר, השר שטרית, חבר הכנסת דניאל בנלולו, חבר הכנסת דהן, שר החקלאות הנכבד, כל מי שרוצה לצאת – יצא מהאולם.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת רמון, בבקשה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, אני - ברשותך, כמובן - ארחיב מעט את היריעה בנושא טיפולו של ראש הממשלה במגוון של נושאים, כי התוצאות - - -

ראובן ריבלין: כל עוד תעמוד בעשר הדקות, אין לי בעיה.

חיים רמון: אני אשתדל, אדוני, אבל אל תקפיד אתי.

ראובן ריבלין: הנה, לעת עתה עוד לא התחלתי את השעון.

חיים רמון: טוב אתה עושה.

חיים רמון: אדוני ראש הממשלה, עוד מעט – נדמה לי עוד חודש, עוד חודשיים – אתה כבר שלוש שנים ראש הממשלה, שלוש שנים תמימות.

גדעון סער: כן ירבו.

חיים רמון: ואנחנו צריכים כבר לסכם, מה לעשות שאי-אפשר - - -

גדעון סער: לא, יש לך הרבה זמן לחכות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, חבר הכנסת סער - - -

גדעון סער: לא, אני לא רוצה שיטעה.

ראובן ריבלין: גם קריאות ביניים נעשות בישיבה.

חיים רמון: בוא נעשה סיכום ביניים.

גדעון סער: סיכום ביניים כן.

חיים רמון: סיכום ביניים.

חיים רמון: אני אלך לקראתך.

חיים רמון: מה שכבר בטוח, חבר הכנסת סער, זה שכבר אי-אפשר להאשים את האופוזיציה - -

גדעון סער: למה לא?

חיים רמון: - - וכבר אי-אפשר להאשים אף אחד.

חיים רמון: אתה כבר שלוש שנים ראש הממשלה.

חיים רמון: שלוש שנים, כלומר, כל מה שקרה בשלוש שנים האלה, ובמבחן התוצאה, אתה – איך אתה אומר?

חיים רמון: - אתה בעל-הבית.

חיים רמון: אף אחד אחר לא אשם.

חיים רמון: לא שרים אחרים, אתה - איך אמרת?

חיים רמון: איפה נקבעים הדברים?

חיים רמון: - בלשכת ראש הממשלה.

חיים רמון: שם זה נקבע.

חיים רמון: ואיפה שנקבע – שם האחריות.

חיים רמון: ותיכף יצעקו ויגידו לנו: הייתם שנתיים עם הממשלה הזאת, תמכתם בגדר, לא תמכתם בגדר, הייתם שותפים, לא הייתם שותפים - לא חשוב, אדוני ראש הממשלה.

חיים רמון: הדברים נקבעו בלשכתך, על-ידיך, ואתה נושא באחריות.

חיים רמון: ואני מציע שנדבר, באמת, בלי "ספין" ובלי "שטיק" ובלי כל – באמת, כמו שאתה, אני מאמין, כשאתה בא בלילה הביתה ואתה מסתכל על המצב, אתה רואה אותו כמו שהוא.

חיים רמון: ובוא נדבר באמת ובכנות.

חיים רמון: ונבדוק אותו - מה קרה.

חיים רמון: אף אחת, אבל אף אחת, אדוני ראש הממשלה, מההבטחות שהבטחת לציבור לא התממשה.

חיים רמון: אף אחת מהן.

חיים רמון: לא ביטחון, לא שלום, לא שגשוג כלכלי, לא שגשוג חברתי - כלום.

חיים רמון: נאדה.

חיים רמון: כלום.

חיים רמון: אבל מה שיותר חמור, אדוני ראש הממשלה, הוא הטעויות הנוראות שטעית בדרך, שבמעשיך אתה מודה בהן.

חיים רמון: אלה הדברים הכי משמעותיים, אדוני ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: רק רגע, יסלח לי אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלי ישי, כבוד שרת החינוך, חבר הכנסת בניזרי, יושב-ראש סיעת ש"ס, אם אתם צריכים לדבר, אנא, קצת בשקט – או בחוץ.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, כאשר אדוני ניצב ועולה כאלומה ועומד מעל כולם, אנחנו קצת מונמכים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים רמון: אתה כמעט עושה טעויות סדרתי.

חיים רמון: אני אקח דווקא את העניין הכלכלי – יש שר אוצר, קוראים לו בנימין נתניהו, אתה אומר שאתה נותן לו גיבוי מוחלט.

חיים רמון: דרך אגב, כך גם אמרת על השר הקודם, שר האוצר סילבן שלום.

חיים רמון: אתה ודאי גם מאמין לשר האוצר הזה.

חיים רמון: אתה יודע מה הוא אומר על השנתיים הראשונות שלך, אדוני ראש הממשלה?

חיים רמון: הוא אומר שהיה חורבן, שהבאת את המדינה לעברי פי פחת מבחינה כלכלית.

חיים רמון: את זה שר האוצר שלך אומר.

חיים רמון: הוא אומר שכל מה שעשית – והייתם באים פה לדוכן, אתה ושר האוצר הקודם, ומסבירים לנו איזו כלכלה נהדרת יש לנו, יוצאת מן הכלל – פתאום בא שר אוצר אחר, שגם הוא מדרדר אותנו לאותו כיוון, למרות כל המלל - והוא אומר שהבאת אסון כלכלי וחברתי, שהדבר היחיד ששגשג בתקופה הראשונה של השנתיים האלה, שבהן היית ראש הממשלה, עד כמה שזכור לי, היה שגשוג של בתי-תמחוי, עוני ופער.

חיים רמון: זה מה שהיה.

חיים רמון: אתה בטח מסכים אתו.

חיים רמון: עכשיו אתה אומר שאתו אתה מתקן.

חיים רמון: אתה לא מתקן, אתה מקלקל, אבל נניח.

חיים רמון: אבל תראה, אתה עצמך אומר שטעית טעויות מחרידות.

חיים רמון: אחר כך אתה בא – והיתה לך טעות אחרת.

חיים רמון: באת לכאן, באת לוועדת החוץ והביטחון, באת לממשלה, והודעת שאסור לבנות גדר – אני מתפלל שבבית-הדין בהאג לא ייקחו את הנאומים שלך נגד הגדר – שהיא לא ביטחונית, שהיא לא תסייע ושאסור לבנות אותה וכו' וכו'.

חיים רמון: אני מקווה שהם לא יגיעו לחומר הזה, כי הוא העדות הכי טובה שלהם.

חיים רמון: שנתיים נוראות עברו עד שהתעשתת באופן חלקי, ובינתיים מה קרה, אדוני ראש הממשלה?

חיים רמון: מאות אנשים שילמו בחייהם, כי טעית.

חיים רמון: לא בכוונת מכוון, חס וחלילה, אלא כי טעית טעות חמורה, שעלתה בחיי אדם.

חיים רמון: גם לך זה ברור היום, כי היום אתה אומר: סליחה, היום הגדר מצילה חיי אדם.

חיים רמון: ב-2002, השנה הנוראה, שיא הטרור, היא לא היתה מצילה?

חיים רמון: וכשאתה כבר בונה אותה, אתה בונה אותה הכי עקום שאפשר.

חיים רמון: ראית שבונים אותה פחות או יותר על "הקו הירוק", לא בדיוק, ובצדק לא בדיוק – בנו אותה מטירת-צבי עד אלקנה לא על "הקו הירוק".

חיים רמון: הכלילו בה יישובים כמו אלפי-מנשה, ואתה תמכת בזה, ואני תמכתי בזה, אבל אז יצא קצפם של המתנחלים, שהם האנשים שאתה מתייחס אליהם.

חיים רמון: מה קרה?

חיים רמון: כל העולם קפץ עלינו.

חיים רמון: אם היית בונה את הגדר לפני שנתיים, אפילו בתוואי הלא-נכון שאתה בונה, היה אפשר, אבל עכשיו אנחנו עושים טעות על טעות, ואתה הופך אותנו למצורעים של העולם, כי אין קשר בין הגדר הזאת לביטחון.

חיים רמון: עוד טעות.

חיים רמון: אחר כך ישבת ואמרת: אנחנו ננהל משא-ומתן.

חיים רמון: רק משא-ומתן.

חיים רמון: אין דבר אחר חוץ ממשא-ומתן.

חיים רמון: צעדים חד-צדדיים?

חיים רמון: חס וחלילה – דבר נורא, פרס לטרור, זה יהיה הדבר הכי נורא בעולם.

חיים רמון: כך אמרת לא מזמן, לפני שלושה, ארבעה וחמישה חודשים, והתווכחת אתי.

חיים רמון: אני טענתי טיעונים כמו שאני טוען היום, ואתה הסברת לי כמה אני לא מבין כלום, כמו בעניין הגדר, כמו בעניין הכלכלה.

חיים רמון: פתאום התברר לך שגם פה טעית.

חיים רמון: כל הטעויות האלה הן לא טעויות פשוטות – הן טעויות קיומיות לעם ישראל, ובאופן סדרתי אתה טועה פעם אחר פעם אחר פעם.

חיים רמון: אלה טעויות של השלטון הזה?

חיים רמון: שמעתי את מה שהיה בוועידת הליכוד, והופיעו בה אנשים שצעקו בדם לבם – רון נחמן, אליעזר חסדאי – באו, בכו ואמרו: אתה שלחת אותנו לגבעות, אתה שלחת אותנו למאחזים.

חיים רמון: מה קרה?

חיים רמון: קודם כול, אדוני ראש הממשלה, אני לא אומר שאתה צריך, חס וחלילה, לחיות עם הטעות.

חיים רמון: טוב שאתה מודה בטעויות האלה, טוב שאתה משנה אותן, אבל תודה – קצת צניעות – תבוא ותבקש סליחה מחסדאי, מרון נחמן, ממפלגת העבודה או מאנשים שחשבו כך.

חיים רמון: קצת צניעות.

חיים רמון: אחרי כל כך הרבה טעויות, קצת צניעות, לא להיות בטוח כל כך.

חיים רמון: אנחנו יושבים באופוזיציה, תעזוב אותנו.

חיים רמון: ידעתי, אתם באתם, השר שטרית, והודעתם שתתקנו ותעשו, והעם נתן בכם אמון.

חיים רמון: הוא שלח אותנו לאופוזיציה, ובצדק, אבל זה מה שקיבלנו?

חיים רמון: זה מה שקיבלתם?

חיים רמון: אמרתם שלוש שנים – אני מדבר על הטעויות, ולא על דברים חדשים.

חיים רמון: טעויות שנעשו בשלוש השנים האלה, שראש הממשלה מודה בהן.

גילה גמליאל: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גמליאל, קשה מאוד לפרוטוקול לשמוע את דברייך.

חיים רמון: שמעת מה ראש הממשלה אומר?

חיים רמון: שהוא קובע והוא מחליט.

חיים רמון: מה לעשות?

חיים רמון: הוא קבע.

חיים רמון: תעזבו את זה, תעזבו את האופוזיציה.

חיים רמון: רק במדינת ישראל יושבת הקואליציה ומאשימה כל היום את האופוזיציה.

חיים רמון: אתם כבר הרבה זמן בממשלה, מתי תהיו אחראים?

חיים רמון: בשלטון יש אחריות.

חיים רמון: אני מדבר כאן על שלוש שנים של טעויות, שהוא לכאורה מתקן אותן.

חיים רמון: רק לכאורה, לא ממש.

חיים רמון: קודם כול אני אומר, אדוני ראש הממשלה, קצת צניעות בדרך – לא כזה ביטחון, לא כזאת שחצנות, לא כזאת ציניות.

חיים רמון: תראה אילו טעויות עשית בשלוש שנים, כל אחת מהן הרת אסון – כלכלית, חברתית, מדינית, ביטחונית, אולי אתה טועה גם היום?

חיים רמון: תקשיב – למה לך לומר היום דברים כשבעוד שנה תאמץ את מה שאנחנו אומרים באופוזיציה?

חיים רמון: לא חבל על הזמן?

חיים רמון: תקשיב לנו, בסוף אתה מאמץ את הדברים, לכאורה.

חיים רמון: לא נעים להגיד, אבל בשלוש השנים האלה, ראש הממשלה, אתה גם די מסובך.

חיים רמון: אני, בניגוד לחלק מחברי, לא עוסק בזה, אבל יש לך מזל, ראש הממשלה, ששינוי בקואליציה.

חיים רמון: הם אבירי החוק ואבירי השלטון, ואם הם לא היו בקואליציה הם לא היו משאירים לך אבן על אבן.

חיים רמון: מה שהיה היום באי-אמון, חבר הכנסת בר-און, זה כלום, זה משחק ילדים.

חיים רמון: הם היו קורעים את המיקרופונים בכל תוכנית.

חיים רמון: שמעתי ששר המשפטים אומר שהוא שר המשפטים והוא לא מתערב במשטרה ובחקירות המשטרה.

חיים רמון: ואני אומר לו: אנחנו ביקשנו דבר כזה?

חיים רמון: איזו איוולת זו.

חיים רמון: זו באמת איוולת.

חיים רמון: הרי תמיד דיברת על הנורמות הציבוריות, על הצד הציבורי.

חיים רמון: תאר לך, ראש הממשלה, ששינוי לא בממשלה, ואחד מהילדים של מישהו מש"ס היה מקבל 20,000 דולר בחודש – מה היה קורה?

חיים רמון: אבל אני אומר: בסדר.

חיים רמון: אגב, אפשר להתפטר ממשרת שר המשפטים, אבל נניח שלא צריך להתפטר – אני מבין, זה לא אנושי.

חיים רמון: כל 15 חברי הכנסת של שינוי הם שרי משפטים?

חיים רמון: כולם ללא יוצא מן הכלל?

חיים רמון: כולם שותקים – לכולם אין מה לומר על הנורמות הציבוריות?

חיים רמון: באמת, רק בשביל זה היה שווה לך לקחת אותם לממשלה.

חיים רמון: רק בשביל זה.

חיים רמון: אני לא יודע אם רק בשביל זה, אבל בדיעבד רק בשביל זה היה שווה.

חיים רמון: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, תראה איפה אתה נמצא, תראה איך אתה נראה.

חיים רמון: בינינו, אם לפני שלוש שנים הייתי אומר לך שאחרי שלוש שנים כך תיראה, אני משוכנע שהיית אומר שאני משמיץ אותך, שאני חסר תקנה, שהדברים לא יהיו כאלה.

חיים רמון: מה הבעיה שיש?

חיים רמון: אתה מדבר, ואני מאמין לך שבאמת בראש כבר הגעת להכרה שצריך לפנות את עזה, אבל אין לך אומץ.

חיים רמון: אתה גיבור גדול בהרצלייה – אריה, כי אתה יודע ששם מצפים לכך ושם תקבל מחיאות כפיים.

חיים רמון: אתה עוד יותר גיבור – אריה ענק, במרכז הליכוד, כי אתה יודע שכמה שצועקים יותר במרכז הליכוד, הפתאים במרכז המפה יותר מאמינים לך.

חיים רמון: אבל כשאתה בא לכאן, לכנסת, ופה באמת קובעים, שאול יהלום ואיווט ליברמן עושים לך פוליטית את מה שסיפרת שהאתיופים רצו לעשות לך פיזית לפני הרבה שנים.

דליה איציק: מה, מה הוא סיפר?

חיים רמון: הוא סיפר שפעם באתיופיה היתה סכנה של סירוס.

מאיר פרוש: אתה רוצה שאני אצא מהאולם?

חיים רמון: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, שפה ההכרעה, בכנסת.

חיים רמון: תראה איך הם מבהילים אותך.

חיים רמון: תראה מה הם עושים לך.

חיים רמון: על מה?

חיים רמון: שהוא לא יצביע?

חיים רמון: שהוא יצא מהאולם?

חיים רמון: גדעון סער יצא מהאולם?

חיים רמון: אתה מאמין שהם יצאו מהאולם?

חיים רמון: הם עושים לך הווו קטן, ואתה נבהל.

חיים רמון: אני מבין ששאול הוא בעל גוף, וגם איווט הוא בעל גוף, אבל גם אתה לא חסר לך כלום.

חיים רמון: למה?

חיים רמון: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, הציבור תומך בך.

חיים רמון: תהרוג אותי, אני לא יודע למה, אני לא מבין למה, אבל אני לא מתווכח עם הציבור.

חיים רמון: אני מנסה להסביר לו.

חיים רמון: הציבור נותן אמון משום מה.

ראובן ריבלין: אולי הציבור יודע למה.

חיים רמון: יכול להיות.

חיים רמון: תאמין לי, גם הוא לא יודע למה.

חיים רמון: יש דמוקרטיה, ויש הכרעה, ואני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, כבר שלוש שנים אתה ראש הממשלה.

חיים רמון: אתה כבר יודע מה זה.

חיים רמון: מה, אתה מפחד מהם?

חיים רמון: לך על זה אם אתה מאמין בזה, ואם אלה לא פטפוטים ולא "ספינים" ולא כדי לתת כותרות שאתה מעביר את תושבי עזה לחבל הבשור, ולמטה, בקטן, מתחת לכותרת: אבל בעוד הרבה שנים.

חיים רמון: לא חבל לך על הנדל?

חיים רמון: יום אחד הוא בטוח שאתה לא עושה כלום, למחרת אתה מפנה אותו.

חיים רמון: הוא בחור טוב, סגן שר.

חיים רמון: למה?

חיים רמון: תן לו לחיות.

חיים רמון: אל תעשה את זה עליו.

חיים רמון: גם על חלק מהבוחרים שלך אתה לא מרחם?

חיים רמון: הם בוחרים אותך.

חיים רמון: הם לא יודעים למה, אבל הם בוחרים, תרחם עליהם.

מל פולישוק-בלוך: זה היה הדיון של השבוע שעבר.

ראובן ריבלין: יש לנו בעיה קלה, והיא שחבר הכנסת רמון סיים את הזמן, והוא היה זמן נטו.

ראובן ריבלין: לאיזה פרק אדוני הגיע בהרצאתו?

חיים רמון: אני כבר מסיים.

ראובן ריבלין: האם לפרק הסיום תספיק לאדוני דקה?

חיים רמון: כמעט.

חיים רמון: ואני אומר לך: אריק, אל תירא.

חיים רמון: יש לך הזדמנות אדירה, היסטורית, אל תסתתר מאחורי הפחד: אני לא יכול לסמוך על מפלגת העבודה, אני לא יכול לסמוך על זה – לך על מה שאתה מאמין, אם אתה מאמין.

חיים רמון: אם אתה מאמין שצריך לפנות את עזה, קום ותפנה אותה.

חיים רמון: אני משוכנע שהעם יהיה אתך, ותאמין לי, בשביל להיות עוד שנה-שנתיים ראש ממשלה כמו שאתה עכשיו – זה לא שווה את זה.

חיים רמון: זה לא שווה.

חיים רמון: תעשה משהו – להמשיך לדשדש במי האפסיים האלה כמו שדשדשת בשלוש השנים האלה?

חיים רמון: עוד לדשדש ועוד לדשדש?

חיים רמון: להעביר עוד יום ולעשות עוד "ספין" ולעשות עוד "שטיק"?

חיים רמון: כל הדברים האלה לא יובילו אותך לשום מקום.

חיים רמון: קום ותעשה מעשה.

חיים רמון: היית גיבור, אחד הגיבורים הכי גדולים בשדה הקרב – תהיה גם גיבור בשדה הפוליטיקה, ואל תמשיך להיות מה שהיית בשלוש השנים האחרונות, אחד מראשי הממשלות הכושלים ביותר בתולדות מדינת ישראל.

חיים רמון: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, ימתין אדוני רק רגע.

ראובן ריבלין: 40 מחבריך ביקשו להזמין את ראש הממשלה, והוא כנראה גם מתכונן למסור וימסור הודעה בנושא טיפול ראש הממשלה בפערים החברתיים בחברה הישראלית.

חיים רמון: אתה צודק, תיכף אני אענה לך על זה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לדעת אם אדוני רוצה להחליף את הנושא, ואני אשאל את ראש הממשלה אם הוא רוצה דחייה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר זימנו את ראש הממשלה לדיון מדיני והוא לא נתן שום הודעה.

חיים רמון: אין שום משמעות לאיזה דיון מזמינים אותו, כי הוא לא עונה על שום נושא שלשמו אנחנו מזמינים אותו.

חיים רמון: תודה.

ראובן ריבלין: הבנתי אותך.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, הפרוצדורה של שימוש בדבר שאמור להיות אחת להרבה זמן - - -

ראובן ריבלין: אחת לחודש.

ראובן ריבלין: אדוני רוצה לשאול את חבר הכנסת רמון?

ראובן ריבלין: אני מכיר את חבר הכנסת רמון, הוא ישיב לך.

חיים רמון: האמן לי, היה גם קטע חברתי בדברי שאתה לא היית בו.

חיים רמון: ציטטתי את שר האוצר, שאתה שר במשרדו, שהודיע שהיה חורבן נורא בשנתיים הראשונות, ועדיין יש חורבן.

חיים רמון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני רוצה להסביר לך.

ראובן ריבלין: סעיף 42(ב), שהיה סעיף 52(ב), שכולנו חוקקנו, לא קבענו בו בצורה דווקנית שחבר הכנסת יהיה אנוס על-פי הנושא.

ראובן ריבלין: לכן יכולים כולם לומר את אשר הם רוצים.

מאיר שטרית: זה יהיה כך שבוע אחר שבוע?

ראובן ריבלין: לא, ודאי שלא.

ראובן ריבלין: הסברתי – ואדוני לא היה כאן כשהסברתי – הסברתי לראש הממשלה שבשבוע שעבר הוא היה על חשבון החודש הקודם, שבו דחינו.

ראובן ריבלין: לפי בקשת האוצר דחינו כל דיון כדי לדון בתקציב המדינה.

ראובן ריבלין: מה אני יכול לעשות?

ראובן ריבלין: אלה היו הדברים.

ראובן ריבלין: רוב חברי הכנסת היו בוועדות השונות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ראש הממשלה יענה בסוף הדיון, ואחריו, כמובן, יוכל יושב-ראש האופוזיציה, ראש הממשלה לשעבר, להשיב על דבריו.

ראובן ריבלין: בשלב זה אנחנו פותחים בדיון.

ראובן ריבלין: אני אשב פה כל הדיון ואקפיד על לוח הזמנים.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי הכנסת לעמוד בלוח הזמנים המסור להם.

ראובן ריבלין: ראשונה היא אחת שלא צריכה אפילו יותר דקות, עשר דקות לחברת הכנסת דליה איציק, כחברת מפלגת העבודה, משום שסיעתה היא הסיעה הגדולה ביותר באופוזיציה.

ראובן ריבלין: יש לכם יתרון גדול, כי גם הדובר הראשון וגם המסיים הוא חבר מפלגת העבודה.

ראובן ריבלין: זה החוק.

ראובן ריבלין: מה אני יכול לעשות, חבר הכנסת בניזרי?

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, בשבוע שעבר שמעתי שאתה אומר שאני נשמעת לך כמו גימנזיסטית מאוכזבת.

דליה איציק: אני מוכרחה לומר לך, שאני מסתכלת בראי ואני לא רואה את זה, אבל ממרום גילך יכול להיות שאני נראית גימנזיסטית.

דליה איציק: מאוכזבת?

דליה איציק: מאוד.

דליה איציק: תן לי לומר לך למה אני מאוכזבת.

דליה איציק: אתה, אדוני ראש הממשלה, שהבטחת שלום וביטחון, ששיקעת אותנו בבוץ הפלסטיני כמו בלבנון.

רוני בר-און: על מה הם מדברים פה?

ראובן ריבלין: מותר להם, מה קרה לך?

דליה איציק: אתה קצת חדש בכנסת.

דליה איציק: אתה, אדוני ראש הממשלה, שפגעת באופן חמור במערכות השכר והתעסוקה, אתה שפגעת במערכות הביטוח הפנסיוני, בשירותי החינוך, בבריאות, ברווחה – חיים רמון דיבר על זה, יש מישהו שאומר שאנחנו לא מדברים על הנושאים החברתיים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אני רוצה לומר לך, אדוני, שבחיים שלי לא ראיתי את חברת הכנסת דליה איציק מתנהגת כל כך יפה כמו כשאתה דיברת.

חיים רמון: כל מה שתגיד לי – אתה צודק.

דליה איציק: תמיד יש לי בעיה אתו.

ראובן ריבלין: בדרך כלל היא לא מקפידה.

חיים רמון: אני מודה בהכנעה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, ואני מבקש מאדוני לקחת את זה לתשומת לבו.

דליה איציק: אתה, אדוני ראש הממשלה, יש לך סדר-יום חברתי-כלכלי של שר אוצר ימני, שמחליש את החברה בישראל והודיע רק לפני כשבוע שיצאנו מהמיתון.

דליה איציק: מי יצא מהמיתון?

דליה איציק: כל אותם עשירים – העשירון העליון, שאף פעם לא נכנס למיתון, עכשיו הוא יצא מהמיתון.

דליה איציק: אני רוצה להגיד לך שלא רק אני מאוכזבת ממך.

דליה איציק: איך אני יודעת?

דליה איציק: איך אני יודעת שאני לא לבד?

דליה איציק: קראת את הסקר האחרון.

דליה איציק: 56% מהציבור הישראלי לא מאמין לך.

דליה איציק: גם הם גימנזיסטים מאוכזבים?

דליה איציק: אני שואלת אותך, אדוני ראש הממשלה, אני עשיתי את הסקר הזה?

דליה איציק: זו אותה סוקרת שהחמיאה לך כל כך הרבה שנים – שלוש שנים.

דליה איציק: אני רוצה לומר לך שבזמן האחרון אני שומעת נימת זלזול, גם בי וגם בחברים אחרים, בתוך סיעתך, ואני מתחילה להרגיש שהציבור מתחיל לזלזל בך.

דליה איציק: למה אני אומרת לך את הדברים הללו?

דליה איציק: שמעתי מקורבים שלך אומרים השבוע, שגורמי האופוזיציה והתקשורת חוברים יחד כדי להפיל אותך.

דליה איציק: נכון?

דליה איציק: כך אמרו מקורבי ראש הממשלה.

דליה איציק: זה פתח את החדשות.

דליה איציק: מקורבי ראש הממשלה אומרים שהוא לא יתפטר, כי – מה זאת אומרת, האופוזיציה חברה לתקשורת והם רוצים להפיל אותו.

דליה איציק: אני רוצה לשאול אותך, האם אתה באמת חושב, אדוני ראש הממשלה – כאשר התקשורת פרגנה לך כל כך, גם אז האשמת את האופוזיציה?

דליה איציק: גם אז היינו אשמים?

דליה איציק: אנחנו יצרנו גם את זה?

דליה איציק: מאיפה אתה לוקח את זה, מישהו באמת מאמין לך בדבר הזה?

דליה איציק: אני גם רוצה לומר לך יותר מזה.

דליה איציק: אני לא מכירה את ספקטור, אבל אומרים לי שמי שהולך לישון עם כלבים – קם בבוקר עם פרעושים.

דליה איציק: אומרים שהוא היה החבר הכי טוב שלך, שהוא איש סוד שלך, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: אתה שכרת את שירותיו.

דליה איציק: אני שכרתי את שירותיו?

דליה איציק: המפלגה, מפלגת העבודה, שכרה את שירותיו?

דליה איציק: מה אתם רוצים בדיוק?

דליה איציק: אני ממש לא מבינה את העניין הזה.

דליה איציק: אני הלכתי לנסים משעל?

דליה איציק: אני דיברתי בשמו?

דליה איציק: מאיפה אתה לוקח את זה?

דליה איציק: מה זה "האופוזיציה"?

דליה איציק: מאיפה אתה לוקח את הדברים הללו?

דליה איציק: אבל אני רוצה להגיד לך יותר מזה – אני מאוכזבת ממך גם כי עשית הרבה מאוד דברים לא אחראיים, בלשון המעטה.

דליה איציק: התחננו לפניך על רעיון גדר ההפרדה, ותראה מה עשית לו.

דליה איציק: הרגת את הנשמה של הרעיון הזה.

דליה איציק: חיסלת את הנושא מתחילתו ועד סופו.

דליה איציק: תראה איך עכשיו אתה מתחנן לפני העולם להקים את גדר ההפרדה.

דליה איציק: כמה התחננתי בפניך, כמה?

דליה איציק: לפני כמה זמן אמרת על נעמי בלומנטל משהו.

דליה איציק: אנחנו לא ניתן לך להפוך אותנו לתרנגול כפרות.

דליה איציק: אנחנו לא נעמי בלומנטל.

דליה איציק: שמעתי השבוע בפתיח של החדשות שאתה מאשים אותנו בכל הסיפור של ספקטור, אבל אני אומרת לך, עד כאן.

דליה איציק: אנחנו לא נוותר לך.

דליה איציק: אנחנו נביא אותך בכל אמצעי לכנסת, אנחנו נשמיע לך את כל מה שצריך להשמיע לך.

דליה איציק: היינו יותר מדי טובים, ואתה לא בוחל מלהגיד עלינו דברים בלתי נסבלים.

דליה איציק: איך אני יודעת?

דליה איציק: הבוקר, בוועדת החוץ והביטחון, אני פתאום רואה, אדוני היושב-ראש, שראש הממשלה מגלה בקיאות מפתיעה בלוח הזמנים של ראש האופוזיציה, הוא מתמצא בפרטי האורחים שהיו באותה ארוחה, הוא כמעט יודע איזה אוכל היה שם, מי ישב שם, על מה שמעון פרס דיבר.

דליה איציק: באיזו סמכות?

דליה איציק: אתה מבצע מעקב אחר ראש האופוזיציה?

דליה איציק: אולי שכרת את ספקטור בשביל זה?

דליה איציק: איך זה יכול להיות?

דליה איציק: איך יכול להיות שאתה יודע ומדליף לוועדת החוץ והביטחון ומנצל את מעמדך ואת סמכותך ביושבך כראש הממשלה?

דליה איציק: אתה רשאי לקבל מידע מכל מיני גורמים, שכולנו יודעים מי הם, ומשתמש בזה לצרכים פוליטיים?

יעקב ליצמן: את מדליפה מוועדת החוץ והביטחון.

דליה איציק: אדוני, בהדלפה שלך היום עשית, לדעתי, מעשה חמור ביותר.

דליה איציק: אני מבקשת מיושב-ראש הכנסת להקים ועדה בלתי תלויה שתברר אם נעשים מעקבים אחר ראש האופוזיציה.

דליה איציק: איך אתה בדיוק יודע מה קורה?

דליה איציק: האם ספקטור עובד בשירות כפול?

דליה איציק: אני לא יודעת, אני באמת מבקשת שתאירו את עיני.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת דליה איציק, אני מבין מה את רוצה מראש הממשלה, אבל אני לא מבין מה את רוצה ממני.

ראובן ריבלין: האם גברתי פונה אלי בשביל לפנות לראש הממשלה?

ראובן ריבלין: אני מכיר את היחסים ביניכם, את יכולה לפנות אליו ישירות.

דליה איציק: יושב-ראש האופוזיציה הוא מתוקף החוק, ואני חשבתי שכאמון על הבית אתה ודאי לא תיתן שזה יהיה.

יצחק הרצוג: חוק-יסוד: הכנסת.

ראובן ריבלין: חוק-יסוד: הכנסת לא נותן לי אמצעים לעניין זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג, בתור יועץ משפטי, יוכל להסביר לך את זה, אף שהוא קורא פה קריאת ביניים בתור חבר כנסת.

ראובן ריבלין: קיבלתי את זה ומייד ניסיתי לבדוק את הסמכויות שיש לי, אבל אין לי.

ראובן ריבלין: אני מציע לך לפנות לראש הממשלה.

דליה איציק: אני אציע אולי לפרקליטת המדינה - ביושבה כיועצת המשפטית לממשלה - -

ראובן ריבלין: את, גברתי, יכולה לעשות ככל העולה על דעתך.

דליה איציק: - - אולי לשכור את שירותיו של מר ספקטור - זה רעיון לא רע.

דליה איציק: השבוע ישבתי וחשבתי, ונזכרתי באיזה מכתב, אני רוצה להקריא לך אותו: "אתמול, ב-6 באוגוסט, ניתנה על-ידי בית-משפט השלום בתל-אביב החלטה המחייבת את בנך, מר גלעד שרון, למסור מסמכים מסוימים.

דליה איציק: ההחלטה הנ"ל התבססה על העובדה שבנך, מר גלעד שרון, הודיע שהוא מסרב למסור מסמכים מחשש להפליל אותך" - יש קו.

דליה איציק: "לשון אחרת, לא על עצמו ביקש גלעד שרון להגן, אלא עליך.

דליה איציק: אין ספק שלו מר גלעד שרון היה מבקש להגן על עצמו, זכות השתיקה - כמו גם אי-מסירת המסמכים - עומדת לו, אך משעה שבנך מבקש להגן עליך, קמה חובתך להודיע בפומבי שאינך מעוניין בחיסיון הזה ושאתה מסכים לגילוי כל מסמך שהוא נוגע אליך.

דליה איציק: "כראש ממשלת ישראל, שהבטיח שהנורמות של מינהל תקין ושלטון החוק הם נר לרגליו, שלחם - ובצדק - בחברי כנסת שהסתתרו תחת גלימת השתיקה והחיסיון, ושהבטיח שלא להישען על חברי כנסת שהשיגו את משרתם במרמה - אני מצפה ממך להוכיח לכלל הציבור הישראלי כי אין לך מה להסתיר וכי אתה נוהג בבחינת נאה דורש נאה מקיים.

דליה איציק: " על החתום: יוסף פריצקי, שר בממשלה שלך.

דליה איציק: אז למה מה שמותר לו, אסור לנו?

דליה איציק: אז הנה לך שר המשפטים של מדינת ישראל, שהלך השבוע ל"פופוליטיקה" והסביר שאנחנו תובעים ממנו להתערב.

דליה איציק: איוולת, טיפשות, רעות-רוח.

דליה איציק: כל מה שאנחנו אומרים לשר המשפטים זה מה שאנחנו אומרים לך היום: אם יש לך מה לומר - לך לציבור.

דליה איציק: בוא לציבור, בוא לכנסת, אמור והסר את העננה המכוערת הזאת מעל ראשך.

דליה איציק: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת דליה איציק, שגם עמדה בצורה יפה בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רשף חן; חבר הכנסת רשף חן, אדוני יושב-ראש סיעת שינוי - אתם פיצלתם את הזמן בינך לבין מר רצאבי, אף שבזמן של שמונה דקות רצוי היה שאחד ידבר, אבל זה על אחריותכם.

ראובן ריבלין: אנחנו לא ניתן פה הנחות בגלל הפיצול.

יצחק כהן: משהו על תיק המשפטים, צ'פי.

ראובן ריבלין: אני יודע, כפרלמנטר, כמה קשה לדון בנושא כזה בארבע דקות, אבל את זה אתם גזרתם על עצמכם.

משה גפני: מעניין מה שינוי יכולה להגיד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, עוד אני מפחד שאתה בא מכאן - אתה מפתיע אותי משם.

משה גפני: שמעתי יושב-ראש סיעת שינוי, באתי לשמוע מה הוא אומר.

ראובן ריבלין: בסדר, אבל אדוני לא יכול לשלוט פה בכנסת ביד רמה.

חיים אורון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, תודה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני הכנתי דברים על פערים חברתיים, אבל הואיל ונאמרו פה דברים בנושאים אחרים, אני חושב שיש לומר משהו.

רשף חן: דווקא כמי שבאמת מאמין מאוד-מאוד בשלטון החוק ובמינהל תקין ובהתנהלות תקינה במסגרת שלטון החוק, אני חושב שמה שנעשה על-ידיכם באופוזיציה לראש הממשלה איננו תקין ואיננו נכון ואיננו הוגן.

דליה איציק: אנחנו ציטטנו את פריצקי - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

חיים רמון: לא היית פה בכנסת הקודמת.

ראובן ריבלין: אני עוצר, עצרתי את השעון.

חיים רמון: אתה בכנסת, כי הם עשו את זה.

חיים רמון: אם הם לא היו עושים את זה - - - היו לשינוי חמישה מנדטים - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, נתנו לך 100 שניות של חסד.

ראובן ריבלין: לך נתנו, הקואליציה - אפילו בר-און נתן לך 100 שניות של חסד.

חיים רמון: חבר כנסת שהגיע על הכנפיים של התקינות הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני רוצה זמן נוסף להשיב - אדוני לא יכול להשיב.

חיים רמון: - - - לא מקום שש.

ראובן ריבלין: אדוני לא יכול להפריע.

ראובן ריבלין: הוא יאמר מה שהוא רוצה.

חיים רמון: אתה צודק.

משה גפני: אבל למה עשיתם את זה לש"ס?

חיים רמון: כיוון שקשה לי - אני יוצא.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אתה יודע מה - אף שלי קשה שאתה יוצא, צא.

חיים רמון: או שאני מפריע, או שאני יוצא.

ראובן ריבלין: נכון, אז אדוני יצא.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רשף חן: ידידי, אחד מהאורים והתומים של כל משפטן, רמפול, נהג לומר כמעט בכל משפט כשזה היה רלוונטי, שעקרון היסוד בשיטת המשפט שלו - שהיא גם שיטת המשפט שלנו - העובר כחוט השני בשיטת המשפט האנגלית והישראלית, הוא חזקת החפות.

משה גפני: אבל למה עשיתם את זה לש"ס?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רשף חן: וזהו עיקרון אמיתי ויסודי, זה לא מן השפה ולחוץ.

רשף חן: עצם העובדה שמתקיימת חקירה איננה אומרת שאדם אשם.

רשף חן: העובדה שהעיתונות מפרסמת פרסומים - זה בסדר גמור, תפקידה של העיתונות לפרסם פרסומים, בשביל זה היא שם, אך לא תפקידה של העיתונות ולא תפקידנו בכנסת לשפוט אדם - -

אברהם-בייגה שוחט: ואם הוא משבש חקירה?

רשף חן: - - התפקיד לשפוט אדם מסור אך ורק לבית-המשפט - -

אברהם-בייגה שוחט: ואם הוא משבש חקירה?

רשף חן: - - ובמידה מסוימת, לציבור ביום הבחירות.

רשף חן: הניסיון של השבועות האחרונים לעשות משפט לראש הממשלה בעיתונות ובכנסת, הוא בלתי תקין בעיני.

רשף חן: ודווקא כחבר שינוי אני לא מוכן לתת לזה יד.

רשף חן: ועכשיו לעניין הפערים החברתיים.

חיים אורון: אתם האחרונים שיכולים לדבר על זה.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, הם הראשונים או האחרונים.

ראובן ריבלין: שמענו, תודה.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים אורון: התפרנסתם מזה בכבוד...

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת אורון.

ג'מאל זחאלקה: כבוד גדול.

ג'מאל זחאלקה: ..

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

יצחק כהן: להזכיר לך מה אמרתם כל השנים, צ'פי?

ראובן ריבלין: תעצור.

ראובן ריבלין: זה לא על חשבונך.

ראובן ריבלין: אני עוצר את השעון.

יצחק כהן: להזכיר לך, אדוני?

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני יצחק כהן, לקרוא את קריאת הביניים ובזה להסתפק.

יצחק כהן: שאלתי איפה אולמרט - - -

ראובן ריבלין: לא, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני לא ישאל אותי שאלות שאינני יכול להשיב עליהן תשובות.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת רשף חן.

רשף חן: יש אמרה מפורסמת ונכונה מאוד, שלפיה אם בגיל 18 אינך סוציאליסט - אתה רשע, ואם בגיל 35 אתה עדיין סוציאליסט - אז אתה לא נבון.

יצחק כהן: ואם אתה אנטישמי בגיל 40?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, תן לבן-אדם ארבע דקות.

ראובן ריבלין: הוא מחויב להתרכז כדי לסיים את זמנו.

ראובן ריבלין: לא יכולים כל שתי שניות - - -

רשף חן: חבר הכנסת כהן, על זה אתה תספר לי.

ראובן ריבלין: כל שתי שניות לומר, ולפעמים גם קריאות ביניים שאינן לעניין.

יצחק כהן: כי הם משינוי - - -

ראובן ריבלין: בסדר, אבל, חבר הכנסת כהן, שמעו.

ראובן ריבלין: אתה לא הנואם עכשיו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אבל זה נורא מעצבן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אדוני, אמרתי לו שהוא תחת אזהרה.

משה גפני: אני כל הזמן תחת אזהרה.

ראובן ריבלין: לא, אבל עכשיו אתה צפוי להיות אפילו מואשם.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רשף חן: על-פי האידיאולוגיה הסוציאליסטית שעומדת ביסוד הבקשה הזאת שהוגשה על-ידי 40 חברי הכנסת, עצם קיומו של פער חברתי הוא דבר רע ושלילי, דבר שצריך להילחם בו - על-ידי הטלת מסים והשוואת ההון של כלל הפועלים בחברה.

רשף חן: על-פי האידיאולוגיה הזאת, החזק והחלש, החרוץ והעצל, המסתכן וזה שאינו מוכן להסתכן - יהיה להם אותו דבר.

רשף חן: האידיאולוגיה הזאת נכשלה.

רשף חן: היא נכשלה בכל מקום שניסו אותה, ובצדק היא נכשלה.

רשף חן: והבסיס לכישלון שלה הוא בראש ובראשונה - - -

שמעון פרס: מותר לשאול אותך שאלה?

רשף חן: ודאי.

שמעון פרס: מדוע היא לא נכשלה בהולנד, מדוע היא לא נכשלה בדנמרק, בנורבגיה?

שמעון פרס: למה אתה אומר את זה?

שמעון פרס: בכל המדינות האלה יש - - - רווחה, יש סולידריות חברתית, בלי כל האכזריות המוצעת על-ידך.

רשף חן: משתי סיבות אני לא מסכים אתך.

רשף חן: ראשית, גם בחברות האלה שאתה מדבר עליהן, המצב הוא לא ניסיון להגיע לשוויוניות מוחלטת, ורחוק מזה.

רשף חן: שנית, אתה מדבר על חברות - -

מיכאל מלכיאור: אבל ההיפך ממה שאנחנו עושים.

רשף חן: - - שכבר הגיעו למצב של רווחה יחסית גבוהה, והן לא בשלב התפתחות.

רשף חן: חזרה לעניין שלי לפחות - על-פי האידיאולוגיה הליברלית, שאני אמון עליה, קיומו של פער חברתי הוא לא דבר שלילי, הוא דבר חיובי.

רשף חן: קיומו של פער חברתי הוא הדבר שמניע אותנו לפעול במשק הכלכלי.

רשף חן: הסיכוי של אדם להרוויח, להתעשר, להיות יותר עשיר מאשר שכנו וחברו, הוא זה שגורם לו - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, חבר הכנסת רצאבי.

רשף חן: - - - הוא זה שגורם לו ללכת ללמוד, ללכת לפתוח עסק, ללכת לפתוח מפעל, להשקיע, להתאמץ, ואגב כך גם להועיל לכלל החברה.

רשף חן: לכן, עצם הנחת היסוד בהצעה הזאת, שצריך לראות בעצם קיומם של פערים חברתיים דבר שלילי - אני כופר בה מכול וכול.

רשף חן: מה כן?

רשף חן: למה אני חושב שכל ליברל - וודאי אני - מסכים בהחלט?

רשף חן: לכך ששום כלכלה ליברלית או קפיטליסטית, ככל שתהיה, לא יכולה לסבול מצב של חרפת רעב, מצבים קיצוניים של אנשים ללא מדור, ללא ביגוד.

רשף חן: והנכון הוא שבכל חברה - וזה נכון גם לגבי החברה שלנו - חייב להיות רף מינימלי שמתחתיו לא נותנים לרדת למי שמגיע לשם מחוסר ברירה.

רשף חן: ובהקשר זה, בוויכוח שהתעורר לאחרונה עקב פסיקת הבג"ץ בעניין הזה, אני דווקא סבור שאנחנו נעשה נכון מאוד אם נקדיש מאמץ - וזה מאמץ קשה - - -

ראובן ריבלין: נא לסיים.

רשף חן: כן, אני מסיים בזה.

ראובן ריבלין: בבקשה, תודה.

רשף חן: אני מסיים בזה.

רשף חן: זו משימה לא פשוטה כלל מבחינה טכנית, לקבוע מהו הרף המינימלי ואיך להתאים אותו לכלל האוכלוסייה, אבל אני בהחלט חושב שזו משימה ראויה.

רשף חן: אני חושב שדווקא כלכלה ליברלית, כפי שאנחנו רוצים שתהיה כאן, חייבת לקבוע לעצמה מהו הרף שמתחתיו לא נרד.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת רשף חן, יושב-ראש סיעת שינוי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלמה בניזרי, השר לשעבר, בשם סיעת ש"ס.

ראובן ריבלין: לרשות אדוני שש דקות.

ראובן ריבלין: אחריו - חברת הכנסת גילה גמליאל, חמש דקות.

ראובן ריבלין: נא להתכונן כל אחד לזמן המוקצב לו.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מבחינתי אני יכול לברך היום: שהחיינו וקיימנו והגענו ליום הזה, שראש הממשלה יושב מולי, אחרי תשעה-עשרה חודשים, כמה זמן?

ראובן ריבלין: לא, חבר הכנסת בניזרי, ראש הממשלה נמצא פה הרבה יותר מחברי כנסת.

ראובן ריבלין: אם אדוני היה בכנסת כמו ראש הממשלה, ודאי היה רואה את ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: לא התכוונתי לזה, התכוונתי שהוא יושב מולי ואני יכול לדבר ישירות, שהוא יאזין לנאום.

שלמה בניזרי: ולמה אני אומר את זה?

שלמה בניזרי: כי כשישבתי מולו בממשלה במשך אותן שנים אמרתי את הדברים, זעקתי, צעקתי על אותם פערים חברתיים שהוא יוצר; אני זוכר את המשפטים שאמרתי.

שלמה בניזרי: אמרתי שהתקציב שהוא מביא, אז - פגיעה בקצבאות ופגיעה בחלשים - אמרתי לו שזה התקציב הגרוע ביותר, ושהוא ראש הממשלה שמרע הכי הרבה לחלשים במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: מובן שהוא לא אהב את זה.

שלמה בניזרי: וכשבאנו והבענו מחאה, הצבענו נגד התקציב, נגד הפגיעה בחלשים, ראש הממשלה הגיבור שלנו, במקום שיגיד: סוף-סוף יש גברים בממשלה הזאת, סוף-סוף יש גברים בפוליטיקה הישראלית, שמוכנים להצביע נגד הממשלה, כשזה מסכן אפילו את שלומם בתוך הקואליציה - הם לא חוששים, הם אנשים אמיתיים, הם מייצגים את שולחיהם, הם מוכנים להיאבק למען החלשים בסיכון מעמדם הפוליטי, ולא כל פוליטיקאי מוכן למצב כזה - ראש הממשלה, שנשלח על-ידי השכבות החלשות, על-ידי אותם אנשים בעיירות הפיתוח שהם בדרך כלל המצביעים הפוטנציאליים של הליכוד, אנשים כמו ההורים שלי, המסורתיים, אותם אנשים שבאו משכבות המצוקה - מי הבוגד הכי גדול באותן שכבות?

שלמה בניזרי: מי הבוגד באותם חלשים?

שלמה בניזרי: זה אותו ראש ממשלה.

שלמה בניזרי: וכבר רבותינו אמרו, הכופר בטובת חברו סופו שיכפור בטובת המקום.

שלמה בניזרי: אתה, אדוני, כפרת בטובת אלה ששלחו אותך.

שלמה בניזרי: לא כפרת רק בטובתם, כפרת בטובתנו, חבריך, שהבאנו אותך לכס ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: כפרת בטובת הציבור, החלשים.

שלמה בניזרי: במי עוד אתה יכול לכפור?

שלמה בניזרי: כפרת באמון הציבור.

שלמה בניזרי: כבר אי-אפשר להאמין לך.

שלמה בניזרי: נהפכת לשקרן פתולוגי.

שלמה בניזרי: לא נעים לי להגיד דברים כאלה על ראש הממשלה במדינת ישראל, שהערצתי אותו עוד מילדות.

שלמה בניזרי: בכל זאת, יש איזה 30 וכמה שנים ביני לבינך, הערצתי אותך מילדות, אבל כאשר אני רואה את ההתנהגות שלך - אתה יודע, מילא, נגדנו, ש"ס, דתיים, פנאטים, ספרדים, יש להם עוד עוון אחד בכלל, אבל מה אתה רוצה מהחלשים האלה?

שלמה בניזרי: מה אתה רוצה?

שלמה בניזרי: אני מוכן לקחת אותך לבית-תמחוי, מוכן שתסתובב אתי, אתה כנראה גדלת, וברוך השם, אף פעם לא ראית מה זה צער, לא ראית אף פעם מהו עוני.

שלמה בניזרי: אני לא אומר שנולדתי באיזה בית עני, אבל ראיתי מהי דלות.

שלמה בניזרי: אני חי עם העם, אני מסתובב בתוך העם, אני בא מתוכם יום-יום.

שלמה בניזרי: אני מנסה לזעוק כל יום את הזעקה הזאת.

שלמה בניזרי: כשהייתי מולך בממשלה לא נעניתי, אז פה, כשאני על בימת הכנסת?

שלמה בניזרי: איך כתוב, אשרי המדבר על אוזן שומעת, נאמר, ולא על אוזן טרשא.

שלמה בניזרי: אני מקווה שאולי יש איזה אוזן.

שלמה בניזרי: שים לב מה עשית, כבר כמה שנים אתה ראש ממשלה.

מאיר שטרית: העוני היה פי-מאה יותר קשה.

שלמה בניזרי: אני לא יודע אם הוא "נהנה" מאותו עוני.

שלמה בניזרי: שים לב, אדוני ראש הממשלה, מה קרה מאז שאתה ראש ממשלה.

שלמה בניזרי: תסתכל.

שלמה בניזרי: תמיד אמרת לנו כלל: אני ראש הממשלה, אני נושא באחריות.

שלמה בניזרי: אז תראה מה קורה במדינה.

שלמה בניזרי: סגירת משרד הדתות, שהבטחת לכולנו - אנחנו רואים שהוא לא בדיוק נסגר.

שלמה בניזרי: מישהו חשב שזה יביא כסף, שים לב, נסחפת אחרי דברי ההסתה של חבריך.

שלמה בניזרי: איזה כסף הביא למדינה משרד הדתות?

שלמה בניזרי: פיצלת את זה לתוך המשרדים, עוד מבקשים להוסיף תקנים.

שלמה בניזרי: מועצות דתיות - אתם יודעים שנסגרו מועצות דתיות?

שלמה בניזרי: אדרבה, אני שומע היום שאתם הולכים להשאיר את המועצות הדתיות, להפוך אותן לגושים, ואת מי למנות שם?

שלמה בניזרי: כל חברי מרכז הליכוד כבר עומדים בתור לקבל את התפקידים במועצות הדתיות.

שלמה בניזרי: שידעו את זה חברינו.

מאיר שטרית: אין שכר.

שלמה בניזרי: מה זה אין שכר?

שלמה בניזרי: הולכים לעשות את זה על תקן של מנכ"ל או כל דבר אחר.

שלמה בניזרי: אבל אמרתם שאתם סוגרים את המועצות הדתיות, זה מה שהבטחתם.

שלמה בניזרי: הבטחתם, כל הכסף של המדינה נמצא במועצות הדתיות.

שלמה בניזרי: כמה חסכתם, 100 מיליון?

שלמה בניזרי: כמה אתם מבזבזים?

שלמה בניזרי: הרי את כל הכסף הזה יכולתם להביא לחלשים בדחיית הרפורמה על המס, באיחוד הרשויות, יכולתם לבטל את כל הסגנים של ראשי הרשויות; למה התלבשתם דווקא על המועצות הדתיות?

שלמה בניזרי: שיפוי מעסיקים, תקרת הביטוח הלאומי, הגדלת המיסוי על עובדים הזרים.

שלמה בניזרי: כל הזמן החקלאים בראש שלך, חקלאים, חקלאים, חקלאים.

שלמה בניזרי: רוצים להגדיל את המיסוי על עובדים זרים, זאת היתה המדיניות כל הזמן.

שלמה בניזרי: אז הנה הישג ראשון, סגירת משרד הדתות, פגיעה בקצבאות.

שלמה בניזרי: אני אקרא לך רשימה, מה זה קצבאות.

שלמה בניזרי: קצבאות נכות, קצבאות ילדים, נכי עבודה, מענקי לידה, קצבאות זיקנה, קיצוץ בפנסיה, הבטחת הכנסה, תראה כמה קיצוצים, אלה ההישגים של ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: ירידת בביטחון, ירידת מעמדנו בעולם, ועיקר העיקרים - ירידת מעמדך.

מאיר שטרית: צמיחה, הורדת הריבית.

שלמה בניזרי: כן, הכול ירד, הכול בירידה, העלייה בירידה, הירידה בעלייה, הכול הפוך.

שלמה בניזרי: שלוש שנים, ריבונו של עולם, אתה ראש ממשלה, אתה לא אומר, רגע, בוא נבדוק את עצמנו, היכן טעינו?

שלמה בניזרי: אתה יודע מה, גם אם מוצאים באיזה מפעל ג'וק בתוך בקבוק, עוצרים את המכונה ואומרים, בוא נבדוק היכן טעינו.

שלמה בניזרי: אתה יכול למזער נזקים, לפחות שההיסטוריה לא תזכור אותך כראש הממשלה הגרוע ביותר.

שלמה בניזרי: תמזער נזקים, תוריד מעלינו את העונש הזה.

שלמה בניזרי: הזכירו לך כרגע את סקר הפופולריות שלך, אז הדברים האלה לא מטרידים אותך, אדוני ראש הממשלה, שפעם באמת הערצתי אותך.

שלמה בניזרי: אבל מה, מצאת פתרון איך להיטיב עם החלשים.

שלמה בניזרי: מגיע מרכז הליכוד, קם ראש הממשלה, מודיע קבל עם ועדה, אנחנו נפעל להקמת מפעל האזנה בבתי-הספר.

שלמה בניזרי: יש ילדים - - -

חיים אורון: לא האזנה – הזנה.

חיים אורון: זה דבר אחר.

שלמה בניזרי: אמרתי האזנה?

שלמה בניזרי: סליחה, התכוונתי להזנה.

שלמה בניזרי: הזנה לתלמידים בבתי-הספר.

שלמה בניזרי: מגיעה ההצבעה פה בכנסת, יום אחרי, הוא כבר מצביע נגד.

שלמה בניזרי: איך זה הגיע פתאום למרכז הליכוד?

שלמה בניזרי: איך אתה יודע לעבוד על אנשים, יש לך כשרון, באמת, אני צריך ללמוד ממך הרבה דברים.

שלמה בניזרי: אתה מסוגל, מכלום, לזרוק איזה משפט, והציבור שלנו לפעמים הוא פתי כזה.

שלמה בניזרי: לא נעים להגיד את זה על הציבור שלנו.

שלמה בניזרי: תראה מה ראש הממשלה הבטיח.

שלמה בניזרי: יש לך כשרון אדיר.

שלמה בניזרי: תשמע, גם מחמאות אתה מקבל ממני היום, אומנם על דרך השלילה, אבל גם זאת מחמאה.

שלמה בניזרי: איך אתה מסוגל לעבוד על אנשים?

שלמה בניזרי: אתה מאמין במה שאתה אומר, אתה תעשה הזנה בבתי-הספר - יש לך כמה מיליארדים לתת?

שלמה בניזרי: הצבא קורס, אתה יודע את זה?

שלמה בניזרי: הצבא, שאתה כל הזמן היית אומר, צבא, צבא - קורס.

שלמה בניזרי: כל יום אנחנו יושבים בוועדת החוץ והביטחון, אני רועד, מזל שמבטחי הוא לא רק בצבא אלא בקדוש-ברוך-הוא, כי אחרת, אם נבטח רק בצבא, איך שהוא נראה היום מבחינת תקציבים, אוי ואבוי לנו איך שהצבא נראה.

שלמה בניזרי: אז ריבונו של עולם, כל הרשימה הקטנה הזאת, שאני אומר לך, בה אתם מואשמים.

שלמה בניזרי: כבר אמר יושב-ראש התנועה, אלי ישי, שהממשלה הזאת מואשמת בקשירת קשר לפשע חברתי נגד העניים במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: תראה באיזה האשמות חמורות ביותר הציבור מאשים אותך.

שלמה בניזרי: מיליון ו-300,000 מתחת לקו העוני.

שלמה בניזרי: אתם פיתחתם אידיאולוגיה, אדוני ראש הממשלה, לפגוע בחלשים.

שלמה בניזרי: פעם, כשהיו רוצים לקחת תקציב, לקחו מפה, לקחו משם, אבל היום הקופה הקטנה של ממשלת ישראל זה הקצבאות של אותם אנשים, אתם הולכים ומקפחים אך ורק את העניים.

שלמה בניזרי: תן לי לתת לך עצה, אדוני ראש הממשלה, עבדתי שנים רבות בתקציבים, כשהייתי שר, עם פקידי האוצר, הם לא אורים ותומים.

שלמה בניזרי: שים לב כמה פעמים בשנים האחרונות עשינו כמה תקציבים בשנה אחת.

שלמה בניזרי: אם הם כל כך מוכשרים, כל כך גאונים, איך יכול להיות שכל פעם כל התחזיות שלהם, תחזיות האינפלציה, הכול לא בסדר.

שלמה בניזרי: כל התקציבים שהם מכינים, הכול לא בסדר.

שלמה בניזרי: אז אולי פעם אחת תהיה קשוב גם לשרים שלך, תהיה קשוב לאנשים החברתיים, תהיה קשוב גם לעם.

שלמה בניזרי: לכן, אדוני ראש הממשלה, עם כל הצער והכאב - אומנם אני מריח, זה לא יימשך עוד הרבה זמן כל הסיוט הזה, זה הולך להיגמר.

שלמה בניזרי: לכן אני מציע, תחסוך את זה לעצמך, תחסוך את זה לנו ותעשה את זה - יפה שעה אחת קודם, אמרו חכמים?

שלמה בניזרי: אז הנה, יש לך המלצה טובה, אדוני ראש הממשלה, יפה שעה אחת קודם, תקום ותתפטר וגם נודה לך.

שלמה בניזרי: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בניזרי, יפה מאוד, עמדת בזמנים, כאשר עצרנו את השעון בכל פעם שהיה צריך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גילה גמליאל, חמש דקות.

ראובן ריבלין: סיעת הליכוד שינתה את מערך הדוברים אצלה.

ראובן ריבלין: ואחריה - חבר הכנסת אריה אלדד.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי וחברות הכנסת, כבוד השר, אני רוצה לומר ששמענו לפני דקות מספר כמה חברים מהאופוזיציה, שפשוט, בהמשך לדברים שכבר אמרתי היום בבית הזה - משעשע כל פעם מחדש עכשיו לשמוע את הסרטים הדרמטיים שנחשפנו אליהם כאן על-ידי חברת הכנסת דליה איציק, שהציגה לנו כאן איזה מקרה פתולוגי ממש, של הליך סכיזופרני, שבו מציגים לנו תמונה של מרגלים מדומים, של הדלפות מחדרי חדרים, מעקבים אחרי יושב-ראש האופוזיציה.

גילה גמליאל: לאיזו רמה אתם עוד רוצים לרדת?

גילה גמליאל: לאן אתם מסוגלים, כדי לנסות ולקבל התייחסות כזאת או אחרת?

יוסי שריד: אנחנו מתקשים - - -

גילה גמליאל: אני רוצה לומר, חבר הכנסת יוסי שריד, כשאתה היית שר החינוך לא פתחת את פיך לרגע בעניין הפרשיות של עמותות ברק למיניהן.

גילה גמליאל: לא שמענו ממך דבר וחצי דבר, ולא מחבר הכנסת הרצוג, והייתי מציעה פה לחברי האופוזיציה, שאם אתם מנסים להתרברב ולהתייפייף בביטויים של טוהר מידות, מן הראוי שקודם כול, אם אתם כבר מדברים, תעשו את בדק-הבית שלכם.

גילה גמליאל: באים ומציגים לנו כל מיני אמירות על אחוזים בסקרים.

גילה גמליאל: זה שאתם תמיד דואגים להתבשם מסקרים, ובזכות זה שמעון פרס ראש ממשלה כבר קדנציות שלמות, ובאים להטיף לנו מה הסקרים אומרים על מצב כזה או אחר - תרשו לנו, ברשותכם, באמת, להמשיך לגחך בנקודה הזאת.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכם, שחבל שבדיון שאתם כבר מעלים, בדיון באמת רציני, שרוצה לדבר על הטיפול של ראש הממשלה בפערים החברתיים בחברה הישראלית, כשבא ראש הממשלה, עמד כאן במליאת הכנסת ודיבר על הפרויקט שהוא רוצה להוביל בכל מה שקשור להזנה בבתי-הספר וליום לימודים ארוך - במקום להתמקד בעשייה רצינית, למען הציבור ולמען הקהילה, שבבי וחלקי אופוזיציה לא מורגשת, מנסים בכל דרך אולי לקבל איזו תהודה תקשורתית - אולי איזו אמירה, אולי איזה משפט ממה שתאמרו כאן היום יקבל ביטוי כזה או אחר.

גילה גמליאל: אני קוראת כאן לכל אנשי הבית הזה, שמתהדרים ברצון לבוא ולדאוג למצב שבו האמת תצא לאור, תנו לאנשי חקר האמת לעשות את עבודתם נאמנה.

גילה גמליאל: תנו למשטרה ותנו לפרקליטות לעשות את העבודה בצורה אחראית, ואל תנסו בדרכים לא-דרכים לפגוע בדעת הקהל ולהציג חצאי אמיתות וקלישאות מפי אנשים שמנסים, באמצעות אינפורמציות ישנות, עתיקות יומין, שכבר נבחנו אצל מבקר המדינה במשך תקופה ארוכה ולא נתנו שום מידע חדש בכל מה שקשור לראש הממשלה.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכם ואני רוצה לומר לראש הממשלה, אנחנו מאחוריך.

גילה גמליאל: יש לך תמיכה מלאה של הקואליציה.

חיים אורון: ראינו בהפגנה כמה אתם מאחוריו.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת חיים אורון, טוב לשמוע אותך מדי פעם.

חיים אורון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אני עוצר את השעון, לא חבל?

גילה גמליאל: זה פשוט ראוי ללעג.

גילה גמליאל: אני לא יודעת איך להתייחס לרשרושים שאני שומעת באוזן מדי פעם, בניסיונות שלכם.

חיים אורון: גילה גמליאל, שמעת אותם הרבה בבאר-שבע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון.

גילה גמליאל: חבר הכנסת חיים אורון, חבל לך לחזור לבאר-שבע עכשיו.

גילה גמליאל: אנחנו כאן בעידן הכנסת, או שעכשיו אתה ממציא פה סיפורים חדשים שאתה תרצה שנתייחס אליהם, אבל זה יהיה בדיונים ובמועדים אחרים.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכם דבר אחד: הבחירות היו לפני עשרה חודשים.

גילה גמליאל: אנחנו נבחרנו, קיבלנו 40 מנדטים.

גילה גמליאל: אם אתם מתייחסים לסקרים, אז בסקרים האחרונים אנחנו עומדים על אותם מנדטים.

גילה גמליאל: מי יורד?

גילה גמליאל: מפלגת העבודה.

גילה גמליאל: אם כבר ראיתם את הסקרים שלכם, קיבלתם 18 מנדטים, כך שהכיסא רועד אצלכם, אפילו הרבה יותר ממה שהוא היום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון הוא ממרצ, הוא לא מהעבודה.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכם בצורה חד-משמעית, הממשלה הנוכחית תמשיך את כהונתה.

גילה גמליאל: בעוד ארבע שנים, עד תום הקדנציה - על אפכם ועל חמתכם, כשחמתכם ברורה, יש לכם הרכב אופוזיציה כל כך מסובך ומורכב.

גילה גמליאל: הלוא על שום דבר ועל שום נושא אתם לא מסוגלים להגיע להבנות ביניכם לבין עצמכם, אז בכלל אני יכולה להבין את התסכול שלכם, להמציא סיפורים ולנפח אותם, בניסיונות שווא לנסות ולהכתים כל פעם מחדש.

גילה גמליאל: והשיטה הפסולה הזאת של לנסות ולהציג נתונים מעוותים, לנסות ולהיצמד לפופוליסטיות זולה, כדי לפגוע בשמו הטוב של ראש הממשלה ובשם הממשלה הזאת, לכם זה לא יעזור.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכם, שאני פשוט מגחכת על עצם האמירה שלכם בכל פעם מחדש, הניסיונות שלכם להיתלות בכל דבר, אם זה בסקרים ואם באמירות כאלה ואחרות - תיכף גם אני מאמינה שספקטור הזה ייבחר אצלכם להחליף את מצנע, שהחליף את שמעון פרס, שיחליף את אני לא יודעת מה בתור אופוזיציה.

גילה גמליאל: אז אני רוצה לומר לכם שהגיע הזמן, אם אתם רוצים שיתייחסו אליכם ברצינות - - -

יוסי שריד: - - -

גילה גמליאל: מן הראוי, חבר הכנסת יוסי שריד, שתעלו את קרנכם בעיני הציבור.

גילה גמליאל: אני מציעה לך, חבר הכנסת יוסי שריד, להתחיל להגיש בבית הזה הצעות חוק והצעות לסדר-היום, ולא רק לבוא ולנאום פה במליאה ולא לעשות שום דבר.

גילה גמליאל: במהלך כל התקופה אני בודקת, אני רואה אותך רק מדבר.

גילה גמליאל: הצעת חוק אחת לא ראיתי אותך מגיש בבית הזה, לא ראיתי אותך מגיש הצעה אחת לסדר-היום, אז אל תטיף לנו על עבודה למען הקהילה ולמען הציבור.

חיים אורון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אתה לא יכול לקרוא קריאות ביניים כשהיא סיימה את דבריה.

גילה גמליאל: אני רוצה לחזק את ראש הממשלה, אנחנו מאחוריך.

גילה גמליאל: ממשלת ישראל מאחוריך, 40 מנדטים של הליכוד מאחוריך - - -

אבשלום וילן: אתה Speaker of the House.

אבשלום וילן: חברת כנסת צעירה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אני לא יכול להפסיק אותה אם אתה תפריע לי.

אבשלום וילן: - - - כבודו של הבית.

יוסי שריד: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אני שומר על כבודו של חבר הכנסת שריד לא פחות ממך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד כשהיה צעיר גם הוא דיבר.

ראובן ריבלין: היא נבחרה בדיוק כמונו.

ראובן ריבלין: נא לסיים, גברתי.

יוסי שריד: - - -

גילה גמליאל: בעוד ארבע שנים, לכשנבוא שוב לבחירות, אתם תמשיכו להתבשם מהסקרים ואנחנו ניקח שוב את השלטון.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת גמליאל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, חבר הכנסת שריד כשהיה צעיר, אני עקבתי אחריו בלהיטות רבה, הוא לא חסך שבטו.

ראובן ריבלין: חברת כנסת צעירה היא חברת כנסת כמו ותיקה, היא נבחרה.

מאיר פרוש: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, הפרשנות שלך היא מרחיקת-לכת.

ראובן ריבלין: מי שלא יודע לנאום בצעירותו, כנראה גם לא ידע לנאום בבגרותו.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אריה אלדד.

ראובן ריבלין: לרשות אדוני עומדות ארבע דקות.

אריה אלדד: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, דברים קשים אתה שומע היום, אדוני ראש הממשלה, אולי כי החברה הישראלית נמצאת במצב קשה והפערים קורעים אותה: פערי שכר, שסעים בין דתיים לחילונים, עוינות בין ערבים ליהודים, ימין ושמאל, מתיישבי יש"ע ואלו הדורשים את פינוי ההתנחלויות.

אריה אלדד: יש מתחים שאולי הם בבחינת גזירה משמים.

אריה אלדד: יש פערים שהם אולי בבחינת גזירת הגורל.

אריה אלדד: אפילו בחברות הצודקות והשוויוניות ביותר נוצרו הבדלי מעמדות, עשירים ועניים, שליטים וכפיפים.

אריה אלדד: גם בעם היהודי ידענו קרעים, ידענו גם הבדלי מעמדות.

אריה אלדד: גם נביאי ישראל ידעו לבקר בחריפות את פרות הבשן הזוללות וסובאות בשעה שעניים נמקים בעוניים.

אריה אלדד: תמיד היו עניים ועשירים, אבל חוסנה של חברה נמדד בלכידותה בשעות מבחן.

אריה אלדד: הלקח ההיסטורי מלמד אותנו, כי גם בשעת המצור הרומאי הקשה על ירושלים היו במחסני עשיריה די מזון ומשקה, אבל השנאה בין האחים שילחה אש במחסנים והביאה חורבן.

אריה אלדד: אדוני ראש הממשלה, גם אם המשבר הכלכלי הוא גזירת גורל, ואתה יודע שאם היינו מנצחים באמת את הטרור הערבי, כפי שאפשר גם היום, לא היינו במשבר כלכלי כזה, אבל גם אם נניח שבגלל האילוצים הבין-לאומיים איננו רוצים להנחית על אויבינו מכת מוות כראוי להם, כדי שהמחבלות המתאבדות שלהם ישוטו בבריכת הדם של שולחיהן ומפקדיהן ולא בדמנו שלנו, גם אם נניח שחקרת את גבולות הכוח והגעת למסקנה שאיננו יכולים יותר, למה תוסיף עוד קרעים ועוד שסעים על אלו של העוני?

אריה אלדד: למה בהליך אנטי-חוקתי, גזעני, הוצאת צו מדיני ליהודים בלבד לפינוי מאחזים?

אריה אלדד: האם קיצור הקווים שאתה מתכוון לבצע במסגרת הנסיגה החד-צדדית יסייע גם בקיצור הקווים בסגירת הפער החברתי?

אריה אלדד: כשהקרע מאיים עלינו בין יהודים לערבים, בין עניים לעשירים, בין דתיים לחילונים, חסר לך עוד עימות?

אריה אלדד: מערכת הביטחון הציעה פשרה בגינות-אריה, המתיישבים קיבלו את ההצעה.

אריה אלדד: נמסר כי אתה דחית אותה.

אריה אלדד: אתה זקוק לעימות?

אריה אלדד: רק שבניגוד לדעה הרווחת שאתה זקוק לעימות כדי לספק לנציב העליון האמריקני קרצר תיעוד מצולם למידת השתדלותנו לעמוד בהתחייבויותינו, אני חושש כי העימות דרוש כדי להעמיק את הקרע, כדי לייצר דה-לגיטימציה של המתיישבים, שייגררו לעימות עם כוחות הביטחון.

אריה אלדד: למה?

אריה אלדד: בשעת מבחן צריך לצמצם פערים, אדוני ראש הממשלה, לא לפתוח חזיתות נוספות.

אריה אלדד: כריתת יד לא מרפאת קרע בלב, אדוני ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון, נותרה לך חצי דקה מחבר הכנסת אלדד ואני מוסיף לך אותה, אז כבר זכית.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בדיון הקודם, לפני שבוע, עסקו חלק מחברי הכנסת בפתרון כתב החידה, מהי בעצם מדיניותו של ראש הממשלה בנושא השטחים.

חיים אורון: לי התשובה ברורה, אני לא רוצה לעסוק בה עכשיו בגלל קוצר הזמן.

חיים אורון: אבל התשובה על השאלה של טיפול ראש הממשלה בפערים החברתיים, מבחינתי איננה כתב חידה.

חיים אורון: היא מאוד-מאוד ברורה, אדוני ראש הממשלה, ואני צירפתי את חתימתי לבקשה לדיון הזה בנושא הפערים החברתיים, ואני מתכוון להקדיש רק להם את זמני הקצר.

חיים אורון: אדוני ראש הממשלה, אתה נושא באחריות למדיניות מכוונת של הגדלת פערים.

חיים אורון: השמיע אותה קודם, לפני דקות מספר, חבר כנסת משינוי, שפיתח את התיאוריה, שעם כל הכבוד היא כבר קצת מיושנת, שמי שבגיל 18 אינו סוציאליסט, אין לו לב, ומי שבגיל 40 נשאר סוציאליסט, אין לו שכל.

חיים אורון: יש עוד אופציה, אדוני ראש הממשלה: יש מישהו שאין לו לב לא בגיל 18 ולא בגיל 40.

חיים אורון: וזאת המציאות.

חיים אורון: אנחנו מגיעים לשיאים עולמיים בכל הפערים.

חיים אורון: אצלנו הפערים הגדולים ביותר בין העשירים לעניים, אף שחבר הכנסת חן משינוי הסביר לנו קודם שזה בכלל לא המניע לצמיחה.

חיים אורון: את המניע לצמיחה, אדוני ראש הממשלה, לא מכירים בנורבגיה, לא מכירים בקנדה, לא מכירים בבלגיה, באוסטרליה, בשבדיה, בגרמניה, בכל הארצות שאנחנו משיגים אותן בשיעורים עצומים בגודל הפערים; אנחנו משיגים בשיא של הפערים, אדוני ראש הממשלה, בהישגים בלימודים, שחופפים את הפערים בהכנסה.

חיים אורון: אדוני ראש הממשלה, בשביל לקיים חקלאות בפריפריה, לא מספיק לטפל במחירי המים בלבד.

חיים אורון: יישובי הפריפריה במדינת ישראל, הגליל והנגב, נמצאים במצוקה נוראית, על כל תושביהם, היהודים והערבים, בפער שהולך וגדל בינם ובין מרכז הארץ.

חיים אורון: וזה לא מידי שמים.

חיים אורון: אדוני ראש הממשלה, זאת המדיניות המכוונת, שאתה, בשתיקה או ביודעין, נותן לה יד.

חיים אורון: ביטא אותה פה חבר הכנסת משינוי, מבטא אותה יום-יום בכנסת שר האוצר שלך.

חיים אורון: הוא אומר: זה מה שאני רוצה לעשות, וזה מה שהוא עושה.

חיים אורון: מי שמקצץ 2.5 מיליארדים ממענקי האיזון של הרשויות המקומיות, קיבל היום את כל ראשי הערים במדינת ישראל בוועדת הכספים, רובם במפלגתך.

חיים אורון: אני, גם כשאני מתאמץ, אני לא מצליח לדבר על הממשלה שלך בטון כזה, כמו של ראשי הערים מהליכוד שדיברו היום בוועדת הכספים.

חיים אורון: מה הם אומרים?

חיים אורון: אתם הטלתם גזר-דין מוות על כל המערכת המוניציפלית.

חיים אורון: איפה?

חיים אורון: בכל הערים, להוציא 15 ערים שאין בהן מענקי איזון.

חיים אורון: מי הן הערים הללו?

חיים אורון: זו אילת, שראש העיר של אילת דיבר בה היום, זו אופקים, שראש העיר של אופקים דיבר בה היום, זו חצור-הגלילית, זו טבריה, מי לא בעצם?

חיים אורון: כל הרשויות הערביות.

חיים אורון: מה אתם מספרים לנו שזה פתאום?

חיים אורון: חברת הכנסת גמליאל גילתה, יש לה עכשיו חדרי לידה ב"סורוקה" על שמה.

חיים אורון: טיפלו בזה כבר עשר שנים.

חיים אורון: מאה אחוז, זה על שמך.

חיים אורון: את יודעת מה קורה בחדרי הלידה ב"סורוקה"?

חיים אורון: את יודעת איזו אבטלה יש בבאר-שבע?

חיים אורון: באופקים?

חיים אורון: בירוחם?

גילה גמליאל: אתה לא צריך לספר לי על זה.

חיים אורון: אז את עולה לפה ומבלבלת את הראש.

חיים אורון: מסבירה ועושה איזה סטנד-אפ כזה.

חיים אורון: מה יש לכם להגיד בנושא הזה, לחברי הליכוד?

חיים אורון: אתם שותפים למדיניות מודעת ומכוונת.

חיים אורון: היחיד שאומר אמת בנושא הזה לכנסת הוא שר האוצר.

חיים אורון: אתם כולכם או משתפנים או סותמים פה.

חיים אורון: הוא אומר בכנסת: אני מתכוון לזה.

חיים אורון: ולכן, אדוני ראש הממשלה, כאשר הנושא הוא טיפול ראש הממשלה בפערים בחברה הישראלית, ראש הממשלה אחראי ופועל בפועל לגידולם של הפערים החברתיים בחברה הישראלית בכל התחומים ובכל הפרמטרים.

חיים אורון: והאמן לי, אדוני ראש הממשלה, זו הופכת לסכנה אפילו יותר גדולה מהסכנה הביטחונית.

חיים אורון: וכשהיא מתחברת יחד עם האין-מוצא והאין-דרך בנושא הביטחוני, אנחנו יוצרים פה תמהיל שמצפה לקיצור תקופת כהונתך כראש הממשלה, שמהווה סיכון לעצם קיומה של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: הבא אחריו - חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, ואני לא אאפשר בשום פנים ואופן לחבר הכנסת אורון להפריע לחבר הכנסת סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, השר, חברי חברי הכנסת, בניגוד לקודמי, אני דווקא רוצה לשבח את ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: סלח לי, מה זה הדיבורים שם ביציע?

ראובן ריבלין: מה זה?

ראובן ריבלין: זה מקום לשוחח?

אבשלום וילן: אתה לא מתבייש בסחטנות של מפלגתך?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, הזמנת את ראש הממשלה, לא הזמנת את ניסן סלומינסקי, הוא עוד אפילו לא פתח את פיו וכבר אתה יודע מה הוא יאמר?

אבשלום וילן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, מה קרה?

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוד ילדים קטנים לעומת הקיבוצים, אז עזוב.

ניסן סלומינסקי: למה לנו להיכנס - - -

ראובן ריבלין: למה לערבב את הקיבוצים?

ראובן ריבלין: אנשי הקיבוצים חלוצים לפני המחנה ב-1880 ובתחילת המאה.

ראובן ריבלין: חלוצים, ועכשיו יש חלוצים אחרים.

ראובן ריבלין: יכול להיות שהם טועים, בתל-חי טעה ז'בוטינסקי.

ראובן ריבלין: אמרתם להישאר, הוא אמר לסגת, הוא טעה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, הוא הרי מתפרנס מזה - - -

ניסן סלומינסקי: ממה?

חיים אורון: משנאת הקיבוצים.

ניסן סלומינסקי: חס וחלילה, אין לי שנאה לאף אדם, בטח שלא לקיבוצים, שאותם אני מעריך הערכה עצומה.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: אנשי אדמה, אנשי אידיאלים.

ניסן סלומינסקי: גם אם יש לנו חילוקי דעות.

ניסן סלומינסקי: אם גלילי היה האיש שאתו יכולנו לדבר, תאמין לי, היה לנו מכנה משותף, אם כי חילוקי הדעות - - -

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להתחיל.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשבח את אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לשבח את שר האוצר ואת השר במשרד האוצר על המדיניות הכלכלית.

ניסן סלומינסקי: כשאני משבח, אין הכוונה שאני רוצה לומר שהכול טלית שכולה תכלת.

ניסן סלומינסקי: אבל לשבח לפחות את השלב הראשון.

ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים שכשאדם חוזר בתשובה, השלב הראשון זה הכרת החטא.

ניסן סלומינסקי: כל עוד אדם לא מכיר בחטא, אין שום סיכוי בעולם שהוא ינסה לעשות תשובה.

ניסן סלומינסקי: ולמה אני קורא הכרת החטא?

ניסן סלומינסקי: שנדע שאנחנו במשבר.

ניסן סלומינסקי: מדינת ישראל חיה וחיה - וכנ"ל גם הרשויות, אבל כרגע אנחנו מדברים על המדינה - מדינת ישראל חיה הרבה מעבר לכוחה, הרבה מעבר ליכולתה, כאילו, לא יודע, מהשמים יזרימו, מהשמים יביאו.

ניסן סלומינסקי: עד שקם, ואני אומר שמבחינה זו קם אדם אמיץ, כי זה נראה אנטי-פופולרי לחלוטין, זה נראה כמתכון להתאבדות, קם אדם ואמר: רבותי, אנחנו על פי תהום, חייבים לעצור.

ניסן סלומינסקי: הכרת החטא.

חיים אורון: השר אורלב הוא בסיעה שלך?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, ההערה היתה ברורה.

ראובן ריבלין: עצרתי את השעון.

ניסן סלומינסקי: הרי אתה יודע שיש גם "אבל".

ניסן סלומינסקי: חכה, קודם כול נגיד על המרכז.

ניסן סלומינסקי: ולכן, כשקם שר האוצר, ואני אומר שוב, בגיבוי של ראש הממשלה, ואומר: רבותי, זה בגדי המלך החדשים, אנחנו עירומים, זה שיגעון, אנחנו חיים הרבה מעבר לכוחנו, אי-אפשר להמשיך כך - צריך להיות אמיץ, דבר ראשון.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, להכין תוכנית שהוא חושב שהיא טובה, לא חשוב שמישהו חולק עליה, אבל הוא מאמין בה, ולהתמיד בה, לפעול בהתמדה נגד כל העולם.

ניסן סלומינסקי: בהתחלה זה נראה נגד כל העולם, ואני אומר לכם שוב, כולנו אמרנו: אתה לא נורמלי, אתה מתאבד התאבדות פוליטית.

ניסן סלומינסקי: אבל הוא המשיך בה בהתמדה, באמונתו כי זה הדבר הנכון.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שצריך לשבח על כך, ובסופו של דבר הוא זכה גם לאהדה, לאהדה של הציבור.

יוסי שריד: המתאבדים זה אתם.

יוסי שריד: הוא יקבל את שלו, אבל אתם המתאבדים.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: בשביל המולדת אנחנו מוכנים להתאבד, מה אני אגיד לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סלומינסקי, אני מציע לך לחשוב על מה שאתה אומר.

ניסן סלומינסקי: מתאבד במובן של מסירות נפש.

ראובן ריבלין: כשאין ברירה מתים בעד ארצנו, אבל אנחנו נולדנו וכולנו רוצים לחיות בעד ארצנו, בעד עמנו, בעד דתנו, בעד כל דבר לחיות.

ניסן סלומינסקי: החוכמה היא תמיד לחיות במסירות נפש, לא למות.

ניסן סלומינסקי: זו גם הכוונה, לא חס ושלום משהו אחר.

ראובן ריבלין: נכון.

ניסן סלומינסקי: התוכנית בבסיסה היא תוכנית טובה.

ניסן סלומינסקי: היא תוכנית שבאה ואומרת שצריכים לקצץ, כי אין לנו דרך אחרת.

ניסן סלומינסקי: הוא הניח כמה הנחות יסוד שכבר חזרנו עליהן.

ניסן סלומינסקי: הוא אמר: צריכים לדחוף את הציבור לשוק העבודה.

ניסן סלומינסקי: יותר ויותר קהילות ומעגלים וחברות שלמות שמתחילות להתפרנס לא מעבודה - צריכים לדחוף אותם לשוק העבודה.

ניסן סלומינסקי: גם בזה אנחנו מסכימים.

ניסן סלומינסקי: אבל, התוכנית לא היתה מאוזנת והיה צורך לאזן אותה בשלושה היבטים: בהיבט של אופיה היהודי של המדינה, התוכנית הזאת לא הבחינה ועמדה להרוס את אופיה היהודי של המדינה; את אופיה הלאומי של המדינה, לו התוכנית הזאת היתה מתקיימת ככתבה וכלשונה, היא היתה יכולה לפגוע באופיה הלאומי; ובאופיה החברתי - גם בהיבטים החברתיים, כשלפעמים אין ברירה, אבל זה הלך וחתך מעל ומעבר.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שבשלושת ההיבטים האלו גם מפלגתי שלי, אבל חברו לזה גם חבורות שונות מכיוונים שונים, שהצטרפו ותיקנו את התוכנית ככל שאפשר היה, לאזן אותה ככל האפשר, כדי שהתוכנית, שבבסיסה היא תוכנית טובה, תהיה יותר ויותר מאוזנת בשלושת ההיבטים שדיברנו עליהם.

ניסן סלומינסקי: מאחר שפתחנו בשבח ראש הממשלה ושר האוצר, אני מקווה שהתוכנית הזאת תצליח ושתתחיל צמיחה, וכבר מרגישים, גם מי שלא האמין - זה כן מביא לאחדות.

ניסן סלומינסקי: אני פונה שוב לראש הממשלה ואומר: אם כך הדבר, אל תכניס דברים שהם שונים, שיכולים לגרום לקרע בתוך החבורה, בתוך המשפחה.

ניסן סלומינסקי: אנא, אל תכניס אותם כדי שנוכל ללכת אתך לאורך כל הדרך ולהצליח.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ראובן ריבלין: תשמעו, רבותי, חברי הכנסת מאיר פרוש, אחמד טיבי, דוד טל, עזמי בשארה, טלב אלסאנע, כשיש שלוש דקות, אני יודע שאי-אפשר, אני מראש נותן לכל אחד ארבע דקות, ואני מבקש לא לחרוג מזה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לפגוע באריק, אבל אני מנסה לחשוב מה אתה, אדוני ראש הממשלה, היית אומר פה מעל הדוכן אם, למשל, יצחק שמיר היה ראש הממשלה, והוא, שמיר, היה מודיע על מסירת חלקים מארץ-ישראל לפלסטינים, או הודעה על עקירת יישובים; והוא, שמיר, היה מודיע על הפסקת או הקפאת הבנייה ביהודה, שומרון ועזה; והוא, שמיר, היה מסתבך עם פרשיית מיקום גדר ההפרדה; ושמיר כראש הממשלה היה מעביר החלטת ממשלה, שמבטלים מענקי עידוד לזוגות צעירים בירושלים; והוא, שמיר, היה למשל מפקיר את קבר-יוסף בשכם, אדוני ראש הממשלה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להציק לאריק, אבל אני מנסה לחשוב מה אתה, ראש הממשלה, היית אומר פה מעל הדוכן אם, למשל, בנימין נתניהו היה ראש הממשלה, ובתקופתו של נתניהו האבטלה היתה כל כך עמוקה; בתקופתו של נתניהו היו מתרחבים ממדי העוני בצורה כל כך מבהילה; בתקופתו של נתניהו ענף הבנייה היה קורס בגלל הפסקת המענקים; בתקופתו של נתניהו היתה הקריסה של הרשויות המקומיות; בתקופתו של נתניהו היתה פגיעה כל כך אנושה בזהות היהודית ובסממנים היהודיים של מדינת ישראל.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להרגיז את אריק, אבל אני מנסה לחשוב מה אתה, ראש הממשלה, היית אומר פה מעל הדוכן אם, למשל, חבר הכנסת שמעון פרס היה ראש הממשלה, והוא, פרס, היה נכשל בביטחון האישי של האזרח; והוא, פרס, היה מעביר קיצוץ כה עמוק בקצבאות; אם שר הפנים של פרס היה נותן אזרחות לכל ילד של עובד זר; אם ממלא-מקום של פרס כראש הממשלה היה יוצא בהודעה מחוצפת, כממלא-מקום שלו, והיה מודיע על הפסקת מתן קנסות לעובדים בשבת; למשל, אם שרת החינוך של פרס היתה מנסה לכפות על המגזר החרדי תוכנית לימודים בניגוד להשקפתם.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, היתה תקופה שעקבתי אחרי הופעותיו של ראש הממשלה.

מאיר פרוש: אני נזכר בהופעה אחת שלך, אדוני ראש הממשלה, זה היה לפני הבחירות, נדמה לי שזה היה בשיא המתח.

מאיר פרוש: אם הזיכרון שלי לא מטעה אותי, אתה אמרת: אני לא ידעתי מכלום.

מאיר פרוש: לכן, אני פה הערב אמרתי וחזרתי שוב ושוב, שאני לא רוצה לפגוע בך, אדוני ראש הממשלה.

מאיר פרוש: כי כמו שם, גם פה.

מאיר פרוש: יכול להיות שבגלל העומס שיש עליך אתה לא מתמצא בעניינים, ולכן העניינים נראים כמו שפירטתי אותם כאן.

מאיר פרוש: אבל, אני רוצה להזכיר לך, אדוני ראש הממשלה, ואני מבקש שתקשיב: כאשר אתה הצגת פה את הממשלה של לפיד ומפד"ל, התחייבת שלמרות ההחלטה לסגור את משרד הדתות - אמרת והתחייבת כאן מעל הדוכן בפני כנסת מלאה, בפני יציעים מלאים, שלא ייפגעו כהוא זה שירותי הדת, כי אמרת שחשוב לך כיהודי ששום דבר לא ייפול בין הכיסאות.

מאיר פרוש: ואני מבקש שתדע ושתענה לי, אדוני ראש הממשלה, אני לא רוצה לפגוע בך: האם אתה יודע שכתוצאה מסגירת משרד הדתות והמועצות הדתיות, הפסיקו להפעיל מקוואות ברחבי הארץ?

מאיר פרוש: למשל, דוגמה אחת בנצרת-עילית.

מאיר פרוש: מתוך שלושת המקוואות, שניים נסגרו כי אין כסף לדלק, לא העבירו להם כסף.

מאיר פרוש: אין משרד הדתות, אין מועצה דתית.

מאיר פרוש: עוד מעט כבר אין הבדל בין נצרת-עילית לנצרת.

מאיר פרוש: האם אתה יודע, אדוני ראש הממשלה, ש-10,500 אברכים שאין להם כסף לפת לחם לא יקבלו בחודשים הקרובים את קצבת הבטחת ההכנסה שהם זכאים לה, מכיוון שאין מי שיטפל בהם במקום המשרד שקראו לו משרד הדתות?

מאיר פרוש: האם אתה יודע, אדוני ראש הממשלה, ואני לא רוצה לפגוע בך, שבהעדר משרד הדתות, ועדיין לא נבנה הכלי, המודל, שבאמצעותו יעבירו את הכספים, את התמיכות החודשיות לישיבות - לכן ספק רב וכנראה בחודשים הקרובים הישיבות לא יקבלו את התמיכות שהיו מקבלו מאז קום המדינה?

מאיר פרוש: לכן, אני נזהרתי שלא לפגוע בך, אבל אני מבקש שתענה לנו היום לפחות על מה שאתה התחייבת פה בכנסת.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, יש לך ארבע דקות ושבע שניות, כי פרוש השאיר לך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, הלילה פרצו אנשים לשטח או נכנסו לשטח בדרום ליד רהט, והשתלטו והקימו מאחז ליד העיר רהט בדרום, בחיפוי ובתמיכה של השר אפי איתם; כלומר, בתמיכת הממשלה.

אחמד טיבי: כולנו יודעים מהי מצוקת הדיור, מצוקת החיים, כפרים לא-מוכרים.

אחמד טיבי: בשל העובדה שאנשים חיים תחת הכותרת של כפרים לא-מוכרים, אנשים לא מקבלים טיפול רפואי, אין כבישי גישה, אין תשתיות.

אחמד טיבי: ופתאום, הממשלה דוחפת אנשים להשתלט על הקרקע בצורה פרובוקטיבית.

אחמד טיבי: הקרקע היא לא שלהם, יש לה בעלים, שבט שתובע אותה.

אחמד טיבי: וכמובן בסופו של דבר תתפתח שם תשתית, כי הממשלה תדע איך לפתח את התשתית הזאת, כי יתגוררו שם יהודים, ייהוד הנגב.

אחמד טיבי: יש ייהוד הגליל.

אחמד טיבי: פעם היתה תוכנית שבעת הכוכבים במשולש.

אחמד טיבי: עכשיו, ייהוד הגליל.

אחמד טיבי: דוחפים אנשים, הורסים בתים, הרסו בתים, הרסו מסגד.

ראובן ריבלין: יש לנו כל כך הרבה אדמה, יהודה ושומרון, ואנחנו מוותרים עליה.

אחמד טיבי: אני שמח.

ראובן ריבלין: למה עליך לשמוח?

ראובן ריבלין: ככה יהיה הפתרון לכולנו.

אחמד טיבי: זה יפה שאתה אומר שאתה מוותר.

אחמד טיבי: הרי היא לא שלך, אתה כבשת אותה.

אחמד טיבי: אפילו ראש הממשלה שלך אמר שזה כיבוש.

יחיאל חזן: גם הנגב.

ראובן ריבלין: גם הנגב זה כיבוש.

אחמד טיבי: אני מבין שאתם רוצים לפתח את הנגב, אבל למה לדכא סוג מסוים של אזרחים רק בשל העובדה שהם ערבים בדואים, ולא לתת אפשרויות?

אחמד טיבי: הרי לא מספיק הקונטרסט, הניגוד, בין שכונות ועיירות ויישובים יהודיים - אתה מכיר את עומר ושבט תראבין, אתה רואה הבדל בין שמים וארץ.

אחמד טיבי: אתה מביט כאן, רואה גן-עדן, מביט שם, רואה סבל ורואה גזל.

אחמד טיבי: זו התגלמות האי-צדק, וזה נעשה בתמיכה של הממשלה, של שר שפולש שם, פולש פה, מאחז שם, מאחז פה, משני עברי "הקו הירוק".

אחמד טיבי: מה יגידו בסוף?

אחמד טיבי: מאחז מורשה, לא מורשה, חוקי, לא חוקי?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, את כל המתיישבים רוצים - - -

אחמד טיבי: מתנחלים, אני לא קורא להם מתיישבים.

ראובן ריבלין: המתיישבים, הם התנחלו בארצם.

גדעון סער: חבר הכנסת עזמי בשארה השבוע - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון סער, אדוני לא שומע שהיושב-ראש מדבר?

ראובן ריבלין: את כל המתיישבים רוצים להעביר מיהודה ושומרון לנגב, לגליל.

ראובן ריבלין: זה בעייתי, אה?

אחמד טיבי: אין לי שום בעיה, ואני רוצה שכל המתנחלים יזוזו מעבר ל"קו הירוק" אל תוך "הקו הירוק", אל תוך מדינת ישראל.

אחמד טיבי: אבל לא על חשבון סוג מסוים של אזרחים, שאין להם חשמל, שאין להם מים.

אחמד טיבי: קצת מראית עין של שוויון, מראית עין של צדק.

אחמד טיבי: אגב, אנשי החבורה הזאת הם לא אנשים שהיו בהתנחלות בשטחים הכבושים והועברו.

אחמד טיבי: לא, אלה אנשים מסוג אחר.

אחמד טיבי: ולכן, כבוד ראש הממשלה, זה דיכוי על גבי דיכוי.

אחמד טיבי: לא מספיק לרסס את האנשים.

אחמד טיבי: הרי ריססתם אותם לפני שבוע, את היבולים בנגב.

אחמד טיבי: זו ממשלה שמרססת פעם אחר פעם.

אחמד טיבי: אלה השטחים שלהם.

יחיאל חזן: כל המדינה שלהם.

אחמד טיבי: אלו אדמות שהן בטאבו.

אחמד טיבי: אתה יכול להגיד שמקרקעי ישראל תובעים חזקה.

אחמד טיבי: אנחנו יודעים איך זה נעשה.

ראובן ריבלין: אתמול ריססו שטחים שהיה להם טאבו?

אחמד טיבי: ריססו שטחים בנגב - בוודאי, עשרות שנים.

אחמד טיבי: רק מלפני קום המדינה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אבל אין טאבו על זה.

אחמד טיבי: רק מלפני קום המדינה.

ראובן ריבלין: זו שאלה עובדתית אחרת, אבל אין טאבו .

אחמד טיבי: זה פרק זמן חשוב, לפני קום המדינה הם היו הבעלים.

ראובן ריבלין: לא כדאי שאדוני יטעה בעובדות.

ראובן ריבלין: אין טאבו.

ראובן ריבלין: יכול להיות שאתה אומר שהם יושבים שם הרבה זמן או פחות זמן.

ראובן ריבלין: זו כבר שאלה - - -

אחמד טיבי: לא, אתה טועה.

ראובן ריבלין: יש טאבו?

אחמד טיבי: כן, הם מחזיקים ביד בעלות על הקרקע.

אחמד טיבי: נכון מה שאתה אומר, שהמדינה לא מכירה במה שהם מחזיקים.

אחמד טיבי: אבל הם מחזיקים.

אחמד טיבי: הם היו שם לפני קום המדינה.

אחמד טיבי: הרי אני לא מכיר ערבי במדינה הזאת שאין לו טאבו על האדמה שלו.

אחמד טיבי: על העקורים - האם אתם מתחשבים בטאבו?

אחמד טיבי: בניירות?

אחמד טיבי: מאימתי?

אחמד טיבי: אם תגיד לי שאתה מתחשב בטאבו, השר בני אלון, זה חידוש, זה טוב.

אחמד טיבי: נסכים, יש דיל.

אחמד טיבי: תגידו שאתם מסכימים לניירות של טאבו, יש דיל עכשיו.

אחמד טיבי: הרי לא בבעלות, לא בטאבו, לא מעבר ל"קו הירוק".

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מעבר ל"קו הירוק", אנשים שיש להם טאבו, אתם לא מפקיעים להם את הקרקעות?

אחמד טיבי: אנשים שיש להם הוכחה, אתם לא זורקים אותם לכל הרוחות?

יוסי שריד: לאקרית ובירעם יש טאבו.

ראובן ריבלין: נכון, לי היתה גם דעה בעניין זה.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, חברי מפלגת העבודה לא הסכימו.

אחמד טיבי: יש עשרות.

אחמד טיבי: בכפרים העקורים, בכולם יש טאבו.

אחמד טיבי: הלוואי שזו היתה הבעיה.

אחמד טיבי: הלוואי שהבעיה היתה הטאבו, ניירות ומסמכים, וכל מי שיש לו מסמך, שיבוא.

אחמד טיבי: זה לא כך.

אחמד טיבי: האם אתה מכיר את המושג נוכחים-נפקדים?

אחמד טיבי: רק במדינת ישראל זה קיים.

אחמד טיבי: אין מקום אחר בגלקסיה שיש בו נוכחים-נפקדים, שאתה קיים אבל לא קיים.

אחמד טיבי: וכך, גם הבית נעלם, הולך, האדמה הולכת ומשתלטים עליה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מדובר באנשים בדרום שסובלים יום-יום מתנאי קיום בלתי אנושיים, גם בכפרים הלא-מוכרים, אפילו ביישובים הקיימים שנחשבים מוכרים.

אחמד טיבי: אין תשתיות, אין שום תנאים של קיום בכבוד, ובסופו של דבר ממשלת ישראל נותנת לפולשים לפלוש ולהשתלט על קרקע בצורה פרובוקטיבית, ובסוף אומרים: הבדואים משתלטים על אדמות המדינה.

יחיאל חזן: מה, זה לא נכון?

אחמד טיבי: אלה אדמות שלהם והם אזרחי המדינה.

אחמד טיבי: אתה מבין, זו הבעיה, שמתייחסים ל-20% מהאוכלוסייה כאל פצצה ביטחונית, או כאל פצצה דמוגרפית, או כאל נוכח-נפקד, או כאל גיס חמישי, או כאל דייר משנה.

אחמד טיבי: כל אלה הם ביטויים סופר-ישראליים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אנחנו היינו כאן לפני קום המדינה.

ראובן ריבלין: זה נכון.

אחמד טיבי: אנחנו מתייחסים באופן רציני ביותר לעובדה שאנחנו אזרחים.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים שהאזרחות הזאת תהיה עם תוכן ושוויון, זה הכול.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: האם כל הדברים שאדוני דיבר עליהם קרו בשלוש השנים האחרונות?

אחמד טיבי: הריסוס כן.

ראובן ריבלין: גם הריסוס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד טל - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזמי בשארה - אדוני, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מניח באמת שההתעסקות המשפטית בראש הממשלה ובבניו יצרה סערה.

עזמי בשארה: גם אני לא הייתי מסכים שזה יהיה הנושא העיקרי לדיון במליאה, גם כסיבה להדחת ראש הממשלה או להתפטרותו או להצבעת אי-אמון.

עזמי בשארה: אני חושב שיש מספיק סיבות פוליטיות ענייניות ליחס לראש הממשלה.

עזמי בשארה: אני חושב שדבריו הבוקר בוועדת החוץ והביטחון היו מספיקים.

עזמי בשארה: אני לא שמעתי על ראש ממשלה בישראל מאז 1948, והיו ראשי ממשלה לוחמניים ביותר, גם מהחלק הזה של הבית, אבל היו לוחמניים - אף אחד מהם לא אמר: אני לא פרטנר.

עזמי בשארה: ראש הממשלה הראשון בהיסטוריה של מדינת ישראל אומר: אני לא פרטנר, אני לא נכנס למשא-ומתן לשלום מכיוון שאני יודע שהמשא-ומתן יוביל לשלום, כלומר יוביל לנסיגה מהגולן, ולכן אני לא נכנס אליו.

עזמי בשארה: האם אתם חושבים, הוא אומר, שזה משחק ילדים?

עזמי בשארה: אתם רוצים שאני אגיב על ההצעות הסוריות?

עזמי בשארה: האם זה משחק?

עזמי בשארה: אני אתחיל להגיב וזה יתגלגל לשלום.

עזמי בשארה: זה עלול להתגלגל להסכם שלום.

עזמי בשארה: ומה מחירו של הסכם שלום?

עזמי בשארה: הגולן, והוא לא מוכן לשלם את המחיר הזה.

עזמי בשארה: ולכן, I am not a partner.

עזמי בשארה: על פחות מזה בודד איש בכל העולם, שאמרו עליו שהוא לא פרטנר.

עזמי בשארה: ויש לנו פה ראש ממשלה שאומר: אני לא פרטנר.

עזמי בשארה: אני לא פרטנר למשא-ומתן עם סוריה, אני לא פרטנר למשא-ומתן עם הפלסטינים.

עזמי בשארה: אני רוצה חד-צדדית לקבוע את הדברים.

עזמי בשארה: אגב, הוא לא אמר לנו איפה, אם הוא צריך עוד גדר מזרחה מהגדר, כי הוא יקבע עוד קווים, אם צריך עוד מכשולים חומריים, הוא קורא לזה, כלומר עוד גדר.

עזמי בשארה: איך ייראה הטבע?

עזמי בשארה: איך ייראה המקום?

עזמי בשארה: איך ייראה הנוף של הארץ שהוא כל כך אוהב?

עזמי בשארה: הלבנים בדרום-אפריקה לא היו עושים דבר כזה לנוף, כי הם השתייכו אליו.

עזמי בשארה: הם לא היו עושים דבר כזה.

עזמי בשארה: יחס של זרות וניכור כזה אין לאנשים, לנוף וכו', לפלנטה האחרת.

עזמי בשארה: הפלנטה האחרת.

עזמי בשארה: בלי לעשות לכם אסוציאציות מאיזה מקום שנאמר בו המשפט הזה.

עזמי בשארה: רצועת-עזה, אחרי הפיגוע האחרון, כאשר 13,000 איש נדחסים במחסום, כאשר מתייחסים אליהם כמו אל חיות בכלוב.

עזמי בשארה: בצורה הזאת.

עזמי בשארה: וזה המודל המוצלח.

עזמי בשארה: הרי הוא חושב שעזה היא המודל המוצלח.

עזמי בשארה: עזה היא מאחורי גדר.

עזמי בשארה: זה המודל המוצלח.

עזמי בשארה: עזה היא המודל המוצלח, גם חברתית, גם פוליטית, מה שמתפתח שם מאחורי הגדרות האלה.

עזמי בשארה: אף אחד לא עולל לארץ הזאת את מה שראש הממשלה הנוכחי עולל לה ויעולל אם הגדר הזאת תמשיך להיבנות.

עזמי בשארה: והוא אומר, הוא נוזף בשריו כשהם אומרים שאי-אפשר להגן על זה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, יסלח לי, אדוני, אבל גם אני נמצא בכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, חבר הכנסת פרס - - -

עזמי בשארה: הציעו את הגדר.

ראובן ריבלין: לא, הם מביאים כל הזמן כדוגמה קלאסית, אידיאלית, את עזה.

ראובן ריבלין: כלומר, זה האידיאל.

עזמי בשארה: כן, כן.

ראובן ריבלין: מה, הם לא צודקים?

עזמי בשארה: הם לא צודקים.

ג'מאל זחאלקה: הם רוצים בחזרה את המנדט הבריטי - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, יושב-ראש תנועתך על הדוכן.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, לפני שבוע כתבתי מאמר באנגלית: Concise History of Apartheid- קיצור תולדות האפרטהייד, על דרום-אפריקה, אלג'יריה וישראל.

עזמי בשארה: במאמר אני אומר, שמי שהציעה את הגדר היא מפלגת העבודה, וספציפית חיים רמון.

עזמי בשארה: אני אומר שהוא לא הציע את הגדר - הם אפילו לחצו, הם נאבקו למען גדר.

עזמי בשארה: ראש הממשלה הנוכחי נוזף בשריו מכיוון שהם אומרים בקול רם שאי-אפשר להגן על המסלול של הגדר, מכיוון שהוא חושב שאי-אפשר להגן על המסלול של הגדר, אבל לא צריך להגיד את זה, כי זה יחליש את עמדת ישראל במשפט בין-לאומי.

עזמי בשארה: בדיוק מה שהוא עשה כשר החקלאות.

עזמי בשארה: בזמן שהלכו לפינוי ימית, הוא הכריז על פיתוח היישוב הכפרי ליד ימית.

עזמי בשארה: הוא תמך בקמפ-דייוויד והוא ידע שהוא יפנה את ימית, אבל הוא הכריז כשר החקלאות - בדיוק בשלהי המשא-ומתן - על פיתוח היישוב הכפרי.

עזמי בשארה: אלה בעצם ההתנחלויות ליד ימית.

עזמי בשארה: הוא אמר את זה.

עזמי בשארה: עכשיו ישראל כץ - דרך אגב, שהיה עוזר שלו באותה תקופה ולמד ממנו; אני זוכר את ישראל כץ, הוא היה סטודנט אתנו ואז הוא היה עוזר פרלמנטרי של אריק שרון בכנסת.

עזמי בשארה: הוא למד את כל התורה, להכריז על פיתוח כפרי.

עזמי בשארה: לא בונים התיישבות, זה לא בדיוק התיישבויות, אלא פיתוח כפרי, זה במסגרת התקציב של משרד החקלאות.

עזמי בשארה: כך ראש הממשלה יישב את הגדה.

עזמי בשארה: הוא קבע את אופי הגדה במשרד החקלאות, לא בביטחון ולא בכלום.

עזמי בשארה: הוא קבע את אופי הגדה המערבית ואת מפת ההתיישבות כשר החקלאות.

עזמי בשארה: ישראל כץ הוא תלמיד פיקח.

עזמי בשארה: זה ראש הממשלה ואלה תלמידיו.

עזמי בשארה: וכך הוא מתייחס לשלום.

עזמי בשארה: על זה הוא לא צריך אי יווני.

עזמי בשארה: זה הנושא?

עזמי בשארה: זה נושא פלילי לכל אחד וכו'.

עזמי בשארה: אנחנו מדברים על ראש הממשלה, על מדיניות.

יוסי שריד: גם זה נושא חשוב מאוד.

יוסי שריד: הנורמות המוסריות - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, צר לי.

ראובן ריבלין: אדוני מתערב בנאומו של בשארה אחרי שהוא סיים אותו.

עזמי בשארה: אם היו לי ארבע דקות הייתי מקדיש אותן לנושא המדיני ולא לזה.

עזמי בשארה: יש לי סיבות פוליטיות-מדיניות.

עזמי בשארה: גם אם היה האיש הכי ישר, מבחינת היושר האישי, במדיניות הזאת אי-אפשר לנהל מדינה.

עזמי בשארה: גם מבחינת ה-40% שהוא רוצה שיקימו עליהם ישות מדינית - והוא אומר היום שירדן נאבקת נגד הגדר - - -

ראובן ריבלין: אדוני לא ישיב לחבר הכנסת שריד, כי זמנו תם.

עזמי בשארה: ירדן מובילה את המאבק נגד הגדר בבית-המשפט הבין-לאומי, מכיוון שאלפים ייתקלו בגדר מערבה ואז יהגרו מזרחה.

עזמי בשארה: או.

עזמי בשארה: קיי.

עזמי בשארה: , אפשר לחשוד בירדן ככה, אי-אפשר לחשוד בראש הממשלה שהוא בנה את הגדר בשביל שאנשים יפנו מזרחה?

עזמי בשארה: הרי אנחנו יודעים על תוכניות פוליטיות שהיו לו ושהוא לא כל כך ויתר עליהן.

עזמי בשארה: אסור לירדן לחשוש מראש הממשלה ולחשוד בכך שהוא רוצה שאלפי פלסטינים יחפשו עבודה בירדן?

ראובן ריבלין: זו כבר פרשה חדשה.

עזמי בשארה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, גם לאדוני במקום שלוש דקות יש ארבע דקות.

ראובן ריבלין: אחריו - חברת הכנסת לאה נס, חבר הכנסת אברהם הירשזון, חבר הכנסת רצאבי וחבר הכנסת סער.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי ראש הממשלה והשרים, חברי חברי הכנסת, טיפול ראש הממשלה בפערים החברתיים, זה הנושא שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המלה "טיפול" היא לכאורה מלה נייטרלית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הטיפול הזה יכול להיות מוצלח, יכול להיות טוב, יכול להיות חיובי ויכול להיות בדיוק ההיפך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא גם יכול להיות שונה לפי גוונים שונים של האוכלוסייה, אף שלכאורה מדובר באוכלוסייה אחת, בחברה אחת, במדינה אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנה שתי הדוגמאות האחרונות של הטיפול: ביום חמישי, 15 בינואר, רק לפני כמה ימים, התבשרנו שמטוסי חיל האוויר או מטוסים אחרים מרססים שדות תבואה בנגב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי הערבים זרעו את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חיטה, שעורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלוהים נותן לנגב פעם בחמש שנים גשם, פעם בעשר שנים, פעם בשנה, לעתים נדירות, וכאשר הזרעים האלה נובטים באים מטוסים ישראליים ומרססים את זה מהאוויר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדובר באדם חקלאי, ראש ממשלה חקלאי, שגם יודע מה זו חקלאות, מה זה עמל כפיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פלאח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני גם בן פלאח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תיכף נדבר על צורה אחרת של פלאח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היום לפנות בוקר, בלילה הזה, קרוונים סמוך לרהט, באדמות של אל-עוקבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה קרוונים באדמות של אל-עוקבי, 3 קילומטרים מרהט?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברהט 30,000 תושבים, עם חוסר משווע גם בתשתיות, גם באפשרויות לחיות, גם במקומות עבודה, גם באזורי תעשייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמא באדמות האלה יהיה לרהט משהו לפרנסת התושבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה אדמות פרטיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם מבחינת קושאן, לא קושאן - בית-המשפט קבע שאין להם קושאנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה לעשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבדואים שחיו שם מאות שנים לא רצו לשלם מסים, גם לא לעות'מאנים, גם לא לאנגלים ולא לאף אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם יודעים שהקושאן שלהם זה החרב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרו לאחד שיעשה קושאן, תרשום את האדמה שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמר להם: הקושאן זה החרב הזאת, אני מגן עליה בחרב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבדואים בנגב לא יכולים להגן בחרב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה המטוסים והטנקים וכוחות הביטחון חזקים יותר, ולכן לכאורה הם מפסידים את האדמות שלהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באישון לילה, חקלאי, השר איתם, מביא עשרה קרוונים לאדמות אל-עוקבי וקובע עובדות בשטח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו אומנם לא הגדה המערבית, גם לא עזה, גם לא חוות-שבעא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה ממש ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 55 שנים זה ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדינת ישראל הביאה את האנשים לרהט, אספה אותם, כפי שהיא אוספת את הבדואים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא קיבצה אותם שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז עושים עכשיו יישוב יהודי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע אם יש ליישוב הזה תוכניות, אם זה חוקי, אם מישהו החליט על היישוב של מר איתם בקרוונים, באישון לילה, באדמות אל-עוקבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק אתמול פסק בית-המשפט מה שפסק, שהחרב של הבדואים איננה נכונה ואיננה מספיק הוכחה על האדמה שלהם, וזה לא משנה אם הם חיו שם 300 שנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדינת ישראל, שר נכבד בה, בהנהגת ראש הממשלה החקלאי המכובד שלנו, קובעים עובדות כאלה בשטח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דרך אגב, בנגב יש לנו דבר שאין לו אח ורע בעולם כולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומרים "כפרים בלתי מוכרים" - אין בעולם כולו דבר כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמישהו יגיד לי שיש מקום בעולם, באיזו מדינה, שאומרים על איזה יישוב בה שהוא לא נמצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם לא מוכרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מדבר על אקרית ובירעם, חבר הכנסת שריד, אני מדבר על כפרים אחרים שנמצאים בעשרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אצלנו הדבר הזה קיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לי תמיד מזל עם חברת הכנסת והשרה הנכבדה, שכשאני מדבר עם ראש הממשלה היא באה ומנצלת את הזמן לפתור בעיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שלממשלה צריך להיות מספיק זמן, גברתי השרה לבנת, ללבן דברים, אבל לא על חשבוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה את אוזנו של ראש הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני ראש הממשלה, אני יודע שמצבך לא טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני גם שומע מהחברים פה מימין ומשמאל שמצבך בתוך הליכוד עצמו לא טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה לעשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מצפים שם, מצחצחים חרבות - ישראל כץ צוחק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה אולי יודע דברים שאני לא יודע.

ישראל כץ: נהיית מומחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, אני לא מומחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שמעתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מומחה.

ישראל כץ: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני השר, שמעתי גם לא רק שמצחצחים חרבות ויודעים שמר שרון יפנה בקרוב מאוד את המקום, מדברים אפילו על - - - המשפחתיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומרים: מה, שרון לא יודע מה היה בבית שלו עם הבנים שלו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא יודע כל עז - מה היא ממליטה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפלאח הוא כן יודע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פלאח מכיר את העזים, יש להן שמות אפילו, ויודע לאיזו עז יש מחלה ואיזו עז נותנת חלב ואיזו לא נותנת חלב.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: לפי בקיאותו בענייני עזים, זה לא ייגמר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חקלאי כזה שיודע הכול, לא יודע מה הבנים שלו עושים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדברים עכשיו על קוסאי ועודאי.

ראובן ריבלין: אדוני התחיל פרשה חדשה עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומרים, קוסאי ועודאי אלה הבנים של ראש הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לו גם קוסאי וגם עודאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למישהו אחר היו גם השמות האלה.

ישראל כץ: יש כאן חברי כנסת - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד השר כץ, שאלת אותי אם אני עונה על מה שקורה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אדוני מדבר ארבע דקות במקום שלוש דקות, ולאחר מכן הוא מקבל עוד חצי דקה, ואחר כך הוא מתחיל שוב.

ישראל כץ: - - -

ראובן ריבלין: השר כץ.

ראובן ריבלין: אדוני מסיים כל פעם בפרשה חדשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, שום חדשה, אני מסכם את הדברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני ראש הממשלה, שבענו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה שבעה מכל מה שעשית לטוב ולרע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגיע הזמן שתיתן לאחרים לעשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שחרר אותנו מהטוב הזה, ותודה רבה לך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לאה נס - בבקשה, גברתי, חמש דקות.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת אהוד רצאבי, ארבע דקות.

לאה נס: כבוד היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים נכבדים, כנסת נכבדה, הפערים החברתיים בישראל בשנת 2004 הולכים ומתרחבים: העשירים היום עשירים יותר והעוני נעשה כבד וקשה יותר.

לאה נס: כמעט בכל יום אנו עדים לסיפורים קשים על ילדים רעבים המתדפקים על דלתות בתי-תמחוי בבקשה לאוכל, על הורים המתביישים להביט לילדיהם בעיניים כשאלה מבקשים מהם כסף לטיול בית-ספר או לקניית ממתק במכולת.

לאה נס: המציאות העגומה נתמכת גם בנתונים סטטיסטיים קשים, שמהם עולה כי כמעט כל ילד שלישי במדינתנו חי מתחת לקו העוני.

לאה נס: כבוד היושב-ראש, הפערים החברתיים הקיצוניים במדינת ישראל לא החלו היום, הם גם לא החלו עם המהפך המבורך ועליית הליכוד לשלטון.

לאה נס: הפערים החברתיים הם המחיר שאנו משלמים כחברה כיום על טעויות קשות והרות גורל שעשו ממשלות ישראל בעבר.

לאה נס: והנה, היום סיעות האופוזיציה, בראשן ש"ס והעבודה, שהובילו אותנו למציאות הנוכחית הקשה, צועקות חמס כאילו להן לא היה חלק מרכזי במצב הנוכחי.

לאה נס: כשמפלגת העבודה היתה בשלטון היא טיפלה בעקביות בבעיית העוני רק בטווח הקצר.

לאה נס: כאשר מבחינה סטטיסטית יותר אנשים היו מתחת לקו העוני, הממשלה העבירה להם קצבאות וכך הרימה אותם מעל הסטטיסטיקה, אך הותירה אותם ללא אופק וללא תקווה.

לאה נס: לכן, חברי הכנסת, מדיניות הממשלה הנוכחית, כואבת ככל שתהיה, מהווה צעד נכון בכיוון הנכון.

לאה נס: כל בר-דעת יודע שהמצב הכלכלי שבו נמצאת מדינת ישראל בשנים האחרונות מחייב את העומדים בראשה לנקוט צעדים חריפים, שיחזירו את המשק למסלול של צמיחה.

לאה נס: החייאת ההתאוששות בכלכלת ישראל מחייבת את קובעי המדיניות, ובראשם ראש הממשלה ושר האוצר, לאמץ, בשונה מקודמיהם, ראייה ארוכת טווח ובנייה אטית של משק טוב יותר ובריא יותר.

לאה נס: ניסיון האוצר להשיב מעגלים שלמים של מובטלים לשוק העבודה הוא צעד חשוב ומבורך.

לאה נס: הרפורמות המבניות במשק, שגוררות עמן בטווח הקצר גם התרעמות לא קטנה, צפויות להביא בעתיד לצמיחה גדולה, ליצירת מקומות עבודה וכך גם לצמצום הפער החברתי.

לאה נס: לצורך ביצוע כל הפעולות האלה נדרשת מנהיגות אמיצה, שלא תחשוש מביצוע צעדים כואבים אך הכרחיים להבראת המשק, בהקפדה על רגישות חברתית; רגישות המשלבת בתוכה ראייה כוללת של אחריות וסולידריות כלפי החלשים ומעוטי היכולת.

לאה נס: כיהודים אנו מחויבים למצוות "הלוא פרס לרעב לחמך ועניים מרודים תביא בית".

לאה נס: חברי הכנסת, אנו כיהודים מחויבים להיות רגישים לסבלו של העני.

לאה נס: מדינת ישראל אינה יכולה לעצום את עיניה לנוכח סבלם של מאות אלפי קשישים שחיים בעוני, של ילדים רעבים, של משפחות שלמות שידן אינה משגת גם את הקיום האנושי הבסיסי.

לאה נס: בכל הנוגע לביטול הקצבאות, פניתי לשר האוצר ולשר הרווחה בעניין זה.

לאה נס: אני מסכימה כי מדיניות הקצבאות שהיתה נהוגה שנים בישראל תרמה להנצחת העוני, אך ביטול הקצבאות באופן חד וקיצוני עלול להביא רבבות לא רק לקו העוני, כי אם גם לפת לחם.

לאה נס: בחלוקת הקצבאות, כבוד היושב-ראש, יש אבסורד אחד מרכזי: כל אדם, ללא קשר למצבו הכלכלי, מקבל קצבת ילדים לפי מספר ילדיו, ולא לפי צרכיו.

לאה נס: לכן אני, כאם לחמישה ילדים, מקבלת קצבת ילדים נאה, אף שאיני זקוקה לה כלכלית.

לאה נס: אפשר לעשות שינוי בבסיס חלוקת הקצבאות תוך הפיכתן למעין מענק פרוגרסיבי, שלפיו מי ששכרו נמוך מקבל יותר, ומי שמרוויח שכר נאה אינו מקבל כלל.

לאה נס: דרך זו תפתור את הבעיה.

לאה נס: אני יודעת שתוכנית ברוח זו נמצאת עתה על שולחן האוצר, וכולי תקווה שהיא תיושם במהרה.

לאה נס: אנו חייבים לקבוע סף מינימום של קיום בכבוד, הכולל את המרכיבים ההכרחיים: דיור, מזון, בריאות, חינוך, ביגוד וכו'.

לאה נס: סף זה יוכל להיות בצורה של קצבה או בכל צורה אחרת.

לאה נס: אסור לנו להמתין שסוגיה חשובה כזאת תתגלגל לפתחו של בג"ץ במעין מהלך עוקף-כנסת, שהוא פסול מעיקרו.

לאה נס: זהו המימוש האמיתי של זכות היסוד לקיום בכבוד.

לאה נס: כבוד היושב-ראש, בית-המחוקקים חייב להיות תמיד רגיש למצב החברתי ולהעלות בכל עת נושא זה לסדר-היום, אך הטחת אשמה בלעדית בממשלה היא לעג לרש תרתי משמע.

לאה נס: מהיכרותי עם ראש הממשלה ועם שר האוצר אני משוכנעת, כי בעזרת השם הנהגתם האיתנה היא שתחלץ אותנו מהמצב הנוכחי לעבר עתיד טוב יותר, הכולל צמצום הפערים החברתיים.

לאה נס: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת, אדוני ראש הממשלה, צר לי על הדברים הקשים ששמעת מעל דוכן מכובד זה.

לאה נס: דע לך שאנחנו תומכים בך, מאמינים בך ומחזקים אותך, חזק ואמץ.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת לאה נס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד רצאבי, ארבע דקות לאדוני.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת אברהם הירשזון, ואם לא - חבר הכנסת גדעון סער ינצל את עשר הדקות.

אחמד טיבי: הסיום היה חזק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, חברת הכנסת לאה נס לא מצאה לנכון לתת לאדוני ציון, אני מציע שגם לא תיתן לה אתה ציון.

אחמד טיבי: זו התרשמותי.

אחמד טיבי: הסיום השאיר עלי את רישומו.

ראובן ריבלין: בסדר גמור, זו התרשמותו של אדוני.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אהוד רצאבי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי כנסת נכבדים, בארבע דקות קשה להביא את הדברים שרציתי.

ראובן ריבלין: זה נכון, אני הצעתי לכם.

אהוד רצאבי: אמת ויציב, נעשה את זה סטנוגרמית, ונקווה להעביר את המסר בצורה נכונה.

אהוד רצאבי: הנושא הוא הפערים החברתיים בחברה הישראלית.

אהוד רצאבי: בואו לא נשכח, חברי באופוזיציה, שהמדיניות החברתית שנקבעת על-ידי ממשלת ישראל נקבעת בגלל מצבו של המשק, ומצבו לא הגיע למה שהוא בשלוש השנים האחרונות, אלא הרבה קודם לכן.

אחמד טיבי: השתפר לאחרונה?

אהוד רצאבי: אנחנו נגיע לזה, חבר הכנסת טיבי.

אהוד רצאבי: בשל הנתונים השליליים של השנים האחרונות, לרבות השנים 2003 ו-2002, עלה הצורך לקצץ בצורה חדה ביותר את תקציב המדינה, ואכן כך נעשה.

אהוד רצאבי: כבר בתחילת שנת 2003 קיבלנו תוכנית כלכלית, שאישרנו אותה לקראת מאי שנה זו, ובחוק התקציב ובחוק ההסדרים האחרונים קיצצנו קיצוצים דרסטיים ביותר.

אהוד רצאבי: עם כל זאת, ועדת הכספים, בראשותו של חבר הכנסת הירשזון, הצליחה לבטל ולהקהות חלק ניכר מהגזירות שהיו מתוכננות.

אהוד רצאבי: בכל זאת אני עדיין רוצה לקוות, שזו הפעם האחרונה שהכנסת תחווה חוק הסדרים כפי שהונח על שולחנה בפעם הזאת, כי חוק ההסדרים אמור להיות במתכונת מצומצמת של שינויים.

ראובן ריבלין: אנחנו מתכוונים בכנסת לקיים דיון יחד עם האוצר על מנת שנבוא ונקבע את הגבולות המותרים לחוק ההסדרים, יחד עם משפטנים, קבוצה - - -

אהוד רצאבי: חשוב.

ראובן ריבלין: על מנת להכין מבעוד מועד את השנה הבאה.

אהוד רצאבי: חשוב ביותר, מאחר שחוק ההסדרים, כפי שהוא מונח, עושה פלסתר את כוונת המחוקק בעצם הגשת חוק שכזה.

אהוד רצאבי: אני אישית הגשתי הצעת חוק כזאת היום, לתיקון, והדבר יידון - אני שמח ביותר.

אהוד רצאבי: את התוצאות של המדיניות, את התוצאות וההשפעה על הכלכלה הישראלית ניתן כבר לראות.

אהוד רצאבי: אומנם אי-אפשר להגיד שהכול תוצאה מהצעדים של שר האוצר, יש גם השפעות מחוץ לישראל, אבל בסך הכול אנחנו רואים מה קורה בבורסה הישראלית, אנחנו רואים שהריבית על איגרות חוב ממשלתיות לזמן ארוך ירדה בכ-50% - אלה בהחלט אינדיקטורים להבראה של המשק.

אהוד רצאבי: בנק ישראל הודיע היום, כי המדד המשולב לחודש דצמבר עלה ב-0.2%, וכי עלייה זו מסמנת את תחילת ההתאוששות ההדרגתית בפעילות המשק.

אהוד רצאבי: אני מסכים בהחלט שהממשלה צריכה להשגיח, לפגוע בצורה מינימלית ביותר בנושאים החברתיים, לא ליצור פערים גדולים, כמובן, ושלא רק מגזר צר ייהנה מאותן רפורמות מיסוי.

אהוד רצאבי: עם כל זאת, בשולי הדברים, אני רוצה להזכיר לשר הרווחה, שנעדר מהישיבה, כי אין להטיל ביטוח לאומי על הכנסות פסיביות, בוודאי זאת לא כוונתו, ויש כנראה אנשים שמעבירים לו אינפורמציה לא נכונה.

אהוד רצאבי: הדבר הזה יעלה לדיון במסגרת ועדת הכספים בשבוע הבא, ואני מקווה שאכן העניין הזה יבוטל.

אהוד רצאבי: אני רוצה לנצל את העובדה שראש הממשלה יושב במליאה, ואני פונה אליך, אדוני ראש הממשלה: דוח השב"כ על הטרור, שפורסם לפני כשבועיים, ציין את הסיבות לירידת הטרור בשנה האחרונה בשתי עובדות, שאחת מהן היא בניית גדר ההפרדה.

אהוד רצאבי: אני קורא לך, אדוני ראש הממשלה: אנא סיים את בניית גדר ההפרדה, לפחות בתוואי שאינו שנוי במחלוקת.

אהוד רצאבי: את היתר ניתן יהיה לפתור במהלך השנה.

אהוד רצאבי: ושר האוצר, לו היה פה: סיים את בעיית הרשויות המקומיות ואת הבעיה של אותם עובדים שלא מקבלים שכר חודשים רבים.

אהוד רצאבי: העוול הוא לא שלהם, בהם צריך לתמוך, כי הם רעבים ללחם.

אהוד רצאבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת רצאבי, שגם עמד יפה בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון סער, לרשות אדוני יתרת עשר הדקות של הליכוד.

ראובן ריבלין: אדוני לא חייב לנצלן.

ראובן ריבלין: מייד אחריו ידבר ראש הממשלה, ואני מבקש לצלצל על מנת להודיע לבאי הבית שראש הממשלה מתכוון לעלות לדוכן.

ראובן ריבלין: אחריו תינתן ההזדמנות לראש האופוזיציה, ראש הממשלה לשעבר, חבר הכנסת שמעון פרס, לומר את דבריו.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, מכובדי ראש הממשלה, כנסת נכבדה, ביקשתם, סיעות האופוזיציה, דיון מיוחד בנושא הפערים החברתיים בחברה הישראלית.

גדעון סער: ישבתי ושמעתי את חבר הכנסת חיים רמון, את חברת הכנסת דליה איציק.

גדעון סער: מלה אחת, אחת, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, לא שמעתי על הנושא של הפערים החברתיים.

גדעון סער: מה אפשר להסיק מזה?

גדעון סער: רק דבר אחד: זה פשוט לא מעניין אתכם.

גדעון סער: ובכל זאת, אתם מפלגה סוציאליסטית לשעבר.

גדעון סער: מוזר.

יולי יואל אדלשטיין: מפלגה לשעבר.

גדעון סער: אגב, גם במערכת הבחירות זה לא עניין אתכם.

גדעון סער: זה לא דבר חדש.

גדעון סער: גם במערכת הבחירות לא עסקתם בכלל בנושא החברתי-הכלכלי.

גדעון סער: שמים כותרת - פשוט לא מעניין אתכם.

גדעון סער: איך אפשר להתייחס לזה ברצינות?

גדעון סער: גם היום, כמו בעת דיוני התקציב, לא ניצלתם את הבמה החשובה הזאת כדי להציג לציבור אלטרנטיבה חברתית-כלכלית.

גדעון סער: מה אתם בעצם מציעים?

גדעון סער: אין לכם אלטרנטיבה.

גדעון סער: זו אופוזיציה שעסוקה בעצמה ובעצמה בלבד.

גדעון סער: כל היום, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, היא עסוקה בפארסה, הייתי אומר: בשאלה השייקספירית.

גדעון סער: מפלגת העבודה, או "האבודה", השאלה השייקספירית שלה היא לא "להיות או לא להיות?"; אלא היא: עד מתי תוארך כהונת היושב-ראש הזמני של מפלגת העבודה?

גדעון סער: כל יום.

גדעון סער: אין יום שאתה פותח עיתון, אתר אינטרנט, ואין לך משהו חדש בנושא הזה.

גדעון סער: כשזה המצב, אדוני יושב-ראש הכנסת, מה הפלא - - -

אחמד טיבי: אתה יכול לדבר על ההישגים של הממשלה, לשם שינוי?

אחמד טיבי: פעם אחת.

אחמד טיבי: פעם אחת.

גדעון סער: אני אגיע לזה, חבר הכנסת טיבי.

גדעון סער: חבר הכנסת טיבי, הרי עומדות לרשותי עשר דקות, לא כולל ההפרעות שלך.

אחמד טיבי: פעם אחת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אני לא שמעתי את חבר הכנסת סער מתערב בנאומך.

אחמד טיבי: הוא לא היה.

אחמד טיבי: היה?

ראובן ריבלין: ואם הוא היה, הייתי נותן לו?

גדעון סער: הייתי, הייתי.

גדעון סער: אני יכול לצטט.

ראובן ריבלין: נאום שהיה מאוד מעניין.

גדעון סער: אני אומר שזה המצב של מפלגת העבודה.

גדעון סער: מה הפלא שכך מדבר – ואני תיכף אצטט, כי אני לא בטוח שכולם כבר קראו את זה – יושב-ראש מפלגת העבודה לשעבר.

גדעון סער: דרך אגב, יש לכם כאן שלושה ראשי מפלגה לשעבר - אם אני כולל את אברום בורג, כי גם הוא היה יום-יומיים יושב-ראש - אחד בהווה שגם היה בעבר, וכל השאר רוצים להיות.

גדעון סער: אז אני אצטט לכם מה אומר היושב-ראש לשעבר בנימין בן-אליעזר, לפני יומיים ב-Ynet - די טרי בסך הכול: "מפלגת העבודה מתרחקת מהעם, ואף אחד לא סופר אותנו".

גדעון סער: אני חוזר - אומר את זה חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר.

גדעון סער: הוא לא נמצא פה, אבל הוא חבר חשוב אצלכם.

גדעון סער: הוא גם מעיד על עצמו שהוא יציל את המפלגה.

ראובן ריבלין: מאז שהוא אמר את זה הוא גם חבר חשוב אצלך.

גדעון סער: כל אחד מהם, אדוני היושב-ראש, בטוח שהוא יכול להציל את המפלגה ואת המדינה.

גדעון סער: כל אחד.

ג'מאל זחאלקה: סער, פעם אחת תספר לנו מה קורה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

גדעון סער: תקשיב, הליכוד יהיה עוד הרבה שנים בשלטון.

גדעון סער: הרבה שנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: - - -

גדעון סער: מאחר שאני לא משוכנע ששמעת או הפנמת, אני אחזור על מה שאמר חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר.

גדעון סער: מה הוא אומר.

יצחק הרצוג: יותר טוב מהמפלגה שלך, תאמין לי.

מאיר פרוש: - - -

גדעון סער: "מפלגת העבודה" - אומר חבר הכנסת בן-אליעזר - -

מאיר פרוש: - - -

גדעון סער: מצוטט ב-Ynet, הנה אני אומר.

גדעון סער: גם להם.

גדעון סער: כתבי Ynet, שבעזרתם קיבלנו את הציטוט הזה, אני מודה לכם - - -

מאיר פרוש: ריבלין היה אומר: יש פה 15 חברי ממשלה.

גדעון סער: - - "מתרחקת מהעם, ואף אחד" - חבר הכנסת הרצוג - "לא סופר אותנו".

ראובן ריבלין: 18 אמרתי.

יצחק הרצוג: לפחות כשהם עושים, הם עושים ביומיים מה שאתם לא עושים עשרות שנים.

מאיר פרוש: ריבלין - - -

גדעון סער: אתה משכנע אותי להוסיף ולצטט מאותו מאמר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, לולא היה פה הייתי אומר שבליכוד יש 18 מנהיגים וסיעה.

ראובן ריבלין: אני הסיעה.

ראובן ריבלין: כך אמרתי.

ראובן ריבלין: יש 18 מנהיגים וסיעה - אני הסיעה.

גדעון סער: תראה מה אומרים כאן עוד מקורבי בן-אליעזר.

גדעון סער: מסבירים שכל הזמן מאשימים את חבר הכנסת בן-אליעזר, ואף אחד לא עושה שום דבר במפלגה הזאת.

יצחק הרצוג: כל פעם הוצאנו את המדינה מהבוץ בגללכם.

גדעון סער: אלה באמת דברים נוקבים; דברים נוקבים שאומר חבר הכנסת בן-אליעזר.

גדעון סער: מה אתם עושים?

גדעון סער: בלי דרך, בלי מנהיג, בלי אלטרנטיבה.

גדעון סער: באים, עטים כמוצאי שלל רב על חקירת המשטרה - -

חיים אורון: מה עם מפת הדרכים?

גדעון סער: - - משתלחים, זה כבר כמעט העיקרון האידיאולוגי.

חיים אורון: מה עם מפת הדרכים?

גדעון סער: מה אתה?

חיים אורון: תגיד, אתה בעדה?

גדעון סער: זה לא נושא הדיון היום.

חיים אורון: תגיד, בכל זאת.

חיים אורון: אתה בעדה?

דני יתום: - - -

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אתם רוצים לשמוע מה דעתו על מפת הדרכים?

גדעון סער: אתם מתעניינים במפת הדרכים?

גדעון סער: זה לא מעניין אתכם, כמו שהפערים החברתיים לא מעניינים אתכם.

גדעון סער: זה פשוט לא מעניין אתכם.

חיים אורון: לא, אבל תגיד מה דעתך.

ראובן ריבלין: אני מציע לך, חבר הכנסת אורון, אדוני ינסה לחוקק חוק שלפיו אפשר להביא את יושב-ראש הקואליציה, על-פי חתימת 40 חברי כנסת, ולשאול אותו שאלה, ואז הוא יענה לך.

ראובן ריבלין: הוא יכול כרגע לומר מה שהוא רוצה.

גדעון סער: רעיון לא רע.

ראובן ריבלין: מה שהוא רוצה.

חיים אורון: זו הסקרנות שהורגת אותי.

ראובן ריבלין: מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: תאמין לי שאת מפת הדרכים הסבירו לכם חבר הכנסת טיבי וחבר הכנסת בשארה יותר טוב מכל חברי הכנסת מהליכוד.

ראובן ריבלין: הכי טוב הם הסבירו.

גדעון סער: אני הייתי מתפתה לעסוק גם במרצ, אדוני היושב-ראש, מכיוון ששמעתי איך משפיעה שם היריבות בין רן כהן ויוסי ביילין על ההפגנה בנושא ז'נבה.

גדעון סער: אבל אתם, בכל זאת - - -

אבשלום וילן: - - -

גדעון סער: אני לא אעסוק פה במפלגה של שישה מנדטים, חבר הכנסת וילן, עם כל הכבוד שאני רוחש לכם.

אבשלום וילן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, באמת, זה לא יכול להיות.

ראובן ריבלין: כל מלה של חבר הכנסת גדעון סער מסעירה אתכם?

ראובן ריבלין: הוא בחור מסעיר, אבל לא עד כדי כך.

גדעון סער: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

ג'מאל זחאלקה: זו סערה בכוס מים.

אבשלום וילן: מעולם לא שמענו מה דעת חבר הכנסת סער בנושא החברתי.

ראובן ריבלין: בסדר, הוא, חבר הכנסת וילן, יאמר מה שהוא רוצה; מה שהוא רוצה.

גדעון סער: אתה תקשיב, תקשיב, חבר הכנסת וילן, אתה יכול ללמוד היום.

גדעון סער: אתם מאמינים איזו אמונת שווא, שאולי משהו יצא לכם מהחקירות האלה.

גדעון סער: אני אגיד לכם למה אתם מאמינים - כי האמת היא שנואשתם מהסיכוי לחולל מפנה בדרך דמוקרטית, שזה או דרך הבית הזה, או ללכת אל העם ולשכנע את הציבור.

גדעון סער: מזה נואשתם במפלגת העבודה.

גדעון סער: ועוד אתם מטיפים מוסר על היחס לכנסת.

גדעון סער: איזה דברים רמים.

גדעון סער: אתם, שהייתם בימים הרעים של ממשלת ברק – חבר הכנסת רמון - ממשלה שנשענה על רבע מהחברים בבית הזה, האנטי-דמוקרטית ביותר בתולדות מדינת ישראל.

חיים רמון: בשביל זה בחרו אתכם, מה אתה עוד רוצה?

גדעון סער: הממשלה הזאת, בתקופתה - - -

חיים רמון: - - - מתי.

חיים רמון: תגיד לי מתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, הוא משיב לך עכשיו.

ראובן ריבלין: אולי אתה לא מבין.

חיים רמון: הוא משיב לי?

גדעון סער: אני רוצה להשיב לך.

גדעון סער: אני התייחסתי לדבריך ואתה לא היית.

גדעון סער: אני הצטערתי שלא התייחסת לנושא הפערים החברתיים.

גדעון סער: אני רוצה להגיד לכם איך, מה קרה, כאשר אתם קיימתם ממשלה אנטי-דמוקרטית, אנטי-דמוקרטית - -

חיים רמון: כי ריחמתי עליכם, לא התייחסתי לפערים.

חיים רמון: מרוב רחמים לא התייחסתי לפערים.

גדעון סער: - - שנשענה על רבע מחברי הכנסת כאן וניסיתם להוביל את עם ישראל בדרך מסוכנת - בלי גיבוי פרלמנטרי - אתה ביקרת את זה באומץ רב.

גדעון סער: אני עדיין זוכר.

גדעון סער: באותם ימים עברו פה הצעות חוק פופוליסטיות כל יום, כאלה שעלו מיליארדי שקלים, וזה מה שנוצר.

חיים רמון: נכון, נכון.

גדעון סער: בגלל זה היה צריך לקצץ את תקציבי הרווחה, הבריאות והחינוך.

גדעון סער: הכול בגללכם.

גדעון סער: הכול בגללכם.

אברהם-בייגה שוחט: איך אתה לא מתבייש?

חיים רמון: אתם הרסתם את הכלכלה.

יצחק הרצוג: אתם הבאתם ל-10% מובטלים.

ראובן ריבלין: אני עצרתי את השעון.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת רמון, האם אדוני סיים את קריאות הביניים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג, כן.

דליה איציק: - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה, עכשיו מספיק.

גדעון סער: אבל היום, ברוך השם, יש ממשלה חזקה, יציבה.

גדעון סער: יציבה.

יצחק הרצוג: - - -

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג.

גדעון סער: היא מבטיחה יציבות כלכלית והיא מקיימת, ועל זה מגיבים השווקים בימים האלה.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון.

גדעון סער: ואתם יודעים את זה.

חיים רמון: תגיד - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון כנראה לא שומע שאני קורא לו.

גדעון סער: אני אגיד לכם מתי התרחבו הפערים החברתיים.

גדעון סער: בין 1992 ל-1996 - - -

יצחק הרצוג: אצלכם.

יצחק הרצוג: לא נכון, לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג.

גדעון סער: שהצפתם - - - שפתחתם את השערים לעובדים זרים.

גדעון סער: כשהבאתם עובדים זרים גזרתם את דינם של המוני ישראלים לאחת משתי האופציות: קצבאות או אבטלה.

גדעון סער: זה מה שאתם עשיתם.

יצחק הרצוג: - - - אצלו בחווה.

יצחק הרצוג: על מה אתה מדבר?

גדעון סער: אני רוצה לשאול אתכם, אפרופו פערים חברתיים: מי מיסה את ההון?

גדעון סער: הרי אתה, בייגה, זוכר את הפארסה שלך עם מס הבורסה?

גדעון סער: מי מיסה את הבורסה?

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון.

אברהם-בייגה שוחט: אתה לא מתבייש?

אברהם-בייגה שוחט: אתם עצרתם את זה.

גדעון סער: מי מיסה את הפיקדונות?

גדעון סער: אתם רק דיברתם על זה.

אברהם-בייגה שוחט: אתם עצרתם את זה.

יצחק הרצוג: אתה יודע שאתה לא מסמיק אפילו.

אבשלום וילן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן.

גדעון סער: אתם אופוזיציה שמקפידה להתרחק מהאמת.

גדעון סער: מקפידה.

גדעון סער: נזהרת מהאמת.

יצחק הרצוג: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

גדעון סער: גם כאשר אתם רואים את האינדיקציות שהולכות ומתרבות לשיפור במשק ל-2004.

גדעון סער: אתם רואים.

גדעון סער: הרי זה לא סוד.

גדעון סער: אתם יודעים שהריבית יורדת, אתם יודעים שהשקל מתחזק, אתם רואים מה קורה בבורסה, אתם רואים שהייצור עולה, אתם רואים שהצמיחה בשער.

ג'מאל זחאלקה: מה - - - בורסה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא לך - - -

גדעון סער: - - - קרה אחרי שעזבתם את ממשלת האחדות.

גדעון סער: מה לעשות, אחרי שעזבתם את ממשלת האחדות, זה מה שקרה.

אבשלום וילן: פעם ראשונה בהיסטוריה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

גדעון סער: חבר הכנסת שוחט, הרי אתה יודע את הדברים, את הפיאסקו שהיה עם מס הבורסה.

גדעון סער: האם הטלתם מס אחד על ההון בזמן מפלגת העבודה?

גדעון סער: רק הממשלה בראשות אריאל שרון עשתה את זה.

גדעון סער: אתם יודעים את זה.

גדעון סער: לזכותכם אפשר לומר דבר קטן: שלפחות לממשלה בראשות אריאל שרון שעשתה את זה הייתם שותפים.

גדעון סער: היום אתם באים ומדברים ונואמים פה: שלוש שנים.

גדעון סער: נכון, אתם שנה מחוץ לממשלה.

גדעון סער: שנתיים לפחות הייתם שותפים - תצמצמו בשני-שלישים את הקטרוגים.

גדעון סער: בשני-שלישים.

גדעון סער: תשאירו שליש.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת בראשות אריאל שרון תוביל את עם ישראל לחוף מבטחים - מול איומים, מול לחצים - בתחום הכלכלי ובתחום החברתי ובתחום המדיני ובתחום הביטחוני, והיא תעשה את זה אולי עוד לפני שתסיימו להכריע בוויכוח הגדול, ההיסטורי, ביניכם לבין עצמכם, על כהונת היושב-ראש הזמני של מפלגת העבודה, והיא תעשה את זה בלעדיכם.

גדעון סער: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני גדעון סער, יושב-ראש הקואליציה.

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי, לפני שאני קורא לראש הממשלה, אני מבקש להזכיר לחבר הכנסת רמון: על-פי בקשת 40 מחבריך אנחנו ביקשנו מראש הממשלה לבוא ולתת את הודעתו בקשר לדברים שביקשת.

ראובן ריבלין: אבקש לא להפריע כאשר ראש הממשלה מדבר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אחר כך אני אדרוש זאת גם מחברי האופוזיציה - אנחנו הזמנו, אנחנו ביקשנו, אנחנו עמדנו על קוצו של חוק, כך ננהג בכבוד בראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות לך על שנתת לי להופיע פעם נוספת, בהמשך לשבוע שעבר.

אריאל שרון: אני לא יודע אם ההמשך יהיה שתהיה הופעה כל יום, כן?

ראובן ריבלין: אדוני רק צריך לבקש.

אריאל שרון: אבל אני שמח על כך, כי תהיה לי אפשרות להסביר לחברי האופוזיציה, שאולי טחו עיניהם מראות, מה עשתה הממשלה.

אריאל שרון: ערב טוב.

אריאל שרון: מדינת ישראל מתמודדת בשלוש השנים האחרונות עם משבר כלכלי קשה.

אריאל שרון: יש שתי דרכים להתמודד עם משבר.

אריאל שרון: האחת היא להוריד את הראש ולחכות עד יעבור זעם.

אריאל שרון: הדרך השנייה היא לנצל את המשבר, ללמוד, לתקן את טעויות העבר – יש לכם הרבה הרבה טעויות שאנחנו עד היום סובלים מהן - להפיק לקחים, לייעל ולהשתמש במשבר כקרש קפיצה לתקופה מוצלחת יותר אחריו.

אריאל שרון: הממשלה בראשותי בחרה באפשרות השנייה.

אריאל שרון: האסטרטגיה שבחרנו, האומץ להתמודד עם הקשיים, כבר מוכיחים את עצמם.

אריאל שרון: מדיניות הממשלה משדרת ויוצרת יציבות בשווקים, האינפלציה נמוכה, הריבית יורדת, המטבע יציב והבורסה עולה.

אופיר פינס-פז: זה טוב.

נסים זאב: אין כסף.

נסים זאב: אין מה לאכול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב.

עסאם מח'ול: - - -

גדעון סער: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, אני לא אוכל להגן על ראש הממשלה מפניך.

גדעון סער: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, אולי אדוני לא מבין: אני לא אוכל להגן.

עסאם מח'ול: - - - אבל גם העוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אמרת את דברך.

משה גפני: מה עם אולמרט ועם השבת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אריאל שרון: השקעות תושבי חוץ בישראל בין 2000 ל-2003 הוכפלו.

אריאל שרון: מניות "אל על" הונפקו בבורסה.

אריאל שרון: "בזק" ו"צים" אינן חברות ממשלתיות יותר.

אופיר פינס-פז: מכרת בחצי מחיר.

אבשלום וילן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן.

ג'מאל זחאלקה: זה נשמע כמו עלילות הברון מינכהאוזן.

איתן כבל: - - -

נסים זאב: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אני מבקש ממך.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אני אומר לכם, אתם הזמנתם - אני לא יודע אם זה בחתימותיכם - את ראש הממשלה לדבר כאן.

ראובן ריבלין: לא תיתנו לו לדבר - הוא ידבר כאן, רק אתם לא תהיו פה.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

דניאל בנלולו: לך לכפר שלך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דניאל בנלולו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אתה על קריאה שנייה.

קריאה: מחול לך.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רבותי, לא, לא.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה לא ידבר כשמפריעים לו.

יוסי שריד: מה היה ההישג הראשון, לא הספקתי לכתוב.

ראובן ריבלין: אדוני יקרא בפרוטוקול.

ראובן ריבלין: אנחנו לא - - -

קריאות: - - -

גלעד ארדן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

גלעד ארדן: עוד לא נכנסתי.

ראובן ריבלין: נכנסת, אתה רואה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אריאל שרון: אנו עושים שינוי מבני ב"מקורות".

אריאל שרון: הסקטור הפרטי מביע אמון מלא במדיניות זו ובנחישות שמפגינים הממשלה ושר האוצר - המוביל את המהפך - לקיים את המדיניות הכלכלית.

אריאל שרון: מדיניות הממשלה הניעה את בנק ישראל להוריד את הריבית במשק.

אריאל שרון: אני מייחס חשיבות רבה להשפעת מהלך זה על הורדת הריבית על המשכנתאות.

אריאל שרון: זוגות צעירים ורוכשי דירות משלמים היום מאות שקלים פחות בזכות הורדת הריבית.

קריאה: - - -

יצחק כהן: בזכות אולמרט.

אריאל שרון: התקופה שאנו נמצאים בה היא תקופת ביניים, וככזאת היא כמובן קשה.

אריאל שרון: מטבע הדברים, מחריפים בה הקשיים של אזרחים רבים.

אריאל שרון: המצוקות קשות ונוגעות ללב.

אריאל שרון: במקומות שניתן אנחנו עושים ככל שאפשר כדי לסייע, אבל חייבים להבין שאם רוצים ישראל חזקה כלכלית, צריך לצלוח את תקופת הביניים הזאת.

אריאל שרון: לא נוכל להמשיך ולחלק את העוגה לצרכים חברתיים - -

יצחק כהן: - - - איזה כלכלה - - -

אריאל שרון: - - אם לא נשקיע בהגדלתה.

עסאם מח'ול: למה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אתה לא יכול לקרוא אפילו קריאת ביניים יותר.

ראובן ריבלין: אתה לא יכול, אתה בקריאה שנייה.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: אתה באזהרה שנייה, אני אומר לך.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך - אתה באזהרה שנייה.

אריאל שרון: מדובר כאן בתהליכים אשר דורשים זמן וסבלנות, לעתים הרבה סבלנות, אבל בסוף יורגש השיפור ההדרגתי במצב בכל בית בישראל.

אריאל שרון: התחזיות אומרות כי בשנת 2004, לאחר שלוש שנים קשות, המשק עומד בפני צמיחה חיובית לנפש.

אופיר פינס-פז: את זה אמרת לפני 2003.

אריאל שרון: הרע ביותר כבר מאחורינו.

אריאל שרון: חברי הכנסת, הממשלה הזאת לא מאמינה בהעברת כספים לאנשים שיכולים לעבוד.

אחמד טיבי: - - -

אריאל שרון: אפשר לא להסכים אתנו על זה - -

עסאם מח'ול: מה עם מקומות עבודה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

אריאל שרון: - - אפשר לבקר אותנו על כך, אבל חייבים להבין - זו עמדתנו ואנו נתמיד בה.

אריאל שרון: קצבאות מגיעות רק למי שלא יכול לעבוד באמת - לנכים, לקשישים, למוגבלים - -

זהבה גלאון: - - -

יצחק הרצוג: פגעתם בהם עוד יותר.

אריאל שרון: - - מסיבה זו או אחרת.

אריאל שרון: למי שיכול לעבוד צריכים לספק את הכלים על מנת שיעבוד בתנאים הטובים ביותר, ושימצה את מלוא הפוטנציאל הטמון בו לטובתו שלו ולתועלת המשק.

אריאל שרון: המצב שהיינו קרובים אליו - של חברה נתמכת קצבאות - לא ישוב עוד.

אריאל שרון: שיעור התעסוקה בישראל בקרב גילאי העבודה נמוך בכ-10% מהממוצע במדינות המפותחות בעולם.

אריאל שרון: יש המעריכים את הנזק שנגרם לנו כתוצאה מכך ב-9 מיליארדי דולרים בתוצר הלאומי שלנו כל שנה.

אריאל שרון: כמובן, צריכים להביא בחשבון - יש חיילים, יש אלה שמשרתים, יש כאלה שלא עובדים.

אריאל שרון: מטרתנו היא לצמצם את הפער הזה ככל שניתן - -

זהבה גלאון: מובטלים, קוראים לזה - - -

אריאל שרון: - - מי שיכול לעבוד - יצא לעבוד.

איתן כבל: איפה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, אם אתה לא יודע - יושב-ראש האופוזיציה רשאי לדבר אחרי ראש הממשלה כדי לענות לו על כל הטענות שהוא מביא.

ג'מאל זחאלקה: - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: כן, כן, יושב-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: אני חוקקתי את החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: יש לך תוכניות להגברת התעסוקה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: - - - איך עשו את זה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

קריאה: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני חושב שההערה שלך היתה מספיקה מעל הדוכן, ואני לא היסיתי אותך.

ראובן ריבלין: אני מבקש.

דניאל בנלולו: - - -

משה גפני: - - -

ראובן ריבלין: רבותי, יושב-ראש האופוזיציה רשאי בכנסת ישראל לדבר אחרי ראש הממשלה - אחרון הדוברים, המלה האחרונה.

ראובן ריבלין: תנו כבוד לדמוקרטיה.

נסים זאב: אבל איפה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריאל שרון: בשלוש השנים האחרונות הנחנו את אבני היסוד לשינוי הכלכלי שישראל צריכה לעבור.

אריאל שרון: הדבר הראשון שעשינו הוא מהפכת ענק בתחום התשתיות.

אריאל שרון: בכל מדינה בעולם אנשים נוסעים שעה, שעה וחצי לעבודה.

אריאל שרון: אין סיבה שלא ניצור את התנאים שכל אזרח בישראל יוכל להגיע כל יום במהירות וביעילות למקום עבודה המרוחק עשרות קילומטרים ממקום מגוריו.

אריאל שרון: אנחנו התחלנו בכך.

אריאל שרון: הפכנו ערים שנראו בעבר מנותקות לקרובות למרכז.

אריאל שרון: פרסנו, ואנחנו ממשיכים לפרוס, רשת מסילות ברזל וכבישים מתקדמים בכל רחבי הארץ.

אופיר פינס-פז: בנית הרבה יותר כבישים בהתנחלויות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, האם פרס לא יודע להגיד לו את הדברים האלה?

ראובן ריבלין: אז למה אדוני עוזר לראש האופוזיציה?

חיים רמון: בזה פרס לא מתמחה.

אריאל שרון: הממשלה והכנסת אישרו השקעה של 24 מיליארד שקל בחמש השנים הקרובות בחברת הרכבת החדשה שהוקמה, לטובת פריסה של רשת הרכבות לנגב ולגליל.

אריאל שרון: אנו משקיעים בטיוב רשת הכבישים.

אריאל שרון: לפני שבוע חנכנו את הקטע המרכזי של כביש 6 על שם יצחק רבין ז"ל, המהווה עורק תחבורה מרכזי המחבר את צפון הארץ ואת דרומה למרכז.

אריאל שרון: שתי הרשתות במקביל - רכבת וכבישים - יהפכו את הארץ למרחב תעסוקתי אחד ויאפשרו לאנשים לחיות באיכות חיים גבוהה יותר בפריפריה ולהגיע לעבודתם במהירות האפשרית.

אריאל שרון: אני עוד זוכר איך כשר התשתיות החלטתי על הפעלת הרכבת לבאר-שבע, באילו מבטי זלזול נתקלתי אז.

אריאל שרון: ובכן, היום יש רכבת לבאר-שבע והיא נוסעת 36 פעמים ביום, ואני כראש הממשלה הוריתי להכפיל את המסילה כדי שנוכל לעמוד בביקוש.

אריאל שרון: באותם מבטים של זלזול נתקלתי גם כשהחלטתי להכשיר לתנועת נוסעים את הרכבת לדימונה.

אריאל שרון: היא כבר היתה יכולה לפעול - אנחנו פשוט מקשרים אותה בתחנה אחת היום לתחנה של האוניברסיטה בבאר-שבע, אחרת היא כבר היתה פועלת השנה.

אריאל שרון: אמרו לי שזה לא כלכלי, אמרו לי שאף אחד לא ייסע, אמרו לי שזה לא ילך.

אריאל שרון: אני רוצה להגיד לכם - תהיה רכבת לדימונה, ותושבי דימונה יוכלו להגיע בזמן קצר לבאר-שבע ולתל-אביב.

נסים זאב: לאנשי דימונה יש עבודה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, פעם שנייה אני קורא - - -

נסים זאב: לאן - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, נא להוציא אותו.

ראובן ריבלין: להוציא אותו מהאולם.

ראובן ריבלין: אני רוצה לקרוא לך פעם שנייה - פעם שנייה, ואתה לא נותן לי אפילו הזדמנות.

ראובן ריבלין: להוציא אותו מהאולם.

ראובן ריבלין: יש גבול, באמת יש גבול.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אתה בדרך של נסים זאב.

נסים זאב: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, בבקשה לצאת מהאולם.

נסים זאב: פעם ראשונה לא שמעתי.

ראובן ריבלין: לא שמעת - אני שמעתי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, נא לצאת, לנוח בחוץ ולחזור אחרי שלוש דקות.

נסים זאב: שמעתי פעם שנייה ושלישית - - -

ראובן ריבלין: נא לצאת.

ראובן ריבלין: רבותי הסדרנים.

נסים זאב: למה אדוני דילג על הפעם הראשונה בכלל?

נסים זאב: (חבר הכנסת נסים זאב יוצא מאולם המליאה.

נסים זאב: )

אריאל שרון: ותהיה גם רכבת לשדרות ולנתיבות ולאופקים - שכבר נמצאת כרגע בשלב תכנון מתקדם - ולכרמיאל ולעפולה ולבית-שאן.

אריאל שרון: אנחנו החלטנו שכך יהיה, אנחנו משקיעים את כל המאמצים שכך יהיה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כך יהיה.

אריאל שרון: השיפור המשמעותי במערכות הכבישים והרכבות יוכל להביא לניידות גבוהה בהרבה של עובדים ושל סחורות.

אריאל שרון: כדי לנצל זאת, מוביל ממלא-מקום ראש הממשלה ושר התמ"ת את תיקונו של החוק לעידוד השקעות הון.

יצחק כהן: איפה הוא?

יצחק כהן: איפה שר התמ"ת?

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אתה רואה שאני מאוד סובלני היום לאדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אדוני שוכח שאסור לו, כמו מח'ול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליצמן.

ראובן ריבלין: את הבא אחריו אני פשוט מוציא.

ראובן ריבלין: חבל, פשוט חבל.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, אני מודה, באתי הנה בשמחה כי חשבתי שאולי הדבר הזה יוסיף לידע של חברי הכנסת.

אריאל שרון: אני חושב שיש חשיבות לעניין זה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, במסגרת הידע אפשר לשאול שאלה?

ראובן ריבלין: ראש הממשלה יחליט בסוף אם הוא רוצה לענות על שאלות.

איתן כבל: במסגרת הידע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, שאלת אותי אם אפשר, אמרתי לך: לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דניאל בנלולו: קשה לקבל את ההישגים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אודה לאדוני אם לא יעזור לי.

אברהם-בייגה שוחט: ראיתי אותך היום בוועדה, בנלולו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, זה לא שעת בנלולו עכשיו.

חיים רמון: אבל כל שעה טובה לבנלולו.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, במשובה ובנחת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אריאל שרון: בכוונתנו לכלול מסלול השקעות של מפעלים בין-לאומיים גדולים בפריפריה, אשר יזכו להטבות מס חסרות תקדים, ובכך יביאו באזורים אלו ליצירת מקומות תעסוקה.

אריאל שרון: מעבר למאמץ לקירוב הפריפריה, התחלנו לטפל גם בשוק העבודה.

אריאל שרון: אני רוצה להגיד מלה על העובדים הזרים.

אריאל שרון: גם לבי נחמץ כשאני רואה אנשים שכל מבוקשם היה להשיג פת לחם בארץ זרה - חשוב להבין, הם אינם הבעיה שלנו.

אריאל שרון: הבעיה שלנו היא אותם ישראלים שאינם מוכנים ללכת לעבוד.

זהבה גלאון: אין עבודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, שמענו את זה, אמרת את זה גם קודם.

זהבה גלאון: שיפנים את זה.

אריאל שרון: לא ניתן לחיות כאן לנצח כאשר אזרחי המדינה חיים על קצבאות אבטלה ועובדים זרים בונים את הארץ במקומם.

אריאל שרון: מדינה שיש בה 280,000 מובטלים לא יכולה להרשות לעצמה 300,000 עובדים זרים.

אריאל שרון: אנחנו החלטנו לשים קץ למצב הזה.

יוסי שריד: אצלך יש עובדים זרים?

יעקב מרגי: גם בחקלאות?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: עובדים מטורקיה גם כן?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אריאל שרון: משטרת ההגירה כבר הביאה להוצאתם של 80,000 עובדים זרים.

אריאל שרון: במקביל, הקשחנו את הקריטריונים לקבלת הבטחת הכנסה, כדי שמי שיכול לעבוד במקומות שיתפנו, יופנה לשם.

אריאל שרון: הממשלה גם פועלת להורדת מסים, ובאמצעות זאת לעודד את היציאה לעבודה.

אריאל שרון: רק בשבוע שעבר אישרה הממשלה, על-פי הצעת שר האוצר, החזרה של 650 מיליון שקלים, שנבעו מעדכון מדרגות המס, והעבירה אותם למקבלי השכר הנמוך במשק.

אריאל שרון: המדיניות הזאת מתחילה לשאת פירות כבר עכשיו.

אריאל שרון: בשנת 2003 הצטרפו כ-12,000 עובדים ישראלים לענף הבנייה במקומות שהתפנו מעזיבת העובדים הזרים.

אריאל שרון: אנחנו מתכוונים להמשיך בכך ביתר שאת, עד שכל משרה שיכולה להיות מאוישת בידי ישראלי אכן תאויש כך.

אריאל שרון: הנושא השלישי שאנו חייבים לטפל בו הוא נושא החינוך.

אריאל שרון: העתיד שלנו הוא הילדים שלנו.

אריאל שרון: מדינת ישראל מתגאה בהון האנושי שלה, שהביא אותה להוביל בתחום ההיי-טק, עם מספר יזמי ההיי-טק הרבים ביותר ביחס לאוכלוסייה, וביניהם היזמים המשפיעים ביותר על הכלכלה העולמית.

אריאל שרון: את ההשקעה בהון האנושי צריך להעמיק ולהגביר, ובכך להביא למדינת ישראל את מירב הכספים המושקעים במחקר ובפיתוח בעולם ולקדם את מעמדה של מדינת ישראל כמעצמה עולמית של מחקר ופיתוח.

אריאל שרון: ההשקעה הלאומית שלנו בחינוך היא אחת הגבוהות בעולם.

אריאל שרון: אנחנו משקיעים עבור כל תלמיד יותר מרוב מדינות העולם.

אריאל שרון: ובכל זאת, על-פי מבחנים בין-לאומיים, התפוקה אינה משביעת-רצון, והשכר החודשי שאנו משלמים למורים הצעירים שלנו הוא פשוט בושה.

אריאל שרון: גם כאן, כמו בהבראת המשק, אין לנו ברירה, אנחנו צריכים לשלם יותר כסף לפחות מורים שיעבדו יותר שעות.

אריאל שרון: בכוונתנו להגיש תוכנית להחלת יום לימודים ארוך, הכול כמובן בהדרגה ובמקומות חלשים בראש ובראשונה - -

אופיר פינס-פז: בינתיים ביטלת, לא משנה.

אריאל שרון: - - במוסדות החינוך בישראל, במקום קצבאות ילדים.

אריאל שרון: כך, במקום שילך הכסף להורים - ופה צריך כמובן לחשב, זה לא יכול להיות כל הכסף, יש גם הוצאות אחרות, אבל במקום שילך הכסף להורים, ילך הכסף למי שהוא מגיע לו באמת, לילדים.

אריאל שרון: הילדים יזכו ליום לימודים ארוך, להעשרה ולהשגחה בזמן שיעורי הבית ולארוחת צהריים חמה, ולהורים יהיה יותר זמן פנוי מדאגות, כדי ללכת לעבוד.

אופיר פינס-פז: הצבעת נגד זה לפני שבוע.

אריאל שרון: כך נוכל גם לווסת את חלוקת המשאבים, כדי שילדים ברשויות החלשות יקבלו יותר.

יוסי שריד: הם לא צריכים ללכת, הם ייסעו ברכבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת גלאון, שריד ורמון, אתם לא רוצים את ראש הממשלה?

ראובן ריבלין: ביקשתם שהוא יבוא, התעקשתם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה הארוחה החמה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה.

חיים רמון: ומה עם הילדים בסיכון?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון.

חיים רמון: היה דיון על הילדים בסיכון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אדוני לא דיבר מלה אחת על ילדים בסיכון, וראש הממשלה עונה לך על הבקשה שביקשת ממנו לבוא.

יצחק הרצוג: רק מקצצים אצלם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג.

אריאל שרון: כוח המשימה הלאומי שהקמנו, שרת החינוך ואני, יגיש בימים הקרובים את מסקנותיו.

אריאל שרון: כפי שלא נרתענו עד היום, לא נירתע גם כאן, הנושא הזה הוא בנפשנו.

יוסי שריד: היתה לכם ועדה עם רופאים, באוצר לא יודעים, אפילו - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרס ייצג אותך בכבוד לאחר מכן.

יוסי שריד: מה זה כוח משימה אם לא ועדה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, אדוני לא יכול לדבר פה במקום הדובר.

ראובן ריבלין: אדוני לא יכול להפריע.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים מקובלת עלי, אתה לא יכול להפריע.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

אריאל שרון: במאבק הזה למען עתידו של החינוך בישראל ישחקו תפקיד מפתח ארגוני המורים.

אריאל שרון: אני מודיע לכם, אנחנו נלך את כל הדרך, אני מקווה שנעשה זאת יד ביד אתם.

אריאל שרון: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים במדיניותנו לסייע באותם מגזרים שזקוקים לעידוד ממשלתי, על מנת שיוכלו לזכות בשוויון הזדמנויות.

אריאל שרון: בתוכנית לסיוע בתעסוקה לאמהות חד-הוריות הופנו מחודש אוגוסט 2003 כ-8,500 אמהות חד-הוריות למקומות עבודה, ושליש מהן כבר השתלבו במקומות העבודה.

יצחק הרצוג: בעוד חודש זה נגמר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג.

אריאל שרון: הכנסת אישרה לאחרונה תוכנית לשילוב מקבלי גמלאות בחזרה לשוק העבודה.

אריאל שרון: התוכנית כוללת הקניית מיומנות של עבודה והסרת חסמים הפוגעים ביציאה לעבודה - למשל מעונות-יום לילדים.

אריאל שרון: יישום התוכנית יהיה באמצעות הקמת ארבעה מרכזי תעסוקה ברחבי הארץ, שיעסקו בטיפול הכולל של התוכנית.

אריאל שרון: אנו אף פועלים לשילובם של אנשים עם מוגבלויות בשוק העבודה.

אריאל שרון: משרד הרווחה, בראשות השר אורלב, משקיע מאמצים רבים לתגבור שירותים תעסוקתיים המיועדים לאנשים עם מוגבלויות - -

אופיר פינס-פז: קראת את התקציב?

אופיר פינס-פז: אין לו שקל.

אופיר פינס-פז: על איזו מדינה הוא מדבר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, אתה יודע שלבי ישתות דם אם אני אקרא אותך לסדר, אבל בסוף לא תהיה לי ברירה.

חיים רמון: לשר אורלב יש דעה רעה על הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, המעצורים לגביך כבר נסתיימו.

חיים רמון: רק רציתי שהשר אורלב יגיד איזו דעה יש לו על הממשלה.

אריאל שרון: - - לשם מיצוי יכולת שילובם החברתי והתעסוקתי.

אריאל שרון: במסגרת זו נעשו פעולות לשילובם של כ-2,000 אנשים עם מוגבלות תעסוקה בשוק החופשי ובתעסוקה בשכר מינימום מופחת.

יצחק כהן: דיוטי-פרי.

אריאל שרון: הממשלה הקימה צוות בראשות שר הרווחה לגיבוש פתרונות למיגור העוני ולצמצומו, בדגש על אוכלוסיית הילדים בסיכון.

אריאל שרון: המלצות הוועדה יוגשו בתקופה הקרובה ביותר ויאפשרו לנו לקבל החלטות אופרטיביות לטיפול השורש הנדרש.

אריאל שרון: אנחנו משתפים פעולה בכך עם המגזר העסקי, שהוא הנהנה המרכזי מהשבחתו של ההון האנושי ומסגירת הפערים.

אריאל שרון: שמחתי לראות שגם בתקופה קשה זו למדינת ישראל נמצאו גורמים פילנתרופיים וקרנות, כמו קרן סאקט"א-רש"י ואחרים, בעלי חזון ויכולת להפעיל פרויקטים חברתיים בקרב האוכלוסיות החלשות.

אריאל שרון: כך בפרויקט "עתידים", שנולד בצה"ל על-ידי הרמטכ"ל אז שאול מופז, והתרחב היום גם לתעשייה וגם למינהל הציבורי.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, היה חשוב מאוד לדעתי לאפשר לחברי הכנסת, אולי באיזה אירוע שתעשו, להביא למפגש עם תלמידי פרויקט "עתידים".

אריאל שרון: זה פשוט דבר מדהים.

ראובן ריבלין: ועדת החינוך נפגשה אתם והיה לנו באמת בוקר מאוד מעניין.

ראובן ריבלין: אני הצטרפתי לוועדת החינוך.

אריאל שרון: אני שמח מאוד.

אריאל שרון: אני נפגש אתם אחת לשנה כדי לראות את ההתפתחות, והדבר הזה פשוט מדהים.

ראובן ריבלין: משלחת מהכנסת ביקרה, ואני מתכוון להזמין אותם הנה גם בט"ו בשבט.

אריאל שרון: וכך בפרויקט "יניב", המתעתד לפעול בשיתוף הממשלה לקידום ילדים בסיכון.

אריאל שרון: הממשלה והמגזר העסקי חייבים לפעול יחד על מנת ליצור חברה שוויונית וצודקת יותר.

אריאל שרון: תשומת לב מיוחדת אני מקדיש למגזר הערבי בישראל.

אריאל שרון: לקחתי על עצמי לעמוד בראש ועדת השרים המטפלת בנושא.

יצחק הרצוג: מה עם דוח-אור?

אריאל שרון: במסגרת הוועדה אנו מטפלים ביישום התוכנית להשקעה בקרב ערביי ישראל, התוכנית לדרוזים ולצ'רקסים והתוכנית למגזר הבדואי.

אריאל שרון: לאחרונה ביקרתי בעיר נצרת ובשגב-שלום, שם נפגשתי עם ראשי המגזרים ודנו בתוכניות ובדרכי הטיפול.

זהבה גלאון: מה עם רכבת לנצרת?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, הוא מדבר עכשיו על המגזר הערבי.

אחמד טיבי: רכבת אחת, אחת.

ראובן ריבלין: שמעתי אותך, חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: כל הזמן אתם שואלים למה לא מדברים, וכשמדברים אתם צועקים.

ראובן ריבלין: אולי הוא יאמר את זה בעוד שני משפטים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אדוני עובר את הגבול.

ראובן ריבלין: אדוני עובר את הגבול לא רק עם ראש הממשלה, אבל עם ראש הממשלה אני אקפיד אתו קלה כחמורה.

אריאל שרון: חשיבות גדולה אני מייחס לשילוב של מנהיגות עסקית ערבית במגזר הציבורי.

אריאל שרון: כשראיתי כי שילוב ערבים, דרוזים ובדואים בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות נעשה בקצב שלא סיפק אותי, הודעתי מיידית כי לא ימונה עוד אף דירקטור לחברות ממשלתיות שאין בהן חבר דירקטוריון ערבי, דרוזי, בדואי, צ'רקסי אחד לפחות.

אריאל שרון: אנחנו ערים למצוקה הקשה של הרשויות המקומיות הערביות כחלק ממצוקת הרשויות בארץ בכלל.

אריאל שרון: שר האוצר ואני קבענו להיפגש מחר כדי לראות כיצד נוכל לסייע לאותן רשויות, אשר דחיפה מצד הממשלה יכולה להעלות אותן על דרך של ניהול יעיל לרווחת האזרח.

אריאל שרון: חברי הכנסת, הממשלה בראשותי הוכיחה כי היא איננה נרתעת מקשיים ומאתגרים.

אריאל שרון: אתם יכולים לרשום לפניכם - -

יוסי שריד: אני רשמתי את הכול מההתחלה.

ראובן ריבלין: אנחנו נבדוק אחרי כן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, נעשה לך בחינה אחרי כן.

אריאל שרון: - - לא ננוח ולא נשקוט עד שנבטל את מושג הפריפריה בישראל, עד שנבטל את שוק הקצבאות שלא לצורך ונכונן כאן חברה עובדת ובריאה, עד שנפנה את כספי הקצבאות רק לאלו שאינם יכולים לעבוד, עד שנבנה כאן מערכת חינוך יעילה ומצומצמת, שבה ישתכר כל מורה בכבוד וכל תלמיד, יהודי וערבי כאחד, יזכה לחינוך שמכשיר אותו להתמודד עם אתגרי המחר.

נסים זאב: בשביל זה יש כל כך הרבה מעשני סמים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אי-אפשר במשחק אחד להוציא שחקן פעמיים.

ראובן ריבלין: הוצאתי את אדוני לשלוש דקות להירגע, ואני רואה שלוקח לו הרבה פחות משלוש דקות להתחמם.

אריאל שרון: אנחנו נגיע למשק בריא, נגיע לשוויון ההזדמנויות; אנחנו, בעזרת השם, נגיע לשגשוג ולצמיחה.

אריאל שרון: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הודעתי.

אריאל שרון: תודה רבה.

זהבה גלאון: אם הכול כל כך טוב, למה הכול כל כך רע?

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, תני לראש הממשלה לרדת.

ראובן ריבלין: הוא יהיה לידך ותוכלי לשוחח אתו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להזמין את יושב-ראש האופוזיציה, ראש הממשלה לשעבר, חבר הכנסת שמעון פרס.

ראובן ריבלין: אני פונה עכשיו לצד הזה ואומר לכם: דיר באלכום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, כרגע אדוני מפריע לראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אני מבטיח לך שהפעם אתן לך לדבר כמה שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: נראה אותך מפריע ליושב-ראש תנועתך ויושב-ראש האופוזיציה.

מאיר פרוש: ראש הממשלה לא התייחס לשר החקלאות ולשר התיירות.

מאיר פרוש: אולי אתה תעשה את זה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת פרס, ביקש ממני להודיע לך שהוא לא זקוק לעזרתך.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמענו נאום נהדר, איזו ארץ נהדרת, איזו ארץ נפלאה.

שמעון פרס: הרכבות נוסעות, הנשים מאושרות, האנשים מועסקים.

שמעון פרס: מה חסר?

שמעון פרס: ארץ נהדרת, ארץ נהדרת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אני לא אקרא אותך לסדר.

ראובן ריבלין: אדוני, מה שהוא רוצה הוא יעשה לפרס.

ראובן ריבלין: הוא יושב-ראש האופוזיציה.

שמעון פרס: חברי הכנסת יצטרכו עוד מעט לדון על מה שנעשה בעודף הכספים שיש לנו, בעודף החינוך, בשפע המתפרץ כמו מפלי מים.

שמעון פרס: איזה תיאור, איזה תיאור נפלא.

שמעון פרס: ראש הממשלה התחיל בזה שטחו עינינו מראות.

שמעון פרס: התרגשתי מאוד.

שמעון פרס: קראתי ספר של רופא סיני, שעשה השוואה בין ניתוח סיני לבין ניתוח עיניים אמריקני.

שמעון פרס: המסקנה שלו מרתקת.

שמעון פרס: הוא אומר: הניתוח האמריקני כואב, אבל רואים טוב.

שמעון פרס: הניתוח הסיני לא כואב, אבל לא רואים טוב.

שמעון פרס: היום שמענו ניתוח לא כואב ולא רואים שום דבר.

שמעון פרס: לכן, לא עינינו טחו מראות.

דניאל בנלולו: מה עם התקע והשקע?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

שמעון פרס: אני רוצה רק להגיד, אני השבוע - במקום שראש הממשלה יזמין אותי לחגיגה עם "עתידים", אני הייתי שם, אני מזמין את ראש הממשלה לקרוא כ-150 מכתבים שקיבלתי השבוע.

שמעון פרס: אף אחד לא בעניינים פוליטיים.

שמעון פרס: קורעי לב, קורעי לב.

שמעון פרס: אנשים מתחננים, תעזור לבני לקבל עבודה.

שמעון פרס: כל הבית בעוני, כל הבית בבושה.

שמעון פרס: כותב לי אלמן שנשאר - - -

גדעון סער: - - -

שמעון פרס: באמת, גדעון סער, אתה מסעיר אותי.

שמעון פרס: תירגע, תירגע.

יצחק הרצוג: מה אתם מרוצים כל כך?

איוב קרא: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא.

דליה איציק: פעם שלישית שהוא מפריע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שמעון פרס: פעם היה לכם פאתוס חברתי, עכשיו נשאר לכם רק פאתוס.

שמעון פרס: החברה ברחה.

שמעון פרס: תראו איך מסתכלים עליכם.

מיכאל גורלובסקי: - - - 40 מנדטים.

שמעון פרס: איזה 40 מנדטים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גורלובסקי.

שמעון פרס: תחזיק במנדטים, האנשים יברחו ממך.

שמעון פרס: אני מזמין את ראש הממשלה ואת שרי הממשלה לתת לי תשובה על 150 המכתבים.

איוב קרא: - - -

שמעון פרס: אתה תסדר אותם בעבודה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שמעון פרס: עשית אותי אדם מאושר.

שמעון פרס: עכשיו אני יודע שיש כתובת.

דניאל בנלולו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

שמעון פרס: אתה מקבל מכתבים כאלה?

שמעון פרס: מה אתה משיב?

שמעון פרס: או שכבר לא פונים אליך?

קריאות: - - -

שמעון פרס: לא היה כדואר הזה במדינת ישראל, לעוני, ליתמות, להעדר כתובת.

שמעון פרס: אחרי הנאום היום, אני אגיד להם: אנחנו נקים צוות לענות על המכתבים.

שמעון פרס: מה הבטחת לנו כאן?

שמעון פרס: צוותות?

שמעון פרס: צוות לזה וצוות לזה וצוות לזה.

שמעון פרס: ואני אומר לך, הכלכלה שלנו טעתה?

שמעון פרס: זו היתה אחת הכלכלות המרתקות, המוצלחות והטובות בכל העולם, בלי בתי-תמחוי - - -

מיכאל גורלובסקי: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גורלובסקי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שמעון פרס: - - - בלי בתי-תמחוי, בלי 2 מיליוני אנשים מתחת לקו העוני, בלי 900,000 ילדים מתחת לקו העוני.

שמעון פרס: תהיו בני-אדם פעם, תסתכלו במציאות.

שמעון פרס: אל תעסקו רק בטיוח.

שמעון פרס: אני אומר לך, המורה שלי ברל כצנלסון כתב - - -

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אם אתה לא תעיף אותו - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת דליה איציק, את רוצה לעזור לי? שבי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת דליה איציק, קודם כול תשבי, את לא תקומי ותנופפי באצבעות מולי.

ראובן ריבלין: תשבי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אם את רוצה לדבר אתי, לשבת קודם.

דליה איציק: מה זה הדבר הזה?

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: פעם שנייה אני קורא אותך לסדר.

דליה איציק: חוצפן.

שמעון פרס: פעם ברל כצנלסון כתב מאמר: "בזכות המבוכה ובגנות הטיח".

שמעון פרס: אל תעסקו בטיח, אל תהיו טייחים.

שמעון פרס: גם הטיח כבר לא מחזיק מעמד.

שמעון פרס: אין לו על מה להישען.

שמעון פרס: הוא רק מנסה לכסות.

שמעון פרס: ואני רוצה להגיד, אתם רוצים חשבון של העבר?

שמעון פרס: חשבון של העבר - המפלגה שלכם השקיעה 60 מיליארד דולר בשטחים.

שמעון פרס: בשביל מה?

שמעון פרס: הלוא אתם מוכנים לחלק - - -

גלעד ארדן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן.

דניאל בנלולו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יחיאל חזן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חזן.

מיכאל גורלובסקי: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גורלובסקי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שמעון פרס: סגן ראש הממשלה מוכן לצאת מהשטחים חד-צדדית.

שמעון פרס: את הבזבוז בשטחים עשיתם דו-צדדית.

שמעון פרס: לקחתם מהעניים ושרפתם על פוליטיקה שהיום אתם יודעים שהיא לא נכונה.

שמעון פרס: על מה שרפתם כסף?

שמעון פרס: מה עם כל מפת ההתנחלות הזאת?

שמעון פרס: 60 מיליארד דולר להוציא ממשק אחד, לבזבז אותם - - -

גלעד ארדן: - - -

יחיאל חזן: - - -

מיכאל גורלובסקי: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חזן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גורלובסקי, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית, נא לצאת.

ראובן ריבלין: לצאת לשלוש דקות, לחזור ולהירגע.

שמעון פרס: גם את זה אתם רוצים להפיל עלי?

שמעון פרס: בסדר, אני מקבל את זה.

שמעון פרס: אתם לא עשיתם שום התנחלות, רק אני.

גילה גמליאל: אתה היית בין המקימים - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גילה גמליאל, אף שהפריעו לך הרבה, חבר הכנסת פרס לא הפריע לך.

גילה גמליאל: הוא לא היה פה.

שמעון פרס: 60 מיליארד דולר, לא נשמע כדבר הזה.

שמעון פרס: אבל לא רק אז.

שמעון פרס: אתם מוסיפים להשקיע כספים.

שמעון פרס: היתה שיחה, מקסימה לפי דעתי, בין ראש הממשלה לבין חייל בדואי.

שמעון פרס: הוא אמר, עוד מעט לא תצטרך לחזור לעזה, נמצא פתרון.

יצחק כהן: למה התכוון ראש הממשלה?

שמעון פרס: למה שהוא אמר – עוד מעט נצא מעזה.

מיכאל איתן: 60 מיליארד - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן, הערתך נרשמה.

שמעון פרס: אני אומר לך, אני מעריך אותך, אני לא מבין אפילו את קריאת הביניים שלך.

ראובן ריבלין: מה שהוא אומר, אם השקיעו 60 מיליארד, למה לוותר על זה בבת אחת ככה, זה מה שהוא אומר.

שמעון פרס: לא אני מוותר על זה, אתם מוותרים על זה.

שמעון פרס: סגן ראש הממשלה הציע לוותר על זה חד-צדדית.

מאיר פרוש: ממלא-מקום ראש הממשלה, לא סגן.

שמעון פרס: ראש הממשלה הבטיח בהרצלייה גם כן.

שמעון פרס: לא? מה זה מפת הדרכים?

שמעון פרס: להישאר בשטחים?

שמעון פרס: אתם הסכמתם למפת הדרכים.

גילה גמליאל: אנחנו לא הסכמנו.

שמעון פרס: אני חושב שאת באופוזיציה, לא? תשמעי, אל תתחרי אתי.

דליה איציק: גילה גמליאל לא הסכימה.

שמעון פרס: אתם הסכמתם למדינה פלסטינית, תגידו את האמת.

שמעון פרס: מה אתם כל הזמן זורקים למישהו אחר - אצלנו היה משק פורח, ללא בתי-תמחוי, ללא רעבים, ללא עניים כאלה.

גלעד ארדן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן, גם לא שומעים אותך.

אלי אפללו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

דניאל בנלולו: איבדנו - - -

שמעון פרס: מה אתם באמת חושבים?

שמעון פרס: שאתם תקבלו 40 מנדטים בגלל טיח?

שמעון פרס: לא תקבלו.

שמעון פרס: גם הסקרים יתגלו כטיח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו - - -

דניאל בנלולו: - - -

שמעון פרס: אתם לא תקבלו שום 40 מנדטים.

שמעון פרס: אתה טייח טוב?

גילה גמליאל: מה יש לך נגד טייחים?

ראובן ריבלין: אדוני לא יפנה אליו, כי אם יפנה אליו, לא אוכל להשקיט אותו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, הואיל ופרס פנה אליך, אני לא קורא לך.

שמעון פרס: כאן צירפו טיח ובועות.

גילה גמליאל: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גמליאל.

שמעון פרס: עוד מעט הכול יהיה בסדר.

שמעון פרס: לא יהיה שום דבר בסדר, מפני שאתם מוסיפים לבזבז כספים.

שמעון פרס: גם עכשיו, בשטחים.

שמעון פרס: אני לא מבין, אתם יוצאים מעזה, למה צריך חטיבה שלמה של צה"ל להגן על יישוב שתעזבו אותו, שאתם מודיעים שאתם לא זקוקים לו בעצם, ואנחנו יודעים שהם לא זקוקים?

שמעון פרס: למה אתם מחכים, 25 שנים חיכיתם עד שירדתם מארץ-ישראל השלמה, כדי להבטיח שהעם יהיה שלם.

מיכאל איתן: למה אתה חיכית?

מיכאל איתן: אתה וברק ודליה איציק ובן-אליעזר?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן, קריאת הביניים הובנה.

שמעון פרס: אני חיכיתי למשק שהכפיל את עצמו מ-1992 עד 1996, הכפיל את עצמו; החינוך עלה, מצב הערבים תוקן, בלי צוותים, בתקציבים.

שמעון פרס: אתה לא יודע, מיקי?

שמעון פרס: הלוא אתה יודע בלבך, אתה יודע שאתה מגן על דבר שאי-אפשר להגן עליו.

שמעון פרס: הלוא בלבך אתה כולך אתי.

שמעון פרס: אתה יודע את העובדות.

שמעון פרס: למה לך להתבזות בשטויות?

מיכאל איתן: זה רק מראה לך את הריאליות, אתה לא ריאלי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן, מספיק.

שמעון פרס: אני לא ריאלי?

שמעון פרס: אם אתה ריאלי, אני מעדיף להיות לא ריאלי.

שמעון פרס: אנחנו עשינו משק לתפארת וחברה לתפארת, חברת מופת.

גילה גמליאל: בשביל זה אנחנו משלמים היום.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גמליאל, סיימת את קריאות הביניים שלך.

שמעון פרס: שמעתי שהיה השבוע הישג עצום, שראש הממשלה התייחס אליו כראוי, בכבוד הדרוש.

שמעון פרס: מכרנו את ”צים".

שמעון פרס: למי?

שמעון פרס: בכמה?

שמעון פרס: ברבע המחיר?

שמעון פרס: איזה עסק נהדר, איזה עסק, לאן מפליגות האוניות שלכם?

יצחק כהן: איזה כסף?

יצחק כהן: - - - בתי-הזיקוק - - -

אחמד טיבי: - - -

גילה גמליאל: - - -

יולי יואל אדלשטיין: - - -

שמעון פרס: את זה אתה מעלה, אני אומר לך, צריך לעבור על הנאומים לפני שקוראים אותם.

שמעון פרס: זו דוגמה להצלחה עצומה?

ראובן ריבלין: מי שלא הבין, אני קראתי את הפרוטוקול, מדובר לא בסין אלא ב"צים".

חיים אורון: אני חשבתי: ביצים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אני רואה שאתה שומר על איזון בין ראש הממשלה לראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: אתה מפריע לשניהם אותו דבר.

שמעון פרס: מדובר בחברה שהעיתונות הכלכלית אומרת, שהיא נמכרה לקבוצת אנשים קטנה ברבע המחיר.

שמעון פרס: אתם רוצים להפריט את "צים"?

שמעון פרס: תמכרו את המניות לעם.

שמעון פרס: אם ברבע המחיר, שיהיו הרבה עשירים, למה מעטים?

שמעון פרס: אתם רוצים להפריט את מה שיש במדינה, מה שנאגר בהרבה זמן.

שמעון פרס: עוד פעם העשירון העליון בישראל מקבל פי-12 מהעשירון התחתון, ואתם עושים ניסוי רטרואקטיבי ורטרוגרסיבי.

שמעון פרס: למי אתם עושים הנחות?

שמעון פרס: מי שמקבל 30,000 בחודש יקבל 10,000.

שמעון פרס: מי שמקבל 7,000 יקבל 70-80.

שמעון פרס: איזה משחק זה?

שמעון פרס: אני אומר לך, גם מדינית אתם מבזבזים כספים, גם חברתית אתם ממשלת העשירון העליון.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אדוני אמר לפרוטוקול: מי שמקבל 30,000 מקבל 10,000 - 1,000.

ראובן ריבלין: לא, כי אני כבר שמחתי.

חיים רמון: בשנה.

שמעון פרס: מה שנוגע ליושב-ראש, הייתי מוסיף לו מייד 10,000, בלי שום בעיות.

ראובן ריבלין: לשנה הוא צודק, אבל אז לא 70 לשנה.

שמעון פרס: לחודש.

גדעון סער: איזה עשירון אתם מייצגים?

שמעון פרס: אתם ממשלת העשירון העליון.

שמעון פרס: נכון שהעשירון העליון יצא מן המיתאר, הוא גם לא נכנס לתוכו.

שמעון פרס: יש לי רושם שבאת כאן לצעוק בכלל.

שמעון פרס: תקשיב קצת, לא נורא, זה לא יזיק לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, אבל שמעו את שאלתך.

ראובן ריבלין: היא מוצלחת, לא צריך לחזור עליה כל כך הרבה פעמים.

שמעון פרס: אתם הורסים את החברה, הורסים את הסמכות, הורסים את האחריות ההדדית.

יצחק הרצוג: כי האמת כואבת להם, זאת האמת.

שמעון פרס: זו לא ישראל שאליה אנחנו שואפים, זו לא ישראל שאליה שאפנו.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, אני אומר כאן דבר מרחיק-לכת, אני מאמין שבשנה אחת אפשר לתקן את המצב בתנאי שהמדיניות תשתנה.

לימור לבנת: - - -

שמעון פרס: גברתי שרת החינוך, עוד מעט תכתבי בספרי הלימוד שאכן חלים שינויים במזרח התיכון.

שמעון פרס: אם זה עדיין לא הגיע למשרד החינוך, יש בעיות.

קריאה: מזרח תיכון חדש.

לימור לבנת: - - -

שמעון פרס: זה ישתנה גם בלוב, גם בעירק.

ראובן ריבלין: גברתי השרה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן, נא לא לדבר עם השרה, היא מדברת עם יושב-ראש האופוזיציה.

שמעון פרס: חוץ מהבזבוז בשטחים, עצרתם את ההשקעות, התיירות ירדה לחצי, הבנייה פסקה, הון ברח יותר משהגיע, אנשים יורדים מן הארץ ומוחות בורחים.

אופיר פינס-פז: אתה מעכב אותם, יש להם מסיבה אצל שלומי עוז.

שמעון פרס: למי יש מסיבה?

חיים כץ: יש מסיבה אצל שלומי עוז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, לא הבנתי מה היתה הערתך.

ראובן ריבלין: אבל אם אתה רוצה לשוחח - - -

שמעון פרס: אני מוכן שמישהו מאתנו יקזז אותך ותלך למסיבה.

שמעון פרס: עכשיו אני רוצה להגיד: הלוא גם מבחינה מדינית אתם עושים הכול אנטי-משק.

שמעון פרס: איך אפשר לשנות בשנה?

שמעון פרס: צריך להילחם בטרור, על זה אין חילוקי דעות וזה עולה ביוקר, אם כי בשם ההגנה מפני הטרור לא צריך להגן על נקודות שאתם עומדים לפנות בלאו הכי ולשלם מחיר גבוה.

קריאה: - - -

שמעון פרס: צריך להגן וצריך להילחם בטרור, אין על זה ויכוח, אבל אפשר גם להידבר עם הפלסטינים, ויש רבים מהם שנפגעים על-ידי הטרור ושוללים טרור.

דניאל בנלולו: עם מי לדבר?

דניאל בנלולו: עם מי?

דניאל בנלולו: עם מי?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, עכשיו הוא בשלבי סיום.

דניאל בנלולו: אין עם מי לדבר.

שמעון פרס: שמעת, יש לנו יחסים מצוינים עם המגזר הערבי, דבר אתם.

דניאל בנלולו: - - -

ראובן ריבלין: האם הם מפריעים לך, אדוני?

ראובן ריבלין: חברים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

שמעון פרס: שמעתי שמחר ראש הממשלה יחד עם שר האוצר הולכים למגזר הערבי להגיד להם - שמה?

שמעון פרס: שהם בעיה דמוגרפית?

שמעון פרס: מה תגידו מחר, שהם הבעיה הדמוגרפית?

שמעון פרס: הלוא צריך קצת קצת הגינות בעניין הזה.

גלעד ארדן: על הפלסטינים מותר להגיד שהם בעיה דמוגרפית?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן, אדוני לא יכול בצורה בלתי פוסקת להרים את קולו.

ראובן ריבלין: חלק מדבריו גם לא נשמע.

דליה איציק: אתה מאפשר לו, הוא יכול.

ראובן ריבלין: לא, אני לא מרשה לו.

ראובן ריבלין: הרשיתי לחבר הכנסת רמון הרבה יותר, תאמיני לי.

שמעון פרס: ובכן, אילו היינו מתחילים לדבר עם הפלסטינים, זה היה משפיע על ההשקעות, זה היה משפיע על התיירות, זה היה משפיע על מצב הרוח, זה היה נותן תקווה לעם.

שמעון פרס: אבל אני מבין מדוע אי-אפשר להידבר עם הפלסטינים.

שמעון פרס: היום ראש הממשלה הסביר לוועדת החוץ והביטחון מדוע אי-אפשר לדבר עם הפלסטינים - מפני שאבו-עלא הלך לאכול אתי צהריים.

שמעון פרס: על כן אין עם מי לדבר.

שמעון פרס: אריק, פעם אחת ב-90 יום - - -

גילה גמליאל: שמעתי מחברת הכנסת דליה איציק - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גמליאל.

חיים כץ: באותו יום הוא רצה להיפגש אתו.

שמעון פרס: אני אומר - מה הפלא שהוא אכל אתי צהריים; אני לא יודע מאיפה זה נודע לראש הממשלה, ממקומות בלתי ברורים.

שמעון פרס: אבל באמת, אפילו אם הוא אוכל אתי פעם אחת צהריים, אז אין עם מי לדבר?

שמעון פרס: הצרה היא שאין על מה לדבר.

שמעון פרס: אין על מה לדבר, אתם לא מציעים - - -

דניאל בנלולו: - - -

גלעד ארדן: - - -

דניאל בנלולו: אתה לא יכול - - -

יצחק הרצוג: תוציא אותו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, וזה יהיה מהר מאוד עכשיו.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש האופוזיציה, הייתי בוועדת החוץ והביטחון.

ראובן ריבלין: מה שאמר ראש הממשלה זה שהוא רוצה לאכול ארוחת צהריים עם אבו-עלא, אבל הוא לא מסכים כי הוא - - -

שמעון פרס: אני מצטער בצערו.

שמעון פרס: אני אומר שהוא הסביר מדוע אין הידברות עם הפלסטינים, אי-אפשר למצוא את אבו-עלא לארוחת צהריים.

ראובן ריבלין: אולי אדוני ישמע את ראש הממשלה שרוצה רק לומר לו משהו.

ראובן ריבלין: כן, אדוני.

יעקב ליצמן: אסור להדליף מוועדת החוץ והביטחון.

גלעד ארדן: בינתיים יש לו ארוחות חינם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן, ראש הממשלה רצה לשאול.

אריאל שרון: אין לאף אחד התנגדות לא רק שתאכל צהריים, גם שתדבר.

שמעון פרס: אבל ראיתי שהתקנאת בי, ותיארת את זה בכלל כטרגדיה שמנעה ממך להיפגש.

שמעון פרס: אני פשוט מתנצל שנכנסת למצב כל כך טרגי, שבגלל ארוחת צהריים אתי אתה לא יכול לדבר עם אף אחד.

שאול יהלום: רק - - -

יצחק הרצוג: תאכל אתו ארוחת בוקר.

גילה גמליאל: יש פה רומן.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אם אתם תשמרו על שקט, יש לכם הזדמנות - - - חבר הכנסת ארדן, אולי אתה לא מרגיש, יש פה דו-שיח מרתק בין ראש הממשלה לראש האופוזיציה, ואתם בשלכם.

ראובן ריבלין: יותר מדי בזול הגעתם לכנסת, יש פה דבר מרתק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אופיר פינס-פז: - - -

חיים אורון: בעניין המחיר, את זה לא - - -

ראובן ריבלין: לא התכוונתי למחיר גשמי, חלילה.

שמעון פרס: ג'ומס, תן רגע לשמוע.

אריאל שרון: אין לי התנגדות שתאכל אתי ארוחת צהריים.

שמעון פרס: גם לי אין, רק שיהיה אוכל, שיהיה מה לאכול.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש האופוזיציה, לראש הממשלה יש המשך.

ראובן ריבלין: רק תשמע.

מאיר פרוש: לא מתאים שבאוכל כולנו התעוררנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, גם אתה יוצא מן הכלל.

אריאל שרון: אין לנו התנגדות, להיפך, אנחנו רוצים שתאכל.

אריאל שרון: הבעיה היא שלראש הממשלה הפלסטיני, שמאוד הייתי שמח לפגוש אותו - פשוט לא נותר לו זמן.

אריאל שרון: אין לו זמן.

שמעון פרס: הסברת מדוע, הוא אוכל אתי צהריים, אין לו זמן.

שמעון פרס: סיבה נהדרת, מסבירה את הכול.

שמעון פרס: אני אגיד לך, הבעיה היא לא של זמן, הבעיה היא של תוכן.

שמעון פרס: זה מה שרציתי להגיד.

שמעון פרס: שמעתי גם - - -

דניאל בנלולו: אתה יכול להבטיח לו - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

שמעון פרס: באמת, מספיק, אין לך כל כך הרבה מה להגיד.

דליה איציק: זו כבר פעם שלישית שקראת לו.

דליה איציק: הם כל הזמן מפריעים.

דליה איציק: תוציא אותו.

ראובן ריבלין: זה עכשיו היה פרס להוציא אותו.

ראובן ריבלין: כבר הוצאתי אחד.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד, שמעתי מאנשים בכירים, גם בתחום המדיני, והארץ מלאה באנשים בכירים, בעיקר כשמדובר על הדלפות, ואנשים בכירים בצה"ל שאמרו שאנחנו קצת אשמים בזה שאבו-מאזן נפל.

שמעון פרס: נכון?

שמעון פרס: על כן החליטו לחזק את אבו-עלא.

שמעון פרס: הוא כבר לא אפרוח בלי נוצות, אולי הוא פרגית - - -

עמרי שרון: בטח הוא לא אכל ארוחת צהריים.

שמעון פרס: אבל הוא גם כן כבר חלש, הוא לא שווה שום דבר.

שמעון פרס: אתם יודעים למה הוא חלש ולא שווה שום דבר?

שמעון פרס: מפני שליד אבו-דיס, במקום שהוא גר, התחילו לעשות גדר וחומה.

שמעון פרס: ככה אפשר לדבר?

שמעון פרס: שמחתי מאוד ששר המשפטים עלה על הגדר.

שמעון פרס: אני מקווה שאתה עומד לרדת ממנה, או הגדר עומדת לרדת.

שמעון פרס: איך אתם, כשאתם רוצים לפתוח במשא-ומתן, עושים וחורשים וקוטעים ובונים את הארץ?

שמעון פרס: איך אפשר?

שמעון פרס: בלי להידבר, הם לא קיימים, הם לא בני-אדם, לא צריך להתחשב בהם.

לימור לבנת: - - -

שמעון פרס: גברתי, אפשר לעשות גדר על אדמה שלנו.

שמעון פרס: אני אגיד לך למה אני לא מתרגש.

שמעון פרס: שמעתי היום ממשרד ראש הממשלה, שגדר זה לא דבר קבוע, אפשר להעביר אותה.

שמעון פרס: אם אפשר להעביר אותה, אז למה לא בצד שלנו?

שמעון פרס: נעביר את זה אחר כך למקום אחר.

שמעון פרס: תהיו עקביים.

שמעון פרס: אתם הולכים ומרעים לא רק את יחסינו עם הפלסטינים, אלא את - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: עכשיו זה לא שאלות ותשובות.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש האופוזיציה, כמה עוד אדוני מבקש לדבר?

ראובן ריבלין: עכשיו אני לא אתן לאף אחד להפריע, כי אנחנו לא יכולים לקיים את הישיבה עד אין סוף.

שמעון פרס: אני מוכן לקצר, אבל זה מכניס חיים לכנסת.

ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח.

שמעון פרס: תראה איזה קריאות ביניים אדירות.

ראובן ריבלין: אבל ראיתי שקריאות הביניים מתחילות לחזור על עצמן.

אחמד טיבי: מאיימים על ירדן היום בכנסת.

שמעון פרס: אני חוזר ואומר, שעם כל הצוותים שמתכננים את העתיד המזהיר, יש עתיד שלא נעשה על-ידי הצוותים, וזה להנציח את הסכסוך ולשלם עליו מחיר גבוה.

שמעון פרס: וכל הרכבות המהירות תיעצרנה ליד הגדרות האטיות.

שמעון פרס: כל התוכניות אינן תוכניות, מפני שעוד פעם תבזבזו את הכספים על דברים שלא יועילו, על העמקת הסכסוך, על העמקת השנאה.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, גם את החלוקה שיש לנו בארץ אפשר לחלק אחרת.

שמעון פרס: לא 1 ל-12 - מאוד התרגשתי שגדעון סער אמר שבעלי הכשרונות יברחו.

שמעון פרס: הם לא כל כך ברחו.

שמעון פרס: הארץ נבנתה בכשרונות.

גדעון סער: לא אמרתי את זה.

שמעון פרס: כשהיתה אפילו משכורת משפחתית, לא ברחו כשרונות.

שמעון פרס: מה שמבריח כשרונות זה אי-צדק.

שמעון פרס: מה שמבריח כשרונות זה טיח במקום חזון.

שמעון פרס: לכן אני אומר, שלישראל יש כל הנתונים להיות ארץ נהדרת, אבל אין לתאר את מצבה הנוכחי כארץ נהדרת, כאשר היא שקועה בים של עוני ומחסור ואובדן מורל.

ראובן ריבלין: תודה ליושב-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לתפוס את מקומותיכם.

ראובן ריבלין: בהתאם לסעיף 42(ב) אנחנו מאשרים או דוחים את הודעת ראש הממשלה כפי שנמסרה לכנסת.

ראובן ריבלין: לכן מי שהוא בעד, הוא בעד הודעת ראש הממשלה; מי שהוא נגד, הוא נגד הודעת ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: נא להתכונן להצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד הודעת ראש הממשלה - 38 נגד - 28 נמנעים - אין הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 38 בעד, 28 נגד, אפס נמנעים, אני קובע שהודעת ראש הממשלה נתקבלה על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: אפליית ערבים בבתי-המשפט בישראל

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, הצעה לסדר-היום מס' 2070: אפליית ערבים בבתי-משפט בישראל.

ראובן ריבלין: ישיב שר המשפטים.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד השר, צדק חשוב שייעשה ולא רק ייראה.

ג'מאל זחאלקה: יש מצב שיש מראית עין של צדק, אבל למעשה אין צדק.

ג'מאל זחאלקה: לכן חשוב שצדק ייעשה ולא רק ייראה.

ג'מאל זחאלקה: אפילו יותר חשוב שהוא ייעשה מאשר ייראה.

ג'מאל זחאלקה: הנושא שאני רוצה לדבר עליו היום הוא שני מחקרים שהתפרסמו לאחרונה.

ג'מאל זחאלקה: המסקנה של החוקרים היתה, ואני מצטט: מתוך הממצאים מסתמנת תמונה ברורה, המצביעה באופן עקבי על פערים בין יהודים לערבים בשלושה צמתים של הליך משפטי.

ג'מאל זחאלקה: הצומת הראשון הוא הצומת של העמדה לדין או הגשת כתבי אישום; הצומת שני הוא ההרשעה, פסק-הדין; הצומת השלישי הוא הצומת של גזר-הדין.

ג'מאל זחאלקה: כתבו את הדוחות אנשים מכובדים מאוניברסיטת חיפה - פרופסור פישמן, ראש הפקולטה למדעי החברה, ופרופסור רטנר, ראש החוג ללימודים מתקדמים באוניברסיטת חיפה.

ג'מאל זחאלקה: הדוחות האלה מצטרפים לשורה ארוכה של מחקרים שנעשו בעבר.

ג'מאל זחאלקה: כל המחקרים האלה, ללא יוצא מן הכלל, מצביעים על כך שההסתברות שאזרח ערבי יורשע הרבה יותר גדולה מזו של אזרח יהודי, על אותה עבירה ולאחר ניכוי כל ההבדלים, כלומר פיקוח על המשתנים האחרים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם מנכים את כל המשתנים האחרים ומשווים אחד לאחד, רואים שההסתברות של אזרח ערבי להיות מורשע בבית-משפט הרבה יותר גדולה מזו של אזרח יהודי.

ג'מאל זחאלקה: כנ"ל ההסתברות שמורשע - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמה יותר גדולה?

ג'מאל זחאלקה: אני אפרט בהמשך, כי יש הרבה מחקרים.

ג'מאל זחאלקה: אני מנסה לסכם את כל המחקרים שיש, ויש הרבה כאלה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אפסיק היום למנות אם אני אצביע עליהם אחד אחד.

ג'מאל זחאלקה: ההסתברות שאזרח ערבי יישלח למאסר גם היא הרבה יותר גדולה.

ג'מאל זחאלקה: המחקר האחרון שהתפרסם מראה את התמונה הבאה: בצומת הראשון דווקא אין הבדל גדול.

ג'מאל זחאלקה: הכוונה לצומת שנמצא אצל המשטרה.

ג'מאל זחאלקה: תיקים שנסגרו לפני הגיעם לבית-משפט - 42% אצל יהודים ו-39% אצל ערבים.

ג'מאל זחאלקה: מדובר ב-60,000 תיקים שנבדקו.

ג'מאל זחאלקה: לא פחות ולא יותר - 60,018 תיקים בין 1980 ל-1992.

ג'מאל זחאלקה: מהם 21.6% תיקים נגד ערבים, שזה כבר מראה על ייצוג יתר לפי האחוז הכללי של האוכלוסיה הערבית, שזה 19%.

ג'מאל זחאלקה: זה ייצוג יתר של 2.5%, אבל למעשה זה הרבה יותר אם מביאים בחשבון את הגיל.

ג'מאל זחאלקה: נכון שהאזרחים הערבים מהווים 19% מהאזרחים, אבל מכיוון שממוצע הגיל נמוך, מספר בעלי זכות ההצבעה הערבים הוא רק 13%.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם מביאים בחשבון את הנתון של הגיל, יש ייצוג יתר של לפחות 8%, כלומר פי 1.5 במספר התיקים.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה מתחילה כשמגיעים לבית-משפט.

ג'מאל זחאלקה: תיקים שהסתיימו בהרשעה - בסיכום, כי אני יכול לפרט על כל עבירה ועל כל מצב - הסיכוי שנאשם ערבי יורשע בדין גבוה פי שניים ויותר בהשוואה לנאשם יהודי.

ג'מאל זחאלקה: פי שניים, לא פחות ולא יותר.

ג'מאל זחאלקה: אם כבר הורשע, מה הסיכוי שלו להגיע למאסר בפועל - הסיכוי של מורשע ערבי לקבל עונש מאסר הוא פחות או יותר כפול מהסיכוי של נאשם יהודי על אותה עבירה עם אותו רישום פלילי קודם.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מדברים על אנשים שאין להם רישום פלילי, או שהיה להם רישום פלילי.

ג'מאל זחאלקה: אם מביאים בחשבון את הקבוצות האלה ומחלקים אותם לקבוצות, מסתברת התמונה הבאה: מרגע שאזרח ערבי נאסר, אם מוגש נגדו כתב אישום, הסיכוי שלו להגיע לבית-סוהר בסוף ההליך גבוה פי ארבעה – פי שניים להיות מורשע ופי שניים להיכנס למאסר.

ג'מאל זחאלקה: זה מספר מדהים.

ג'מאל זחאלקה: נבדק כאן מספר גדול מאוד.

ג'מאל זחאלקה: הטעות הסטטיסטית היא מאוד נמוכה פה, ועשו את זה מומחים שיש להם היסטוריה ארוכה בביצוע מחקרים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: מחקר אחר מראה את התמונה הבאה.

ג'מאל זחאלקה: במחקר השני, שבדק את התקופה שבין שנת 1985 לשנת 2000, נבדקו 3,229 תיקים במחוזי נצרת ובמחוזי חיפה.

ג'מאל זחאלקה: שם נמצא שעונש מאסר לנאשם ללא עבר פלילי, אם הוא יהודי זה 39%, אם הוא ערבי - 51%.

ג'מאל זחאלקה: עונש מאסר לנאשם עם עבר פלילי, אם הוא יהודי - 63%, ו-74% אם הוא ערבי.

ג'מאל זחאלקה: כאן אני חייב לציין, שהתמונה הרבה הרבה יותר קשה אם מביאים בחשבון שני פרמטרים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: האחד, אם הקורבן הוא יהודי, אז הסיכוי להרשעת הערבי הוא הרבה יותר גדול, וכך גם הסיכוי לשליחתו למאסר.

ג'מאל זחאלקה: ונתון מעניין, אם השופט הוא ערבי, הסיכוי שערבי ייכנס למאסר על-ידי שופט ערבי גבוה פי ארבעה מהסיכוי של נאשם יהודי.

אלי בן-מנחם: האם אתה אומר שצריך להיזהר מלמנות שופטים ערבים?

אלי בן-מנחם: אתה אומר פה דבר חמור.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לך נתונים, אני מצטט.

ג'מאל זחאלקה: האמת היא שגם אני הופתעתי מהנתון הזה, אבל הוא ישנו, עובדה, ולא בתיק אחד.

עזמי בשארה: שופט ערבי מרשיע יותר - - -

ג'מאל זחאלקה: הוא מחמיר יותר, במיוחד אם הקורבן הוא יהודי.

ג'מאל זחאלקה: יש סטריאוטיפ, שחלק גדול מהתיקים של האזרחים הערבים הם תיקים על רקע מה שנקרא עבירות על ביטחון המדינה, או על הביטחון.

ג'מאל זחאלקה: מסתבר שמתוך התיקים של האזרחים הערבים רק 3.9% הם תיקים עם עבר ביטחוני, וזה כולל עבירות קלות, כמו זריקת אבן, לא עבירות מי יודע מה.

ג'מאל זחאלקה: מסתבר שגם בעבירות הביטחוניות, 55% מאלה שעברו עבירות ביטחוניות הם ערבים ו-45% הם יהודים לפי אותם קריטריונים.

ג'מאל זחאלקה: אין יסוד לטענה שכאילו יכול להיות שהיחס של המשפט נובע מאופי העבירות, כלומר, עבירות עם אופי ביטחוני, שזה יכול לשנות.

ג'מאל זחאלקה: המחקרים האלה, דרך אגב, מצטרפים לשורה ארוכה מאוד - אני לא אקרא את כולם, אבל יש לי שורה ארוכה, אני אספתי פה המון.

ג'מאל זחאלקה: למשל, רק כדי לסבר את האוזן, כדי שאנשים ידעו.

ג'מאל זחאלקה: יכולתי לסיים את נאומי בלי תגובות, רק לתת את הנתונים.

ג'מאל זחאלקה: בעניין שליחה לקצין מבחן, מחקר של כהן ופלמור מצא, שעל אותה עבירה נשלחו לקצין מבחן 44.8% מהמקרים של יהודים שנבדקו, ורק 17.5% של נבדקים ערבים.

ג'מאל זחאלקה: כמעט פי שניים וחצי.

ג'מאל זחאלקה: פישמן וסורוקה מצאו, שעונש מאסר לאחר הרשעה בדין - נשלחו למאסר 53% מהנאשמים הערבים או מהמורשעים כאן במקרה זה, ורק 27.7% מהמורשעים היהודים.

ג'מאל זחאלקה: במאסר על-תנאי זה הפוך.

ג'מאל זחאלקה: מאסר על-תנאי למורשעים יהודים היה 44.1%, לעומת 37.5% לערבים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, גם כאן הפער נשמר.

ג'מאל זחאלקה: פרישטיק, למשל, עוד מחקר שנעשה, בדק 1,194 תיקים בשנים 1978–1981, תיקי מבוגרים.

ג'מאל זחאלקה: הוא מצא שעונשי מאסר גבוהים, לא המאסר הקצר אלא מאסר גבוה, כלומר שנים - 62% מהמורשעים הערבים ו-48% מהמורשעים היהודים.

ג'מאל זחאלקה: אפילו על עבירות תנועה, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זחאלקה, כולם עייפים וגם הזמן הסתיים.

אלי בן-מנחם: אתה מוסר נתונים שהם מאוד-מאוד מעניינים.

המשפטים יוסף לפיד: עבר הזמן.

אלי בן-מנחם: אדוני השר, אני יושב כאן ואני מודיע לו בדיוק.

אלי בן-מנחם: אתם לא צריכים להתפרץ באמצע.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אזולאי.

ג'מאל זחאלקה: אני אסתפק, אני יכולתי למנות הרבה.

ג'מאל זחאלקה: אני אציין רק מחקר אחד שהוא מאוד מעניין, על עבירות תנועה.

ג'מאל זחאלקה: עשו את זה חוקרים דגולים, חסין וקרמניצר.

ג'מאל זחאלקה: המחקר שלהם הראה, שעונשים חמורים כמו שלילת רשיון הוטלו על ערבים בשיעור של - תקשיבו טוב - 61.9%, לעומת 24.1% מהנאשמים היהודים.

ג'מאל זחאלקה: זה נתון מדאיג ביותר.

ג'מאל זחאלקה: כל הנתונים בעצם מדאיגים.

ג'מאל זחאלקה: מה שמדאיג, ובזה אני רוצה לסכם, אדוני היושב-ראש, אם בארזים נפלה שלהבת - מה יגידו?

קריאה: אזובי הקיר.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שזה אזובי הקיר, לא רציתי להגיד.

ג'מאל זחאלקה: אבל, אם במערכת המשפט האפליה היא כל כך גדולה ואם במערכת המשפט הפער הוא כל כך גדול, מה נגיד על מקומות אחרים?

ג'מאל זחאלקה: זה מראה, אם יש מסקנה מהדוח הזה, עד כמה עמוקה ומבנית ומובנת מאליה האפליה נגד האזרח הערבי, שמעלה חיוך על פניו של חבר הכנסת סער, ואני חושב שחשוב שהחיוך הזה יימחק.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

צבי הנדל: אפליה לטובה.

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה את הדפים, אני מוכן לספק אותם.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

אלי בן-מנחם: ישיב בשם הממשלה שר המשפטים טומי לפיד, בבקשה.

המשפטים יוסף לפיד: אדוני היושב-ראש, זה באמת נושא רגיש מאוד, כי אם היה חלילה מתברר שבמדינת ישראל יש אפליה נגד אזרחים ערבים לפני בית-המשפט, זה היה סוף העולם, זה היה סופה של דמוקרטיה.

המשפטים יוסף לפיד: אני מוכן להעיד ערבים ישראלים, ואני חושב שאפילו חברי כנסת, שאם יש מוסד ישראלי שיש להם אמון בו זה בית-המשפט, ואני מניח שגם אתה הופתעת מהמחקר הזה, שגם אני הופתעתי ממנו, וביקשתי לברר אם הנתונים של המחקר נכונים, איך זה יכול להיות שבתנאים דומים נאשמים ערבים מקבלים עונשים יותר חמורים.

המשפטים יוסף לפיד: והתשובה שקיבלתי ממומחים היא - אולי אני עושה פה תעמולה ללשכת עורכי-הדין - שנאשמים ערבים לוקחים הרבה פחות עורכי-דין מנאשמים יהודים, וזה עושה את ההבדל, כי בכל זאת עורך-דין יודע כיצד להביא להקלת העונש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר לעשות השוואה - - -

המשפטים יוסף לפיד: מר דהאמשה, אני אומר לך את זה בכנות, בתום-לב, בלי התחכמות, בלי פולמוס, כי הדבר הזה, אם היה נכון, תאמין לי שהיה מדאיג אותי יותר משזה מדאיג אותך.

המשפטים יוסף לפיד: התשובה הזאת שקיבלתי היא, כמו שהאמריקנים אומרים, "עושה שכל".

המשפטים יוסף לפיד: יש בזה היגיון, אבל זה לא הוכח.

המשפטים יוסף לפיד: יש עוד עניין שצריך להביא בחשבון - שהסניגוריה הציבורית עושה מאמץ עצום לייצג אנשים חסרי אמצעים, ללא התחשבות במוצא הלאומי או הדתי שלהם.

המשפטים יוסף לפיד: ביקרתי בסניגוריה הציבורית בנצרת.

המשפטים יוסף לפיד: לכן, התשובה שקיבלתי, בלי בדיקה מדעית - שההבדל נעוץ באי-שימוש בעורכי-דין.

המשפטים יוסף לפיד: עם זאת, אני אמצא - - -

מיכאל איתן: אפשר להשוות שתי קבוצות - - -

המשפטים יוסף לפיד: זה המשך דברי.

המשפטים יוסף לפיד: אני לא רואה טעם לעשות מזה דיון בכנסת, כי זה עניין של בדיקה מדעית.

המשפטים יוסף לפיד: אני גם אמצא דרך להודיע לכם על תוצאות הבדיקה.

המשפטים יוסף לפיד: אבקש מאחד המכונים שעוסקים, אולי באותו פורום שעסק בבדיקה ראשונית, לבדוק אם נכון שזאת הסיבה, או שיש סיבה אחרת.

המשפטים יוסף לפיד: מכל מקום, אני מבטיחכם - מהדברים שלך יצא, שהשופטים הערבים מפלים לרעה ערבים, וזה בכלל מוזר.

המשפטים יוסף לפיד: אבל אני מבטיחכם, שבעניין זה, הואיל ויש לנו בזה עניין כן וחשוב, נמצא את התשובה על השאלה הזאת וגם נשיב לך.

המשפטים יוסף לפיד: בינתיים אני מציע, אדוני, להסיר את הנושא מסדר-היום.

עזמי בשארה: למה להסיר?

המשפטים יוסף לפיד: אין טעם להשאיר את זה על סדר-היום, ואין טעם להעביר לוועדה.

המשפטים יוסף לפיד: זה עניין מדעי שאנחנו נבדוק אותו, וכאשר - ודאי זה ייקח חצי שנה או שנה לקבל תשובה, אני אודיעכם.

המשפטים יוסף לפיד: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לשר טומי לפיד.

אלי בן-מנחם: הצעה אחרת לחבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

עזמי בשארה: טומי, אתה מדבר על זה ברצינות?

עזמי בשארה: לא חשבת על זה - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי שר המשפטים, אם הבנתי נכון את דבריך, אילו היית יכול לקבל את הנתונים האלה כנכונים, היית מזדעזע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואני מסכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל אדם, כל בר-דעת, אם המחקרים האלה נכונים - אני לא יודע אם להטיל בהם ספק, אבל צריך לחקור את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מזעזע כל אדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לתת לך דוגמה אחת - אומנם לא מחקר - בדבר שמדברים בו היום, כל הציבור מזדעזע בעניין יגאל עמיר, שרוצה להתחתן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רוצח אחר, שרצח במקרה ערבים, 12 פועלים ערבים, ופצע יותר מתריסר, בראשון-לציון, עמי פופר, קוראים לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קם בוקר אחד, הלך לשורה של ערבים שעמדו בתור לעבודה ורצח אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האיש הזה אומנם נשפט בהתחלה למאסר עולם, הוא התחתן, יש לו ילדים, בר-מצוות, הולך כל יום הביתה, ועונשו נקצב מזמן ל-30 שנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ערבים שהורשעו בעבירות ביטחוניות - - -

קריאות: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק רגע, יש לי שמות, אני מכיר את זה טוב מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בגיל 70, מעל 70 וחולים, 19 שנים בכלא, 18 שנים בכלא, 17 שנים בכלא, לא נקצב עונשם עד היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, זה מראה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נעזוב את המחקרים, יש פה קבוצות של אסירים שאנחנו מכירים אותם בשמות - שלא יחשוב איש שאני רוצה שיגאל עמיר יתחתן, חס וחלילה, אני לא בעד זה, אבל במציאות, כאשר מדובר בערבים, הכול משתנה, כל המידות משתנות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגיע הזמן לבדוק את זה ולהזדעזע מזה, כי אחרת לא נתקן את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם זה לא יתוקן, אולי אנשים רוצים בהמשך האפליה הזאת, זאת כבר שאלה אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זחאלקה, האם אתה מקבל את עמדת השר?

ג'מאל זחאלקה: לא, אני רוצה להעביר לוועדה.

אלי בן-מנחם: אתה מבקש לוועדה.

נסים זאב: אפשר הצעה אחרת, אדוני?

אלי בן-מנחם: היתה כבר הצעה אחרת.

נסים זאב: אבל רק ערבים דיברו פה.

אלי בן-מנחם: מה, מה אמרת?

אלי בן-מנחם: תגיד לי, מה קורה לך, חבר הכנסת זאב, אתה עייף?

אלי בן-מנחם: מה זאת אומרת, רק ערבים דיברו?

אלי בן-מנחם: אני לא מבין.

אלי בן-מנחם: שב, שב, בבקשה.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

אלי בן-מנחם: מי שמצביע בעד הוא בעד העברת הנושא לוועדה; מי שמצביע נגד, מצביע כעמדת שר המשפטים להסיר את הנושא.

נסים זאב: אני מצביע נגד כי לא נתת לי לדבר.

נסים זאב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 7 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 13 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, בעד - 7, נגד – 13.

אלי בן-מנחם: על כן, ההצעה לסדר-היום בנושא אפליית ערבים בבתי-המשפט בישראל, של חבר הכנסת זחאלקה, הוסרה מסדר-היום.

אלי בן-מנחם: לפני שאנחנו עוברים לנושא הבא - חבר הכנסת נסים זאב, אתה אומר פה דבר חמור.

אלי בן-מנחם: אנחנו חיים במדינה דמוקרטית ואני לא יודע מה קורה לך.

אלי בן-מנחם: אתה רוצה ללכת?

אלי בן-מנחם: הייתי באמת מציע לך שתלך הביתה, כי יכול להיות שאתה יותר מדי עייף ואתה לא יודע מה אתה אומר.

נסים זאב: אתה לא תגיד לי אם ללכת, עם כל הכבוד לך.

אלי בן-מנחם: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אלי בן-מנחם: דבר עוד משפט, אני מבקש ממך לצאת מהאולם.

אלי בן-מנחם: אני מבקש ממך לעזוב את האולם.

אלי בן-מנחם: איפה הסדרנים?

אלי בן-מנחם: אני מבקש להוציא אותו מהאולם מייד.

נסים זאב: יש לי פה שאילתא, אני נשארתי כאן לשאילתא שלי.

אלי בן-מנחם: אתה יוצא עכשיו מהאולם.

נסים זאב: אני לא אצא.

אלי בן-מנחם: תלמד להעריך את הכנסת ושאתה חי במדינה דמוקרטית.

אלי בן-מנחם: בושה וחרפה.

אלי בן-מנחם: (חבר הכנסת נסים זאב יוצא מאולם המליאה.

אלי בן-מנחם: )

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא.

אלי בן-מנחם: שר המשפטים ישיב על שאילתות.

אלי בן-מנחם: בבקשה, השר טומי לפיד.

אלי בן-מנחם: סגן השר הנדל, אם חבר כנסת ערבי דיבר, הוא נבחר לכנסת, אנחנו חיים במדינה דמוקרטית.

אלי בן-מנחם: מה זאת אומרת: רק חברי כנסת ערבים דיברו.

אלי בן-מנחם: שר המשפטים לא דיבר?

צבי הנדל: לא הבנתי מה קרה.

צבי הנדל: זה נושא רגיש, הוא אמר, אני רוצה שגם יהודי ידבר.

צבי הנדל: מה קרה?

אלי בן-מנחם: אבל היה כאן שר המשפטים.

אלי בן-מנחם: שר המשפטים, אם אני לא טועה, הוא יהודי.

אלי בן-מנחם: לשאילתא הוא יכול להיכנס.

אלי בן-מנחם: שר המשפטים ישיב על שאילתא מס' 638, של חבר הכנסת נסים זאב: הטיפול בתלונה שהוגשה למח"ש.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שר המשפטים ביום ג' בחשוון התשס"ד (29 באוקטובר 2003): בשבועון "בקהילה" מיום ג' בתמוז תשס"ג, 3 ביולי 2003, פורסם כי שוטרים התעללו פיזית ונפשית באחד העצורים מכביש בר-אילן, הכו אותו, סירבו לתת לו מים לשתייה, כבלו אותו, בעטו בו והטיחו אותו ברצפה.

אלי בן-מנחם: תלונה הוגשה למחלקה לחקירות שוטרים.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מה העלתה התלונה במח"ש?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מי נחקר בעקבות התלונה?

המשפטים יוסף לפיד: למחלקה לחקירות שוטרים הגיעו כמה תלונות בעקבות תקריות בין שוטרים לאזרחים בכביש בר-אילן.

המשפטים יוסף לפיד: אין באפשרותנו להתייחס למקרה הספציפי הנזכר בשאילתא, מכיוון שאין בה או בכתבה שצורפה אליה פרטים מספיקים לאיתור התלונה המדוברת.

המשפטים יוסף לפיד: אם תאתר פרטים, חבר הכנסת זאב, אנחנו מוכנים לבדוק את זה עוד הפעם.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת זאב.

נסים זאב: עכשיו שמענו הרצאה של 20 דקות על אפליה בין ערבים ליהודים בבתי-המשפט.

נסים זאב: אני אומר שיש כאן יחס עוין כשמדובר בהפגנות של שבת בכביש בר-אילן.

נסים זאב: אני חושב שצריכה להיות איזו הוראה, הנחיה, שהמשטרה לא צריכה לבוא בעימות ישיר עם אותם אנשים שצועקים "שאבעס".

נסים זאב: בפרט כשמדובר הרבה פעמים באנשים תמימים, שעוברים בכביש, הם גרים שם, הם חיים שם; מדובר ב-10,000 איש כמעט שגרים בשכונה הזאת.

אלי בן-מנחם: בבקשה, אדוני השר.

המשפטים יוסף לפיד: אין לי מה להשיב, הוא אומר את שלו.

אלי בן-מנחם: בסדר, מקובל עלינו.

אלי בן-מנחם: שאילתא מס' 639, של חבר הכנסת נסים דהן – לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים דהן שאל את שר המשפטים ביום ג' בחשוון התשס"ד (29 באוקטובר 2003): בשבועון "משפחה" מיום ל' באב תשס"ג, 28 באוגוסט 2003, פורסם כי חוקר משטרה אמר לעציר: "אתם החרדים כמו חולדות, שחורים פרזיטים ודוחים".

אלי בן-מנחם: עוד דווח שתלונה הוגשה למח"ש.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם נגבו עדויות מהמתלונן ומהשוטר?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: האם נסתיימה החקירה, ואם כן – מה היו מסקנותיה?

המשפטים יוסף לפיד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

המשפטים יוסף לפיד: במח"ש אכן התקבלה תלונה בעניין הנזכר בשאילתא.

המשפטים יוסף לפיד: התלונה התקבלה ביום 20 באוגוסט 2003, כחודש וחצי לאחר האירוע.

המשפטים יוסף לפיד: בעקבות התלונה נפתחה חקירה במח"ש, אשר טרם נסתיימה.

המשפטים יוסף לפיד: עם סיום החקירה תעדכן המחלקה לחקירות שוטרים את המתלונן ובא-כוחו בדבר תוצאות החקירה.

המשפטים יוסף לפיד: מאחר שהחקירה עדיין מתנהלת, אין באפשרותנו לפרט בשלב זה, מטעמים מובנים, את מהלכי החקירה ובכלל זה את פרטי הנחקרים.

אלי בן-מנחם: שאילתא מס' 658, של חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את שר המשפטים ביום י' בחשוון התשס"ד (5 בנובמבר 2003):

אלי בן-מנחם: בעקבות הודעתך ליושב-ראש ועדת הערר בתחום הגז והדלק על כוונתך לסיים את עבודתו, טוען הנ"ל שגורמים במשרד התשתיות הלאומיות, שהוא צד להליכים המתנהלים בפני הוועדה, פעלו להחלפתו בתפקיד, וכי לא הואלת להיפגש עמו.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מה היא הסיבה לסיום עבודתו של הנ"ל? 2.

אלי בן-מנחם: האם נכון שלא הואלת להיפגש עמו, ואם כן – מדוע?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם פנה אליך בעניין זה שר התשתיות הלאומיות?

המשפטים יוסף לפיד: 1.

המשפטים יוסף לפיד: הסיבה שבגינה החלטתי להודיע ליושב-ראש ועדת הערר בתחום הדלק והגז על סיום עבודתו היא ניהול לקוי של הוועדה על-ידו.

המשפטים יוסף לפיד: הוועדה בראשותו סבלה מניהול לא יעיל של התיקים ומדחיות רבות של דיונים, אשר הקשו באופן לא סביר על הפונים לוועדה.

המשפטים יוסף לפיד: 2.

המשפטים יוסף לפיד: המינהל התקין מחייב לקיים שימוע לפני הודעה על סיום עבודה.

המשפטים יוסף לפיד: שימוע יכול להיעשות גם בכתב, וכך אכן נעשה.

המשפטים יוסף לפיד: 3.

המשפטים יוסף לפיד: שר התשתיות אכן פנה אלי בנושא, אך פנייתו אלי לא היתה כפי שהופיע בכתבה שצורפה לשאילתא בקשר להחלטות הועדה, כי אם לגבי אופן ניהול הוועדה.

אלי בן-מנחם: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: אבקש לשאול את שר המשפטים, האם יש כאן קשירת קשר בינך לבין שר התשתיות להדיח את יושב-ראש ועדת הערר למשק הגז כדי למנות במקומו מקורב פוליטי, שיהיה חותמת לשר התשתיות?

המשפטים יוסף לפיד: אני יודע שאתה, כשהייתם בשלטון, עסקת במינויים פוליטיים.

המשפטים יוסף לפיד: שינוי לא עוסקת במינויים פוליטיים.

המשפטים יוסף לפיד: אין שום קשירת קשר.

המשפטים יוסף לפיד: אני לא מכיר את האיש שאתה מדבר עליו, ואני גם לא מכיר את האיש ששר התשתיות מינה או עומד למנות.

המשפטים יוסף לפיד: לא החלפתי על זה מלה עם שר התשתיות, אין לי מושג מי יבוא במקומו.

המשפטים יוסף לפיד: עורבא פרח.

המשפטים יוסף לפיד: חבר הכנסת משה כחלון שאל את שר המשפטים ביום י' בחשוון התשס"ד (5 בנובמבר 2003):

המשפטים יוסף לפיד: ב-21 באוקטובר 2003 פורסמה במהדורת החדשות של הטלוויזיה המקומית בירושלים - "חדשות היום" - כתבה בדבר בנייה בלתי חוקית לכאורה באזור ואדי-ג'וז.

המשפטים יוסף לפיד: בכתבה נטען, כי הבנייה נעשית על בית-קברות יהודי בשטח אדמה שהוא "נכסי נפקדים" ובמימון גורמים מהתנועה האסלאמית.

המשפטים יוסף לפיד: רצוני לשאול: 1.

המשפטים יוסף לפיד: האם הטיעונים נכונים?

המשפטים יוסף לפיד: 2.

המשפטים יוסף לפיד: אם כן – כיצד תטופל הסוגיה?

המשפטים יוסף לפיד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) לצערנו, הנושא המועלה בשאילתא אינו מוכר לפרקליטות המדינה ואינו מטופל על-ידי משרד המשפטים.

המשפטים יוסף לפיד: מדובר בנושא אשר אכיפתו הינה באחריות הרשות המקומית, ולכן אין באפשרותנו לתת מענה על השאילתא.

המשפטים יוסף לפיד: חבר הכנסת דוד טל שאל את שר המשפטים ביום כ"ד בחשוון התשס"ד (19 בנובמבר 2003): פורסם ב"ידיעות אחרונות" ביום ט"ו בחשוון תשס"ד, 10 בנובמבר 2003, כי פקיד גבוה במחלקת הערעורים האזרחיים בבית-המשפט בתל-אביב נהג להשליך לאשפה חומר המיועד לתיוק, וזאת בשל עומס ולחץ רב בעבודתו.

המשפטים יוסף לפיד: רצוני לשאול: 1.

המשפטים יוסף לפיד: האם הידיעה נכונה?

המשפטים יוסף לפיד: 2.

המשפטים יוסף לפיד: אם כן - בכמה תיקים מדובר ובמשך כמה זמן?

המשפטים יוסף לפיד: 3.

המשפטים יוסף לפיד: מה יעשה משרדך כדי למנוע מקרים כאלה בעתיד?

המשפטים יוסף לפיד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

המשפטים יוסף לפיד: הידיעה בבסיסה נכונה, אך יש בה כמה אי-דיוקים.

המשפטים יוסף לפיד: מדובר בעובד זוטר, פקיד תיקיון, אשר נתפס משליך לאשפה דברי דואר.

המשפטים יוסף לפיד: העניין נחשף מייד על-ידי העובדת שמיינה את הדואר.

המשפטים יוסף לפיד: העובד נחקר, הודה במעשיו והושעה.

המשפטים יוסף לפיד: בהמשך הודיע העובד על התפטרותו.

המשפטים יוסף לפיד: 2. אין מדובר בתיקים, אלא במסמכים שנשלחו בין מתדיינים בדואר.

המשפטים יוסף לפיד: מדובר בקרטון - ולא בשני ארגזים - אשר נמסר לעובד והושלך על-ידו.

המשפטים יוסף לפיד: כמות המסמכים אינה גדולה.

המשפטים יוסף לפיד: 3.

המשפטים יוסף לפיד: מדובר במקרה חריג ויוצא דופן.

המשפטים יוסף לפיד: הנהלת בתי-המשפט הורתה לממונים להגביר את הפיקוח על דברי דואר.

המשפטים יוסף לפיד: יש לציין שגם במקרה הזה הפיקוח פעל והתקלה התגלתה מייד.

המשפטים יוסף לפיד: חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שר המשפטים ביום א' בכסליו התשס"ד (26 בנובמבר 2003): נודע לי, כי על-פי חוות דעת היועץ המשפטי לממשלה, על פועלים מהשטחים המועסקים בהתנחלויות חלים חוקי מדינת ירדן, ואילו על המעסיקים חלים חוקי מדינת ישראל.

המשפטים יוסף לפיד: רצוני לשאול: 1.

המשפטים יוסף לפיד: האם הדבר נכון?

המשפטים יוסף לפיד: 2.

המשפטים יוסף לפיד: אם כן - מדוע הוחל החוק הירדני על המועסקים?

המשפטים יוסף לפיד: 3.

המשפטים יוסף לפיד: האם צעד זה יפגע בזכויות העובדים, ואם כן – האם הם יפוצו?

המשפטים יוסף לפיד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

המשפטים יוסף לפיד: אין מדובר בחוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה, אלא בפסק-דין של בית-הדין הארצי לעבודה מיום 20 במרס 2003.

המשפטים יוסף לפיד: פסק-הדין קבע, כי דין ברירת המחדל אשר יחול על העסקתם של עובדים מחוץ לישראל יהא דין מקום ביצוע העבודה.

המשפטים יוסף לפיד: בשטחי יהודה ושומרון לא בוטל וממשיך לחול דין העבודה הירדני.

המשפטים יוסף לפיד: 2.

המשפטים יוסף לפיד: החוק הישראלי לא הוחל באזורי יהודה ושומרון באופן גורף, אלא באופן חלקי ובתחולה פרסונלית ולא טריטוריאלית.

המשפטים יוסף לפיד: כלומר החוק הוחל על אזרחים ישראלים בלבד.

המשפטים יוסף לפיד: זו הסיבה לכך שהחוק הישראלי חל על המעסיקים והחוק הירדני חל על מועסקים שאינם אזרחי ישראל.

המשפטים יוסף לפיד: 3.

המשפטים יוסף לפיד: על פסק-הדין של בית-הדין הארצי לעבודה הוגשה עתירה לבג"ץ של עמותת "קו לעובד".

המשפטים יוסף לפיד: חבר הכנסת מתן וילנאי שאל את שר המשפטים ביום א' בכסליו התשס"ד (26 בנובמבר 2003):

המשפטים יוסף לפיד: במרס 2002 נחקק התיקון לחוק הבטיחות במקומות ציבוריים, כדי להתמודד עם תופעת האלימות במגרשי הספורט.

המשפטים יוסף לפיד: רצוני לשאול: 1.

המשפטים יוסף לפיד: כמה תיקים הגישה הפרקליטות נגד עבריינים בתחום זה?

המשפטים יוסף לפיד: 2.

המשפטים יוסף לפיד: כמה תיקים נסגרו ללא העמדה לדין? 3.

המשפטים יוסף לפיד: כמה עבריינים הורשעו, ומה הם פסקי-הדין שנקבעו?

המשפטים יוסף לפיד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מערכת המחשוב של הפרקליטות אינה מאפשרת איתור פרטים מהסוג המבוקש.

המשפטים יוסף לפיד: הטיפול בתיקים הקשורים לעבירות על חוק הבטיחות במקומות ציבוריים הוא בסמכות לשכות התביעה המשטרתיות.

המשפטים יוסף לפיד: לפיכך, ניתן לפנות למשרד לביטחון פנים לבירור אם יש בידיהם הפרטים המבוקשים.

המשפטים יוסף לפיד: חבר הכנסת מגלי והבה שאל את שר המשפטים ביום כ"ט בכסליו התשס"ד (24 בדצמבר 2003): נודע לי, כי לשכת עורכי-הדין בחיפה הציגה בפני פרקליטת המחוז דוח חקירה בעניין הסגת גבול מקצוע עריכת-הדין, לכאורה, מצד הלשכה לסיוע בתביעות קטנות בחיפה, וכי הטיפול בתיק מתעכב מעבר לסביר.

המשפטים יוסף לפיד: רצוני לשאול: 1.

המשפטים יוסף לפיד: האם הידיעות נכונות?

המשפטים יוסף לפיד: 2.

המשפטים יוסף לפיד: אם כן - האם ננקטו פעולות בנושא, ואם כן – אילו?

המשפטים יוסף לפיד: 3.

המשפטים יוסף לפיד: האם נפתחה חקירה בנושא, ואם כן – באיזה שלב היא מצויה?

המשפטים יוסף לפיד: 4.

המשפטים יוסף לפיד: מדוע מתעכב הטיפול בנושא, האם הוא יזורז, ואם כן – כיצד?

המשפטים יוסף לפיד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

המשפטים יוסף לפיד: אכן, נציגי ועד מחוז חיפה והצפון של לשכת עורכי-הדין פנו לפרקליטת מחוז חיפה בטענות בדבר תופעה, לכאורה, של הסגת גבול מקצוע עריכת-הדין.

המשפטים יוסף לפיד: 2.

המשפטים יוסף לפיד: פרקליטת מחוז חיפה נפגשה עם נציגי לשכת עורכי-הדין בעניין.

המשפטים יוסף לפיד: 3.

המשפטים יוסף לפיד: נוכח אופי הטענות שהועלו על-ידי נציגי לשכת עורכי-הדין, ומאחר שהפרקליטות אינה גוף חוקר, הופנו בתום הישיבה נציגי הלשכה למשטרה, שהיא הגוף המוסמך לפתוח בחקירת חשדות מעין אלה.

המשפטים יוסף לפיד: 4.

המשפטים יוסף לפיד: מאחר שהטיפול הועבר, בשלב זה, למשטרה, יש לברר עם המשרד לביטחון פנים את הטענות באשר למשך הטיפול.

המשפטים יוסף לפיד: חבר הכנסת אלי בן-מנחם שאל את שר המשפטים ביום כ"ט בכסליו התשס"ד (24 בדצמבר 2003):

המשפטים יוסף לפיד: תיקי ההוצאה לפועל מתרבים, לרבות בקרב עולים חדשים החותמים על הלוואות בעבור מכרים עולים שעזבו את הארץ.

המשפטים יוסף לפיד: רצוני לשאול: 1.

המשפטים יוסף לפיד: מה הוא אחוז החייבים שחובם נובע מערבות לחובות של חייבים אחרים, מתוך כלל תיקי ההוצאה לפועל?

המשפטים יוסף לפיד: 2.

המשפטים יוסף לפיד: האם המשרד מכיר בבעיה של עולים חדשים חייבים שעזבו את הארץ, ותחתיהם נושאים בנטל עולים חדשים אחרים?

המשפטים יוסף לפיד: 1.

המשפטים יוסף לפיד: במערכת ההוצאה לפועל לא קיימת הפרדה בין חייב ראשי לחייב ערב.

המשפטים יוסף לפיד: הערב בהוצאה לפועל הוא חייב לכל דבר.

המשפטים יוסף לפיד: יש זוכים שפותחים תיק נגד הערב בלבד מתוך ידיעה שמהחייב הראשי לא יצליחו לגבות כספים.

המשפטים יוסף לפיד: 2.

המשפטים יוסף לפיד: אין הבדל במערכת ההוצאה לפועל בין חייבים עולים חדשים שעזבו את הארץ והשאירו את הנטל לעולים חדשים אחרים לבין חייבים תושבי הארץ שעזבו את הארץ והשאירו את משפחותיהם לשאת בנטל החובות שלהם.

המשפטים יוסף לפיד: לגופו של עניין, מקור הבעיה שעליה מצביע השואל אינו בהוצאה לפועל.

המשפטים יוסף לפיד: המענה על הבעיה האמיתית הזאת צריך להינתן על-ידי שני גורמים: משרד הקליטה וחברת "עידוד".

המשפטים יוסף לפיד: חברת "עידוד" היא חברה ממשלתית, אשר מעניקה הלוואות לעולים חדשים.

המשפטים יוסף לפיד: יצרנו קשר עם החברה בעקבות השאילתא.

המשפטים יוסף לפיד: נמסר לנו כי הם מטפלים במקרים כאלה, וכי מי שנפתח נגדו תיק בהוצאה לפועל בגין ערבות של עולה אחר שלא שולמה, יכול וכדאי שיפנה למשרדם.

המשפטים יוסף לפיד: אני אפילו מוכן להודיע על מספר הטלפון שלהם: 5647547–03.

המשפטים יוסף לפיד: את זה עוד לא עשיתי אף פעם.

המשפטים יוסף לפיד: לא הודעתי אף פעם מעל דוכן הכנסת על מספר טלפון.

אלי בן-מנחם: תודה רבה לשר המשפטים טומי לפיד.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את סגן שר הפנים להשיב על שאילתות, בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מיכאל איתן שאל את שר הפנים ביום ג' בחשוון התשס"ד (29 באוקטובר 2003): זה חודשים מספר עובדי המועצה המקומית פרדס-חנה--כרכור אינם מקבלים משכורות.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: אילו צעדים יינקטו על מנת להסדיר נושא זה?

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנני מתכבד להשיב על שאילתא של חבר הכנסת מיכאל איתן.

ויקטור בריילובסקי: משרד הפנים מעביר לרשות המקומית פרדס-חנה את המענק מדי חודש בחודשו.

ויקטור בריילובסקי: הרשות נמצאת בגירעון גבוה, וכתוצאה מכך כל סכום כסף המגיע לחשבונותיה מעוקל.

ויקטור בריילובסקי: לרשות הוצעה תוכנית הבראה, ובהתאם לכך אנו מקווים כי הבעיות תוסדרנה.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת איתן, בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, סגן השר בריילובסקי, אני שואל אותך שאלה של היגיון.

מיכאל איתן: היו בחירות, יש ראש עיר חדש, ועובדים של רשויות מקומיות, כמו בפרדס-חנה, שנפגשתי אתם, לא מקבלים משכורות כבר כמה חודשים.

מיכאל איתן: אולי בינתיים מצאו איזה סידור, אבל איך יכול להיות שמשכורות לא משלמים, כשבאים כספים מעקלים, ואנשים נשארים ללא משכורת?

מיכאל איתן: מה אתה היית אומר אם לא היית מקבל משכורת ארבעה-חמישה חודשים?

מיכאל איתן: מה אני הייתי אומר?

מיכאל איתן: ממה אנחנו יכולים לחיות?

מיכאל איתן: הכי אבסורד הוא שהרי בסופו של דבר יודעים שיביאו את הכסף, אז מה זה עוזר שלוקחים את העובדים כבני ערובה?

מיכאל איתן: אתה אומר: עד שיעשו הסדר הבראה, אבל מה העובדים אשמים?

מיכאל איתן: הסדר הבראה, ראש עירייה חדש, מנהלים אתו משא-ומתן, אבל בינתיים מחזיקים את המשכורות ועובדים לא יכולים להביא כסף הביתה לילדים ולמשפחה.

מיכאל איתן: איזה היגיון יש בזה?

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת איתן.

אלי בן-מנחם: בבקשה, אדוני סגן השר.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו יודעים שזאת לא רק בעיה של פרדס-חנה.

ויקטור בריילובסקי: זו בעיה כללית.

ויקטור בריילובסקי: אני יכול להגיד שבשבוע האחרון עובדים ברשות המקומית קיבלו סכום כסף בחשבון המשכורת, ואנחנו מנסים למצוא פתרון.

ויקטור בריילובסקי: אתם יודעים שזו בעיה כללית, בעיה קשה, בעיה של מחסור בכסף לרשויות המקומיות, ואנחנו מנסים לעשות מה שאפשר בשביל למצוא פתרון לבעיות האלה.

אלי בן-מנחם: תודה.

מיכאל איתן: במה מנחם אותי סגן השר?

מיכאל איתן: אתה אומר: הבעיה שהעלית היא בעיה קשה מאוד, אבל אני אנחם אותך, זה לא רק בפרדס-חנה, זה בעוד מקומות.

מיכאל איתן: איזו נחמה זאת?

מאיר פרוש: יכולת להצביע להסתייגויות שלנו, ואז היה כסף לרשויות.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים דהן שאל את שר הפנים ביום י' בחשוון התשס"ד (5 בנובמבר 2003): בשבועון "תל-אביב" מיום ט"ו באלול תשס"ג, 12 בספטמבר 2003, נמסר כי עיריית תל-אביב פועלת לאכלוס בית-מחסה להומלסים ולנרקומנים במבנה שברחוב צ'לנוב 18, ששימש עשרות שנים בית-כנסת.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעה נכונה?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן - מדוע נהפך בית-הכנסת לבית-מחסה, והאם האתר יישמר כמקום קדוש?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם ינהג משרדך בהתאם לפסקי הלכה בכל הקשור לאכלוס בתי-כנסת ולשימורם, גם אם היו לשוממים?

ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-3.

ויקטור בריילובסקי: על-פי התשובה שקיבלנו מעיריית תל-אביב, השתלשלות האירועים סביב המבנה האמור היא כדלהלן: המבנה המוזכר בשאילתא שימש בזמנו בית-כנסת, אך ננטש לפני שנים ארוכות ופלשו לתוכו חסרי בית מכורים לסמים.

ויקטור בריילובסקי: עורך-הדין גלעד חריש, יושב-ראש עמותת "גגון", בתמיכתה של עיריית תל-אביב--יפו, החליט להפוך את המבנה הנטוש למבנה רב-תכליתי, שבו יקבלו דרי רחוב קורת-גג, מזון למחייתם וטיפול הולם, אשר יסייע בידם להשתקם ולחזור ולתפקד כאחד האדם.

ויקטור בריילובסקי: רבנים שנדרשו לנושא נתנו את ברכתם ותמיכתם ההלכתית להצעה ההומנית.

ויקטור בריילובסקי: הפיכת המבנה הנטוש למוסד טיפולי לא תפגע בתושבי האזור, אלא להיפך, תקטין במידה רבה את תופעת דרי הרחוב בסביבה, שכן הם יזכו לטיפול מקצועי בתוך המבנה, במקום להסתובב חסרי מעש ברחוב צ'לנוב וברחובות הסמוכים.

ויקטור בריילובסקי: המבנה הנטוש, הנמצא במצב פיזי ירוד, יהפוך למבנה אסתטי, יפה ומכובד, בעקבות השיפוץ שייעשה בו.

ויקטור בריילובסקי: חבר הכנסת אריה אלדד שאל את שר הפנים ביום י' בחשוון התשס"ד (5 בנובמבר 2003): ב"במחנה" מיום 14 באוקטובר 2003 פורסם, כי הממשלה פטרה את משרד הביטחון מתשלום ארנונה לעיריות בעבור מתקנים מבצעיים, אולם ההחלטה לא הפכה לתקנה מחייבת.

ויקטור בריילובסקי: רצוני לשאול: 1.

ויקטור בריילובסקי: האם הידיעה נכונה?

ויקטור בריילובסקי: 2.

ויקטור בריילובסקי: אם כן - האם תיושם החלטת הממשלה לפטור מארנונה מתקנים מבצעיים של צה"ל ויפורסמו תקנות מחייבות בהתאם?

ויקטור בריילובסקי: 3.

ויקטור בריילובסקי: אם לא – מדוע?

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לשאילתא של חבר הכנסת אריה אלדד - נכון להיום לא נתקבלה שום החלטה כמתואר בשאילתא.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני סגן השר, אדוני היושב-ראש, בעיתון "במחנה", שהוא אחד הביטאונים המכובדים של צבא-הגנה לישראל, מצוטטת החלטת ממשלה מלפני חמש שנים, שפטרה את משרד הביטחון מתשלום ארנונה לעיריות בעבור מתקנים מבצעיים.

אריה אלדד: אני מבקש לדעת, האם ההודעה הזאת איננה נכונה.

אריה אלדד: גם אני יודע, ממקורות אחרים, שהיתה החלטת ממשלה כזאת.

אריה אלדד: אם ההחלטה הזאת תונח, האם אדוני מתחייב ששר הפנים יוציא לאלתר תקנה כזאת?

ויקטור בריילובסקי: לא ידוע לי על החלטה כזאת, ואני רק יכול לחזור ולומר ששום החלטה לא נתקבלה בנושא הזה.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שר הפנים ביום י"ז בחשוון התשס"ד (12 בנובמבר 2003):

אלי בן-מנחם: למשרדך הסמכות והאחריות להורות על הריסת בתים אשר נבנו באופן בלתי חוקי.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: כמה בתים הורה משרדך להרוס משנת 2000 ועד היום בירושלים, במחוז דרום ובמחוז צפון?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: כמה מהבתים הם של אזרחים יהודים וכמה של אזרחים ערבים, וממה נובע הפער? 3.

אלי בן-מנחם: האם קיימים נהלים מיוחדים לאזרחים ערבים בקבלת רשיונות בנייה?

ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

ויקטור בריילובסקי: מ-1 בינואר 2000 ועד 25 באוקטובר 2003 נהרסו 563 מבנים בלתי חוקיים על-פי החלוקה הבאה: א.

ויקטור בריילובסקי: מחוז צפון - 176 מבנים; ב.

ויקטור בריילובסקי: מחוז ירושלים - 88 מבנים; ג.

ויקטור בריילובסקי: מחוז דרום - 299 מבנים.

ויקטור בריילובסקי: 2.

ויקטור בריילובסקי: היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה של משרד הפנים אינה מפרידה בין הריסות מבנים של יהודים וערבים, אך יש לציין שרוב הבנייה הבלתי-חוקית בשטחים הפתוחים מבוצעת על-ידי המגזר הערבי.

ויקטור בריילובסקי: 3.

ויקטור בריילובסקי: אין הבדל בתהליכי קבלת ההיתרים בין יהודים לבין ערבים.

ויקטור בריילובסקי: חבר הכנסת נסים דהן שאל את שר הפנים ביום א' בכסליו התשס"ד (26 בנובמבר 2003): בשבועון "ירושלים" מיום י"ט בחשוון תשס"ד, 14 בנובמבר 2003, פורסם, כי החל מינואר יקוצץ תקציב הרווחה בעיריית ירושלים ב-80%, מ-261 מיליון ש"ח ל-60 מיליון ש"ח.

ויקטור בריילובסקי: רצוני לשאול: 1.

ויקטור בריילובסקי: האם הידיעה נכונה?

ויקטור בריילובסקי: 2.

ויקטור בריילובסקי: אם כן - מה יעשו הנתמכים בעקבות הקיצוץ?

ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-2.

ויקטור בריילובסקי: הקיצוצים בתקציב הרווחה של הרשויות המקומיות אינם מתבצעים על-ידי משרד הפנים.

ויקטור בריילובסקי: משרד הרווחה כמשרד ייעודי אחראי על תקציבי הרווחה של הרשויות המקומיות.

ויקטור בריילובסקי: חבר הכנסת יצחק כהן שאל את שר הפנים ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003):

ויקטור בריילובסקי: לפי המידע שבידי, המנכ"ל החדש של משרדך החל בתפקידו קודם לאישור כנדרש ובלא שעבר את הוועדה המחויבת, וכן חרף חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה על חשש לניגוד אינטרסים.

ויקטור בריילובסקי: רצוני לשאול: 1.

ויקטור בריילובסקי: האם הידיעות נכונות?

ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-2.

ויקטור בריילובסקי: המנכ"ל החדש של משרד הפנים, רואה-החשבון גדעון בר-לב, החל בחפיפה עם המנכ"ל היוצא בחודש ספטמבר.

ויקטור בריילובסקי: זאת במקביל למשא-ומתן שנוהל עמו על-ידי נציבות שירות המדינה ומשרד המשפטים, על מנת להגיע להסדר של מניעת ניגוד עניינים.

ויקטור בריילובסקי: שר הפנים התכוון להביא את מינויו של מר בר-לב לאישור הממשלה בסוף ספטמבר השנה, אולם עקב התמשכות המשא-ומתן בנושא הנ"ל חל עיכוב במינויו.

ויקטור בריילובסקי: הסדר ניגוד העניינים נעשה עם מר בר-לב ואושר הן על-ידי היועץ המשפטי לממשלה והן על-ידי נציב שירות המדינה.

ויקטור בריילובסקי: מר בר-לב מתפקד כמנכ"ל רק מהמועד שמינויו אושר על-ידי הממשלה; בתקופה שלפני כן הסמכויות של המנכ"ל היו בידי המנכ"ל היוצא, מר מרדכי מרדכי.

ויקטור בריילובסקי: חבר הכנסת איתן כבל שאל את שר הפנים ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003):

ויקטור בריילובסקי: ב-14 במאי 2003 התקיימו בחירות לראשות העיר לוד ולמועצת העיר, לאחר כהונתה של ועדה קרואה.

ויקטור בריילובסקי: בעקבות פטירתו הפתאומית של מר מקסים לוי ז"ל חוקק חוק לשינוי מועד הבחירות בלוד, והמועד לבחירות מיוחדות לראשות העירייה נקבע ל-28 באוקטובר 2003.

ויקטור בריילובסקי: נודע לי, כי בכוונת משרדך לערוך את הבחירות בנובמבר 2005.

ויקטור בריילובסקי: רצוני לשאול: 1.

ויקטור בריילובסקי: האם אכן יתקיימו הבחירות בנובמבר 2005?

ויקטור בריילובסקי: 2.

ויקטור בריילובסקי: האם הבחירות יהיו לראשות העיר ולמועצת העיר?

ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

ויקטור בריילובסקי: התשובה היא לא.

ויקטור בריילובסקי: הבחירות תתקיימנה ביום כ"ט בשבט התשס"ח, 5 בפברואר 2008.

ויקטור בריילובסקי: 2.

ויקטור בריילובסקי: התשובה היא כן.

ויקטור בריילובסקי: חבר הכנסת מאיר פרוש שאל את שר הפנים ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003):

ויקטור בריילובסקי: מאז הסתיים חוזהו של רשם העמותות בקיץ, לא פורסם מכרז לבחירת רשם חדש.

ויקטור בריילובסקי: רצוני לשאול: 1.

ויקטור בריילובסקי: האם ההחלטה שלא להאריך את חוזהו של רשם העמותות התקבלה על דעת נציב שירות המדינה?

ויקטור בריילובסקי: 2.

ויקטור בריילובסקי: מתי יפורסם המכרז לבחירת רשם חדש?

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, לשאילתא של חבר הכנסת מאיר פרוש: 1.

ויקטור בריילובסקי: ההחלטה שלא להאריך את חוזהו של רשם העמותות התקבלה על-ידי שר הפנים, ואושרה על-ידי הנוגעים בדבר.

מאיר פרוש: הנציב, הנציב.

מאיר פרוש: השאלה היתה לגבי הנציב, לא הנוגעים בדבר - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרוש, אתה תיכף תוכל לשאול שאלה נוספת.

אלי בן-מנחם: אנא ממך.

ויקטור בריילובסקי: אבל יש פה שאלה מס' 2, ועל שאלה מס' 2 אני יכול לענות, שבעקבות החלטת הממשלה להעביר את רשם העמותות למשרד המשפטים, אך טבעי שהפעולה תבוצע על-ידם.

מאיר פרוש: מה תבוצע על-ידם?

ויקטור בריילובסקי: זאת השאילתא שלך.

ויקטור בריילובסקי: כאשר יפורסם המכרז לבחירת רשם חדש.

מאיר פרוש: מה ענית, שזה עובר למשרד המשפטים?

ויקטור בריילובסקי: זאת צריכה להיות שאילתא לשר המשפטים.

ויקטור בריילובסקי: זה כבר במסגרת משרד המשפטים, לא במסגרת משרד הפנים.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר, כולנו שמנו לב, שאף שהשאילתא שלי מדברת על ההחלטה שלא להאריך את החוזה של רשם העמותות, שאלתי האם זה התקבל על דעת נציב שירות המדינה - נציב שירות המדינה - ואתה עונה לי שזה התקבל על-ידי הנוגעים בדבר.

מאיר פרוש: יש שאילתא שכבר נמצאת אצלך שלושה חודשים.

מאיר פרוש: אתה היום בא להגיד לי שהיא נתקבלה על-ידי הנוגעים בדבר?

מאיר פרוש: אתה לא יודע לקרוא עברית?

אלי בן-מנחם: סליחה, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: לא, זה היה במסגרת השאלה הקודמת.

מאיר פרוש: אני יכול לאפשר לו שיענה את התשובה, ואז תהיה לי שאילתא נוספת.

ויקטור בריילובסקי: אני יכול לומר שהנציבות אישרה את ההסדר.

מאיר פרוש: לא את ההסדר.

מאיר פרוש: אני יודע שהנציבות אישרה את הפיצויים.

מאיר פרוש: על הפיטורים שאלתי אותך; לא אותך - את השר שלך, שלא נמצא פה.

מאיר פרוש: השאלה השנייה שלי - האם הולכים על מכרז, או שהולכים על ועדת חיפוש כדי למצוא מישהו מהמקורבים של שינוי שיהיה רשם העמותות במשרד המשפטים - כי שם לא הולך להיות מכרז, אני אומר לך.

מאיר פרוש: שלושה חודשים ביררתי - אין מכרז על רשם העמותות.

מאיר פרוש: ועדת חיפוש לאנשים המקורבים של שינוי.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרוש, אני רוצה לעזור לסגן השר.

אלי בן-מנחם: הוא כבר ענה לך על השאלה הזאת, הוא אמר שזה לא עניין משרד הפנים אלא עניין משרד המשפטים.

מאיר פרוש: הוא ממפלגת שינוי, הוא יודע על זה - - -

ויקטור בריילובסקי: אני סגן שר הפנים, עכשיו אני לא עונה כחבר שינוי.

רשף חן: תכניס לראש - אנחנו לא עושים את מה שאתם עושים.

קריאות: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רשף חן, אנחנו רוצים להתקדם, אנחנו רוצים לסיים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרוש.

אלי בן-מנחם: סגן שר הפנים ישיב על שאילתא מס' 921, של חבר הכנסת מגלי והבה – איננו; לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מגלי והבה שאל את שר הפנים ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003):

אלי בן-מנחם: על רקע המצב המדיני הכללי באזור, מדיניות מתן אשרות הכניסה לישראל היא מהותית בהיבט המסחרי-הכלכלי, כמו גם בהיבט המדיני.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם יש קריטריונים למתן אשרות כניסה לאזרחי ירדן, מעבר לשיקולי ביטחון, ואם כן – מה הם?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: האם קיימת הנחיה להקשיח את מדיניות מתן אשרות הכניסה לישראל לאזרחים ירדנים בשל המצב הביטחוני הכללי, גם במקרים שבהם לא התעוררו בעיות ביטחוניות ספציפיות?

ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

ויקטור בריילובסקי: כניסת אזרחי ירדן מתאפשרת באופן סדיר רק לאחר אישור גורמי הביטחון ועל-פי שיקוליהם.

ויקטור בריילובסקי: במקרים מיוחדים מתאפשרת כניסת ירדנים על-פי צרכים מיוחדים, כגון אנשי עסקים, וזאת בהתאם לפניית גורמים רשמיים.

ויקטור בריילובסקי: 2.

ויקטור בריילובסקי: כל בקשה מטופלת על-פי הנהלים ובהתאם לחוות הדעת של גורמי הביטחון.

ויקטור בריילובסקי: אין לומר שמדובר בהקשחה, אלא שהנסיבות הביטחוניות מחייבות הקפדת יתר ותהליך אישור מורכב.

אלי בן-מנחם: סגן שר הפנים ישיב על שאילתא מס' 944, של חברת הכנסת קולט אביטל – איננה; לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת קולט אביטל שאלה את שר הפנים ביום כ"ט בכסליו התשס"ד (24 בדצמבר 2003):

אלי בן-מנחם: לאחרונה פורסם על אספקת שירותי משרד הפנים, תמורת תשלום, בעיקר בשטח הבנייה בעיריות, על-ידי מי שמכונים "מאכערים".

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: עד כמה מודע משרדך לתופעה זו ולממדיה?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מה ייעשה בנדון?

ויקטור בריילובסקי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-2.

ויקטור בריילובסקי: לא ידוע לנו על מקרים קונקרטיים, מלבד פרסומים בתקשורת.

ויקטור בריילובסקי: בכנס מנהלים בוצע תדריך על מנת לגלות עירנות ולמנוע תופעות של ניצול השביתה על-ידי גורמים כלשהם.

ויקטור בריילובסקי: בכל מקרה שמגיע מידע כלשהו, אנו מעבירים אותו לבדיקת המשטרה.

אלי בן-מנחם: אני מודה לך, אדוני סגן שר הפנים.

ויקטור בריילובסקי: תודה.

אלי בן-מנחם: אני מזמין לכאן את סגן שרת החינוך, חבר הכנסת צבי הנדל, לענות על שאילתות.

צבי הנדל: אני מציע לאסור על חברת הכנסת קולט אביטל להגיש שאילתות.

צבי הנדל: באופן סיסטמתי היא מגישה שאילתות ולא נמצאת.

צבי הנדל: אני ממליץ, לא מציע.

אלי בן-מנחם: אדוני סגן שר החינוך ישיב על שאילתא מס' 632, של חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו; לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ג' בחשוון התשס"ד (29 באוקטובר 2003): נודע לי, כי בית-הספר חטיבת-הביניים משהד, שנפתח ב-1 בספטמבר 1997, איננו מחובר לרשת החשמל ולטלפון.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעה נכונה?

אלי בן-מנחם: אם כן – מדוע?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מה ייעשה בעניין?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-2.

אלי בן-מנחם: למיטב ידיעתי, מדובר בכמה מבנים יבילים, שהרשות המקומית רכשה והעמידה בשטח בשל העדר קרקע זמינה לבינוי קבע של החטיבה, אף שהפרויקט נכלל בעדיפות גבוהה לבינוי במשרד החינוך.

אלי בן-מנחם: בעיקרון, משרד החינוך אינו מתקצב עלויות הקשורות לחיבור מוסדות החינוך לרשת החשמל והטלפון.

אלי בן-מנחם: מחובתה של הרשות המקומית לדאוג לעניין זה.

אלי בן-מנחם: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 675, של חבר הכנסת מאיר פרוש: הקמת בית-ספר אזורי לכת ה"אימן".

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מאיר פרוש שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י' בחשוון התשס"ד (5 בנובמבר 2003):

אלי בן-מנחם: על-פי המידע שברשותי, משרד החינוך אישר הקמת בית-ספר אזורי לכת ה"אימן" במעלה-צבייה.

אלי בן-מנחם: נטען כי כת זו מסוכנת ומאיימת על שלום הציבור.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעות נכונות?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן – כיצד מתיישב הדבר עם החלטת הממשלה תמ/308 והחלטת הוועדה הבין-משרדית לטיפול בנגע הכתות, ובדוח ועדת תעסה-גלזר של משרדך?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: כיצד ייאכפו ההמלצות הנ"ל?

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חבר הכנסת פרוש, חברי חברי הכנסת - 1.

צבי הנדל: הידיעות אינן נכונות.

צבי הנדל: מדובר בבית-ספר הפועל זה כעשר שנים, איכותי במיוחד, הקולט תלמידים מיישובי האזור, על-פי רצונם החופשי ובחירתם האישית של ההורים.

צבי הנדל: מכל המידע שניתן לאסוף על המוסד, אין לכת ה"אימן", במפורש ובמובהק, כל נגיעה לפעילות הנעשית בין כתליו.

צבי הנדל: בית-הספר מקפיד להתנהל על-פי כל הכללים, ההוראות וההנחיות שקבע ופרסם משרד החינוך.

צבי הנדל: 2-3.

צבי הנדל: התשובה על שאלה מס' 1 מייתרת את שאלות מס' 2 ו-3.

צבי הנדל: אוסיף ואומר עוד נקודה אחת.

צבי הנדל: אותה כת שבה מדובר באמת רצתה להקים פרויקט חינוכי - מכינה לצה"ל - ולא אישרנו לה להקים את הפרויקט הזה.

רשף חן: חבל שכך.

צבי הנדל: אתה אומר מתוך הכרת הנושא?

רשף חן: מתוך הכרה טובה של הנושא.

צבי הנדל: אני רק מודיע לך בזהירות רבה - - -

רשף חן: מדובר באנשים שחלקם קצינים בכירים בצה"ל.

צבי הנדל: הריני מודיעך, שיש שם אנשים נפלאים, ששירתו ביחידות המובחרות ביותר בצה"ל - -

רשף חן: ועדיין משרתים בתפקידים בכירים בצה"ל.

צבי הנדל: - - ואף-על-פי-כן ולמרות הכול, ראשי היחידות שלהם וראשי המוסדות הכי חשובים במדינת ישראל - שלא נפל בהם רבב - התנגדו התנגדות נחרצת.

רשף חן: אני יודע מה עמדתם - - - בעד המכינה.

צבי הנדל: ואתה אומר שכולם טועים, ואתה יודע את האמת.

רשף חן: אני יודע בדיוק איך התקבלה ההחלטה לגבי עמדת משרד הביטחון - ואני מניח שגם אתה יודע - שנינו יודעים שאין דברים בגו.

צבי הנדל: לא, לא.

צבי הנדל: אני יודע שיש דברים בגו.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת רשף חן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חן, זאת לא השאילתא שלך.

אלי בן-מנחם: אנא, אפשרתי לך להתבטא חופשי, אבל אנחנו רוצים להתקדם.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר, אני אהיה מוכן למסור לך את השם של הזוג שפנה אלי עם כתובת, עם טלפון, על כך שבמעלה-צבייה משרד הדתות מאפשר לכת ה"אימן" להקים בית-ספר יסודי.

מאיר פרוש: אני אשמח מאוד להיווכח שהנתונים שאתה נתת במליאה הם הנכונים.

מאיר פרוש: עכשיו, אולי בכל זאת, כסגן שרת החינוך, כשאתה עומד כבר על הבמה - נמצאים פה עוד כמה חברי כנסת שהיו רוצים לדעת אם הכסף לישיבות ייכנס עד סוף החודש ממשרד הדתות, או לא.

צבי הנדל: חשבתי שאתה הולך לשאול אותי איפה נמצא ממלא-מקום ראש הממשלה.

צבי הנדל: - בעזרת השם.

מאיר פרוש: מתי?

צבי הנדל: עדיין יש בעיה של שביתת עובדים.

צבי הנדל: אומנם, הם עובדים למרות השביתה.

צבי הנדל: אני מאוד מקווה שזה עניין של ימים, וזה ייגמר.

מאיר פרוש: היכן שביתה?

אלי בן-מנחם: הם עדיין לא יצאו מהשביתה הקודמת.

צבי הנדל: עובדי משרד הדתות לשעבר בשביתה.

אלי בן-מנחם: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 679, של חבר הכנסת דניאל בנלולו, ועל שאילתא מס' 744, של חבר הכנסת משולם נהרי - לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דניאל בנלולו שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י"ז בחשוון התשס"ד (12 בנובמבר 2003):

אלי בן-מנחם: לפי דוח הערכה ובקרה שפורסם לאחרונה, פרויקט "עוז לתמורה", שהופעל בשלוש השנים האחרונות בפיקוח מלא של משרדך בחמישה בתי-ספר על-יסודיים, נחל הצלחה, ואף הומלץ להרחיבו לבתי-ספר נוספים.

אלי בן-מנחם: למרות זאת, החליט משרדך לבטלו השנה.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מדוע לא יימשך הפרויקט לפחות בחמשת בתי-הספר שכבר מאורגנים על-פיו? 2.

אלי בן-מנחם: האם נקבעו קריטריונים להחלתו בבתי-ספר נוספים?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: אם כן – מה הצפי לביצוע?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת משולם נהרי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום א' בכסליו התשס"ד (26 בנובמבר 2003): ב"הארץ" מיום י"ב בחשוון תשס"ד, 7 בנובמבר 2003, פורסם כי הופסק פרויקט "עוז לתמורה", שתגמל מורים וקידם תלמידים.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעה נכונה, ואם כן – מדוע הופסק הפרויקט?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: באילו בתי-ספר הופעל הפרויקט, וכמה מורים נהנו ממנו עד כה?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם בין הנהנים היו גם מורים מהזרם הממלכתי-דתי או החרדי?

אלי בן-מנחם: אם כן – כמה, והיכן?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) פרויקט "עוז לתמורה" הופעל כתוכנית ניסויית במערכת החינוך בשנים תשס"א-תשס"ג.

אלי בן-מנחם: העלות השנתית של התוכנית לכל אחד מבתי-הספר, עבור שכר מורים בלבד, עמדה על כ-4 מיליוני ש"ח, בתוספת מיליון ש"ח לשיפוצים ולהתאמת בית-הספר למשימה.

אלי בן-מנחם: במסגרת התוכנית עברו המורים לשבוע עבודה של חמישה ימים, שבוע ובו 40 שעות שבועיות.

אלי בן-מנחם: ועדת הביקורת, שליוותה את יישום התוכנית מראשיתה, מתחה ביקורת חריפה על אופן הניצול הבלתי-יעיל של משאבי התוכנית.

אלי בן-מנחם: לשם השוואה – פרויקט "בגרות 2001", המתגבר 35 בתי-ספר בכל רחבי הארץ, בעלות דומה, משיג הישגים שאינם נופלים מאלה של "עוז לתמורה".

אלי בן-מנחם: יתירה מזו, החלת הפרויקט על כלל המערכת, שמשמעה תוספת תקציב בהיקף של מיליארדי ש"ח, אינה אפשרית בעתות המצוקה שבהן אנו נמצאים ושבמסגרתן נאלץ משרד החינוך להקפיא תוכניות ופעילויות שונות, ובכלל זה את התוכנית "עוז לתמורה", שהיא מהתוכניות היקרות שבהן.

אלי בן-מנחם: עם זאת, מודל "עוז לתמורה" יידון במסגרת כוח המשימה לקידום החינוך, בראשות שלמה דברת, שיבחן את היבטיה החיוביים והשליליים של התוכנית ויקבע מתוך כך המלצות לעתיד ברמה עקרונית ארצית.

אלי בן-מנחם: אם תופעל תוכנית "עוז לתמורה" מחדש, הדבר יחייב בראש ובראשונה לדאוג לייעולה.

אלי בן-מנחם: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 702, של חבר הכנסת אמנון כהן, ועל שאילתא מס' 844, של חבר הכנסת משולם נהרי - לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ד בחשוון התשס"ד (19 בנובמבר 2003): פורסם ב"מעריב" כי חלה עלייה של 53% במספר התלונות שהגישו מורים על אלימות תלמידים נגדם.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הפרטים נכונים?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן – באילו זרמים חינוכיים מדובר?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם משרדך נוקט צעדים כדי להגן על המורים, ואם כן – אילו?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת משולם נהרי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003): לאחרונה גואה האלימות נגד מורים ומורות.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מה הם ממדי האלימות בבתי-הספר?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מה היא החלוקה לפי זרמי החינוך?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: מה ייעשה למיגור התופעה?

צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

צבי הנדל: הפרסום ב"מעריב" על עלייה של 53% במספר התלונות שהגישו מורים על אלימות של תלמידים כלפיהם מבוסס על נתונים שנמסרו על-ידי משטרת ישראל, והוא מתייחס למספר התלונות שהגישו בשנה זו, לעומת מספר התלונות שהוגשו בשנה שעברה.

צבי הנדל: העלייה במספר התלונות יכולה לשקף עלייה ברמת האלימות, אך היא יכולה בד בבד להיות מוסברת גם בהגברת המודעות לתופעה ובהגברת המוטיבציה להתמודד עמה בגלוי.

צבי הנדל: הנתונים שבידינו, הלקוחים ממחקר שערך פרופסור רמי בנבנישתי - "אלימות במוסדות החינוך, תשס"ב" - מציגים תמונה שונה.

צבי הנדל: במסגרת המחקר נשאלו המורים עד כמה הם תופסים עצמם מאוימים על ידי התלמידים.

צבי הנדל: רק 2% מהמורים תפסו עצמם מאוימים פיזית על-ידי התלמידים.

צבי הנדל: עם זאת, משרד החינוך רואה בחומרה רבה כל פגיעה של תלמידים במורים, ומדיניותנו היא שלא לעבור לסדר-היום על כל פגיעה בסמכות המורה והפרעה ליכולתו לנהל את הכיתה.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: לגבי הנתונים שהציגה המשטרה - אין בידי המשרד נתונים על השונות בקיום התופעה בזרמים החינוכיים השונים.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: בפברואר 2003 פורסם חוזר מנכ"ל מיוחד, שהוא המשך לחוזר המנכ"ל - יצירת אקלים בטוח וצמצום אלימות.

צבי הנדל: חוזר זה עוסק במניעת אלימות של עובדי הוראה כלפי תלמידים ובמניעת פגיעות של תלמידים בעובדי הוראה.

צבי הנדל: החוזר כולל נוהל טיפול בתלמיד שפגע בעובד הוראה פגיעה פיזית, מילולית ואחרת.

צבי הנדל: הוא מפרט פעולות מיידיות שיש לנקוט כלפי התלמיד הפוגע וכן פעולות חינוכיות שיש להפעיל מול כלל התלמידים באירוע מסוג זה.

צבי הנדל: חשוב לזכור, שלא ניתן לנתק את הטיפול בתופעת האלימות על גילוייה השונים.

צבי הנדל: בבתי-ספר שבהם נעשית פעילות ליצירת אקלים חינוכי בטוח, שבמסגרתו נבנים כללים ברורים להתנהגות, ובמקביל נוצרים ערוצי הידברות רבים יותר בין מורים לתלמידים, יקטנו הסיכויים לשכיחותה של תופעה חמורה זו, של פגיעת תלמידים במורים.

צבי הנדל: אנו רואים חשיבות רבה בהעצמת המורים, על מנת שיוכלו לנהל את העבודה החינוכית בכיתתם מתוך תחושת מסוגלות.

צבי הנדל: המערכת עדיין צריכה ללמוד לפתח כלים להעצמת המורים ולתמיכה בעשייה החינוכית החשובה שלהם.

אלי בן-מנחם: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 704, של חבר הכנסת יעקב מרגי – איננו; לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יעקב מרגי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ד בחשוון התשס"ד (19 בנובמבר 2003): במקומון "כלבו" מיום כ"ח בתשרי תשס"ד, 24 באוקטובר 2003, פורסמה ידיעה על שימוש נרחב בסמים בכיתות ו' בחיפה.

אלי בן-מנחם: עוד נאמר כי אנשי מקצוע מהרשות למלחמה בסמים יסייעו בצמצום התופעה.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעות נכונות?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן – האם ייושם הפרויקט הניסיוני בכל בתי-הספר בארץ?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: מה הם ממדי השימוש בסמים בקרב תלמידי בתי-הספר היסודיים בכל הארץ?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) משרד החינוך מודע לתופעת השימוש לרעה בטבק, בסמים ובאלכוהול בקרב ילדים ובני נוער.

אלי בן-מנחם: כדי להיאבק בתופעה ולצמצם את ממדיה, מופעלות תוכניות מניעה שונות מהגן ועד כיתה י"ב, המתמקדות בהעברת מידע, בתוכנית "כישורי חיים", בחינוך ילדים ובני נוער שלא לקחת סיכונים, לחיות חיים בריאים ולדעת לומר "לא" גם כאשר מופעל עליהם לחץ חברתי.

אלי בן-מנחם: בנוסף, נערכים פרויקטים עירוניים משותפים למשרדי החינוך והרווחה, הרשות למלחמה בסמים, המשטרה וכו' בנושאי מניעה, אכיפה וטיפול בבעיית הסמים.

אלי בן-מנחם: לגבי הידיעה שפורסמה בעיתון "כלבו" בכ"ח בתשרי תשס"ד, 24 באוקטובר 2003: 1.

אלי בן-מנחם: הידיעות שפורסמו אינן מדויקות כלל.

אלי בן-מנחם: בתי-הספר מחויבים לדווח להנהלת המחוז לגבי תלמידים המעורבים בשימוש/סחר בסמים במוסדות החינוך.

אלי בן-מנחם: עד כה הגיעו שני דיווחים בלבד לגבי תלמידים מתחת לגיל 12, אשר היה חשד שהם חשופים לשימוש בסמים בתוך המשפחה שלהם ונמצאים בסיכון.

אלי בן-מנחם: המקרים הופנו לטיפול הגורמים המתאימים כנדרש.

אלי בן-מנחם: גם מבירור שערך מנהל המחוז עם המשטרה עולה כי אין פניות או תלונות לגבי תלמידים מתחת לגיל 12 המשתמשים בסמים.

אלי בן-מנחם: עם זאת יש תלמידים בבתי-הספר היסודיים החשופים לשימוש בסמים בבית ובשכונה שלהם.

אלי בן-מנחם: כאשר מאותרים מקרים כאלה, הם מקבלים תמיכה מהשירות הפסיכולוגי, מעובדי הרווחה ומהיועצים החינוכיים.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: הפרויקט הניסיוני, "על סמים ואל סמים", תוכנית מניעה המתמקדת בכישורי חיים עם מידע ודגש על מניעת השימוש בסמים, מופעלת בחמישה בתי-ספר יסודיים בחיפה, במסגרת פיתוח אקלים מיטבי ואורח חיים בריא בבית-הספר.

אלי בן-מנחם: נמסר לי, כי התוכנית מופעלת באמצעות גורמים שונים בכמה יישובים נוספים בארץ.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: הרשות הארצית למלחמה בסמים עורכת סקרים לגבי השימוש בסמים בקרב גילאי 12-18 בלבד.

אלי בן-מנחם: לפיכך, אין לנו נתונים מחקריים לגבי השימוש בסמים בקרב תלמידים בבתי-הספר היסודיים.

אלי בן-מנחם: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 763, של חבר הכנסת עסאם מח'ול – איננו; לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עסאם מח'ול שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום א' בכסליו התשס"ד (26 בנובמבר 2003): בעיתון "אל-סינארה" מיום 16 באוקטובר 2003 פורסם, כי תלמידי בתי-הספר היסודיים במגזר הערבי נושאים על גביהם תיקים שמשקלם בין 20% ל-30% ממשקל התלמיד.

אלי בן-מנחם: הוראות משרד החינוך קובעות, כי המשקל המרבי של תיק יהיה 15% ממשקל התלמיד.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מה היא השפעת העניין על בריאות הילד?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: האם משרדכם נותן הוראות לבתי-הספר בעניין?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: אם כן – כיצד עוקב משרדך אחרי יישום ההוראות?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אלי בן-מנחם: משרד החינוך מודע לנזקים הבריאותיים לטווח ארוך העלולים להיגרם עקב נשיאת משקל עודף בילקוט התלמיד ולעייפות ולתלונות הגוברות של התלמידים על כאבי גב.

אלי בן-מנחם: נתונים אלו מאוששים גם על-ידי סקרים אפידמיולוגיים.

אלי בן-מנחם: 2-3.

אלי בן-מנחם: כבר בחודש ספטמבר 2002 פרסם המשרד חוזר מנכ"ל תשס"ג/1/א', הכולל הנחיות בקשר למשקל ילקוט התלמיד.

אלי בן-מנחם: החוזר מתייחס למבנה הילקוט, החומרים שממנו הוא עשוי ותכולתו, בכפוף לתקנות מכון התקנים.

אלי בן-מנחם: עם זאת, סוגיית האכיפה היא מורכבת, ומטבע הדברים היא מחייבת שיתוף פעולה מלא בין בית-הספר לביתו של התלמיד.

אלי בן-מנחם: ועדה הפועלת במשרד החינוך, בראשות המשנה למנכ"לית, דנה בנושא שינוי מבנה ספרי הלימוד, שימוש בדפים קלים יותר, ביטול חוברת עבודה לתלמיד וחלופות נוספות.

אלי בן-מנחם: להחלטותיה תהיינה השלכות מהותיות על משקל ילקוט התלמיד.

אלי בן-מנחם: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 769, של חבר הכנסת דוד טל – איננו; לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד טל שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום א' בכסליו התשס"ד (26 בנובמבר 2003): ב"ידיעות אחרונות" מיום 18 בנובמבר 2003 פורסם, כי בבית-ספר בראשון-לציון קיימת אלימות קשה המלווה בסחיטה ובאיומים מצד התלמידים, אך הנהלת בית-הספר סירבה לשתף פעולה עם המשטרה.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעה נכונה?

אלי בן-מנחם: 2. ואם כן – כמה זמן נמשכת אלימות זו בבית-הספר?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: מה ייעשה כדי למגר תופעה זו?

אלי בן-מנחם: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אלי בן-מנחם: הידיעה אינה נכונה.

אלי בן-מנחם: שיתוף פעולה התקיים, ועדיין מתקיים קשר בין הנהלת בית-הספר למשטרה.

אלי בן-מנחם: חילוקי הדעות היו בנושא הכנסת שוטרים סמויים לבית-הספר.

אלי בן-מנחם: הרשות המקומית החליטה להפעיל חוקרים סמויים.

אלי בן-מנחם: הפיקוח הציב שלושה תנאים – יידוע מיידי של הורי התלמידים שהוזמנו לחקירה ובקשה ללוות את ילדיהם; החקירה המשטרתית תיעשה במפלג הנוער ולא בבית-הספר; הטיפול החינוכי יימשך על-ידי יועצת בית-הספר בכל התלמידים הנוגעים לעניין.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אכן מדובר בגל עכור של אלימות, שהתרחש לאחרונה בשטח בית-הספר, בהסעות לשכונה ובשכונה עצמה.

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: הוקמה ועדת היגוי המובילה תהליך הבראה, ושותפים בה נציגי משרד החינוך, הרשות המקומית, הנהלת בית-הספר, המשטרה, מחלקת הרווחה וועדי הורים.

אלי בן-מנחם: ועדת ההיגוי מינתה ארבעה צוותי פעולה, בהתאם לבעיות שהוגדרו – אקלים בית-ספרי; אלימות בפריפריה של בית-הספר והשכונות; הטיפול בפרט; עתידו של בית-הספר.

אלי בן-מנחם: לכל אחד מהצוותים מונה יושב-ראש, וחברים בו נציגים מכל מגזר, להוציא בצוות לטיפול בפרט, שבו נשמרת צנעת הפרט.

אלי בן-מנחם: הצוותים החלו בעבודתם ב-25 בנובמבר 2003, ומאז תחילת האירוע התקיימו בבית-הספר פגישות עם מליאת המורים ועם נציגות של כל ועדי הכיתות.

אלי בן-מנחם: אני מקווה שהפעולה הנחוצה והמקיפה תסייע למיגור התופעה.

אלי בן-מנחם: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 770, של חבר הכנסת אלי בן-מנחם: אלימות בבתי-הספר.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אלי בן-מנחם שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום א' בכסליו התשס"ד (26 בנובמבר 2003):

אלי בן-מנחם: האלימות בבתי-הספר הולכת ומחריפה, ולאחרונה פורסמה ידיעה על קטטה בבית-ספר בקריית-מלאכי, שבמהלכה הוכה אחד המורים.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם האלימות בבתי-הספר נפוצה יותר ביישובים מוכי אבטלה? 2.

אלי בן-מנחם: מה נעשה בשנה שעברה כדי לצמצם את תופעת האלימות בבתי-הספר?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם השנה יש תוכניות למלחמה בתופעה?

צבי הנדל: הוא נמצא?

צבי הנדל: אני לא רואה אותו.

צבי הנדל: מכובדי השואל והיושב-ראש גם יחד, חברי חברי הכנסת, בשנת תשס"ב ביצע המשרד מחקר חוזר, המנטר את תופעת האלימות במוסדות החינוך.

צבי הנדל: המחקר בוחן קשת רחבה של התנהגויות אלימות והערכות של אקלים בית-הספר, כפי שמתואר על-ידי התלמידים ואנשי הצוות החינוכי.

צבי הנדל: אני רוצה שיובן.

צבי הנדל: המחקר, עוצמתו היא - במחקר שאלו את המורים על תחושתם, ושאלו את התלמידים על תחושתם והערכתם.

צבי הנדל: כמו כן, המחקר משווה את התמונה העולה מממצאי המחקר הנוכחי, שנערך בשנת תשס"ב, לזו שהתקבלה במחקר דומה שנערך בשנת תשנ"ט.

צבי הנדל: באופן כללי מצביע המחקר על ירידה בדיווחים של תלמידים כקורבנות לאלימות בבתי-ספר, על עלייה בתחושת הביטחון שלהם בבתי-הספר, ועל תחושה בקרב רבים מהתלמידים שרמת האלימות בבית-ספרם ירדה בהשוואה לשנה הקודמת.

צבי הנדל: אני אולי רוצה להוסיף - זה במקביל לבדיקות שערכנו, והתברר לנו שכמות הפניות והפתיחות של בתי-הספר, וכמות האירועים שהגיעו למודעות הציבור ולמשטרה עלתה משמעותית, ולמרות העלייה הזאת במודעות ובפרסום, זו תחושתם.

צבי הנדל: האלימות במערכת החינוך עדיין גבוהה, ולמרות הירידה הברורה בשיעורי האלימות, המחקר מצביע על כך שהאלימות במערכת החינוך, בעיקר זו הרגשית-המילולית - אנחנו קוראים לה הפחות-חמורה, אף שגם היא חמורה - היא תופעה נפוצה ומדאיגה, הדורשת התמודדות וטיפול.

צבי הנדל: 1.

צבי הנדל: בבתי-ספר בסביבות סוציו-כלכליות חלשות יותר יש אלימות, לצערי הגדול, חמורה יותר.

צבי הנדל: קצת פירוט: פגיעה בסכין, מכות - מכות רצח, כהגדרת הילדים - פגיעה המחייבת טיפול רפואי, סחיטה באיומים.

צבי הנדל: יש קשר בין עוני והשכלה נמוכה בסביבת בית-הספר ובקרב הורי התלמידים לבין היקף האלימות החמורה המדווחת על-ידי התלמידים.

צבי הנדל: מחקרים בעולם מדווחים על עלייה בהתנהגויות סיכון הקשורות במשברים כלכליים, ובעיקר במקומות שבהם הפערים החברתיים גדולים.

צבי הנדל: עם זאת, נמצאו במחקר בתי-ספר שרמת האלימות בהם היתה נמוכה אף שהם ממוקמים באזורי מצוקה, ונמצאו בתי-ספר לא מעטים עם רמת אלימות גבוהה הממוקמים באזורים שהרמה הסוציו-אקונומית בהם בינונית וגבוהה.

צבי הנדל: זה לא מרגיע אותי, זאת אומרת, המגמה היא עדיין נכונה, אבל צריך לדעת שכשיש עבודה נכונה, אז גם אם הרמה הסוציו-אקונומית נמוכה, מצליחים ומתגברים, וגם אם היא גבוהה, נכשלים לפעמים.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: בשלוש השנים האחרונות השקיע המשרד מאמצים להגברת מחויבות בתי-הספר ליצירת אקלים חינוכי חיובי ובטוח, ובמסגרתם: המלצות דוח-וילנאי נלמדו ותורגמו לחוזר מנכ"ל, ומרביתן יושמו בפועל.

צבי הנדל: במרבית בתי-הספר נעשית פעילות ממוקדת ליצירת אקלים בטוח ולצמצום האלימות.

צבי הנדל: יש פרויקטים בעניין הזה, מאוד מצליחים.

צבי הנדל: ודאי שזה לא קורה ביום אחד, התוצאות, אבל זה כבר פועל בהרבה בתי-ספר.

צבי הנדל: במחוזות פועלות ועדות מחוזיות שמונו מטעם מנהל המחוז, שתפקידן לרכז את הפעילות של בתי-הספר במחוז, והן עוקבות אחרי כל בית-ספר שיש בו פעילות, איך היא מתקדמת.

צבי הנדל: בעשרה יישובים נעשית פעילות משותפת בין משרד החינוך לגופים שונים ברשות המקומית לטיפול ממוקד באלימות, בסמים ובאלכוהול - פרויקט אס"א.

צבי הנדל: נשלחו לבתי-ספר תוכניות התערבות וחומרי עזר שונים בנושאים של יצירת אקלים חיובי, תקשורת בין-אישית, גישור – זה חומר למורים; נוסף על השתלמויות מיוחדות שעושים להם, הם קיבלו גם חומר כתוב על מנת שיוכלו להתמודד עם זה יותר בקלות - פתרון קונפליקטים, יצירת מוגנות, התמודדות עם אירועי אלימות, מניעת שימוש לרעה בסמים ובאלכוהול, חברות וזוגיות ללא אלימות ועוד.

צבי הנדל: תוגבר הקשר עם משטרת ישראל בסוגיות האכיפה ובשילובם של שוטרים בשיחות ובהרצאות בפני התלמידים.

צבי הנדל: בתי-הספר השונים נמצאים בקשר מתמיד עם השוטר הקהילתי על מנת להגביר את תחושת הבטיחות בסביבת המוסד החינוכי, וגם על מנת שיהיה קשר קל יותר ופתוח יותר עם אנשי משטרה, ללא מורא וללא פחד.

צבי הנדל: הוכשרו פסיכולוגים לטיפול בילדים קורבנות פגיעה מינית ובילדים פוגעים מינית מתחת לגיל 12.

צבי הנדל: זה גיל נמוך מאוד, וגם בו יש אירועים כאלה.

צבי הנדל: יש פסיכולוגים שהתמחו בנושא הזה של ילדים קטנים ממש, עד גיל 12.

צבי הנדל: מופעלים כמה מודלים לטיפול בילדים אלימים בבתי-ספר, הכוללים שילוב של קבוצות טיפול בילדים, קבוצות הדרכה להורים והדרכת מורים.

צבי הנדל: נעשתה הבניה של תהליכי התערבות דיפרנציאליים המבוססים על תהליך של מדידת רמת האלימות באקלים הבית-ספרי.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: בשנה זו מסתיים תהליך גיבוש סטנדרטים של אקלים ותרבות בית-ספר, ויחל התהליך להטמעת סטנדרטים אלה באופן מדורג, בבתי-הספר היסודיים בשלב ראשון.

צבי הנדל: תיעשה בדיקה לגבי ביצוע תוכניות ייחודיות הממוקדות בהפחתת אלימות בבתי-ספר אלימים במיוחד, וכן עם קבוצות אוכלוסייה שבהן נמצאה רמת אלימות גבוהה.

צבי הנדל: מעבר למה שרשמתי כאן בתשובה, אוסיף מלה אחת.

צבי הנדל: אחד הפרויקטים היותר-מטופלים על-ידי שרת החינוך באופן אישי, בצוותים משותפים, שהיא מכנסת אצלה כדי לעקוב אחר הדברים, נוגע באלימות ובסמים, שהם נושאים הכרוכים זה בזה במידה רבה.

צבי הנדל: אנחנו רואים את זה כמעט בכל בתי-הספר.

אלי בן-מנחם: תודה על התשובה המפורטת.

אלי בן-מנחם: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 790, של חבר הכנסת דוד אזולאי.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003):

אלי בן-מנחם: ב"כל העיר" מיום כ"ו בחשוון תשס"ד, 21 בנובמבר 2003, פורסם, כי תלמידי שכבת י"ב בתיכון "אורט רמות" בירושלים התפרעו והשתכרו בבית-מלון במהלך טיול באילת, וכי שבוע לאחר מכן, במסיבה שנערכה בבית-ספרם, השתכרו, השליכו נפצים ואף פגעו במורה, שנזקקה לטיפול רפואי.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הפרטים נכונים?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן - מה עושה משרדך בנדון?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם הוסקו מסקנות ממקרה זה?

צבי הנדל: 1.

צבי הנדל: לצערי, הפרטים נכונים.

צבי הנדל: 2-3.

צבי הנדל: כפי שמסרתי פעמים מספר מעל דוכן הכנסת בתשובה על הצעות לסדר-היום ושאילתות, סוגיית האלימות במערכת החינוך מדאיגה אותנו מאוד.

צבי הנדל: אנו עושים מאמצים רבים, במגוון אמצעים וכלים, כדי להיאבק בתופעה המסוכנת הזאת ולמגרה, ולקבוע את הנושא בעדיפות גבוהה לפעולות המשרד.

צבי הנדל: זה משתלב עם התשובה על השאלה הקודמת.

צבי הנדל: אשר למקרה הספציפי, נמסר לי על-ידי מנהלת מינהל החינוך בירושלים, שבית-הספר שייך לה, הגברת יהודית שלוי, שבמשך השבוע, מאז הוחזרו התלמידים מהטיול, נערכה עמם פעילות חינוכית מקצועית במטרה להבהיר להם עד כמה נפרצו גבולות ההתנהגות ולסייע להם בהפנמת חומרת הנושא.

צבי הנדל: יש לא מעט מקרים שהילדים לא בדיוק מבינים שהם עשו מעשה לא טוב.

צבי הנדל: בעניין הזה נערכה באמת פעולה מאוד אינטנסיבית בבתי-ספר.

צבי הנדל: כשמביאים ילדים, בסך הכול טובים, למודעות לחומרת המצב, זה כבר חלק גדול מתהליך התיקון.

צבי הנדל: דגשים נוספים ניתנו לנושאים כמו – מעילה באמון, הפרת משמעת, כללים וגבולות.

צבי הנדל: כמו כן ננקטו צעדים משמעתיים.

צבי הנדל: הנהלת בית-הספר קיימה גם שיחות עם המורים, על מנת להפיק לקחים מהאירועים.

צבי הנדל: אני מקווה שהצעדים הנחושים והמיידיים שננקטו, הן על-ידי משרד החינוך, הן על-ידי בית-הספר, יהוו מסר חשוב לתלמידים ויגדעו את התופעות החמורות הללו בעודן באבן.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, תודה על התשובה המפורטת.

דוד אזולאי: אבל ממידע שיש בידי מתברר שהמורים לא היו עם התלמידים בשעת האירוע באילת.

דוד אזולאי: וגם כשהיתה המסיבה בבית-הספר, המורים לא היו.

דוד אזולאי: אני חושב שצריכה להיות איזו הוראה ברורה בעניין הזה, שמורים בתוקף תפקידם יהיו חייבים ללוות את התלמידים גם במסיבות, הן בבית-הספר והן בטיולים מאורגנים.

דוד אזולאי: לו היתה נוכחות של המורים במקום, יכול להיות שהיו נחסכים הרבה דברים.

דוד אזולאי: דבר נוסף, בשאילתא, ואדוני על כך לא ענה, נזכר מקרה של תקיפה של מורה מאותו בית-ספר ומאותה קבוצה.

דוד אזולאי: האם ננקטו אילו אמצעים נגד אותם תלמידים שפגעו במורה?

אלי בן-מנחם: בבקשה, אדוני סגן השר.

צבי הנדל: צר לי, לא שאלת שאלה כזאת, ואני לא יודע את התשובה עליה.

צבי הנדל: אני יכול לבדוק.

אלי בן-מנחם: הוא ישיב לך.

אלי בן-מנחם: נוהגים לומר, אדוני סגן השר, שאת התשובה נעביר בכתב.

צבי הנדל: נוהגים לומר שמה שלא שאלת לא הכנתי עליו תשובה, אבל למרות זאת אני אבדוק.

אלי בן-מנחם: משרד החינוך יעביר לך את התשובה בכתב.

אלי בן-מנחם: סגן שר החינוך ישיב על שאילתא מס' 823, של חבר הכנסת רוני בריזון – איננו; לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רוני בריזון שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003): בעיתונות החרדית פורסם, שמשרד החינוך הפיץ חוזר המעודד הזמנת רבנים לבתי-ספר, גם מהזרם הרפורמי.

אלי בן-מנחם: באותו מאמר מצוטט סגן השרה, חבר הכנסת צבי הנדל, כמי שאומר כי יפעל ככל יכולתו נגד יישום הוראה זו.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: מדוע אין מדיניות אחידה בעניין במשרד החינוך?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מה ייעשה כדי להבטיח שמדיניות המשרד בעניין זה תמומש כלשונה?

צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

צבי הנדל: הואיל ולא מדובר בהוראה מחייבת להזמין רבנים לבתי-ספר, יש מקום לסגן השרה, חבר הכנסת צבי הנדל, להביע את השקפת עולמו בסוגיה זו.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: בית-ספר ממלכתי המבקש לחשוף את תלמידיו ללימודי היהדות, רשאי להזמין רבנים להרצות בפני התלמידים, ובלבד שהם ישתייכו באופן מאוזן לזרמים שונים ביהדות.

צבי הנדל: מדיניות זו מעוגנת בהמלצות ועדת-שנהר, "עם ועולם", שאומצו על-ידי הנהלת משרד החינוך לפני עשר שנים.

צבי הנדל: המשרד פועל על-פי העקרונות הללו, על-פי גישה פלורליסטית פתוחה.

אלי בן-מנחם: סגן שר החינוך ישיב על שאילתא מס' 824, של חבר הכנסת רשף חן: מימון הסעות תלמידים לבתי-ספר על-אזוריים.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רשף חן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003): נודע לי, כי בכוונת משרד החינוך לשנות את המדיניות בנוגע למימון הסעות תלמידים לבתי-ספר על-אזוריים.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעה נכונה?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן - מה היא המדיניות החדשה, ובמה היא שונה מהמדיניות הקודמת?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: אילו בתי-ספר אשר עד כה זכו למימון הסעות התלמידים יאבדו זכות זו, ואילו יקבלו מימון בעתיד?

צבי הנדל: 1.

צבי הנדל: הידיעה נכונה.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: על-פי המדיניות הקיימת, תלמידים הלומדים בבתי-ספר על-אזוריים נהנים ממימון הוצאות הנסיעה אל בתי-הספר.

צבי הנדל: מדובר בבתי-ספר על-אזוריים שהם ניסויים, או ייחודיים בתחומם, בדרך כלל פרי יוזמה של הורים שהעדיפו לשלוח את ילדיהם לבתי-ספר מסוג זה, מחוץ ליישובם, אף שביישובם קיים בית-ספר, קיימים מוסדות חינוך מן המניין.

צבי הנדל: יתירה מכך, אוכלוסיית התלמידים בבתי-הספר העל-אזוריים מאופיינת בהשתייכותה למדרג החברתי-הכלכלי הגבוה.

צבי הנדל: על-פי המדיניות החדשה, לא תאושר, החל מראשית שנת הלימודים, דהיינו מ-1 בספטמבר, השתתפות משרד החינוך במימון הוצאות נסיעה של תלמידים הלומדים בבתי-ספר על-אזוריים.

צבי הנדל: לגבי תלמידים הלומדים בבתי-ספר אזוריים, או יישוביים, המשרד טרם קיבל החלטה כיצד יושת הקיצוץ שנקבע על-ידי האוצר באופן דיפרנציאלי.

צבי הנדל: המשרד חותר להגיע להבנות ולהסכמות עם השלטון המקומי בסוגיה זו.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: השתתפות המשרד במימון הוצאות נסיעה של התלמידים הלומדים בבתי-הספר העל-אזוריים, אף שהוחלט והודענו לבתי-הספר העל-אזוריים, עוד לפני 1 בספטמבר, שבשנת הלימודים הזאת לא תהיה הסעה - למרות זאת, הביטול בפועל החל רק מ-1 בינואר 2004, על מנת שתהיה שהות למי שלא קלטו שההודעה היתה אכן רצינית, להתארגן, ועל מנת לאפשר לרשויות ולבתי-הספר להיערך לשינוי.

צבי הנדל: רשימת בתי-הספר שנהנו מהחזר הוצאות נסיעה מצורפת לשאילתא.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת רשף חן.

רשף חן: שאלה נוספת: האם בתי-הספר העל-אזוריים של תושבי התנחלויות ובתי-הספר העל-יסודיים של רשת "אל המעיין" לסוגיה השונים, שאני יודע שאצלכם מוגדרים תחת סעיפים אחרים, האם הם ימשיכו לזכות בהסעות?

רשף חן: בהנחה שכן, מדוע, מה ההבדל ביניהם לבין בתי-ספר על-יסודיים מסוגים אחרים, ומדוע אתם לא עושים הבחנה בין בתי-ספר על-אזוריים באזורי המרכז, ששם יש למשל אפשרויות תחבורה אלטרנטיביות, לבין בתי-ספר על-אזוריים באזורי הגליל והנגב, ששם המצב, נדמה לי, מאוד דומה למצב בהתנחלויות?

צבי הנדל: במרחבי יש"ע - יהודה, שומרון וחבל-עזה - אין בתי-ספר על-אזוריים.

צבי הנדל: אמרת: בהנחה ששם לא יחול קיצוץ - הנחתך מוטעית, ולכן אין מה לענות על שאלתך הקנטרנית, אף שהיא נשאלה בנימוס.

רשף חן: כל ילדי ההתנחלויות לומדים בהתנחלויות?

צבי הנדל: יש מועצות אזוריות ויש בתי-ספר אזוריים.

צבי הנדל: זו סוגיה אחת.

צבי הנדל: יש בתי-ספר על-אזוריים, סוגיה אחרת.

צבי הנדל: אין כל דמיון, אף שהשם דומה.

צבי הנדל: אם תרצה, אני מוכן להסביר מה זה על-אזורי ומה זה אזורי.

צבי הנדל: זה דבר אחר.

צבי הנדל: חוץ מהשם שדומה אין דמיון ביניהם.

צבי הנדל: היו"ר אלי בן-מנחם.

צבי הנדל: לא עכשיו.

צבי הנדל: אבל, היושב-ראש מזנב בי.

צבי הנדל: במשפט אחד, כדי שלא תהיה בחוסר רוגע, בית-ספר אזורי זה בית-ספר מקומי, אבל מאחר שמדובר ביישובים קטנים, מושבים, קיבוצים, במועצות אזוריות, אז אתה עושה בית-ספר מקומי שנקרא אזורי, כי הוא לכל האזור.

צבי הנדל: על-אזורי זה דבר אחר.

צבי הנדל: זה כמה אזורים יחד, מקימים בית-ספר ייחודי.

רשף חן: שאלתי לגבי "אל המעיין" ולא קיבלתי תשובה.

צבי הנדל: אמרתי שכולם יקוצצו במידה זהה, ולכן שאלתך מיותרת.

צבי הנדל: על-אזורי זה דבר אחד, ואזורי זה דבר אחר.

צבי הנדל: כולם יקוצצו באותה מידה.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: סגן שר החינוך ישיב על שאילתא מס' 842, של חבר הכנסת אורי אריאל – איננו; לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003): ב"ידיעות אחרונות" מיום 30 בנובמבר 2003 פורסם, כי בני נוער רבים התמכרו להימורים.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: עד כמה גדולה וחמורה התופעה?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מה עושה משרדך כדי למגרה?

צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

צבי הנדל: אין בידי משרד החינוך נתונים מחקריים על היקף התופעה, אך ברור לנו שבתי-ספר נדרשים יותר ויותר להתמודד עם התופעה.

צבי הנדל: מוכרים לנו סיפורים קשים של תלמידים ומשפחות שנקלעו למצוקה בעקבות ההימורים.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: ניתן להתייחס אל תופעת ההימורים של בני הנוער בשתי רמות - ההימורים כתופעה חברתית; ההתמכרות להימורים.

צבי הנדל: נושא ההימורים של בני הנוער כתופעה חברתית מטופל בבתי-הספר במסגרת המכלול של התנהגויות בסיכון.

צבי הנדל: מחקרים מראים, שיש קשר בין תופעות סיכון.

צבי הנדל: למשל, במקום שבו יש סמים, קיימת סבירות גבוהה גם לאירועי אלימות.

צבי הנדל: במקום שבו יש הימורים, יש סבירות גם לעבירות רכוש, אלימות, סחיטות ואיומים.

צבי הנדל: לכן נכון לעסוק בתופעות אלה כמכלול ולנהל שיח על השאלות הקשות, על איזה צורך הדבר עונה ומה החלופות הקיימות לסיפוק צרכים אלה.

צבי הנדל: כמו-כן, יש לעסוק במחירים ובסכנות שבהימורים ובתופעות אחרות.

צבי הנדל: העיסוק בנושא ההימורים הוא מורכב.

צבי הנדל: התרבות הישראלית מעודדת הימורים של מבוגרים, נותנת להם לגיטימציה, ולעתים ההימורים גם הופכים ל"חוויה משפחתית".

צבי הנדל: על רקע זה קשה לבית-ספר להעביר מסר, שלפיו הימורים הם דבר שלילי.

צבי הנדל: התמכרות להימורים כמוה ככל התמכרות.

צבי הנדל: תוכניות המניעה עוסקות בהתמכרויות ככלל, דרך העיסוק בעישון סמים, ובמסגרת זו מתייחסים להתמכרות להימורים, לאוכל וכו'.

צבי הנדל: השיח על מניעת התמכרות וזיהוי חברים במצוקה, קיים בתוכניות העוסקות בהתמכרות.

צבי הנדל: בשנת 2001 הוציא השירות הפסיכולוגי-הייעוצי במשרד החינוך, שפ"י, מקראה העוסקת במשחקי הימורים של ילדים ונוער.

צבי הנדל: לאור התגברות התופעה אנו נמצאים בעיצומו של תהליך לכתיבת חומרים נוספים, שיאפשרו לבתי-הספר עבודה ושיח סביב נושא ההימורים.

צבי הנדל: מדריכי שפ"י יתבקשו להדגיש ולהאיר את נושא ההימורים במסגרת עבודתם.

אלי בן-מנחם: סגן שר החינוך ישיב על שאילתא מס' 845, של חבר הכנסת יעקב ליצמן: השאלת ספרי לימוד בבתי-ספר חרדיים.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יעקב ליצמן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003):

אלי בן-מנחם: משרד החינוך מפעיל זה שנים מספר פרויקט להשאלת ספרים.

אלי בן-מנחם: בתי-ספר רבים קיבלו תקציב לרכישת ספרי לימוד עבור התלמידים במטרה להשאילם תמורת אגרת השאלה מזערית.

אלי בן-מנחם: נודע לי, כי בתי-ספר חרדיים לא קיבלו את מימון המשרד במסגרת הפרויקט הזה.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעות נכונות?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן – מדוע בתי-ספר חרדיים אינם כלולים בפרויקט זה?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: מה ייעשה לתיקון המצב?

צבי הנדל: 1.

צבי הנדל: לטענתך, כאילו הוציא משרד החינוך את בתי-הספר החרדיים מפרויקט השאלת ספרי לימוד, אין יסוד.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: לכל מוסדות החינוך במדינת ישראל נקבעו אמות מידה אחידות במסגרת פרויקט השאלת ספרי לימוד.

צבי הנדל: אצטט מחוזר מנכ"ל שפורסם בעניין זה - מטרות הפרויקט להשאלת ספרי לימוד: א.

צבי הנדל: הקפדה על שימוש בספרי לימוד מאושרים על-ידי משרד החינוך ועל החלפת מהדורות אחת לחמש שנים; ב.

צבי הנדל: הקפדה על ההוראה לרכוש אך ורק ספרים שייעשה בהם שימוש.

צבי הנדל: השנה יפורסם מכרז על מחירי ספרי הלימוד בהתאם לרשימת הספרים המאושרים על-ידי משרד החינוך.

צבי הנדל: תהליך ההצטרפות לפרויקט: הרשות המקומית תטיל על אחד מעובדיה את ניהול הפרויקט ברשות.

צבי הנדל: בתי-הספר יודיעו לרשות המקומית בכתב על הצטרפותם לפרויקט, ויעבירו אליה את כל הנתונים החיוניים להזמנה ולרכישה של חומרי הלמידה, ובכלל זה מספר התלמידים בכל שכבת גיל, שמות ספרי הלימוד וכמויות הספרים.

צבי הנדל: רשימת ספרי הלימוד של בתי-הספר תהיה מתוך הרשימה של ספרי הלימוד שאושרו על-ידי המשרד ושפורסמו בחוזר המנכ"ל "הודעות ומידע", הואיל והמכרז מתייחס אך ורק לרשימת ספרים זו.

צבי הנדל: רשתות החינוך שתלמידיהן משתמשים בספרי הלימוד, מתוך רשימת ספרי הלימוד המאושרים על-ידי המשרד, תוכלנה לפנות ישירות לחברה למשק ולכלכלה לשם רכישת הספרים.

צבי הנדל: הסיוע הכספי שהמשרד העמיד לרשות הפרויקט מומש באופן ישיר ברכישת הספרים, ולא על-ידי העברת כספים לבתי-הספר, כך שרק בתי-ספר שרכשו ספרים דרך הפרויקט והמכרז יכלו ליהנות מתקציב זה.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: הואיל וכאמור המשרד לא הוציא את בתי-הספר החרדיים מכלל בתי-הספר היכולים להצטרף לפרויקט, איני רואה צורך לתקן את המצב.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: סגן השרה, מה שאני רוצה לשאול הוא: עד כמה שידוע לי, יש ספרי חשבון שאושרו על-ידי משרד החינוך ושמיועדים לציבור החרדי, שמוכרים על-ידי משרד החינוך.

יעקב ליצמן: עד כמה שידוע לי, משרד החינוך לא הסכים לאשר להכלילם במסלול ההשאלה עבור הציבור החרדי.

יעקב ליצמן: יש ספרי לימוד בחשבון, ספרים די חדשים, מהשנתיים האחרונות, שמשרד החינוך מכיר בהם, אישר אותם.

יעקב ליצמן: לעומת זאת, הוא לא אישר להם להיכנס למסלול הזה של השאלת ספרים.

יעקב ליצמן: הייתי צריך להתערב בזה.

יעקב ליצמן: האם זה תקין או לא?

צבי הנדל: אני מודה שאני לא מכיר את הסוגיה הספציפית הזאת.

צבי הנדל: אבל אם עדיין יש בעיה כזאת או יתעוררו בעיות מהסוג הזה פעמים נוספות, אני לרשותך.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: סגן שר החינוך ישיב על שאילתא מס' 846, של חבר הכנסת יעקב ליצמן: המשכורות בחברה הירושלמית למתנ"סים.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יעקב ליצמן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003): בעיתונות פורסם, כי עובדים בחברה הישראלית למתנ"סים משתכרים משכורות גבוהות, וכי שכרו של מנהל מתנ"ס מורשה בשנת 2003 עמד על כ-36,000 ש"ח בחודש.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעות נכונות?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן – מה היא עמדת משרדך בנושא?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם יינקטו צעדים בנדון, ואם כן – אילו?

צבי הנדל: 1.

צבי הנדל: הידיעות לצערי נכונות.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: הנתונים על רמות השכר הגבוהות במגזר הציבורי, שכר המשולם מהקופה הציבורית, הם מקוממים.

צבי הנדל: עם זאת, נמסר לי שבמקרה שבו מדובר, אושר שכרו של מנהל המתנ"ס על-ידי הגורמים המוסמכים - רשות החברות הממשלתיות והממונה על השכר באוצר.

צבי הנדל: המנהל שימש בעבר מנהל האגודה למינהלות, ושכרו נקבע על-ידי עיריית ירושלים.

צבי הנדל: העברתו בינואר 1993 לחברה הירושלמית למרכזים ולמינהלים קהילתיים הותנתה בכך ששכרו לא ייפגע ושהעירייה תתחייב להחזיר מלוא עלות שכרו השנתית.

צבי הנדל: ברצוני להוסיף, שלקראת שנת הפעילות 2004 ייבחן המבנה הארגוני של החברה הירושלמית למתנ"סים, לרבות תקצוב ושכר, כדי להבטיח שלא תהיינה חריגות שכר או הוצאות שלא לצורך.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: לאור הנסיבות שציינתי, אין בכוונתי לנקוט צעדים בעניין זה.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: סגן השרה, המשכורת שאנחנו מדברים עליה, 36,000 שקל בחודש - כי בפרוטוקול לא ציינת את הסכום, אני מציין אותו כרגע - זה הרבה יותר ממה שחברי כנסת מקבלים, גם שרים.

יעקב ליצמן: לכן, מעבר לכך שאמרת, שבשנת 2004 תבדקו את זה, אתה מבין שבעידן הקיצוצים שיש היום, במיוחד כשאין כדי לשלם משכורות בעיריות וברשויות המקומיות - האם זו התשובה שאנחנו צריכים לקבל, שתבדקו את זה, או שצריך לקצץ את זה בצורה דרסטית?

צבי הנדל: מכובדי חבר הכנסת ליצמן, הקדמתי ואמרתי שלצערי הגדול אתה צודק.

צבי הנדל: הסברתי איך הגענו לידי תקלה כזאת.

צבי הנדל: זה לא תקין, זה לא עושה טוב.

צבי הנדל: רק הסברתי שתדע איך הגיעו לזה.

צבי הנדל: אמרנו שב-2004, בעזרת השם, אני מקווה שנתקן את זה, אף שזה הסכם וכו'.

יעקב ליצמן: - - -

צבי הנדל: מי זה ראש העיר בירושלים?

צבי הנדל: תזכיר לי בבקשה, אדוני היושב-ראש.

צבי הנדל: האם הוא ממרצ?

אלי בן-מנחם: סגן שר החינוך ישיב על שאילתא מס' 860, של חבר הכנסת שלום שמחון – איננו; לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שלום שמחון שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003):

אלי בן-מנחם: המשטרה ומשרד הרווחה פרסמו נתונים קשים המעידים על עלייה חדה בעבריינות בני נוער ובמעורבות של קטינים באלימות.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם קיימת תוכנית חינוכית במערכת הפורמלית והבלתי-פורמלית למניעת האלימות בקרב בני נוער וקטינים?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן – האם מוקצבים תקציבים מיוחדים לתוכניות אלו?

צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) אנו עדים לגל גואה של התנהגויות סיכון של ילדים ובני נוער, הכוללות אלימות קשה, עבריינות, שתייה מופרזת של אלכוהול, עישון סמים, רולטות, הימורים, נהיגה פרועה ומסוכנת, פגיעות מיניות קשות, עבירות רכוש ועבירות פשיעה באינטרנט.

צבי הנדל: נתון מדאיג נוסף הוא הירידה בגיל הילדים המעורבים בהתנהגויות אלה.

צבי הנדל: התנהגות הרסנית ובלתי חוקית זו אינה תופעה שולית, אלא בעיה חברתית לאומית קשה וחמורה, מבחינת היקפה ומבחינת הנזקים שהיא מסבה לבני נוער ולחברה כולה מכל הבחינות האפשריות – אנושיות, ביטחוניות וכלכליות.

צבי הנדל: יש להבחין בין אלימות בתוך מוסדות החינוך, ובנושא זה נצברו במשרד החינוך ידע והתנסות במידה מסוימת של הצלחה, לבין אלימות ברחוב.

צבי הנדל: לגבי האלימות בתוך מוסדות החינוך נמצא, שאקלים בית-הספר מהווה את הגורם המשמעותי בניבוי רמת האלימות השכיחה בבית-הספר, שהיא האלימות המתונה יותר.

צבי הנדל: המחקר מצביע על ירידה ברמת האלימות המדווחת על-ידי תלמידים.

צבי הנדל: זאת, במקביל לעלייה ברמת המודעות והפעילות של בתי-הספר בתחום ההתמודדות עם אלימות.

צבי הנדל: לעומת זאת, כאשר מדברים על אלימות חמורה – שימוש בסכינים, סחיטה, התעללות קשה - אנו יודעים שתופעות אלה קשורות פחות במשתנים של אקלים ויותר במשתנים של הפרט ובמאפיינים של הסביבה המשפחתית והקהילתית.

צבי הנדל: בכל נושא של עבריינות נוער המתבטאת בעיקר באלימות מחוץ למוסדות החינוך, אנו נמצאים בתחילת הדרך, והטיפול בה כרוך בשיתוף גופים נוספים ושונים: משרדי ממשלה, רשות מקומית, עמותות וכדומה.

צבי הנדל: נדרשים פיקוח רב יותר של רשויות החוק, עיבוי של עובדי נוער ברחובות, הגברת המעורבות של ההורים בפיקוח על הילדים, יצירת מקומות בילוי מפוקחים, הגדלת המערך המסייע, איתור בני נוער בסיכון והגברת האפשרויות לטיפול בהם.

צבי הנדל: בשלוש השנים האחרונות השקיע משרד החינוך מאמצים רבים בהגברת מחויבות בתי-הספר לטפל ביצירת אקלים חינוכי חיובי ובטוח בבתי-הספר ובצמצום האלימות.

צבי הנדל: המלצות וילנאי נלמדו ותורגמו לחוזר מנכ"ל, ומרביתן יושמו.

צבי הנדל: במרבית בתי-הספר נעשית פעילות ממוקדת ליצירת אקלים בטוח ולצמצום האלימות.

צבי הנדל: במחוזות פועלות ועדות מחוזיות שמונו מטעם מנהל המחוז, ותפקידן לרכז את הפעילות של בתי-הספר במחוז.

צבי הנדל: בעשרה יישובים נעשית פעילות משותפת בין משרד החינוך וגופים שונים ברשות לטיפול ממוקד באלימות, בסמים ובאלכוהול - אס"א.

צבי הנדל: תוכניות אלה כוללות הן פעולות בחינוך הפורמלי, הן פעולות בחינוך הלא-פורמלי.

צבי הנדל: לבתי-הספר הועברו תוכניות התערבות וחומרי עזר שונים בנושאים של יצירת אקלים חיובי, תקשורת בין-אישית, גישור, פתרון קונפליקטים, יצירת מוגנות, התמודדות עם אירועי אלימות, מניעת שימוש לרעה בסמים ובאלכוהול, חברות וזוגיות ללא אלימות ועוד.

צבי הנדל: תוגבר הקשר עם משטרת ישראל בכל נושא האכיפה וכן בשילובם של שוטרים בשיחות ובהרצאות עם תלמידים.

צבי הנדל: בתי-ספר שונים נמצאים בקשר מתמיד עם השוטר הקהילתי על מנת להגביר את תחושת הבטיחות בסביבת בית-הספר.

צבי הנדל: הוכשרו פסיכולוגים לטיפול בילדים קורבנות פגיעה מינית ובילדים פוגעים מינית מתחת לגיל 12.

צבי הנדל: מופעלים כמה מודלים לטיפול בילדים אלימים בבתי-הספר, הכוללים שילוב של קבוצות טיפול לילדים, קבוצות הדרכה להורים והדרכת מורים.

צבי הנדל: קיימת הבניה של תהליכי התערבות דיפרנציאליים, המבוססים על מדידת רמת האלימות והאקלים הבית-ספרי.

צבי הנדל: פועלות תוכניות שונות במסגרת קידום נוער לטיפול בעבריינות של בני נוער שנשרו מהמערכת.

צבי הנדל: ולהלן אפרט: מינהל חברה ונוער במשרד החינוך מפעיל שתי תוכניות לצמצום ולמניעת אלימות ועבריינות בקרב בני נוער במסגרות פורמליות ובלתי פורמליות בקהילה.

צבי הנדל: פרויקט אס"א – תוכנית מערכתית רשותית למניעת אלימות ושימוש בסמים ובאלכוהול בקרב ילדים ובני נוער בעשר רשויות מקומיות.

צבי הנדל: תוכנית אנ"א - "אני נגד אלימות".

צבי הנדל: במסגרת פעולות מינהל חברה ונוער בקרב נוער בסיכון ונוער מנותק מפעיל המינהל תוכנית ייחודית ב-100 יחידות לקידום נוער ברשויות המקומיות, להתמודדות עם תופעת האלימות בקרב בני נוער בשתי רמות: ברמת המניעה וברמת הטיפול.

צבי הנדל: בתשס"ג הוקצו כ-35 מיליון ש"ח לנושא המאבק באלימות.

צבי הנדל: סכום זה כולל עלות של שעות ייעוץ, שעות "כישורי חיים", ימי הדרכה, שעות השתלמות, תוכניות ופרויקטים, תקציב ליישובים וכדומה.

צבי הנדל: לגבי תשס"ד, התקציב טרם נקבע.

צבי הנדל: בכל מקרה אדאג לכך שהוא לא יצומצם.

אלי בן-מנחם: סגן שר החינוך ישיב על שאילתא מס' 863, של חבר הכנסת יחיאל חזן: בית-הספר "הריאלי" - "בית בירם" - בחיפה.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יחיאל חזן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003): נודע לי, כי הורים מתבקשים לשלם סכומים גדולים עבור הלימודים בבית-הספר "הריאלי" - "בית-בירם" - בחיפה, אף שהוא מתוקצב, על-פי הנטען, על-ידי משרד החינוך.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם בית-הספר מתוקצב על-ידי משרדך, ואם כן – באילו סכומים?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מה הוא גובה שכר הלימוד שרשאי בית-הספר לגבות מהתלמידים, ולאילו צרכים?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: אילו פעולות פיקוח נעשות למניעת גביית יתר?

צבי הנדל: חבר הכנסת חזן ידידי: 1.

צבי הנדל: בית-הספר "הריאלי" בחיפה מתוקצב על-ידי משרדנו בעלות של 19.3 מיליון ש"ח בשנה - -

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: כמה תלמידים יש שם?

צבי הנדל: - - שהם 65% בלבד מהעלות הריאלית הדרושה לקיומו של בית-ספר שאינו עירוני ואינו משתייך לרשת חינוכית כלשהי.

צבי הנדל: כתוצאה מכך, חסרים למוסד מדי שנה כ-8 מיליוני ש"ח לצורכי אחזקה ובינוי, התאמות ושיפוצים.

צבי הנדל: מאחר שבית-הספר הוא מוסד פרטי, המקבל מלכתחילה תקציב הנמוך בשליש מן התקציב הניתן לבתי-ספר עירוניים, עליו להתמודד עם קשיי תחזוקה של מבנים בני 90 שנה, כאשר עיריית חיפה אינה משתתפת אף בהוצאה של 649 ש"ח לתלמיד כ"אגרת ילדי חוץ", היינו הפסד הכנסה של כמיליון ש"ח נוספים לשנה.

צבי הנדל: בנוסף, לבית-הספר "הריאלי" עוד שבעה סניפים ברחבי העיר, דבר המצריך קיומן של שבע יחידות מינהל נוספות, על כל המשתמע מכך.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: בעיקרון, בית-הספר רשאי לגבות את אותם סכומים שאושרו על-ידי ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

צבי הנדל: מאידך גיסא, מאחר שבית-הספר מתוקצב ב-65% מהעלות בלבד, הרי שהבקשה של בית-הספר מההורים, הנרשמים מרצון, לשאת בהפרש החסר היא סבירה ביותר, מה גם שהתלמידים זוכים ליום לימודים ארוך המורכב מתל"ן – תוכנית לימודים נוספת - וללימודי העשרה שהם עוד כשליש משעות התקן הנדרשות ואינן מתוקצבות.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: בית-הספר "הריאלי", למרות היותו בית-ספר פרטי, נמצא בפיקוח משרד החינוך, והוא מחויב בהנחיות המשרד.

צבי הנדל: עם זאת, מעולם לא התקבלה במשרדנו תלונה כלשהי בנושא תשלומי הורים, שכן ההרשמה לבית-הספר, על כל המשתמע מכך, נעשית בהסכמה מלאה של ההורים.

צבי הנדל: חשוב לדעת, שאם נגביל את בית-הספר, הוא יהיה חייב לחיות בגירעון ולהיסגר עם הזמן, או לתת פחות ממה שהוא נותן היום.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת חזן, בבקשה.

יצחק כהן: כמה תלמידים שם?

צבי הנדל: אין הברכה שרויה אלא בדבר הסמוי מן העין.

יצחק כהן: - - -

אלי בן-מנחם: אני מעריך שבית-הספר מקבל כמו כל בתי-הספר האחרים בארץ, כלומר את האחוז שלו.

אלי בן-מנחם: יש הרבה תלמידים שם, חבר הכנסת כהן.

צבי הנדל: כן, כן.

צבי הנדל: אין איפה ואיפה, לא לטובה ולא לרעה.

אלי בן-מנחם: יש להם שבע שלוחות, זה לא הולך כך.

יצחק כהן: - - - בתי-הספר החרדיים - - -

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שרת החינוך, בתשובה האחרונה אמרת, שמשרד החינוך קיבל תלונות מהורים בגין התשלומים.

יחיאל חזן: נכון, בגלל זה הגשתי את השאילתא.

צבי הנדל: תוך כדי התשובה חשבתי על זה שהנה בעצם התלונה.

יחיאל חזן: שאלתי את השאילתא מפני שההורים, מראש, בתחילת השנה, כאשר הם רושמים את הילדים, אם הם לא שמים את כל הכסף, לא מקבלים את הילדים לבית-הספר.

יחיאל חזן: אני חושב שהדבר הזה טעון תיקון.

צבי הנדל: יש מוכר מרצון וקונה מרצון.

צבי הנדל: זה בית-ספר פרטי, אפילו לא עירוני.

צבי הנדל: אני מוכן לבדוק את הנושא פעם נוספת.

צבי הנדל: אבל שלא יעלה על דעתך שאפשר לתת יותר ולקחת פחות.

צבי הנדל: זו בעיה.

צבי הנדל: עם כל הכאב, אני יודע שהמצב שהכלכלי - - -

יחיאל חזן: אם תדעו מה המנכ"ל מקבל שם, תבינו על מה אני מדבר.

אלי בן-מנחם: אתה יודע כמה?

יחיאל חזן: אני לא רוצה לומר - - - יצחקו עלי ויגידו איך אני מסכים לדבר כזה.

אלי בן-מנחם: סגן שר החינוך ישיב על שאילתא מס' 884, של חבר הכנסת יצחק כהן: רמת התברואה בבתי-ספר בקריית-גת.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יצחק כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003): ב"ידיעות אחרונות" מיום ב' בכסליו תשס"ד, 27 בנובמבר 2003, פורסם, כי משרד הבריאות הורה לסגור את בתי-הספר בקריית-גת בשל רמת תברואה ירודה, וכי משרדך פועל לניקוים כדי למנוע את סגירתם.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הפרטים נכונים?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן - באילו בתי-ספר מדובר?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: האם נבדקו בתי-ספר בערים נוספות, ואם כן – מה העלתה הבדיקה? 4.

אלי בן-מנחם: האם נפגעו תלמידים ממצב זה?

צבי הנדל: 1.

צבי הנדל: בשל שביתת עובדי התברואה בעיריית קריית-גת אכן נוצר מצב זמני של ליקויי תברואה במוסדות החינוך בעיר.

צבי הנדל: בהתערבות ראש העיר הועסקו בזמן השביתה עובדי קבלן, שתפסו את מקומם של השובתים, והם פעלו מבוקר עד ערב, לרווחת התלמידים וכדי לאפשר להם ללמוד בתנאי סביבה נאותים.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: מדובר בכל בתי-הספר בקריית-גת.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: איננו יודעים על בעיה דומה בבתי-ספר אחרים במחוז.

צבי הנדל: למיטב ידיעתנו, בתי-הספר נקיים ורמת התברואה בהם טובה.

צבי הנדל: גם בקריית-גת רמת התברואה היתה טובה עד לשביתת עובדי הרשות המקומית.

צבי הנדל: 4.

צבי הנדל: עבודות הניקיון היו מקיפות ואינטנסיביות, ועל כן שום תלמיד לא נפגע.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: שאלה נוספת לחבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: תודה, אדוני סגן השרה.

יצחק כהן: אני יודע שתקציב משרד החינוך קוצץ, כך שהתקציב לחידוש מבנים ולפתרון בעיות בטיחותיות לא קיים למעשה בספר התקציב.

יצחק כהן: אנחנו גם יודעים שקיימות בעיות בטיחותיות בהרבה מקומות בארץ, בהרבה בתי-ספר.

יצחק כהן: עשרות אלפי תלמידים מסתובבים בבתי-הספר תוך סכנת חיים ממש.

יצחק כהן: זו לא רק בעיה תברואית, יש גם בעיה בטיחותית.

יצחק כהן: מה עושה משרדך כדי לפתור את הבעיה הזאת?

יצחק כהן: או - האם תוציאו צווי סגירה לכל אותם אלפי מוסדות שלא עומדים בתקני בטיחות?

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: סגן השרה, בבקשה.

צבי הנדל: מכובדי, זה עוד לא משרדי.

צבי הנדל: תגיד משרדכם.

צבי הנדל: לעצם העניין יש הסכמה על הקטנת הקיצוץ והגדלת המסגרת בתקציב החינוך מעבר למה שהיה.

צבי הנדל: אנחנו עדיין עוסקים בפרטים.

צבי הנדל: הרצון שלנו, ואני מניח שנצליח, לא כל תאוותנו תהיה בידינו, אבל גם נושא שיפוץ מבנים יקבל איזו התייחסות תקציבית; לא בהיקפים שאתה ואני יודעים שאנחנו זקוקים להם, אבל הרבה יותר מהאפס שהיה בבסיס התקציב שהוגש לכנסת.

יצחק כהן: אדוני, אני שמעתי את התשובה הקודמת שלך לחבר הכנסת יחיאל חזן לגבי תקצוב "הריאלי" בחיפה.

יצחק כהן: אני פשוט המום.

יצחק כהן: כל הזמן כשטענו שבתי-הספר החרדיים מקופחים בצורה מחרידה - היום נתת לי מעל הבמה תשובה שאכן אנחנו צודקים.

צבי הנדל: אין הבדל תקציבי בין בתי-הספר של ש"ס - - -

יצחק כהן: אתה מדבר על בית-ספר שמתוקצב בעשרות מיליונים, ואין לכך אח ורע בשום מקום.

צבי הנדל: אין הבדל תקציבי.

יצחק כהן: אתה מוכן להרים את הכפפה ולעשות את הבדיקה היסודית?

צבי הנדל: אני אעשה את הבדיקה.

צבי הנדל: אין הבדל תקציבי.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת איציק כהן ותודה לסגן השרה.

אלי בן-מנחם: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 885, של חבר הכנסת שלמה בניזרי - לא נמצא; לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שלמה בניזרי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003):

אלי בן-מנחם: פורסם כי המועצה האזורית גלבוע מארגנת חידונים משותפים ליהודים ולערבים על התנ"ך ועל הקוראן.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם הידיעה נכונה?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: אם כן - האם משרדך שותף לפרויקט ומסייע כספית לחידון?

אלי בן-מנחם: 3.

אלי בן-מנחם: מה היא עמדת משרדך לגבי פעילויות משותפות לתלמידים יהודים וערבים, כגון מפגשים ואירוח?

צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

צבי הנדל: הידיעה נכונה.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: מדובר ביוזמה מקומית של המועצה האזורית גלבוע.

צבי הנדל: משרד החינוך אינו שותף לפרויקט ואינו מסייע במימונו.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: מדיניות המשרד קובעת, שכל קבוצה לאומית ודתית בחברה הישראלית תלמד את המורשת שלה, ועיקרון זה בא לידי ביטוי בתוכנית הליבה.

צבי הנדל: בד בבד מעודד המשרד במסגרת המטה ליישום דוח-קרמניצר מפגשים בין-תרבותיים ובין-מגזריים - בין תלמידים דתיים לשאינם דתיים, בין יהודים לדרוזים, לערבים וכו'.

אלי בן-מנחם: שאילתא מס' 960, של חבר הכנסת דניאל בנלולו - לא נמצא; לפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דניאל בנלולו שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ט בכסליו התשס"ד (24 בדצמבר 2003):

אלי בן-מנחם: על-פי מידע שהגיע אלי, בתי-ספר רבים בארץ מחייבים בתלבושת אחידה, אך אינם מסבסדים את עלותה.

אלי בן-מנחם: בתי-הספר קובעים בלעדיות לספק במחיר גבוה.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם המידע נכון, ואם כן – מה הן הנחיות משרדך בנדון?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: מה היא מדיניות משרדך בנדון?

צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

צבי הנדל: המידע שהגיע אליך אינו מדויק.

צבי הנדל: תלבושת אחידה נרכשת במסגרת רכישת שירותים מרצון, שמטרתה להוזיל עלויות.

צבי הנדל: הנהלת בית-הספר, בעצה אחת עם ועד ההורים המוסדי, בוחנת כמה הצעות, שלוש לפחות, ובוחרת בהצעה הטובה ביותר.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: המשרד מעודד, לא מחייב בשלב זה, תלבושת אחידה, ומבקש להקפיד שהתלבושת תהיה פשוטה, צנועה וזולה.

אלי בן-מנחם: אני מודה לך, אדוני סגן שרת החינוך חבר הכנסת צבי הנדל.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

אלי בן-מנחם: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ו בטבת התשס"ד, 20 בינואר 2004, בשעה 16:00.

אלי בן-מנחם: ישיבת הכנסת נעולה.