ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-וחמישים-ושלוש של הכנסת השש-עשרה, 2004-07-12 00:00

גילה פינקלשטיין: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 53), התשס"ד–2004 97

אהוד רצאבי: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 49), התשס"ד–2004 99

חמי דורון: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 14), התשס"ד–2004 103

נעמי בלומנטל: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 52) (הרכב בית-המשפט העליון בערעור על החלטת ועדת הבחירות המרכזית), התשס"ד–2004 108

נסים זאב: הצעת חוק חובת קביעת מזוזה במבנה ציבור, התשס"ד–2004 112

אלי אפללו: אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו): 117

רוני בריזון: הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה, התשס"ד–2004 131

גדעון סער: הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 36), התשס"ד–2004 136

נסים זאב: הצעה לסדר-היום 140

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתות ותשובות 146

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 1480.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תשלום עבור אבחון לצורך הדלגה לכיתה א' 147

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 1510, 1626, 1648, 1659.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התנהגויות סיכון והיפגעות בקרב בני-נוער בישראל 149

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 1514.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פיצול בתי-ספר יסודיים במגזר הבדואי בנגב 152

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 1543.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פיקוח רשות העתיקות על הר-הבית 154

לימור לבנת: 1562.

לימור לבנת: אלימות ושימוש בסמים בקרב בני-הנוער 155

לימור לבנת: 1598.

לימור לבנת: ועדות השמה לחינוך מיוחד 157

לימור לבנת: 1628.

לימור לבנת: שיווק מסחרי בין כותלי בתי-הספר 158

לימור לבנת: 1646.

לימור לבנת: סיוע בתחום התרבות 161

לימור לבנת: 1649.

לימור לבנת: תמיכה בסרבנות בקרב הנוער 162

לימור לבנת: 1769.

לימור לבנת: התעללות תלמידים בבן כיתתם 165

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שני, כ"ג בתמוז התשס"ד, 12 בחודש יולי 2004 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: לפני שאאפשר לחברת הכנסת רוחמה אברהם לומר את דברה, הייתי מבקש להזכיר לכם, חברי הכנסת, ולכל בית ישראל, כי אתמול ציינה "האגודה לתרבות הדיור" 40 שנה לקיומה.

ראובן ריבלין: אגודה זו קנתה לה שליטה בחיינו, בחיי בית ישראל כולו.

ראובן ריבלין: איכות החיים הוא שם המשחק בכל מדינה חופשית.

ראובן ריבלין: "האגודה לתרבות הדיור" מאגדת בתוכה שורה של שירותים מגוונים, שלמעשה מעניקים לכל אדם באשר הוא איכות חיים.

ראובן ריבלין: יחסי השכנות הטובה בבית מהווים בסיס ליצירת חברה טובה יותר, וכיום יש לכך חשיבות מכרעת.

ראובן ריבלין: "האגודה לתרבות הדיור" מהווה סמל לפעילות משותפת של אנשים שונים, מתרבויות שונות, שביחד יוצרים אווירה טובה ונעימה ויחסי סבלנות וסובלנות.

ראובן ריבלין: סבלנות וסובלנות הן תכונות שבלעדיהן אין חיים משותפים.

ראובן ריבלין: האגודה פעלה רבות בכל מקום ובכל עיר בארץ.

ראובן ריבלין: יושב כאן אתנו ראש העיר חיפה לשעבר, אשר יודע על פעילותה של אגודה זו, וגם הוא בא על הברכה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נתבקשתי על-ידי מזכיר הממשלה להודיע, כי הוא מתכבד להודיע לבית, בהתאם לסעיף 9(א)(11) ו-(ב), כי הממשלה החליטה ביום 11 ביולי 2004 להעביר את יחידת בתי-הדין לגיור ממשרד המשפטים למשרד ראש הממשלה, למערך הגיור בישראל, וזאת בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

משה גפני: לא צריך להצביע על זה?

ראובן ריבלין: לא מוכרחים, אבל בהחלט אפשר.

ראובן ריבלין: הודעה לפי סעיף 53 לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, כמדי יום שני אנחנו מקדישים דקות של כבוד וזיכרון לרב-סמל צבי פלדמן, לרב-סמל זכריה באומל, לרב-סמל יהודה כץ, לרב-סרן רון ארד, לרב-טוראי גיא חבר וליונתן פולארד.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, בימים אלה אנחנו נמצאים בתקופת ימי בין המצרים, שבעבורנו הם מזכירים את ימי הצרה והמצוקה של העם היהודי לדורותיו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה שתדעו, אחינו שבצרה ובני משפחותיהם היקרים, גם בימים אלה שבהם אנחנו נוהגים מנהגי אבלות על שבירת לוחות הברית, הבקעת חומות ירושלים וחורבן בית-המקדש, זיכרון הבנים והקושי שבו הם נתונים לא משים מלבנו.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו לא נפסיק לרגע להתפלל לשלומם של הבנים.

רוחמה אברהם-בלילא: לא נחסוך דבר במאמצים להביא לגאולתם ממקום צרתם.

רוחמה אברהם-בלילא: הידיעה שבנינו עדיין נמצאים בשבי האויב וגורלם לא ידוע, לא נותנת לנו מנוח ומזכירה לנו יום-יום את המחויבות הבלתי-מתפשרת של ממשלת ישראל להתמיד במאמצים לבירור גורלם של בנינו השבויים והנעדרים ולהחזרתם לחיקנו.

רוחמה אברהם-בלילא: מי ייתן וכבר יגיע היום המיוחל.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: כמובן, לא נשכח את עזאם עזאם, שעדיין יושב בכלא במצרים.

ראובן ריבלין: אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

אריה האן: הצעת חוק העמותות (תיקון - חובת פרסום מקבלי השכר הגבוה ביותר), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת לאה נס וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסוף ופינוי פסולת למיחזור (תיקון - הרחבת תחולה לרשויות ציבוריות), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת לאה נס וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון - נוכחות עורך-דין בחקירה בתחנת משטרה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק פיקוח על מועדוני בינגו, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק העונשין (תיקון - גנבת כוורות), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אבשלום וילן ויורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - מסירת הודעה בדואר רשום), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק מזונות לילד בגיר (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חברות הכנסת ענבל גבריאלי, מרינה סולודקין ורוחמה אברהם; הצעת חוק בתי-המשפט [נוסח משולב] (תיקון - הוספת עניינים שבהם ידון בית-המשפט המחוזי בשופט אחד), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אתי לבני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון - השתתפות חברי הכנסת בטקסים בבתי-קברות צבאיים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון - חלוקת מזונות קטין), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - ערכאת ערעור), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הספורט (תיקון - הגדרת ספורטאי), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון - הפסקת כהונתו של שר - ביום שישי וערב חג), מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון - מניעת ריבוי נישואין), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק האפוטרופוס הכללי (תיקון - שימוש בנכס האפוטרופוס למען ניצולי שואה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד:

אריה האן: הכנסת (תיקון - הגבלת פגיעה ביחסיות הבחירות), מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון - חובת התאמה בין מצגי המוכר למפרט), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק מאבחנים ומטפלים בלקויות למידה, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אהוד רצאבי ואילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון - אכיפה ועונשין), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אלי בן-מנחם וענבל גבריאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת השטרות (הגדרה של שיק), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק העונשין (תיקון - ענישה בשל אלימות חוזרת), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת יובל שטייניץ; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - גיל הבוחר), מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון - גיל הפרישה לאשה) (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, זהבה גלאון, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק גמלת פרישה, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת נעמי בלומנטל ועמרם מצנע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חגורות בטיחות באוטובוס המשמש להסעות ילדים), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון - מינוי דירקטורים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (עבודה ללא היתר), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק הירושה (תיקון - התעלמות מתקנון מפלה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות ביטחון [נוסח משולב] (תיקון – אי-גיוס תושבים לפי בקשה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אריה אלדד ואורי יהודה אריאל; הצעת חוק רשות השידור (תיקון - סייג בנוגע לגביית אגרה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (העברת בעלות ברכב של מוריש), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן ליבוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – אי-החלת החוק על מי שפרש לפני ינואר 2004),

אריה האן: התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת בנימין בן-אליעזר וחיים כץ וקבוצת חברי הכנסת.

אריה האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק להגנת בית-מגורים לחבר קיבוץ (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, של חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 81) (עבירת הכחשת השואה), התשס"ד-2004, של חברי הכנסת אריה אלדד, גלעד ארדן, אליעזר כהן ויורי שטרן.

אריה האן: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 27) (יציבות מסלקות), התשס"ד-2004; הצעת חוק שירות לאומי בהתנדבות (תוכנית ניסיונית לבנים) (הוראת שעה) (תיקון), התשס"ד-2004.

אריה האן: החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 21), התשס"ד-2004.

אריה האן: דוח מבקר המדינה על תוצאות ביקורת חשבונות הסיעות, הרשימות והמועמדים שהשתתפו בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2003.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לכם.

ראובן ריבלין: א.

ראובן ריבלין: המשבר המתמשך ברשויות המקומיות ובמועצות הדתיות;

ראובן ריבלין: ג.

ראובן ריבלין: התייחסותה להחלטת בית-הדין הבין-לאומי בהאג בעניין הגדר

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדר-היום, להצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: היום בבוקר, בנשיאות, ביקשתי להפנות את תשומת לבם של כל חברי הנשיאות לכך שהקיץ הולך ומתחמם בכל מה שקשור לאווירה הפוליטית.

ראובן ריבלין: לכן ביקשתי להקפיד מאוד בהצבעות, לאפשר לאנשים להגיע למקומותיהם, על מנת להתארגן להצבעה, כך שלא תיפול איזו הצבעה ולא תהיה הצבעה שלא לפי רצונם של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: גם חברי הכנסת, כמובן, צריכים להיות ערים לכך שהם צריכים למלא את תפקידם, ולבוא ולהיות מוכנים במועד לכל הצבעה והצבעה, שכן כל הצבעה יכולה להיות גורלית, ולא נוכל לחזור בנו מהתוצאות, יהיו אשר יהיו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת עמרם מצנע.

ראובן ריבלין: מי יודע, אולי זו הצעת האי-אמון האחרונה של מפלגת העבודה לכנסת זו.

ראובן ריבלין: אולי.

אילן שלגי: - - -

דליה איציק: - - -

ראובן ריבלין: אמרתי, לנמק את הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: אבל בשלב זה שאלו רבים מאזרחי ישראל והתקבלו הרבה טלפונים בלשכת היושב-ראש, אם מפלגת העבודה תגיש או לא תגיש הצעת אי-אמון היום.

ראובן ריבלין: אמרתי להם, שאני יכול להעיד מתוך ידיעה על דבר שהייתי עד לו בחושי.

ראובן ריבלין: יושבת-ראש סיעת העבודה אמרה לי בצורה מפורשת: כל עוד אנחנו לא נהיה, אם בכלל, בקואליציה, נגיש אי-אמון, והיא עמדה בהודעתה.

ראובן ריבלין: אני מודיע לכל עם ישראל, שמה שהיא אמרה, זה מה שקורה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מצנע הוא זה שינמק את הצעת האי-אמון מטעם סיעת העבודה-מימד.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עמרם מצנע: תודה רבה למכובדי, יושב-ראש הכנסת.

עמרם מצנע: עמיתי חברי הכנסת, אכן, היום, יום שני, סיעת העבודה-מימד מגישה אי-אמון בממשלה ובמדיניותה.

עמרם מצנע: נכון, יש לא מעט שאלות.

עמרם מצנע: ראש הממשלה זימן אליו היום את יושב-ראש מפלגת העבודה וביקש ממנו להיכנס למשא-ומתן על אפשרות להצטרפות לממשלה.

עמרם מצנע: מוסדות מפלגת העבודה יתכנסו מחר בערב, ישקלו, ידונו ויחליטו אם להיענות לפנייתו של ראש הממשלה.

עמרם מצנע: אנחנו מביעים אי-אמון במדיניות הממשלה.

עמרם מצנע: נכון, בתחום המדיני התחייבנו בלי שנתבקשנו, מאחר שאנחנו מבינים את האחריות הרובצת על כתפיה של מפלגה, מפלגת שלטון.

עמרם מצנע: אנחנו התחייבנו לאפשר לראש הממשלה לקדם את תוכניתו.

עמרם מצנע: יש לנו אחריות, אנחנו מבינים היטב את המציאות הבלתי-נסבלת שמדינת ישראל נמצאת בה היום, ואנחנו מבינים היטב שבראש סדר העדיפויות טובת המדינה.

עמרם מצנע: טובת המדינה מחייבת שינוי במדיניות.

עמרם מצנע: טובת המדינה מחייבת יציאה לתוכנית אחרת, הבנת המציאות והסקת המסקנות.

עמרם מצנע: גם תוכנית ההתנתקות איננה בדיוק התוכנית שלנו ואיננה שלמה, כל עוד לא מתאמים עם הפלסטינים לפחות את ביצוע היציאה וכל עוד לא רואים את השלב הזה של התנתקות שלב ראשון בתהליך מלא, שלם, שמביא בסופו של דבר להיפרדות מדינית בינינו לבין הפלסטינים.

עמרם מצנע: אבל אין ספק שהמהלך שראש הממשלה הוביל עם קבלת החלטת הממשלה הוא מהלך היסטורי.

עמרם מצנע: אין ספק שיש פה תפנית אמיתית של תפיסה מדינית בעלת משמעות היסטורית.

עמרם מצנע: אין ספק שיש פה הזדמנות לפריצת דרך, אם אתם רוצים לשבירת טבו, לחציית קווים אדומים, לטיפול בנרטיבים שמלווים אותנו שנים ארוכות, והמבחן הוא יכולתה של החברה הישראלית לבצע את מהלך ההתנתקות, שהוא קריאה אמיתית לפינוי התנחלויות, פינוי רצועת-עזה, פינוי צפון השומרון, למען אותה היפרדות מדינית.

עמרם מצנע: ראש הממשלה אכן הבין.

עמרם מצנע: הוא כבר אמר, שמהמקום שבו הוא יושב רואים את הדברים אחרת.

עמרם מצנע: ואין דבר יותר חשוב מזה שדווקא ראש הממשלה, אריאל שרון, ארכיטקט ההתנחלות, תפיסת העולם של ארץ-ישראל השלמה, הבין שאין אפשרות להגיע לביטחון, להתקדמות במדינת ישראל, ללא התנתקות, ללא ביצוע מהלך כזה.

עמרם מצנע: על כן, אחרי שראש הממשלה הבין, אף שבמחנה שלו עדיין לא מבינים את זה, אנחנו, באחריות, נהיה מוכנים להיות שותפים; לא מיני זוחלים מכל הדוגמאות הזואולוגיות שמביאים בפנינו, לא גלגל חמישי, אלא שותפים מלאים.

עמרם מצנע: שותפות כזאת תחייב שינוי במדיניות; שינוי במדיניות בקביעת מועד ההתנתקות וקידום התוכנית באופן מעשי; השלמת הגדר על-פי המדדים שהכניס בית-המשפט הגבוה לצדק לחיינו; תיקונים בתוכנית הכלכלית; יישום תוכנית האב בחינוך, שיקום חברתי, טיפול ברשויות המקומיות.

עמרם מצנע: אני לא רוצה להלאות אתכם, אבל אין ספק ששותפות היא שותפות לדרך.

עמרם מצנע: הממשלה הזאת, הממשלה שמכהנת היום בהרכבה הנוכחי, במדיניות הנוכחית היא בהחלט ממשלה כושלת, ואין שום הצדקה לתת בה אמון, ולנו אין בה אמון.

עמרם מצנע: אחת הדוגמאות הבולטות, אף שאפשר להביא דוגמאות רבות מאוד, היא הקריסה המוחלטת בשלטון המקומי.

עמרם מצנע: במערך השלטון המקומי יש קריסה מוחלטת, ואין הבנה, ולו מינימלית, של הממשלה לאחריותה לגורלם של עשרות אלפי אזרחים, מאות אלפי אזרחים, שגרים ברשויות כושלות.

עמרם מצנע: אין ספק שהממשלה לא מבינה את אחריותה לאלפי אלפי עובדים, שעובדים מעל שנה ואינם מקבלים את שכרם.

עמרם מצנע: אבל בראש ובראשונה, האחריות למאות אלפי אנשים.

עמרם מצנע: הממשלה את זה איננה מבינה.

עמרם מצנע: היא מגלגלת את זה אל ראשי השלטון המקומי, ואין ספק שיש בהם גם אשמה מסוימת.

עמרם מצנע: היא מקצצת תקציבים בצורה דרמטית ולאחר מכן מתפלאת שהסוס הזה, בסופו של דבר לא יכול להמשיך לחיות.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר לכם, שזו אחריותה הישירה של הממשלה.

עמרם מצנע: הייתי היום בוועדת הפנים.

עמרם מצנע: הגיעו תושבי לוד ואתם חברי מועצה, ראש העיר, חברי כנסת.

עמרם מצנע: כמעט שנה אנחנו נפגשים עם הטרגדיה הנוראית הזאת, ואין דין ואין דיין ואין שלטון.

עמרם מצנע: ראש הממשלה, הוא שהנחה את ממשלת ישראל לטפל בעיר לוד טיפול נקודתי.

עמרם מצנע: עוד מופיעה בחוצות לוד, אדוני היושב-ראש, כרזת ענק שבה כתוב: בני, ראש העיר המיועד, ראש הממשלה מאחוריך.

עמרם מצנע: הממשלה מעבירה את הכדור מאחד לשני - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מצנע, אתה בפוליטיקה לא טירון אבל עדיין לא בעל ניסיון רב.

ראובן ריבלין: מעולם לא אמר פוליטיקאי: אנחנו מאחוריך, כי הוא תמיד אומר: תהיו לפני, שאני אראה אתכם.

חיים רמון: אתה יכול להסביר, אדוני היושב-ראש?

חיים רמון: ואם הם מאחורי, מה הבעיה?

ראובן ריבלין: אוי לך אם פוליטיקאים עומדים מאחוריך.

ראובן ריבלין: תמיד תדאג שיהיו לפניך, כדי שתראה אותם.

חיים רמון: ואם הם מאחורי, מה הבעיה?

ראובן ריבלין: יש לך בעיה קשה מאוד, חבר הכנסת רמון.

ראובן ריבלין: אני שמעתי על חטא שחטאנו לפניך, על חבר כנסת שהיה מאחורי מישהו.

ראובן ריבלין: אני רק לוקח את "דברי הכנסת".

ראובן ריבלין: אתה צודק, חבר הכנסת מצנע, אני מוסיף לך שתי דקות.

חיים רמון: העניין ההוא היה לא מאחוריו ולא מלפניו, פשוט לא היה.

עמרם מצנע: אני שמעתי ממש בעצב נערה, אלכס, שסיפרה מה קורה לילדים בלוד.

עמרם מצנע: מה קורה היום, יום-יום.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ממשלת ישראל, שאני לא רואה אותה פה - גם זה דבר תמוה, הייתי אומר.

עמרם מצנע: אולי נעשה הפסקה - - -

דליה איציק: - - -

ראובן ריבלין: השר פורז היה פה אבל אני עצרתי את השעון גם בעניין הזה.

ראובן ריבלין: השר פורז, שהוא שר הפנים, בא להשיב על הצעה בעניין הרשויות המקומיות.

ראובן ריבלין: כששמע את הנושאים האחרים, הוא כנראה יצא לרגע.

חיים רמון: לא שר הפנים צריך להשיב לך אלא שר האוצר.

חיים רמון: זה העניין.

ראובן ריבלין: את זה תשאיר לשר הפנים שיאמר לו ששר האוצר ישיב לו.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר, נא לקרוא לשר הפנים, להזעיק אותו פנימה.

ראובן ריבלין: אין צורך שחבר כנסת יציג את האי-אמון כאשר הממשלה לא נמצאת פה.

ראובן ריבלין: הוא צריך להשיב.

ראובן ריבלין: בדרך כלל, השר פורז מאוד מקפיד על העניינים.

ראובן ריבלין: אדוני, אתה יכול לדבר בינתיים, על חשבון הבית.

עמרם מצנע: אדוני, אני רוצה לחזור ולספר לכם על אלכס, נערה שאיתרע גורלה והוריה גרים בלוד.

עמרם מצנע: הם לא גרים בעיר מודיעין, לא גרים בעיר שוהם.

עמרם מצנע: בלוד אין לילדים ולנוער מה לעשות.

עמרם מצנע: אין רישום לגני-הילדים לשנה הבאה.

עמרם מצנע: זו פשוט עיר שעצרה מלכת, ואת ממשלת ישראל זה לא מעניין.

עמרם מצנע: זה מדהים.

עמרם מצנע: ישב שם גם מנכ"ל משרד הפנים.

עמרם מצנע: זה מדהים לראות איך ממשלה שלמה, שאיננה יכולה להסתובב אחורה, אין מעליה אף אחד, היא הסמכות, היא נושאת באחריות.

עמרם מצנע: עיר שלמה - שלום לאדוני שר הפנים.

ראובן ריבלין: אדוני שר הפנים, חזרנו לעניין שבגינו הגישו את הצעת האי-אמון, ולכן, אדוני בצדק - -

אברהם פורז: דיברו קודם על ההתנתקות - - -

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: אני אמרתי והערתי אפילו מבלי לדעת מה שאדוני אומר.

עמרם מצנע: לא, אני לא חושב שאתה צודק, כבוד השר, כי אילו היית מקשיב בסבלנות, היית אומר שהתחלתי מלמעלה, כדי להוביל בסופו של דבר אל הבעיה שאתה מופקד עליה, וזה השלטון המקומי.

עמרם מצנע: סיפרתי שוב, בפעם המי-יודע-כמה, על העיר לוד, שמשרדך משתתף בחוויה הזאת של מי אשם ואיזו תוכנית הבראה נגיש.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר לך, שבמקרה של העיר לוד, כמו במקרים נוספים, גם תוכנית ההבראה לא רק שלא תעזור לעיר, אלא תמוטט אותה ותדרדר אותה הרבה יותר עמוק מהמקום שבו היא נמצאת עכשיו.

עמרם מצנע: כי מה אתם דורשים היום מהרשות המקומית?

עמרם מצנע: אתם דורשים ממנה להכין תוכנית קיצוצים מאוד מסיביים, ובעצם המשמעות היא לקצץ את השירותים שבלאו הכי היום לא ניתנים.

עמרם מצנע: כיצד אתם רוצים שהתושבים במקום הזה יחיו?

עמרם מצנע: יש דוגמאות רבות, דוגמת העיר ג'וליס, או המועצה המקומית ג'וליס.

עמרם מצנע: פעם אחת באתם לאחד רשויות, לא הצלחתם פוליטית לעשות את זה כמו שצריך.

עמרם מצנע: לאחר מכן, פירקתם את הרשויות והיום יש רשות שמחכה לבחירות.

עמרם מצנע: בינתיים, אין דין ואין דיין.

עמרם מצנע: תושבים לא מקבלים שירותים, שלא לדבר על כך שעובדים לא מקבלים את שכרם.

עמרם מצנע: אדוני, שר הפנים אני רוצה לומר לך: אני בא מהשלטון המקומי.

עמרם מצנע: אני מבין את העניין ואני מכיר את הבעיות השונות ומבין גם את הצורך לבקר חלק לא קטן מראשי הרשויות.

עמרם מצנע: אבל, אדוני, האחריות בידכם: או שתיקחו אחריות על רשות זו ותנהלו אותה באמצעותכם, או שתסייעו לראש הרשות לנהל את הרשות.

עמרם מצנע: לזה צריך להקדיש תקציבים, ולא רק תוכניות הבראה נייטרליות מהאו"ם, שמאפשרות או לא מאפשרות לדברים האלה להתקדם.

עמרם מצנע: אלה שתי דוגמאות קטנות.

עמרם מצנע: יש דוגמאות רבות נוספות, ואני חושב שאתם לא יכולים להסיר את אחריותכם, למרות הניסיונות, והחוק המשונה הזה שהצלחתם להעביר - והיום אתם מונעים את הבנקים מלתת אשראי לרשויות.

עמרם מצנע: ועוד דברים רבים נוספים.

עמרם מצנע: יש לכם אחריות.

עמרם מצנע: אינכם יכולים - - -

ראובן ריבלין: גם סיעתך תמכה בחוק הזה.

עמרם מצנע: אנחנו תמכנו, כי רצינו לתת לממשלה הזדמנות להזרים כספים.

ראובן ריבלין: אני אמרתי לכם אז שזו בעיית פרוזבול, תקנת פרוזבול, שבסוף הבנקים לא ייתנו גם כסף.

עמרם מצנע: בוודאי.

עמרם מצנע: אנחנו תמכנו, כי אנחנו רואים את השבר, רואים את החידלון, ואני רוצה לומר לך: האסון הכי גדול הוא, שהציבור מאבד לחלוטין את האמון בשלטון, אם השלטון המקומי ואם השלטון המרכזי.

עמרם מצנע: והעניין כרגע הוא אפילו לא פוליטי - בין מפלגה כזאת או אחרת, כשבאים חודש אחרי חודש לכאן, לכנסת - הפגנות, שרפת צמיגים, והמציאות ממשיכה להדהים כל פעם מחדש.

עמרם מצנע: לסיכום אני רוצה לומר: תראו, אני פתחתי בעניין הזה של אי-אמון.

עמרם מצנע: אנחנו גם יודעים ומעריכים, שבמערך הפוליטי הנוכחי, אני לא בטוח שניתן היום להצביע ולהפיל את הממשלה, אבל תוצאות האי-אמון היום, כפי שהן היו בשבוע שעבר ואולי יהיו גם בשבועות הקרובים, יש להן מסר חשוב מאוד, שכן אין לנו אמון במדיניות שהממשלה מנהלת.

עמרם מצנע: וכבוד ראש הממשלה כבר הבין שכך לא ניתן לנהל את המדינה, לא ניתן לתת התייחסות ותשובות מתאימות לבעיות הצצות חדשות לבקרים בפני הציבור הישראלי.

עמרם מצנע: ראש הממשלה שינה את עמדתו.

עמרם מצנע: לראש הממשלה יש בעיה עם המחנה שלו.

עמרם מצנע: ובסוף דברי אני חוזר ואומר: יש לנו אי-אמון במדיניות ובביצוע של הממשלה.

עמרם מצנע: אנחנו נקראנו למשא-ומתן עם ראש הממשלה, וניתן את תשובתנו מחר בערב, לאחר כינוס סיעת העבודה.

עמרם מצנע: אנחנו מוכנים להיות שותפים, אבל שותפים.

עמרם מצנע: יש חובה לשנות את המדיניות, להתקדם בתוכנית ההתנתקות ולבצע את ההליכים שיש בהם סיכוי לאור בקצה המנהרה גם בכל נושאי הפנים - החברתיים, הכלכליים, התוכנית החינוכית ועוד דברים רבים אחרים.

עמרם מצנע: על כן אני קורא לחברי חברי הכנסת להצביע אי-אמון בממשלה ובמדיניותה הכושלת.

ראובן ריבלין: אם תצליח הצבעתך, ייתכן מאוד שחבר הכנסת פרס, אשר לפי הצבעת האי-אמון הוא ירכיב את הממשלה, יזמין את הליכוד להצטרף לממשלה, מייד לאחר הצבעת האי-אמון.

חיים רמון: אנחנו ננהג בליכוד הרבה יותר טוב ממה שהליכוד ינהג בנו.

ראובן ריבלין: אם הצבעת האי-אמון מצדכם לא תצליח - בואו ננסה לראות קודם כול מה אומר השר.

ראובן ריבלין: בבקשה, שר הפנים.

ראובן ריבלין: כי אחר כך נשמע את חבר הכנסת ישי.

ראובן ריבלין: אתה תטען מדוע צריך להטיל את הרכבת הממשלה על חבר הכנסת אלי ישי.

ראובן ריבלין: אם כולכם לא תצליחו, מוחמד ברכה בוודאי יעשה את זה בכשרון רב.

נסים דהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן.

ראובן ריבלין: כל אחד בתורו.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להאמין, שאם חבר הכנסת עמרם מצנע היה מכהן בתפקידי איזו תקופה, הוא היה מצליח להבין שלא כל השלטון המקומי הוא חיפה.

אברהם פורז: עיריית חיפה, שהוא ניהל במשך די הרבה שנים, היא עירייה נטולת מענק, עם אזורי תעשייה נרחבים, עם הכנסות עצמיות גבוהות, ועכשיו, לאחרונה, גם החלטתי שהאזור הזה של בתי-הזיקוק, שהיה ללא מעמד מוניציפלי, גם הוא יעבור לחיפה, בחלוקה עם הרשויות המקומיות הגובלות.

אברהם פורז: לכן, מי שבא מעיר מבוססת כזאת, כנראה מתקשה להבין מה קורה ביתר חלקי הארץ.

אברהם פורז: ואני אומר לכם, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, עיר מבוססת אפשר לנהל גם באופן גרוע, ואף אחד לא ידע.

אברהם פורז: כשיש לך הרבה הכנסות עצמיות, אתה לא חייב להיות יעיל.

אברהם פורז: הארנונה זורמת, הכספים מגיעים, אתה לא חייב להתייעל.

אברהם פורז: מתי מגלים את הכשל?

אברהם פורז: כשאין לך כסף, ואז אתה בא למדינה ואומר: תעזרו לי.

אברהם פורז: ואני אומר לך, חבר הכנסת מצנע, שאני חושב שזה תפקידי כשר הפנים לא לזרוק את הכסף של המסים של כולנו במקום שלא צריך.

אברהם פורז: ולכן, עם כל הצער והכאב, אני מתייצב פה יחד עם הממשלה כולה, ועם האוצר, בניסיון להבריא את הרשויות המקומיות.

אברהם פורז: הרי מה הדבר הכי קל?

אברהם פורז: נניח שחסרים מיליארד, חסרים שניים, ואז נלך לקופת האוצר, ניקח מיליארד או שניים, ניתן אותם לרשויות המקומיות.

אברהם פורז: מי שמתנהל ביעילות - מי שמתנהל לא ביעילות, הכסף הזה יכסה את הכול.

אברהם פורז: ישלמו משכורות בזמן, ישלמו לספקים.

אברהם פורז: התייעלות לא תהיה.

אברהם פורז: אני חושב שזו גישה לא נכונה, כי הכסף הזה שאתה נותן לרשות מקומית כושלת, חסר אחר כך בבריאות, וחסר אחר כך ברווחה, חסר אחר כך בבינוי וחסר אחר כך בביטחון ובכל מקום אחר.

יצחק וקנין: אפשר לשאול אותך שאלה?

אברהם פורז: אני מציע שתשאל בסוף.

יצחק וקנין: - - -

ראובן ריבלין: במחילה, חבר הכנסת וקנין.

ראובן ריבלין: שאלת את השר אם הוא יענה.

ראובן ריבלין: הוא רוצה בסוף.

אברהם פורז: ולכן, רבותי, רשויות מקומיות שאין להן בעיות – אנחנו לא מתערבים בניהולן.

אברהם פורז: אני לא יודע אם עיריית תל-אביב יעילה או לא יעילה.

אברהם פורז: אני לא יודע.

אברהם פורז: יכול להיות שהיא לא יעילה.

אברהם פורז: יכול להיות שמשום שהיא עירייה עשירה ומבוססת, ההכנסות העצמיות מספיקות, היא לא מבקשת מאתנו שום דבר.

אברהם פורז: אני רוצה להאמין שהיא יעילה, אבל אנחנו לא בודקים.

אברהם פורז: אבל כאשר באה רשות מקומית ואומרת לנו, לנו - למשרד הפנים, לנו, לממשלה, למדינה - אין לנו כסף, אנחנו לא זורקים את הכסף סתם.

אברהם פורז: אנחנו לא נותנים כסף סתם.

אברהם פורז: אנחנו אומרים: בוא תעשה תוכנית הבראה.

אברהם פורז: בואו נפרש את המונח הזה.

אברהם פורז: מה זו תוכנית הבראה?

אברהם פורז: תוכנית הבראה שאנחנו רוצים שהרשות המקומית הזאת תעשה באיזה מקום, אם לא השנה ולא בשנה הבאה אז בעוד שנתיים; שתהיה מאוזנת.

אברהם פורז: ואיך רשות צריכה להתאזן?

אברהם פורז: היא מתאזנת בזה שמצד אחד היא מגדילה את ההכנסות העצמיות שלה, ומתחילה לגבות ארנונה, ופועלת נגד החייבים, ובודקת שטחים ועושה כל מאמץ להגדיל את הכנסותיה העצמיות בהתאם לחוק.

אברהם פורז: ובמקביל, באותה דרך היא גם עושה דיאטה.

אברהם פורז: והיא מפטרת עובדים מיותרים והיא מצמצמת דברים לא הכרחיים, והיא חוסכת.

אברהם פורז: ואז היא מתאזנת.

אברהם פורז: ומי שלא רוצה לאזן את הרשות - - -

אילנה כהן: אתה יודע איך - - -

אברהם פורז: חברת הכנסת כהן, גם את, אם ייתנו לך אפשרות - בסוף תוכלי לשאול.

אברהם פורז: אם הרשות לא מתאזנת, רבותי, והתושבים סובלים, ואין נכונות לתוכנית הבראה, זאת רשות שאני אומרת לכם - צועדת בבטחה לקראת ועדה קרואה.

אברהם פורז: יש לי שתי דרכים לטפל בעניין הזה.

אברהם פורז: הדרך הראשונה - למנות ועדה קרואה לכולם, דהיינו, לפזר גם את הרשות וגם את ראש הרשות ולמנות ועדה קרואה.

אברהם פורז: ובמאמר מוסגר אני אומר לכם, אף שהיו בעבר ועדות קרואות לא מוצלחות, זה לא אומר שזו גזירה משמים.

אברהם פורז: תלוי את מי ממנים.

אברהם פורז: אפשרות אחרת – כאשר יש מועצה לעומתית, כאשר ראש הרשות הוא איש חיובי שעושה כל מאמץ אבל חברי המועצה מכשילים אותו, כי בין היתר - ואת הדבר הזה אני שומע, אדוני היושב-ראש:

אברהם פורז: אנחנו לא נהיה בקואליציה אם לא תיתן לנו סגן בשכר; אנחנו לא נהיה בקואליציה אם אתה לא תסדר למקורבים שלנו כל מיני דברים.

אברהם פורז: כבר היו לנו ראשי עיריות שלדאבוני הרב לא עמדו בלחץ והסתבכו.

אברהם פורז: אני אומר לכם שזו עזות מצח מצד נבחר ציבור ברשות מקומית שקיבל מנדט אחד, והוא הקול המכריע, לבוא לראש הרשות ולומר לו: אני אעשה כל מה שאתה אומר לי, רק תן לי סגן בשכר, וכל עוד לא תיתן לי סגן בשכר אפנה נגדך ואכשיל אותך.

אברהם פורז: ואני אומר לכם, שבכל אותם מקרים, כאשר אנחנו חושבים שראש הרשות הוא אדם שבאמת עושה מאמץ אמיתי להתייעלות, ורוצה באמת לקדם תוכנית הבראה, ומועצת הרשות מכשילה אותו - אנחנו נפזר את מועצת הרשות.

אברהם פורז: מובן שיש הליכים.

אברהם פורז: אנחנו נעשה שימוע, ניתן להם אפשרות להביע את דעתם, נשתדל לבדוק מי הצודק ומי לא צודק, ואנחנו נעשה את הדבר הזה.

אברהם פורז: אבל רשות מקומית שנכנסת לתוכנית הבראה, אנחנו בהחלט מאפשרים לה גם לקבל את המענקים וההלוואות שדרושים לה כדי להתאזן.

אברהם פורז: אנחנו עוזרים לה בהדרכה על-ידי חשב מלווה, ואנחנו עושים את כל המאמצים שתוכל לשלם משכורות.

אברהם פורז: אבל זה, כמובן, תלוי בנכונות שלה להיכנס לתוכנית ההבראה.

אברהם פורז: החוק שעבר פה, אדוני היושב-ראש, הוא לא מורטוריום ולא פרוזבול ולא שנת שמיטה.

אברהם פורז: הגענו למסקנה שאיננו יכולים להציל את השכר בחלק מהרשויות זולת בפתרון הזה, להבטיח שהכסף לא יעוקל.

אברהם פורז: כי מה האלטרנטיבה לחוק הזה?

קולט אביטל: הוא לא מבוצע.

אברהם פורז: בעצם היו בידינו שתי אלטרנטיבות.

קולט אביטל: אבל הוא לא מבוצע.

אברהם פורז: הוא כן מבוצע, ועוד איך מבוצע.

אברהם פורז: הוא מבוצע רק לגבי מי שנכנס לתוכנית הבראה – אני לא נותן סתם כסף.

אברהם פורז: מה בעצם נאמר - - -

ראובן ריבלין: אדוני יודע שהיום כבר יש הצעות חוק שגם לגבי המים זה יהיה כך וגם לגבי - - -

אברהם פורז: לא, לא, לא.

אברהם פורז: היום, אדוני היושב-ראש, המדינה משלמת למעשה את עלות החינוך back to back כמעט ב-100%, ואז המצב היה שמשרד החינוך מעביר לרשות המקומית את שכר המורים, והכסף הזה היה נכנס לקופה הכללית והיו מעקלים אותו על חובות אחרים, כך שהמורה לא קיבל כסף.

ראובן ריבלין: נכון.

קולט אביטל: אז חוקקנו חוק.

אברהם פורז: לפני כמה שנים, כשזבולון אורלב – היום שר הרווחה – היה במשרד החינוך, הוא העביר חוק - -

קולט אביטל: נכון.

אברהם פורז: - - שהכסף הזה משוריין.

אברהם פורז: אבל, קולט אביטל, את מסכימה אתי שגם לפנות אשפה זה חשוב?

אברהם פורז: ודאי; מים זה חשוב?

אברהם פורז: ודאי; תאורת רחוב?

אברהם פורז: בסוף יצא שהרשות המקומית, במקום לנהל חשבון אחד, מנהלת עשרה חשבונות, והיא גם צריכה לגבות את הארנונה לחשבונות, וכל העסק הזה מכניס אותה לסיבוך, ואני לא חושב שזו שיטת ניהול נכונה, שנתחיל עכשיו להגן על כל סכום כסף לחוד, וזה באמת גם יפגע באפשרות של רשויות לקבל אשראי בבנקים.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, להערתך: היתה לנו אפשרות – לגבי חלק מהרשויות שלא משלמות שכר – לבקש את פירוט העובדים שלא קיבלו ולהתחיל לשלם משכורות ישירות מטעם המדינה.

אברהם פורז: אם היינו עושים את זה – ואלה העצות המשפטיות של דנון –בעצם היינו הופכים בכך את עובדי הרשויות לעובדי המדינה, ולמחרת הם היו יכולים לתבוע אותנו על כל דבר שבעולם.

אברהם פורז: בחלק מהמקרים אנחנו לא יודעים אם המשכורת הזאת מוצדקת, אם האדם שמדובר בו באמת עבד, אם זה בתום לב.

אברהם פורז: יש הרבה מאוד מקרים – אני אומר לכם, אני לא מאמין שמי שעבד שנה ולא קיבל גרוש היה ממשיך לבוא כל יום לעבודה.

אברהם פורז: אני לא מאמין.

אברהם פורז: בחלק מהמקרים זה גם מניפולציה, הפעלת לחץ כדי שניכנע, ואני אומר לכם – אנחנו לא ניכנע.

אברהם פורז: יכולים לבוא הנה בכל שבוע בהצעת אי-אמון ולהגיד שאנחנו לא בסדר, ואני אומר לכם – אנחנו ניתן כסף רק למי שבתוכנית בהבראה; רק למי שעוזר לעצמו.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אדוני השר, בחלק מהמקרים הבנקים הם שפתחו את הקו של תזרים המזומנים לאותם אומללים, מתוך ידיעה שפעם הם יקבלו את המשכורת שלהם, והיום, בגלל החוק הזה, מונעים מהם את האפשרות - - -

אברהם פורז: אדוני, אני רוצה לומר: הואיל והעניין בבית-המשפט, בית-המשפט יחליט.

אברהם פורז: הבנקים הגישו עתירה נגד חוקיות החוק שהתקבל פה בכנסת בקונסנזוס רחב.

אברהם פורז: החוק הזה אמר – לא רק לבנקים, לכל הנושים של הרשות, יש עוד נושים – תנו לנו פסק זמן של שלושה חודשים ואולי עוד כמה, כדי שנוכל להעביר דברים חיוניים, ובכלל זה משכורות, בלי שיהיה עיקול.

אברהם פורז: לא מחקנו את החוב, לא צמצמנו את החוב ולא ביטלנו את הריבית.

אברהם פורז: אין פה כוונה לעשות שמיטת חובות.

ראובן ריבלין: אדוני אומר שזו הוראת שעה שתבוטל.

אברהם פורז: נכון.

אברהם פורז: זו הוראת שעה - -

ראובן ריבלין: זה חשוב.

ראובן ריבלין: זאת הודעה חשובה.

ראובן ריבלין: יפה מאוד.

אברהם פורז: ולכן, לדעתי – ואני מאוד הצטערתי על זה – הבנקים, they over-reacted, איך להגיד: הם הגזימו בתגובתם.

אברהם פורז: אני מבין שהיה אתמול דיון בבית-המשפט, ואמרו להם להידבר אתנו.

אברהם פורז: אין לנו כוונה לשמוט חובות לבנקים - - -

ראובן ריבלין: הודעתך חשובה מאוד.

אברהם פורז: אין לנו שום כוונה לשמוט חובות לבנקים, ואין לנו שום כוונה לפגוע בבנקים.

אברהם פורז: הבנקים הם גוף חשוב – חלקם, אגב, בבעלות המדינה – ולכן נפעל בעניין הזה בצורה שלא תעורר שום חשש.

אברהם פורז: לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, חלק מראשי הרשויות הקודמים, שהוחלפו בבחירות, היו לא מאוד מוצלחים, בלשון המעטה, וברוב המקרים הציבור באמת מאס בהם והחליף אותם.

אברהם פורז: ובאים ראשי רשויות חדשים ושואלים: מה אני אשם?

אברהם פורז: נכון, הם אישית אינם אשמים, אולי זולת האשמה שהם עשו את השטות הזאת והתמודדו בבחירות, אבל הם לא אשמים.

אברהם פורז: אבל זה לא אומר שאני יכול לומר: או.

אברהם פורז: קיי.

אברהם פורז: , כל מה שהיה, כל חובות הרשות הקודמים, עלינו, ואתה מתחיל מן ההתחלה.

אברהם פורז: אין לי ברירה – אין לנו ברירה - אלא לומר לכל אחד מהם: קיבלת רשות במצב קשה, אתה תבריא אותה.

ואסל טאהא: שאלה, כבוד השר.

אברהם פורז: אני מציע לשאול בסוף.

ואסל טאהא: כשיש חשב מלווה - - -

ראובן ריבלין: לא, חבר הכנסת טאהא – הוא אמר לך.

ראובן ריבלין: ביקשת רשות והוא לא מרשה.

אברהם פורז: אני מציע לשאול בסוף.

ראובן ריבלין: בסוף הוא יענה, אם כי אנחנו צריכים להתקדם באי-אמון.

אברהם פורז: ואני מתקדם ואומר: לצערי הרב, יותר מ-130 רשויות הן במצוקה.

אברהם פורז: חלק עקב בעיות קשות של העבר, ואתם ודאי מבינים שלא אני מוטטתי את השלטון המקומי במשך שנה ורבע.

אברהם פורז: אף שאני כל כך מוכשר שאני יכול למוטט אותן לבד, בשנה ורבע זה קשה, עם כל הכשרון שלי.

אברהם פורז: אלה בעיות קשות של העבר.

אברהם פורז: מבחינת תמיכת המדינה צמצמנו בשלטון המקומי, כי צמצמנו בכל מקום – גם בתשלומי רווחה צמצמנו וגם במערכת הבריאות צמצמנו.

אברהם פורז: ולכן אנחנו הולכים לתוכניות הבראה באופן מסודר, ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ראשי הרשויות – אלה עם הקשיים – מבינים לאט-לאט שהם צריכים להיכנס לתוכנית הבראה.

אברהם פורז: ברגע שהם נכנסים לתוכנית הבראה, אנחנו מאפשרים להם להעביר את הכספים ואת כל הדברים האלה.

אברהם פורז: כמובן, תוכנית ההבראה טעונה אישור מטעם מועצת הרשות, ואמרתי: במקרים שבהם הרשות היא לעומתית וראש הרשות הוא צדיק, נשקול את האפשרות לפזר את מועצת הרשות.

אברהם פורז: ומלה אחרונה: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש – עמרם מצנע איננו פה - -

עמרם מצנע: אני פה.

אברהם פורז: - - אה, אתה פה – אני רוצה לומר לך, שכשראש הממשלה הזה, שבמידה רבה מאוד עושה מה שאתה הטפת לו במערכת הבחירות - לצאת מעזה – זאת היתה תוכנית מצנע, לצאת מעזה - -

עמרם מצנע: מודה באשמה.

אברהם פורז: - - ואני יכול להבין את רובי ריבלין, שלא אוהב את זה, ואני יכול להבין את בני אלון, שלא אוהב את זה - - -

ראובן ריבלין: אני מודה, אף שאני יושב-ראש הכנסת, שלא הצבעתי בעד מצנע.

עמרם מצנע: אני לא מניח - - -

אברהם פורז: לא, גם אתה לא אוהב את התוכנית.

אברהם פורז: אני יודע שגם אתה לא אוהב את התוכנית הזאת.

ראובן ריבלין: לא, אני אוהב מאוד את מצנע; אני לא אוהב את התוכנית שלו.

אברהם פורז: אני מבין שגם בני אלון לא אוהב את התוכנית הזאת.

שלמה בניזרי: אתה הצבעת - - -

אברהם פורז: אבל אתם, בעבודה, מה יוצא לכם מזה שאתם בעצם משתפים פעולה עם הגורמים שרוצים להפיל את שרון?

אברהם פורז: מה יוצא לכם מזה?

אברהם פורז: אתם רוצים שתוכנית ההתנתקות לא תצא לפועל?

אברהם פורז: אתם רוצים לקחת את זה על מצפונכם?

אברהם פורז: אולי זה יקרה – ימחאו לכם כפיים דווקא אצל בני אלון.

אברהם פורז: אולי תפילו את ראש הממשלה – יהיה בלגן גדול, אולי יהיו בחירות, אולי ההתנתקות לא תצא לפועל.

אברהם פורז: כל יום אתם מוצאים מועמד של ראש הממשלה של הימין, של הליכוד, שמוכן להתנתקות, שמוכן לעשות דברים שאתם האמנתם שצריך לעשות במשך שנים?

אברהם פורז: אז מה הטעם באי-אמון הזה?

אברהם פורז: מה, כדי לשפר את המשא-ומתן?

אברהם פורז: כדי שפרס יקבל תפקיד בכיר יותר?

אברהם פורז: כדי שתקבלו עוד שר אחד?

אברהם פורז: אני מתקשה להבין מה אתם עושים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

עמרם מצנע: רגע, הבטחת שאלות.

ראובן ריבלין: לא לא.

ראובן ריבלין: שאלות – אנחנו נזמין את שר הפנים לשעת שאלות ואז הוא יענה.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים להתקדם עם האי-אמון כי אחרת נגמור פה ב-01:00.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת שלמה בניזרי שיבוא ויעלה ויגיע ויאמר מדוע צריך להביע אי-אמון בממשלה במלאות שנה לתוכנית הכלכלית הפוגעת בשכבות החלשות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בניזרי הציע לכולנו – אם תתקבל הצעת האי-אמון – להטיל על חבר הכנסת אלי ישי להרכיב את הממשלה.

ראובן ריבלין: כולם צריכים לדעת – אין אפשרות אחרת.

ראובן ריבלין: כאשר מתקבל אי-אמון, רק האדם שהאי-אמון נתקבל בגינו הוא מי שיכול להרכיב את הממשלה ולעמוד בראשה, שאם לא כן אנחנו הולכים לבחירות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בשבועות האחרונים, לאחר פטירתה של המשוררת נעמי שמר, אנחנו עם נפש קצת פיוטית.

שלמה בניזרי: אני נזכר במשהו שתמיד חשבתי שנעמי שמר כתבה אבל תיקנו אותי: יש אנשים עם לב של אבן - -

ראובן ריבלין: הרב קוק.

שלמה בניזרי: - - יש אבנים עם לב אדם.

שלמה בניזרי: יוסי גמזו, כך הבנתי, וזה גם ציטוט מהרב קוק, כך אמר לי הרב בני אלון.

שלמה בניזרי: אני יכול לומר את זה בדיוק על הממשלה הזאת – יש אנשים עם לב של אבן, בקואליציה, ויש אבנים עם לב אדם.

שלמה בניזרי: וזו המציאות שאנחנו חווים כאן, במדינת ישראל, כאשר מביאים לנו תוכנית כלכלית שאמורה לדאוג למדינת ישראל – לדאוג, כמובן, לאזרחי מדינת ישראל.

שלמה בניזרי: אז מביאים לנו תוכנית כלכלית שמה תכליתה?

שלמה בניזרי: פשוט מאוד, לדחוף את האנשים לשוק העבודה.

שלמה בניזרי: מה אנחנו עושים?

שלמה בניזרי: פוגעים בקצבאות, לוקחים ומקצצים בקצבאות הילדים עד כ-50%, כלומר בסוף 2005 נגיע בערך ל-50%.

שלמה בניזרי: משפחה עם עשרה ילדים, לדוגמה, מפסידה כ-3,000 ש"ח מהמחיה שלה, אחרי שהיתה רגילה לחיות על דבר כזה.

שלמה בניזרי: 250,000 משפחות נפגעו בזכאות שלהן לדמי הבטחת הכנסה ולדמי אבטלה, ומאחורי זה היתה מטרה אחת: לדחוף את כולם לשוק העבודה, לצאת לעבוד.

שלמה בניזרי: תגידו לי, איך אפשר לצאת לעבוד כאשר המדינה אינה מייצרת מקומות עבודה?

שלמה בניזרי: אם היו מייצרים מקומות עבודה, מילא, החרשנו.

שלמה בניזרי: אבל איפה מקומות עבודה?

שלמה בניזרי: אז אולי באמת נוצרים מקומות עבודה, ושמענו שמצליחים להכניס אזרחי המדינה לשוק העבודה.

שלמה בניזרי: מה עם הקשישים של מדינת ישראל?

שלמה בניזרי: יש 650,000 קשישים במדינת ישראל, שאין לנו מהם שום ציפייה שייכנסו למעגל העובדים.

שלמה בניזרי: למה אתם ממשיכים לפגוע בהם?

שלמה בניזרי: הקצבאות שלהם אינן מעודכנות ריאלית, ולכן אותם מאות אלפי קשישים סובלים ממחסור באוכל, בתרופות, באמצעי קיום מינימליים.

שלמה בניזרי: אני רוצה להזכיר לציבור, שראש הממשלה תמיד מפעיל רפורמות בהשראת מדינות המערב וכלכלת המשק הגלובלי, אבל מתעלם מחובתו המוסרית להתאים את קצבאות הזיקנה לרמה הנהוגה בכל מדינות העולם המתוקנות.

שלמה בניזרי: שם לפחות מובטחים לזקן דמי קיום בשיעור שבין שליש לחצי מהשכר הממוצע במשק.

שלמה בניזרי: אנחנו מדברים על 3,000 עד 3,500 ש"ח בחודש, כאשר במדינת ישראל הקצבה שזקן מקבל היא מקסימום כשליש מהקצבה של אדם אירופי.

שלמה בניזרי: איפה "והדרת פני זקן"?

שלמה בניזרי: אנחנו מתעלמים התעלמות טוטלית מהזקנים, מאותם אנשים שתרמו כל כך הרבה לחברה הישראלית.

שלמה בניזרי: אבל המצוקה של השכבות החלשות במדינת ישראל אינה מסתיימת בכך.

שלמה בניזרי: 200,000 משפחות חסרות דיור נעזרות על-ידי משרד הבינוי והשיכון, והסיוע להן קוצץ בכ-50%, והשנה עוד בכ-5%.

שלמה בניזרי: יש לזכור שדירות בשכר דירה סוציאלי כמעט אין בנמצא, והרבה אנשים נותרים ללא קורת-גג.

שלמה בניזרי: לכן במאהל של המשפחות חסרות הדיור בבאר-שבע, למשל, נמצאות משפחות שבועות רבים.

שלמה בניזרי: אנחנו רואים זאת בכל הארץ.

שלמה בניזרי: אין שום מענה.

שלמה בניזרי: איפה הממשלה שהבטיחה כל כך הרבה הבטחות?

שלמה בניזרי: והמכות אינן נפסקות בכך.

שלמה בניזרי: מה עם נושא הבריאות?

שלמה בניזרי: בהיותי שר הבריאות לפחות היטבנו עם האזרחים במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: איך הממשלה הזאת מיטיבה אתם היום?

שלמה בניזרי: אני אומר לכם בוודאות שהיום אנשים מוותרים על שירותי בריאות.

שלמה בניזרי: יש שאינם הולכים לרופא, כי אם כבר הולכים לרופא, צריך לשלם על תרופות, ואין להם כסף לשלם על תרופות.

שלמה בניזרי: אני יודע על קשישים, על ילדים ועל משפחות רבות במדינת ישראל שמוותרים על שירותי בריאות.

שלמה בניזרי: בסל הבריאות אנחנו משלמים את המס שלנו.

שלמה בניזרי: בזמן האחרון התבשרנו, למשל, שקופת-חולים לאומית הפסיקה את שירותי בריאות הנפש לכ-1,000 פציינטים שלה.

שלמה בניזרי: למה?

שלמה בניזרי: הקופה קורסת, אין לה מה לעשות.

שלמה בניזרי: רבותי, זו מדיניות הממשלה שהיתה אמורה לדאוג לחלשים – לשכבות החלשות או למעמד הביניים, אותו מעמד ביניים ששינוי פנתה אליו בהבטחות גדולות כל כך.

שלמה בניזרי: ממשלת הצדיקים של שינוי הבטיחה הבטחות: אנחנו נדאג למעמד הביניים.

שלמה בניזרי: השר לשעבר אלי ישי, יושב-ראש התנועה, יטפל בכם ביום רביעי בדוח של "מרכז אדוה" על הפגיעה הנוראה שנפגעו שכבות הביניים רק בשנה האחרונה, מה שגרמתם לאלה שהביאו אתכם לשלטון, שלטון של צדיקים.

שלמה בניזרי: מה הממשלה הזאת עושה למען החלשים?

שלמה בניזרי: קודם כול ממנים שני שרי אוצר.

שלמה בניזרי: למה?

שלמה בניזרי: יש כל כך הרבה גזירות כלכליות נוראות, ששר אחד לא מספיק, צריך שני שרים.

שלמה בניזרי: אבל כנראה בזמן האחרון כבר אין איפה לסחוט, אז שחררו שר אוצר אחד ואמרו: טוב, מספיק, נסתפק בשר אוצר אחד.

שלמה בניזרי: כשכבר החליטו לעשות הנחות והקלות – כי אנחנו עושים סיכום המדיניות של השנה – מה החליטו?

שלמה בניזרי: החליטו לעשות הקלות.

שלמה בניזרי: אתם זוכרים במה?

שלמה בניזרי: הנחות בשומשום, בקוביות הסוכר, ב-DVD; שיוכלו לצפות, לראות אוכל בטלוויזיה או ב-DVD, כי במציאות הרי לא יוכלו להגיע לזה.

שלמה בניזרי: אילו עוד דברים הם עשו לנו?

שלמה בניזרי: השר שטרית, השר מס' 2 באוצר, התפאר ואמר שההישג הגדול ביותר של הממשלה הזאת, שהיא יכולה להתפאר בו, הוא הפחתת הקצבאות.

שלמה בניזרי: שמעתם?

שלמה בניזרי: אפשר להתפאר – להפחית את הקצבאות, להרעיב אנשים, זה ההישג הגדול ביותר שממשלת ישראל השיגה.

שלמה בניזרי: וכאשר כבר נדחקו, וחסר קצת כסף, מאין ניקח, מהעשירים?

שלמה בניזרי: – יש פתרון, אל תדאגו, נעלה את מחיר הלחם.

שלמה בניזרי: אלה הם הפתרונות, פתרונות הקסם של ממשלת ישראל בדאגתה לחלשים.

שלמה בניזרי: אליכם, חברי משינוי, אתם שכל הזמן הטפתם לנו מוסר וצעקתם: מושחתים נמאסתם, השבוע התגלה פתאום שגלגל הוא שחוזר בעולם.

שלמה בניזרי: כפי שהמשנה באבות מספרת על הלל, שפעם אחת עבר ליד הנהר וראה גולגולת צפה, וראה אותו, שהיה שודד גדול, ואמר לו: "על דאטפת אטפוך וסוף מטיפייך יטופון".

שלמה בניזרי: אתה הטפת את ראשו של אחד, עכשיו יטיפו את ראשך.

שלמה בניזרי: אתם באתם וזעקתם כל הזמן בשם המוסר היפה, בשם השלמות, בשם התקינות – מינהל תקין – השבוע פתאום התגלה פרצופכם, שאתם בדיוק כמו כל המפלגות.

שלמה בניזרי: לא שאני בא להתנחם בכך – הרי אומרים: צרת רבים נחמת טיפשים – אני לא בא להתנחם.

שלמה בניזרי: עוד מעט תבין למה אני מתכוון.

שלמה בניזרי: זה לא רק פריצקי.

שלמה בניזרי: הרי בשעה 16:00 הותר לפרסם את דוח מבקר המדינה.

שלמה בניזרי: דוח מבקר המדינה אומר כך: יש מפלגות שקיבלו ביקורת חיובית, כמו אותה מפלגה שכל הזמן צעקתם שהיא מושחתת, מפלגה בשם ש"ס.

שלמה בניזרי: שמעתם עליה?

שלמה בניזרי: היא קיבלה דוח חיובי בלי שום קנסות.

שלמה בניזרי: תנועה ערבית להתחדשות וישראל ביתנו – דוח חיובי.

שלמה בניזרי: אילו מפלגות קיבלו דוח שלילי על פעילות לא חוקית במערכת הבחירות?

שלמה בניזרי: הליכוד, המפד"ל, מד"ע, העבודה, מרצ – איפה חברינו ממרצ?

שלמה בניזרי: – ואת עלית על כולנה, פאר השלטון במדינת ישראל וניקיון הכפיים – שינוי: דוח שלילי.

שלמה בניזרי: מה קרה לכם השבוע?

שלמה בניזרי: חכה חכה, עוד מעט יתחיל פריצקי לפתוח את הפה.

שלמה בניזרי: פריץ של קיא יצא.

שלמה בניזרי: נשמע עוד הרבה-הרבה דברים, כך נראה לי, במשך השבוע.

שלמה בניזרי: אבל אתה יודע מה?

שלמה בניזרי: שמתי לב שביום שבו יצאה פרשת פריצקי לעולם, היחידים, כמעט, שלא הגיבו היו ש"ס.

שלמה בניזרי: שמת לב לכך?

שלמה בניזרי: הרי בשבילנו זה היה יום טוב – היינו צריכים להגיד וידוי באותו יום, הרי נחשף פרצופכם, אבל אתה יודע מה?

שלמה בניזרי: התאפקנו, תגובה מינורית לעיתונות.

שלמה בניזרי: לא רצינו לרקוד על הדם.

ראובן ריבלין: "הלל" עם ברכה, אדוני התכוון.

שלמה בניזרי: כן, "הלל" עם ברכה.

שלמה בניזרי: אנחנו התאפקנו, אמרנו: אנחנו לא שינוי.

שלמה בניזרי: אנחנו, לפחות, ננהג באנושיות מסוימת.

שלמה בניזרי: השר פריצקי בא לטלוויזיה ואמר: חטאתי, עוויתי, פשעתי, אינני שב יותר למעשי הרעים, כפי שכותב הרמב"ם בהלכות תשובה, הלכה ראשונה.

שלמה בניזרי: ואתם, במקום להגיד: בוא נזמין אותו לבית-דין של מפלגת שינוי, בוא נבדוק, בוא נשמע – בתוך רבע שעה עד חצי שעה כבר הודעות מכל הח"כים שלכם, ובהם היושב-ראש ושר המשפטים, שבא ומקצץ אותו לחתיכות.

שלמה בניזרי: מה אומרים כולם?

שלמה בניזרי: למה הם עשו את זה?

שלמה בניזרי: כי הם מפלגה שמסתייגת משחיתות; הם לא מסוגלים, יש להם רגישות נוראה.

שלמה בניזרי: תגיד לי, אתה מכיר את כל הקלטות של ראש הממשלה?

שלמה בניזרי: אתה מכיר את כל הפרשיות שח"כים בליכוד חשודים בהן?

שלמה בניזרי: לא שמעתי שברחתם.

שלמה בניזרי: קראתי את הריאיון של טומי לפיד עם דנקנר ביום שישי שעבר.

שלמה בניזרי: שואל אותו דנקנר: אין לך איזו בחילה, הסתייגות ממעשי ראש הממשלה?

שלמה בניזרי: והוא אומר: ודאי, אני לא מרגיש נוח.

שלמה בניזרי: אז למה אתה לא יוצא מהממשלה?

שלמה בניזרי: – זה היה לפני פריצקי – אז הוא אומר לו: אם נצא, מי ייכנס, ש"ס והחרדים האחרים?

שלמה בניזרי: ואולי היועץ המשפטי יחליט משהו אחר?

שלמה בניזרי: אז מה, ניתן להם את הכול ונשב בחוץ?

שלמה בניזרי: אה, איך אמר שם פרעה?

שלמה בניזרי: - אתה על עמי תשלוט, רק הכיסא יגדל ממך.

שלמה בניזרי: על הכיסא אני לא מוכן לוותר.

שלמה בניזרי: כאשר מגיעים לכיסא – חס ושלום.

שלמה בניזרי: אבל פריצקי?

שלמה בניזרי: אני יודע מה הייתם מתלחשים פה כל הזמן: פריצקי, פריצקי, הוא מתנהג אתנו כמו פריץ – היה לכם חשבון אישי, רציתם לסגור אתו חשבון, להיראות כלפי הציבור כמפלגה מוסרית – בוא נרד עליו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בניזרי, לפי השעון הזמן עבר, אבל הפרעתי לך ולכן אני נותן לך עוד שתי דקות.

שלמה בניזרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה בניזרי: אתם באים ומתנפלים עליו.

שלמה בניזרי: באותו יום יכולתי לחגוג.

שלמה בניזרי: אתה יודע שכשאני רוצה לחגוג אני חוגג.

שלמה בניזרי: אין לי שום בעיה.

שלמה בניזרי: אבל אתה יודע מה?

שלמה בניזרי: כאב לי הלב.

שלמה בניזרי: ראיתי – כמו עדה של ציפורי טרף, עיטים, שעטים לא על טרף, אלא על חיה מדממת, על איזה אייל – במקרה הזה זה אולי תאו – באים ומסתערים עליו ורוצים לטרוף אותו.

שלמה בניזרי: הוא אומר: חטאתי.

שלמה בניזרי: אתה יודע מה?

שלמה בניזרי: קחו אותו, זמנו אותו, הוא ראוי לכל עונש, לכל גינוי, אבל יש קצת לויאליות בחברה – מה המסר שנתתם לחברה?

שלמה בניזרי: שאתם "יענו" נקיי כפיים?

שלמה בניזרי: אתם לא נקיי כפיים.

שלמה בניזרי: 35% מהציבור כבר הביעו אי-אמון בכם, לפי מה שכתוב בעיתונים, על ההתנהגות שלכם.

שלמה בניזרי: אתם כבר לא תיראו נקיי כפיים, ודאי אחרי הדוח האחרון של מבקר המדינה.

שלמה בניזרי: אבל איפה החברות?

שלמה בניזרי: מה המסר בחברה?

שלמה בניזרי: שאם יש לך מישהו שיש לך חשבון אתו, תמחץ אותו?

שלמה בניזרי: תכסח אותו?

שלמה בניזרי: זה המסר לנוער?

שלמה בניזרי: מה חשבתם, שתיראו יפה אם תבואו ותמחצו אותו ותגנו את מעשיו בצורה הברברית והברוטלית הזאת?

שלמה בניזרי: תאמין לי, אלה לא בני-אדם, זו לא לויאליות.

שלמה בניזרי: אני מסכים אתכם, צריך לגנות ולהוקיע כל דבר כזה, וטוב עשה היועץ המשפטי שהורה לפתוח בחקירה, הכול בסדר גמור, אבל איפה קצת אנושיות?

שלמה בניזרי: בחברה שלנו היום יש קניבליזם תקשורתי וקניבליזם פוליטי, שאנשים מחפשים – אדם לאדם זאב זו מחמאה, אדם לאדם אריה, נמר, איזה זאב?

שלמה בניזרי: – ככה זה במציאות שבה אנחנו חיים.

שלמה בניזרי: לכן, אדוני היושב-ראש, כאשר אני רואה את כל המציאות של הממשלה הזאת, לא נותר לי אלא לסיים במה שפתחתי: יש אנשים עם לב של אבן.

שלמה בניזרי: זו הממשלה הזאת.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש מודע למציאות הקשה שבה אנשים נוברים בפחי אשפה, שאנשים אין להם מה לאכול.

שלמה בניזרי: מציאות נוראית.

שלמה בניזרי: איפה הלב היהודי?

שלמה בניזרי: איפה הנשמה?

שלמה בניזרי: איפה הרגש לאותם אנשים שצריכים חיים?

שלמה בניזרי: זו הממשלה שבאמת אינה ראויה לשום אמון.

שלמה בניזרי: ואתה יודע מה?

שלמה בניזרי: מה מאיימים עלינו, שיקדימו את הבחירות?

שלמה בניזרי: יאללה, בבקשה.

שלמה בניזרי: אני רוצה בחירות – אני חושב שכולם רוצים כאן.

שלמה בניזרי: האנשים השפויים רוצים בחירות, והלוואי שזו תהיה התוצאה.

שלמה בניזרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אם האי-אמון לא יצליח, או שהוא יצליח וחבר הכנסת אלי ישי לא יצליח להרכיב ממשלה, נלך לבחירות.

ראובן ריבלין: זה ברור.

ראובן ריבלין: אני מפנה את כולכם לסעיף 28.

ראובן ריבלין: זה לא בשיקול דעת של מישהו.

ראובן ריבלין: החוק קבע ואין בלתו.

נסים דהן: - - -

ראובן ריבלין: אנחנו מברכים – כל חברי הכנסת – את חבר הכנסת יוסי שריד שחזר אלינו, ומאחלים לו בריאות שלמה והחלמה מהירה.

ראובן ריבלין: הנה הוא כבר אתנו, כך שהכול בסדר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישי, אתה לא יכול להשיב לבניזרי.

ראובן ריבלין: רק השר עזרא יכול להשיב לו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשונה אני מבקש להתייחס לדבריו של חבר הכנסת מצנע לגבי המועצות הדתיות.

גדעון עזרא: שר הפנים השיב לך לגבי הרשויות המקומיות.

גדעון עזרא: אנחנו נמצאים על סף הסדר עם משרד האוצר, ובתקופה הקרובה יועבר תקציב נוסף על התקציב שהועבר עד עכשיו לעבודה השוטפת של המועצות הדתיות ולמטרת תשלומי שכר לעובדי וגמלאי המועצות.

גדעון עזרא: מעבר לכך יוקצו הסכומים הנדרשים לטובת מימוש תוכנית ההבראה למועצות הדתיות, וזאת במסגרת תוכנית הרה-ארגון שאמורה להיות מאושרת במהלך חודש ספטמבר 2004.

גדעון עזרא: נעשה את כל מה שנוכל על מנת להקל על התנהלות המועצות הדתיות בשוטף ולממש את המבנה העתידי אשר באמצעותו יסופקו שירותי דת ברחבי הארץ במסגרת החדשה.

גדעון עזרא: כאן אני מבקש לומר, שכולם יודעים שמה שקורה במועצות הדתיות הוא לא פרי שנת 2002, לא 2003 ולא 2004, אלא את הדברים הללו סוחבים שנים על גבי שנים, והוחלט לשים לזה סוף.

גדעון עזרא: אשר למדיניות הכלכלית, נדמה לי שנכון לומר, שאם הממשלה לא היתה עושה את אשר היא עשתה, לגמלאים היה עוד פחות, לאמהות החד-הוריות היה עוד פחות, ויכולת השתתפות הממשלה בסל הבריאות היתה עוד יותר קטנה.

גדעון עזרא: אני מצטער על כך שאני צריך להשיב במקומו של שר האוצר, שנמצא בוועדת הכספים בנושא הפרטת הנמלים, אבל אני אמסור לכם – לציבור – נתונים מספר על מה שקרה בתקופה של הממשלה הזאת:

גדעון עזרא: ההוצאה הציבורית הכוללת של הממשלה קטנה ב-2003 ב-1.2%, לעומת עלייה בת 2.7% בשנת 2002, ו-2.6% בממוצע בשנים 1996-2000.

גדעון עזרא: אתם הייתם אז בממשלה, כמדומני, בחלק גדול של התקופה.

גדעון עזרא: הצריכה הציבורית ירדה בשנת 2003 ב-2%, לעומת גידול של 6.2% בשנה הקודמת, ו-3.1% בממוצע בשנים 1996-2000.

יוסי שריד: מה ההישג בירידה בצריכה הציבורית?

יוסי שריד: היו שנים טובות, השנים ההן, והעלייה היתה - - -

גדעון עזרא: אז אני אומר לך שהצריכה הציבורית - - -

יוסי שריד: הציבורית זה בסך הכול הציבור.

יוסי שריד: זה לא איזה גורם זר.

גדעון עזרא: אני מדבר אתך על הממשלה, כמעסיק.

ראובן ריבלין: ההוצאה הציבורית, לא הצריכה.

ראובן ריבלין: הצריכה היא רק לברכה.

ראובן ריבלין: היום מתגאה הממשלה בכך שהצריכה עלתה.

יוסי שריד: בדיוק.

יוסי שריד: אז מה רע בצריכה הציבורית?

ראובן ריבלין: ההוצאה הציבורית.

יוסי שריד: - - -

גדעון עזרא: הצריכה הציבורית ירדה ברבעון הראשון של שנת 2004 ב-6.2%, וצפויה לרדת ב-2% בשנת 2004 בממוצע שנתי.

ראובן ריבלין: זה נכון.

גדעון עזרא: המשך המדיניות האחראית הזאת יאפשר עמידה בגירעון תקציבי שלא יעלה על 4% תוצר בשנת 2004.

גדעון עזרא: בשנת 2003 הופחתו קצבאות הביטוח הלאומי והוחמרו הקריטריונים לקבלת גמלה להבטחת הכנסה – ואתה נגעת בכך, חבר הכנסת בניזרי – וזאת כדי לצמצם את הוצאות הסקטור הציבורי ולשפר את מערכת התמריצים בשוק העבודה, במטרה להגדיל את שיעור ההשתתפות, הנמוך בישראל בכלל, ובקרב גברים בפרט, יחסית למדינות מתקדמות אחרות.

גדעון עזרא: פשוט, אחוז האנשים שיוצאים לעבודה במדינת ישראל קטן בצורה משמעותית לעומת מדינות אחרות.

גדעון עזרא: בהקשר זה נעשתה גם הפחתה במס ההכנסה לבעלי ההכנסות הנמוכות.

גדעון עזרא: שיעור ההשתתפות בכוח העבודה – וגם בכך נגעת – עלה ברבעון הראשון בשנת 2004 ל-55.1%, ועם זאת חלה ירידה בשיעור האבטלה.

גדעון עזרא: שיעור האבטלה עמד על 10.8%, בהשוואה ל-10.9% ברבעון הרביעי וברבעון השלישי של 2003.

גדעון עזרא: כאן צריך להגיד שמספר המועסקים – ואני אומר לך מהראש כרגע – עלה ב-70,000 איש.

גדעון עזרא: האחוז לא השתנה בצורה משמעותית, אבל מספר המועסקים במשק גדל בגלל גידול האוכלוסייה.

שלמה בניזרי: איך זה יכול להיות אם זה ירד בעשירית האחוז?

גדעון עזרא: משום שהאוכלוסייה גדלה.

שלמה בניזרי: כל כך משמעותית?

שלמה בניזרי: זה לא הגיוני.

גדעון עזרא: מספר העובדים הזרים, לרבות לא חוקיים, ירד ברבעון הראשון עוד בכ-10,000, והגיע ל-180,000 מאז תחילת המבצע.

גדעון עזרא: מאז השיא ברבעון הראשון של 2002 ירדה מצבת העובדים הזרים ב-65,000 – כ-27%.

גדעון עזרא: הגידול הניכר בשיעור ההשתתפות ברבעון האחרון בשנת 2003 וברבעון הראשון של 2004 ובמספר המועסקים הישראלים באותה תקופה, מצביע על מפנה חיובי בשוק העבודה, תוך כדי חזרת ישראלים למעגל התעסוקה ויצירת מקומות עבודה חדשים.

גדעון עזרא: מספר המועסקים הישראלים גדל בשלושת הרבעונים האחרונים ב-70,000, כפי שאמרתי, ועיקר העלייה התרחש במספר המועסקים במגזר העסקי.

גדעון עזרא: במגזר הציבורי – לפחות בממשלה – הקפיאו כל כניסה של עובדים חדשים.

גדעון עזרא: התוכנית הכלכלית, יחד עם המפנה בצמיחה העולמית, הביאו לחידוש הצמיחה בתוצר ובצריכה הפרטית ולעלייה ברמת החיים של תושבי ישראל.

גדעון עזרא: ברבעון הראשון של שנת 2004 המשק צמח בקצב מהיר – 5.1% בשיעור שנתי – תוך עלייה מרשימה ביצוא, של 25.6%, ובתוצר העסקי – 7.2%.

גדעון עזרא: שיעור הצמיחה מאז אמצע 2003, ובמיוחד ברבעון הראשון של 2004, גבוה יותר משיעור הצמיחה של שנת 2003 כולה – 1.3% בממוצע שנתי – ומהווה שיפור משמעותי לעומת השנים 2001 ו-2002, שבהן שיעור הצמיחה היה שלילי.

גדעון עזרא: בצריכה הפרטית נמשכה ההאצה במהלך הרבעון הראשון של שנת 2004.

גדעון עזרא: הגורמים המרכזיים להאצה זו הם עליית השכר הריאלי, הורדת שיעורי המס, המכס, הגידול בערך תיק הנכסים של הציבור והירידה בריבית הריאלית.

גדעון עזרא: העלייה בצריכה הפרטית ביטאה גם את העלייה בצריכה לנפש, ובאה בהמשך לעליות רצופות בשלושת הרבעונים הקודמים.

גדעון עזרא: לגבי התחזית לשארית שנת 2004 ושנת 2005 בהמשך המדיניות הכלכלית - הנחות המדיניות לשנים 2004-2005:

גדעון עזרא: אחת מהנחות המפתח היא, כי המדיניות הכלכלית של הממשלה תמשיך לעמוד ביעדי התוכנית הכלכלית שגובשה במהלך 2003, והמדיניות התקציבית תעמוד ביעדי ההוצאה והגירעון לשנת 2005.

יוסי שריד: ומה עם האבטלה?

גדעון עזרא: אנחנו מקווים שהאבטלה תמשיך ותרד.

יוסי שריד: מקווים?

יוסי שריד: זה יפה מאוד.

גדעון עזרא: לדעתי, אנחנו נמצאים בכיוון הנכון, ואני אומר לך שאין לי כל ספק שיש הרבה מקומות עבודה פנויים שאנשים לא הולכים לעבוד בהם.

יוסי שריד: אתה מוסר מספרים על כל עניין ועניין.

יוסי שריד: מה המספר שאתה נוקב בו לגבי האבטלה?

גדעון עזרא: אין לי המספרים לגבי האבטלה.

יוסי שריד: זה לא מעניין - - -

גדעון עזרא: אני יכול להגיד לך, שמספר העובדים הישראלים צפוי לגדול ב-3.3% ב-2004 וב-2.7% ב-2005.

גדעון עזרא: זו ההערכה.

גדעון עזרא: שיעור האבטלה צפוי לרדת בשנת 2005 לפחות מ-10%.

גדעון עזרא: זה מה שיש לי לומר לך.

גדעון עזרא: המשך מדיניות כלכלית אחראית ונחושה במסגרת הכנת התקציב לשנת 2005 צפוי להשפיע לטובה על צמיחת המשק בשנת 2005 ובשנים הבאות.

גדעון עזרא: בהנחה של המשך מדיניות אחראית ונחושה צפוי המשך הגידול בתוצר בקצב של 3.8% בשנת 2004 ובשנת 2005.

גדעון עזרא: כאן אני רוצה להגיד, שכאשר אנו שומעים את אנשי מפלגת העבודה מדברים על המדיניות הכלכלית, לי אין כל ספק שהמדיניות הזאת היא המדיניות בדרך הנכונה, ואני בספק רב אם הממשלה הזאת, והליכוד שמרכיב את הממשלה הזאת, אם הוא ייעתר לשינויים משמעותיים כפי שמפלגת העבודה מדברת עליהם - - -

יולי תמיר: תוכל לחזור - - -

גדעון עזרא: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לדחות את הצעות האי-אמון של סיעת ש"ס ושל חבר הכנסת מצנע בקשר למועצות הדתיות.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תמיר, בתוך 20 דקות הפרוטוקול בדרך כלל מוכן, מזדרזים.

ראובן ריבלין: גברתי תוכל, כמובן, לקבל עותק מהנאמר.

ראובן ריבלין: שר החוץ כבר נמצא כאן.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה לבוא ולנמק את בקשתן של סיעות יחד–חד"ש-תע"ל–בל"ד לאי-אמון בממשלה בשל התייחסותה להחלטת בית-הדין הבין-לאומי בהאג בעניין הגדר.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, את חומת האפרטהייד יש להפיל ומהר.

מוחמד ברכה: ישראל לא הקימה גדר ביטחון ולא גדר הפרדה.

מוחמד ברכה: ישראל הקימה חומות של איבה ומכלאות למאות אלפי פלסטינים בשטחם, תוך הפקעה מסיבית של אדמתם, שבירת מטה לחמם, כליאתם והפיכת חייהם לגיהינום, וכל זאת במטרה להמאיס עליהם את חייהם ולקוות שינדדו מזרחה.

מוחמד ברכה: זה גם לא מקרה שישראל גם לא הציגה מפות בשום שלב, כיוון שלא רצתה לחלוק את תוכניותיה עם הפלסטינים והעולם, כדי שתוכל להכניס שינויים בתוואי החומה היכן ומתי שיבוא לה, והכול כמובן בשם הביטחון.

מוחמד ברכה: מדי שבוע בשנה האחרונה ניסינו, חברי ואני, להתריע על המתרחש, לזעוק שהקמת החומה היא פעולת טרור ענקית, אבל ללא הועיל.

מוחמד ברכה: תקופה ממושכת נהנתה ממשלת ישראל מהאדישות ומחוסר הידיעה של רובו המוחלט של הציבור בישראל ובעולם.

מוחמד ברכה: מעטים גילו עניין וידעו באמת היכן עוברת החומה, כיצד היא קמה, מה המשמעויות שלה לגבי האוכלוסייה הפלסטינית ובאיזו אלימות היא כרוכה.

מוחמד ברכה: פסיקת האג אינה מפתיעה, וכמוה גם ההתנפלות של ממשלת ישראל על ההחלטה.

מוחמד ברכה: שר החוץ סילבן שלום טרח עוד שבוע לפני הפסיקה של האג להודיע שהפסיקה שעוד לא נפסקה אינה מקובלת על ממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: הכתובת היתה רשומה על חומת ההפרדה מראשיתה.

מוחמד ברכה: כבר הקטע הראשון שנבנה מסאלם הסמוכה לג'נין ועד קלקיליה בודד 14 כפרים, ועשרות אלפי נפשות נותקו הן מהגדה והן מישראל ומצאו עצמן בגטו בין החומה ל"קו הירוק", בלי נגישות לבתי-חולים, לבתי-ספר, לשווקים או לכל שירות ציבורי אחר.

מוחמד ברכה: את הדברים האלה אמרתי כאן לפני שנה.

מוחמד ברכה: אז אמרתי, אבל מעטים הבינו בכלל במה מדובר, ומעטים התרגשו בכלל מהאסון המתרגש.

מוחמד ברכה: אגב, רק כדי לבנות את הבסיס לקטע הראשון הופקעו יותר מ-10,000 דונם; נעקרו קרוב ל-100,000 עצי פרי, עצי זית והדר, שזה מקור פרנסה יחיד של הפלאחים הפלסטינים; נהרסו עשרות בארות מים, גם לשתייה וגם לחקלאות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרי אין זה מקרה שהמתנחלים, שבתחילה התנגדו לחומת ההפרדה, מהר מאוד חלק גדול מהם הפך לחסיד שלה.

מוחמד ברכה: הם פשוט הבינו את הרווח העצום שגלום בה מבחינתם.

מוחמד ברכה: החומה סיפחה בפועל את רוב ההתנחלויות הגדולות במרכז הגדה וסביב ירושלים.

מוחמד ברכה: היא כלאה מאות אלפי פלסטינים, היא שברה את הגדה לקנטונים והפכה אותה לבית-סוהר אחד גדול.

מוחמד ברכה: החומה הזאת קמה במסווה צדקני ורטורי של מאבק בטרור כביכול.

מוחמד ברכה: הבעיה, שהחומה עצמה היא פעולת טרור אחת גדולה נגד אוכלוסייה אזרחית ענקית, קשת יום וחפה מפשע.

מוחמד ברכה: החלטת בית-הדין הבין-לאומי בהאג, שהוא האינסטנציה המשפטית הגבוהה בעולם, בבואה לטפל בעניין החומה, לא יכלה לפסוח על ההתנחלויות כמפעל קולוניאליסטי שהינו בלתי חוקי, ובית-הדין בהאג, כסמכות משפטית בין-לאומית עליונה, בא לקבוע בעצם הפסיקה את הגבולות המוכרים והמשפטיים של מדינת ישראל, שהם גבולות 1967, והם קבעו את הגבולות של 1967 כגבולות מהצד השני של המדינה הפלסטינית שבירתה ירושלים המזרחית, שאמורה וצריכה וקום תקום ליד מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: בעצם החלטת בית- הדין הבין-לאומי בהאג קבעה קביעה חסרת תקדים בהיסטוריה של הסכסוך, בעצם הקביעה המשפטית הזאת של ראיית הגבולות כאלה שעוברים בגבולות של יוני 1967.

מוחמד ברכה: את הדברים האלה אנחנו בחד"ש ולפני כן במפלגה הקומוניסטית הישראלית אמרנו עשרות, מאות, אולי אלפי פעמים, ותמיד ניסו לזלזל בהם ולדחוק אותם הצדה.

מוחמד ברכה: כשדיברנו בזמנו על משא-ומתן עם אש"ף, גם אז היינו מנודים ונדחקנו, ואחר כך הגיעו למסקנה, בעצם כל זרמי הפוליטיקה בישראל, שבאו בדין ובדברים עם התנועה הלאומית הפלסטינית.

מוחמד ברכה: אחר כך, כשאמרנו שתי מדינות לשני עמים, אמרו כנ"ל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום.

מוחמד ברכה: היום אנחנו שוב חוזרים ואומרים, שמה שכתוב על קירות האג צריך שיהיה כתוב על הקירות של הכנסת בישראל, ויהיה מין מצפן ומכוון של פעולת הממשלה בישראל, אם הממשלה הזאת רוצה להוביל למחוזות אחרים, למחוזות של שלום ולמחוזות של שגשוג ויציבות באזור.

מוחמד ברכה: היום אנו מסתכלים על המפה הפוליטית גם על-פי ההתרחשויות שהיו הבוקר במפה הפוליטית במדינה והפגישה של מר פרס עם מר שרון.

מוחמד ברכה: הרי את המהדורה הזאת ראינו במהדורה הקודמת.

מוחמד ברכה: מחזה התעתועים של כביכול האחריות הלאומית של מפלגת העבודה, שהיא בעצם הופכת את עצמה למפלגת העתודה של שרון.

מוחמד ברכה: ממשלת שרון ופרס כנראה הולכת ומכה שנית, אבל אנחנו כאמור היינו בסרט הזה, והיינו בסרט הזה שאנשי העבודה גם אכלו את הדג המסריח וגם גורשו מהעיר, ואם בבחירות האחרונות הם יצאו עם 19 מנדטים, אני לא יודע, אחרי הבחירות הבאות עם מה הם יצאו, אם יצאו בכלל, אם הם יהיו קיימים בכלל.

מוחמד ברכה: מפלגת אופוזיציה, כשהיא הולכת להתמודד על השלטון והיא מפסידה, היא צריכה לתפוס את העובדה שהיא צריכה להתנהל כמפלגת אופוזיציה.

מוחמד ברכה: זה לא טוב לפוליטיקה, זה לא טוב למדינה, זה לא טוב למפלגת העבודה עצמה.

מוחמד ברכה: ההליכה הזאת לכיוון הממשלה, מה שנקרא ממשלת אחדות לאומית - היא הולכת בעצם לתפור את תפקיד הזנב של שרון על מפלגת העבודה, ואין לנו שום סיבה להניח שהמדיניות הכלכלית-החברתית של נתניהו ושרון הולכת לעבור מהפך בעקבות כניסת מפלגת העבודה.

מוחמד ברכה: אין לנו שום סיבה להניח שפתאום מלאך השלום ייפול על שרון, והוא יתחיל לשיר שירי הלל לשלום ולמשא-ומתן עם הפלסטינים.

מוחמד ברכה: הדבר הזה לא יקרה, אבל התמורה האמיתית בעצם לא קרתה בשולחן הזה, שולחן הממשלה, אלא קרתה בספסלים האלה, שהם התייאשו מתפקיד של מפלגת אופוזיציה ראשית, שאמורה להציב ולהציג אלטרנטיבה לשלטון.

מוחמד ברכה: והנה, גם בנושא של הפסיקה בהאג אנחנו רואים שמפלגת העבודה ודובריה מדברים כמעט אותו דבר, אותם דברים שאומרים שרון ונתניהו וסילבן שלום וחבריהם.

מוחמד ברכה: ולכן, אין לנו שום אמון, לא בממשלה הזאת, ולא בגרסה הבאה שבוא תבוא כנראה במהלך התקופה הקרובה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, ממשלת ישראל לא יכולה לצפצף על העולם כל הזמן.

מוחמד ברכה: ממשלת ישראל ומדינת ישראל צריכות לנשום לריאותיהן מהאוויר של האזור הזה, ולא מתוך הסתמכות על אבא מדומה מעבר לאוקיינוס, שיתחזק ויחזיק את הממשלה ואת הכיבוש ואת כל העוולות.

מוחמד ברכה: אם הממשלה, אם המדינה הזאת, חפצות חיים, וזה מה שאני מקווה, הממשלה צריכה לפעול בכיוון הזה ולמצוא את הדרך לחיות באזור הזה; לא מעבר לאוקיינוס האטלנטי, אלא על חופי הים התיכון.

מוחמד ברכה: ולכן, לדעתי, בעצם הצפצוף שלה על החלטות בית-הדין הבין-לאומי בהאג, ישראל עולה על המסלול המסוכן שבו נמצאה דרום-אפריקה הגזענית בטרם החרים אותה העולם ובודד אותה.

מוחמד ברכה: אפשר כמובן להמשיך ולשקוע ברחמים עצמיים, לשחק את המשחק של שר המשפטים שכבר הודיע שהוא שם פס על האג, ללגלג על השופטים וארצות מוצאם, כאילו כל התבונה וכל החוכמה וכל הצדק נולדו כאן סביב השולחן הזה.

מוחמד ברכה: אבל אפשר גם, אדוני היושב-ראש, להתבונן במציאות, להעניק קצת משקל ומשמעות לעובדות, ולהכיר בכך שישראל לא הקימה גדר ביטחונית ולא גבול, אלא מכלאות וחומות של איבה, ועליה לפרק אותן, ועליה לבנות את הגשרים ולא את החומות, את הגשרים לשלום עם העם הפלסטיני ועם האזור, ולא להמשיך ולנשום מריאה מלאכותית מעבר לאוקיינוס, אלא לנשום את האוויר הצח של האזור הזה עם העמים הערביים, ולא בתוך המערכת הזאת של זלזול, של התנשאות ושל כיבוש.

מוחמד ברכה: ועל כן אנחנו מגישים, אדוני היושב-ראש, הצעת אי-אמון בממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: לפני שאזמין את כבוד סגן ראש הממשלה, ודאי גם בשמו, אני רוצה לברך את ילדי "אמונה" הנמצאים אתנו פה, אדוני השר, חברי הכנסת, 62 ילדי בר-מצווה ובת-מצווה מבתי-ילדים של "אמונה".

ראובן ריבלין: נא לא למחוא כפיים, ילדים נפלאים.

ראובן ריבלין: בית-הילדים על-שם אלעזרקי בנתניה, כפר הילדים "נווה-מיכאל" בפרדס-חנה, בית-הילדים "אחוזת שרה" בבני-ברק, ובית-הילדים על-שם שרה הרצוג בעפולה.

ראובן ריבלין: כולם ילדים אשר מצאו בית חם ומשפחה תחת כנפי "אמונה", העושה בצורכי ציבור באמונה.

ראובן ריבלין: יום חג הוא היום הזה לכלות ולחתני הבר-מצווה.

ראובן ריבלין: אני שמח מאוד על ההזדמנות המיוחדת לחלוק עמכם רגעים של התרגשות.

ראובן ריבלין: יהי רצון שמעגל חייכם ייסוב במסלול של אושר ושמחת חיים.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים לכנסת.

ראובן ריבלין: מזל טוב לכם ליום הולדתכם, יום הבר-מצווה והבת-מצווה.

ראובן ריבלין: אני מזמין ומתכבד להזמין את סגן ראש הממשלה ושר החוץ להשיב על הצעת האי-אמון של סיעות יחד, חדש-תע"ל ובל"ד בעניין גדר ההפרדה והחלטת בית-הדין הבין-לאומי בהאג.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יוסי שריד: - - - מרצ במצעה לא הסתייגה מגדר ביטחון, בתנאי שהיא לא מספחת פלסטינים או שטחים של פלסטינים.

יוסי שריד: אם אדם או מדינה רוצים לבנות גדר זו זכותם, בתנאי - - -

ראובן ריבלין: זה הסבר.

ראובן ריבלין: אם למשל הסיעה לא היתה משתתפת בדיון, היא היתה נמנעת בהצבעה הזאת, היתה יכולה לנמק את הימנעותה.

יוסי שריד: - - -

ראובן ריבלין: רשמנו לפנינו את אמירתך.

ראובן ריבלין: אני מקווה שהיא נקלטה בפרוטוקול.

מוחמד ברכה: כיוון שמרצ חתומה על הצעת האי-אמון - - -

ראובן ריבלין: לפני ולפני השר ולפני סגן ראש הממשלה רק מה שאמור לפנינו.

ראובן ריבלין: ודאי שסגן ראש הממשלה יתייחס לדברים האלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שריד.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בית-הדין הבין-לאומי בהאג התבקש ב-8 בדצמבר 2003 על-ידי עצרת האו"ם לתת חוות דעת על ההשלכות המשפטיות של בניית גדר הביטחון של ישראל.

סילבן שלום: העצרת הכללית החליטה כבר ב-20 באוקטובר 2003, כחודש וחצי לפני כן, בהחלטה פוליטית מובהקת שהתבססה על הרוב האוטומטי שיש בפורום הזה לצד הערבי, כי הגדר הינה בלתי חוקית.

סילבן שלום: בעד ההחלטה הצביעו אז 90 חברים, 90 מדינות, כאשר 74 מדינות, לרבות כל מדינות אירופה, נמנעו, ושמונה מדינות התנגדו.

סילבן שלום: כידוע, ישראל התנגדה לפנייה זו של העצרת לחוות הדעת של בית-הדין הבין-לאומי בהאג.

סילבן שלום: פעלנו בזירה המדינית, כדי להבטיח כי מדינות רבות אחרות יביעו בפני בית-הדין את הסתייגותן מהפרוצדורה.

סילבן שלום: היה ברור מה תהיה ההחלטה של בית-הדין.

סילבן שלום: לכן ישראל החליטה שלא להשתתף בדיונים, ומעבר לזה, החליטה כמובן שלא לטעון גם בכתב.

סילבן שלום: בעקבות ההחלטה של ישראל שלא לטעון, ולבקש מבית-הדין שלא לקבל את המקרה לידיו, הצטרפו לצעדה של ישראל למעלה מ-30 מדינות, החשובות ביותר בעולם, אשר ביקשו מבית-הדין הבין-לאומי בהאג שלא לעסוק בנושא גדר הביטחון בבית-דין זה.

סילבן שלום: מדובר על ארצות-הברית, רוסיה, כמובן בריטניה, צרפת, גרמניה, איטליה, הולנד, ספרד, כל מדינות האיחוד האירופי, קנדה, אוסטרליה, יפן.

סילבן שלום: כל המדינות האלה כתבו לבית-הדין, כי לדעתן הוא אינו הפורום הנכון לליבון הסוגיה שהיא ביסודה פוליטית ולא משפטית.

סילבן שלום: מעבר לזה, מתוך 191 מדינות שהוזמנו לטעון בפני בית-הדין, רק 11 מדינות החליטו אכן לטעון, ביניהן כמובן גיבורי זכויות האדם מאלג'יריה וערב-הסעודית, אשר בחרו להציג בפני בית-הדין את טיעוניהן בעד הדיון ונגד הגדר.

סילבן שלום: מדוע ישראל התנגדה?

סילבן שלום: החלטה שלא להשתתף בדיוני בית-הדין התקבלה בפורום שרים מיוחד שהוקם על-ידי ראש הממשלה לטיפול בנושא, בראשותו, והוא כלל את שר החוץ, שר המשפטים ושר התעשייה, המסחר והתעסוקה.

סילבן שלום: להתנגדותנו לדיון בהאג היו שיקולים עקרוניים וטקטיים: 1.

סילבן שלום: ברמת העיקרון, החשש מפגיעה בבית-הדין כתוצאה מעירובו בסכסוך הפוליטי בין ישראל לבין הפלסטינים; 2.

סילבן שלום: הדבר כמובן גורם לפוליטיזציה מיותרת ומסוכנת של בית-הדין; 3.

סילבן שלום: מעתה ואילך יכול כל צד אשר יחוש את עצמו נפגע מכל משא-ומתן שהוא מנהל, אם הוא לא מקבל את תביעותיו, לפנות לערכאות משפטיות ולבקש סעד שם, במקום לעשות זאת במשא-ומתן.

מוחמד ברכה: מה זה נוגע למשא-ומתן?

סילבן שלום: זה נוגע מאוד למשא-ומתן, כי הפלסטינים מנסים - - -

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, ראיתי את שר החוץ יושב פה, שומע את דבריך.

ראובן ריבלין: אם זאת קריאת ביניים, זה בסדר.

סילבן שלום: הפגיעה הצפויה בתהליך המדיני היא פגיעה ברורה.

סילבן שלום: הפלסטינים הרי לעולם לא רוצים לעשות שום צעד ומאמץ כלשהו כדי להתקדם בתהליך השלום.

סילבן שלום: מבחינתם זה רק לקבל את מלוא תביעותיהם, מבלי שהם יעשו מצדם דבר.

סילבן שלום: אם הם לא מקבלים זאת עד היום - הם ניסו להשיג זאת באמצעות הטרור.

סילבן שלום: עכשיו נפתחה עבורם דרך חדשה נוספת, והם מנצלים את הרוב האוטומטי באו"ם, הם מנצלים את הרוב שיש להם בבית-הדין, והדבר הזה כמובן לא נותן להם שום תמריץ, לא לדבר עם ישראל וכמובן לא לעשות שום פשרה, כי לטענתם או לדעתם הם יכולים לקבל מענה לתביעותיהם בפורומים אחרים.

סילבן שלום: מובן שדיון בבית-הדין, או דיונים נוספים בעתיד, יאפשרו לפלסטינים להמשיך ולהתחמק ממילוי התחייבויותיהם ומהמשא-ומתן הנדרש כדי לפתור את הסכסוך.

סילבן שלום: ממשלת ישראל לא רצתה, אדוני היושב-ראש, לשתף פעולה עם ניסיון פוליטי מכור מראש לשפוט את מעשיה.

סילבן שלום: היה גם חשש שמא השתתפות ישראל בהליך תיתן לגיטימציה להליך עצמו, מאחר שאם ישראל עצמה תשתתף, כל המדינות האחרות שהזכרתי, למעלה מ-30 המדינות החשובות ביותר בעולם, גם הן יבואו להשתתף בהליך עצמו.

סילבן שלום: אם ישראל משתתפת, אז הן לא ישתתפו?

סילבן שלום: ולכן, ברגע שישראל לא השתתפה, גם אותן מדינות חשבו שאין זה המקום הראוי.

סילבן שלום: ישראל כמובן איננה יכולה להשלים עם מצב שבו היא מוצגת כצד עם אחריות אך נטולת זכויות, בעוד הפלסטינים מוצגים רק כצד עם זכויות שעליו לא נופלת כל אחריות.

סילבן שלום: ישראל היא מדינת חוק.

סילבן שלום: פורעי החוק האמיתיים הם הטרוריסטים ושולחיהם, הממשיכים לפגוע באופן מכוון באזרחים חפים מפשע.

סילבן שלום: רק אתמול היינו עדים להתקפת טרור נפשעת נוספת, כאשר היה ניסיון להרוג ישראלים ללא הבחנה בתחנת אוטובוס בתל-אביב.

סילבן שלום: מי שצריך לשבת על ספסל הנאשמים הוא הטרור, ולא אלה שמנסים להתגונן מפניו.

סילבן שלום: מי שצריך לשבת על ספסל הנאשמים הוא אותם ראשי ארגונים, אשר יום ולילה עושים הכול כדי לתכנן ולהוציא לפועל את הפגיעה בישראלים חפים מפשע.

סילבן שלום: ההחלטה הישראלית שלא להשתתף בדיוני בית-הדין הוכחה כהחלטה מוצדקת.

סילבן שלום: כמצופה כמובן, וכתוצאה מהשאלה החד-צדדית שהוצגה בפני בית-הדין, פרסם בית-הדין חוות דעת חד-צדדית בעליל, המתעלמת ממהות הבעיה ועצם הסיבה להקמת הגדר.

סילבן שלום: הסיבה היחידה להקמת הגדר היא הטרור הפלסטיני.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, מ-1967 ועד 2002, במשך 35 שנים לא הקמנו גדר.

סילבן שלום: לא הקמנו גדר כי לא היינו צריכים להקים גדר.

סילבן שלום: אבל כאשר הגענו למצב שבו ב-2002 מספר הפיגועים היה שלושה וארבעה פיגועי התאבדות מדי יום, לא יכולנו לעמוד מן הצד בלי לספק הגנה מתאימה לאזרחי ישראל.

סילבן שלום: במשך שלוש השנים וחצי האחרונות ספגה ישראל למעלה מ-20,000 פעולות טרור כנגדה.

סילבן שלום: אני חוזר על המספר, למעלה מ-20,000 פעולות טרור כנגדה, ונהרגו קרוב ל-1,000 ישראלים, כמובן, עשרות אלפי פצועים, נכים, יתומים, אלמנות, הורים שכולים.

סילבן שלום: כל הדבר זה אינו מאפשר לשום מדינה - ותהיה מדינה שמצדדת בצד הערבי אשר תהיה - להתנגד לרצונה של מדינה להגנה עצמית ולהגן על אזרחיה.

סילבן שלום: 35 שנים לא בנינו גדר כי לא היינו צריכים.

סילבן שלום: צריך לזכור, רק בחודש מרס 2001 נהרגו 144 אזרחים ב-25 פיגועים נפרדים.

סילבן שלום: כמו שאמרתי, מאז ספטמבר 2000 נהרגו 984 ישראלים.

סילבן שלום: 180 פיגועי התאבדות.

סילבן שלום: פיגועי ההתאבדות התאפשרו בגלל הגישה החופשית, הפתוחה, מאותם שטחי טרור לעבר מדינת ישראל ולעבר אזרחיה.

סילבן שלום: צריך לזכור, שבמהלך תקופה זאת, אדוני היושב-ראש, סוכלו פיגועי התאבדות רבים עוד יותר בזכות פעולתם המבורכת של צה"ל, השב"כ וכוחות הביטחון.

סילבן שלום: אחרי 20,000 פיגועים, לאף אחד אין הזכות לדרוש מישראל שלא להגן על אזרחיה.

סילבן שלום: אף מדינה לא היתה נוהגת אחרת אחרי 20 פיגועים, ולא אחרי 20,000 פיגועים.

מוחמד ברכה: להגן בהסכם שלום.

סילבן שלום: אתה מגן על 20,000 פיגועים, אתה מגן על זה?

מוחמד ברכה: אתה רוצה עוד 20,000?

סילבן שלום: תתבייש.

מוחמד ברכה: אתה רוצה עוד 20,000?

מוחמד ברכה: אני מדבר על גבולות של שלום, אתה מדבר על חומות של איבה.

סילבן שלום: אתה מגן על 20,000 פיגועי טרור.

מוחמד ברכה: אתה סופר דם אחד ולא סופר דם שני.

מוחמד ברכה: יש 1,000 ישראלים שכולם מבכים אותם, ויש שנהרגו מהאש שלכם, שאתה אפילו לא מזכיר אותם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אפשרתי לך לצעוק.

ראובן ריבלין: הואיל והשר זעק זעקה מתוך לבו, נתתי לך את האפשרות לענות לו.

מוחמד ברכה: חוצפה.

מוחמד ברכה: עלי מפילים את התיק הזה?

מוחמד ברכה: אני מדבר על גבולות של שלום, על מה אתה מדבר?

ראובן ריבלין: הוא אמר, שכל מי שטוען שאין לישראל זכות להקים גדר, הוא יוצר מצב - - -

מוחמד ברכה: יש חובה להקים שלום.

ראובן ריבלין: שלום היה גם לפני 1967, הוא יכול לומר לך.

ואסל טאהא: שיקים את הגדר בשטח של המדינה.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: למה אתה צריך לדבר בשם ברכה?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אדוני יוכל לדבר אחרי זה פעם נוספת.

ראובן ריבלין: עד כאן, רבותי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, המצב שבו חבר בכנסת ישראל מגן על 20,000 פיגועי טרור הוא בלתי נסבל.

מוחמד ברכה: אתה מגן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, נא לשבת.

מוחמד ברכה: זה חמור מה שהוא אומר.

מוחמד ברכה: אני מגן?

מוחמד ברכה: אני מגן על פיגועים?

מוחמד ברכה: מישהו שמע אותי מגן על פיגועים?

ראובן ריבלין: הוא מפרש את הצעת האי-אמון בהגנה - - -

מוחמד ברכה: לא, אסור להגיד את הדבר הזה, שאני מגן על 20,000 פיגועים.

ראובן ריבלין: אם אדוני חושב שאסור לו, אדוני יגיש תלונה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להמשיך בדברי.

סילבן שלום: אני חושב, שהטרור אינו בוחל בפגיעה באזרחי ישראל באשר הם.

סילבן שלום: נהרגו רבים אשר אינם יהודים בפיגועים מסוגים שונים.

סילבן שלום: נהרגו ערבים מוסלמים, ערבים נוצרים, נהרגו דרוזים.

סילבן שלום: כל עם ישראל כולו נושא בשכול הטרור.

סילבן שלום: אני לא חושב שיש מישהו בארץ הזאת שלא מבין, שהגדר הזאת היא כולה כדי למנוע את הפגיעה באזרחי ישראל.

סילבן שלום: היא כדי למנוע מאותם ארגוני טרור נפשעים לבצע את הפיגועים נגד האזרחים התמימים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אדוני הדגיש קודם פיגועים ללא הבחנה, שזה עוד יותר.

סילבן שלום: פיגועים כמובן ללא הבחנה.

סילבן שלום: אתה מוסיף עוד יותר, ואני מקבל את האבחנה שלך לגבי פיגועים ללא הבחנה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אמרנו, מאז בנייתה של הגדר - -

מוחמד ברכה: אפילו גם אני מקבל.

סילבן שלום: - - שהגדר היא אמצעי זמני להגן על ביטחון אזרחי מדינת ישראל.

סילבן שלום: בעוד הגדר ניתנת להזזה, אדוני היושב-ראש, וניתנת להחזרה, חיי אדם אינם ניתנים להחזרה.

סילבן שלום: יש לנו ניסיון רב עם גדרות שהוזזו בעבר.

סילבן שלום: כך הזזנו את הגדר עם מצרים כשחתמנו את הסכם השלום עם מצרים.

סילבן שלום: כך הזזנו את הגדר עם ירדן כאשר חתמנו את הסכם השלום עם ירדן.

סילבן שלום: כך הזזנו גם את הגדר עם לבנון כאשר ביצענו במלואה את החלטה 425 של מועצת הביטחון לסגת מדרום-לבנון.

סילבן שלום: הגדר היא הפיכה, חיי אדם אינם הפיכים.

סילבן שלום: הגדר גם מאפשרת לפלסטינים לחיות בצורה טובה יותר, כמה שזה נשמע מוזר לחלק מהאנשים.

סילבן שלום: מאז התחלנו בבניית הגדר ביטלנו 80 מחסומים בתוך תחומי יהודה ושומרון, 80 מחסומים שאין לנו צורך בהם עוד בשל העובדה שאין שום אפשרות של גישה מאותם אזורים לתוך מדינת ישראל.

סילבן שלום: 80 המחסומים שהוסרו מאפשרים תנועה חופשית יותר, פתוחה, לפלסטינים עצמם ממקום אחד למשנהו.

סילבן שלום: שמעתי רבות על מצב שבו יש פגיעה בפלסטינים.

סילבן שלום: ישראל כמובן צריכה לשמור על האיזון הנכון בין שמירה על ביטחון אזרחיה לבין שמירה על רווחתם של הפלסטינים.

סילבן שלום: הדבר הזה הוא נר לרגלינו בכל תהליך התכנון והבנייה של אותה גדר ביטחון.

סילבן שלום: אבל עם כל הכבוד, ואם יורשה לי, אדוני היושב-ראש, כאשר מדברים על פגיעה בנוחיותם של ילדים להגיע לבתי-הספר או להגיע לגני-הילדים, הדבר הזה בשום מצב אינו בר- השוואה לאותם ילדים ישראלים שמגיעים לגני-ילדים או לבתי-הספר ושם הם נרצחים, לצערנו הרב.

סילבן שלום: רק בחודש שעבר, אפילו פחות מחודש, נרצח אפיק בן השלוש משדרות כאשר היה בדרכו לגן-הילדים עם אמו.

סילבן שלום: טיל "קסאם" שנורה מרצועת-עזה שם סוף לחייו של אפיק בן השלוש וחצי.

ואסל טאהא: אף אחד לא מצדיק את זה, אבל תזכור שנהרגו 600 תינוקות פלסטינים.

ואסל טאהא: למה אתה לא מזכיר את זה?

סילבן שלום: האם אתה מגן על הרצח של אפיק בן השלוש?

מוחמד ברכה: הוא פתח ואמר, שאף אחד לא מצדיק.

ואסל טאהא: אמרתי שאף אחד לא מצדיק, אבל תזכור שבצד השני נהרגו 600 תינוקות פלסטינים.

יעקב מרגי: הוא רוצה חופש תנועה למחבלים.

סילבן שלום: אפיק בן השלוש נרצח על לא עוול בכפו.

סילבן שלום: אפיק בן השלוש נרצח רק בשל היותו יהודי ישראלי שגר בשדרות.

סילבן שלום: האמא שהתעוררה כעבור שבוע ממצב של חוסר הכרה, שאלתה הראשונה, שאלתה המצמררת היתה, איפה אפיק, האם הוא נפגע, האם יש לו גבס?

סילבן שלום: כאשר היא קיבלה את הבשורה המרה, עם ישראל כולו בכה אתה פעם נוספת.

סילבן שלום: אותו טרור פגע במשפחת חטואל כאשר אם וארבעה ילדים נטבחו ללא הבחנה על-ידי רוצחים שפלים, צמאי דם, אשר שום הגדרה אחרת אינה מתאימה להם.

סילבן שלום: אין אפשרות להתנגד לבניית הגדר, כי הגדר מצילה חיים.

סילבן שלום: מאז התחלנו לבנות את הגדר, אדוני היושב-ראש, יש ירידה חדה, עצומה, במספר הפיגועים.

סילבן שלום: מספר הפיגועים ירד בצורה דרמטית מאז החילונו לבנות את גדר הביטחון.

מוחמד ברכה: אגב, שמעת הבוקר על בית שנהרס ברצועת-עזה, שהיה בתוכו זקן נכה בן 75, שהיתה התראה לאנשים לצאת, ולו היה יכול לצאת - היה יוצא, והוא נמחץ.

מוחמד ברכה: אתה מוכן להזכיר גם את הדבר הזה?

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, כאשר האנשים שפותחים בטרור אינם חסים על חיי עמם שלהם ומוכנים שעמם שלהם ייפגע רק כדי אולי להשיג את מטרותיהם שלהם - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על סמך מה אתה קובע את זה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אי-אפשר להיכנס כך.

סילבן שלום: אלמלא היה טרור לא היינו נאלצים - - -

מוחמד ברכה: בשביל מה אתה מצדיק?

מוחמד ברכה: בשביל מה אתה מצדיק?

סילבן שלום: - - - אלמלא היה טרור לא היינו נאלצים לפגוע בשום צורה שהיא באף אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז גם כאשר יש - - -

סילבן שלום: ארגוני הטרור הפלסטיניים, אשר יודעים שישראל נוקטת בהתנהגותה את הרמות המוסריות הגבוהות ביותר, משתמשים פעמים רבות בילדים כמטרות חיות, כמחסה חי, כדי למנוע התקפות ישראליות.

סילבן שלום: אנחנו נגד הרג מכל הצדדים.

סילבן שלום: כל פגיעה בחפים מפשע היא פגיעה מיותרת, פגיעה שגורמת רק כאב ושכול.

סילבן שלום: אבל לעומת הפגיעה בישראלים חפים מפשע, שהיא פגיעה מכוונת, הפגיעה – אם היא קיימת – בפלסטינים אף פעם אינה פגיעה מכוונת.

סילבן שלום: זה ההבדל המרכזי והמהותי בין שני הדברים.

ואסל טאהא: 600 תינוקות שנהרגו זה במקרה - - -

סילבן שלום: רבותי חברי הכנסת, הדרך היחידה לפתור את המחלוקות בין ישראל לבין הפלסטינים, ובכלל זה את המחלוקות בנושא הגדר, היא משא-ומתן ישיר בין הצדדים.

סילבן שלום: כך נקבע בכל ההחלטות הרלוונטיות של מועצת הביטחון, של האו"ם ובמפת הדרכים.

סילבן שלום: הממשלה פועלת לקידום תהליך מדיני אפקטיבי.

סילבן שלום: ביסוד גישתה, עמידה על הצורך בהפסקת הטרור וברפורמה שלטונית ברשות הפלסטינית.

סילבן שלום: הכרה בצורך זה היא נחלת כל השחקנים הבין-לאומיים הרלוונטיים.

סילבן שלום: בעוד האופוזיציה מבקשת להביע אי-אמון בממשלה, אדוני היושב-ראש, אנו פועלים באופן אחראי להגן על התהליך המדיני ולקדם את האפשרות של חזרה למשא-ומתן.

סילבן שלום: ההנהגה הפלסטינית מבטיחה כבר 11 שנה כמעט להילחם בטרור, ועושה בדיוק את ההיפך.

סילבן שלום: אזכיר לכנסת כי פיגועי ההתאבדות החלו כאשר ערפאת הגיע לאזור בשנת 1994 במסגרת הסכמי אוסלו.

סילבן שלום: ברגע שהטרור ייפסק, אדוני היושב-ראש, לא יהיה צורך בגדר, ונוכל לחזור למשא-ומתן הנחוץ.

סילבן שלום: הפתרונות להזזת הגדר נמצאים בעזה וברמאללה, שמהן הטרור מונחה – לא בהאג ולא בניו-יורק.

סילבן שלום: חוות הדעת של בית-הדין הבין-לאומי מועברת עכשיו לעצרת הכללית של האו"ם, ושם צפויה אולי עוד השבוע הצבעה על אימוצה.

סילבן שלום: כמו בהצבעה המקורית, צפוי שכל החלטה שיבקשו הפלסטינים לשים על שולחן האו"ם תתקבל, בשל הרוב האוטומטי שהם נהנים ממנו.

עסאם מח'ול: - - - דרום-אפריקה.

סילבן שלום: אנו במגעים היום עם מדינות מרכזיות בזירה הבין-לאומית כדי להניא אותן מליפול למלכודת הזאת שהפלסטינים טומנים כאן לתהליך המדיני.

עסאם מח'ול: דרום-אפריקה.

סילבן שלום: אנו קוראים להן שלא לתת יד לניסיון הפלסטיני לברוח מהצורך להילחם בטרור, ולאפשר חזרה לתהליך המשא-ומתן.

סילבן שלום: אם הקהילה הבין-לאומית רוצה באמת לסייע בקידום התהליך המדיני, כפי שהיא מצהירה בכל הזדמנות, עליה לדחות את הניסיון להושיב את ישראל על ספסל הנאשמים וללחוץ על הרשות הפלסטינית למלא אחר התחייבויותיה.

סילבן שלום: בשעה שממשלת ישראל מדרבנת את הקהילה הבין-לאומית להמשיך לסייע לפלסטינים במסגרת פורום המדינות התורמות, הפלסטינים קוראים לאותה קהילה עצמה לפגוע בישראל.

סילבן שלום: הרי אנחנו לעולם לא נצפה לכך שבמקביל לפניותינו לבנק העולמי ולמדינות התורמות - - -

עסאם מח'ול: - - -

ואסל טאהא: - - -

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, ההגנה האוטומטית שיש לרשות הפלסטינית מצד חברי הכנסת הערבים היא דבר בלתי נסבל.

סילבן שלום: ההגנה האוטומטית הזאת היא בלתי נסבלת.

עסאם מח'ול: בסופו של דבר העמדה שלנו היא העמדה הנכונה, היא שתשלול - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מח'ול.

ואסל טאהא: - - -

סילבן שלום: אנחנו קוראים לפלסטינים לחדול מניסיונות ההסחה, ההתחמקות והפגיעה בישראל ולהילחם בטרור.

סילבן שלום: אנחנו נמשיך לבקש מהמדינות התורמות לסייע לפלסטינים.

עסאם מח'ול: - - -

סילבן שלום: בשבוע שעבר נפגשתי עם נשיא הבנק העולמי, ג'יימס וולפנזון, ואמרתי לו שאני מבקש ממנו פעם נוספת להמשיך לסייע לפלסטינים.

סילבן שלום: מחר אני נפגש בישראל עם כל נציגי המדינות התורמות, כדי להמשיך לבקש ממדינותיהם לסייע לפלסטינים.

עסאם מח'ול: - - -

סילבן שלום: גם הם עייפים - - -

ואסל טאהא: תסיים את הכיבוש, זה יהיה סיוע לפלסטינים.

עסאם מח'ול: - - -

ואסל טאהא: - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ואסל טאהא, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול, דיברת יותר משר החוץ.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, התמונה הזאת, שבה יש באופן קבוע התייצבות של חברי כנסת ישראלים לצד הרשות הפלסטינית, אינה מתקבלת על הדעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, שר החוץ לא יכול להוציא מלה מהפה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני קורא לכנסת לדחות את הצעות האי-אמון של חברי הכנסת ברכה וזחאלקה.

סילבן שלום: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לסגן ראש הממשלה ושר החוץ, חבר הכנסת סילבן שלום.

יולי יואל אדלשטיין: בזה תם פרק הצעות האי-אמון ותשובות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור לדיון המשולב ולרשימת הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: ראשונת הדוברים היא חברת הכנסת קולט אביטל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, לרשותך עשר דקות.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שיישאר שר באולם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע שר החוץ עדיין באולם.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יכול להכריח אותו להקשיב, אבל הוא כאן.

קולט אביטל: אני חושבת שבדיון כזה צריך להיות שר, כי מדובר בהתייחסות שלנו להצעות האי-אמון.

ואסל טאהא: והגיע הזמן שהשר יקשיב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה צריכה להיות נוכחת בכל דיון.

קולט אביטל: לפי החוק הם חייבים להיות כאן.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כמה ימים שידרה הטלוויזיה הישראלית כתבה שבה הושוותה סינגפור לישראל.

קולט אביטל: מסתבר, מתוך ריאיון עם מנהיגה המיתולוגי של סינגפור, שלפי חשבוני היה חי כשבן-גוריון היה ראש הממשלה, שסינגפור לקחה את ישראל כדוגמה וניסתה לחקות אותה בכל תחום ותחום – מדינה קטנה, מבודדת, שאוכלוסייתה קטנה – הם החליטו ללכת בעקבותינו וללכת על תוכניות חינוך, וראו איפה סינגפור היום ואיפה אנחנו.

קולט אביטל: צפיתי בכתבה הזאת, ואני מוכרחה לומר שהתביישתי.

קולט אביטל: התביישתי – לאן הגיעה סינגפור ולאן הידרדרנו אנחנו.

קולט אביטל: אני אומרת את זה גם בהקשר שאנחנו מדברים עליו, בנושאים החברתיים והכלכליים ובנושא ההישגים המועטים שיש לנו בתחום החינוך.

קולט אביטל: יושב פה יושב-ראש ועדת החינוך בכנסת והוא יכול לומר לך איפה היינו בהישגים שלנו במתמטיקה.

מגלי והבה: - - -

קולט אביטל: בואו נדבר על הדברים האלה ברצינות – הם לא עניין ששייך למפלגה זו או אחרת.

קולט אביטל: יש הידרדרות.

קולט אביטל: היינו ראשונים בתחומים רבים, והיום אנחנו כמעט האחרונים בתחומי הבנת הנלמד ובתחומי המתמטיקה.

קולט אביטל: אני אומרת את זה גם בהקשר של מה שדיברנו קודם, על קריסת השלטון המקומי.

קולט אביטל: מי היה מאמין – וחבל ששר החוץ לא נשאר.

קולט אביטל: בעצם הוא נמצא כאן, הוא רק יושב בספסלי שינוי.

קולט אביטל: האם זה מבשר את הזמנים?

אילן שלגי: יש הפתעות בפוליטיקה.

קולט אביטל: אני שואלת כאן את השאלה: באיזו מדינה בעולם – אני רוצה דוגמה של מדינה אחת בעולם – שבה השלטון המקומי מתנהל כפי שהוא מתנהל אצלנו; מדינה אחת שיש בה קריסה כזאת שיש אצלנו.

קולט אביטל: האם קיימת מדינה אחת בעולם שבה אנשים מגיעים לעבודה במשך חודשים על גבי חודשים ואינם מקבלים משכורת?

קולט אביטל: אנשים שנאלצים לישון באוהלים?

קולט אביטל: אנשים שאין להם במה להאכיל את ילדיהם משום שמשכורתם אינה משולמת להם?

קולט אביטל: אנחנו מדברים על עיר כמו לוד, ששוכנת חמש או שש דקות משדה התעופה הבין-לאומי שלנו.

קולט אביטל: מה בדיוק – ברמת התכנון, ברמת הביטחון האסטרטגי של מדינת ישראל – כיצד מדינה כמו מדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה לתת לעיר כמו לוד ליפול?

קולט אביטל: לפני שבועיים פגשתי את תושבי לוד.

קולט אביטל: רבים מהם סיפרו לי שהם מתכננים למכור את בתיהם בלוד ולעזוב את העיר.

קולט אביטל: האם זה מה שאנחנו רוצים להשיג?

קולט אביטל: ואם אנחנו מדברים על קריסת השלטון המקומי, הרי סבל נגרם לא רק לאלה שאינם מקבלים משכורת.

קולט אביטל: סבל נגרם לאוכלוסייה כולה.

קולט אביטל: לפני שבועיים ישבנו בוועדת העלייה והקליטה ולמדנו שהרבה מחלקות לקליטת עולים עומדות להיסגר.

קולט אביטל: ירושלים, שהיא העיר הכי ענייה במדינה, שראש העיר עדיין מנסה להחזיק אותה בשיניים, עומדת לסגור את המחלקה שעוסקת בקליטת עולים, וזו עיר שיותר מ-30% מתושביה הם עולים.

קולט אביטל: לכן, כל מה שסיפר לנו כאן שר הפנים, על כך שהרשויות צריכות להתייעל, על כך שהן צריכות להגיש תוכניות הבראה – מה שהשר פורז מציע לעשות הוא בעצם לשפוך את הילד עם המים.

קולט אביטל: אנחנו סוגרים מחלקות, אנחנו גורמים לכך שאלה הנזקקים ביותר אינם זכאים עוד לקבל את השירותים שהם צריכים לקבל.

קולט אביטל: ובזמן שנותר לי אני רוצה להוסיף מלה, כיוון ששר החוץ התייחס קודם, בתשובה על הצעת האי-אמון, לנושא בית-הדין הבין-לאומי בהאג.

קולט אביטל: אדוני שר החוץ, אני יודעת שאתה עסוק עכשיו בשיחה מאוד חשובה.

קולט אביטל: אני אינני מצדיקה את החלטתו של בית-הדין הבין-לאומי בהאג.

קולט אביטל: אני חושבת שההחלטה היתה החלטה רעה, החלטה אומללה, החלטה בלתי מאוזנת, היא לא הביאה בחשבון את הטרור; ואני חושבת שיש, כמובן, הבדל תהומי בין החלטת בית-הדין בהאג לבין החלטת בג"ץ.

קולט אביטל: אבל אני אומרת לך, אדוני השר, שאילו התנהלה הממשלה כפי שהיא צריכה, אילו היא היתה מעבירה את התוואי הנכון בלי לנסות להכניס כמה שיותר מתיישבים ומתנחלים ל"קו הירוק", אז לא היינו זוכים לבושה הזאת, להסתבכות הזאת, לכל מה שיקרה לנו בעקבות ההחלטה הזאת בכל המוסדות הבין-לאומיים בכל מדינה ומדינה.

קולט אביטל: ולכן אני באה כאן - גם בעניין השלטון המקומי וגם בעניין של ההתנהלות הכוללת שלנו, בעניין גדר הביטחון - ואומרת: אין לנו אמון בכם.

קולט אביטל: אנחנו לא יכולים היום להרשות לעצמנו לתת לממשלה הזאת לגמור את ימיה.

קולט אביטל: שאל השר פורז: אם יש לכם ראש ממשלה שרוצה לפנות את עזה, מה יצא לכם אם תפילו אותו?

קולט אביטל: ובכן, מה שיצא לנו אם נפיל אותו, זה שנקים ממשלה אחרת, שתוכל גם לנהל מדיניות נכונה.

קולט אביטל: ולכן היום אנחנו נצביע אי-אמון בממשלה.

קולט אביטל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה - חבר הכנסת אילן שלגי.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לומר לכם, שאני חושבת שיש לנו שגרה לא נורמלית בארץ – כל יום שני יש לנו שלוש-ארבע שעות של דיונים בנושא של אי-אמון, ואחר כך הצבעות.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזה ניצול לרעה של כלי פרלמנטרי מאוד חשוב.

מרינה סולודקין: לא שמענו בשנים האחרונות, אחרי "ווטרגייט" ואחרי פרשת לוינסקי, שכל שני וחמישי עושים impeachment לנשיא של ארצות-הברית.

מרינה סולודקין: גם לא שמענו על ראש הממשלה של בריטניה ומדינות מפותחות - בזה, לצערי הרב, אנחנו דומים לעולם השלישי.

מרינה סולודקין: ואני חושבת שצריך לעשות מהפך תפיסתי במדינת ישראל ואולי להצביע אי-אמון בתחילת מושב ואחר כך בסוף מושב, מפני שחבל על הזמן.

מרינה סולודקין: אנחנו לא מתדיינים בנושאים חשובים, חברתיים, דת ומדינה, ומנצלים לרעה את זמן המליאה.

מרינה סולודקין: דבר שני – אני רוצה לומר לכם שאחרי קריסת אוסלו, אני לא רואה שמחנה אחד, שמאל או ימין, יכול לנהל את ענייני המדינה.

מרינה סולודקין: ולכן, כל הזמן, מ-1996, במצע של ישראל בעלייה היתה ממשלת אחדות.

מרינה סולודקין: רק ממשלת אחדות יכולה לנהל מדינה במשבר, במלחמה, במלחמה נגד הטרור, במשבר כלכלי עמוק, ולהוציא את המדינה מהמשבר הזה.

מרינה סולודקין: לכן שמעתי ונדהמתי ממה שאמרו מר מצנע ומר בניזרי וגם מר ברכה.

מרינה סולודקין: למה?

מרינה סולודקין: כיוון שבתוכנית בניית הגדר וההתנתקות יכולים לתמוך במפלגת העבודה, והם עכשיו במשא-ומתן לכניסה לממשלת אחדות.

מרינה סולודקין: אז למה אי-אמון?

מרינה סולודקין: עניינים חברתיים – להשפיע עליהם בתוך הממשלה יכולות המפלגות הדתיות.

מרינה סולודקין: אני מאוד מקווה שגם ש"ס וגם מפלגות אחרות יוכלו להיכנס לממשלה ולהשפיע שלא יהיו קיצוצים בקצבאות בתקציב של 2005.

מרינה סולודקין: אני לפחות רואה במפלגות הדתיות בעלי-ברית בנושאים של היחס לשכבות החלשות.

מרינה סולודקין: והכי מוזר בעיני שהמפלגות הערביות מדברות נגד הגדר ונגד ההתנתקות.

מרינה סולודקין: הם צריכים, וחייבים, לפי דעתי, לתמוך מבחוץ בנושאים אלה, מפני שהביטחון של תושבי מדינת ישראל ויחסים נורמליים עם השכנים - זו המשמעות של התוכניות האלה.

מרינה סולודקין: לכן אני מאוד ממליצה לחברי חברי הכנסת שלא להצביע אי-אמון בממשלת שרון ולחשוב במונחים ומושגים של ממשלת אחדות.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת סולודקין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן שלגי - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אם חבר הכנסת יצחק כהן לא יהיה באולם, יעלה חבר הכנסת חיים אורון, שלא נמצא, אבל אולי יגיע בינתיים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

אילן שלגי: ארבע דקות, נמסר לי.

אילן שלגי: סיעת שינוי קיבלה שמונה דקות, שחולקו לשני דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: כל הכבוד על ההגינות.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שוב נערכת הזירה הבין-לאומית לתקוף, לבקר ולגנות את ישראל, וגם כאן, בבית הזה, כמה חברים ערבים מצאו לנכון לגנות את ישראל.

אילן שלגי: לאחר החלטתו הפוליטית של בית-הדין הבין-לאומי בהאג, יובאו עתה הדברים לעצרת הכללית של האו"ם ולמועצת הביטחון.

אילן שלגי: הפלסטינים והגוש הערבי כבר דורשים גינוי לישראל וגם הטלת סנקציות.

אילן שלגי: בית-הדין, בהחלטה הצהרתית שאינה מחייבת מבחינת המשפט הבין-לאומי, קובע כי ישראל מספחת שטחים וכי הגדר אינה חוקית.

אילן שלגי: ההחלטה קוראת לישראל לפרק את הגדר, או ה"חומה" בלשונם.

אילן שלגי: מדינות אירופה מעולם לא היו רגישות לחייהם של היהודים.

אילן שלגי: הרוב הגדול, שלא היה פעיל ברציחתם, או משתף פעולה עם הרוצחים, היה בדרך כלל אדיש לגורלם של היהודים.

אילן שלגי: כעת אנו ריבונים על אדמתנו ומגינים על עצמנו.

עסאם מח'ול: - - -

אילן שלגי: זה אינו נושא חן בעיני העולם.

אילן שלגי: אירופים נאורים המתכחשים לאנטישמיות החוזרת ועולה בארצותיהם, מרבים לתקוף אותנו ולגנות את ישראל בזירה הבין-לאומית.

אילן שלגי: כן, יש להם שותפים גם בבית הזה.

אילן שלגי: הם מוכנים, כמובן, לגנות את הטרור האכזרי המופעל נגד אזרחינו, ברחובות ערינו, באוטובוסים, במסעדות ובאתרי הבילוי, אולם כשהחלטנו להקים גדר שתמנע חדירת מרצחים, הם נזעקים למנוע זאת.

אילן שלגי: באירופה יש רבים המוכנים לרחם על יהודי שנפגע ונרצח, אולם הם אינם מוכנים להבין כיצד היהודי קם להגן על עצמו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

אילן שלגי: אי-אפשר גם להבין איך יושב-ראש בית-הדין הסיני, שי ג'יונג, אינו מתבייש לטעון נגד ישראל שהיא מספחת שטחים, כאשר ארצו סיפחה לחלוטין מדינה שלמה, את טיבט, והיא מדכאת את תושביה בברוטליות.

עסאם מח'ול: אז אתה בעד סיפוח שטחים, או לא?

אילן שלגי: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת זחאלקה, ולכל חברי הכנסת הערבים: אתם אומרים לנו, תחזרו לקווי 1967.

אילן שלגי: פה דיברתם על גבול של שלום.

אילן שלגי: איזה שלום היה לנו עד שנת 1967?

אילן שלגי: אלה היו קווי אושוויץ, ואת זה אמר אבא אבן, ממנהיגי מפלגת העבודה.

עסאם מח'ול: - - -

אילן שלגי: אני מודיע לך מפה: אנחנו לא נחזור לקווים האלה.

אילן שלגי: אנחנו נחזור לגבולות של ביטחון; אנחנו לא נספח שטחים שאינם נחוצים לנו לביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז שם המשחק הוא סיפוח.

אילן שלגי: עמידתה הברורה של ארצות-הברית לצדנו, גם בתגובותיה על החלטת בית-הדין הבין-לאומי, היא לא רק סימן לידידותה של אומה גדולה זו, אלא גם עדות להצלחה של מדיניות ממשלת ישראל, ובעיקר ההחלטה שקיבלה לאחרונה בדבר ההתנתקות - - -

עסאם מח'ול: - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מח'ול, אם לא תפסיק גם אני אקרא לך זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש ממך להפסיק.

אילן שלגי: סליחה, חבר הכנסת מח'ול - - - בדבר ההתנתקות מרצועת-עזה ומצפון השומרון.

אילן שלגי: החלטתו הנחושה של ראש הממשלה והיוזמה שהוא מוביל יחד עם כל שרי שינוי וחלק משרי הליכוד אך מחזקת את השותפות שלנו עם האמריקנים.

אילן שלגי: חילופי המכתבים בין ראש הממשלה והנשיא בוש הם חלק מן החבילה המכונה "התנתקות".

אילן שלגי: לראשונה ניתנה לישראל החלטה בכתב המכירה בכך שגבולנו המזרחי ייקבע לפי צורכי הביטחון והדמוגרפיה ולא תהיה לפלסטינים זכות שיבה לתחומי מדינת ישראל.

אילן שלגי: עתה הגיעה העת שמפלגת העבודה אומנם תצטרף לממשלה, כדי להיות שותפה עמנו בהובלה לביצוע מלא ומהיר של תוכנית ההתנתקות.

אילן שלגי: זו השעה שכל הכוחות האחראיים בפוליטיקה הישראלית יפעלו יחדיו, בד-בבד עם ההתנתקות גם לחידוש התהליך המדיני, לקידום מפת הדרכים ולהובלת המדינה לשלום ולביטחון.

אילן שלגי: ולכל הציניקנים, וכמובן לאנשי ש"ס, המבקרים בימים אלה את שינוי בעקבות הפרשה שהובילה לפיטורי השר פריצקי, אומר כך: האיש אחד יחטא ועל כל העדה יצא הקצף?

אילן שלגי: בשום מפלגה אחרת לא היו מטפלים במשבר כזה באופן מהיר וחד-משמעי כל כך.

משה גפני: במפלגה אחרת זה לא היה קורה.

אילן שלגי: בארגז התפוחים שלנו – תירגע, חבר הכנסת גפני – בארגז התפוחים שלנו התגלה תפוח אחד רקוב, וידענו להוציא אותו מהר.

משה גפני: בהנהגה, לא בשוליים.

אילן שלגי: אצלנו לא ישירו "הוא זכאי", ואנחנו לא נטשטש ולא ננסה לייפות את הדברים הקשים.

אילן שלגי: גם אצלנו לא - - -

אילן שלגי: אצלכם, חבר הכנסת גפני, מכים את התלמידים.

אילן שלגי: אצלכם מכים את התלמידים.

אילן שלגי: שמעת את זה בוועדת החינוך בשבוע שעבר, ולא הכחשת.

משה גפני: אתה יודע שאתה לא יודע מה שאתה מדבר?

אילן שלגי: אין לי ספק - - -

משה גפני: אני אמרתי את ההיפך.

משה גפני: אתה אפילו לא שומע מה שאתה אומר.

אילן שלגי: אני אראה לך את הפרוטוקול.

אילן שלגי: תאמין לי, בדקתי את זה.

אילן שלגי: אין לי ספק שגם הציבור מעריך את האופן שבו פעלנו ובו אנו מטפלים בתאונה שקרתה לנו.

אילן שלגי: אני שומע את ההתפעלות ואת ההערכה גם כאן, בבית הזה, מחברי הכנסת ממפלגות אחרות.

אילן שלגי: אני מבטיחכם כי תצא שינוי מחוזקת מהתאונה הזאת.

אילן שלגי: שינוי תצביע נגד הצעות האי-אמון.

אילן שלגי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת שלגי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק כהן – לא נמצא כאן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חמש דקות.

חיים אורון: אצלי יש סדר לגמרי אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אין לי אלא להשתמש בסדר שקיבלתי מהמזכירות, וזה מה שאני עושה.

יולי יואל אדלשטיין: מייד נבדוק זאת.

משה גפני: מי אחריו?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לשאלתו המוצדקת של חבר הכנסת גפני, הסדר הוא כדלקמן: חבר הכנסת חיים אורון ידבר עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – ניסן סלומינסקי, גילה גמליאל, משה גפני, עסאם מח'ול, עמיר פרץ וכן הלאה.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, אני כאן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק כהן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר על דברי כדי להסיר כל ספק: יצחק כהן, חיים אורון, ניסן סלומינסקי, גילה גמליאל, משה גפני, עסאם מח'ול, עמיר פרץ, מגלי והבה, מלי פולישוק-בלוך, עזמי בשארה, עבד-אלמאלכ דהאמשה ודניאל בנלולו.

יולי יואל אדלשטיין: זה הסדר, ואין בלתו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כהן, בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הרי מזמן טענו שהממשלה הזאת היא ממשלה מושחתת.

יצחק כהן: אם רצינו חיזוק נוסף, ראינו את החשיפה של מה שמתחולל בתוך שינוי.

יצחק כהן: חבר הכנסת שלגי, אתה מאזין לי?

אילן שלגי: אמרתי קודם שאנחנו לא שרים "הוא זכאי, הוא זכאי".

יצחק כהן: אתה כל כך נחמד.

יצחק כהן: אבל שחיתות ברמה כזאת, במפלגה שחרתה על דגלה את טוהר המידות?

יצחק כהן: אתה יודע, חבר הכנסת שלגי, יש סימני טהרה וטומאה.

יצחק כהן: למשל, יש חיות שיש להם סימן אחד של טהרה, ואתה יודע – צריך שני סימנים: מעלה גרה ומפריס פרסה.

יצחק כהן: החזיר, יש לו סימן אחד של טהרה – הוא מפריס פרסה.

יצחק כהן: ראית איך חזיר יושב בדיר חזירים?

יצחק כהן: הוא ישוב כשטלפיו קדימה ומראה לכל העולם שהוא חיה טהורה.

יצחק כהן: הראש שלו מוטה כלפי מטה, כדי שלא יראו שהוא חיה טמאה.

יצחק כהן: זו תסמונת החזיר.

יצחק כהן: כלפי חוץ הוא מראה שהוא טהור, שהוא כשר למהדרין, אבל המציאות היא שפנימה הוא טמא – הוא חזיר.

יצחק כהן: מה, הטענות של השר פריצקי הן בחלל הריק?

יצחק כהן: תגיד עליו מה שאתה רוצה, אבל הוא לא טיפש.

יצחק כהן: אם הוא טען שיש בעיות כאלה וכאלה, אולי היועץ המשפטי לממשלה צריך לבדוק את הטענות האלה.

יצחק כהן: נכון, חיים רמון?

חיים רמון: ודאי.

חיים רמון: לדעתי הם רוצים שהוא יבדוק.

יצחק כהן: חייב לבדוק.

יצחק כהן: אתה לא יכול להשאיר עננה שחורה כזאת מעל ראשו של פורז.

יצחק כהן: אי-אפשר.

יצחק כהן: הלוא פריצקי טען טענות, שעם כל הכבוד וההערכה, הן לא משוללות יסוד.

יצחק כהן: אתה יודע מה?

יצחק כהן: צריך לטהר את האווירה בשינוי.

יצחק כהן: לא יכול להיות שאני קורא כתבה ואני רואה שרשף חן, האביר הגדול של שלטון החוק, לקח ונתן לשר התשתיות את קורות חייו של השווער שלו.

יצחק כהן: אתה יודע מה זה שווער?

יצחק כהן: חמיו.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: כדי למנות אותו לאיזה ג'וב, משהו – אני יודע?

יצחק כהן: תגידו, אתם נורמלים?

יצחק כהן: איפה אתם חיים?

יצחק כהן: מה, אתם כאלה מושחתים?

יצחק כהן: עכשיו בואו נדבר לגופו של עניין.

יצחק כהן: אדוני, אין לנו אמון בממשלה הזאת.

יצחק כהן: כפי ששמעת, זו ממשלה שמורכבת על פלטפורמה של שחיתות.

יצחק כהן: עכשיו, יש מחקר שאני מחזיק ביד – איפה שר ה"קרבוסילן"?

יצחק כהן: – אתה יודע מה זה "קרבוסילן"?

יצחק כהן: זה משהו שמשפיע מבפנים.

יצחק כהן: זבולון אורלב אומר שהוא רוצה להשפיע מבפנים, אז בואו נקרא לו "קרבוסילן".

יצחק כהן: "קרבוסילן" משפיע על גזים, נכון, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים?

יצחק כהן: הוא משפיע מבפנים.

יצחק כהן: בוא נקרא לו במקום שר הרווחה, "קרבוסילן".

יצחק כהן: הוא לא מתבייש להישאר בתפקידו כש-150,000 ילדים בישראל – לא באפריקה, לא בבנגלדש, בישראל, אדוני ראש הממשלה, שר ה"קרבוסילן", זבולון אורלב – 150,000 ילדים נתונים בסכנה ישירה ומיידית לחייהם.

יצחק כהן: שלום הרב ניסן, ברוך הבא, דיברנו על המפד"ל שמשפיעה מבפנים, כמו ה"קרבוסילן", שבולעים אותו והוא משפיע מבפנים על הגזים.

יצחק כהן: בסך הכול חיים בישראל 350,00 ילדים בסיכון.

יצחק כהן: אתה לא יכול לטעון - - -

עסאם מח'ול: - - -

יולי יואל אדלשטיין: לא להציג מסמכים.

יולי יואל אדלשטיין: נא להניח את המסמך, תודה רבה.

יצחק כהן: המסמך שמונח פה הוא על הממשלה שלך, ניסן.

יצחק כהן: עוד מעט יבוא ה"קרבוסילן" ויגיד שזה על הממשלות הקודמות.

יצחק כהן: לא, זו הממשלה שלכם.

יצחק כהן: 150,000 ילדים בישראל נתונים בסיכון גבוה.

יצחק כהן: 350,000 ילדים בסיכון – על מה אתה מדבר?

יצחק כהן: על איזה חבל ארץ אתה מדבר, התנחלויות?

יצחק כהן: על מה אתה מדבר, ניסן?

יצחק כהן: הקיצוץ בתקציב הרווחה הוא מכה קשה לאלפי בני-אדם.

יצחק כהן: מחוז הצפון, העני ביותר בארץ – 300 נערות בסיכון אינן זוכות לסיוע.

יצחק כהן: איפה הוא, מר "קרבוסילן", שמשפיע מבפנים?

יצחק כהן: ממשלה – בושה וחרפה – בקדנציה הזאת היא מקצצת את קצבאות הביטוח הלאומי המיועדות לילדים, קיצצה קרוב לשליש מהיקפן.

יצחק כהן: התוצאה של הקיצוץ היא פגיעה ממשית ברווחת הילדים – סגירת מועדונים, סגירת מתנ"סים בשכונות מצוקה, סגירת מרכזי קשר בין הורים מכים לילדיהם, הפסקת הטיפול בעברייני מין קטינים, פיטורי עובדים סוציאליים – איפה מר "קרבוסילן", שיבוא לענות לי לפי סעיף – אני יודע איזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יצחק כהן: בפרק חשוב בדוח מוצגים נתונים: 150,000 ילדים ובני-נוער נתונים במה שמוגדר סיכון גבוה.

יצחק כהן: מדובר בילדים וילדות העומדים בסכנה ישירה לחייהם, לשלומם ולגופם.

יצחק כהן: מהם, אדוני היושב-ראש - אני יודע שאתה רגיש - 15,000 ילדים - 15,000 ילדים בקטגוריה של קורבנות התעללות, קורבנות פגיעה מינית בילדים.

יצחק כהן: 20,000 נערות ו-11,000 נערים נמצאים בהליכי ניתוק מהבית.

יצחק כהן: ריבונו של עולם, על מה אתם מדברים, מפלגת ה"קרבוסילן", מפלגת המפד"ל?

יצחק כהן: איפה ראש הממשלה?

יצחק כהן: שיבוא ויענה על הדוח הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת כהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני מסכם, באמת הפעם.

יצחק כהן: הממשלה הזאת חייבת ליפול.

יצחק כהן: השרים האלה לא מתנתקים מהכיסאות שלהם, אבל מתנתקים מכל דבר בעל ערך: מתנתקים מהתפילין והטלית, הם מתנתקים מהחברה, מתנתקים מארץ-ישראל, מהכול הם מתנתקים.

יצחק כהן: מדבר אחד הם לא מתנתקים, ואנחנו ננתק אותם - מהכיסאות שלהם.

יצחק כהן: מזה ההתנתקות האמיתית.

יצחק כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים אורון, ואחריו - חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: לרשות חבר הכנסת חיים אורון עד חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היות שאני הצעתי הצעה לסדר-היום, עם חברים נוספים, שקשורה במה שנקרא פרשת פריצקי, אני לא רוצה כרגע לדבר על הנושא הזה תוך כדי דיבור על נושאים אחרים.

חיים אורון: אבל היות שחבר הכנסת יצחק כהן עסק עכשיו הרבה בהשפעה מבפנים, בהשפעה מהחוץ - -

אברהם הירשזון: - - -

חיים אורון: - - אני אשתמש בעולם דימויים קצת יותר - -

יולי יואל אדלשטיין: אלגנטי.

חיים אורון: - - אסתטי, אלגנטי.

חיים אורון: אנחנו עכשיו - יושב-ראש הוועדה ואני, אני לא מזהה פה במליאה עוד מישהו, וגם חבר הכנסת סלומינסקי - חוזרים מישיבת ועדת הכספים, שהיו בה הצבעות על חוק הנמלים, מה שנקרא.

חיים אורון: וידידי חבר הכנסת אלי ישי, אתם לא הייתם שם.

אליהו ישי: - - - ועדת הכספים.

חיים אורון: אני יודע.

חיים אורון: אני יודע.

אליהו ישי: אני בעד - - -

חיים אורון: אני יודע.

חיים אורון: אני יודע, לא הייתם שם.

אליהו ישי: הנה, הוא שם.

אליהו ישי: תשאל אותו.

חיים אורון: אז תבוא להיות בעד ותצביע בעד.

אליהו ישי: - - -

חיים אורון: לא, עכשיו לא תפריע לי, כי אני לא רוצה לבזבז את כל זמני על זה.

יצחק כהן: לפי סעיף 50 - - -

חיים אורון: תבוא ותצביע בעד, ואם אתה נגד - תצביע נגד, אבל אל תתחיל לברוח ואל תטיף מוסר פה על מהלכים קואליציוניים.

חיים אורון: אבל בעיקר, כשאני מאוד-מאוד חושש, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אברהם הירשזון, שתפרוץ הלילה שביתה - ואני מאוד חושש שעומדת לפרוץ שביתה, אני מאוד מקווה שלא, אבל אני חושש מאוד שעומדת לפרוץ שביתה - שהאוצר יביא כסף לוועדת הכספים כדי לפרסם מודעות נגד העובדים על נזקים של 100 מיליון דולר ביום בשביתה בנמלים - יש כתובת אחת אחראית לשביתה הזאת, וגם להוצאה.

חיים אורון: קוראים לה שר האוצר.

חיים אורון: עשית מאמצים רבים שזה לא יקרה, ניסית למנוע את זה.

חיים אורון: לצערי הרב, אני מאוד-מאוד חושש שלא הצלחת.

אילן שלגי: מה אתה מציע?

אילן שלגי: להיכנע לעובדי הנמלים?

חיים אורון: אני מציע, חבר הכנסת אילן שלגי, אני מציע לך לנהוג עם העובדים כמו שאנשי סיעתך למשל נוהגים עם הבנקים.

חיים אורון: מקשיבים להם, מדברים אתם, שומעים את האינטרסים שלהם.

חיים אורון: אתם הרי אנשי השוק החופשי.

חיים אורון: אתם אומרים: הכוח שלהם בשביתה.

חיים אורון: מה קרה?

חיים אורון: אין כבר כושר הידברות?

אילן שלגי: מדברים אתם כבר שנה.

חיים אורון: לא מדברים, עזוב אותי.

חיים אורון: אתה יודע מה - למצער, אני יכול להגיד שאתה לא מתמצא, אז למה לך.

אילן שלגי: לא מדברים עם עובדי הנמלים?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורון, יושב-ראש ועדת כספים – שפעמים מספר פנית אליו - אז אתה - - -

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אורון, רק הערה אחת.

אברהם הירשזון: אני גם הלילה יושב עם נציגי ההסתדרות והעובדים כדי לנסות, לפני ההעלאה לקריאה שנייה ושלישית, להגיע - - -

חיים אורון: אני יודע, אני לא בטוח שתצליחו הפעם.

חיים אורון: אני לא בטוח - אני חושש מאוד - - -

אילן שלגי: - - - יותר מדי מדברים אתם - - -

חיים אורון: חבר הכנסת פריצקי - סליחה, חבר הכנסת שלגי.

חיים אורון: סליחה, באמת סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא היה מכוון.

יולי יואל אדלשטיין: עד כמה שאני מכיר את חבר הכנסת אורון, זה לא היה מכוון והוא ודאי מתנצל.

חיים אורון: לא, לא התכוונתי.

חיים אורון: אני מבקש סליחה.

עסאם מח'ול: מה, זה לא מכובד להיות פריצקי - - -?

חיים אורון: גם אתה לא היית מסכים לנהל משא-ומתן כשעל השולחן מונח חוק סגור ונעול, שאם משהו אתה לא מקבל, אומרים לך - יהיה חוק.

חיים אורון: לא ככה מנהלים עניינים, ואם היית משתתף בכנס של המכון לדמוקרטיה בירושלים, לפני השלב שבאת אליו, קבוצה של אנשי מקצוע הציעו איזה מודל אחר לניהול יחסי עבודה.

חיים אורון: אבל מעניין - אולי זה לא מעניין, אותי זה לא מפתיע, שדווקא ליברלים כמוכם - זכויות הפרט, זכויות האזרח, בכל מקום, כשזה מגיע לעובדים - אתה מוכן להיכנע להם?

חיים אורון: זה מקום העבודה שלהם.

חיים אורון: הם השקיעו שם, דבר אתם.

חיים אורון: זה יותר קשה להגיע להסכם.

חיים אורון: אגב, אני מכיר כמה אנשים שאתה מכיר אותם טוב - שניהלו את זה ב"בזק", ניהלו את זה בדואר.

אילן שלגי: מנהל עבודה בנמל מקבל משכורת כמו שלך ושלי ביחד.

חיים אורון: אני מכיר את כל הדיבורים האלה.

חיים אורון: אני לא ראיתי שאתה שולח את בנך לעבוד בנמל, וגם אני לא שולח את בני.

אילן שלגי: בנמל יש עורכי-דין - כמו בני - שעובדים על מנוף - - -

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שלגי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שלגי, תודה רבה.

אילן שלגי: - - - 40,000 שקל לחודש - - -

חיים אורון: - - - אני גם ראיתי כמה עורכי-דין ומנהלי בנקים עם הרבה יותר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורון, נא לסיים.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אחרי חילופי הדברים האלה תן לי עוד משפט אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו שניים.

חיים אורון: שניים, כי לא בדיוק הלכתי במסלול שרציתי ללכת בו מלכתחילה.

חיים אורון: אני בכל זאת רוצה להתייחס לבית-הדין בהאג, להחלטה הקשה מאוד שלו – הלא-הוגנת, הלא-מוצדקת, לבטח לא במתכונתה זאת, אבל אני רוצה לומר באופן מאוד-מאוד ברור, אדוני היושב-ראש: אנחנו לא נגד הגדר.

חיים אורון: אנחנו נגד הגדר הזאת, ומי שתכנן את הגדר הזאת הביא עלינו בעיקרו של דבר גם את פסק-הדין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

חיים אורון: אפשר לבנות גדר, מוצדק לבנות גדר, לאורך "הקו הירוק", בתוך שטחי מדינת ישראל - ואם היא לא פוליטית, ואם היא לא רוצה לספח שטחים - אני מסיים - ואם היא לא רוצה לקבוע עובדות, זה המסלול שאף אחד בעולם לא יוכל להתנגד לו.

חיים אורון: ואני מציע לראש הממשלה ואני מציע לקואליציה, להבין - אפשר לדחות, אפשר להגיד: בית-הדין בהאג, אפשר להגיד שהם אנטישמים ואפשר להגיד שהם שונאי ישראל.

חיים אורון: אני מציע לממשלת ישראל להבין טוב-טוב איזו אווירה הולכת ונוצרת ומתגבשת נגד מדינת ישראל.

חיים אורון: וגם אם האווירה לא מוצדקת וגם אם יש הרבה מאוד סיבות לדחות אותה, היא מחייבת מאוד-מאוד תשומת לב מאתנו.

חיים אורון: יש לי הרגשה שהממשלה הזאת תהיה הממשלה של כל העולם נגדנו.

חיים אורון: זה מאוד מלכד את המחנה, בעיקר כשיש מחלוקות בפנים.

חיים אורון: זה לא פותר את הבעיה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת חיים אורון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חברת הכנסת גילה גמליאל, ואם פתאום לא נראה אותה - חבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: לרשות חבר הכנסת סלומינסקי עד חמש דקות, ואני גם בטוח שהוא יקפיד על הזמן.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש - שר אין פה, סגן שר אין - אז חברי חברי הכנסת - -

יולי יואל אדלשטיין: סגנית המזכיר, כדאי לקרוא לנציג הממשלה.

ניסן סלומינסקי: - - אנחנו כבר תוהים זה זמן רב - - -

עסאם מח'ול: השר אמר שלום לכנסת.

ניסן סלומינסקי: לא, יכול להיות שכאן יש שר בפוטנציה, אז יכול להיות שזה גם כן עונה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, הספסלים האלה ריקים.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: כאן יש שר בפוטנציה לפנינו, אז אולי זה כן נותן תשובה מסוימת.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אנחנו תוהים זה זמן רב מה קרה לראש הממשלה - אותו איש שיחד אתנו גנב את הסוסים.

ניסן סלומינסקי: יש לו חלק נכבד בהקמת היישובים, אפילו בהקמת המאחזים - -

מגלי והבה: - - -

ניסן סלומינסקי: - - ושאלנו את עצמנו כל הזמן מה עובר לו בראש שהוא שינה.

ניסן סלומינסקי: וההסבר שהתקבל - גם על-ידו, בהרבה שיחות - היה הסבר שהוא מפחד שאם לא נעשה מעשה ביוזמה שלנו, העולם לא יאפשר לנו להמשיך כסדר.

ניסן סלומינסקי: אני אתן דוגמה, תראו מה קרה בדרום-אפריקה.

ניסן סלומינסקי: העולם יוליך אותנו, יזחיל אותנו, ובסופו של דבר נצטרך לוותר על הרבה הרבה יותר ממה שהוא מוכן לתת.

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, כשהוא מגיש את התוכנית הזאת, זה יביא לנו את כל העולם, את התמיכה של כולם, ויהיו לנו 20 שנה של שקט.

ניסן סלומינסקי: שוב, טיעון.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהוא צודק, יכול להיות שלא.

ניסן סלומינסקי: אני בטוח שלא, אבל אולי.

ניסן סלומינסקי: הנה הגענו למבחן הראשון: בית-הדין בהאג.

ניסן סלומינסקי: אנשים מכובדים, כביכול, אנשים אובייקטיבים מהעולם, שמסתכלים ובוחנים ורואים את מעשיו של ראש הממשלה, רואים את ההשתדלות שהוא עושה, שהוא מוכן לריב עם חבריו ועם ידידיו, שהוא מוכן לנטוש את תורתו, לשנות את אופיו ואת מהותו וללכת לצעד נורא, כדי שהעולם יגיד "כל הכבוד" ויעזוב אותו.

ניסן סלומינסקי: מה היינו מצפים שיקרה?

ניסן סלומינסקי: שבית-הדין בהאג יקום כולו, יצדיע, אם לא יצדיע לפחות יאמר כמה מלים חמות עליו ועלינו, לפחות ייתן עידוד, הנה אנחנו הולכים בדרך.

ניסן סלומינסקי: הרי זה מה שראש הממשלה טוען.

ניסן סלומינסקי: ומה קורה בפועל?

ניסן סלומינסקי: קיבלנו את חוות הדעת הנפשעת, המבוזה, של אותם אנשים דמתקרי שופטים.

ניסן סלומינסקי: אוי לנו משופטים כאלו, שכל אחד מהם פסול כנוגע בדבר, כאינטרסנט, כבעל דעות קדומות מראש, פרט אולי לאחד מהם.

משה גפני: על אילו שופטים אתה מדבר?

אברהם הירשזון: שופטים א'.

ניסן סלומינסקי: כרגע על אלה שבהאג.

ניסן סלומינסקי: הם הסתכלו על הכול, האם משהו הזיז להם?

ניסן סלומינסקי: זה שראש הממשלה הופך את העולם והורג אותו, את מפלגתו ואת כולנו – הזיז להם משהו?

ניסן סלומינסקי: אמרו איזו מלה?

ניסן סלומינסקי: נתנו איזה רמז של משהו?

ניסן סלומינסקי: הרי זה כל הטיעון של ראש הממשלה, שהוא עושה את כל מה שהוא עושה כדי שהעולם יעזוב אותו וייתן לו מיוזמתו 20 שנה של שקט.

עסאם מח'ול: אז מה הוא עשה?

עסאם מח'ול: הוא לא עשה.

ניסן סלומינסקי: מה הוא עשה?

ניסן סלומינסקי: הוא קרע את הליכוד לחתיכות, הוא קורע אותנו לחתיכות, זה לא מספיק?

עסאם מח'ול: - - -

ניסן סלומינסקי: הלוואי שדבריך היו נכונים.

ניסן סלומינסקי: אבל לפחות לעודד אותו, להגיד כמה מלים, לחזק אותו.

ניסן סלומינסקי: אז העולם לא שם עליו, ולא יעזור שום דבר.

ניסן סלומינסקי: אדוני ראש הממשלה, פקח עיניך וראה, כל מה שאתה מנסה לעשות כדי למצוא חן, נניח באמונה שאתה עושה את זה באמת כדי להציל את עם ישראל, נניח שאני לא חושד בך ואתה באמת עושה את זה, האם זה עוזר משהו?

ניסן סלומינסקי: הרי צוחקים ממך, לא מתייחסים לזה.

ניסן סלומינסקי: כמה שתיתן, ידרשו עוד יותר.

ניסן סלומינסקי: אם יראו שאתה מוכן, ילחצו עוד יותר.

ניסן סלומינסקי: אם פעם לא עלה בדעתם שתמורת אפס תהיה מוכן לוותר על שטחים ולפנות מתיישבים, אז עכשיו אמרת להם שאתה מוכן.

ניסן סלומינסקי: יותר גרוע מבגין, שלפחות ויתר תמורת שלום, אתה אפילו את זה לא.

ניסן סלומינסקי: אז אתה חושב שתמצא חן ויחבקו אותך?

ניסן סלומינסקי: בא בית-המשפט בהאג ונתן לך סטירה מצלצלת ואמר לך: אדוני, אל תבלבל לנו את המוח, אתה הולך, תמשיך הלאה, אנחנו עוד נאנוס אותך יותר ויותר.

ניסן סלומינסקי: אדוני ראש הממשלה, בעת נעילת שער פותחים לך שער: תשנה את עמדותיך, תחזור לטבעך ולציונות האמיתית, תחזור בך, ואז תראה שפתאום יש לך כנסת מסודרת, יש לך קואליציה מסודרת, הדרך תהיה טובה וגם אתה תהיה מאושר שאתה ממלא את מה שאתה מאמין בו בלב ובנפש.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סלומינסקי, גם על הדוגמה היפה לעמידה בזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גילה גמליאל, עד חמש דקות לרשות גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני יבוא מייד אחריה.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדברים רבות וגדולות בדבר ההרכבים הקואליציוניים.

גילה גמליאל: היום, בישיבת סיעת הליכוד, הנושא הזה עלה לדיון מאוד-מאוד פורה.

גילה גמליאל: בנקודת הזמן הזאת הפנייה לראש הממשלה, והפנייה שלי באופן אישי אליו, לאור שיחות ארוכות עם חברי באיחוד הלאומי, היא לשקול בשנית את כניסתם של חברינו מהאיחוד הלאומי לממשלה, כי זאת הדרך האמיתית לממשלה יציבה, שהובילה את הכנסת שלנו במהלך כל התקופה האחרונה.

גילה גמליאל: היום התקבלה החלטה בקרב חברי לסיעה: אנחנו לא רוצים את מפלגת העבודה בתוך הממשלה.

גילה גמליאל: בעניין הזה אני אומרת: שינוי ומפלגת העבודה הן האלטרנטיבות בתוך הממשלה.

גילה גמליאל: שתיהן ביחד זה דבר שסותר לחלוטין את כל הגישה של הליכוד בעניין הזה.

גילה גמליאל: שינוי ומפלגת העבודה והליכוד זה כמו שמפלגת העבודה תעלה לשלטון ואיווט ליברמן, ביחד עם עוזי לנדאו, יהיו שרי מפלגת העבודה.

גילה גמליאל: זה דבר שאיננו מתקבל על הדעת.

גילה גמליאל: חברינו דיברו על כך שבוודאי כל העשייה תהיה תחרות בין שינוי לבין מפלגת העבודה בניסיון ליצור סיטואציות של מי מגישות יותר הצעות חוק נגד היהדות.

גילה גמליאל: הנושא הזה מבחינתנו לא מתקבל על הדעת.

גילה גמליאל: ראש הממשלה הבין היום את המסר החד-משמעי מצד סיעת הליכוד, שאומרת לו ששינוי ומפלגת העבודה בתוך ממשלת הליכוד זה דבר שלא ייעשה, זה ייהרג ובל יעבור.

גילה גמליאל: לא תהיה סיטואציה שבה כאשר יש 40 מנדטים לליכוד, תהיה ממשלת פיצול, כפי שהגדיר אותה שר החוץ, שמונה את שינוי, מפלגת העבודה והליכוד.

גילה גמליאל: הדבר הזה פשוט לא יהיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה רע בזה?

גילה גמליאל: הדבר הרע בזה, חברי דהאמשה, הוא עצם העניין שלא ניתן לחשוב שהליכוד יהיה בשלטון והבוחרים שלו יהיו בחוץ.

גילה גמליאל: אם אנחנו רוצים, כציבור נבחרים, גם לייצג את מי שבחר אותנו, חשוב להפנים ולהבין שבעניין הזה הרכב קואליציוני כזה הוא הרכב הרסני, בראש ובראשונה לשלטון הליכוד, אבל אני גם לא חושבת שהוא טוב למדינת ישראל.

גילה גמליאל: הוא ייצור מצב שפלח מאוד נרחב באוכלוסייה בישראל לא יהיה מיוצג בממשלה, דבר שהוא חמור.

גילה גמליאל: בעניין הזה ראש הממשלה קיבל היום תמונת מצב מהחברים בסיעה, ואם הוא רוצה רוב לממשלה יציבה יש לו הרבה מאוד אלטרנטיבות.

גילה גמליאל: האלטרנטיבות שלו הן מקצה לקצה.

גילה גמליאל: הוא יכול לפנות גם אליכם.

גילה גמליאל: אם תחליטו שמבחינת

גילה גמליאל: כם אתם עונים על העקרונות של הממשלה, אתם מוזמנים להצטרף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראש הממשלה החליט על התנתקות, איך זה יבוצע?

גילה גמליאל: יש עקרונות לכניסה לממשלה, שכולנו הסכמנו עליהם בתחילת הדרך של הממשלה הספציפית הזאת.

גילה גמליאל: מי שרוצה להיכנס לממשלה יצטרך לעמוד בזה.

גילה גמליאל: בין היתר, כל ההחרמות מצד סיעת שינוי נגד ש"ס ונגד יהדות התורה לא מקובלות גם בעניין הזה, והם יצטרכו להביא את זה בחשבון.

גילה גמליאל: בפני ראש הממשלה עומדות כל האפשרויות.

גילה גמליאל: יש לו האפשרות מבחינתו להישאר עם ההרכב הנוכחי, ואז אנחנו ניתן לו את הגיבוי; יש לו אפשרות להכניס את האיחוד הלאומי, ואז תהיה לו ממשלה יציבה, כפי שהיתה לו עד היום; יש לו אפשרות להוציא את שינוי, להכניס את מפלגת העבודה עם ש"ס ויהדות התורה.

גילה גמליאל: כל האלטרנטיבות האלה עומדות לעיני ראש הממשלה, ובעניין הזה צריך להפנים ולהבין שקואליציה, כפי שמדמיינים או מפנטזים או חולמים במפלגת העבודה או בשינוי, שבה לא יהיה רוב לליכוד, כזה דבר לא יהיה בממשלת ישראל.

גילה גמליאל: יותר מזה, אני רואה שכל השאיפה של נציגי מפלגת העבודה, כל הריגושים שלהם לקראת הכניסה לממשלה, גורמים להם אפילו בהצבעות אי-אמון לא להיות כאן.

גילה גמליאל: זה פשוט מדהים.

גילה גמליאל: אני באופן אישי מאוד אשמח אם המהלך הזה יוביל בסופו של תהליך אכן להגעה לפגרה עם הממשלה במצבה הנוכחי, כשמפלגת העבודה שירתה אותנו בהגעה לפגרה, והם יישארו בחוץ.

גילה גמליאל: הנאה גדולה מזו לא יכולה להיות לאיש מאתנו, ואנחנו, כחברי סיעת הליכוד וכחברות סיעת הליכוד, נעשה הכול על מנת שזה מה שיהיה בסופו של דבר.

גילה גמליאל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו - חבר הכנסת עסאם מח'ול.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה את הקשבתו של חבר הכנסת בריזון, אם אפשר.

רוני בריזון: חבר הכנסת גפני, לכבוד ייחשב לי להקשיב לאדוני.

משה גפני: דווקא חשוב לי הפעם.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אין לי אמון בממשלה הזאת.

משה גפני: זו ממשלה רעה, ממשלה אכזרית וחסרת רחמים, ממשלה שפגעה פגיעה חסרת תקדים במעמד הביניים ובשכבות החלשות.

משה גפני: אין אח ורע במדינה מתוקנת לכך שלוקחים את החברה החלשה, את הנכים, את הקשישים, את הילדים, את כולם – אני לא מדבר על זה שאין משלמים שכר לעובדי הרשויות המקומיות, זה לא מעניין אף אחד, לא משלמים גם שכר לעובדי המועצות הדתיות, זה לא מעניין אף אחד.

משה גפני: אני לא מדבר על זה – דיברנו על זה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הפעם לשם שינוי, אני רוצה לדבר על המרכיב המרכזי בקואליציה.

משה גפני: מי נתן לממשלה הזאת את הכוח לעשות את הכול ללא רחמים?

משה גפני: הרי בכל אופן, מפלגת שלטון היא מפלגת שלטון, אבל יש סיעות קואליציוניות שתפקידן לאזן את מפלגת השלטון – על המפד"ל אני לא אדבר היום, מכיוון שזה באמת לא רציני.

משה גפני: אני רוצה לדבר היום דברים רציניים, והמפד"ל היא לא מפלגה רצינית, כולם יודעים את זה כאן, בבית הזה.

משה גפני: אינני רוצה לדבר על דברים לא רציניים, אני רוצה לדבר על דבר מאוד רציני.

משה גפני: לשם שינוי אני רוצה לדבר הפעם על שינוי.

משה גפני: היא בכל אופן המרכיב המרכזי – איך אומרים חברי שינוי?

משה גפני: אנחנו נותנים את הכוח לשר האוצר לפגוע בכולם – במעמד הביניים, בשכבות החלשות - - -

רוני בריזון: - - -

זאב בוים: - - -

יולי יואל אדלשטיין: גרמת לריב בקואליציה.

משה גפני: אני מבקש לדבר על המרכיב המרכזי בקואליציה, שעשה רע לציבור האזרחים כולם – חילונים ודתיים, עולים וותיקים, ימין ושמאל, פגעו בכולם.

משה גפני: אני רוצה לדבר על שינוי.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אחרי מה שקרה עם השר לשעבר פריצקי, חבר הכנסת פריצקי, אף אחד מחברי בסיעת יהדות התורה לא יצא בהודעות.

משה גפני: סיעת יהדות התורה גם החליטה לא לצאת בהודעות.

משה גפני: בכל אופן, יהודים הם ביישנים, רחמנים וגומלי חסדים, ואינם רוקדים על הדם.

משה גפני: אבל, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לקרוא קטע שכתב נחום ברנע ב"ידיעות אחרונות".

משה גפני: וכך כותב נחום ברנע: "רשעים יעלוזו", זו הכותרת.

משה גפני: זה ציטוט של חבר הכנסת בריזון: "התככים הפנימיים בשינוי הם סיפור שעדיין" – כך כותב נחום ברנע – "לא נחשף במלואו.

משה גפני: אנחנו יודעים עכשיו שפריצקי זמם, בין השאר, לשגע את פורז בשורה של פרסומים מעצבנים על חייו ופועלו.

משה גפני: אין להוציא מכלל אפשרות שיריביו של פריצקי נהגו באותה דרך".

משה גפני: כך כותב נחום ברנע: "האיש האומלל ביותר בישיבת סיעת שינוי אתמול היה רוני בריזון.

משה גפני: בריזון הוא חברו הקרוב של פריצקי.

משה גפני: הם הולכים יחד בפוליטיקה 17 שנה.

משה גפני: בריזון סירב להשתתף בחגיגת ההוקעה או ההכאה שערכה הסיעה לחברו, ביקש רשות לא להצביע וקיבל אותה.

משה גפני: 'אני עצוב', אמר אתמול חבר הכנסת בריזון.

משה גפני: מאז 1987 אני רץ עם פריצקי ברחובות, משתתף בהפגנות, כותב מודעות, נפשי התקשרה בנפשו.

משה גפני: אני חושב שהוא איש חכם", וכו'.

רוני בריזון: כשאתה מגיע לקומפלימנטים אל תגיד "וכו'".

משה גפני: "איש חכם ובעל אישיות ססגונית" – אגב, נשאל את טומי לפיד על השבחים שאתה נותן לו, אבל לא חשוב – "הוא עשה לא מעט.

משה גפני: הוא היה אייקון, סמל.

משה גפני: אני רואה את הצהלה על פניהם של כל אלה שיצאנו נגדם, כפי שנאמר, 'היום הזה רשעים יעלוזו'".

רוני בריזון: לא אמרתי את זה.

רוני בריזון: אמרתי: "עד מתי רשעים יעלוזו?

רוני בריזון: "

משה גפני: "כפי שנאמר, 'היום הזה רשעים יעלוזו'".

משה גפני: סוף ציטוט.

משה גפני: אני מכיר, אגב, את הסגנון שלך.

משה גפני: מתאים לך להגיד את זה – לצטט מהמקורות, מספר תהילים.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, היה מותר לשינוי, כשהיא נכנסה לקואליציה, או כשהיא קמה, להגיד: יש לנו מחלוקת עם החרדים.

משה גפני: אני אדבר עכשיו רק בשם יהדות התורה.

רוני בריזון: לא כך אמרתי?

משה גפני: תקשיב לי.

משה גפני: תאמין לי, אני לא הולך לעשות לך רע.

רוני בריזון: איך תוכל לעשות לי רע?

משה גפני: אם אני רוצה, אני יכול.

משה גפני: אבל אני לא רוצה.

ישראל אייכלר: אתה הולך לשבח אותו?

משה גפני: לא, אני לא הולך לשבח אותו.

יולי יואל אדלשטיין: גם לא נשאר לך זמן לעשות לו רע.

משה גפני: מפריעים לי כל הזמן.

משה גפני: חבר הכנסת בריזון, אני לא יכול לבקש מהיושב-ראש כל כך הרבה טובות.

משה גפני: היו באים שינוי ואומרים: אנחנו לא רוצים לשבת עם חרדים בקואליציה, לא רוצים לשבת עם יהדות התורה בקואליציה.

משה גפני: אגב, הם לא אמרו זאת, אבל נניח שהיום הם אומרים שהם אמרו זאת.

משה גפני: בסדר – מותר.

משה גפני: תהום אידיאולוגית פעורה בינינו.

משה גפני: מה הם אמרו?

משה גפני: הם אמרו: המושחתים האלה – אני לא רוצה לחזור על הדברים שנאמרו.

משה גפני: זה מופיע במצע של שינוי.

משה גפני: הם אמרו את זה בתעמולת הבחירות, והם אומרים את זה כאן השכם והערב.

משה גפני: עכשיו אני רוצה לעשות מאזן בין שינוי לבין יהדות התורה.

יולי יואל אדלשטיין: במשפט אחד.

משה גפני: תרשה לי – שני משפטים.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: שני משפטים.

משה גפני: מאזן: אתם נמצאים בשלטון שנה ושלושה חודשים.

משה גפני: אנחנו, יהדות התורה, מאז קום המדינה היינו חלק גדול מהזמן בקואליציות.

משה גפני: מי מאתנו, מיהדות התורה, עשה אפס קצהו של מה שאתם עשיתם?

משה גפני: ואל תגידו תפוח בארגז התפוחים.

משה גפני: מה זה תפוח?

משה גפני: הוא סמל, פריצקי, הוא אייקון.

משה גפני: רצת אתו ברחובות לצעוק נגד החרדים המושחתים.

משה גפני: על זה אתה מצטער?

משה גפני: זה יום אומלל.

משה גפני: אתה יודע, במפלגות יש יריבות – גם אצלנו יש יריבות בין חברים, זה טבע הדברים, אנחנו בשר ודם – תנסו לפגוע בחבר אחד מיהדות התורה ותמצאו חזית אחידה של חמשת החברים.

משה גפני: אנחנו נתפור תיק?

משה גפני: אנחנו נעשה דברים מהסוג הזה?

משה גפני: סמל, אייקון, איך קראת לו?

משה גפני: היום העצוב בחייך.

משה גפני: באתם לשכונות החרדיות, "עם חופשי", באתם ואמרתם: אתם, החרדים, מושחתים.

משה גפני: אנחנו, יהדות התורה, המפלגה הכי ישרה.

משה גפני: יחסית אליכם אנחנו צדיקי הדור.

משה גפני: אני לא מדבר על חברי הכנסת מהספסלים האחוריים.

משה גפני: אני מדבר על פריצקי, שהוא סמל.

יולי יואל אדלשטיין: צדיקי הדור שומרים גם על מסגרת הזמן.

משה גפני: לא צריך ללכת רחוק.

משה גפני: היום הונח דוח של מבקר המדינה.

משה גפני: דגל התורה קיבלה דוח חיובי, ושינוי קיבלה דוח שלילי.

משה גפני: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו - חבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת בריזון וגפני, אם אתם רוצים להמשיך, שבו האחד ליד השני.

יולי יואל אדלשטיין: לא בצעקות בכל האולם.

רוני בריזון: אדוני היושב-ראש, שמורה לי הזכות להגיב, כי הוזכרתי בשמי.

יולי יואל אדלשטיין: בתקנון בהחלט שמורה לך הזכות.

יולי יואל אדלשטיין: תנסח הודעה אישית בכתב ותוכל למסור אותה כלשונה.

רוני בריזון: אני מוותר.

רוני בריזון: מה שיש לי לומר לחבר הכנסת גפני, אני אומר לו.

יולי יואל אדלשטיין: תגיד לו באוזן.

יולי יואל אדלשטיין: חמש דקות לרשות חבר הכנסת עסאם מח'ול.

משה גפני: אני רק מבקש שלא תגיד תפוח רקוב, אלא אייקון רקוב.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נראה שההחלטה הנועזת של בית-המשפט בהאג, שהיא, אגב, אינה מפתיעה, ואסור היה שמישהו יופתע ממנה, הכתה בחלק מהאנשים שיושבים בבית הזה, במיוחד בקואליציה – אבל לא פסחה על האופוזיציה – כמכת שמש, ואנשים מסתובבים ככה, קצת מטושטשים, אינם יודעים איך להתייחס למציאות החדשה שהם קמו אליה בעקבות אור השמש שהופנה אל שאלת הגדר ואל פשע חומת הכיבוש שאנחנו מדברים עליה ומתריעים מפניה זה חודשים רבים מעל הבמה הזאת.

עסאם מח'ול: האזנתי לחבר הכנסת שלגי.

עסאם מח'ול: מה אומר חבר הכנסת שלגי?

עסאם מח'ול: – מי שהעמדה שלו היא נגד הגדר או חומת הכיבוש, נגד הסיפוח, נגד ההשפלה של העם הפלסטיני, הוא אויב העם היהודי, והוא מחפש את היהודים.

עסאם מח'ול: כך הוא אמר מעל הבמה הזאת.

עסאם מח'ול: אילו אמירות פרימיטיביות, איזו בריחה פרימיטיבית לפינות חשוכות, והוא אומר זאת בבית הזה.

עסאם מח'ול: אינני פונה אל חבר הכנסת שלגי.

עסאם מח'ול: אני שואל את עצמי מהם מקורות ההתלהבות הכיבושית הזאת של חבר הכנסת שלגי, ואני זוכר ימים שבהם ישב הלפיד של שינוי ב"פופוליטיקה" וקרא לשלוח ולפוצץ מכוניות תופת בשווקים בגדה המערבית, בנבלוס, בג'נין, בחברון, באל-ח'ליל.

עסאם מח'ול: אז מה הפלא?

עסאם מח'ול: אני חושב שאי-אפשר להסתתר מאחורי דגלים ליברליים ודגלים כאילו של חיפוש דרך מוצא, ובסופו של דבר להתבצר מאחורי האמירות האנכרוניסטיות של שינוי, כפי שהופיעו כאן, ולא צריך למנות חוקר פרטי כדי לדעת איפה מקורות העמדות האלה בשינוי.

עסאם מח'ול: אבל האמת היא, שמי שרוצה לראות בעניין הגדר, חומת הכיבוש, עניין ישראלי גרידא, עניין ישראלי פנימי, היה צריך להקים את הגדר בתוך ישראל.

עסאם מח'ול: מי שמקים את הגדר בשטחים הפלסטיניים הכבושים, מתגרה בעולם ומזמין את ההחלטה הזאת.

עסאם מח'ול: לכן אין כאן מה להתחכם.

עסאם מח'ול: אין כאן מה להתחכם.

דניאל בנלולו: זה רק למען הביטחון.

דניאל בנלולו: בלבד.

דניאל בנלולו: זה רק למען הביטחון.

דניאל בנלולו: זו גדר לביטחון.

עסאם מח'ול: אנחנו אמרנו פעם אחרי פעם שזאת לא גדר לביטחון.

דניאל בנלולו: זאת גדר ביטחון.

עסאם מח'ול: בא בית-המשפט בהאג וקבעה שזאת חומת כיבוש.

דניאל בנלולו: איזה בית-משפט זה?

דניאל בנלולו: איזה בית-משפט זה?

עסאם מח'ול: אני מבקש, אדוני.

עסאם מח'ול: אני רוצה להזכיר כאן, שלפני שבוע עמד כאן שר הביטחון מופז, והוא התמודד עם הצעת אי-אמון וסיפר – עשה ספירת דם בעצם, לא סיפר – מעל הבמה הזאת, והגיע למסקנה שככל שהוא מעמיק את שפיכות הדמים של הפלסטינים, יש פחות פיגועים בתוך ישראל.

מגלי והבה: - - -

עסאם מח'ול: שמעתי את הילרי קלינטון אתמול, ושמעתי את המשטר האמריקני, שהוא שותף לפשע הזה של הגדר, של הכיבוש ושל הסיפוח.

עסאם מח'ול: ומה הם אומרים?

עסאם מח'ול: שהגדר מפסיקה את הפיגועים.

עסאם מח'ול: זה מזכיר את המדען שהביא למעבדה פרפר, ואמר לו – עוף, והפרפר עף.

עסאם מח'ול: תפס אותו שנית, הוריד לו כנף אחת, ואמר לו – עוף.

עסאם מח'ול: אז הפרפר עף קצת, ונפל.

עסאם מח'ול: אז הוא תלש לו את הכנף השנייה, ואמר לו – עוף, והפרפר לא יכול היה לעוף.

עסאם מח'ול: אז הוא הגיע למסקנה שהפרפר, אחרי שמורידים לו שתי כנפיים, מפסיק לשמוע.

עסאם מח'ול: לכן אני אומר כאן:

עסאם מח'ול: מה שקובעים כאן בתזות האלה זה שהן פשטניות, רדודות, כאילו הגדר היא הגורם לכך שאין פיגועים.

עסאם מח'ול: מה שגרם לכך שאין פיגועים זה שיש החלטה - היה ויכוח בתוך העם הפלסטיני, היתה התפכחות, היתה עמדה אסטרטגית לנהל את המערכה הזאת ניהול פוליטי, ואתם מפחדים ממערכה פוליטית.

דניאל בנלולו: אתה רואה את זה.

דניאל בנלולו: אתה רואה את זה.

דניאל בנלולו: חלק גדול מהפיגועים נמנעו בגלל הגדר.

דניאל בנלולו: תודה שהגדר הצילה חיים.

דניאל בנלולו: הגדר הצילה חיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת רואה את תפקידה ההיסטורי לחסום את הדרך לפתרון מדיני.

עסאם מח'ול: זה מה שמקשה עליכם – הם מדברים אתכם מדינית, ואתם רוצים שידברו אתכם ואתם תדברו אתם רק צבאית, רק על-ידי טרור ורק על-ידי פיגועים.

דניאל בנלולו: איך אתם מדברים?

דניאל בנלולו: בטרור, בפיגועים.

דניאל בנלולו: אתם מדברים בטרור ובפיגועים.

דניאל בנלולו: זה מה שאתם מדברים.

עסאם מח'ול: אני חושב שהעם הפלסטיני הכריע, שהכרעת הכיבוש תהיה הכרעה מדינית, ואני חושב שהוא ישיג את מבוקשו, ומה שקרה למשטר האפרטהייד בדרום-אפריקה, שלא שעה להחלטות הקהילה הבין-לאומית, יקרה לממשלת ישראל, ותצטרכו לצאת ולהסתלק מהשטחים הכבושים עם הגדר שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמיר פרץ - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת מגלי והבה.

דניאל בנלולו: אני רק לא יודע את מי אתה מייצג.

דניאל בנלולו: תאמין לי, אני לא יודע את מי אתה מייצג.

עסאם מח'ול: את האינטרס של שני העמים.

דניאל בנלולו: רק עם אחד, זה הכול.

דניאל בנלולו: את האינטרס של מדינת ישראל אתה לא מייצג.

עסאם מח'ול: אתה בטח לא מייצג את האינטרס של - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בנלולו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בנלולו.

דניאל בנלולו: אני כן.

דניאל בנלולו: אני כן.

עסאם מח'ול: לא.

עסאם מח'ול: אתה לא.

דניאל בנלולו: אתה לא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בנלולו, אני מבטיח לך שבעוד דקות מספר אתה תקבל כאן את המיקרופון ותוכל לומר את הכול לאומה – עד חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פרץ.

עסאם מח'ול: אתה מייצג את האינטרס של שפיכות הדמים של שני העמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

דניאל בנלולו: גם אתה לא מייצג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דהאמשה, שנתחיל לקרוא לסדר?

יולי יואל אדלשטיין: אתם שניכם עוד לא דיברתם.

יולי יואל אדלשטיין: אם אני אוציא אתכם לפני שאתם נואמים, יהיה לא נעים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת פרץ מדבר כרגע, חמש דקות, ואתם לא מפריעים לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה יפה גם לחבר הכנסת בנלולו.

דניאל בנלולו: אי-אפשר להפריע לו, הוא דואג לאינטרס של העובדים.

דניאל בנלולו: אי-אפשר להפריע לו.

עסאם מח'ול: אתה גם לעובדים לא דואג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול, אתה לעומת זאת כבר דיברת, לא תהיה שום בעיה להתחיל לקרוא אותך לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום היינו צריכים כולנו לבוא ולהתייצב פה-אחד מאחורי הממשלה הנוכחית.

עמיר פרץ: לא בגלל ההתנתקות, חלילה.

עמיר פרץ: ההתנתקות זה דבר מובן מאליו.

עמיר פרץ: אבל מרגע ששר האוצר עמד, בלי להתבלבל, בלי להניד עפעף בכלל, ואמר: מי שדואג לחלשים זה אני - מה אני אגיד לכם?

עסאם מח'ול: אוי ואבוי - - -

עמיר פרץ: אם אתם זוכרים, ביום רביעי היתה רעידת אדמה.

עמיר פרץ: אמרתי, ממה קרתה רעידת אדמה בישראל?

עמיר פרץ: הסתבר ששר האוצר אמר את האמירה שלו בסביבות השעה 13:00, והמדינה פשוט התגלגלה מצחוק, ועד השעה 17:30 הצחוק הזה הפך לרעידת אדמה, קלה אומנם.

עמיר פרץ: אז אנחנו קודם כול מבקשים משר האוצר: תעשה טובה, קצת צניעות לא תזיק לך, קצת מתינות לא תזיק לך; גם כשאתה מפרק כמעט כל ערך אנושי במדינה הזאת, פוגע בצורה גסה מאוד ברקמות החברתיות הכי עדינות, מרסק לחלוטין את התשתית של המחויבות הממשלתית כלפי האזרח.

עמיר פרץ: היום, חברות וחברים, אני לא מציע לכם לבקר בבתי-החולים.

עמיר פרץ: אני לא מציע לכם לעמוד ליד התור בתי-המרקחת.

עמיר פרץ: זה הרבה יותר גרוע מאשר התופעות שהיינו עדים להן לפני 20 שנה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אתה מייצג קבוצת אוכלוסייה מאוד חשובה במדינת ישראל, ואני מכיר את הרגישות שלך.

עמיר פרץ: כשאתה רואה את האנשים המבוגרים שהגיעו מברית-המועצות עומדים בתור לבית-מרקחת ומתלבטים איזו תרופה לקנות ואיזו תרופה לא לקנות – זה הרי לא ייאמן.

עמיר פרץ: אתם יודעים, חברי הכנסת, יושבת כאן חברת הכנסת אילנה כהן, שלא מפסיקה, פשוט לא מפסיקה בכל מקום שהיא נמצאת בו להתריע על המשבר הגדול שיכול לקרות במערכת הבריאות.

עמיר פרץ: אתם יודעים מה זה סטנט?

עמיר פרץ: אתם יודעים מה זה?

עמיר פרץ: סטנט זה קפיץ קטן.

עמיר פרץ: כשעושים לך צנתור, ומסתבר שהצנתור לא שחרר את כל הסתימות, שמים לך סטנט.

עמיר פרץ: הסטנט הזה נכנס לעורק, והופ – נפתח ומשחרר לך את הסתימה, ואתה יכול שוב לנשום, והכול בסדר.

רוני בריזון: את אילנה אתה מלמד מה זה סטנט?

עמיר פרץ: לא, היא לימדה אותי, ואני מלמד אתכם.

עמיר פרץ: מה קרה לך?

עמיר פרץ: אני פשוט אומר דברים בשם אומרם, ומי שאומר דברים בשם אומרם, כאילו הביא גאולה לעולם.

עמיר פרץ: יש לך לרגע ספק?

עמיר פרץ: החלטתי פשוט שאין לי שום סיבה לשמור לעצמי את דברי הטעם שאילנה כהן לימדה אותי, אז החלטתי לנדב את זה גם לכם.

עמיר פרץ: כשאתה שוכב על שולחן הניתוחים המנתח שואל אותך – איזה סטנט אתה רוצה?

עמיר פרץ: יש סטנט לעניים וסטנט לעשירים.

עמיר פרץ: סטנט לעניים נמצא בסל הבריאות, קבל אותו חינם.

עמיר פרץ: אבל הוא אומר לך – הסטנט הזה יספיק לך רק לשלוש שנים.

עמיר פרץ: בעוד שלוש שנים תחזור אלינו.

עמיר פרץ: אתה רוצה עשר שנים?

עמיר פרץ: - 2,700 דולר.

עמיר פרץ: שים 2,700 דולר - - -

עזמי בשארה: או שלוש שנים או 100,000 קילומטר.

עמיר פרץ: כן, או שלוש שנים או 100,000 קילומטר.

אילנה כהן: זה הסטנט המצופה.

עמיר פרץ: כן, סטנט מצופה ועם חומר מיוחד.

עמיר פרץ: אתם מבינים לאן דרדר אותנו חוסר הרגישות?

עמיר פרץ: תבינו, פעם רופא או מטפל היה פשוט מתבייש מהקליינט שלו.

עמיר פרץ: היום רופא יודע שאם הוא יחרוג מסל הבריאות הוא מסכן את משרתו.

עמיר פרץ: היום רופא במדינת ישראל נבחן בכמה הוא מצליח לצמצם את התרופות שהוא נותן לקליינט שלו.

עמיר פרץ: על זה בוחנים אותו.

עמיר פרץ: כמו שלצערי הרב המודל של המנהל המצוי בישראל – מהו המנהל המוצלח בישראל?

עמיר פרץ: מי פיטר יותר עובדים.

עמיר פרץ: מי שפיטר עובדים בישראל הוא המנהל המוצלח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

עמיר פרץ: אני חוזר למשבר הרשויות והמועצות הדתיות - מדינת ישראל עוד תצטער על הרגע שבו היא מוטטה את השלטון המקומי.

עמיר פרץ: עם כל הטענות שיש כלפי ראשי הרשויות, עוד יסתבר שראשי הרשויות האלה הם שעמדו בחזית, הם שהיו פה שסתום לקלחת של ממשלות ישראל לדורותיהן, ועוד נצטער על זה שהמערכת המוניציפלית מתמוטטת לנגד עינינו ועשרות אלפי עובדים במשך חודשים רבים חוזרים לבתיהם מושפלים וחסרי כול.

עמיר פרץ: אף שהם עבדו, אין להם יכולת לפרנס את עצמם בכבוד.

עמיר פרץ: לכן הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון מוחלט.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו - חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, לרשות אדוני עד חמש דקות.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יצא לי בדיוק לדבר אחרי חבר הכנסת עמיר פרץ - הוא רק שכח להגיד לנו כמה שנים הוא שלט בקופת-חולים ובהסתדרות הכללית ובאיזה מצב הוא השאיר אותן.

מגלי והבה: הוא משתמש כל פעם בדמגוגיה מסוג אחר בשביל להוכיח כמה הוא דואג באמת לעובדים.

מגלי והבה: ואנחנו יודעים מי הביא את העובדים למצב הזה.

מגלי והבה: רק בשביל לסבר את אוזנך, חבר הכנסת עמיר פרץ, היצוא גדל ב-11%.

עמיר פרץ: היצוא?

מגלי והבה: כן.

מגלי והבה: התוצר העסקי גדל ב-5.6%.

עמיר פרץ: - - -

מגלי והבה: אני גם רוצה לסבר את אוזנך, אדוני, ולומר שהצריכה הפרטית עלתה ב-4.1%.

מגלי והבה: אז אי-אפשר להוריש לנו - הסתדרות העובדים שהורישה לנו קופת-חולים כמו שאתה הורשת לנו, ולבוא בטענות לאלה שמנסים לתקן.

עמיר פרץ: אני מבין שאצלך בכפר - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פרץ, נא לשבת.

מגלי והבה: אני מבין יפה מאוד, ואני יודע איפה אני מסתובב.

מגלי והבה: ההבדל בין דמגוגיה לאמת - המרחק הוא שונה.

אלי אפללו: - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אפללו, ברוך הבא.

אלי אפללו: - - -

עמיר פרץ: - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אפללו, אני פונה אליך, ברוך הבא.

יולי יואל אדלשטיין: מקובל להקשיב לשלושה דוברים ולאחר מכן להתחיל בקריאות ביניים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

עמיר פרץ: - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמיר פרץ.

עמיר פרץ: - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמיר פרץ.

אלי אפללו: ססמאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני עצרתי את השעון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמיר פרץ, אני רוצה להזכיר לך, שלך לא נתתי להפריע.

יולי יואל אדלשטיין: אז אתה הפרעת די והותר.

מגלי והבה: אתה יושב-ראש ההסתדרות, נדמה לי.

יולי יואל אדלשטיין: נא לא לפנות לחברי כנסת, יהיו פחות הפרעות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מכיר את המשחק הזה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראינו בבית הזה הצעות אי-אמון בנושאים שונים ומגוונים, אבל הצעה כמו זו שהגישו סיעות האופוזיציה, בעיקר יחד, חד"ש ובל"ד היום, היא מועמדת רצינית ביותר לתואר ההצעה האבסורדית של כל הזמנים.

מגלי והבה: בהצעה מביעות מפלגות אלו אי-אמון בממשלה בעקבות ניסיונה של הממשלה להגן על אזרחיה מפני הטרור.

מגלי והבה: ולא מדובר, רבותי, בפעולה צבאית שביצעה הממשלה, ולא בפעולה שכרוכה בפגיעה בחיי אדם.

מגלי והבה: מדובר בפעולה הכי מתונה, הכי הגיונית, הכי בסיסית שיכולה ממשלה לנקוט בשביל לשמור על אזרחיה.

מגלי והבה: על זה מגישים אי-אמון?

מגלי והבה: לצערנו, אנו כבר רגילים לצביעות של העולם, וגם הפעם לא אתפלא על החלטת בית-הדין בעניין הגדר, החלטה שמעדיפה חד-סטריות וצדק חד-סטרי ומתעלמת מקיפוח חייהם של מאות ישראלים.

מגלי והבה: אבל עכשיו, אחרי קבלת ההחלטה המעוותת הזאת, אולי זה הזמן לשאול את העולם: איזה מין צדק זה?

מגלי והבה: תמשיכו להיות חד-סטריים?

מגלי והבה: ככה תעשו שלום צודק במזרח התיכון?

מגלי והבה: אולי, וזו התקווה שלי, דווקא ההחלטה הזאת של בית-הדין תגרום לעולם להבין איך נראה הצדק כשמעורבות בו פוליטיקה ופוליטיקה נגד ישראל.

מגלי והבה: לא לחינם התנגדו 30 מדינות מהיותר מובילות בעולם לסמכותו של בית-הדין לדון בסוגיית הגדר, וחלקן לא הופיע, לא בא להופיע בפניו, כי הבינו שהגדר הזאת היא גדר ביטחונית, שבאה להגן על אזרחי ישראל.

מגלי והבה: שמענו את שר החוץ קודם – 19,000 פעולות נגד אזרחים ישראלים התבצעו מאז אוקטובר 2000 עד היום.

מגלי והבה: יש נושאים שלגיטימי שאופוזיציה מנגחת בהם את הממשלה, ויש נושאים שאופוזיציה חכמה משתמשת בהם כדי להביך את הממשלה.

מגלי והבה: אבל הנושא הזה, רבותי חברי הכנסת, הוא נושא שבא לנגח את ביטחונם של אזרחי ישראל.

מגלי והבה: וכל אלה שמנסים להיתמם ולהגיד שהגדר לא עזרה להגן על תושבי מדינת ישראל, שיבדקו את הנתונים על פעולות הטרור שהיו בצפון לפני הקמת הגדר בקטע הצפוני, ולאן הגענו במקומות שעדיין הגדר לא שלמה ועדיין נכנסים ועושים פעולות טרור, והאחרונה שבהן היתה אתמול בתל-אביב.

מגלי והבה: לכן אני אומר: בשביל להיות הגיוניים, אלה שמגישים אי-אמון בממשלה צריכים לבחור את הדרך לא להגיש אי-אמון בביטחונם של תושבי ישראל.

מגלי והבה: לכן אני מציע, אדוני היושב-ראש, לדחות את הצעות האי-אמון של האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך - בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: על מנת לגוון, ועדת הכנסת הקציבה ארבע דקות לחברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מאוד שמחה לשמוע שיש כאן מאבק בין שרים שונים, בין אופוזיציה וקואליציה, על מי דואג לחלשים.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני מציעה לכולנו לשים את הדמגוגיה בצד.

מל פולישוק-בלוך: כבר 15 שנים דואגים כאן לחלשים, ומשום-מה יש כאן עוד ועוד ועוד עניים.

מל פולישוק-בלוך: אז אולי הגישה צריכה להיות שונה, ולכן אני חושבת שהגיע הזמן להציג דרך אחרת, ולשמחתי הרבה הממשלה הנוכחית אכן מציגה דרך אחרת, אם כי אני אומרת מראש שלא כל התוכנית הכלכלית של הממשלה הנוכחית מקובלת עלי, אבל הערכים העיקריים שבה אכן כן.

מל פולישוק-בלוך: יתירה מכך, אפשר לומר על שר האוצר שהוא מקיים, בצורה מרשימה אפילו, מיישם את מצע שינוי, ואני מכירה מאוד מקרוב את מצע שינוי, כי היה לי חלק גדול בכתיבתו.

מל פולישוק-בלוך: לכן, אני חושבת שכדי להוציא את המדינה מהמשבר הכלכלי שהיינו עדים לו, המשבר החמור ביותר שהיינו עדים לו בשנה האחרונה במיוחד, אנחנו צריכים להמשיך לשלב תוכנית הבראה גם בסקטור הציבורי, גם ברשויות המקומיות, גם לייעל את המערכות, לקצץ את השירות הציבורי, לא את הרמה שלו אבל את ההיקף שלו, להפחית את הביורוקרטיה, להמשיך בתהליכי ההפרטה, להביא לפחות התערבות ממשלתית במשק, ולצערי, אין מנוס גם לקצץ בקצבאות, אם כי כאן אנחנו צריכים להיזהר: לא לקצץ לאנשים שכבר יצאו ממעגל העבודה, לא לקצץ למבוגרים שבינינו, שכבר אינם עובדים; כן לקצץ, ועוד איך לקצץ - -

אילנה כהן: - - -

מל פולישוק-בלוך: - - למי שמסוגל ויכול לעבוד.

מל פולישוק-בלוך: לא פלא שאת קופצת, גברתי חברת הכנסת, ואין פלא - - -

אילנה כהן: - - - שבאמת אין להם תרופות וזקנים שאין להם טיפול סיעודי - - -

מל פולישוק-בלוך: אין פלא שמפלגת העבודה עושה עכשיו שרירים, כי לא מזמן היא צירפה אל שורותיה את מנגנון ההסתדרות המסואב והמסורבל, ולכן קשה לה לתמוך בדרך של התייעלות.

מל פולישוק-בלוך: אבל אנחנו, בשינוי לפחות, מקווים שמפלגת העבודה לא תפריע לממשלה הזאת להמשיך להוביל את המשק לצמיחה, ובעיקר לתעסוקה מלאה.

מל פולישוק-בלוך: הרי ברור לכולנו, שבלי הגדלת שיעור העובדים במשק, ואנחנו מדברים על הגדלה מ-54% של מי שנמצאים בפוטנציאל של כוח העבודה - רק 54% מהם עובדים, לעומת מדינות אירופה, שבהן 65% ו-70% מאלה שיכולים לעבוד עובדים - ועליהם אני מדברת, לא על הנכים ועל הזקנים.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על מי שמסוגלים לעבוד.

מל פולישוק-בלוך: ובכל זאת, שיטת הקצבאות שהיתה נהוגה ב-15 השנים האחרונות הביאה אותנו אל עברי פי פחת.

מל פולישוק-בלוך: ולכן, מדיניות הממשלה צריכה להמשיך לשים דגש ביצירת מקומות עבודה, כדי להגביר את כושר הייצור, כדי להכניס מטבע זר, להעלות את תשלומי המס – להניע את גלגלי המשק.

מל פולישוק-בלוך: ואני רוצה להזכיר בפעם המי-יודע-כמה, שאין מנוע נמרץ יותר וחשוב יותר ומוכח יותר מאשר גלגלי התעשייה של ההיי-טק, של המדע ושל הטכנולוגיה, ואני אומרת את זה בכל פעם שאני עולה לבמה.

מל פולישוק-בלוך: ובכן, זאת צריכה להיות האסטרטגיה העיקרית של הממשלה: להגדיל את מעגל המשתתפים בכוח העבודה, להגביר את התל"ג במדינה, שיהיה יותר יצוא, ואז נוכל גם להוסיף 400,000 עובדים, גם לשחרר אותנו מעולם של העובדים הזרים וגם לדאוג ליותר מקומות עבודה.

מל פולישוק-בלוך: זה אפשרי, זה בידינו, רק נחוצה האסטרטגיה והמדיניות הכלכלית הנכונה, ולא המדיניות הכלכלית שההסתדרות, לצערי הרב, הביאה לנו עד פה, וגם מפלגת העבודה.

מל פולישוק-בלוך: לסיכום, במשפט אחרון, אני אומרת: אנשי מפלגת העבודה, אל תכריחו אותנו לחזור אחורנית, למאה הקודמת, לסוציאליזם המזויף שלכם.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו במאה ה-21, ורק כלכלה חופשית, סקטור ממשלתי מצומצם ופחות ביורוקרטיה יכולים להבטיח כאן עתיד טוב יותר לנו ולילדים שלנו.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עזמי בשארה - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחרון הדוברים הוא חבר הכנסת דניאל בנלולו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה, ברשותך, להביע סולידריות לחברים, עובדי מועצת עראבה, ששובתים בצומת-גולני על כך שהם עובדים ולא מקבלים משכורת.

עזמי בשארה: נראה, אדוני היושב-ראש, שזו תופעה שמתפשטת במדינה הזאת.

עזמי בשארה: אנשים עובדים ולא מקבלים משכורת.

עזמי בשארה: זו ממש כמעט תופעה.

עזמי בשארה: אני לא מכיר שנה שבה היו כל כך הרבה מחאות של אנשים שעובדים ולא מקבלים משכורת.

עזמי בשארה: אבל הנושא שלנו הוא נושא הגדר, אדוני, ואני חושב שהחלטת בית-המשפט הבין-לאומי בהאג, שאחד מחברי הכנסת אמר עליו: מה זה בית-המשפט הזה, מה זה בית-המשפט הזה?

עזמי בשארה: – שהוא הערכאה המשפטית הגבוהה, לפחות באו"ם זו הערכאה המשפטית הגבוהה ביותר, שלא רק קבעה שהגדר הישראלית בשטחים הכבושים היא לא חוקית, אלא בעצם גם השיבה על השאלות בדבר ההשלכות של הקמתה, וזאת היתה השאלה של העצרת הכללית – מהן ההשלכות החוקיות של הקמת הגדר.

עזמי בשארה: ובית-המשפט הזה אומנם ענה ואמר שההשלכות הן – א.

עזמי בשארה: צריך להסיר את הגדר הזאת; ב.

עזמי בשארה: צריך להחזיר את המצב לקדמותו; ג.

עזמי בשארה: במקום שאי-אפשר להחזיר את המצב לקדמותו צריך לשלם פיצויים ולהסיר את הגדר, כלומר – נוסף על הסרת הגדר צריך לשלם פיצויים; ד.

עזמי בשארה: האו"ם צריך לעשות כל שביכולתו כדי שהגדר הזאת תוסר; ה.

עזמי בשארה: מדינות העולם אינן יכולות להשתחרר מאחריותן לדבר הזה.

עזמי בשארה: אי-אפשר שמדינת ישראל תטען שזה עניין שבינה לבין הפלסטינים, כי החוק הבין-לאומי מעורב בעניין זה, וזו אחריותן של כל המדינות, לא רק של המדינות החתומות על אמנת ז'נבה, אלא כל מדינות העולם אחראיות למה שקורה.

עזמי בשארה: בית-המשפט קיבל לידיו את הטענות הישראליות, שקל טענה-טענה, ודחה אותן.

עזמי בשארה: לגבי אחריותו של בית-המשפט לשפוט בעניינים כאלה, הוא עשה השוואות עם עשרות משפטים מהסוג הזה.

עזמי בשארה: הוא לא קיבל את הטענות, אלא אמר: כן, אחריותי לשפוט ולהשיב על שאלת העצרת.

עזמי בשארה: אבל 50-60 העמודים – שאני מציע לקרוא אותם – הם ממש מצוינים להשכלה, כי הם מחזירים את השפה על כנה – השפה שלדעתי שהושחתה בעשר השנים האחרונות.

עזמי בשארה: כאשר מדברים על תהליך השלום בין שני הצדדים, בית-המשפט לא מכיר שני צדדים.

עזמי בשארה: הוא מכיר כובש ונכבש.

עזמי בשארה: אין שני צדדים.

עזמי בשארה: והאלימות של שני הצדדים – אין בבית-המשפט העליון שם אלימות של שני הצדדים.

עזמי בשארה: יש כיבוש.

עזמי בשארה: הוא גם לא מכיר את מעגל האלימות.

עזמי בשארה: לא מכיר בזה.

עזמי בשארה: יש כיבוש.

עזמי בשארה: יש אחריות של המדינה הכובשת לאוכלוסייה בשטח הכבוש, כפי שנאמר במסמכים הבין-לאומיים, ובכללם אמנת ז'נבה שחלה שם.

עזמי בשארה: ובית-המשפט אומר, שמדינת ישראל אינה יכולה להגן על עצמה נגד הטרור בשטחים הכבושים שבשליטתה כמו שארצות-הברית נלחמה באפגניסטן, כי השטחים הכבושים הם לא מדינה זרה, זה כאילו שמדינת ישראל נלחמת בעצמה, הרי היא שולטת שם, זו אחריותה – ולכן היא לא יכולה לטפל בשטחים כמו שארצות-הברית מטפלת באפגניסטן, נגיד להפציץ אותם, לבנות שם גדר או לעשות כל מיני דברים כאילו שזאת ארץ אחרת.

עזמי בשארה: הוא אומר: זו לא ארץ אחרת, זו אחריותכם, ואי-אפשר להחיל את החוקים של מלחמה בטרור על שטח שאתה שולט בו, כי אתה כאילו נלחם בעצמך.

עזמי בשארה: אתה רוצה להתייחס לשטחים הכבושים כאל מדינה זרה ולהחיל עליהם את החוקים או את המסמכים או את הנורמות של מלחמה במדינה זרה האחראית לטרור?

עזמי בשארה: תיסוג משם, תעשה שם גבול, ואז תילחם בה כבמדינה זרה.

עזמי בשארה: אבל כל עוד אתה שולט שם, אתה לא יכול להגיד: אני אדאג לצרכים הביטחוניים שלי ואשים גדר.

עזמי בשארה: לא, אתה לא יכול – אתה צריך לדאוג לצורכי האוכלוסייה שאתה שולט בה.

עזמי בשארה: לדעתי, ההיגיון הכי קל והכי פשוט הוא ההיגיון של החוק הבין-לאומי, ומדינת ישראל לא יכולה להשתחרר מזה – או-או: היא לא יכולה גם לשלוט וגם להשתחרר מאחריותה כלפי הנשלט.

עזמי בשארה: או שהיא תשלוט, ואז היא אחראית לצורכי האוכלוסייה; היא לא יכולה לשים אותם במכלאות – למה?

עזמי בשארה: כי אני רוצה להפחית את מספר ההרוגים אצלי.

עזמי בשארה: מה עם מספר ההרוגים שלהם?

עזמי בשארה: מה עם חופש התנועה של מאות אלפי בני-אדם?

עזמי בשארה: מה עם אדמותיהם?

עזמי בשארה: וכו'.

עזמי בשארה: בית-המשפט כמובן לא סיפר לישראל מה היא צריכה לעשות למען הביטחון.

עזמי בשארה: את זה נעשה אנחנו, בפרלמנט הישראלי.

עזמי בשארה: מדינת ישראל הצליחה לשים את הציבור הישראלי בין שתי אלטרנטיבות מוזרות ביותר, אדוני היושב-ראש, או פעולות התאבדות, או גדר.

עזמי בשארה: ברור שהאזרח הישראלי הממוצע יבחר בגדר.

עזמי בשארה: הרי לא שמו לו - גדר בתוך השטחים או גדר בגבולות ה-4 ביוני 1967.

עזמי בשארה: אמרו לו – גדר או פעולות התאבדות.

עזמי בשארה: ברור שגדר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

עזמי בשארה: אבל אם אנחנו, אדוני, מסתכלים על עזה, שכל כך העלו אותה על נס כדוגמה מוצלחת לכך שאין פעולות התאבדות, נראה שתושבי עזה, שנדחקו מאחורי הגדר, ממציאים דברים אחרים, שהם לא פעולות התאבדות, אלא "קסאמים"; כלומר, הגדר היא פתרון לשאלת המתאבדים, לא לשאלת הביטחון.

עזמי בשארה: לכן, גם הדבר הזה, המיתוס הזה, צריך להיות מופרך, וצריך לחשוב מחדש על כל נושא הגדר.

עזמי בשארה: כדאי לפחות – לא חל, לא מחייב, לא מכירים – בסדר, אבל מסמך ללמוד ממנו – הוא כן מסמך ללמוד ממנו, אפילו לאנשי הימין, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת דניאל בנלולו.

יולי יואל אדלשטיין: הכרזה לסגנית המזכיר.

רות קפלן: תודה רבה.

רות קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר תיקון טעות בחוק טיפול בחולי נפש (תיקון מס' 5), התשס"ד-2004.

רות קפלן: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 13 לתקנון הכנסת.

רות קפלן: תודה רבה.

רות קפלן: ‏

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגנית המזכיר.

יולי יואל אדלשטיין: א.

יולי יואל אדלשטיין: המשבר המתמשך ברשויות המקומיות ובמועצות הדתיות;

יולי יואל אדלשטיין: ג.

יולי יואל אדלשטיין: התייחסותה להחלטת בית-הדין הבין-לאומי בהאג בעניין הגדר

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דהאמשה, עד חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, הממשלה, שכרגיל איננה - כבר התרגלנו להיעדרותה, אני אולי אבקש פעם להפעיל את חוק נכסי נפקדים לגבי הממשלה ולחלק את הירושה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם היא איננה ולא מתפקדת, היא לא נמצאת בבית הזה, מה עוד נותר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפילו בהצעות אי-אמון היא לא מופיעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס למה ששמענו הבוקר - אנחנו שומעים את זה חדשות לבקרים - לגבי הפרות זכויות האדם בשטחים; ובו-זמנית מתפארים: זה הצבא המוסרי ביותר בעולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתמול ראינו את ההתעללויות במחסום חווארה; מחסום אחד מתוך מאות מחסומים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה היה שם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שאיזה קצין זוטר פתאום תפס קריז והכה פלסטיני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קצין, מפקד המחסום, הראה לאותה סיירת טלוויזיונית, מטעם הצבא, אגב, הכול בתוך הצבא, הראה לה את הדרך הטובה ביותר לטפל בפלסטינים, כיצד חמישה אנשים במחסום הזה יעמדו מול מאות ואלפי פלסטיניים וישליטו סדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז מה הדרך הטובה ביותר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להתעלל, להשפיל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פלסטיני - עם אשתו ושניים או שלושה ילדים, אני לא כל כך זוכר, קטינים - צריך לספוג מכות, עלבונות, בעיטות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם אשתו אינה יכולה לסייע לו ולחוס על כבודו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל העולם יראה איך אני יכול להשליט סדר, להפחיד אותם ולהרתיע אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל מול כל זה, אנחנו בכל זאת הצבא המוסרי ביותר בעולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאילו שרק במקרה צולם המקום הזה, המחסום הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאילו שלא קורה הרבה יותר גרוע במאות המחסומים הנוספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואם במחסומים לא, אני לא רוצה לדבר על הגדר, דיברו קודמי ודיברו חברי מספיק, אני רוצה להביא עוד דוגמאות, נתונים בשטח, שארגוני זכויות אדם דווקא בתוך ישראל הביאו אותם, מפרסמים אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה היה במאי האחרון ברפיח, רק לפני חודש וחצי, חודשיים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבא המוסרי ביותר בעולם פתח במבצע בעיר רפיח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הריסות בתים, יריות ללא הבחנה, גם ממטוסים, גם מטנקים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וכאשר חיילי צה"ל ירו ללא הבחנה, מנעו גם פינוי פצועים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עשרות בני-אדם נהרגו, רבים מהם ילדים, אגב, נשים וגברים חפים מפשע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו גם חמושים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפלסטינים מנסים, כשהם יכולים, לתפוס איזה רובה או אקדח, הם מנסים להתגונן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל תוך כדי טיפול במעטים האלה, שבצורה כלשהי אוחזים בנשק, צריך לפגוע גם בכל האחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באותו מבצע, טנק ירה אל המון מפגינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מאות פלסטינים מפגינים, טנק צריך לירות בהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמונה אנשים נהרגו מאותו פגז של טנק, בתוכם ארבעה ילדים קטנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וכל זה מתי ולמה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר הצבא המוסרי ביותר בעולם מטפל בהפגנה בעיר רפיח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באותו מבצע, שארך ימים ספורים, סך הכול נהרגו 58 פלסטינים, מהם לפחות שמונה ילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה רק ברפיח בתוך ימים ספורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אותו הצבא המוסרי בעולם, באותם ימים ספורים, הרס 183 בתים של פלסטינים, בתי מגורים מאוכלסים, הרס אותם כליל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא מדברים על בתים שנפגעו או שנהרסו חלקית, לא, 183 בתים נהרסו כליל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קצת יותר נתונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מאז תחילת האינתיפאדה, בעיר רפיח בלבד - אני לא מדבר על עזה כולה, לא על השטחים כולם, לא על כל הפלסטינים, בעיר רפיח בלבד, 1,309 בתים מאוכלסים נהרסו בשלוש וחצי השנים האחרונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 1,309 מבנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת אומרת, ש-11,000 פלסטינים נותרו ללא קורת-גג כתוצאת מהריסת אותם מבנים, אותם 1,309 בתים בעיר רפיח בלבד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, כל זה בא להוכיח לנו, לשכנע את כולנו, אם למישהו יש ספקות, שזה הצבא המוסרי ביותר בעולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם ההתעללות במחסומים, גם הריסת הבתים וגם הריגת ילדים, נשים, זקנים וטף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת דניאל בנלולו.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשותו, בבקשה.

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי חברי הכנסת, ברשותכם, הייתי רוצה לגשת ישר לעובדה: הגדר הביטחונית, חברי, הצילה עד כה חיים, ומצילה, אפילו ממש ברגעים אלה, חיים של חפים מפשע.

דניאל בנלולו: החלטת בית-הדין בהאג שנתקבלה בשבוע שעבר היא החלטה שערורייתית, שנותנת לגיטימציה לטרור הפלסטיני נגדנו.

דניאל בנלולו: חד וחלק.

דניאל בנלולו: בחסות החלטת בית-הדין בהאג יכולים כעת ארגוני הטרור הפלסטיניים לבצע פיגועים באזרחי ישראל ואף להצדיקם.

דניאל בנלולו: כעת, כאשר בית-הדין בהאג מצדיק את עמדת הפלסטינים, הם יכולים להמשיך את הדו-פרצופיות שלהם, מצד אחד להרוג אזרחים חפים מפשע ומצד שני לגלגל עיניים תמימות אל אירופה ולטעון שהם קורבנות.

דניאל בנלולו: האירופים קנו את ההצגה שלהם.

דניאל בנלולו: אל תצפו שגם ממשלת ישראל תעשה אותו הדבר.

דניאל בנלולו: חברי אופוזיציה נכבדים, אנשי הסיעות הערביות, על שום מה אנחנו עומדים כאן היום?

דניאל בנלולו: האם אנחנו באמת צריכים להסביר לכם מדוע אין אנו מסכימים עם החלטת בית-דין בהאג?

דניאל בנלולו: מדוע אנו לא פועלים לפי החלטתו?

דניאל בנלולו: עד לאן יגיע גלגול העיניים שלכם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא צריך הסבר.

דניאל בנלולו: צריך הסבר, ודאי שצריך.

דניאל בנלולו: חברי חברי הכנסת הערבים, מה חשבתם, שאנחנו נקבל את ההחלטה, שאנחנו נכבד החלטה חד-צדדית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה צריך להסביר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל העולם יודע את האמת, רק אתה לא יודע.

דניאל בנלולו: איזה עולם?

דניאל בנלולו: 11 מדינות שבאו להשתתף מתוך 191 מדינות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש פסק-דין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אתה דיברת כרגע, חבר הכנסת בנלולו לא הפריע לך, ראיתי.

ראובן ריבלין: הוא אומר את מה שהוא רוצה, לא את מה שאתה רוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה לא היית, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, מספיק.

דניאל בנלולו: אני אומר מה שעם ישראל רוצה לשמוע, לא מה שאתה רוצה.

דניאל בנלולו: מבטו של בית-הדין בהאג אינו מחייב אותנו.

דניאל בנלולו: יתירה מכך, הפסיקה אינה רלוונטית, משום שהיא מתעלמת באופן טוטלי מהטרור הפלסטיני; באופן מוחלט וטוטלי.

דניאל בנלולו: רק אדם שעיניו אינן בראשו יכול היה לקבל החלטה כזאת, החלטה שקובעת כי ישראל היא הפושעת ולא הפלסטינים; כי ישראל היא זאת שצריכה לפרק את הגדר ולא הפלסטינים הם אלה שצריכים לפרק את ארגוני הטרור שלהם.

דניאל בנלולו: ועל כן, אין אנו יכולים להסכים עם הפסיקה הזאת, ולא כל שכן, אין אנו יכולים לבצעה.

דניאל בנלולו: חשוב לומר מעל במה זו את האמת לאמיתה: הגדר מצילה חיים.

דניאל בנלולו: אני לא רוצה לפתוח פה לשטן, אולם עד כה ירד מספר הפיגועים בארץ, וקשה לי להאמין כי לגדר לא היה קשר לכך.

דניאל בנלולו: יתירה מכך, התוואי שקבעה הממשלה הוא התוואי הנכון, ולא התוואי שעליו מדברים כולם.

דניאל בנלולו: כולם מנפנפים בידיים אולם שוכחים פרט קטן וחשוב: הממשלה קבעה תוואי ביטחוני ולא מדיני; ביטחוני ולא מדיני.

דניאל בנלולו: ביטחונם של אזרחי ישראל חשוב לאין ערוך מהחלטה חסרת שיניים כמו זו של בית-הדין בהאג.

דניאל בנלולו: האם אלו האנשים שיקבעו כיצד נגן על אזרחינו?

דניאל בנלולו: האם יש לאנשים האלה ניסיון בהתמודדות עם פיגועי טרור?

דניאל בנלולו: בשני המקרים התשובה היא לא.

דניאל בנלולו: רק למדינת ישראל, לצערי הרב, יש היכולת והניסיון להתמודד עם ארגוני טרור, וזה בדיוק מה שאנחנו עושים.

דניאל בנלולו: לצערי, על ספסל הנאשמים בהאג ישבו האנשים הלא-נכונים.

דניאל בנלולו: הם גם נשפטו על-ידי האנשים הלא-נכונים, שאין להם לגיטימציה כלל.

דניאל בנלולו: מתוך 191 מדינות שהוזמנו להשתתף בדיונים, הופיעו רק 11.

דניאל בנלולו: האם אלה המדינות שיקבעו את גורל ילדינו?

דניאל בנלולו: מדינת ישראל החליטה מראש שלא להשתתף במשחק, היות שהוא היה מכור מראש.

דניאל בנלולו: לא רצינו לתת לגיטימציה לבית-המשפט בהשתתפותנו בדיונים ולהביא בכך גם את שאר המדינות להשתתף בהם.

דניאל בנלולו: ההחלטה אומנם היתה חד-צדדית, אולם המספר המצומצם של המדינות שתמכו בה הפך אותה לחסרת שיניים והראה כי הצעד שמדינת ישראל נקטה בכך שלא השתתפה בדיונים היה צעד נבון.

דניאל בנלולו: אסור למדינת ישראל לקבל תכתיבים שעלולים לפגוע בביטחון אזרחיה.

דניאל בנלולו: התוואי שקבעה הממשלה הוא התוואי הנכון, ולא אחר.

דניאל בנלולו: זהו תוואי ששומר על ביטחונה של מדינת ישראל, וזה מה שצריך לעמוד בראש מעיינינו.

דניאל בנלולו: הגיע הזמן שבהאג יעמידו לדין גם ארגוני טרור, ולא רק מדינות שנלחמות בטרור.

דניאל בנלולו: הגדר הוקמה אך ורק בגלל הטרור, ועל כן אל לגורם כלשהו לבוא אלינו בטענות, היות שכולם היו נוהגים כך כבר מזמן.

דניאל בנלולו: בהזדמנות זו אני רוצה לחזק את ידיו של ראש הממשלה בנושא הגדר.

דניאל בנלולו: תוואי הגדר שנקבע על-ידי ממשלת ישראל הוא התוואי הרצוי למען ביטחונה של מדינת ישראל.

דניאל בנלולו: ראש הממשלה מציל חיים, ואני בטוח כי ימשיך להגן על שאר האינטרסים של מדינת ישראל כפי שעשה עד כה.

דניאל בנלולו: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת בנלולו.

ראובן ריבלין: כבוד סגן ראש הממשלה ושר החוץ מבקש להשיב לדוברים בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, צלצול הפעמון לקריאה להצבעה נשמע, ולכן אני מבקש, תוך כדי דבריו של סגן ראש הממשלה ושר החוץ, להתיישב במקומותיכם.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום שישי האחרון התקבלה בבית-הדין בהאג חוות דעת מייעצת אשר מורה לישראל להרוס את גדר הביטחון.

סילבן שלום: חוות הדעת הזאת היתה צפויה.

סילבן שלום: לא היתה בה שום הפתעה.

סילבן שלום: היה ברור שהרוב האוטומטי באו"ם והרוב האוטומטי בבית-הדין יגיע לתוצאה האחת והיחידה האפשרית נוכח השאלה החד-צדדית שהופנתה אל בית-הדין.

סילבן שלום: לאורך כל הדרך עשינו הכול כדי להימנע מבניית גדר בינינו לבין הפלסטינים, אולם לאחר 35 שנים שבהן לא נזקקנו לגדר, נאלצנו לבנות גדר ביטחונית, שתשמש מכשול שיחסום את המרצחים הפלסטינים מכוונתם לפגוע באזרחי מדינת ישראל.

סילבן שלום: לאחר 20,000 פיגועים, ולאחר קרוב ל-1,000 הרוגים, עשרות אלפי פצועים, נכים, אלמנות, יתומים והורים שכולים, נאלצנו להתחיל בבניית הגדר.

סילבן שלום: הגדר הזאת מוכיחה את עצמה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, מאז התחלנו בבניית הגדר יש ירידה עצומה במספר הפיגועים.

סילבן שלום: צריך לזכור שהגדר הזאת מצילה חיים.

סילבן שלום: מאז החלה בניית הגדר ניצלו חייהם של מאות מאזרחי ישראל שבלעדיה היו נפגעים בידי מרצחים נפשעים.

סילבן שלום: במהלך כל בניית הגדר ישראל עושה הכול כדי לשמור על האיזון בין צורכי הביטחון של אזרחיה לבין הצורך לשמור על רווחתם של הפלסטינים.

סילבן שלום: הדבר הזה עמד, כמובן, לנגד עיניהם של המתכננים והמבצעים, לאחר שהתקבלו החלטות הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - - האיזון, הבג"ץ אומר את זה.

סילבן שלום: מובן שהאיזון של בג"ץ מקובל עלינו.

סילבן שלום: החלטת בג"ץ מוכיחה יותר מכול, שאין צורך בהתערבות חיצונית, ושיש לפלסטינים אפשרות לקבל סעד בתוך תחומי מדינת ישראל.

סילבן שלום: ממשלת ישראל החליטה שלא להשתתף בהליך הזה, שהיה מוטה מלכתחילה בשאלה חד-צדדית.

סילבן שלום: ההחלטה של ישראל שלא להשתתף בהליך - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברחתם.

סילבן שלום: - - הביאה לכך שעשרות מדינות, מהחשובות ביותר בעולם, החליטו גם הן שלא להשתתף.

סילבן שלום: כך רוסיה, ארצות-הברית, בריטניה, צרפת, איטליה, ספרד, גרמניה, הולנד, כל האיחוד האירופי, קנדה, אוסטרליה, יפן – כל אלה החליטו שלא להשתתף בהליך, לאחר שהגיעו למסקנה שהוא מביא לפוליטיזציה של בית-הדין.

סילבן שלום: המטרה היתה להימנע מפוליטיזציה, שתפגע פגיעה אנושה בבית-הדין ובאפשרות שלו לדון במקרים נוספים בעתיד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מייד בתום דבריו של סגן ראש הממשלה ושר החוץ אנחנו נצביע, לכן אני מבקש מכולכם לשבת.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, המערכה עדיין לא נגמרה.

סילבן שלום: הפלסטינים מנסים לארגן בסוף השבוע פסטיבל בעצרת האו"ם ולהביא לקבלת החלטה נגד ישראל, בנצלם את הרוב האוטומטי שיש באו"ם.

סילבן שלום: אנחנו כמובן נערכים כדי לסכל כוונה זו של הפלסטינים.

סילבן שלום: אנחנו עושים הכול כדי שצעד זה לא יצלח, באמצעות אמירה אחת לעולם: הסיבה היחידה לגדר היא הטרור.

סילבן שלום: ברגע שלא יהיה טרור, הגדר תוכל לזוז.

מוחמד ברכה: - - -

סילבן שלום: לעומת הגדר הזאת, אדוני היושב-ראש, שהיא הפיכה, חיי אדם אינם הפיכים.

סילבן שלום: אי-אפשר להחזיר חיי אדם.

סילבן שלום: צר לי, אדוני היושב-ראש, שגם בדברי עתה עדיין מנסים להגן על אלה שהיו צריכים לפעול נגד הטרור.

סילבן שלום: הרי הרשות הפלסטינית, שהובאה לכאן ב-1994, הובאה כדי לשים סוף לטרור, אבל ערפאת, שהובא לכאן ב-1994, הביא אתו את תופעת המחבלים המתאבדים, שמאז גרמו לנו נזק כה רב.

סילבן שלום: אנחנו נמשיך במאבק המדיני כדי לשכנע את העולם בצדקת דרכנו, בצדקת גדר הביטחון ובצורך שלנו להגן על אזרחינו.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לדחות את הצבעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: לא לדחות את הצבעת האי-אמון, אלא לדחות את האי-אמון.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כבוד השרים, ראשי הוועדות הנכבדות, נא לשבת.

ראובן ריבלין: לא נתבקשה הצבעה שמית, ולכן נקיים הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לא תישמע טענה: לא נקלט, אלא אם כן באמת יש איזה שיבוש.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת איציק, בבקשה לשבת.

ראובן ריבלין: שימו לב, אני נותן לכל אחד אפשרות לשבת במקומו ולהצביע בניחותא.

ראובן ריבלין: ובכן, הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה בשל המשבר המתמשך ברשויות המקומיות ובמועצות הדתיות.

ראובן ריבלין: נא להצביע - מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בבקשה, נא לבדוק אם אכן נקלטה ההצבעה.

איתן כבל: שלי לא נקלט.

ראובן ריבלין: אז תצביע עוד פעם, זה ייקלט.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה – 55 נגד – 58 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 56 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת איתן כבל, ומייד נבדוק מדוע הצבעתו לא נקלטה, 58 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, נא ללחוץ שוב ונראה אם ההצבעה תיקלט.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מבקש לא להפריע לי בשעת ההצבעה.

ראובן ריבלין: אני מבקש לא להעיר הערות שיכולות חלילה להסיח את דעתנו מההצבעה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש סיעת ש"ס, הצעת סיעות ש"ס ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה במלאות שנה לתוכנית הכלכלית הפוגעת בשכבות החלשות.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות ש"ס ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 55 נגד - 54 נמנעים – 1

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, הצבעתך נקלטה עכשיו.

ראובן ריבלין: צריך רק לדעת איך ללחוץ.

איתן כבל: אני טוב בללחוץ.

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: אז לא לחצת במקום הנכון.

ראובן ריבלין: 55 בעד, 54 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, להפסיק את מחיאות הכפיים.

רשף חן: אני הצבעתי ולא נקלט.

ראובן ריבלין: נא לשבת בשקט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אני מבקש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רשף, מה רצית לומר?

רשף חן: הצבעתי ולא נקלט.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, למה אתם צריכים לעזור לי?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, האם חבר הכנסת רשף ישב לידך?

נסים דהן: הוא ישב לידי ורצה להצביע בעד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רשף, הצבעתך לא נקלטה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת בשקט.

ראובן ריבלין: המקרה של כבל, שאלוהים שלח אותו אלי - אני מודה, חבר הכנסת כבל, תזכה למצוות שהצלת אותי מאיזו התלבטות.

איתן כבל: לא הייתי פה, תמחק אותי.

ראובן ריבלין: היית גם היית.

רוני בר-און: עוד הצבעה לא נקלטה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אל תבלבלו לי במוח.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני קובע, 55 בעד, 55 נגד, הצעת האי-אמון לא נתקבלה, בצירוף קולו של חבר הכנסת רשף חן.

ראובן ריבלין: מה קרה?

נסים דהן: איך אתה יודע מה הוא רצה להצביע?

ראובן ריבלין: הוא רצה להצביע בעד?

ראובן ריבלין: האם אדוני בוחן כליות ולב?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, מספיק.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעת אי-אמון - בבקשה, חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, כשזה קרה בשבוע שעבר אני הערתי את תשומת לבך, שאי-אפשר לשנות הצבעות אחרי הצבעה - לא של חבר הכנסת כבל ולא של חבר הכנסת רשף ולא בשבוע שעבר.

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, לתשומת לבך, חבר הכנסת איתן כבל לא טעה בהצבעתו, שלא הייתי משנה אותה.

ראובן ריבלין: הוא הצביע והצבעתו לא נקלטה.

ראובן ריבלין: אפשרתי לו לצרף את הצבעתו, כי ראיתי אותו לוחץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, הרי אנחנו כחומר ביד היוצר, ולצערי הרב, מערכות ההצבעה לפעמים לא נשמעות.

ראובן ריבלין: ..

ראובן ריבלין: אני ביקשתי וראיתי ואני בטוח שחבר הכנסת כבל הצביע.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: חכם גדול.

ראובן ריבלין: רבותי, השאלה היא אם ישב הבן-אדם והצביע.

ראובן ריבלין: יושב חבר הכנסת חן ואומר: הצבעתי, ולא נקלטה הצבעתו.

ראובן ריבלין: דין חן כדין כבל ודין רשף כדין איתן.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להמשיך בהשוואה בין המקרים.

חיים אורון: במקרה אחד זה לא שינה את התוצאה ובמקרה שני זה קבע את התוצאה.

חיים אורון: אי-אפשר שיימשך הנוהל בכנסת, שההצבעות משתנות תוך כדי הצבעתן.

חיים אורון: אם זה יהפוך לנוהל - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, במחילה ממך.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחבר הכנסת ארדן לעזור לי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אני מכבד אותך מאוד.

ראובן ריבלין: אם היה חבר הכנסת רשף חן מצביע בעד בטעות ומבקש לשנות לנגד, לא הייתי מאפשר לו.

קריאה: זהו יום שחור לכנסת.

ראובן ריבלין: מקבל.

ראובן ריבלין: אתה יכול גם לבקש את התפטרותי, ואולי אני איענה בחפץ לב, כאשר אתה אומר מלים כאלה שחורות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת רשף חן וחבר הכנסת כבל לא מבקשים לשנות את הצבעתם.

ראובן ריבלין: הם אומרים: לחצנו ולא נקלט.

ראובן ריבלין: אני מפנה את תשומת לבך לסעיף 63 לתקנון, להערת שוליים שלישית: "3.

ראובן ריבלין: חבר כנסת שהשתתף בהצבעה בכנסת וטען שהצבעתו לא נקלטה או ביקש לשנות את הצבעתו בשל טעות, ישקול יושב-ראש הישיבה את הבקשה שהוגשה לו מייד לאחר ההצבעה, והחלטתו לשנות את התוצאה סמוך להצבעה".

ראובן ריבלין: הודעתי שאני נותן מספיק זמן לאנשים לשקול את הצבעתם ולא אאפשר לשנות את ההצבעה.

ראובן ריבלין: יושב לפני חבר הכנסת כבל, לוחץ ואומר: לא נלחץ.

ראובן ריבלין: אני נענה לבקשתו.

ראובן ריבלין: יושב חבר הכנסת חן ואומר: אני לחצתי ולא נלחץ.

ראובן ריבלין: אני מבקש לצרף בדיוק כמו כבל.

חיים אורון: אני מבקש, בשמי, לא להיענות יותר לבקשות מהסוג הזה בהצבעות שקובעות החלטה.

חיים אורון: זה הכול.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אם כך, רבותי חברי הכנסת, אני מודיע לכם שאני נאלץ כל הצבעה, אלא אם כן תבקשו ממני למרות הצבעתי, הצבעה שיכולה להביא לידי מצב שסעיף 28 יחייב אותנו ללכת לבחירות חדשות ואחר כך כולכם תבואו אלי לשנות את הצבעתי - תיערך הצבעה שמית אישית.

ראובן ריבלין: אני מודיע לכם.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת דליה איציק, האם מקובל עלייך?

דליה איציק: כן.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון סער, האם מקובל עליך?

ראובן ריבלין: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, היה מספיק להישאר פה, באותו אולם, ולראות מה התוצאות בהצבעה הראשונה בשביל להבין שנפלה יותר מטעות של חבר כנסת אחד בהצבעה.

גדעון סער: ולמען הפרוטוקול, אדוני היושב-ראש - - -

דליה איציק: - - -

גדעון סער: הבעיה שלך היא שאת לא יודעת לנצח.

גדעון סער: מתחילת הקדנציה.

גדעון סער: מתחילת הקדנציה, וגם לא תזכי לזה עד סוף הקדנציה.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון סער, זה לא נתן לך רשות להתפלמס.

גדעון סער: כן, אבל תגן עלי מפני חברי האופוזיציה.

ראובן ריבלין: אני מגן, אני מגן.

גדעון סער: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, לקחת לתשומת לבך, שעוד שניים לפחות מחברי הקואליציה, חבר הכנסת ארדן וחבר הכנסת גורלובסקי, הצביעו נגד הצעת באי-אמון, וגם הצבעתם לא נקלטה.

גדעון סער: בדקנו את זה עכשיו.

ראובן ריבלין: שמעתי - - -

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, הם לא תמיד יכולים לדעת מייד, בכל הכבוד, אבל אתה, היושב-ראש, שיודע שהיתה טעות ושלא זו תוצאת ההצבעה, חובתך לתקן ולהעמיד אותה על ההצבעה המדויקת, אחרת זה יותר גרוע מהצבעות כפולות, זו תוצאה שלא משקפת את יחסי הכוחות בבית הזה.

גדעון סער: לכן, זו בקשתנו – בדקנו את זה בתדפיסים.

גדעון סער: לא רציתי לומר דבר לפני שבדקנו את זה בתדפיסים.

ראובן ריבלין: הבנתי, תודה רבה.

ראובן ריבלין: הואיל ויש לי פה שיבושים בהצבעה, שיכולים לנבוע מחוסר יכולת של חברי הכנסת להצביע בצורה – או שיש מערכת – אני קובע מרגע זה, אדוני ראש הממשלה, שכל הצבעת אי-אמון בממשלה תיעשה בהצבעה שמית.

גדעון סער: - - -

ראובן ריבלין: אתה לא מסכים?

ראובן ריבלין: או.

ראובן ריבלין: קיי., זה הכול.

ראובן ריבלין: אינני יכול - - -

מיכאל איתן: אני מציע להביע אי-אמון במערכת.

ראובן ריבלין: אני מסכים אתך במאה אחוז, אם כי תראה עכשיו – אם אני אעשה הצבעת ניסיון – שכולם ייקלטו.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לראות?

ראובן ריבלין: אתה רוצה לראות שחברי הכנסת גורלובסקי וארדן נקלטים?

ראובן ריבלין: אני עושה הצבעת ניסיון – תראה שהם נקלטים.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: לא משנה, אני לא משנה את ההצבעה, חבל על הזמן.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: התקבלה תלונתם של חברי הכנסת - - -

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: אנחנו עושים הצבעת ניסיון, לא הצבעה קובעת.

משה גפני: לא יודעים להפסיד בכבוד.

ראובן ריבלין: רבותי, הרי גם כך וגם כך הממשלה לא נפלה, שכן לא היו 61.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הבנתי, ראיתי.

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: הרי כל טענה יכולה להישמע כאן, ויש לי פה בעיה עם המערכת האלקטרונית, או באשמתה או באשמת חברי הכנסת שאינם מצביעים נכון, אבל זה דבר שאיני יכול לקבוע.

ראובן ריבלין: לכן אני קובע, ברגע זה, שהצבעות בעניין הממשלה יהיו שמיות.

ראובן ריבלין: אדוני שר המשפטים, חבר הכנסת אריאל מצביע כבר קרוב לחצי שעה.

יצחק כהן: עמוד 42, עמוד 42 - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

המשפטים יוסף לפיד: הואיל ומדובר בביטול זמן רב מאוד – להמשיך - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: לא, אדוני, כבוד שר המשפטים, אני רוצה להסביר לאדוני דבר – לא בחוק, אלא בחוקתיות.

ראובן ריבלין: אדם יכול להצביע נגד הממשלה, ולאחר שהוא רואה שהצבעתו הכריעה, הוא יכול – תחת לחץ חבריו – לשנות את הצבעתו.

ראובן ריבלין: אסור לנו לאפשר זאת.

ראובן ריבלין: אסור לנו לאפשר זאת.

ראובן ריבלין: לכן אני אומר: כאשר בן-אדם לחץ ולא נקלטה הצבעתו, אין לי ברירה אלא להיענות לבקשתו, כפי שראיתי את כבל ואת חן.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: אני לא ראיתי – אתה צודק, אבל היא באה במאוחר.

ראובן ריבלין: הבנתי, שמעתי.

ראובן ריבלין: לכן אני מציע לא לומר שאנחנו משנים את ההצבעה האלקטרונית לאחר ההצבעה, שכן יכול להיות מה שנקרא "לחץ בלתי הוגן", זה דבר שקיים אצל אנשים שהם לא מושלמים.

ראובן ריבלין: קורים, קורים דברים כאלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: ראיתי, ראיתי, ראיתי - חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון סער הביע את עמדת הסיעה כולה.

ראובן ריבלין: אין צורך, זה לא דיון אישי.

ראובן ריבלין: לא צריך להשתתף בכל דבר.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מציע לקבל את הצעת היושב-ראש להצביע במקרים הבאים באי-אמון או ברמה כזאת הצבעה שמית, גם אם זה לוקח קצת יותר זמן.

אורי אריאל: שנית, אני פונה אליך, אדוני ראש הממשלה, אולי תאמר את דברך, הרי זה לא הפיל את הממשלה - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, חבר הכנסת.

אורי אריאל: למה אתה צריך להסתתר מאחורי - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, אני מצטער.

ראובן ריבלין: נתתי לאדוני רשות לצורך ההצבעה, ולא כדי להטיף מוסר עכשיו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת האי-אמון הבאה, שתיערך בהצבעה שמית.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר, נא לקרוא.

חיים רמון: לא, לא, אנחנו נמנעים.

חיים רמון: נמנעים.

קריאות: - - -

נסים זאב: מהשבוע הבא.

אלי אפללו: שמית.

ראובן ריבלין: שמית?

ראובן ריבלין: טוב.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: בשביל מה?

ראובן ריבלין: בשביל מה?

ראובן ריבלין: טוב, רבותי, הואיל ולא הגישו לי 20 חתימות – חבר הכנסת רמון, נא לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, חבר הכנסת הרצוג, נא לשבת, לשבת או לצאת, לא אכפת לי.

ראובן ריבלין: הואיל ולא הגישו לי 20 חתימות, והחלטנו שמהשבוע הבא נתחיל להצביע - - -

אלי אפללו: - - -

ראובן ריבלין: אתה רוצה?

ראובן ריבלין: תביא לי 20 חתימות.

ראובן ריבלין: נו, מה אתה רוצה?

ראובן ריבלין: עזוב, אל תבלבלו לי במוח יותר.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, מה אתה רוצה, שמית?

גדעון סער: מוותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: אני לא שומע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, בזמן הצבעות לא מבקשים את רשות הדיבור.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני עובר להצבעה אלקטרונית, מאחר שקיבלתי רמזים לכך שההצבעה היא לא דרמטית.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מבקש – חבר הכנסת גורלובסקי, חבר הכנסת ארדן, נא להצביע כאשר לוחצים גם על כפתור ההצבעה וגם על זה, ורואים את הסימן.

ראובן ריבלין: נא להצביע, בבקשה.

ראובן ריבלין: הצעת הסיעות יחד, חד"ש-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה - מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות יחד–חד"ש-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 13 נגד – 58 נמנעים – 32 הצעת סיעות יחד–חד"ש-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ארדן נקלט, גורלובסקי נקלט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חן נקלט?

ראובן ריבלין: ובכן – 13 בעד, 58 נגד, 32 נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו לא השתתפה בדיון ונמנעה בהצבעה.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור לנציג הסיעה, שיסביר מדוע נמנעו ומדוע לא הצביעו.

ראובן ריבלין: רבותי, מהשבוע הבא יהיו הצבעות אי-אמון בהצבעה שמית.

דליה איציק: סליחה, אדוני היושב-ראש, שלא ייווצר הרושם שהשתיקה שלי היא כאילו הסכמה.

ראובן ריבלין: ודאי שלא.

דליה איציק: תאסוף את ראשי הסיעות ונדון בזה.

ראובן ריבלין: ודאי.

ראובן ריבלין: אין שתיקתה של חברת הכנסת דליה איציק כהסכמה.

ראובן ריבלין: הרי הם לא יודעים להצביע, בחייך.

ראובן ריבלין: כל ההצבעות נקלטות מייד אחרי זה.

ראובן ריבלין: הולכים ומטילים דופי במערכת שלמה.

ראובן ריבלין: יצחק כהן אף פעם לא טעה בהצבעה, כי הוא יודע להצביע, זה הכול.

ראובן ריבלין: אצלי, בש"ס, לא ראיתי אחד - - - חבר הכנסת אליעזר כהן, בבקשה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ממשלה זו אינה מקיימת את רצון הבוחרים.

אליעזר כהן: היא הבטיחה ביטחון – אין ביטחון.

אליעזר כהן: היא הבטיחה שלמות הארץ – ההינתקות היא מרשם לחלוקת הארץ.

אליעזר כהן: הבוחרים לא רצו מדינה פלסטינית.

אליעזר כהן: אם היא עדיין אינה קיימת, הרי היא או-טו-טו בדרך.

אליעזר כהן: הבוחרים לא בחרו בעבודה, כי לא רצו אותה ואת מצעה, ועתה, הבוחרים ואנו עומדים בפני מצב של חוסר ברירה, שבו העבודה תקבע בממשלה.

אליעזר כהן: האירוניה היא שהבוחרים נתנו 40 מנדטים לליכוד, ואילו בסופו של דבר, העבודה תמצא את עצמה מנהלת את הממשלה.

אליעזר כהן: איזו ממשלה עומדת להיות?

אליעזר כהן: מה הם המאפיינים שלה?

אליעזר כהן: זו תהיה ממשלה של הינתקות - ניתוק של חבל ארץ יהודי, גוש-קטיף.

אליעזר כהן: יותר מזה - הינתקות מיידית.

אליעזר כהן: העבודה מבקשת לזרז ולקדם את ההינתקות, עד כדי כך שהם כבר ממהרים לעשות חקיקה מתאימה ולטפל בכל הצד האדמיניסטרטיבי של ההינתקות, ובלבד שהתושבים היהודים של חבל-עזה כבר יימצאו מהצד "הנכון" של הגדר, ובמהרה.

אליעזר כהן: תראו מה קרה כאן.

אליעזר כהן: נבחרה ממשלת ימין - מה קיבלנו?

אליעזר כהן: קיבלנו ממשלת ליכוד-שינוי - שמאל.

אליעזר כהן: אל תשכחו שחצי מהליכוד אינו בימין, ועשרה חברי כנסת בשינוי הם שמאל.

אליעזר כהן: נוסיף את העבודה – שמאל - זו תהיה ממשלת שמאל, שהבוחרים לא רצו אותה.

אליעזר כהן: היום נפגש יושב-ראש העבודה עם ראש הממשלה.

אליעזר כהן: חבר הכנסת שמעון פרס אמר לאחר הפגישה: "לא אסלח לעצמי אם בגלל היסוסים שלנו, תוכנית ההינתקות לא תצא לפועל".

אליעזר כהן: חבר הכנסת פרס הוסיף ואמר לגבי ההצטרפות לממשלת שרון: "איננו רוצים לשנות את הממשלה, אנחנו רוצים לשנות את מדיניותה".

אליעזר כהן: לא רק שאנו מובלים כל הזמן למדיניות יותר ויותר של השמאל, כי אם הביטחון אינו משתפר.

אליעזר כהן: סותמים לנו בימין את הפה כשאנו מוחים נגד כל אלה, אומרים שאנחנו מסיתים.

אליעזר כהן: ובתוך כל זה, הרקע החברתי-הכלכלי: איך לא מנהלים את הרשויות המקומיות; כיצד נכשלת התוכנית לאיחוד המועצות המקומיות; כיצד לא מנהלים את הרשויות הדתיות, ומה שהבטיחו ועדיין לא קיימו - כיצד פוגעים בשכבות החלשות; כיצד אומרים שהמסים ירדו, והם אינם יורדים; כיצד נפגעות האוכלוסיות החלשות.

אליעזר כהן: אדוני ראש הממשלה, אני שואל אותך: איך הממשלה שאתה עומד בראשותה תוכל להמשיך במדיניות הכלכלית בממשלה שבה האגף השמאלי כל הזמן מושך לכיוונים כלכליים שנוגדים את מדיניותה של ממשלתך שלך?

אליעזר כהן: איך תוכל לממש את הבטחתך לבוחריך על הביטחון כשתתנתק מחבל ארץ כמו גוש-קטיף ומחבל ארץ ביהודה ושומרון?

אליעזר כהן: אילו עוד החלטות שעטנז יכולות לצאת מממשלה שכזאת?

אליעזר כהן: כמה זמן עוד תמשיכו לבלבל את העם?

אליעזר כהן: אפשר לשטות רק בחלק מהאזרחים חלק מהזמן, אבל אי-אפשר לשטות בכולם כל הזמן.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אליעזר כהן, הלוא הוא צ'יטה.

ראובן ריבלין: [מס' כ/33; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 10168; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 79) - קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג אותה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: רבותי המסתייגים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רביץ, האם אדוני יבקש לנמק את הסתייגותו לחוק העונשין?

אברהם רביץ: כן.

ראובן ריבלין: מבקש לדבר?

ראובן ריבלין: עוד לא, עוד לא.

ראובן ריבלין: קודם חבר הכנסת איתן יביא את דבר הוועדה ולאחר מכן אדוני.

ראובן ריבלין: אופיר, האם אדוני רוצה?

אופיר פינס-פז: כן.

ראובן ריבלין: רוצה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה לא נוכח פה, חבר הכנסת עסאם מח'ול לא נוכח, חבר הכנסת אחמד טיבי לא נוכח, חבר הכנסת יוסי שריד יצא.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת חיים אורון, זהבה גלאון, אבשלום וילן, רן כהן ורומן ברונפמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב - טוב, נראה, נתחיל להתקדם.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא למליאת הכנסת הצעת חוק שיש לה מסר חשוב מאוד, והיא הצעת חוק שדנה באיסור מכירת משקאות משכרים לקטין ובאה לתקן את המצב הקיים כיום.

מיכאל איתן: האיסור הפלילי למכור משקאות - אולי מישהו יעזור לי: משכּרים או משכרים?

מיכאל איתן: משכּרים, בכ"ף, כמובן.

דני יתום: משכרים.

דני יתום: משכרים.

ראובן ריבלין: משקאות משכרים.

ראובן ריבלין: למה משכרים?

ראובן ריבלין: זה עם דגש בכ"ף.

דני יתום: כ"ף, בלי דגש קל.

דני יתום: שיכר.

דני יתום: מלשון שיכר.

ראובן ריבלין: כמה שידוע לי - משקה משכר.

מיכאל איתן: הנה, אתם רואים - ידעתי שעל כל דבר אפשר להתווכח בכנסת, וגם על השאלה אם אומרים משכרים או משכרים.

מיכאל איתן: אני בטוח שמישהו מאלה שכעת צופים בטלוויזיה יתקשר למזכירות הכנסת ונשמע מה אומרת האקדמיה ללשון בעניין הזה.

ראובן ריבלין: שיעבירו לאתר הכנסת.

מיכאל איתן: בכל מקרה, אנחנו נמצאים במצב חברתי שבו יותר ויותר בני-נוער שותים משקאות משכרים, שבהם יש אלכוהול במידה גדושה, וכתוצאה מכך חלקם מעורבים אחר כך בקטטות, בתאונות דרכים, וגם אלה שאיכשהו מצליחים לא להגיע עד לפגיעה פיזית בעצמם או באחרים - הם רוכשים לעצמם את ההרגל הזה, האלכוהול נספג בגופם.

מיכאל איתן: ההרגל הופך להרגל של קבע, ואנשים שנקלעים לסחרחרת הזאת, למצב שאין ממנו לאחר מכן מוצא – במקרים נדירים מאוד מצליחים להיגמל מכך.

מיכאל איתן: אני רוצה להביא לפני חברי הכנסת את המהות של השינוי שיזמו כהצעות חוק פרטיות חבר הכנסת רוני בריזון וחברת הכנסת גילה פינקלשטיין, שרצו לשנות את החוק הפלילי כך שאם קודם לכן מכירת המשקאות היתה אסורה כאשר החוק קבע שאסור למכור לקטין לשם שתייה במקום שבו מתבצעת המכירה - הם ביקשו להוריד את המלים "לשם שתייה במקום", והיום האיסור של החוק הוא גורף ואסור למכור גם כאשר השתייה איננה במקום, אלא במרכולים, פיצוציות, חנויות מכולת וכיוצא בזה.

מיכאל איתן: במהלך הדיונים בוועדה עלתה גם שאלה אם אנחנו רוצים - לאחר ששמענו שיש מנהג או תופעה די שכיחה בקרב ציבור חרדי ודתי שנזקק לבקבוקי יין לקידוש, ושאלנו את עצמנו אם יש מקום שהחקיקה תתחשב בהם.

מיכאל איתן: עלתה גם הצעה, שכאשר הקטין קונה חבילת מצרכים שבה המשקה האלכוהולי מהווה רק 5% ממחיר הקנייה, ניתן יהיה למכור את החבילה כולה בלי להטיל עליו את האיסור שבתוך חבילת המצרכים יהיה גם משקה אלכוהולי.

אברהם רביץ: לא סיכמנו על 10%?

מיכאל איתן: אני הצעתי 10%, לאחר מכן נדמה לי שאתה אמרת שאולי אפשר לשקול קצת פחות, אבל בסוף אנחנו הורדנו את זה בכלל, וזה נמצא כאן אולי רק כהסתייגות.

מיכאל איתן: הורדנו את זה, משום שהסתבר שהדת היהודית - לצורכי דת - יכולה להשתמש במיץ ענבים ולברך עליו גם כאשר אין בו אלכוהול, וחשבנו שזה יהיה מסר נכון לומר גם לציבור הדתי, החרדי, שאם זה הגיע למצב שצריך לשלוח קטין, ובאמת אין יין לקידוש, והדרך היחידה להביא אותו זה על-ידי קטין, אז ייאמר לאותו קטין להביא מיץ ענבים שאינו בגדר משקה יין שיכר, משקה אלכוהולי - משקה משכר או משכר, איך שאנחנו נגיע לידיעה הדקדוקית כיצד צריך לומר את המלה במדויק.

מיכאל איתן: לסיום אני רוצה לומר, שאין לנו אשליות שהתופעה הקשה הזאת תיפתר על-ידי הצעת החוק - לא לנו, לחברי הכנסת שתמכו, וגם לא לחבר הכנסת רוני בריזון ולחברת הכנסת גילה פינקלשטיין, שיזמו את הצעת החוק - ובכל אופן אנחנו רואים בכך חוק חשוב, משום המסר שהוא משדר.

מיכאל איתן: הוא משדר מסר גם לאנשים צעירים, שאנחנו לא מזלזלים בתבונתם ובכושר השיפוט שלהם.

מיכאל איתן: הוא משדר מסר גם למבוגרים, בכך שהוא אומר: היו זהירים באלכוהול, היו זהירים בהשפעות שלו.

מיכאל איתן: יין ישמח לבב אנוש.

מיכאל איתן: יין – במידה; ישמח – כן; יביא את בן האנוש להיות מכור לו – לא ולא.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: עכשיו להסתייגויות.

אתי לבני: לשם החוק אין הסתייגויות.

אתי לבני: לסעיף 1 יש מסתייגים.

אתי לבני: ראשון המסתייגים, חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שזה אחד החוקים שבאמת היינו צריכים לתת לו תוקף של הוראת שעה, כדי שנוכל לבחון אותו במשך השנה הראשונה.

אברהם רביץ: כל זאת מדוע?

אברהם רביץ: יש ניסיון מארצות-הברית, ניסיון שנמשך כמה שנים שם, כשחל איסור על מכירת משקאות, על מכירת יין.

אברהם רביץ: והרי הכול יודעים, שהאיסור הזה הוליד את אחד הדברים הגרועים ביותר בחברה האמריקנית: כאשר היתה "תקופת היובש", היא הולידה את מכירת המשקאות הללו מתחת לדלפק.

אברהם רביץ: במשך תקופה ארוכה זה גרם למרעין בישין, כאשר המאפיה השתלטה על מכירת המשקאות הללו, ולא היה אמריקני אחד שיכול היה לרכוש, אלא הוא היה צריך לעשות את זה בדרך לא דרך באותם המקומות שהדבר הביא לנזקים גדולים, מעבר לשתיית היין.

אברהם רביץ: בסופו של דבר ארצות-הברית החליטה לבטל את האיסור הזה, כי הניסיון שהיא רכשה כתוצאה מהאיסור היה ניסיון עצוב מאוד, שעד היום הוא משפיע על החיים בארצות-הברית, אחרי שהחבורות המאפיונריות האלה השתלטו על שווקים שונים.

אברהם רביץ: אצלנו, רבותי חברי הכנסת, אנחנו יודעים על תופעת הסמים.

אברהם רביץ: תופעת הסמים חמורה יותר מתופעת היין, מכיוון שאסור להחזיק סמים למכירה, ובכל זאת, תשאלו כל נער בגיל הרלוונטי אם הוא מסוגל להשיג סמים – בבתי-ספר ומחוצה להם ובכל פינה ותחת כל עץ רענן אפשר להשיג סמים בשפע.

אברהם רביץ: אז מה, האם יעלה על הדעת שיין הנוער לא יוכל להשיג?

אברהם רביץ: ודאי שהוא יוכל.

אברהם רביץ: אני מסכים עם יושב-ראש הוועדה באומרו שזה מהווה מסר מאוד חשוב לחברה.

אברהם רביץ: כמסר זה דבר טוב.

אברהם רביץ: אבל אם זה יביא נזקים, האם נמצא את עצמנו בשנה הבאה שנרצה לבטל את החוק הזה?

אברהם רביץ: איזה ביזיון יהיה לנו מבחינת המסר.

אברהם רביץ: לכן ראוי היה שנתחיל עם הוראת שעה לשנה, ונבדוק את זה, ואם נראה שזה מביא יותר נזק מאשר תועלת, החוק יתבטל מאליו.

אברהם רביץ: זאת כן נוכל להרשות לעצמנו.

אברהם רביץ: אומנם, נתנו את דעתנו על נושא של משפחות אשר קונות יין לצרכים דתיים, או לשמחה משפחתית, גם זה קורה, או למועדים כמו פורים ושמחת תורה, שאנשים אז מלכתחילה רוכשים יין בכמות יותר גדולה.

אברהם רביץ: אז נכון, יש תמיד הפתרון לא לשלוח את הקטין, אבל זה לעשות חיים קלים בגלל מפגעים קשים בחברה.

אברהם רביץ: לו הייתי משוכנע שאכן זה בא לחסל את המפגעים האלה, ולא יבואו דברים במקומם, אז ראוי לוותר על הנוחות.

אברהם רביץ: אבל אין אנו יודעים מה התוצאה, אנחנו רק יודעים שידי המשטרה תהיינה מלאות עבודה, ואין אנו בטוחים שהעבודה הזאת אכן תחסל את התופעה.

אברהם רביץ: זה כבר חלב שנשפך, אבל מאז הישיבה שהיתה לנו חשבתי מה בכל זאת עושים כאן; כבר היה מאוחר וניסחנו את החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אברהם רביץ: הפתרון לשאלות שאני מציג כאן היה באמת לו היינו עושים את זה ניסיוני, לשנה או לשנתיים, ואז הדבר הזה היה נבדק.

אברהם רביץ: אנחנו צריכים גם לבדוק באיזו מידה משטרת ישראל תהיה מוכנה להקצות אנשים בשביל הדבר הזה.

אברהם רביץ: בסך הכול אנחנו מגבילים את זכויות האדם, ויש להגביל את זכויות האדם אם זכויות אלו מביאות לנזקים.

אברהם רביץ: אבל היינו צריכים לבדוק את הדבר, אם אכן חוק כזה מביא תועלת.

אברהם רביץ: היושב-ראש אמר שגם המציעים וגם אף אחד מאתנו לא יכולים להיות בטוחים שאכן עשינו כאן תיקון, ולכן אינני יודע באיזו מידה נוכל – ואני אצביע בעד החוק – בשלב יותר מאוחר לתת לזה ממד של הוראת שעה.

אברהם רביץ: תודה רבה.

קריאה: - - -

אברהם רביץ: אם היושב-ראש יהיה מוכן להביא את זה חזרה לוועדה כדי שנתקן, תבוא עליו ברכה, וזה יהיה דבר של חוכמה.

אורי אריאל: אני מצטרף לבקשה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: המסתייג הבא, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היה ויכוח בוועדת החוקה, חוק ומשפט, בראשותו של חבר הכנסת איתן, לגבי הצעות החוק האלה של חבר הכנסת בריזון וחברת הכנסת פינקלשטיין.

אופיר פינס-פז: מדובר בחקיקה קצת בעייתית, משום שמצד אחד אנחנו מודעים לכך שהיום קיימת בעיה של שתייה בקרב בני-נוער.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שאף אחד לא טומן את ראשו בחול בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: מצד שני, אתה שואל את עצמך אם בדרך הזאת נצליח למנוע או לצמצם את ממדי התופעה.

אופיר פינס-פז: כנראה, לא.

אופיר פינס-פז: אנחנו סבורים שהמכשיר שאנחנו מוציאים היום מתחת ידינו הוא לא אופטימלי.

אופיר פינס-פז: עם זאת, אני בהחלט חושב שהוא משפר מצב קיים, חבר הכנסת רביץ.

אופיר פינס-פז: סיפר לנו יושב-ראש המועצה לשלום הילד, קדמן, שהיה בישיבה, שהיום נערים ונערות בני 15, 16, 17, ואפילו לפני זה, לא הולכים לפאב לקנות כוסית במחיר מאוד יקר, אלא במחיר של הכוסית הם קונים את כל הבקבוק בחנות.

אופיר פינס-פז: יש פה פרצה שצריך לסתום אותה.

אופיר פינס-פז: לכן אני מתכוון, למרות ההסתייגויות שלי, לתמוך בחוק, כי אני חושב שהוא משפר את המצב הקיים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להתייחס בשניים-שלושה משפטים לגדר ההפרדה.

אופיר פינס-פז: חברים יקרים, אנחנו הגענו להאג לא בגלל גדר ההפרדה או גדר הביטחון.

אופיר פינס-פז: אנחנו הגענו להאג בגלל תוואי גדר הביטחון.

אופיר פינס-פז: זו הבעיה.

גדעון סער: אתה התומך הכי גדול של האנטישמים.

גדעון סער: אתה גדול התומכים באנטישמים.

גדעון סער: מה אתה מבלבל את המוח עם התוואי?

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת סער, אתה מוכן לסתום את הפה?

גדעון סער: זה התוואי שהיה - - -

אופיר פינס-פז: אתה מוכן לשתוק?

גדעון סער: לא, כי אני שומע את השטויות שלך.

גדעון סער: אתה התומך מספר אחת באנטישמים.

אופיר פינס-פז: כשאני שומע את ההתלהמות שלך - ככל שצועקים יותר צודקים פחות.

אופיר פינס-פז: אתה וחבריך נושאים באחריות - - -

גדעון סער: אתה מבטא את השמאל הקיצוני.

אופיר פינס-פז: אתם נושאים באחריות לתוואי - - -

גדעון סער: עלוב נפש שתומך באנטישמים.

גדעון סער: שונא ישראל.

אופיר פינס-פז: אתה פאשיסט קטן ואני אעמיד אותך במקום.

אופיר פינס-פז: שב בשקט.

אתי לבני: אני מבקשת להפסיק את ההאשמות.

אופיר פינס-פז: שב בשקט ותלמד - - -

איוב קרא: - - -

אופיר פינס-פז: אל תעזור לו.

אופיר פינס-פז: עכשיו אתה תשמע טוב: בגלל אנשים - - -

גדעון סער: שונא ישראל.

אופיר פינס-פז: אנשים כמוך מוציאים את דיבתה של ישראל רעה.

אופיר פינס-פז: בגללך ובגלל חבריך הגענו להאג.

אתי לבני: אתה רוצה להמשיך ולשאת את דבריך?

אתי לבני: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אני נושא.

איוב קרא: - - -

אתי לבני: חבר הכנסת קרא.

אופיר פינס-פז: חבורה של אנשים, שבמקום להביא ביטחון למדינת ישראל - - -

גדעון סער: איך אתה זוחל לממשלה?

אתי לבני: חבר הכנסת סער, אני אוציא אותך.

אופיר פינס-פז: במקום להביא ביטחון למדינת ישראל - - -

גדעון סער: איך אתה זוחל לממשלה?

אופיר פינס-פז: חבורה של אנשים שעשו הכול כדי לקבוע עובדות מדיניות ולספח שטחים באמצעות הגדר.

גדעון סער: - - -

יצחק כהן: - - -

אתי לבני: חברי הכנסת - - -

אופיר פינס-פז: אתם המטתם על ראשינו את האסון הזה.

אתי לבני: חבר הכנסת כהן, שב בבקשה.

אתי לבני: חבר הכנסת נהרי, שב בבקשה, אם אתה רוצה לקרוא קריאות ביניים.

איוב קרא: אני מאשר לכם להיכנס לממשלה.

אופיר פינס-פז: אלה חטאי העבר.

אופיר פינס-פז: כן.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, בגלל הדברים האלה אנחנו הגענו לאן שהגענו.

גדעון סער: אתה סייען של ערפאת.

אופיר פינס-פז: תפסיק לבלבל את המוח.

אופיר פינס-פז: קשקשן.

אופיר פינס-פז: שב בשקט, קשקשן.

גדעון סער: אתם מסייעים לערפאת כל יום ושעה-שעה.

אופיר פינס-פז: תפסיק לבלבל את המוח.

אופיר פינס-פז: תלמד לשאת באחריות לשגיאות הנוראיות שלך ושל הממשלה שלך.

גדעון סער: אתה מסייע לערפאת כל יום וזוחל לממשלה.

אופיר פינס-פז: תלמד לשאת באחריות.

גדעון סער: למה אתה זוחל על הגחון לממשלה?

גדעון סער: אתה זוחל על הגחון.

אופיר פינס-פז: משום שאני רוצה לבטל את הגדר באריאל.

גדעון סער: לא תזכה לזה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להעמיד את הגדר על "הקו הירוק" על אפך ועל חמתך.

אופיר פינס-פז: משום שכשנותנים לכם את הגה השלטון, זה חוסר אחריות מוחלט.

אופיר פינס-פז: תראו לאן אתם מביאים אותנו, לאילו מקומות.

מיכאל איתן: אתה רוצה שהגבול יעבור על "הקו הירוק"?

אופיר פינס-פז: לא.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת איתן, השאלה פה לא היתה שאלה של גבול מדיני אלא גדר ביטחונית.

אופיר פינס-פז: זו היתה הבעיה.

אתי לבני: הוא רוצה לנהל דו-שיח.

אתי לבני: הזמן שלו נגמר מייד.

אופיר פינס-פז: השגיאה הנוספת היתה שלא באנו להאג ולא התעמתנו על העמדות הישראליות, לא הבאנו אותן בפני בית-הדין.

אופיר פינס-פז: אמרנו, אין לו סמכות, ויצאנו מהעניין.

אופיר פינס-פז: חברים, העמדה הזאת גם גרמה נזק קשה מאוד לעמדה הישראלית, ולא בכדי ממשלת ישראל הופתעה מחומרת ההחלטה.

אופיר פינס-פז: אם היינו מתמודדים, לא שהיתה החלטה בעדנו - אני מסכים שזה בית-דין יותר פוליטי מאשר משפטי - - -

אתי לבני: תודה רבה, חבר הכנסת פינס.

אופיר פינס-פז: תרשי לי, הפריעו לי.

אתי לבני: הפריעו לך?

אתי לבני: ניהלת דו-שיח.

אופיר פינס-פז: עם כל הכבוד לך, את הרי לא ניהלת את הדיון בכלל.

אתי לבני: לא ניהלתי?

אתי לבני: בסדר.

אופיר פינס-פז: לא, לא ניהלת את הדיון.

אתי לבני: אתה רק זרקת האשמות.

אופיר פינס-פז: מה זה זרקתי האשמות?

אופיר פינס-פז: בא בן-אדם והפריע לי.

אתי לבני: תמשיך.

אתי לבני: אני נותנת לך עוד דקה.

אתי לבני: תגמור את דבריך.

אופיר פינס-פז: בסדר.

אופיר פינס-פז: אני מודיע לכם, שאם היינו מתמודדים בהאג לא היתה החלטה בעד ישראל, אבל היתה החלטה מתונה בהרבה, היתה החלטה מאוזנת בהרבה, היתה החלטה שהיתה גורמת הרבה פחות נזק.

גדעון סער: אלו שטויות.

אופיר פינס-פז: היום אנחנו נמצאים באו"ם, ובאו"ם אנחנו הולכים - - -

גדעון סער: - - - עם אנטישמים כמוך.

אתי לבני: תן לו לסיים את דבריו, חבר הכנסת סער.

אתי לבני: תמשיך, בבקשה.

אופיר פינס-פז: תפסיק לבלבל את המוח.

חיים אורון: מה זה אנטישמי?

גדעון סער: שיפסיק.

מיכאל איתן: יש חסרי חוליות ויש טורפים.

גדעון סער: חסרי חוליות זה הכי גרוע.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת סער, אולי באו"ם נצליח לתקן ולמנוע את כל הסיטואציה שהבאתם עלינו באמצעות החלטה גורפת נגד מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אגב, אני מציע לך עצה שהצעתי גם לראש הממשלה: אף אחד אצלכם לא מסוגל בכלל לטפל בממדי המשבר הזה.

אופיר פינס-פז: אולי היחיד בכל הבית הזה שמסוגל לעשות מעשה באו"ם זה אדם שיושב פה וקוראים לו שמעון פרס.

אופיר פינס-פז: אולי הוא היחיד שיצליח להוציא אותנו מהחלטה עם סנקציות וכל המשמעויות שלה באו"ם ובמועצת הביטחון.

אתי לבני: תודה רבה.

גדעון סער: צריך ללכת לערפאת לדבר אתו.

מיכאל איתן: להכניס עוד 50,000 מחבלים שבגללם צריך לבנות גדר.

חיים אורון: חבר'ה, קחו בחשבון שעוד שבועיים אתם ביחד.

מיכאל איתן: לא היתה גדר.

מיכאל איתן: בגללכם היה צריך להקים את הגדר.

מיכאל איתן: הבאתם מחבלים, היינו צריכים להקים גדר.

מיכאל איתן: לא היתה אף פעם גדר.

אתי לבני: בבקשה, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק העומדת לדיון לקראת קריאה שנייה ושלישית היא הצעת חוק שכמה מחברי הכנסת התייחסו אליה כאל הצעה בעייתית.

מוחמד ברכה: אני חושב שבמקרים האלה של מעורבות קטינים בנושאים שקשורים למשקאות חריפים יש מקום ללכת על החמרה דווקא.

מוחמד ברכה: אני מודע לזה.

מוחמד ברכה: שמעתי, נדמה לי, את חבר הכנסת נסים זאב מתבטא פעם בעניין הזה, שאם אבא שולח את בנו לקנות לו בקבוק יין, זה נחשב לאסור.

מוחמד ברכה: אני יודע שיש פה כאילו איסור גורף, אבל כנראה אין מנוס מלעשות זאת כדי להרחיק קטינים מהמשקאות החריפים ומהידרדרות לאלכוהוליזם.

מוחמד ברכה: נכון שיש פה החמרה, אבל אני חושב שההחמרה כדאית לעומת המחיר שעלולים לשלם אם לא עושים את האיסור הגורף.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, בזמני הגשתי הצעת חוק להקמת רשות ארצית למלחמה באלכוהוליזם.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התבססה אז על הצורך בתוספת מס על משקאות אלכוהוליים, תוספת שתלך לאותה רשות שתילחם באלכוהוליזם ותילחם בתופעה שאנשים מידרדרים ובעקבותיהם משפחות שלמות הולכות ונהרסות בגלל המגפה הזאת.

מוחמד ברכה: כמובן, אינני מבטא כאן עמדה בנושא של האלכוהול אלא בנושא של האלכוהוליזם, שזו תופעה שהופכת להיות תופעה חברתית קשה מאוד.

מוחמד ברכה: דווקא מי שמידרדרים לתוך הבור הזה הם אנשים עניים יותר, אנשים שיוצאים מחברות של מצוקה.

מוחמד ברכה: למרבה הצער, הממשלה התנגדה אז לעניין הזה, אף שהעלות התקציבית לקופת המדינה היא אפסית, כי דובר על רשות לאומית למלחמה באלכוהוליזם שההכנסות שלה והתקצוב שלה יהיו ממס נוסף על המשקאות האלכוהוליים.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה לא ימנע מאנשים לצרוך את המשקאות האלכוהוליים, אבל זה ייצור קופה שבאמצעותה אפשר יהיה לטפל במצוקה החברתית הזאת.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום לחשוב שההתייחסות בזמנה לא היתה התייחסות לגוף ההצעה אלא לגוף המציע, כפי שקורה לעתים קרובות בבית הזה, שהצעות שונות שאנחנו מביאים נדחות - אם זה כחברי אופוזיציה ואם זה גם כנציגי הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: אני לא אוהב להשתמש הרבה בנימוק הזה, אבל זה קיים.

מוחמד ברכה: הנה רק לפני כמה ימים הובאה בפני ועדת השרים לחקיקה הצעת חוק של הסיעה שלנו, שהיה אמור להגיש אותה חבר הכנסת טיבי ביום רביעי, בנושא של צער בעלי-חיים, הגנה על בעלי-חיים ומניעת התעללות בהם, ובאופן אינסטינקטיבי ועדת השרים לענייני חקיקה אמרה שהממשלה מתנגדת.

מוחמד ברכה: היום אני פוגש במקרה את שר הפנים והוא אומר לי שהוא רוצה לעיין מחדש בהחלטה, הוא רוצה לערער.

מוחמד ברכה: לכן ביקשנו לדחות את הצגת הצעת החוק לשבוע הבא.

מוחמד ברכה: אולי יתמזל מזלנו, בעזרת שר הפנים, והדברים יטופלו בצורה אוביקטיבית ועניינית.

מוחמד ברכה: אני חושב שהתנהלות הכנסת בנושאים אזרחיים, בנושאים שאינם במחלוקת, שהם לא של שמאל וימין, אלא נושאים שנוגעים לכלל הציבור - יש צרות אופק של הקואליציה, שנובעת גם משיקולים קואליציוניים-פוליטיים, אבל גם משיקולים פסולים של גישה שמנדה ומדירה ציבור שלם מההוויה החקיקתית במדינת ישראל ובפרלמנט בישראל.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר מישהו צריך לחשוב על זה.

מוחמד ברכה: אם ציבור שלם ירגיש חוסר תועלת וחוסר תוחלת מעצם ההשתתפות שלו במשחק הדמוקרטי, אני חושב שזה מסוכן.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה לטוס וללכת למחוזות רחוקים, אבל אין ספק שהנושא שאנחנו דנים בו היום מחייב, מעבר להצעת החוק, טיפול מערכתי, דרך רשות.

מוחמד ברכה: כפי שיש רשות למלחמה בסמים ורשויות אחרות, אני חושב שיש מקום לפתח גם את הגישה הזאת של מלחמה באסונות שמובלים על-ידי אלכוהוליזם.

מוחמד ברכה: הטיפול יהיה בצורה מערכתית ורחבה יותר.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת יוסי שריד – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת חיים אורון – אינו נוכח.

אתי לבני: חברת הכנסת זהבה גלאון – איננה נוכחת.

אתי לבני: חבר הכנסת אבשלום וילן – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת רן כהן – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת רומן ברונפמן – אינו נוכח.

אתי לבני: יש הסתייגות לחבר הכנסת נסים זאב לגבי פסקה (1) בסעיף קטן (א1) וסעיף 1 פסקה (1).

אתי לבני: אנא נמק את ההסתייגויות שלך, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, ברמה העקרונית, גם הרב רביץ מסכים שצריכים למנוע מקטינים להשתמש ביין, בשיכר, לשם שכרות והוללות.

נסים זאב: אבל לא זאת הבעיה.

נסים זאב: הבעיה היא איך מיישמים, וגם איך אנחנו מעבירים בעצם את המסר לבני-הנוער.

נסים זאב: אז כמעט כל חודש אנחנו מביאים עוד הצעות חוק – הן בנושא הסמים, הן בנושאים אחרים – ולא ראינו מבחינה עובדתית שמספר המשתמשים בסמים, למשל, הולך ופוחת, למרות כל העונשים המחמירים על סוחרי הסמים.

נסים זאב: מה רוצים להפוך פה, שוק שחור?

נסים זאב: ובעצם אותם בני-נוער שרוצים לקחת בקבוק יין או בקבוק וודקה – יש לבן בעיה לקחת את זה מהארון של אבא שלו?

נסים זאב: חסר לו שהוא לא ייתן לו את הבקבוק – הוא ייתן לו את הבקבוק בראש.

נסים זאב: אנחנו מדברים כאן על מצבים שאין כבר שליטה על בני-הנוער שלנו.

נסים זאב: מה הולך בפאבים?

נסים זאב: יש שלט.

נסים זאב: תיכנסו לכל חנות – אסור למכור משקאות חריפים.

נסים זאב: חוץ מהשילוט הקטן שנמצא שם באיזו פינה, מישהו בודק?

נסים זאב: מישהו עוקב?

נסים זאב: איפה כוח-האדם שלנו?

נסים זאב: מי בעצם מפקח, המשטרה?

נסים זאב: הפיקוח העירוני?

נסים זאב: הרב רביץ אמר, שבארצות-הברית כבר הסיקו את המסקנה הנכונה.

נסים זאב: הם ראו שאי-אפשר לאכוף את החוק כי המאפיה שולטת, וזה מה שהולך לקרות כאן.

נסים זאב: אז תארו לכם, עוד השבוע יכול לבוא ילד ולקנות כמה ארגזים שהוא רוצה, אבל יום אחרי החוק, אם בעל חנות ימכור לו בקבוק יין, הוא ייכנס לשישה חודשי מאסר.

נסים זאב: איזה אבסורד זה.

נסים זאב: איזו הצעת חוק זו?

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, אני רוצה להתייחס רק להסתייגות שלי בשני הנושאים.

נסים זאב: הנושא האחד – אני לא מדבר על המשקאות החריפים באופן כללי.

נסים זאב: אני נגד משקאות חריפים כשמדובר בוודקה, בעראק, בקוניאק – בכל דבר, אפילו בבירה.

נסים זאב: אנחנו מדברים על משקה שנקרא יין בערב שבת.

נסים זאב: אם אב רוצה לשלוח את בנו לקנות עבורו בקבוק יין – והוא לא יקנה לו מיץ ענבים, הוא אומר לו: תביא בקבוק יין – אותו בעל מכולת שמכר לו את בקבוק היין צפוי לעונש של שישה חודשי מאסר.

נסים זאב: מה קרה?

נסים זאב: מה, השתגענו כבר?

נסים זאב: אין שום פרופורציה בין העבירה עצמה לבין - - -

שלום שמחון: אז מה אומרת ההסתייגות שלך?

נסים זאב: ההסתייגות שלי באה ואומרת שני דברים: לא מאסר שישה חודשים; אפשר להטיל קנס, והמשטרה גם הסכימה ואמרה שיש היגיון בעניין הזה.

נסים זאב: 2,000 שקל קנס.

נסים זאב: 2,000 שקלים קנס לאדם שמוכר בקבוק יין – אני חושב שזה די והותר, אבל לא שישה חודשי מאסר.

שלום שמחון: אולי תוציא את היין החוצה.

נסים זאב: היום זה מופקע לחלוטין.

נסים זאב: אתה רוצה להגביל?

נסים זאב: תעשה את זה עבירה מינהלית, לא פלילית.

נסים זאב: מחר האיש הזה יהיה פליליסט, הוא לא יוכל לתפקד בהרבה דברים.

נסים זאב: מחר הוא רוצה להיות חבר כנסת למשל – הוא כבר עבריין.

נסים זאב: אם הוא מכר בקבוק יין הוא לא יכול להיות מועמד – אולי רק בליכוד הוא יכול, כי שם זה הולך בפריימריס.

מיכאל איתן: אין דבר כזה, מה אתה ממציא?

מיכאל איתן: אין דבר כזה.

מיכאל איתן: זאת לא עבירה שפוסלת מלהיות חבר כנסת.

רשף חן: - - -

נסים זאב: אדוני, זאת עבירה פלילית.

אתי לבני: אל תבלבל אותו בעובדות.

נסים זאב: אני בא ואומר: העבירה היא מינהלית.

מיכאל איתן: זאת לא עבירה שיש עמה קלון.

נסים זאב: טוב, אולי הגזמתי קצת, אבל זאת עבירה פלילית.

נסים זאב: זו לא יכולה להיות עבירה פלילית – זאת עבירה מינהלית.

נסים זאב: צריך להכניס את זה לפרופורציה נכונה – לתת קנס.

נסים זאב: הצעתי 1,000 שקלים, ואמרו לי שאולי זה מעט כסף.

נסים זאב: 2,000 שקלים?

אתי לבני: הזמן עבר.

נסים זאב: אדוני, היום כל עבירה עירונית, העבירות הקשות ביותר הן 750 שקלים.

נסים זאב: אתה מטיל 2,000 שקלים על בעל מכולת שמכר יין.

נסים זאב: ותגיד לי, מאיפה אני יכול לדעת אם הוא בן 18 פחות יום או 18 ויום?

נסים זאב: מה, כל מי שנכנס לחנות צריך להציג עכשיו תעודת זהות, להוכיח את הגיל שלו?

אתי לבני: תודה רבה, חבר הכנסת זאב.

אתי לבני: תודה רבה.

נסים זאב: רגע, יש לי עשר דקות בעצם.

אתי לבני: לא, יש לך חמש.

נסים זאב: לא, גברת – יש לי שתי הסתייגויות.

אתי לבני: לא, אדוני, קראתי עכשיו בתקנות: שתי הסתייגויות לאותו סעיף - חמש דקות.

נסים זאב: או.

נסים זאב: קיי., אז אני כבר מסיים.

נסים זאב: אני מציע שזה לא יהיה בימי שישי עד כניסת השבת, כשמדובר בבקבוק יין – לא בוודקה ולא בעראק.

נסים זאב: וגם להגביל את זה בחוק העונשין – שזה לא יהיה שישה חודשי מאסר, אלא 2,000 שקלים.

נסים זאב: אני מקווה שחברי הכנסת ישתכנעו ויצביעו אתי.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: הסתייגויות נוספות יש לחבר הכנסת יוסי שריד – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת חיים אורון – אינו נוכח.

אתי לבני: חברת הכנסת זהבה גלאון – איננה נוכחת.

אתי לבני: חבר הכנסת אבשלום וילן – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת רן כהן – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת רומן ברונפמן – אינו נוכח.

מוחמד ברכה: היושבת-ראש, אם חבר כנסת רשום על שתי הסתייגויות, את לא צריכה לקרוא אותו פעמיים - - -

אברהם רביץ: גברתי היושבת-ראש, אולי באמת - - - ונתקן משהו?

שלום שמחון: להחריג את היין.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להשיב בקצרה על כמה נקודות שעלו.

מיכאל איתן: הנקודה הראשונה – אני חייב התנצלות.

מיכאל איתן: אם מישהו שצופה בנו, וגם חברי הכנסת, עדיין זוכרים את הדברים שאמרתי קודם, אני נתפסתי לאיזה דבר טעות בעברית.

מיכאל איתן: כיוון שאומרים שיכר, שאלתי את עצמי בקול רם אם צריך להגיד משקאות משכרים או משכּרים.

מיכאל איתן: התחיל פה ויכוח בכנסת, מה שהוכיח לי שעל כל דבר באמת אפשר להתווכח בכנסת – גם על דקדוק.

מיכאל איתן: אבל, מה לעשות?

מיכאל איתן: בכל אופן דקדוק הוא מדע די מדויק, ופנינו למורה ללשון בפרק הזמן הזה, על מנת שנוכל לתת תשובה מוסמכת.

מיכאל איתן: ובכן, המורה ללשון בני סלע מנהרייה, שהוא במקרה גם אביה של היועצת המשפטית שלנו תמר סלע, אומר: חברים יקרים, אומרים משכּרים.

מיכאל איתן: מדוע?

מיכאל איתן: משום שהבנין הוא פיעל, ויש דגש בעי"ן הפועל.

מיכאל איתן: משכרים, מספרים, מדברים, וכיוצא בזה.

מיכאל איתן: ובכן, נושא ראשון גמרנו.

מיכאל איתן: אחרי רגע של עברית נעבור לנקודה הבאה.

אורי אריאל: אדוני יכול להרחיב בזה?

מיכאל איתן: לא, אתם רוצים לנסות אותי?

אורי אריאל: כן.

מיכאל איתן: נדחה את זה לפעם אחרת.

אורי אריאל: - - -

מיכאל איתן: אני מבקש להתייחס להערות שהושמעו כאן באשר להשוואה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת רביץ השווה את הסוגיה שבה אנו עוסקים, איסור מכירת משקאות משכרים לקטינים, ל"תקופת היובש" בארצות-הברית.

מיכאל איתן: אני חושב שקצת הרחקת לכת.

מיכאל איתן: אני חושב שהלקח צריך להיות הפוך מהדוגמאות שאתה נתת, למשל סמים.

מיכאל איתן: מדוע?

מיכאל איתן: המצב היום הוא שעל-פי הדין, אדם לא יכול לסרב אפילו למכור לקטין חבילה של בקבוקי בירה, של משקאות משכרים.

מיכאל איתן: הוא נכנס לחנות, הוא לא יכול להגיד לו: אני לא מוכר לך.

מיכאל איתן: הוא חייב למכור לכל אדם.

מיכאל איתן: הוא נכנס לסופר, הוא לא יכול להפלות קונה.

מיכאל איתן: אבל כאשר החוק יאמר שאין מוכרים לקטינים משקאות משכרים, הרבה אנשים שהם שומרי חוק בשמחה רבה לא יעשו את המעשה הזה ולא ימכרו לקטינים משקאות משכרים.

מיכאל איתן: נכון, אנו ערים לכך, אפשר לעקוף את זה, הוא יוכל לשלוח אדם יותר מבוגר והוא יקנה לו.

מיכאל איתן: אבל עדיין אנו בונים על זה שהמסר יהיה ברור.

מיכאל איתן: אני חוזר ואומר - לא יקרה שום אסון שהנוער וגם המבוגרים יקפידו ויאמרו: יין זה דבר טוב.

מיכאל איתן: זה גם דבר טוב לקידוש ולמצוות דתיות, לא של מוסלמים - אצלם זה בדיוק הפוך.

מיכאל איתן: אבל אצל נוצרים, אצל יהודים, יין הוא טוב למטרות חברתיות בגבולות ובמגבלות.

מיכאל איתן: אי-אפשר להישאר אדישים נוכח העובדה שיותר ויותר בני-נוער צורכים משקאות חריפים וגורמים נזק, כאשר אתה יודע שבגיל צעיר נוטים יותר להגזמות, ואנשים עלולים להיקלע למצב שלא יוכלו לצאת מזה.

מיכאל איתן: התלות של אנשים שהופכים לאלכוהוליסטים היא תלות כמעט מוחלטת.

מיכאל איתן: מעטים, מעטים מאוד, מצליחים לצאת מזה.

מיכאל איתן: אז אנו סומכים שבגיל יותר מבוגר אנשים יפנימו יותר, יהיו יותר מבוקרים, וגם שם, כמובן, קורות תקלות, אבל אנו לא מגבילים.

מיכאל איתן: זה לא יובש, אנו לא מגבילים את השתייה, אנו נותנים מסר – צעירים, היזהרו, ומבוגרים, אל תמכרו לצעירים אלכוהול; שישתו את האלכוהול בבית, כאשר באמת זה נצרך לצורכי קידוש, שמחה משפחתית וכל הדברים שאתה הזכרת.

מיכאל איתן: הנושא של שישה חודשי מאסר - זאת לא עבירה שיש עמה קלון, ולכן אין כאן עניין שהוא לא יוכל להיות חבר הכנסת.

מיכאל איתן: אל תדאג.

מיכאל איתן: מי שמכר בקבוק יין יוכל להיות חבר הכנסת, הוא רק יצטרך להיבחר.

מיכאל איתן: זה לא כל כך קל, אבל אנשים עושים את זה.

מיכאל איתן: שישה חודשי מאסר זה המקסימום הקבוע בחוק.

מיכאל איתן: ממתי נותנים מקסימום?

מיכאל איתן: זה מראה שהעבירה היא עבירה שאינה כל כך קשה כפי שאתה תיארת, חבר הכנסת נסים זאב.

מיכאל איתן: והשאלה השנייה שהעלית - מהיכן אני יכול לדעת, מהיכן יוכל המוכר לדעת את גילו של הקונה?

מיכאל איתן: אין כאן עניין, אם אדם טעה בתום לב, אין כאן בעיה.

מיכאל איתן: אם אדם לא חשד שהאדם שלפניו הוא מתחת לגיל ומכר לו, הוא לא אשם, אין לו שום כוונה פלילית.

אתי לבני: אנא סיים.

מיכאל איתן: אבל אם בא אליו אדם שחזותו מעידה והתעורר אצלו חשד כבד, הוא חשד והכול - -

אתי לבני: אנא סיים.

מיכאל איתן: - - והתעלם, אז כן, יש מצב נפשי שבו הוא עבר עבירה.

מיכאל איתן: הוא יכול אז לבקש.

מיכאל איתן: אבל אם מטבע הדברים הוא רואה אדם שנראה מעל הגיל, הוא לא מבקש ממנו תעודה.

אתי לבני: אני מעירה לו והוא מתעלם.

מיכאל איתן: אני רוצה לסיים ולומר שתי מלים.

מיכאל איתן: אני לא מקבל את העניין הזה שאנו הופכים דיון בחוק כזה, דווקא בחוק הזה, אופיר, שאתה כל כך הזדהית אתו, לבמה להתחיל ויכוח פוליטי.

מיכאל איתן: אבל אם התחלת, אני מבקש לומר - - -

אתי לבני: חבר הכנסת מיקי איתן, אני מבקשת ממך.

אתי לבני: זמנך תם.

מיכאל איתן: זמני לא תם.

אתי לבני: נתתי לך את מלוא הזמן.

מיכאל איתן: כמה נתת לי?

אתי לבני: חמש דקות.

מיכאל איתן: אבל יש לי יותר מחמש דקות.

אתי לבני: חמש דקות זה מה שרשום לי.

מיכאל איתן: אני מסיים.

מיכאל איתן: חבר הכנסת אופיר פינס, עם כל הכבוד בצורך לעורר פולמוס, ואנחנו מתפלמסים - איך אתה יכול לנצל את פסק-הדין הכל-כך חד-צדדי?

מיכאל איתן: עולה אדם שהמדינה שלו כובשת, מתנחלת, מיישבת בטיבט, ועושה לנו מין הצגה של פתאום נורמות חדשות בצורה כל כך צבועה, ואתה בעצמך אומר שהפתרון צריך להיות לא על "הקו הירוק", זאת אומרת אתה מכיר בצורך לשמור על גבולות בני הגנה על-פי החלטה 242, גבולות מוכרים, בטוחים וכו'.

מיכאל איתן: אז לכן זה עניין ביטחוני.

מיכאל איתן: אם זה עניין ביטחוני, אתה לא יכול לשים את זה על "הקו הירוק", כי "הקו הירוק" הוא לא קו ביטחוני, הוא קו מדיני.

מיכאל איתן: לכן אני חושב ששגית כשניצלת את הזמן הזה להעלות את דברי הביקורת שלא היו במקום.

מיכאל איתן: אני מסיים וקורא לחברי הכנסת להצביע בעד הצעת החוק.

מיכאל איתן: לצערי הרב, חבר הכנסת רביץ, ההצעה שלך להפוך את הצעת החוק הזאת להוראת שעה, אם היא היתה עולה בוועדה, אולי היינו שוקלים אותה.

מיכאל איתן: עכשיו זה קצת מאוחר מדי.

אתי לבני: אנחנו עוברים להצבעות.

אתי לבני: אנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 79).

אתי לבני: לשם החוק אין הסתייגויות.

אתי לבני: אנחנו נצביע על שם החוק, בבקשה.

אתי לבני: הצבעה מס' 4 בעד שם החוק - 26 נגד - אין נמנעים - אין שם החוק נתקבל.

אתי לבני: בעד - 26, אין נגד, אין נמנעים.

אתי לבני: שם החוק התקבל.

אתי לבני: אשר לסעיף 1, ההסתייגויות של חברי הכנסת אברהם רביץ ואופיר פינס-פז - נצביע על ההסתייגויות.

אתי לבני: מי בעד ההסתייגויות?

אתי לבני: מי נגד?

אתי לבני: בבקשה.

אתי לבני: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות - 9 נגד - 15 נמנעים - אין ההסתייגות של חברי הכנסת אברהם רביץ, אופיר פינס-פז, מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, אחמד טיבי, יוסי שריד, חיים אורון, זהבה גלאון, אבשלום וילן, רן כהן ורומן ברונפמן לא נתקבלה.

אתי לבני: נגד - 15, בעד - 9.

אתי לבני: ההסתייגות של חברי הכנסת אברהם רביץ ואופיר פינס-פז נפלה.

אתי לבני: אנחנו עוברים להסתייגות הנוספת לסעיף 1, של חבר הכנסת נסים זאב.

אתי לבני: בבקשה, אנו עוברים להצבעה.

אתי לבני: מי בעד?

אתי לבני: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות - 8 נגד - 17 נמנעים - 1 ההסתייגות של חבר הכנסת נסים זאב לסעיף 1 לא נתקבלה.

אתי לבני: 17 נגד, שמונה בעד - 18 נגד לפרוטוקול - נמנע אחד.

אתי לבני: ההסתייגויות של חבר הכנסת נסים זאב לא התקבלו.

אתי לבני: לסעיף 2 להצעת החוק אין הסתייגויות.

אתי לבני: אנחנו נצביע על סעיף 2 להצעת החוק כנוסח הוועדה.

אתי לבני: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 2 – 22 נגד – אין נמנעים – 2 סעיף 2 נתקבל.

אתי לבני: בעד - 23, לרבות קולו של יושב-ראש הכנסת, נגד – אין, שני נמנעים.

אתי לבני: אנחנו נצביע על סעיף 1 כולו כנוסח הוועדה, כאשר ההסתייגויות לא התקבלו.

אתי לבני: בבקשה, לסעיף 1.

אתי לבני: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 25 נגד – אין נמנעים – 3 סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אתי לבני: בעד – 25, פלוס קולו של יושב-ראש הכנסת 26, אין נגד, שלושה נמנעים.

אתי לבני: סעיף 1 לחוק התקבל כנוסח הוועדה.

אתי לבני: אנחנו נצביע על כל הצעת החוק בקריאה שנייה.

אתי לבני: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על כל הצעת החוק.

אתי לבני: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1-2 – 21 נגד – אין נמנעים - 4 סעיפים 1-2 נתקבלו.

אתי לבני: בעד - 21, אין נגד, ארבעה נמנעים.

אתי לבני: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

אתי לבני: אנחנו נעבור לקריאה שלישית.

אתי לבני: אנחנו נחזור רגע לסעיף 1.

אתי לבני: אנחנו הצבענו על ההסתייגויות של נסים זאב, שתיהן, אבל אני מציעה שנעבור עכשיו להצבעה על ההסתייגות השנייה שלו, על 2,000 שקל.

אתי לבני: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 10 נגד – 17 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת נסים זאב לסעיף 1 לא נתקבלה.

אתי לבני: נגד - 18, לרבות קולו של יושב-ראש הכנסת, בעד - 10.

אתי לבני: ההסתייגות נפלה.

אתי לבני: אנחנו עוברים להצביע על הצעת החוק בקריאה שלישית.

אתי לבני: בבקשה, קריאה שלישית על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 79).

אתי לבני: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – 4 חוק העונשין (תיקון מס' 79), התשס"ד-2004, נתקבל.

אתי לבני: בעד - 24, נגד אין, ארבעה נמנעים.

אתי לבני: חוק העונשין (תיקון מס' 79), התשס"ד-2004, התקבל.

אתי לבני: חבר הכנסת רוני בריזון, יוזם הצעת החוק, בבקשה.

רוני בריזון: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, יבואו על הברכה כל העושים במלאכה, ובראשם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מיכאל איתן.

רוני בריזון: אני גם מודה לו על שקיצר בדבריו והפך לנו את ההצבעה לנעימה.

רוני בריזון: כל הצוות של הוועדה, ובראשה תיזכר לטוב במיוחד דורית, ובתוך הצוות עורכת-הדין תמי סלע, תמי ברנע, מיכל דיבנר.

רוני בריזון: כל הנציגים שהופיעו בפנינו, של הוועדות השונות, עורכת-הדין ענת אסף, תמר ברונשטיין ממשרד המשפטים, ד"ר יצחק קדמן שיזם את החוק והשתתף בכל הדיונים.

רוני בריזון: תבוא על הברכה באופן מיוחד חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, שהגישה הצעת חוק כמעט זהה להצעת החוק שלי, ורק בחסד שלושה ימים שהקדמתי את הצעת החוק שלה, אני ניצב כאן לפניכם.

רוני בריזון: אני בטוח שאני מודה לכם בשמה.

רוני בריזון: ואחרון חביב, אני מבקש להודות לחבר הכנסת רביץ, שהעשיר אותנו בתבונתו בדיון ותרם לוויכוח, ואני מודה לו על כך מאוד.

רוני בריזון: תודה רבה.

אתי לבני: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, קיבלנו זה עתה חוק שמהווה חלק ממאבק כולל לשינוי פני הנוער והחברה.

גילה פינקלשטיין: כפי שידוע לכם, שיעור השתייה בקרב הצעירים נמצא בעלייה מתמדת.

גילה פינקלשטיין: כדי לסבר את אוזנינו אזכיר נתון מאיים שמסר יושב-ראש האגודה למניעת אלכוהוליזם בישראל, ולפיו לפני 12 שנה היו בישראל כ-200 פאבים, והיום יש יותר מ-5,000.

גילה פינקלשטיין: אני מבקשת להודות לוועדת החוקה שקיימה את הדיון בהליך החקיקה, ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מיכאל איתן, שניהל את הדיונים בטוב טעם, ליתר חברי הוועדה, למנהלת הוועדה דורית ואג, ליועצת המשפטית עורכת-הדין תמי סלע, ליתר אנשי הלשכה המשפטית, לד"ר יצחק קדמן שהציע ליזום את החקיקה, ולחבר הכנסת רוני בריזון, שיחד יזמנו ויחד פעלנו לחקיקת החוק.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: [מס' כ/27; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ט, עמ' 4574; נספחות.

אתי לבני: ]

אתי לבני: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

אתי לבני: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 53), התשס"ד-2004, קריאה שנייה ושלישית.

אתי לבני: יציג חבר הכנסת אהוד רצאבי.

אתי לבני: בבקשה.

אהוד רצאבי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בשם יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אברהם הירשזון, אני אציג את החוק.

אהוד רצאבי: אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון - ייצוג נישום בידי רואה-חשבון), התשס"ד-2004.

אהוד רצאבי: רואי-חשבון מעורבים בעסקאות מקרקעין ומסייעים בייעוץ בהיבטי המס הנוגעים לעסקאות ולפעולות במקרקעין.

אהוד רצאבי: רואי-חשבון הם בעלי הכשרה והשכלה מתאימה בתחום מיסוי מקרקעין, והם גם נבחנים על נושא זה כחלק בלתי נפרד מהסמכתם בהתאם לתקנות רואי-החשבון.

אהוד רצאבי: מוצע לאפשר ללקוחותיהם של רואי-חשבון להסתייע בשירותיהם המקצועיים בהליכי השגה לעניין מיסוי מקרקעין בכל הקשור לנכסי מקרקעין שמכירתם אינה פטורה ממס, כשהנישום חייב בדוח שנתי לפקיד השומה, ולעניין חישובי המס בלבד הנוגעים לעסקאות המקרקעין.

אהוד רצאבי: יצוין כי הליכים בפני בתי-משפט, בתי-דין ובוררים יישארו בתחום הייחוד המקצועי של עורכי-דין על-פי סעיף 20(1) לחוק לשכת עורכי-הדין, התשכ"א-1961.

אהוד רצאבי: רבותי, עם קבלת חוק זה יוכל אדם לבחור את מייצגו בהתאם לשיקול דעתו ובכך לגרום ליתר תחרותיות בשוק, לחופש הבחירה וחופש העיסוק.

אהוד רצאבי: קבלת החוק תאפשר יישום החלטות האוצר לאיחוד רשויות מס הכנסה ומס שבח ולייעול מערכת המסים.

אהוד רצאבי: כדי לחסוך זמן בתום ההצבעה, ומתוך תקווה שהחוק הזה יאושר, אני כמובן רוצה להודות לכל העוסקים במלאכה.

אהוד רצאבי: תודה רבה.

אהוד רצאבי: אודה על אישורכם, כמובן.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: אנחנו עוברים להסתייגויות לחוק הזה.

אתי לבני: לסעיף 1 יש הסתייגויות לחבר הכנסת אברהם שוחט - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת מוחמד ברכה, מסיר?

מוחמד ברכה: אני מוותר.

אתי לבני: חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נוכח.

אתי לבני: ההסתייגות נפלה.

מוחמד ברכה: לא נפלה.

מוחמד ברכה: לא מנמקים.

אתי לבני: אתה תרצה שנצביע?

מוחמד ברכה: לא.

אתי לבני: אז זה נפל.

אתי לבני: חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי, הסתייגות נוספת לסעיף 109א(ג) - אתה מסיר?

מוחמד ברכה: מסיר.

אתי לבני: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת החוק.

אתי לבני: הצבעה על שם החוק, בבקשה.

אתי לבני: הצבעה מס' 12 בעד שם החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

אתי לבני: בעד - 22, לרבות קולו של יושב-ראש הכנסת, אין נגד, אין נמנעים.

אתי לבני: שם החוק התקבל כנוסח הוועדה.

אתי לבני: אנחנו נצביע עכשיו על סעיף 1 לחוק, בבקשה.

אתי לבני: אנחנו עוברים להצבעה כנוסח הוועדה, בבקשה.

אתי לבני: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 1 – 23 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אתי לבני: בעד - 24, אין נגד, אין נמנעים.

אתי לבני: הצעת החוק - סעיף 1 - התקבלה בקריאה שנייה.

אתי לבני: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

אתי לבני: בבקשה.

אתי לבני: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 26 נגד – אין נמנעים – אין חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 53), התשס"ד-2004, נתקבל.

אתי לבני: בעד - 27, אין נגד, אין נמנעים.

אתי לבני: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 53), התשס"ד-2004, התקבלה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: אני מבינה שחבר הכנסת אהוד רצאבי בירך כבר בפתיחה.

אתי לבני: [מס' מ/53; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ט, עמ' 4858; נספחות.

אתי לבני: ]

אתי לבני: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

אתי לבני: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 49), התשס"ד-2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אתי לבני: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת חמי דורון, בבקשה.

אתי לבני: חבר הכנסת דורון, הזמן קצר, המלאכה מרובה, התחל בבקשה.

חמי דורון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 48), התשס"ד-2004.

יעקב ליצמן: כתוב 49.

חמי דורון: מה שרשום אצלי זה 48.

חמי דורון: אתה צודק, אדוני חבר הכנסת ליצמן, זה אכן תיקון 49.

חמי דורון: לפרוטוקול - אני מבקש שיהיה רשום.

אתי לבני: כתוב, אני קראתי, תיקון מס' 49.

ישראל אייכלר: אנחנו תמיד צודקים.

חמי דורון: לא תמיד, חבר הכנסת אייכלר, אבל לפעמים מותר לכם גם להיות צודקים, מה לעשות.

חמי דורון: מטרתה העיקרית של הצעת החוק הזאת להסדיר נהלים חדשים בדבר החלטות להעביר תלונות מבית-דין צבאי לדיון משמעתי.

חמי דורון: לפי המצב הקיים בחוק השיפוט הצבאי, במקרה שתלונה כנגד חייל הועברה מדיון משמעתי לבית-דין צבאי, אם לבקשתו ואם לפי החלטת קצין שיפוט בכיר, רשאי פרקליט צבאי להחליט על החזרתה לדיון משמעתי.

חמי דורון: הצעת החוק הזאת מרחיבה, מצד אחד, את סמכויות הפרקליט הצבאי, אולם מצד שני, מרחיבה גם את זכות הטיעון ואת זכות העיון של החייל הבודד, אותו חייל שנאשם.

חמי דורון: הרחבת הסמכויות באה לידי ביטוי בכך שהפרקליט יהיה רשאי להחליט לא רק על החזרה לדין משמעתי, אלא גם להורות על עריכת בדיקה ועל סיומה, וכן על ביטול התלונה עצמה.

חמי דורון: הרחבת זכויות העיון והטיעון של החייל באה לידי ביטוי בכך שבמקרה שהפרקליט הורה להחזיר את התלונה לדין משמעתי, יהיה הנאשם רשאי להגיש לקצין השיפוט חוות דעת מטעמו בקשר להוראת הפרקליט, ובכלל זה חוות דעת שהוכנה על-ידי סניגור.

חמי דורון: אם תוגש חוות דעת כזאת, יהיה רשאי גם הפרקליט הצבאי להעביר את התייחסותו לקצין השיפוט, וכך יהיה הנאשם רשאי להגיב בכתב גם על התייחסות זו.

חמי דורון: מבחינת החייל, המעלה העיקרית של השינוי היא, שאם תועבר התלונה מבית-הדין הצבאי, שבו הוא זכאי ליהנות משירותיו של סניגור, לדין משמעתי בפני קצין שיפוט, ששם אין הוא זכאי ליהנות מהגנה של סניגור, אזי אפשרויות הטיעון שלו ישתפרו בכך שהוא ייהנה מחוות הדעת של סניגור, אבל זאת בלי לפגוע במסגרת הדיון המשמעתי.

חמי דורון: כמו כן נקבע בהצעת החוק, כי במקרים שבהם הועברה התלונה לדין משמעתי על-פי הוראת פרקליט, יוכל החייל להגיש ערר בתוך 15 ימים, ועל קצין השיפוט יהיה ליידע אותו על כך.

חמי דורון: כמו כן, אם זוכה החייל, רשאי יהיה הפרקליט הצבאי גם להגיש ערר בתוך 15 ימים, אם סבר כי יש ראיות מספיקות להוכחת אשמתו של החייל.

חמי דורון: במקרה של ערר מסוג זה, יופעלו שוב ההסדרים בדבר חילופי חוות הדעת, כפי שציינתי לעיל.

חמי דורון: הצעת החוק הזאת מבטיחה, כי בעת דיון בפני קצין שיפוט בכיר עקב ערר שהוגש על-ידי מי מהצדדים, קצין השיפוט לא יוכל לגבות עדויות אלא בפני החייל ולא יעיין בעדויות בכתב אלא אם ניתנה לחייל הזדמנות לעיין בהן קודם לכן.

חמי דורון: נוסף על שינויים אלו, גלומים בהצעת החוק תיקונים נוספים בכללי הדין המשמעתי בצה"ל.

חמי דורון: סעיף 2 בהצעת החוק מבטל את ההבחנה בין קצינים בדרגת סגן-אלוף ומעלה לבין קצינים וחיילים בדרגות נמוכות יותר, באשר לאפשרות ענישתם.

חמי דורון: דהיינו, לפי התיקון המוצע, ניתן יהיה להטיל עונשי ריתוק או מחבוש גם על קצינים בעלי דרגות בכירות יותר, מה שלא מקובל כיום.

חמי דורון: סעיף 3 בהצעת החוק נוסף לפי הצעת חברי ועדת החוץ והביטחון, והוא נועד לשפר את זכות העיון של חיילים העומדים לדין משמעתי.

חמי דורון: הסעיף קובע, כי קצין השיפוט לא יעיין בעדויות בכתב אלא אם ניתנה לנאשם הזדמנות לעיין בהן קודם לכן.

חמי דורון: סעיף 7 לתיקון מסדיר את זכויותיו של מי שעומד לדין משמעתי בפני הרמטכ"ל.

חמי דורון: היות שכיום אין ערכאת ערעור במקרה זה, מוצע לאפשר לנידון להגיש לרמטכ"ל בקשה לעיון חוזר בתוך שלושה ימים.

חמי דורון: הרמטכ"ל יהיה רשאי לדחות את הבקשה, לקבלה, להקל בעונש או להחמיר בו.

חמי דורון: לבסוף, סעיף 8 בהצעת החוק קובע, כי לא רק הפרקליט הצבאי הראשי אלא גם פרקליטים צבאיים אחרים יוכלו לבטל פסקים משמעתיים במקרה שנוכחו כי לא נעברה עבירה.

חמי דורון: בנוסף מוצע לקבוע, כי הפצ"ר או פרקליט צבאי יוכל לאשר בדיעבד פסק משמעתי שהוצא בחוסר סמכות, אם היה רשאי להורות לקצין השיפוט לדון בו.

חמי דורון: כן מוצע לקבוע, כי הפצ"ר או פרקליט צבאי יוכל לעכב ביצוע פסק משמעתי לשם בירור הנסיבות הדרושות להפעלת סמכויותיו בנוגע לשינויו של הפסק.

חמי דורון: הרחבות אלה הן בסמכויותיה של הפרקליטות הצבאית.

חמי דורון: להצעת חוק זו הוגשו הסתייגויות.

חמי דורון: אבקש מחברי הכנסת לדחות הסתייגויות אלה ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית, מאחר שישבנו על החוק זה בהרחבה, במסגרת ועדת החוץ והביטחון, הן במסגרת ועדת המשנה לענייני חקיקה והן במליאה, ודנו בנושאים בצורה מאוד יסודית.

חמי דורון: אני אודה לחברי הכנסת אם ידחו את ההסתייגויות ויאשרו את החוק.

חמי דורון: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: יש לנו הסתייגויות לחוק הזה.

אתי לבני: לסעיפים 1-3 אין הסתייגויות.

אתי לבני: אנחנו נצביע בקריאה שנייה על סעיפים 1, 2 ו-3 כנוסח הוועדה, בבקשה.

אברהם רביץ: שם החוק.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 1-3 – 14 נגד - אין נמנעים – 1 סעיפים 1-3 נתקבלו.

אתי לבני: 15 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

אתי לבני: סעיפים 1 עד 3 התקבלו כנוסח הוועדה.

אתי לבני: אנחנו נצביע גם על שם החוק, הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 49), בבקשה.

אתי לבני: הצבעה מס' 16 בעד שם החוק – 19 נגד – אין נמנעים – 1 שם החוק נתקבל.

אתי לבני: בעד - 20, אין מתנגדים, נמנע אחד.

אתי לבני: שם החוק התקבל כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: זה לא טוב שאת אומרת:

ראובן ריבלין: בעד - 20, כשרשום על המסך 19.

אתי לבני: 20 קולות, לרבות קולו של יושב-ראש הכנסת.

אתי לבני: כך לאורך כל ההצבעות נספר קולו של יושב-ראש הכנסת, אלא אם אתה מבקש שאני אומר כל פעם מחדש.

אתי לבני: לסעיף 4 יש הסתייגויות לחברי הכנסת יוסי שריד, חיים אורון, רן כהן, זהבה גלאון ורומן ברונפמן, שאינם נוכחים.

אתי לבני: חבר הכנסת וילן נוכח.

אבשלום וילן: אנחנו מסירים את ההסתייגות עד הסוף.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אורי אריאל מסתייג.

אורי אריאל: אני מסיר את ההסתייגות.

אתי לבני: אין הסתייגויות.

אתי לבני: אנחנו נעבור להצבעה על החוק הזה בקריאה שנייה.

אתי לבני: מכיוון שאין הסתייגויות, אנחנו נצביע מסעיף 4 עד סעיף 13, סוף החוק, בקריאה שנייה.

אתי לבני: בבקשה.

אתי לבני: הצבעה מס' 17 בעד סעיפים 4-13 - 21 נגד - אין נמנעים - 1 סעיפים 4-13 נתקבלו.

אתי לבני: 22 בעד, לרבות קולו של יושב-ראש הכנסת, אין נגד ונמנע אחד.

אתי לבני: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 49) עברה בקריאה שנייה.

אתי לבני: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק זאת בקריאה שלישית.

אתי לבני: בבקשה.

אתי לבני: הצבעה מס' 18 בעד החוק - 20 נגד - אין נמנעים - 1 חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 49), התשס"ד-‏2004, נתקבל.

אתי לבני: בעד - 20, לרבות קולו של יושב-ראש הכנסת, אין מתנגדים ונמנע אחד.

אתי לבני: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

אתי לבני: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 49), התשס"ד-2004, התקבלה.

אתי לבני: חבר הכנסת דורון מבקש להודות.

חמי דורון: אני רוצה להודות לכול מי שעשה במלאכה - ליועצים המשפטיים, לחברי הוועדה שהגיעו ודנו בנושא ולצוות המקצועי של ועדת החוץ והביטחון.

חמי דורון: תודה.

אתי לבני: תודה רבה לחבר הכנסת דורון.

אתי לבני: [מס' כ/46; "דברי הכנסת", חוב' ל"ב, עמ' 13232; נספחות.

אתי לבני: ]

אתי לבני: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

אתי לבני: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אתי לבני: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת שלום שמחון, בבקשה.

שלום שמחון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004.

שלום שמחון: הנני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

שלום שמחון: הצעת החוק המונחת לפניכם היא נוסח מאוחד של שלוש הצעות חוק פרטיות, שהוגשו על-ידי חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת, על-ידי חברת הכנסת גילה פינקלשטיין ועל-ידי חברת הכנסת נעמי בלומנטל, ואוחדו בוועדה בהתאם לסעיף 140 לתקנון הכנסת.

שלום שמחון: בהתאם למצב החוקי היום, עוסק אינו מחויב לציין את שמו ואת מספר זהותו על גבי רוב המסמכים שלו או מטעמו, בין שמדובר במסמכים בשלב טרום חוזי ובין שזה בשלב כריתת חוזה.

שלום שמחון: תלונות צרכנים רבות מעלות תופעה רווחת של צרכנים הקונים מעוסק מוצר או מקבלים מעוסק שירות או הצעה לכריתת חוזה, כאשר העוסק מציג עצמו בשמו המסחרי, שאינו שמו האמיתי, או שהוא מציג עצמו בשם שונה מהשם הרשום במרשם המתנהל על-פי דין.

שלום שמחון: יצוין כי השם המסחרי של העסק עלול להטעות את הצרכן גם במובן זה שהצרכן סבור שהוא מבצע עסקה עם תאגיד, בעוד אין כל תאגיד הקשור לעסק והמתקשר האמיתי אינו אלא יחיד.

שלום שמחון: ידיעת זהות העוסק חשובה גם כאשר הצרכן מעוניין לתבוע את העוסק בשל הפרת הסכם ולעתים הדבר נבצר ממנו בשל העדר פרטים בסיסיים בדבר זהותו של אותו עוסק.

שלום שמחון: בהצעת החוק מוצע, על כן, לתקן את חוק הגנת הצרכן, התשס"א-2001, ולקבוע כי עוסק יהיה חייב לפרסם את שמו הפרטי ושם משפחתו וכן את מספר הזהות שלו.

שלום שמחון: אם העוסק הוא תאגיד, יהא עליו לפרסם את מספר הרישום שלו ואת שמו, כפי שאלה מופיעים במרשם המתנהל על-פי הדין שלפיו הוקם.

שלום שמחון: אבהיר כי לגבי חברה הרשומה בישראל הכוונה היא למספר שניתן לה על-ידי רשם החברות, ולגבי עמותה - המספר שניתן לה ברשם העמותות.

שלום שמחון: לגבי חברה הרשומה מחוץ לישראל - יהיה עליה לציין את המדינה שבה היא רשומה ומספר הרישום שניתן לה באותה מדינה, אם ניתן לה.

שלום שמחון: חובת עוסק לציין את השם המלא ומספר הזהות שלו תחול על כל תכתובת מטעמו המופנית לצרכן, הכוללת טופס הזמנה, תעודת אחריות או אישור התקנה, הצעה לכריתת חוזה, החוזה שעליו יחתמו העוסק והצרכן וכן שובר תשלום באשראי או חשבונית מס.

שלום שמחון: זאת נוסף על החובה הקיימת לעניין טופס גילוי בעסקה בעניין יחידות נופש, בעניין עסקאות של מכר מרחוק ובעניין סימון על גבי טובין המיועדים לצרכן, ביחס לפרטיהם של יצרן הטובין והיבואן שלהם.

שלום שמחון: כדי לאפשר לעוסקים להיערך לקיום החובות החדשות עם קבלת חוק זה, קבענו שתחילתו של החוק תהיה ב-1 בינואר 2005.

שלום שמחון: ככלל, ועדת הכלכלה שמה לה למטרה להגן על ציבור הצרכנים.

שלום שמחון: גילוי זהות העוסק ייטיב עם הצרכנים, אשר מעתה תהיה לכם כתובת והם ידעו עם מי הם מתקשרים, ובעת הצורך, למי לחזור ואת מי לתבוע אם צריך.

שלום שמחון: בהקשר זה ראוי לציין, שאי-מילוי החובה החדשה לא יהווה אומנם עבירה פלילית, אך בשל אי-קיום הוראה זו יוכל הממונה על הגנת הצרכן להפעיל סמכויות שיש לו לפי החוק לתת צו מינהלי להפסיק הפרת הוראות החוק, צרכנים יוכלו להגיש תביעה לפיצויים, וכן ניתן יהיה להשתמש בכלי של הגשת תביעה ייצוגית לפי החוק העיקרי.

שלום שמחון: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות לדיבור בלבד, ולפיכך אני מבקש לדחותן ולקבל את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

שלום שמחון: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות לחברי הכנסת על יוזמתם הברוכה, וכמובן להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, המשנה ליועצת המשפטית של הכנסת, הגברת אתי בנדלר, למנהלת הוועדה לאה ורון ולצוות הוועדה.

שלום שמחון: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה לחבר הכנסת שמחון.

אתי לבני: לסעיף 1 בהצעת החוק אין הסתייגויות.

אתי לבני: לסעיף 2 יש הסתייגות של חבר הכנסת רצאבי.

אהוד רצאבי: אני מוותר.

אתי לבני: חבר הכנסת אילן ליבוביץ?

אתי לבני: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין?

אתי לבני: מסירים.

אתי לבני: חבר הכנסת אלדד?

אתי לבני: בבקשה.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, החוק שיזמו חבר הכנסת רצאבי וקבוצת חברי הכנסת הוא חוק ראוי, וראוי לתמוך בו.

אריה אלדד: ביקשתי להגיש הסתייגות כדי לנסות ולבקש את תשומת לבכם לכך שהחוק נועד אומנם להגן על הצרכן, אבל יש לו משמעויות רחבות הרבה יותר.

אריה אלדד: סעיף 4ב מחייב עוסק לגלות לצרכן את שמו ומספר תעודת הזהות שלו כשהוא מעניק למשל תעודת אחריות, הצעה מטעמו לכריתת חוזה או חוזה שעליו הוא חתום.

אריה אלדד: חברי הכנסת, אין לנו ספק כי ראש הממשלה הוא שומר חוק, כי יש לו אפילו תעודה של מני מזוז בעניין הזה, אבל אני מקווה, חברי הכנסת, שהשם ומספר תעודת הזהות של ראש הממשלה יתנוססו מעתה ואילך על כל הבטחה, על כל התחייבות שהיא במישור המדיני, המקבילה של תעודת האחריות של החוק הזה, שבו אנחנו עוסקים היום.

אריה אלדד: אני מקווה, כי שמו של ראש הממשלה ומספר תעודת הזהות שלו יתנוססו על כל הצהרה והבטחה, שעקירת היישובים היהודיים וגירוש תושביהם ישפרו את מצב הביטחון של מדינת ישראל, יקצרו את הקווים, יקטינו את הוצאות הביטחון.

אריה אלדד: הרי זו נשמת אפו של החוק שאנחנו עומדים לאשר הערב בקריאה שנייה ושלישית - להבטיח אחריות אישית.

אריה אלדד: החוק נועד להבטיח, שהאיש שמוכר לנו את הסחורה הפגומה הזאת לא ייעלם לחוותו ויתנער מכל אחריות, אחריות אישית לכישלון הקולוסלי.

אריה אלדד: אם הוא יציע לכרות חוזה, נדרוש ממנו לכתוב בשוליו "בתום לב", ולציין את מספר תעודת הזהות שלו ולחתום, כדי שבבוא היום לעשות את חשבון הנפש, נוכל לדעת בדיוק בשם ובכתובת ובהצהרת רמייה של תום לב, מי אחראי לעקירה, מי מבקש לעקור מבתיהם ילדים וזקנים, לעקור את קברי הוריהם ובני זוגם וילדיהם, שנרצחו בידי הערבים, לגזור עלינו אותה גזירה של גירוש שחשבנו שחלפה מן העולם כשהקמנו מדינת יהודים בארץ-ישראל.

אריה אלדד: יהא מוטל עלינו, חברי הכנסת, על כולנו, לעקוב אחר מילוי החוק הזה, שאנחנו עומדים לאשר הערב, ואכיפתו, לאורך כל התהליך, כדי שמכבסת המלים של שרון, שהוא מכנה אותה התנתקות, לא תצליח להעלים פתאום את האשמים; כדי שלא תיווצר עמימות בנוסח אוסלו, שקשה כבר היום לזהות מי הוביל את התהליך ההוא ומי הובל אליו, מי הביא עלינו את ערפאת ומי התחבק אתו בתור טרמפיסט.

אריה אלדד: הפעם אנחנו רוצים שהכול יהיה ברור מראש.

אריה אלדד: אחריות אישית, כמו שכתוב בחוק הזה, ולא רק שלו - של השרים ושל ראשי ועדות ההתנתקות.

אריה אלדד: כל מי שיוצר היום את התשתית החוקית, שפורץ את הדרכים המשפטיות לעקיפת חוקי-יסוד במדינת ישראל, חוק כבוד האדם וחירותו וזכות הקניין.

אריה אלדד: כל החוקים האלה שהולכים לעקוף ולרמוס בבולדוזרים, להפוך לאבק את רכושם של המתיישבים, אנחנו הולכים לרמוס?

אריה אלדד: אנחנו מבקשים רק דבר אחד, ברוח החוק הזה: אחריות אישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שכנעת, בסדר.

אריה אלדד: האחריות האישית הזאת, אם היא חשובה בחוזה לאספקת מכונת כביסה, היא חשובה כפליים כשמדובר במכבסת מלים.

אריה אלדד: ואם היא חשובה כשמוכרים לנו בית, היא חשובה פי-אלף כשהולכים להרוס לנו את הבית.

אריה אלדד: מדובר בהרס בתיהם של 8,000 איש.

אריה אלדד: לא חורבן בית, חורבן הבית.

אריה אלדד: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: הסתייגות מאוד מעניינת.

אתי לבני: החיבורים מעניינים.

אתי לבני: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 14).

אתי לבני: הצבעה על שם החוק - בבקשה, ההצבעה החלה.

אתי לבני: הצבעה מס' 19 בעד שם החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

אתי לבני: בעד - 21, אין נגד ואין נמנעים.

אתי לבני: שם החוק התקבל כהצעת הוועדה.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, ראש הממשלה התקשר אחרי שהוא שמע את הנאום וביקש למשוך את החוק.

אתי לבני: תראה, יש הבדל בין התחייבות לבין התחייבות לקיים.

אתי לבני: זה לא אותו דבר.

אתי לבני: לסעיף 1 כנוסח הוועדה אין הסתייגויות.

אתי לבני: אנחנו עוברים להצבעה.

אתי לבני: הצבעה מס' 20 בעד סעיף 1 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אתי לבני: בעד - 21, אין נגד, אין נמנעים.

אתי לבני: סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

אתי לבני: לסעיף 2 - אנחנו נצביע על ההסתייגות של חבר הכנסת אריה אלדד.

אתי לבני: בבקשה.

אריה אלדד: לא להצביע.

אריה אלדד: אני מבקש למשוך את ההסתייגות.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: אם כן, אנחנו נצביע בקריאה שנייה על סעיפים 2 עד 6 כנוסח הוועדה.

אתי לבני: בבקשה.

אתי לבני: הצבעה מס' 21 בעד סעיפים 2-6 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-6 נתקבלו.

אתי לבני: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

אתי לבני: אנחנו עוברים להצבעה על חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 14) בקריאה שלישית.

אתי לבני: בבקשה.

אתי לבני: הצבעה מס' 22 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, נתקבל.

אתי לבני: בעד - 23, אין נגד ואין נמנעים.

אתי לבני: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, התקבלה בקריאה שנייה ושלישית.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת רצאבי רוצה להודות.

אתי לבני: בבקשה.

אהוד רצאבי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חוק זה, כפי שנאמר, מונע מעוסקים להסתתר מאחורי שם מסחרי, ללא יכולת איתור במקרה הצורך, למשל במקרה של הפרת הסכם.

אהוד רצאבי: מטרת החוק כשמו, הגנת הצרכן.

אהוד רצאבי: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת שלום שמחון, לחבר הכנסת אבו וילן, שניהל את הישיבה בהכנה לקריאה השנייה והשלישית, וכמובן לחברי צוות הוועדה; וכמובן גם לחברות הכנסת נעמי בלומנטל וגילה פינקלשטיין, שהגישו הצעות חוק דומות.

אהוד רצאבי: תודה לבית.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חברת הכנסת פינקלשטיין, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: גברתי היושבת-ראש, בחוק הזה אנחנו יכולים לראות כי החברה שלנו ניחנה בעין פקוחה וביקורתית והיא עושה כל מאמץ למנוע פגיעה בצרכן.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה להודות לוועדת הכלכלה, שקיימה את הדיונים בהליך החקיקה: ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת שלום שמחון, שניהל את הדיונים בטוב טעם, למנהלת הוועדה לאה ורון, ליועצת המשפטית, עורכת-הדין אתי בנדלר, וליתר אנשי הלשכה המשפטית.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חברת הכנסת בלומנטל, בבקשה.

נעמי בלומנטל: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להודות לכם.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שזה חוק חשוב.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת שלום שמחון, יושב-ראש הוועדה.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שניהלת יפה מאוד את קידום הצעת החוק.

נעמי בלומנטל: בעיני זו הצעת חוק חשובה, משום שהיא נותנת הרבה יותר מענה לצרכנים.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להודות לחברי חברי הכנסת, שיחד הגשנו את הצעת החוק, העברנו אותה.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לאחל לכולם, גם לצרכנים ולאנשים בעלי העסקים, שנפיק רק תועלת מן החוק הזה.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: תודה לחברי הכנסת שתמכו בחוק.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: ["דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 13765.]

משה כחלון: אנחנו עוברים להצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 52) (הרכב בית-המשפט העליון בערעור על החלטת ועדת הבחירות המרכזית), התשס"ד-2004, קריאה ראשונה.

משה כחלון: חבר הכנסת סער, אתה רוצה להציג את החוק?

גדעון סער: הצגתי אותו בשבוע שעבר.

משה כחלון: אנחנו עוברים לדיון.

משה כחלון: החוק הוצג בשבוע שעבר.

משה כחלון: אני עובר לרשימת הדוברים.

משה כחלון: חבר הכנסת מאיר פרוש - מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת דניאל בנלולו - מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת אלי אפללו – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל - מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת איוב קרא - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אהוד יתום - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת טלב אלסאנע - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מודה שאני לא מבין את החוק הזה ומה כוונתו.

אבשלום וילן: אני ראיתי את ועדת הבחירות המרכזית האחרונה, שבה נעשו ניסיונות לביצוע מחטפים פוליטיים והחלטות פוליטיות שבינן ובין כללי הצדק הטבעי - - -

משה כחלון: חברי הכנסת.

משה כחלון: חברי הכנסת משינוי.

משה כחלון: חבר הכנסת סער.

משה כחלון: חבר הכנסת גדעון סער.

משה כחלון: עצרתי את הדיון.

משה כחלון: אי-אפשר ככה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אני אינני מבין מדוע החוק הזה צריך להיות בספר החוקים.

אבשלום וילן: אני ראיתי, לפני הבחירות האחרונות, את ועדת הבחירות המרכזית, ברוב של בלוק פוליטי מקרי שהיה באותה תקופה, מקבלת החלטות בלתי סבירות בעליל, שבינן ובין כללי הצדק הטבעי אין כמעט דבר, ולכן, כאשר הוגש עליהן ערעור לבג"ץ, פסקו שופטי בית-המשפט העליון כפי שפסקו והצילו גם את כבודה של ועדת הבחירות המרכזית וגם את כבוד כולנו.

אבשלום וילן: אם הרעיון שישב בלוק פוליטי מקרי בוועדת הבחירות הבאה וכל ערעור על החלטתו יצטרך להיות בהרכב של תשעה שופטים, פירושו של דבר שגם בחלק מהמקרים ובלוחות הזמנים שישנם בין מועד הבחירות לבין המועדים שבהם יושבת הוועדה - ספק אם בכל המקרים הדבר יוכל להתבצע.

אבשלום וילן: יתירה מזאת, אני יודע שיש פה רוב, ואני יודע שאולי אני אהיה בין הבודדים שיצביעו בכנסת הזאת נגד החקיקה הדרקונית הזאת, אבל אני חושב, אדוני היושב-ראש, שמה שקורה פה - יש פה ניסיון ציני לנצל רוב פוליטי לצורך הוצאת יריבים פוליטיים אל מחוץ למשחק.

אבשלום וילן: אני קורא לחברי הכנסת של שינוי: אל תיתנו יד לחוק הזה.

אבשלום וילן: הוא מנוגד לכל השקפת

אבשלום וילן: כם הליברלית בתחומי המשפט.

אבשלום וילן: אני אומר יותר מזה: הכוחנות שבה מתנהלת הדמוקרטיה הישראלית, באמצעות רוב מקרי, היא חרב פיפיות, משום שמחר, כאשר אתה באופוזיציה, אותה כוחנות מופעלת נגדך.

אבשלום וילן: ולכן, הניסיון של החודשים האחרונים לקחת שורת חוקים היסטוריים ולתקן אותם כך שהם יהיו יותר נוחים למי שבאופן מקרי נמצא כעת בשלטון, הוא ניסיון לא נכון דמוקרטית, לא נכון פרלמנטרית, ואני מקווה שבסופו של דבר יגבר קול התבונה ולא נעביר את החוק הזה בצורתו הנוכחית לספר החוקים.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב אברהם רביץ?

משה כחלון: מוותר.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חברת הכנסת גילה גמליאל - מוותרת.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב גפני - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת יצחק וקנין - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אופיר פינס-פז - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת יגאל יאסינוב - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת מוחמד ברכה - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת צבי הנדל?

משה כחלון: מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר, בבקשה.

קריאות: - - -

קריאה: תראה איזה סדר-יום עוד יש.

קריאה: תוותר.

נסים זאב: אל תוותר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לתומי חשבתי, שאנשים עובדים קשה לפני בחירות - - -

משה כחלון: חבר הכנסת אלדד, סביבך יש רעשים שמפריעים מאוד.

משה כחלון: אולי אפשר לקיים את הדיונים בחוץ?

משה כחלון: חבר הכנסת בריזון וחבר הכנסת אלדד, אני מבקש, אולי באמת אפשר לקיים את הדיונים בחוץ?

ישראל אייכלר: חברי הכנסת, אני חשבתי שאנשים הולכים להצביע בבחירות ועובדים קשה ועמלים כדי לשלוח אנשים לפרלמנט כדי שידברו.

ישראל אייכלר: אומנם חלק מהפרלמנט הופך לממשלה, ומצליחים גם לעשות, אבל אם יגידו לאופוזיציה: תוותרו, תוותרו, אל תדברו - אז בעצם חבל על הניירות ועל הפתקים שאנשים הכניסו לקלפי.

ישראל אייכלר: מה זה לא לדבר?

ישראל אייכלר: אם אין מה לומר, אז לא נאמר, אבל אם יש מה לומר, צריך לדבר.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר, שלא הבנתי למה יש התנגדות לחוק הזה.

ישראל אייכלר: החוק בא לבזר ולפזר יותר סמכויות.

ישראל אייכלר: דווקא אנחנו, שכל כך סובלים מעריצות משפטית וכל כך לא מקבלים את השיטה האנטי-דמוקרטית ששופטים עוסקים בפוליטיקה במקום לעסוק רק בשפיטה, שהם עוסקים בחקיקה במקום לפרש ולפעול לפי החוק, הם מחוקקים חוקים בשיטות של פסיקות הלכה, במרכאות כפולות ומכופלות - אז דווקא טוב שיהיו תשעה במקום שישה.

ישראל אייכלר: במקום טריבונל של שישה אנשים, שיהיו תשעה אנשים.

ישראל אייכלר: אני מאוד חרד ממה שאמר חבר הכנסת וילן, שמא יפסלו מפלגות, אבל היום הם יכולים לעשות את זה גם עם שלושה שופטים.

ישראל אייכלר: לכן, אם רוצים שיהיו יותר שופטים, אדרבה ואדרבה.

ישראל אייכלר: אבל עליתי לא רק בגלל העניין הזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לטעון, שעצם העובדה שחוקים יכולים להשתנות על-ידי משחקי קואליציה ואופוזיציה, בצורה כל כך קלה, מראה בעצם שהחקיקה איננה מחייבת כל כך, כי זה לא דברי אלוקים חיים.

ישראל אייכלר: אזרחים יבינו מכך שחוק הוא דבר שנועד לשרת אינטרסים של אנשים חזקים, איך לשלוט בחלשים באמצעות ספרי החוקים.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, חוקת התורה, חוקי השם, חוקי הדת, הם חוקים שניתנו על-ידי הקדוש-ברוך-הוא, ולא בני-אדם יכולים לשנות את זה לפי אינטרסים.

ישראל אייכלר: אני לא אומר שלאנשים דתיים אין אינטרסים, אבל הם לא יכולים לשנות את חוקי התורה לפי האינטרסים שלהם.

ישראל אייכלר: הם לא יכולים לפסוק הלכות לפי אינטרסים.

ישראל אייכלר: על התורה, על חוקי התורה נאמר: "כי היא חכמתכם ובינת

ישראל אייכלר: כם לעיני העמים".

ישראל אייכלר: חוקי הכנסת הם כאילו תקנות הקהל, כאילו ועד בית שמחליט לטובת כל האזרחים.

ישראל אייכלר: ולכן הממשלה צריכה לחשוב היטב לפני שהיא מעבירה חוק - האם זה טוב לכלל האזרחים?

ישראל אייכלר: אגב, העניין של דינא דמלכותא דינא, שנוגע באומות העולם, זה רק אם החוק הוא חוק שוויוני לכלל האזרחים.

ישראל אייכלר: אם הוא חוק שמעדיף או מפלה בין אזרח לאזרח, אין לו עניין של דינא דמלכותא דינא.

ישראל אייכלר: אני אומר את זה גם לראש הממשלה שעכשיו עומד כנראה להרחיב את ממשלתו.

ישראל אייכלר: ראש הממשלה צריך לדעת - והוא הולך לעשות מהלכים וצעדים קשים ביותר, גם כלכליים, גם חברתיים, כפי שהוא עשה בשנה שעברה.

ישראל אייכלר: הלקח של המעשים שנעשו בשנה שעברה והגזירות הנוראות נגד רוב האזרחים צריכים ללמד אותו, שבפעם הבאה כשהוא ירצה לעשות משהו, קודם כול שינסה להשיג מקסימום הבנה, מינימום פגיעה, וכפי שבג"ץ אמר שאסור לפגוע עם הגדר בתושבים הערבים - גם בתושבים יהודים צריך להתחשב בכל חקיקה ובכל מעשה שלטוני, לפגוע כמה שפחות ולעשות כמה שיותר בהרחבה ובהבנה בין כמה שיותר אזרחים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: חבר הכנסת מגלי והבה - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת חיים אורון - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

משה כחלון: לאחר מכן - הצבעה.

נסים זאב: אני אשתדל לקצר, אדוני היושב-ראש, בגלל חוק המזוזות, שחשוב לאנשי שינוי.

נסים זאב: אבל בחוק הזה אני רוצה לומר משהו שקשור לעצם החוק, שרוצים להגדיל את הרכב בית-המשפט העליון בערעור על החלטת ועדת הבחירות המרכזית, כאשר ועדת הבחירות המרכזית, בראשות שופט בית-המשפט העליון, החליטה מה שהחליטה - כדי לערער על החלטתה אין די בשלושה שופטים בבית-המשפט העליון, צריך תשעה שופטים.

נסים זאב: ותראו את הנימוק, רבותי - הרכב של תשעה שופטים מהווה איזון ראוי, שכן זהו הרכב רחב המשקף מגוון של דעות כנדרש בעת קבלת הכרעות ערכיות.

נסים זאב: היום בית-המשפט העליון, בהרכב של שלושה שופטים, חורץ את דינם של אנשים לחיים ולמוות - דן אנשים למאסרי עולם.

נסים זאב: אין דבר ערכי יותר מזה, מחייו של האדם.

נסים זאב: פתאום, הפוליטיקה חשובה הרבה יותר.

נסים זאב: זה פשוט מדהים.

נסים זאב: אני חושב, אדוני היושב-ראש, הדוגמה הקלאסית של שינוי היום, שחרצה דין של חבר מפלגתם, השר יוסף פריצקי, בהרכב של 14 שופטים.

נסים זאב: אנשי שינוי מורכבים מ-15, וישבו שם 14 שופטים ודנו אותו לתלייה כדי להסיר את הכתם מעליהם.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, על איזה כתם מדברים?

נסים זאב: אדם שלובש שחור, מראשו ועד רגליו, איזה כתם נראה עליו?

נסים זאב: אנשי שינוי נתנו דוגמה כל כך מכוערת של התנהגות חברית, ששום הרכב לא יעזור פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

נסים זאב: לכן, אם מישהו חי באשליה שהרכב של תשעה משנה מדיניות או יכול לשנות דעות, אין הוא אלא טועה.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מתנגד להצעת החוק.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אנחנו ניגשים להצבעה.

משה כחלון: אנחנו מצביעים כרגע על הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 52) (הרכב בית-המשפט העליון בערעור על החלטת ועדת הבחירות המרכזית).

משה כחלון: ההצבעה החלה.

משה כחלון: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 21 נגד - 3 נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 52) (הרכב בית-המשפט העליון בערעור על החלטת ועדת הבחירות המרכזית), התשס"ד-2004, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

משה כחלון: 21 בעד, שלושה מתנגדים, ללא נמנעים.

משה כחלון: ההצעה התקבלה והיא תעבור לוועדת החוקה - גדעון, לאיזו ועדה אתה רוצה להעביר?

גדעון סער: חוקה.

משה כחלון: ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/41).

משה כחלון: ]

משה כחלון: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

משה כחלון: הצעת חוק חובת קביעת מזוזה במבנה ציבור, התשס"ד-2004.

משה כחלון: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שלי היא הצעת חוק קביעת מזוזה במבנה ציבור, התשס"ד-2004.

יעקב ליצמן: הצעת החוק באה לחייב מוסדות ציבור שבונים עכשיו בקביעת מזוזה.

יעקב ליצמן: עד עכשיו לא היתה שום חובה, והיו מקרים שבנו בתי-ספר, ועל אף דרישת ההורים, המנהל יכול היה לבוא ולהגיד שהוא לא רוצה מזוזה.

יעקב ליצמן: אנחנו יודעים שמזוזה זה שמירה - "וכתבתם על מזוזות ביתך ובשעריך", ואחר כך אומרים: למען ירבו ימיך.

יעקב ליצמן: החוק הזה - לפי בקשת חבר הכנסת רוני בריזון, לפי הבקשה של שינוי - חבר הכנסת רוני בריזון, אני רוצה שתקשיב לפחות.

יעקב ליצמן: אתה ביקשת לדעת מהי העלות של החוק הזה.

יעקב ליצמן: אתה ביקשת את זה, לא מישהו אחר.

יעקב ליצמן: אפילו לא דיברו אתי ולא ידעתי על חוות הדעת של הממ"מ של הכנסת, של מרכז המידע, עד לפני שעתיים.

יעקב ליצמן: אפילו לא קראתי את המסמך, רק קיבלתי אותו לפני שעתיים, כששמעתי פתאום שיש מסמך.

רוני בריזון: מעניין למה אדוני בלבל שאני הזמנתי.

יעקב ליצמן: אולי אדוני חושב שהכנסת זה שינוי, אבל, לצערי, רק על הממשלה יש השפעה של שינוי - -

משה כחלון: חבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: - - לכנסת עדיין יש גישה חופשית לכל אדם לבקש מה שהוא רוצה מהממ"מ.

משה כחלון: חבר הכנסת ליצמן, אתה מציג חוק כרגע.

משה כחלון: לא צריך להתנצח.

משה כחלון: חבר הכנסת בריזון, תודה.

רוני בריזון: אני לא בטוח שאדוני צודק.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת בריזון רצה פשוט להביא לסיבוך כל העניין, והוא בא להכניס לי דברים שאפילו לא ביקשתי בהצעת החוק.

יעקב ליצמן: אני ביקשתי בהצעת החוק שכל מוסד ציבורי שבונים, מעכשיו יחייבו אותם במזוזה - - -

רוני בריזון: איפה זה כתוב?

יעקב ליצמן: - - - ולפי אומדן - -

רוני בריזון: זה לא נכון, אדוני.

יעקב ליצמן: - - של מרכז המידע של הכנסת, עלות התקנת מזוזות במבנים חדשים מוערכת ב-1.7 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: כמובן, חבר הכנסת בריזון רצה להגיד שאני רוצה להוריד את כל המזוזות של המדינה ולהכניס חדשות - זה לא מה שאני אמרתי - -

רוני בריזון: אני לא - - -

יעקב ליצמן: - - ולזה יש אולי עלות אחרת.

יעקב ליצמן: אני דיברתי על כל מוסד ציבורי שבונים מהיום, וזו העלות - -

רוני בריזון: אבל זה לא מה שכתוב בחוק.

יעקב ליצמן: - - ולכן אתה לא יכול לבוא להגיד לי שזה עולה יותר.

רוני בריזון: לא כתוב "חדש", כתוב "מבנה ציבור" - - - יסתכל אדוני בחוק - - -

יעקב ליצמן: זה מה שכתוב בחוק.

קריאות: - - -

יעקב ליצמן: במבני ציבור - נכון, מה שבונים עכשיו.

רוני בריזון: - - -

יעקב ליצמן: אתה יודע איפה אין מזוזה?

יעקב ליצמן: אני ביקשתי לבדוק איפה אין מזוזות?

רוני בריזון: - - -

יעקב ליצמן: אדוני, זו דמגוגיה, מה שאתה אומר.

יעקב ליצמן: אתה פשוט רוצה להכניס לי דברים שאני לא אמרתי.

רוני בריזון: אדוני אומר דברים שלא כתובים בחוק - - -

יעקב ליצמן: נראה לי, אדוני, שאתה פשוט חולם ביום - גם עכשיו בלילה, אבל הלוואי שהיית חולם עכשיו.

יעקב ליצמן: לצערי, אתה ער - - -

רוני בריזון: - - -

משה כחלון: הרב ליצמן, בבקשה.

משה כחלון: אני מבקש להמשיך.

משה כחלון: חבר הכנסת בריזון, אני מבקש לאפשר לו.

יעקב ליצמן: ולכן אני אומר שאני מסתמך כרגע על אומדן שהביאו לי, ואני מבקש, רבותי, שתתמכו בהצעת החוק הזאת.

יעקב ליצמן: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים, שנסגרה כרגע.

משה כחלון: חבר הכנסת אופיר פינס-פז - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב אברהם רביץ.

אברהם רביץ: מוותר.

משה כחלון: מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב מאיר פרוש.

מאיר פרוש: מוותר.

משה כחלון: מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת דניאל בנלולו, מדבר או מוותר?

דניאל בנלולו: אני רוצה להגיד רק שתי מלים.

משה כחלון: בבקשה, חבר הכנסת בנלולו.

משה כחלון: אני מבקש מחברי הכנסת לא להרגיש לחוצים - אנחנו פה, החשמל עובד, הכול בסדר, המיזוג עובד.

משה כחלון: כל אחד, כל מה שיש לו לומר - שידבר.

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש, ידידי המציע, הרב ליצמן, אני חושב שבמדינת ישראל, מדינת היהודים, זה דבר חשוב שבכל מבנה ציבור תהיה מזוזה.

דניאל בנלולו: אני תומך בדבר הזה.

דניאל בנלולו: חשוב מאוד שזה יהיה בעם ישראל, במדינת ישראל.

דניאל בנלולו: ואני גם מקווה מאוד - גם בגולה, עד שהם יגיעו לכאן.

דניאל בנלולו: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

קריאות: - - -

אילן שלגי: - - - של "השומר הצעיר"?

משה כחלון: חבר הכנסת אלי אפללו.

דניאל בנלולו: שמע, אתה במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: למה לא לעשות משהו מתוך בחירה?

מל פולישוק-בלוך: למה הכול צריך להיות בחוק?

מל פולישוק-בלוך: - - -

קריאות: - - -

משה גפני: למה?

משה גפני: למה כל דבר יהודי אתם נגד?

משה גפני: - - -

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא נגד.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו בעד, אבל - - -

קריאות: - - -

משה גפני: - - - חוק הרצל - - - כל דבר אתם נגד.

משה גפני: איפה פריצקי?

משה גפני: - - -

קריאות: - - -

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: בבקשה, חבר הכנסת אפללו, שלוש דקות תמימות עומדות לרשותך.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אני לא מבין את חברי הכנסת במדינה יהודית שמתקוממים על דבר שהוא קודש-קודשים - מזוזה.

אלי אפללו: למה אתם מתקוממים?

אלי אפללו: על כל דבר שנוגע לדת אתם מתקוממים?

רוני בריזון: אם לא יהיה חוק, אז המדינה - - -

אלי אפללו: כשאני נכנס למקום, אני מנשק את המזוזה.

אלי אפללו: מה קרה לכם?

אלי אפללו: מה קרה לכם?

אלי אפללו: אתם אנטי-דתיים לחלוטין?

חמי דורון: למה אתה מחייב אותנו לשים?

אילן שלגי: תבוא אלי הביתה, יש מזוזה.

אלי אפללו: חברי הכנסת משינוי, אנחנו גדלנו על בית מסורתי-דתי, ואני גאה בכך.

חמי דורון: למה אתה רוצה לכפות עלי?

אלי אפללו: אני לא כופה, אני כופה על מוסדות הציבור שלנו, של העם היהודי, שלא תהיה הפרדה בין דת למדינה.

אלי אפללו: אני לא מבין למה אתם מתקוממים.

אלי אפללו: מה קרה לכם?

אלי אפללו: חוק החזיר, זה מה שמעניין אתכם?

אלי אפללו: מה קרה לכם?

אלי אפללו: מגישים לכם חוק.

אלי אפללו: אני חושב שאתם הייתם צריכים לתמוך בו, רבותי, במלוא מובן המלה.

אלי אפללו: אם אתם מדברים על שוויון, גם לנו, לדתיים או למאמינים המסורתיים, מגיע שוויון.

אילן שלגי: אז למה בכפייה?

אלי אפללו: לא בכפייה, כי זה צריך להיות בכל מוסד ציבורי.

אלי אפללו: בתי-ספר זה מוסד ציבורי.

אלי אפללו: תשקלו מחדש.

אלי אפללו: צריך לתמוך בהצעת החוק הזאת.

אלי אפללו: זאת הצעת חוק נכונה, צודקת.

אלי אפללו: יישר כוחכם.

אלי אפללו: אנחנו נתמוך.

אלי אפללו: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - "וכתבתם על מזוזות ביתך ובשעריך".

אורי אריאל: מה מבקש חבר הכנסת הרב ליצמן?

אורי אריאל: הוא מבקש שבמוסדות ציבור, כדוגמת בתי-ספר, תהיה מזוזה.

אורי אריאל: כן, בחוק.

אורי אריאל: מדוע?

אורי אריאל: כי יש מקרים, גם אם הם לא רבים, שלא שמים מזוזות.

אורי אריאל: מה נפגע אדם שאיננו מאמין בכך?

אורי אריאל: אני לא מתווכח על זה, הרי הוא איננו נפגע.

אורי אריאל: אני לא עונה לנקודות שאתה חושב, חבר הכנסת בריזון.

אורי אריאל: אני מבקש שתירגע מעט.

אורי אריאל: אני דואג לשלומך.

רוני בריזון: אני רגוע לחלוטין.

אורי אריאל: ההשתוללות הזאת נגד איננה מכבדת אתכם.

אורי אריאל: תעלה, תגיד את דברך, אני אקשיב לך בנחת.

אורי אריאל: הרי מה זה פוגע באדם שבא למבנה ציבור, לבית-משפט, לכל מוסד אחר?

אורי אריאל: זה לא פוגע בו, הוא לא מאמין בזה, הוא לא שם לבו לזה.

אורי אריאל: זה מצער אותי?

אורי אריאל: כן; זה חבל לי? כן.

אורי אריאל: כעומק ההתנגדות, אני בטוח שאלה יהיו הסניגורים של הדת היהודית במהרה בימינו.

אורי אריאל: הם כל כך בקצה, שעוד מעט הם מגיעים למקור.

אורי אריאל: אבל אם לא, אז חבל, כי ישראל ערבים זה לזה, כך אני חושב.

אורי אריאל: מה קורה לאדם שכן מאמין בזה?

אורי אריאל: הוא נפגע.

אורי אריאל: למה אנשים מתנגדים, ובכזאת עוצמה?

אורי אריאל: מי שהוא נגד יש לו סיבות, בוודאי הוא ינמק פה.

אורי אריאל: האנרגיות שאתם, אנשי שינוי, מוציאים על הדבר הזה מביאות אותי למחשבה אחרת לגמרי.

אורי אריאל: אני מציע לבית הזה לאפשר להעביר את החוק הזה, ראוי שזה יהיה ברוב גדול, יותר מאשר הרבה חוקים אחרים שאו שהם מיותרים או שמקומם לא יכירם פה, ולהביא את החוק הזה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי אריאל: אם יש דברים שראויים לתיקון, אדרבה, יתוקנו בין הקריאה הזאת לקריאות הבאות.

אורי אריאל: אני בטוח שבגדר "ואהבת לרעך כמוך" ראוי וחשוב להעביר את החוק הזה.

אורי אריאל: יישר כוח לרב ליצמן וליוזמתו.

אורי אריאל: תודה.

יעקב ליצמן: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חברי הכנסת איוב קרא, אילן ליבוביץ, אהוד יתום, טלב אלסאנע ואבשלום וילן - אינם נוכחים.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, האם אני יכול לחזור בי ולומר משפט?

משה כחלון: כן, אני אאפשר לך מייד.

משה כחלון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – הרב אברהם רביץ.

משה כחלון: בבקשה.

משה כחלון: זה דיון שלוקחים בו חלק הכי הרבה חברי כנסת, כי כנראה זאת הזהות היהודית של המדינה.

צבי הנדל: בגלל זה דהאמשה מדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אפתיע את כולם, אני לא אדבר על החוק הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא בשביל זה עליתי, אני לא צריך להכריע בין תומכי מזוזה למתנגדי מזוזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רציתי לדבר על החוק הקודם, שנבצר ממני לדבר עליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לדבר על החוק הקודם במישור החוקתי הצרוף, בלי שיקולים של סטטיסטיקה או חקיקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שבחוק הקודם עשינו טעות מרה כאשר אישרנו אותו בלי שאף אחד שם לב שיש בו פגיעה בסמכות המוקנית לבית-המשפט עצמו לקבוע את הרכב השופטים שידונו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפי שאמר חבר הכנסת הקודם, אם בית-המשפט בהרכב של שלושה גוזר גורלות, ואם זאת סמכותו הטבעית של בית-המשפט ושל הנשיא של בית-המשפט לקבוע את ההרכבים – מצא לנכון, יעשה הרכב של חמישה; מצא לנכון, יעשה הרכב של שבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה לנו פה לחוקק חוק ולקבוע שבעניין הזה בית-המשפט ישב רק בהרכב של תשעה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לנו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מלבד זה, איזה נושא חשוב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא נושא קרדינלי, זה לא נושא שבנפשנו כך שחייבים להושיב תשעה שופטים על כורחם לדון בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה בסך הכול נושא שוועדת הבחירות המרכזית מחליטה בו, וזה ערעור על החלטה של ועדת הבחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אתם חושבים שהנושא הזה כל כך קרדינלי וכל כך חשוב, אז בואו נתקן את החוק כולו, ושלא ועדת הבחירות המרכזית תכריע, אלא מלכתחילה יהיה הרכב של שלושה שופטים או חמישה שופטים, ולאחר מכן, בדיון נוסף או בהרכב חוזר או באינסטנציה נוספת יהיו תשעה שופטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את זה אף אחד לא אומר, על זה אף אחד לא חושב, אבל מביאים פה חוק פופוליסטי, רק כדי לעשות סטטיסטיקה ורק כדי לומר שחוקקנו חוקים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו פה חוטאים לעצמנו, למערכת המשפט, ואני חושב שטוב לחוק הקודם שלא תימשך חקיקתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שזה חוק רע מאוד, יש בו התערבות בוטה בענייני בית-המשפט ובסמכות הנשיא לקבוע את ההרכבים, התערבות שלא לצורך, שאין בה טעם והיא חסרת כל היגיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה, אדוני היושב-ראש.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב אברהם רביץ, בבקשה.

משה כחלון: אחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

משה כחלון: זה דיון בנושא המזוזות, חבר הכנסת זחאלקה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני עושה ניסיון שבא מעולם הזוי אולי - לנסות ולשכנע את חברי הכנסת של שינוי.

אברהם רביץ: אבל אני לוקח סיכון.

אברהם רביץ: חבר הכנסת שלגי, אמרת דבר מאוד נכון, והיתה גם קריאת ביניים של חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך: למה בכפייה?

אברהם רביץ: היהדות בכלל איננה מאמינה בקיום מצוות בכפייה.

אברהם רביץ: לכן יש לנו בחירה, אנחנו צריכים לבחור בעצמנו בין קיום המצווה לבין אי-קיומה.

אברהם רביץ: האם זה הידור המצווה לכפות על מישהו?

אברהם רביץ: האם ראיתם שמישהו יכוון אקדח לרקה של מישהו ויאמר לו להניח תפילין או לקבוע מזוזה?

אברהם רביץ: אין דבר כזה אצלנו.

רוני בריזון: זה בדיוק מה שאומרים לעשות.

אברהם רביץ: שלגי, תן לי קרדיט.

משה כחלון: זה היה חבר הכנסת בריזון.

אברהם רביץ: אה, זה היה בריזון?

אברהם רביץ: סליחה.

אברהם רביץ: כאן מדובר על מבני ציבור.

אברהם רביץ: אם החוק הזה לא קיים, ואני מנהל מבנה ציבור ואני רוצה לקבוע מזוזה, בקלות יכולים למנוע ממני: איך אני משתמש בכספי ציבור ומבזבז אותם על מזוזה, כשזה לא נמצא בתוכנית הבניין בכלל?

אברהם רביץ: זאת אומרת, אם יש מנהל בית-ספר שמעוניין במזוזה, הוא יוכל להתקין.

אברהם רביץ: יש תופעות כאלה, אני רואה זאת פה בכנסת.

אברהם רביץ: אני רואה בכנסת גברים ונשים עוברים ליד דלת, הם אינם נראים דתיים בכלל והם מנשקים את המזוזה.

אברהם רביץ: לכן אני אומר שהחוק הזה איננו חוק כפייתי, כי אין כל אפשרות לקבוע מזוזה במבני ציבור אלא אם יש החוק הזה.

אברהם רביץ: בית-ספר, למשל: מנהל בית-ספר רשאי להוציא כספים מקופת בית-הספר כדי לקבוע מזוזות?

אברהם רביץ: הוא איננו רשאי היום.

אברהם רביץ: אתם יכולים בבג"ץ רגיל למנוע ממנו את העניין הזה.

אברהם רביץ: לכן, זה חוק שבא לאפשר למנהל בית-ספר להתחשב בחלק מתלמידיו ומתלמידותיו, או למנהל בנק או למנהל מוסד כלשהו לשעות לרחשי לבם של אזרחים אחרים כמוכם וכמונו.

אברהם רביץ: לכן הטענה במקרה זה, שזהו חוק של כפייה, איננה במקומה.

אברהם רביץ: אני מאוד מקווה – אינני רוצה לגזול מזמנכם יותר מדי – שתחשבו מחשבה שנייה, זה בסך הכול בא לאפשר התקנת מזוזה למען אנשים שהמזוזה מאוד יקרה להם, לאפשר למנהלים לעשות זאת.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני מודה ומתוודה שלא קראתי את החוק לפרטי פרטים, אבל לעניין הזה אני רוצה לקבוע עמדה עקרונית ולהגן על כבודה של החילוניות דווקא.

ג'מאל זחאלקה: להבדיל ממה שאנשים רבים חושבים, מהותה של החילוניות היא לתת כבוד לאנשים דתיים, למצוות דתיות.

ג'מאל זחאלקה: החילוניות האמיתית בהגדרתה המינימלית, כבוד היושב-ראש - - -

משה כחלון: חבר הכנסת פרוש.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע שתקשיבו.

ג'מאל זחאלקה: החילוניות האמיתית בהגדרתה המינימלית קובעת שהמדינה נייטרלית כלפי כתות ודתות.

ג'מאל זחאלקה: היא נותנת כבוד ואפשרות אמיתית לאנשים למלא אחר המצוות, כפי שהם מבינים אותן.

ג'מאל זחאלקה: אין בעיני עוד משנה שנותנת כל כך הרבה כבוד לכל אדם, דתי או לא דתי, בן דת זו או בן דת אחרת, יותר מהחילוניות.

ג'מאל זחאלקה: זו החילוניות, זו מהותה של החילוניות.

ג'מאל זחאלקה: המשמעות היא לתפוס מרחק ולתת כבוד.

ג'מאל זחאלקה: אני נותן כבוד לכולם.

ג'מאל זחאלקה: מבחינה זו גם אדם דתי יכול להיות חילוני לכל דבר.

ג'מאל זחאלקה: אין סתירה בין חילוניות לדתיות.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות אדם מאוד דתי שממלא את כל המצוות, ונוקט את העמדה ואפילו את האידיאולוגיה החילונית, שנותנת כבוד, ולא רק כבוד מילולי או מחוות, אלא כבוד במובנו העמוק, של כיבוד היחס בין האדם לבין האל, וכל אחד יעשה את עבודת השם בדרכו הוא.

ג'מאל זחאלקה: כך אני מבין את החילוניות.

ג'מאל זחאלקה: ולעניין שבו אנחנו מדברים: יש אנשים שחשוב להם, שכאשר הם נכנסים למבני ציבור, תהיה שם מזוזה.

ג'מאל זחאלקה: אני מכבד את ההרגשה הזאת, ולדעתי אסור לפגוע בה.

ג'מאל זחאלקה: אם זה יהיה בחוק, בתקנה, בצורה זו או בצורה אחרת, אין זה משנה, אבל חשוב מאוד שבבית הזה יובן שהחילוניות היא לא אנטי-דתיות.

ג'מאל זחאלקה: חשוב שגם בצד השני, אנשים דתיים ייתנו את הכבוד לאנשים חילונים.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני נגד נימה שנשמעת לפעמים בבית הזה.

ג'מאל זחאלקה: מכעיס אותי ומקומם אותי שמתבלבלים היוצרות בין חילוניות לאנטי-דתיות.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני רוצה למחוק את הבושה הזאת של ההשוואה בין חילוניות לאנטי-דתיות.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חברת הכנסת גילה גמליאל - מוותרת.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני עושה זאת בקצרה.

משה גפני: חברי בשינוי, ההתנגדות שלכם לא מוסיפה לכם כבוד.

משה גפני: אגיד גם מדוע.

משה גפני: אני אומר זאת בכל החברות.

אברהם רביץ: כבר אין התנגדות.

משה גפני: הם לא מתנגדים?

משה גפני: אני יורד.

רשף חן: חבר הכנסת גפני, תאמר לנו מה ההגדרה של מבנה ציבור.

משה גפני: אם אתם לא מתנגדים אני יורד.

רשף חן: מה ההגדרה של מבנה ציבור?

רשף חן: מי שמקבל 25% מהתקציב מהמדינה צריך לשים מזוזה.

משה גפני: חבר הכנסת רשף חן, אני פונה אליכם.

משה גפני: אתה יושב-ראש הסיעה, אני פונה גם אליך.

משה גפני: החוק הזה איננו חוק כפייתי.

משה גפני: זה ברור לחלוטין.

משה גפני: הרי החוק אינו מחייב אף אדם במדינת ישראל לשים מזוזה.

משה גפני: לא על זה מדובר.

משה גפני: מדובר על מוסדות ציבור, ובוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת נדון בהרחבה בהגדרה המשפטית של מוסד ציבור.

משה גפני: דובר על משרדי ממשלה, דובר על בתי-ספר.

משה גפני: ההגדרה המשפטית של מוסדות ציבור נעשתה בוועדה.

משה גפני: אם מליאת הכנסת, ואני מקווה שאכן כך יהיה, תאשר את הצעת החוק בקריאה הראשונה, אתה מוזמן, כמו כל חבר כנסת, לבוא לוועדה ולהביע את דעתך המשפטית בעניין של מוסדות ציבור.

משה גפני: אם תגיד דבר הגיוני, אני מעריך שהיועצת המשפטית של הוועדה תקבל את עמדתך ושחבר הכנסת ליצמן, שמציע את הצעת החוק, לא יתנגד.

משה גפני: הרי זאת כוונתו.

משה גפני: למה אני פונה אליכם?

משה גפני: חבר הכנסת רשף חן, אני שמח תמיד לנהל אתך דיאלוג - - -

רשף חן: אם הייתי מביא חוק נגד כיפות, היית אומר שנתווכח על זה בוועדה?

משה גפני: אני מבקש שתקשיבו לי, כיוון שעכשיו זה דיון במליאה, אי-אפשר לנהל פה משא-ומתן או דין ודברים.

משה גפני: מה שאתם עושים עכשיו, אתם עושים דבר שמעיד שמה שאנחנו אומרים עליכם נכון, ואתם כל הזמן מנסים להכחיש זאת.

רוני בריזון: גם מה שאנחנו אומרים עליכם הוא נכון.

משה גפני: הרי מה אנחנו טוענים?

משה גפני: אנחנו טוענים שכל דבר של יהדות אתם נגד, אפילו בלי לחשוב למה.

רוני בריזון: אנחנו נגד חקיקה.

משה גפני: חבר הכנסת בריזון, אתה משווה את הצעת החוק שמציע חבר הכנסת ליצמן, ואתה היית נוכח בוועדה, ואתה יודע שלחוק הזה אין כמעט עלות כספית, מכיוון שברוב המקומות, על-פי חוזר מנכ"ל - - -

רוני בריזון: 30 מיליון שקל.

משה גפני: - - - על-פי חוזר מנכ"ל יש מזוזות בבתי-הספר - - -

רוני בריזון: מה פירוש: על-פי חוזר מנכ"ל?

משה גפני: המציאות היא שכשאתם רואים את המלה "מזוזה" אתם נגד, אפילו אינכם בודקים למה, מדוע - - -

רוני בריזון: לא, כאשר אנחנו רואים את המלה "חוק".

משה כחלון: סליחה רגע, הרב גפני.

משה כחלון: חבר הכנסת בריזון, לך ניתנה היום הזכות לסכם את הדיון.

משה כחלון: חבר הכנסת רשף חן, הפעם לא הפרעת, אבל גם לך ניתנה הזכות לדבר לפני אחרון.

משה כחלון: אני מבקש קצת סובלנות ולאפשר לחבר הכנסת גפני להשלים את דבריו.

משה כחלון: בבקשה.

משה גפני: כאשר אומרים שהכנסת מחליטה שבמוסדות ציבור צריך שתהיה מזוזה, מי שירצה כשהוא עובר בדלת – מנשק את המזוזה, מי שלא רוצה – לא.

משה גפני: משווים את זה כאן, חבר הכנסת בריזון, להצעת חוק שתאמר שלי יהיה אסור ללכת עם כיפה.

משה גפני: אני חייבתי אותך לשים מזוזה בחוק הזה?

רוני בריזון: כן.

רוני בריזון: אתה מחייב אותי לשים מזוזה.

משה כחלון: חבר הכנסת בריזון, בבקשה.

משה גפני: אני עם היגיון כזה לא יכול להתמודד.

משה גפני: האמת, זה נשגב מבינתי.

רוני בריזון: את מי אתה מחייב?

נעמי בלומנטל: נשב פה כל הלילה?

משה גפני: נשגב מבינתי.

משה גפני: אני באמת לא יכול להתווכח אתך, ולכן אני מסיים את דברי.

משה גפני: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת יצחק וקנין – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת יאסינוב – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב מלכיאור – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר קצר – ממש קצר, כמה משפטים, כי נדמה לי שיש כאן איזה פספוס, ואני אעשה את זה ממש קצר.

ישראל אייכלר: מי שחושב שהולכים לעשות כאן איזה אינטרס דתי, טועה.

ישראל אייכלר: אין לנו שום עניין, לא בכפייה דתית.

ישראל אייכלר: מי שאיננו ציוני כלל לא צריך להיות מעוניין שבמבני הציבור של המדינה תהיה מזוזה.

ישראל אייכלר: דווקא חבר הכנסת שלגי, שכל הזמן טוען שהנוער מתנתק מן המסורת, וכל כך רוצה שתהיה איזו זהות יהודית, כציוני אתה צריך להיות מעוניין שבמבנה ציבור של מדינה יהודית תהיה מזוזה, כדי לזהות – זה בית יהודי.

אילן שלגי: אתה רוצה בכל דלת - - -

רוני בריזון: - - -

ישראל אייכלר: מישהו כופה לשים מזוזה בבית פרטי?

ישראל אייכלר: זהו האינטרס של כל אזרח שרואה את עצמו לאומי – לא דתי בלבד – שרוצה שתהיה זהות יהודית, כפי ששמענו את חברי הכנסת אפללו ובנלולו, שביטאו את זה מאוד יפה.

ישראל אייכלר: הם רוצים שתהיה להם זהות יהודית.

ישראל אייכלר: אז זה פשוט אינטרס של המדינה ולא של הדת, ואתם יכולים להיות רגועים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: חבר הכנסת צבי הנדל.

אלי אפללו: - - -

קריאה: שומו שמים, על מה אתה מדבר?

צבי הנדל: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אני שימשתי תקופה ארוכה כראש מועצה אזורית שהיו בה 22 יישובים יהודיים.

צבי הנדל: חמישה מ-22 היישובים היו יישובים שמוגדרים כלא-דתיים, והשאר – 17 יישובים – יישובים דתיים.

צבי הנדל: חבר הכנסת בריזון, מה אכפת לך להקשיב לשכן שלך?

רוני בריזון: - - - אני שומע.

צבי הנדל: כשנדרשתי לסוגיה מאוד מסובכת בעיני, של כן או לא להפעיל חוף רחצה בשבת, לא היתה לי שום בעיה להעביר כל החלטה שרציתי בהחלטה דמוקרטית דורסנית, ברוב מוחץ, כולל לא רק שלא יהיה חוף, אלא שלא יהיו עוד אלף דברים אחרים.

צבי הנדל: אבל מאחר שאנשים אחים אנחנו, יש לנו עניין לא לדרוך זה לזה על יבלות.

צבי הנדל: אז המינימום שבמינימום – שמעתם את הרב רביץ – שכשיהודי שומר מצוות נכנס לבניין, שתהיה מזוזה, כי יש גם כאלה יהודים.

צבי הנדל: גם אם הם מיעוט.

צבי הנדל: הרי פעם המיעוט הוא עם כיפה, פעם המיעוט הוא בלי כיפה – תלוי באיזה אזור וחבל ארץ מדובר.

צבי הנדל: האנטי הזה, לא תמיד יש לו מקום.

צבי הנדל: כשהייתי בוועדת העלייה והקליטה נסעתי לארגנטינה – רצינו לעודד את העלייה וכו'.

צבי הנדל: "השומר הצעיר" שם מאוד חזק ופעיל, ויש שם בית-ספר – אני לא רוצה לנקוב בשמו – שהכותרת שלו: בית-ספר חילוני יהודי לא-דתי.

צבי הנדל: פעמיים – גם חילוני, גם לא-דתי.

צבי הנדל: אנשי הסוכנות שמכירים את המוסד הזה הסבירו לי, שמי שהקים את בית-הספר היה באמת אנטי-דתי במוצהר, באידיאולוגיה שלו, ועל זה הם ביססו את הסכמתם לתת את התרומות.

צבי הנדל: כשנכנסנו שאלו אנשי הסוכנות את המנהלת: מה קרה?

צבי הנדל: היא אומרת: מה, מה קרה?

צבי הנדל: אני רואה שיש מזוזה בכניסה.

צבי הנדל: אצלכם 30 שנה לא היתה מזוזה – זוהי האידיאולוגיה.

צבי הנדל: היא אמרה: הבנו שאם אנחנו רוצים שהילדים יבינו שאנחנו נבדלים מהגויים – וזה בארגנטינה – אין ברירה.

צבי הנדל: אי-אפשר לברוח מהיהדות כל הזמן.

צבי הנדל: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: חבר הכנסת חיים אורון – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אריה אלדד - בבקשה, אדוני.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת נסים זאב, חבר הכנסת רשף חן, ואחרון – חבר הכנסת רוני בריזון.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני כ-15 שנה הלכה בתי הבכורה קרני, שחלק מכם מכירים אותה מהמסדרונות כאן, ללמוד בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים – בית-ספר חילוני פלורליסטי, מתון, "מיינסטרים".

אריה אלדד: ביום הלימודים הראשון היא הופתעה מכך שבשערי בית-הספר או בכניסה לכיתה אין מזוזה.

אריה אלדד: היא הלכה למזכירות, ושאלו אותה: למה את שואלת, את דתייה?

אריה אלדד: זו עוד סיבה שהצעת החוק של חבר הכנסת ליצמן ראויה, וראוי לתמוך בה.

אריה אלדד: מצוות יסוד של העם היהודי היא לכתוב את פרשיות התורה הזאת "על מזוזות ביתך ובשעריך", וודאי שהיא איננה מפריעה למי שאינו מקפיד, אלא אם הוא בא מנקודת מוצא של שנאה.

מל פולישוק-בלוך: אבל אנחנו נגד החוק שמחייב אותנו לשים את המזוזות.

מל פולישוק-בלוך: אתה מבין את ההבדל.

אריה אלדד: אבל את ודאי מבינה, שבהעדר מזוזה את פוגעת במי שזקוק לה.

אריה אלדד: לך היא לא מפריעה, אבל מי שאת מונעת ממנו - - -

מל פולישוק-בלוך: - - -

אריה אלדד: כי את מחייבת את האדם להזדקק לבית-משפט ולמוזיאון ולספרייה ולסופרמרקט.

אריה אלדד: את מחייבת את הבן-אדם להזדקק להם.

אריה אלדד: את לא מאפשרת להם.

אריה אלדד: אדם בביתו יתקין מה שהוא רוצה, או יימנע מכך.

אריה אלדד: אבל את מחייבת יהודי שזקוק לזה לעבור על המצווה.

רוני בריזון: קשקוש - - -

אריה אלדד: את מונעת ממנו להיות אדם שלם, כי את מתנגדת לכך באמת אך ורק משום שהדמוקרטיה בפיכם איננה אלא צביעות, והפלורליזם בפיכם אינו אלא צביעות, והמתינות שלכם אינה אלא מסווה לשנאה.

אריה אלדד: זה הקשר היחיד שמחבר את אנשי שינוי - השנאה ליהדות.

קריאה: - - -

אריה אלדד: אינני מאמין.

אריה אלדד: אני יושב מאחוריכם, אני יודע שאתם שונים זה מזה, ופתאום – כמו זרם חשמלי עובר בכולכם.

אריה אלדד: דבר אחד מאחד אתכם – השנאה ליהדות.

רוני בריזון: אתה בטוח שאני שונא יהדות?

רוני בריזון: פרופסר אלדד, אתה בטוח שאני שונא יהדות?

רוני בריזון: אתה יכול לומר בלב שלם שאני שונא יהדות?

מל פולישוק-בלוך: יש בית-ספר אחד שבו אין מזוזה, ובשביל זה לא עושים חוק.

אריה אלדד: אני קורא לכם להתלכד לרגע אחד ולהתעלות מעל השנאה הזאת, ולאפשר לבני-אדם יהודים במדינת ישראל, שהיא מדינת יהודית, או לפחות מדינה ליהודים, לאפשר להם להיות יהודים במדינתם.

אריה אלדד: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת רשף חן.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, אדבר בקצרה, כיוון שאנשי ליכוד איימו שהם יברחו מההצבעה, ואני לא רוצה שהם יצאו מהאולם.

נסים זאב: לכן אני אקצר.

נסים זאב: במקום רבע שעה אני אדבר רק דקה.

אלי אפללו: מאיימים עליך?

אלי אפללו: אל תגיד שמאיימים עליך.

אלי אפללו: אל תגיד מאיימים.

אלי אפללו: לא אנשי הליכוד.

אלי אפללו: זה לא נכון – תחזור בך.

נסים זאב: לא אמרתי מאיימים, אמרתי שעומדים לצאת.

נסים זאב: מדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית.

נסים זאב: יהודית קודם כול.

נסים זאב: במה אנחנו יהודים?

נסים זאב: תצאו למנהטן, תסתכלו במשרדים – במקום שיש מזוזה, אתה יודע שזה יהודי.

נסים זאב: בכל בית בברוקלין, אתה יודע כשיש מזוזה שזה בית יהודי.

נסים זאב: זה הסמל של העם היהודי.

אלי אפללו: אבל מה הקשר.

נסים זאב: לאותו חשש שהעלה חבר הכנסת ואמר:

נסים זאב: אני בלשכה הפרלמנטרית שלי לא מוכן שתהיה מזוזה - אני רוצה לומר לך, שהחוק אומר: במבני ציבור.

נסים זאב: זאת אומרת, החוק לא מחייב בכל משרד, בכל חדר.

רוני בריזון: על כל דלת.

רוני בריזון: תקרא את החוק.

נסים זאב: במבנה ציבור צריך שתהיה לפחות מזוזה אחת.

נסים זאב: כן, עם ישראל ראוי שבמבנה ציבור תהיה לו מזוזה.

נסים זאב: אפשר להביא הצעת חוק שאנשי שינוי אולי פטורים מהחוק הזה כשמדובר במבנה של המפלגה של שינוי, שהם אנטי-דתיים.

נסים זאב: אבל כשמדובר במבנה ציבור של כלל ישראל, לא של שינוי - -

רשף חן: - - -

נסים זאב: - - המפלגה המוזרה הזאת, שעשו וחרצו דין שדה לחבר הכנסת יוסף פריצקי.

נסים זאב: התעללו בו, תלו אותו.

נסים זאב: אני לא ראיתי דבר כזה.

נסים זאב: לא בהרכב של תשעה שופטים, בהרכב של 14 שופטים של אנשי שינוי חרצו את דינו.

רשף חן: בואו נקים אוהל מחאה.

אתי לבני: הוא זכאי, הוא זכאי.

נסים זאב: ותראה שזה לא עוזר.

נסים זאב: ככל שההרכב רחב יותר, הוא לפעמים גם יותר מכוער.

חמי דורון: אנחנו יודעים שאתה ממפלגה של צדיקים.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת רשף חן, בבקשה.

משה כחלון: יסיים את הדיון חבר הכנסת רוני בריזון.

רשף חן: חברי חברי הכנסת גפני ורביץ, אני אנסה לשכנע אתכם בכנות שהחוק הזה לא ראוי שנצביע בעדו, וגם לא כדאי שנצביע בעדו, ואומר לכם מדוע.

רשף חן: לא ראוי שנצביע בעדו, מפני שבניגוד למה שאמר כאן חבר הכנסת ליצמן, החוק שמונח בפנינו לא עוסק בבניית מבנים חדשים, אלא עוסק בכל מבנה ציבור באשר הוא.

אברהם רביץ: - - -

רשף חן: אבל זה החוק שמונח בפנינו.

רשף חן: אבל זה החוק, חבר הכנסת רביץ, שמונח לפנינו, ועליו אנו מצביעים, וזאת הנקודה.

רשף חן: החוק עוסק בכל מבנה ציבור באשר הוא, לרבות מבני הציבור הקיימים, וחמור מכך, ההגדרה של מבני ציבור היא רחבה באופן מוחלט.

רשף חן: ההגדרה של מבני ציבור היא למעשה כל מבנה שמשמש את הציבור, ושהגוף שמחזיק בו מקבל 25% או יותר מתקציבו מהתקציב השוטף שלו מהמדינה.

רשף חן: המשמעות היא, שלמשל עמותה חילונית, או מפלגת שינוי, כפי שנאמר כאן, תהיה חייבת, חייבת על-פי חוק, לשים את המזוזות האלה, וזה לא ראוי, לא כך צריך להיות.

רשף חן: אני אומר לכם בכל הכנות, שאילו ההצעה כאן היתה שעל כל מבני המדינה, על כל מבני מדינת ישראל, יהיו מזוזות, אז באופן מהותי אני תומך בהצעה הזאת, והייתי תומך בהצעה הזאת.

רשף חן: אישית, אני לא חושב שראוי לה להיות בחוק.

רשף חן: מעשית, ידוע לכולנו שזה המצב גם כך, ואז החוק הזה מיותר, ונדמה לי, גם במידה מסוימת פוגע ביהדות, כי אנו מעדיפים שדברים מהסוג הזה לא ייעשו בכפייה ובחקיקה, אלא מתוך בחירה, והבחירה נעשית וקיימת.

רשף חן: ולכן מדובר בהצעה, שאם זו היתה מטרתה, היא מיותרת.

רשף חן: זה לעניין הראוי.

רשף חן: ולעניין הכדאי, רבותי, אנחנו, כנסת ישראל, מצווים לשמור על החוקים והתקנות שאנחנו בעצמנו חוקקנו.

רשף חן: בחוק-יסוד: משק המדינה חוקקנו, שהצעת חוק תקציבית - סעיף 3ג - הצעת חוק תקציבית לא תתקבל בכנסת אלא בקולותיהם של 50 חברי הכנסת לפחות.

רשף חן: הרוב האמור דרוש בקריאה הראשונה, השנייה והשלישית.

רשף חן: מכוח ולצורך - - -

יעקב ליצמן: - - -

רשף חן: חבר הכנסת ליצמן, תן לי לסיים בשקט.

רשף חן: נדמה לי שאני עושה לך עכשיו טובה גדולה, כדאי שתקשיב.

משה כחלון: חבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: ואתה יודע גם - - -

רשף חן: חבר הכנסת ליצמן, האמן לי שאני עושה לך עכשיו טובה גדולה, ואולי כדאי שתקשיב לי.

רשף חן: החקיקה בחוק-היסוד קובעת, שחוק תקציבי צריך רוב של 50 חברי כנסת בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

קריאה: לא אכפת לכם.

רשף חן: לא אכפת לנו באמת.

רשף חן: לא אכפת לנו, לכן אני מדבר אל חבר הכנסת ליצמן.

רשף חן: מהסיבה הזאת, סעיף 139 לתקנון שהכנסת התקינה קובע, שהכינה ועדה הצעת חוק לקריאה ראשונה בכנסת, תתקיים - הציעה הוועדה - סליחה רגע אחד - - -

משה כחלון: זמנך תם.

רשף חן: תן לי עוד רגע אחד.

רשף חן: סעיף 138א לתקנון: בהכינה הצעת חוק לקריאה ראשונה תזמין הוועדה לדיוניה את השר כדי לברר את הערכתו, ומה שנקבע כאן זה שיש צורך – הנה: בדברי ההסבר להצעת החוק תצוין עלותה התקציבית.

רשף חן: אם אנחנו נעיין בחוק הזה בדברי ההסבר שלו, אכן יש התייחסות לעלות התקציבית: העלות התקציבית של הצעת חוק זו בשלבה הנוכחי איננה ניתנת לכימות.

רשף חן: זה לא ציון העלות התקציבית.

רשף חן: עכשיו, חבר הכנסת בריזון מחזיק כאן חוות דעת נכונה לחלוטין, גם חבר הכנסת ליצמן מסכים אתה, שעל-פי הנוסח הנוכחי של החוק הזה שאנחנו עומדים להצביע עליו, העלות היא למעלה מ-300 מיליון ש"ח.

יעקב ליצמן: - - -

רשף חן: אני אומר לכם, רבותי, וזה החוק שהכנסת הזאת עכשיו הולכת להצביע עליו; לא מה ייעשה בוועדה, מה מצביעים כאן עכשיו.

רשף חן: זהו חוק תקציבי, חבר הכנסת ליצמן.

רשף חן: ולמען הפרוטוקול, אם אתה רוצה להצביע עליו, אני לא סופר פה 50 חברי כנסת.

רשף חן: ולא תוכל לטעון שלא ידעת.

משה כחלון: הנואם האחרון - חבר הכנסת רוני בריזון.

משה כחלון: שלוש דקות תמימות עומדות לרשותך; אני מניח שאתה תנצל אותן עד תום.

משה גפני: - - -

רוני בריזון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שלוש דקות תמימות תהיינה, ואני צריך לקצר בדברי.

רוני בריזון: אומר, אם כן, רק כך - חלק מהדברים נאמרו, לעניין העלות אינני מתכוון להיכנס.

רוני בריזון: אומר על החוק הזה שמונח לפניכם שהוא חוק רע, הוא חוק גרוע, ויותר גרוע מזה – הוא חוק מגוחך.

רוני בריזון: עכשיו אומר מדוע הוא חוק רע: הוא חוק רע משום שכל חוק שבא לתקן בעיה שאיננה קיימת הוא חוק רע.

רוני בריזון: וכי יש מבנה ציבור אחד במדינת ישראל שבלי כפייה ובלי אכיפה ובלי חקיקה אין עליו מזוזה?

רוני בריזון: אני אגיד יותר מזה: לדעתי, בכל מקום שבו רוצים מזוזה.

רוני בריזון: יש מזוזה, וכי יש מישהו שמפריע לו באותו בית-ספר, חבר הכנסת רביץ, שעליו אתה מדבר?

רוני בריזון: זה לקח בדיוק שבוע כדי שתותקן המזוזה.

רוני בריזון: הרי גם פרופסור אלדד, שעמד כאן וסיפר על בתו, שלא עלינו מצאה בית-ספר שאין עליו מזוזה, לא המשיך את הסיפור; אני מניח שבהמשך נאמר שתוך שבוע היתה שם מזוזה.

רוני בריזון: חוק שבא לתקן מצב שאיננו בעייתי הוא חוק רע.

רוני בריזון: עכשיו, מדוע החוק הזה הוא גרוע: החוק הזה הוא גרוע מפני שחוקי כפייה דתית הם חוקים גרועים.

משה גפני: מה זה קשור לכפייה דתית?

רוני בריזון: לפי מיטב ידיעתי, חבר הכנסת גפני, מזוזה היא עניין דתי.

רוני בריזון: אין לה מופע חילוני כלשהו.

רוני בריזון: אין לה איזה צורך פרקטי כלשהו.

רוני בריזון: היא מצווה דתית.

יעקב ליצמן: אתה כופה עלינו שלא נוכל לנשק אותה.

רוני בריזון: על כן אני אומר, שניסיון לכפות, ליצמן - אתה יודע שיהודים נכנסים ויוצאים בכל רחבי תבל מעשרות, מאות ואלפי בניינים שאין עליהם מזוזות, והם נכנסים ויוצאים.

רוני בריזון: אז הבעיה הזאת איננה קיימת.

רוני בריזון: מה שכן קיים זה הניסיון לקחת חוק כפייה, ועל-ידי החקיקה והמשטרה ובתי-הסוהר ובתי-המשפט לאכוף מצווה דתית.

רוני בריזון: וזה הרי דבר שבאמת הדת איננה סובלת אותו, מפני שאם זה מותר, אז מותר לקחת חוק ולאסור בו מצווה דתית, ואתם יודעים שאני נגד חוק כזה איאבק כמו שאני נאבק נגד החוק הזה.

רוני בריזון: ועכשיו אני רוצה לומר מדוע הוא מגוחך, ואתם, חברי, יודעי ספר, יודעים מדוע הוא מגוחך.

רוני בריזון: החוק הזה מגוחך מפני שמבחינה הלכתית, יש לפחות מחלוקת אם על הבניינים האלה - - -

משה גפני: אתה פשוט טועה.

משה גפני: מה אתה מבין?

רוני בריזון: אני טועה, בסדר.

רוני בריזון: אז אקריא לך מן הרמב"ם.

רוני בריזון: אומר הרמב"ם, שהרב גפני, עם כל הכבוד, עדיין איננו בדרגת - - -

משה גפני: אתה לא יודע מה שאתה קורא.

רוני בריזון: עשרה תנאים, אומר הרמב"ם, בהלכות תפילין ומזוזות, יש בבית, ואחר כך יתחייב הדר בו לעשות לו מזוזה, ואם חסר תנאי אחד - אם אתה לא מגן עלי, אדוני, אני אגן על עצמי - ואם חסר תנאי אחד הוא פטור מן המזוזה.

רוני בריזון: ואחד מן התנאים האלה, שיהיה הבית בנוי לדירת קבע, שיגורו בו אנשים באופן קבוע, שיישנו בו בלילה.

משה גפני: אתה טועה.

משה גפני: אתה כבר לא יודע מה שאתה מדבר.

רוני בריזון: והרי העניין הזה ודאי וודאי שאיננו מתקיים באף מבנה ציבור - - -

משה כחלון: חבר הכנסת גפני.

רוני בריזון: תיכף אני אשיל את נעלי מעל רגלי.

משה כחלון: זמנך תם.

רוני בריזון: ולכן מנסים החברים האלה לא רק לאכוף עלינו חוק דתי, אלא לאכוף עלינו חוק דתי עקום.

רוני בריזון: כאשר אמרתי לחבר הכנסת ליצמן, שאיננו צועק כמו חבר הכנסת גפני - - -

משה גפני: - - -

משה כחלון: חבר הכנסת גפני, אתה באמת חושב שתשכנע אותו?

רוני בריזון: אז שהם יקבעו בלי ברכה, זאת אומרת יתלו מזוזה, כי קביעת מזוזה הרי היא בברכה, נכון, חבר הכנסת ליצמן, שזה מה שאמרת?

רוני בריזון: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה גפני: אתה לא יודע מה שאתה קורא.

משה כחלון: חבר הכנסת בריזון, אנו עוברים להצבעה.

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: מה הוא יודע?

משה כחלון: חבר הכנסת נסים זאב, אתה מוכן לפסוק בדבר?

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אנו ניגשים להצבעה.

משה כחלון: הצעת חוק חובת קביעת מזוזה במבנה ציבור - ההצבעה החלה.

משה כחלון: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 22 נגד - 9 נמנעים - 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת קביעת מזוזה במבנה ציבור, התשס"ד-2004, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

משה כחלון: 22 בעד, תשעה נגד, נמנע אחד.

משה כחלון: הצעת חוק חובת קביעת מזוזה במבנה ציבור, התשס"ד-2004, עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הפנים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משה כחלון: תודה רבה לכם.

משה כחלון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/49).

משה כחלון: ]

משה כחלון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה - קריאה ראשונה.

משה כחלון: חברת הכנסת גילה גמליאל - בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות הכנסת, חברי הכנסת, מטרת הצעת החוק היא למנוע נזק חמור שעלול להיגרם לנפגעי ולנפגעות עבירות המין מהיתקלות יומיומית ותדירה עם עבריין המין שפגע בהם, השב להתגורר ולעבוד בקרבתם; נזק אשר מיתוסף על הנזק ועל פגיעה שנגרמו להם מעצם העבירה.

גילה גמליאל: היתקלות כזאת של נפגע עבירה בעבריין המין עלולה להביא את נפגע-נפגעת העבירה למצב של שיתוק וחוסר תפקוד, והיא מביאה לעתים נפגעי עבירות מין ומשפחותיהם לעקור ממקום מגוריהם או ממקום העבודה.

גילה גמליאל: מוצע לקבוע מנגנון של דיון בבית-משפט, אשר יאפשר למנוע את חזרת עבריין המין להתגורר או לעבוד בסביבת מגורי הנפגעת במקרים המתאימים.

גילה גמליאל: המנגנון המוצע מאזן בין הצורך לפגוע פגיעה נוספת בנפגעת העבירה לבין זכויות היסוד של עבריין המין לחופש תנועה, לחופש עיסוק ולשימוש בקניינו.

גילה גמליאל: איזון זה נדרש, בין היתר, מאחר שמדובר בהסדר שאינו מהווה חלק מהעונש שהעבריין מרצה, אלא בהגבלה בעלת אופי אזרחי.

גילה גמליאל: מוצע כי בית-המשפט יקיים דיון בעניינו של עבריין מין בטרם שחרורו ממאסר, ואם לא נגזר עליו מאסר בפועל, מייד לאחר מתן גזר-הדין, וייבחן בכל מקרה, לפי נסיבותיו, הצורך בהטלת מגבלות על מגוריו או עבודתו בקרבת נפגעת העבירה, והיקף המגבלות הנדרש בכל מקרה ומקרה.

גילה גמליאל: תנאי להטלת מגבלות על-ידי בית-המשפט הוא שבית-המשפט שוכנע, כי אם לא יוטלו מגבלות על עבריין המין, עלול להיגרם נזק של ממש לנפגעת העבירה.

גילה גמליאל: הדיון יתקיים רק אם בית-המשפט יתבקש לכך על-ידי נפגעת העבירה או מטעמה, על-ידי היועץ המשפטי לממשלה, על-ידי התובע המשטרתי או על-ידי קצין מבחן.

גילה גמליאל: יודגש כי לפי ההצעה היוזמה אינה חייבת להיות דווקא של נפגעת העבירה, ויש חשיבות לכך, משום שדרישה לנקיטת יוזמה על-ידי נפגעת העבירה, המצויה במצב של חולשה, ולעתים נתונה ללחצים, עלולה לסכל את מטרת ההצעה.

גילה גמליאל: עם זאת מוצע, כי בית-המשפט לא יהיה חייב לקיים דיון כאמור, אם נפגעת העבירה ביקשה זאת, שכן ייתכן שבשנים שחלפו הנפגעת השתקמה, או שהיא אינה מעוניינת כלל או שאינה חוששת מן העבריין.

גילה גמליאל: בעניין הזה מוצע עוד, כי בית-המשפט יוכל להטיל מגבלות רק ביחס למקום מגוריו או מקום עבודתו של נפגע העבירה במועד הדיון הראשון בעניינו.

גילה גמליאל: ההצעה אינה באה לאפשר לנפגעת העבירה לפנות לבית-המשפט כל אימת שהיא מחליפה מקום עבודה או מקום מגורים ולבקש הטלת מגבלות חדשות על האדם שביצע את העבירה.

גילה גמליאל: בעניין הזה אני פונה פה לחברי וחברותי בבית, על מנת להבין שמדובר בהצעה מהפכנית.

גילה גמליאל: כאן אני רוצה גם לנצל את הבמה ולברך את חבר הכנסת יובל שטייניץ, שגם הוא ניסה להוביל את החקיקה - כבר במושב הבא.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר שההצעה הזאת היא הצעה מהפכנית.

גילה גמליאל: ההצעה הזאת תוביל לסיטואציה שבה תיפתר הבעיה שהועלתה בעשרות פניות שהגיעו אלי בדבר נשים נפגעות תקיפה מינית שנאלצו לספוג ולסבול את עצם העובדה שעבריין המין ריצה את עונשו, חזר למקום המגורים, והמשפחה של הנפגעת נאלצה להעתיק את מקומה.

גילה גמליאל: אין שום הצדקה בעולם שהיום לבית-המשפט אין שום אפשרות ואין שום יכולת לבוא וליצור מצב שבו במצבים כאלה תהיה לנפגעת קדימה על פני אותו עבריין מין, אף שריצה את עונשו.

גילה גמליאל: אני מבקשת מחברי וחברותי בבית הזה - חברת הכנסת גילה פינקלשטיין - להצביע בעד.

גילה גמליאל: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

משה כחלון: חבר הכנסת אופיר פינס - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב רביץ - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת דני יתום - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב פרוש - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת דניאל בנלולו - מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת אלי אפללו - מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת איוב קרא - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אהוד יתום - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת טלב אלסאנע - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אבשלום וילן - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שההצעה טובה, ובהבדל מהנושא הקודם, פה אפשר גם איכשהו לחוש שיש נחיצות, וזה מעבר לרצון החופשי של האנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהצעה הקודמת אני נמנעתי, כי אני חשבתי לתומי שזה עניין שצריך להשאיר אותו לאנשים עצמם, ואי-אפשר לקבוע את זה בחוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שרוצה לשים ישים, מי שלא רוצה לא ישים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז למה צריך לעשות חוק כאילו שכולם יהיו חייבים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל בכל אופן בעניין הזה לא רציתי לפסוק, ולכן נמנעתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעניין של החוק הנוכחי, אני חושב שזה נכון וראוי שימנעו מעברייני מין להיות או להישאר או לחזור לאותה סביבה, ואני חושב שההגנה על הקורבן במקרה הזה קודמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה לדבר על מקרים רבים, אבל יש מקרה קיצוני שעולה בדעתי, שלפעמים הנפגע של עבירת המין מתגורר באותו בית, לא רק באותה שכונה, אלא גם באותו בניין או באותו כפר או באותו יישוב קטן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולכן, חשוב מאוד שההעברה או ההרחקה הזאת של העבריין תהיה אמיתית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני אסביר גם את עיקר הדברים לשומעינו בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק מציעה למנוע מאלה שביצעו פשעים מיניים להיות בסביבה או במקום שבו נמצא קורבן הפשע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק מדברת על מניעת התוקפים או עברייני המין מלעבוד או מלהימצא באזור או במקום שבו שוהה קורבן הפשע המיני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהצעת החוק היא הצעה טובה ואפשר לתמוך בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוספתי שבעניין הצעת החוק הקודמת, שדנה בקביעת סמלים דתיים על כל הבניינים הציבוריים בערים ובכפרים שבהם יש רוב יהודי – נמנעתי מההצבעה, שכן אני חושב שהנושא של הסמל הדתי הזה, או מה שמכונה בעברית "מזוזה", הינו נושא מצפוני; מי שרוצה לשים ישים ומי שלא רוצה לשים לא ישים, ולפיכך נמנעתי מההצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב גפני - מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת יצחק וקנין - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת יגאל יאסינוב - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת מוחמד ברכה - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת צבי הנדל - מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת מגלי והבה – מוותר.

משה כחלון: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק מאוד חשוב, וזו הזדמנות להודות ליושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת גילה גמליאל, שהחוקים שלה משמעותיים, והיא עוזרת לקדם את מעמד האשה.

גילה פינקלשטיין: תודה בשם כל חברות הוועדה על העבודה הנפלאה והמסורה.

גילה פינקלשטיין: הצעת החוק שלפנינו מבקשת להטיל מגבלות על חזרת עבריין מין לסביבת מגורי הנפגע, בין שמדובר במקום תעסוקה ובין שמדובר במגורים קרובים.

גילה פינקלשטיין: אכן, אי-אפשר להתעלם מכך שההצעה מבקשת לפגוע בזכויות היסוד של העבריין, שמתבטאות בחופש העיסוק, בחופש תנועה או בשימוש בקניינו הפרטי.

גילה פינקלשטיין: יש להביא בחשבון כי עבריין זה שלל באחת, או בשורת מעשים אכזריים, את הזכויות של הקורבן שלו על שלמות גופו ונפשו.

גילה פינקלשטיין: הוא גרם לפגיעה פיזית ולצלקת נפשית שלא יימחו במהרה, ואולי יותירו את רישומן בקורבן עד יום מותו.

גילה פינקלשטיין: לכן חשוב שכולנו נתמוך בחוק.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת נסים זאב.

משה כחלון: אחרון הדוברים - חבר הכנסת סער, שמשוחח בטלפון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק באה בעצם להגביל את עבריין המין, שלא יהיה בקרבת סביבת הנפגע, הן במקום עבודתו והן במקום מגוריו.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לחברים - היתה הצעת חוק, אם היא זכורה לכם, שרבני שכונות מחויבים לגור בסביבה שבה הם מכהנים כרבנים; שם הגבלנו את זה ל-2 קילומטרים.

נסים זאב: היה ויכוח בדיונים רבים.

נסים זאב: מה זה נקרא קרבת מקום?

נסים זאב: האם עבריין מין שגר בירושלים - ירושלים היא עיר גדולה, העבריין גר לדוגמה בשכונת רמות, והנפגע בשכונת הקטמונים, האם גם זה נקרא קרבת מקום?

נסים זאב: כל עוד הוא גר וחי, חברת הכנסת גילה גמליאל, זאת נקודה מאוד חשובה, מה ההגדרה של קרבת מקום?

נסים זאב: אמרתי, למשל בהצעת החוק בנושא רבנים הגדרנו, ש-2 קילומטרים זה נקרא קרבת מקום.

נסים זאב: מה זה אומר לגבי עבריין מין שצריך להיות רחוק מהנפגע?

נסים זאב: אם הוא גר בשכונה שונה לגמרי, לדוגמה שכונת הקטמונים ורמות או נווה-יעקב, האם כל עוד הוא נמצא בירושלים, אסור לו לגור בעיר הזאת?

נסים זאב: צריך לחשוב איך להגדיר את המרחק.

נסים זאב: דבר נוסף, וזה שיקול דעתה של הוועדה, מה קורה אם לעבריין יש דירה משלו והנפגע גר בשכירות; אנחנו אומרים לעבריין שריצה את עונשו: אתה חייב למכור את דירתך, לצאת ולעזוב את השכונה או העיר, ואותו נפגע, שחי בשכירות, יכול להישאר במקומו.

גילה גמליאל: רק אם בית-המשפט קובע, שלנפגעת תקיפה מינית - - -

אלי אפללו: מה, אתה רוצה לתת פרס?

נסים זאב: לא נותנים פרס, על מה אתה מדבר?

אלי אפללו: מה אתה רוצה, לתת פרס לעבריינים?

נסים זאב: תסלח לי, אני יודע שאתה מרוקאי ולא כורדי, אנחנו מדברים דברים ברורים.

ג'מאל זחאלקה: לא להעליב.

נסים זאב: לא להעליב, בסדר.

נסים זאב: לא, אני אומר בשבחו של האיש, שהוא אדם מבין.

נסים זאב: אנחנו לא נותנים פה פרס, אני אומר, צריך להגדיר כמה אנחנו יכולים להחמיר, מה זה נקרא קרוב ומה זה רחוק?

משה כחלון: חבר הכנסת זאב, זמנך תם.

משה כחלון: קודם כול, תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: שנית, כידוע לך, הדברים האלה נדונים, מעובדים ומסוכמים בוועדה.

משה כחלון: חבר הכנסת גדעון סער יסכם את הדיון.

משה כחלון: לאחר מכן - הצבעה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לשבח את יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה שהביאה את החוק הזה שעניינו קביעת מנגנון של דיון בבית-המשפט למניעת חזרת עבריין המין להתגורר או לעבוד בסביבת מגורי הנפגע.

גדעון סער: בשעה המאוחרת הזאת אנחנו עוסקים בחוק חשוב מבחינה חברתית.

גדעון סער: ללא ספק, הוא יזכה גם לתמיכה רחבה כאן בבית.

גדעון סער: אני רק רוצה בשעה זאת להסב את תשומת לבו של הציבור, שוודאי צופה בנו, שכמעט כרגיל, בספסלים הללו, בספסלי האופוזיציה, אין שום נוכחות.

שלום שמחון: אני כאן.

גדעון סער: רגע, חבר הכנסת שמחון, אני יודע שאתה יושב עם חבר הכנסת עמרי שרון.

גדעון סער: כל שבוע אני פונה לחבר הכנסת פינס ואני אומר לו, אתה סיעת יחיד.

גדעון סער: אז היום לא חבר הכנסת פינס הוא סיעת יחיד, אלא חבר הכנסת שמחון הוא סיעת יחיד.

גדעון סער: אבל אני תמיד תוהה, הרי יכול להיות שצופה יגיד, היום לא הלך להם באי-אמון, הם התייאשו, הלכו מוקדם.

גדעון סער: לא הלך להם בחוק הנמלים, הם התייאשו, הלכו מוקדם.

גדעון סער: אבל זאת לא האמת.

גדעון סער: האמת היא שעבודת הכנסת לא מעניינת אתכם.

גדעון סער: הנושאים האלה לא מעניינים אתכם.

גדעון סער: זה פשוט לא מטריד אתכם, כי אתם עסוקים רק בדבר אחד בימים האלה, ולא רק בימים האלה.

שלום שמחון: למה אתה מדבר בלשון רבים?

גדעון סער: אתה יודע למה אני מתכוון, חבר הכנסת שמחון - - -

צבי הנדל: למה אתה מתכוון?

גדעון סער: אבל זה לא מעורר את אמון הציבור.

שלום שמחון: זה כל מה שיש לך להגיד עלי?

גדעון סער: לא, עליך יש לי להגיד רק מלים טובים.

לימור לבנת: מלים טובות, חבר הכנסת סער.

משה כחלון: מלים טובות - לפרוטוקול.

משה כחלון: שרת החינוך לא יכולה לעבור על טעות כזאת בשתיקה.

גדעון סער: מלים טובות, נכון.

גדעון סער: אני מודה לך, גברתי שרת החינוך, התרבות והספורט.

גדעון סער: הפליאה שלי, עכשיו כשאני רואה אותך יושב ליד חברי, חבר הכנסת עמרי שרון, בספסלי הליכוד - - -

שלום שמחון: אל תסבך אותי.

גדעון סער: זה רק מחדד את זה, שלא מתאים לי שאתה יושב בספסלים האלה.

גדעון סער: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת שמחון, כדי להיות אי-פעם, בעתיד, לא הקרוב, הרחוק, ראויים לאמון העם, צריך לגלות קצת יותר רצינות בעבודה הפרלמנטרית.

גדעון סער: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה.

משה כחלון: בבקשה.

משה כחלון: ההצבעה החלה, חברת הכנסת אברהם.

משה כחלון: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד - אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה, התשס"ד-2004, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

משה כחלון: 16 בעד, ללא מתנגדים, הצעת החוק תעבור לעיבוד ולהכנה בוועדת החוקה.

משה כחלון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/117).

משה כחלון: ]

משה כחלון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת החוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 36).

משה כחלון: יציג את החוק שר הפנים.

משה כחלון: מר פורז, בבקשה.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר בתיקון לחוק שמטרתו לתקן את ההרכב של המועצה המקומית התעשייתית.

אברהם פורז: יש לנו כיום כאלה רק שתיים, האחת ברמת-חובב והשנייה בתפן.

אברהם פורז: בהתאם לחוק, יושב-ראש המועצה צריך להיות מקרב אנשי משרד הפנים.

אברהם פורז: יוצא מצב אבסורדי, שהאיש מקבל את שכרו מקופת המועצה והוא צריך להיות עובד של משרד הפנים.

אברהם פורז: לאחרונה נתקלתי בקשיים באיוש המשרה.

אברהם פורז: מקרב עובדי המשרד אין לי את מי לשים, ואז ביקשתי משני עובדים שיעשו את זה נוסף על תפקידם האחר.

אברהם פורז: זה מצב לא רצוי.

אברהם פורז: מדובר בשתי מועצות מקומיות תעשייתיות חשובות, ומן הראוי שיושב-ראש המועצה יהיה אדם במשרה מלאה, וזה יהיה כל תפקידו והוא יוכל למלא אותו.

אברהם פורז: הוא לא צריך להיות מקרב עובדי משרד הפנים.

אברהם פורז: נהפוך הוא, רצוי שלא יהיה מקרב עובדי המשרד, מהסיבה שהמשרד מפקח על הרשויות המקומיות.

אברהם פורז: אז איך המפקח והמפוקח חד הם?

אברהם פורז: נכון שבמחוז הצפון ראש המועצה הוא גם האיש שמפקח עליה, ממונה על המחוז, ובדרום, יושב-ראש המועצה הוא גם זה שמפקח על סגן הממונה על המחוז.

אברהם פורז: לכן התיקון הזה הוא תיקון נחוץ.

אברהם פורז: אני אודה לכנסת אם תאשר אותו, נעביר אותו לוועדת הפנים ונוכל למנות שני יושבי-ראש שיוכלו לטפל במסירות ובנאמנות בשתי הרשויות הללו.

אברהם פורז: תודה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: רשימת הדוברים: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל - מוותר.

משה כחלון: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: לא מוותר.

משה כחלון: אסור שתוותר, חבר הכנסת זאב.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת משה גפני, שכרגע איננו נוכח, אבל יש לו שלוש דקות להגיע.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, בעצם שר הפנים אמר שמביאים פה הצעת חוק לאדם פרטי, לאדם מסוים, שרוצים למנות אותו ולא יודעים איך לבצע את זה.

נסים זאב: במקום שוועדה תמנה אותו, שר הפנים הוא הממנה - - -

דניאל בנלולו: אתה לא מבין מה שאתה מדבר - - -

נסים זאב: קראת בכלל את החוק?

דניאל בנלולו: - - -

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, שהמינוי הוא של איש ליכוד, ואין לי בעיה עם זה.

דניאל בנלולו: - - - ש"ס לא עשו את זה?

נסים זאב: המינוי הוא של איש ליכוד.

נסים זאב: רוצים למנות איש ליכוד.

רוחמה אברהם-בלילא: מה רע בזה?

אלי אפללו: מה לא בסדר?

אלי אפללו: תתבייש.

נסים זאב: במה אני אתבייש?

נסים זאב: מהפוליטיקה המלוכלכת שלכם?

נסים זאב: אתם צבועים.

דניאל בנלולו: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

נסים זאב: יש פה הצעת חוק שקופה בעליל ששר הפנים מביא.

נסים זאב: הוא אומר: אני רוצה למנות מישהו מסוים למועצה בתפן, שבמקרה הוא איש ליכוד, ואין לי ברירה.

נסים זאב: אין ועדה, אני הממנה - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

דניאל בנלולו: - - -

משה כחלון: חבר הכנסת בנלולו.

נסים זאב: - - אני בכבודי, אני בעצמי.

נסים זאב: אם שר הפנים לא היה ממנה, אם היתה ועדה שבוחרת את המינוי הזה, זה היה מקובל עלי.

אלי אפללו: - - -

נסים זאב: אבל כאן יש חוק פוליטי.

קריאות: - - -

נסים זאב: זה חוק פוליטי, אנטי-דמוקרטי.

קריאות: - - -

נסים זאב: אי-אפשר לתת לשר הפנים סמכויות בלתי מוגבלות.

קריאות: - - -

משה כחלון: מה המקהלה הזאת?

נסים זאב: זה שהשר פריצקי איים עליו לחסל אותו פוליטית, זה לא אומר שהיום צריכים לתת לו כל כך הרבה כוח, כדי לנגח אנשים אחרים שהם לא מסיעתו.

דניאל בנלולו: איזה דיבורים אלה?

נסים זאב: במקרה הזה, אפללו, נוח לכם מכיוון שהמינוי הוא איש ליכוד, אבל מחר הוא לא יהיה איש ליכוד, ואני מבטיח לך שזה יפגע בכם, וזה חבל.

דניאל בנלולו: - - - תתבייש.

נסים זאב: אסור לך לשמוע את האמת?

דניאל בנלולו: זה מה שיש לך לשבת פה כל יום ולעלות לדוכן ולדבר?

דניאל בנלולו: אנשי ליכוד מפריעים לך?

דניאל בנלולו: זאת הבעיה שלך?

אלי אפללו: לא הבנת את הצעת החוק.

נסים זאב: הבנתי.

משה כחלון: אנחנו ניגשים להצבעה.

משה כחלון: ההצבעה החלה.

משה כחלון: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 14 נגד - 1 נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 36), התשס"ד-2004, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

משה כחלון: 14 בעד, מתנגד אחד וללא נמנעים.

משה כחלון: הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 36) התקבלה, והיא תועבר לוועדת הפנים של הכנסת להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

נסים זאב: - - -

דניאל בנלולו: גם אחרי הבחירות אנחנו נהיה 40-50 מנדטים.

דניאל בנלולו: רק אנשי ליכוד מפריעים לך.

אלי אפללו: ש"ס צריכה לסגור את הפה - - -

אלי אפללו: סקר מרכז "מוסאוא" על המחסור בכיתות לימוד ומצב החינוך במגזר הערבי

משה כחלון: אנחנו ממשיכים בסדר היום - הצעה לסדר-היום מס' 4072 בנושא: סקר מרכז "מוסאוא" על המחסור בכיתות לימוד ומצב החינוך במגזר הערבי.

משה כחלון: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מדינת ישראל נמצאת במקום הראשון בעולם במדד האי-שוויון.

ג'מאל זחאלקה: קשה לומר שהיא זכתה במקום הזה ביושר.

ג'מאל זחאלקה: ודאי שבמקום הראשון בחוסר שוויון אי-אפשר לזכות ביושר.

ג'מאל זחאלקה: הפערים החברתיים הולכים וגדלים.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, לא רק שזה המצב, אלא שהוא הולך ומידרדר.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, כל שנה יש יותר עניים, יותר מובטלים, יותר פערים בהכנסות.

ג'מאל זחאלקה: לפני 20 שנה ישראל לא היתה במקום כל כך גבוה, אבל בשנים האחרונות היתה תחרות בין ישראל לבין ארצות-הברית, ובסוף ישראל הביסה את ארצות-הברית וזכתה במקום הראשון במדד האי-שוויון.

ג'מאל זחאלקה: השאלה הנשאלת היא, עד מתי?

מגלי והבה: מי עשה את המדד הזה?

ג'מאל זחאלקה: זה לפי כל הקריטריונים.

ג'מאל זחאלקה: אלה נתונים רשמיים, לא שלי.

מגלי והבה: מי חקר את זה?

ג'מאל זחאלקה: יש מדדים בין-לאומיים.

ג'מאל זחאלקה: תפתח את השנתון של הביטוח הלאומי - - -

משה כחלון: חוסר שוויון.

משה כחלון: מה, אתה לא יודע שיש חוסר שוויון במדינה?

משה כחלון: אני צריך לשם כך מחקרים מאמריקה?

משה כחלון: בוא לאור-עקיבא, לגבעת-אולגה, ותראה איזה חוסר שוויון.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע לך הצעה פשוטה - - -

מגלי והבה: שאלתי אותך שאלה אינפורמטיבית, ואתה הופך את זה לפוליטי.

ג'מאל זחאלקה: לא פוליטי.

ג'מאל זחאלקה: אני מפנה אותך למקורות של הביטוח הלאומי, למשל.

ג'מאל זחאלקה: זו רק דוגמה, אבל יש הרבה נתונים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על נתונים רשמיים וגם של גורמים בין-לאומיים שחוקרים את העניינים האלה.

ג'מאל זחאלקה: שיעור האי-שוויון מאוד גבוה, והשאלה היא, עד מתי?

ג'מאל זחאלקה: האם גם הדור הבא יחיה באותו מצב?

ג'מאל זחאלקה: האם הילדים של כולנו יחיו בפערים כאלה?

ג'מאל זחאלקה: האם זו גזירת גורל, או שאפשר לעשות משהו בנדון?

ג'מאל זחאלקה: הטענה שלי היא, שהמכשיר העיקרי, המנוף העיקרי ליציאה ממעגלי העוני, ממעגלי הדלות, ממעגלי השוליים החברתיים והכלכליים, הוא החינוך.

ג'מאל זחאלקה: ההיגיון אומר, שדווקא במקומות, דווקא באזורים ודווקא בשכונות שבהם המצב הסוציו-אקונומי נמוך יותר, צריך להשקיע יותר.

ג'מאל זחאלקה: עולים לכאן נציגי הממשלה ואומרים שאנשים לא רוצים לעבוד, שאנשים רוצים לחיות מקצבאות.

ג'מאל זחאלקה: דמגוגיה חברתית בגרוש.

ג'מאל זחאלקה: אבל מה עם הילדים?

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לטעון שהילדים לא רוצים ללמוד.

ג'מאל זחאלקה: יש מערכת שאם היא משקיעה נכון ומכוונת נכון, היא יכולה לעשות מהפכה חברתית ולתת לילדים דרך מילוט מבית-הסוהר של העוני ושל הדלות.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אדוני היושב-ראש, ככלל, כעיקרון, אני חושב שצריך להשקיע יותר דווקא בחינוך במקומות שבהם המצב הסוציו-אקונומי נמוך יותר.

ג'מאל זחאלקה: הייתי אפילו קובע קריטריון כזה, שההשקעה בחינוך תהיה באופן הפוך למצב הסוציו-אקונומי.

ג'מאל זחאלקה: ככל שהוא נמוך יותר, ההשקעה בחינוך צריכה להיות גבוהה יותר.

ג'מאל זחאלקה: צריך לקבוע מין מדד כזה - -

משה כחלון: מה שנקרא יחס הפוך.

ג'מאל זחאלקה: - - כן, יחס הפוך.

ג'מאל זחאלקה: צריך לקבוע יחס הפוך וליישם אותו בגדול, מה גם שאנחנו יודעים שיש חינוך אפור בארץ, ומקומות שהם במצב סוציו-אקונומי גבוה יכולים להרשות לעצמם כל מיני דברים שילדים באזורי הפריפריה ובמקומות במצב סוציו-אקונומי נמוך לא יכולים להרשות לעצמם.

ג'מאל זחאלקה: מכאן הנתון שהתפרסם לאחרונה על מחסור ב-1,500 כיתות לימוד במגזר הערבי - - -

משה כחלון: יש לך עוד זמן.

משה כחלון: הראיתי לשרה, כי היא כבר עייפה.

משה כחלון: אבל היא רגילה לעבוד הרבה שעות.

משה כחלון: היום תגיעי מוקדם הביתה.

לימור לבנת: חצי יום עבודה.

ג'מאל זחאלקה: מחסור של 1,500 כיתות לימוד הוא לפי ספירה שנעשתה ב-50 יישובים.

ג'מאל זחאלקה: המצב חמור במיוחד במגזר הערבי, במקומות כמו מג'ד-אל-כרום, עין-מאהל, בעינה, דיר-אל-אסד, רהט ואום-אל-פחם.

ג'מאל זחאלקה: בנוסף חסרות כ-1,000 כיתות בכפרים הלא-מוכרים בחינוך המיוחד ובטרום-חובה.

ג'מאל זחאלקה: בזה לא הבאתי בחשבון את הצפיפות או את הפערים בצפיפות בבתי-הספר, שלגביהם יש לומר שבעשר השנים האחרונות אומנם הצטמצמו, אבל בשנים האחרונות הממוצע עדיין לא משתנה ונשאר פער - במגזר הערבי הצפיפות היא 31 ילדים לכיתה ובמגזר היהודי 27 ילדים לכיתה.

ג'מאל זחאלקה: לפני כשנתיים, או שנה וחצי, היתה תוכנית לסגירת הפער ולבניית כיתות, שיטת ה-PFI, והיא בוטלה.

ג'מאל זחאלקה: בשנת 2003, לפי נתונים של משרד החינוך שיש בפני, המשרד התחייב על 53 מיליון ו-224,310 שקלים, והשקיע בפועל 22 מיליון ו-77,062 שקלים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, בערך 37% מהתחייבות המשרד.

ג'מאל זחאלקה: זה נייר רשמי של המשרד, חתומה עליו סופיה מינץ, הממונה על יישום חוק חופש המידע.

לימור לבנת: אבל מה כתוב שם בכוכבית למטה.

לימור לבנת: תקרא את זה.

ג'מאל זחאלקה: במסמך שבידי, אני מודה ומתוודה שאין כוכבית.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שיש לך מסמך אחר.

לימור לבנת: אני מכירה את המסמך.

לימור לבנת: יכול להיות שאין כוכבית - - -

ג'מאל זחאלקה: בסדר.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להגיד את הנתון.

ג'מאל זחאלקה: אלה המספרים הרשמיים משנת 2003.

ג'מאל זחאלקה: בשנת 2004 הוקצו 94 מיליון שקל.

ג'מאל זחאלקה: במרכז "מוסאוא", היתה ישיבה של מועצות מקומיות בנצרת.

ג'מאל זחאלקה: נכחו שם נציגי 70 רשויות ערביות והם נשאלו אם הם קיבלו הרשאות מהכסף, בשביל לבנות כיתות חדשות.

ג'מאל זחאלקה: עדיין לא היתה - לפי מיטב ידיעתי וידיעת כותבי הדוח - הרשאה לבניית כיתות חדשות בשנת 2004.

ג'מאל זחאלקה: עדיין אין הרשאות.

ג'מאל זחאלקה: לפי מיטב ידיעתי וידיעת כותבי הדוח, עדיין אין ועדת הרשאה על בניית כיתות חדשות בשנת 2004.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, תקציב הוקצה, אבל הרשאות אין.

ג'מאל זחאלקה: ועדת-דברת התייחסה ברצינות לעניין הזה ובחנה אותו לעומק והמליצה על תוכנית רב-שנתית לפתרון הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע כבר עכשיו לא לקבל את התוכנית הזאת.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, האבחנות של ועדת-דברת נכונות.

ג'מאל זחאלקה: אבל לא לעשות "מריחה" רב-שנתית לעניין הזה, של מחסור בכיתות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מדברים על מצב של התשתית הכי בסיסית לבית-ספר, שתהיינה כיתות.

ג'מאל זחאלקה: אני יכול גם להביא נתונים ותיאור של המצב בנגב.

ג'מאל זחאלקה: שם, בכפרים הלא-מוכרים, כמעט כל המבנים ארעיים.

ג'מאל זחאלקה: בהרבה בתי-ספר יש מבנים ארעיים, ובחלקם יש גגות אזבסט.

ג'מאל זחאלקה: הצפיפות חוגגת ביישובים.

ג'מאל זחאלקה: חמישה מתוך שבעת היישובים המוכרים בנגב נמצאים מעל 200 במדדי הצפיפות, בין 200 ל-264: חורה - 214 מבחינת הצפיפות לרעה, כלומר, צפיפות גבוהה, לקיה – 219, ערערה – 209, רהט - 227, שגב-שלום – 251.

ג'מאל זחאלקה: רק שני יישובים הם בסביבות ה-150.

ג'מאל זחאלקה: המצב הזה - - -

משה כחלון: אני מבקש לסיים, זמנך תם.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש אולי זוכר, שלפני כשבועיים דיברתי על עניין הנשירה, במיוחד בנגב, על-פי דוחות רשמיים שפורסמו.

ג'מאל זחאלקה: הנשירה של הבנות מגיעה למעל 50%, והממוצע הוא בסביבות 40%, לנשירה בכיתות י"ב.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, בכיתות י"ב, לפי הנתונים של משרד החינוך, לומדים 60% מקבוצות הגיל.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, 40% ממוצע של נשירה.

ג'מאל זחאלקה: אחת הסיבות לנשירה הזאת היא המרחק הרב שילדים צריכים לעבור בשביל להגיע לבתי-ספר תיכוניים, שלא קיימים ביישובים הלא-מוכרים.

ג'מאל זחאלקה: יש רק בעיירות המוכרות.

ג'מאל זחאלקה: יש סוויץ' כזה, או הבדל גדול בין בית-ספר יסודי וחטיבת ביניים, כשמגיעים לבית-ספר תיכון.

משה כחלון: אני מבקש משפט לסיום.

ג'מאל זחאלקה: לסיום, הנתונים ההישגיים בהבנת הנקרא בבגרויות ונתוני הנשירה במגזר הערבי מדאיגים ביותר.

ג'מאל זחאלקה: הם עומדים בנשירה - 11.1% ממוצע ארצי לעומת 6.6%.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאם אנחנו רוצים לחשוב על המצב הנוכחי של הילדים שלנו ועל העתיד ועל סגירת פערים, צריך להתחיל דווקא בגן טרום-חובה; להשקיע בילדים, כך שלא נתעורר בעוד 20 או 30 שנה ויעלה עוד חבר כנסת לספר אותו סיפור שאני מספר עכשיו.

ג'מאל זחאלקה: לכן, צריך להתחיל עכשיו.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

משה כחלון: תודה, אדוני.

משה כחלון: שרת החינוך, התרבות והספורט, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אני ראיתי היום שהנושא הזה יידון בהצעה לדיון מהיר בוועדת החינוך.

לימור לבנת: נכון.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, שהעלה את הנושא הזה לסדר-היום.

לימור לבנת: היינו צריכים להעלות אותו עוד בשבוע שעבר, ואמרתי שאני שמחה מאוד כי זה נותן לי אפשרות להעמיד דברים על דיוקם ולענות ולתת לחברי הכנסת את הנתונים בדיוק כפי שהם.

לימור לבנת: בהזדמנות הזאת אני רוצה לציין, שביום שני שעבר - בדיוק לפני שבוע - התקיימה ישיבה של ועדת השרים לענייני המגזר הלא-יהודי, בראשות ראש הממשלה.

לימור לבנת: אנחנו הצגנו את הנתונים, ומייד אציג את חלקם, וראש הממשלה שיבח את משרד החינוך על אחוזי ביצוע מאוד גבוהים בשנים 2001-2004 בפיתוח תשתיות פיזיות במגזר הלא-יהודי, בהשוואה למשרדי ממשלה אחרים, שבהם אחוז הביצוע היה נמוך יותר.

לימור לבנת: אז נתחיל בזה שמצב החינוך במגזר הערבי אכן פחות טוב מאשר במגזר היהודי.

לימור לבנת: מייד אגע גם בכמה נתונים, ואתחיל בבינוי הכיתות.

לימור לבנת: עדיין יש מחסור מאוד משמעותי בכיתות לימוד במגזר.

לימור לבנת: אגב, גם במגזר היהודי, בעיקר במגזר החרדי, יש מחסור קשה ביותר, אבל זה בכלל לא מצדיק את המחסור המאוד גדול שיש במגזר הלא-יהודי.

לימור לבנת: מדובר על הזנחה בת שנים רבות, ואני בטוחה שגם תנאי הלימודים משפיעים לרעה על הישגי התלמידים ועל התלמידים.

לימור לבנת: במקום שאין תנאים מספיק טובים, יש להניח שקשה יותר לצפות להישגים מהתלמידים, אם כי אנחנו ביצענו מבחני מיצ"ב בכיתות ה' וח', והתוצאות דווקא מעודדות, אבל זה כמובן לא מספיק.

לימור לבנת: בשנים האחרונות נעשה מאמץ גדול מאוד מצדנו לצמצם את הפערים בכמה היבטים, וכמובן, גם בתשתיות הפיזיות, ואני מקווה שב-2005 נשלים פרויקטים גדולים מאוד בתחום הבינוי, חלקם במימון מפעל הפיס, וזה יתרום ללא ספק באופן משמעותי מאוד לצמצום הפערים.

לימור לבנת: אני רוצה לציין, שבשמונה השנים האחרונות משרד החינוך השקיע בפיתוח תשתיות פיזיות במערכת החינוך במגזר הלא-יהודי מעל ומעבר למה שנקבע בתוכנית החומש ובמה שנקבע בהחלטות הממשלה.

לימור לבנת: יותר מזה, אפילו ועדת המעקב, שאני לא תמיד מתלהבת ממה שהם אומרים, בלשון המעטה, גם הם מצהירים בדוחות הרשמיים שהם מפרסמים, שהפיתוח הפיזי של מערכת החינוך השתפר לאין ערוך בשנים האחרונות, וזה אולי הדבר היחיד כמעט שעליו אני יכולה להסכים אתם.

לימור לבנת: שימו לב, למרות הקיצוצים המאוד משמעותיים שחלו במשרד החינוך, לצערנו, כמובן, סך כל ההשקעות בתחום הבינוי במגזר הלא-יהודי השנה - כדאי לשים לזה לב - בשנת התקציב 2004, הקצאת הבינוי למגזר הלא-יהודי מהווה 33% מתקציב הפיתוח של משרד החינוך, אף שהחלק היחסי הוא 21%.

לימור לבנת: אני רוצה שיהיה ברור, שליש מהכיתות שנבנות השנה ב-2004 נבנות במגזר הלא-יהודי.

לימור לבנת: עכשיו, אנחנו, בהתאם למדיניות הזאת, הקצינו, יחד עם מפעל הפיס, בתיאום כמובן, ב-2003-2004, 213 מיליון ש"ח לבינוי 404 כיתות לימוד ו-40 כיתות גן.

לימור לבנת: עוד 104 כיתות לימוד בעלות של 52 מיליון שקל נבנו בחינוך המיוחד במגזר הערבי.

לימור לבנת: אני רוצה להדגיש כאן את מה שחבר הכנסת זחאלקה העלה קודם.

לימור לבנת: באותו נושא שאתה העלית, של המכתב, בקשר לניצול או למימוש של התוכניות ב-2003, שהוא רק 70 - וכמה כתוב לך שם, במסמך מהממונה על חופש המידע במשרד החינוך?

ג'מאל זחאלקה: 22 מיליון לעומת 53 הקצאה.

לימור לבנת: זה מה שכתוב שם?

לימור לבנת: 22 לעומת 53?

לימור לבנת: שהיה צריך להיות 53 וזה 22 מיליון?

לימור לבנת: לא בטוח.

לימור לבנת: טוב, לא משנה כרגע.

לימור לבנת: אני מקבלת את מה שאתה אומר, אני רק רוצה להסביר את זה.

לימור לבנת: ואתה נתת את התשובה, רק לא ידעת שזה קשור אחד לשני, כנראה.

לימור לבנת: למעשה, היתה החלטה בשנת 2001, אם אני לא טועה, שב-2002 ו-2003 ייבנו 1,000 כיתות בשיטת ה-PFI.

לימור לבנת: היתה החלטת ממשלה, ולצערי הרב משרד האוצר ב-2003, בניגוד להחלטת הממשלה, קיבל החלטה חד-צדדית לבטל את הבנייה הזאת.

לימור לבנת: חלק גדול מ-1,000 הכיתות הללו היה צריך להיות במגזר הערבי.

לימור לבנת: נוצר, כתוצאה מזה, מחסור אדיר, לא רק במגזר אלא גם כמובן במקומות נוספים.

לימור לבנת: המחסור הזה הוא שגרם לתת-ביצוע בבינוי כיתות ב-2003.

לימור לבנת: משום שכל מה שאנחנו היינו צריכים לבנות - בנינו.

לימור לבנת: הפער הזה הוא בדיוק הכיתות שהיו צריכות להיבנות בשיטת ה-PFI.

לימור לבנת: לכן אמרתי - אתה בעצם הזכרת את ה-PFI שבוטל בהתנגדותנו הנחרצת.

לימור לבנת: אבל האוצר ביטל את זה, חד-צדדית.

לימור לבנת: אחרי זה הוא הביא את זה לממשלה, והממשלה החליטה.

לימור לבנת: לצערי הרב, לשנת 2004 לא היו הקצאות כיתות בכלל.

לימור לבנת: לא נתנו לנו כמעט הקצאות לבנייה בכלל.

לימור לבנת: רק לאחר שפניתי לראש הממשלה והוא התערב, הוחלט להקצות, ושליש מזה, כאמור, במגזר.

לימור לבנת: בדיון שהתקיים בוועדת השרים למגזר הלא-יהודי בשבוע שעבר הצגנו גם נתונים שמתייחסים לשיפור משמעותי בהישגים של תלמידים במגזר.

לימור לבנת: תרשו לי, בכל זאת, להוסיף עוד שתיים-שלוש הערות מתוך השקפים שאנחנו הצגנו.

לימור לבנת: אגב, יש פה נתונים, אז אני רק אומר:

לימור לבנת: ב-2003, במגזר הערבי - 78 כיתות, עשרה גנים, שמונה יבילים; במגזר הבדואי - 11 כיתות, שלושה גנים, 12 יבילים.

לימור לבנת: ב-2004, במגזר הערבי - 214 כיתות, עשרה גנים; בבדואים - 101 כיתות, 17 גנים.

לימור לבנת: סתם, שנדע במספרים, מעבר לאחוזים.

לימור לבנת: אני לא אכנס כרגע לתוצאות מבחני המיצ"ב, אני רק אולי, במהירות, אעיר עוד הערות לגבי השקפים שהצגנו בוועדת השרים בראשות ראש הממשלה.

לימור לבנת: אז קודם כול - הקצאת שעות פר תלמיד.

לימור לבנת: כדאי שחברי הכנסת ידעו את זה.

לימור לבנת: אם בתש"ס הפער בהקצאת השעות פר תלמיד בין החינוך היהודי לערבי היה מינוס 0.37, הרי בתשס"ד זה מינוס 0.27, כלומר, יש כאן ירידה בפער.

לימור לבנת: למה זה קורה?

לימור לבנת: זה קורה משום שאנחנו התחלנו, בשנת הלימודים הזאת, להחיל תקצוב פר תלמיד לפי דוח-שושני.

לימור לבנת: זה מייד צמצם את הפער, אבל כל זה במהלך חמש-שנתי.

לימור לבנת: לא היה אפשר את הכול בבת אחת.

לימור לבנת: זה דורש משאבים, כמובן.

לימור לבנת: לכן, זה מצמצם.

לימור לבנת: זה מצמצם את הפער לא רק במגזר הלא-יהודי, גם במגזרים יהודיים פריפריאליים לעומת התקצוב שנעשה קודם.

לימור לבנת: אני לא רוצה להכניס את הכנסת עכשיו לכל הפרטים של העניין, אבל מדובר פה על מהלך חמש-שנתי.

לימור לבנת: כאמור, כבר בשנת ההפעלה הראשונה היה צמצום של הפער הזה בשליש בערך, שזה המון.

לימור לבנת: אז זו דוגמה אחת שרציתי לתת כאן, וזה קרה השנה, בתשס"ד.

לימור לבנת: בחינוך המיוחד, למשל, ההקצאה לחינוך המיוחד – אם בתש"ס היו, נניח, בבתי-הספר היסודיים, בחינוך המיוחד, 406 כיתות, אז בתשס"ד היו 479; בחטיבות הביניים היו 49 כיתות, עכשיו יש 62 כיתות; בחטיבות העליונות היו 13 כיתות בתש"ס, ועכשיו - 31 כיתות.

לימור לבנת: גם עלייה באחוזים, מה שאני אומרת כאן, לא רק נומינלי.

לימור לבנת: בתקציב הפיתוח של מוסדות חינוך - כבר אמרתי בעצם, ואני לא רוצה לחזור על זה.

לימור לבנת: פרופיל עובדי הוראה בחינוך היסודי, למשל – בתש"ס היו במגזר הערבי 40% אקדמאים מכלל המורים במגזר, בתשס"ד - כבר 58% אקדמאים מכלל המורים.

לימור לבנת: אני חושבת שאנחנו יכולים בהחלט להתגאות בזה.

לימור לבנת: אשר לפרופיל עובדי הוראה בחטיבות העליונות, בתש"ס היו 73% אקדמאים בעל-יסודי, ובתשס"ד- 77% אקדמאים.

לימור לבנת: יש פה עלייה של 4%, אבל כמובן כל עלייה כזאת היא עלייה.

לימור לבנת: דבר אחרון - התייחסת, חבר הכנסת זחאלקה, לשיעור הנשירה בעל-יסודי.

לימור לבנת: גם כאן אני רוצה להדגיש, שהשיפור כאן, מתשס"א-תשס"ב, שזה היה 88% שנותרו במערכת - היו 12% נשירה, למעשה, לעומת 6% נשירה במגזר היהודי באותה שנה - הרי שבשנת תשס"ב-תשס"ג, לפני שנה ושנתיים, שיעור הנשירה ירד ל-11%, לעומת 5.6% במגזר היהודי.

לימור לבנת: כלומר, אי-אפשר לצפות שכל הפערים האלה יצטמצמו בתוך שנה-שנתיים, אבל ברגע שאנחנו רואים שיש כאן מגמה מתמידה, קבועה, של שיפור וצמצום הפערים בכל ההיבטים האלה שהתייחסתי אליהם עכשיו, אני חושבת שצריכה להיעשות עוד עבודה רבה, אבל צריך לבוא ולברך על הדברים שנעשים ועל ההתקדמויות שחלו.

לימור לבנת: אני מציעה, אדוני היושב-ראש, כיוון שהנושא, כפי שאמר חבר הכנסת זחאלקה, יבוא לדיון בוועדת החינוך של הכנסת, נשמח להציג את הכול בוועדת החינוך בצורה יותר מסודרת, כמובן, ממה שאמרתי פה על הדוכן, עם כל הפרטים, המספרים.

לימור לבנת: תוכלו לראות הכול, כמובן, הכול פתוח לעיון.

לימור לבנת: אני מציעה שהנושא יידון בוועדת החינוך של הכנסת.

משה כחלון: תודה רבה, גברתי השרה.

משה כחלון: הצעה אחרת לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, אני לא רוצה להישמע כמתריס, אבל אם היא אומרת באמת ובתמים, האם אין פה עניין של מדיניות מושרשת ועמוקה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי כבוד השרה דיברה - ואני מניתי פה שבע או שמונה פעמים - על המגזר הלא-יהודי, ומי ששומע תוהה: מה זה מגזר לא-יהודי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם זאת המדיניות, אז לא פלא שבמגזר הזה, שלא מוכנים אפילו להכיר בו, לקרוא לו בשמו, אף שלפעמים היא אמרה - המגזר הערבי, אבל כשזה נאמר, זה נאמר על-פי רוב כדי להגזיר מהמגזר הבדואי.

לימור לבנת: לא כולם ערבים.

לימור לבנת: יש - ערבי, בדואי, דרוזי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה בדיוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולם ערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו הבעיה.

משה כחלון: יש פה תמיד ויכוח בכנסת, במליאה, בעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי, אולי את לא יודעת, אני רוצה להגיד לטובתך שאת לא יודעת - אבל גם הבדואים וגם הדרוזים הם ערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יושב פה חבר כנסת דרוזי, אני חושב שגם הוא יודע את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו, זה שמסתכלים עלינו כעל מגזרים, מחלקים אותנו, לא מכירים בקיומנו, זה שורש הרע, כנראה, וזה מה שעושה את המדיניות הזאת 56 שנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו, אחרי 56 שנים, 1,500 כיתות חסרות במגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא 1,000 של ה-PFI, מה שגברתי אמרה, אלא יש עוד מחסור ב-500 גם בלי ה-PFI, לפי הדברים שהבאת לנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, אני חושב שמה שטעון שינוי זה המדיניות עצמה, מן היסוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברגע שמשנים את המדיניות ומוכנים לראות את המציאות כפי שהיא, אני חושב שיהיה הרבה יותר קל לתקן את הדברים, ואז יהיה ניתן לתקן אותם באמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: אנחנו ניגשים להצבעה.

משה כחלון: בעד זה ועדה, נגד - הסרה.

משה כחלון: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה - 5 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

משה כחלון: שישה בעד, בתוספת קולה של השרה לימור לבנת, ללא מתנגדים.

משה כחלון: הנושא יבוא לדיון בוועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: שאילתות לשרת החינוך, התרבות והספורט.

משה כחלון: שאילתא מס' 1471, חבר הכנסת דני יתום אינו נוכח – התשובה תעבור לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת דני יתום שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"א באייר התשס"ד (12 במאי 2004): לאחרונה פורסם בתקשורת, כי משרדך מסרב להכניס שיטות טיפול חדשות אשר יאפשרו לילדים אוטיסטים תפקוד עצמאי.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם הידיעה נכונה?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: אם כן – מדוע לא יאומצו שיטות טיפול חדשות בילדים אוטיסטים?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: לידיעה אין כל יסוד.

משה כחלון: שיטות הטיפול ההתנהגותיות אינן חדשות.

משה כחלון: הן מוכרות בארץ ובעולם כבר שנים רבות.

משה כחלון: שיטת ה-ABA, המבוססת על פיתוח השיטה ההתנהגותית של לובאס, שאליה מתייחסת התקשורת, הובאה לארץ כבר לפני למעלה מעשור.

משה כחלון: השיטה מופעלת במסגרות החינוך, הן ברמה האינדיבידואלית והן ברמה המוסדית, אם כי היא לא אומצה מעולם כשיטה בלעדית.

משה כחלון: 2.

משה כחלון: שיטות הטיפול ההתנהגותיות, ובכלל זה שיטת ה-ABA, מופעלות במסגרות החינוך המיוחד בהתאם לצורכי התלמידים, וזאת על-פי החלטת הצוות הרב-מקצועי ובתיאום עם הורי התלמידים, כחלק מתוכנית הלימודים האישית של כל תלמיד.

משה כחלון: שאילתא מס 1480, של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין - לפרוטוקול.

משה כחלון: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"א באייר התשס"ד (12 במאי 2004): משרדך מאפשר להורים לבצע הדלגה של ילדיהם לכיתה א', על בסיס אבחון המצריך תשלום של כ-500 ש"ח לרשות המקומית.

משה כחלון: כתוצאה מכך, רק משפחות אמידות מממשות אפשרות זו, בעוד ילדים מוכשרים ממשפחות בינוניות ומטה אינם מסוגלים לממשה.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: מדוע שירות זה כרוך בתשלום כה גבוה?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: האם יסבסד משרדך את האבחון למען יצירת שוויון הזדמנויות בתחום זה?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: הקדמת המעבר לגן חובה ולכיתה א' לילדים צעירים מהגיל הקבוע בחוק מצריכה אבחון פסיכולוגי לקביעת בשלותו של הילד.

משה כחלון: האבחון נערך על-ידי השירות הפסיכולוגי ברשות המקומית, שהוא שירות הנתמך תקציבית ומפוקח מקצועית על-ידי משרד החינוך.

משה כחלון: כדי להעניק שירות פסיכולוגי לתלמידים במערכת החינוך קבע משרד החינוך מפתח לחישוב תקן של משרות פסיכולוגים המוקצות לכל יישוב - על-פי מספר הילדים הלומדים בשכבות הגיל השונות ועל-פי מספר מוסדות החינוך לסוגיהם.

משה כחלון: בשל קשיי תקצוב, בפועל מועסקים פחות פסיכולוגים מהקבוע בתקן - הממוצע הארצי הוא כ-50% מן הדרוש.

משה כחלון: בנוסף, התקן האמור נקבע לפני שנים, ועם הזמן חלו תמורות בתפקיד הפסיכולוג.

משה כחלון: כיום נדרשים הפסיכולוגים לתת שירותים מגוונים ונרחבים יותר ולעסוק בתחומים רבים מאשר בעבר, והצרכים עולים על היכולת לספקם.

משה כחלון: לאור זאת, אנו נדרשים לקביעת סדר עדיפויות למתן השירות.

משה כחלון: משרד החינוך סיווג את השירותים לתלמידים שמעניק השירות הפסיכולוגי לסל בסיסי וסל משלים.

משה כחלון: הואיל והאיוש החסר אינו מאפשר מתן כל השירותים הנכללים בסל הבסיסי באורח מיידי, סווג סל זה לשירותי חובה, שירותים בעדיפות ראשונה ושירותים בעדיפות שנייה.

משה כחלון: שירותים אלה ניתנים לתלמידים ללא תשלום.

משה כחלון: השירותים הנכללים בסל השירותים המשלים מחייבים מקורות מימון נוספים, כמו כספי הרשות, קניית שירותים מרצון על-ידי ההורים ועוד.

משה כחלון: הואיל ואבחון בשלות לצורך הדלגה מסווג בסל השירותים המשלים, הורים המבקשים, ביוזמתם, לבצע הדלגה נדרשים לשאת בתשלום במקומות שבהם הרשות אינה נושאת בעלות.

משה כחלון: 2.

משה כחלון: כאמור, הצרכים בתחום השירותים הפסיכולוגיים רבים ויכולת ההיענות לכולם מעטה, והמחסור במשאבים אינו מאפשר את יצירת שוויון ההזדמנויות המבוקש.

משה כחלון: עם זאת, חוזר מנכ"ל תשס"ג/7(א), העוסק ברשימת השירותים הפסיכולוגיים ובסיווגם בסדר עדיפויות, ממליץ לבצע אבחון לצורך הדלגה לילידי דצמבר, שהם מועמדים טבעיים להדלגה, במסגרת הסל השוטף וללא תשלום.

משה כחלון: שאילתא מס' 1483, של חבר הכנסת טלב אלסאנע - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"א באייר התשס"ד (12 במאי 2004): בית-ספר חטיבת ביניים "אל-טור" לבנות, שבו לומדות 1,230 תלמידות, סובל מצפיפות רבה בכיתות וממחסור במעבדות, בחדרי מחשבים, בשטחים פתוחים ובמגרשי ספורט.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: כיצד תיפתר מצוקת בית-הספר?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: האם יאושרו שטחי בנייה לפתרון המצוקה, ואם לא – מדוע?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: נמסר לי ממינהלת חינוך ירושלים - מנח"י - שהבעיות שתיארת ידועות להם והם פועלים למציאת חלופות מתאימות, שיקלו את המצוקה.

משה כחלון: בשכונת א-טור קיים בית-ספר יסודי לבנות - א'–ט' - שנבנה בשני שלבים, על-פי תקני משרד החינוך.

משה כחלון: הגידול המהיר באוכלוסייה במזרח העיר מביא לגידול במספר תלמידות בית-הספר, והמוסד נאלץ להסב חדרי ספח, כמו חדרי מחשבים וחדרי מעבדות, לחדרי לימוד, ואף להציב על חלק מהשטחים הפתוחים מבנים יבילים.

משה כחלון: ממנח"י מבקשים להדגיש, שהצעדים הללו ננקטים דווקא על מנת לאפשר היענות מרבית לתלמידות הרבות הפונות ללמוד בבית-ספר זה.

משה כחלון: 2.

משה כחלון: עוד נמסר לי, שהעירייה פועלת לקידום בניית בתי-ספר על שטחים המיועדים למבני ציבור.

משה כחלון: כפתרון זמני נעשים מאמצים, בשיתוף עם נציגי התושבים והמינהלת השכונתית, לשכור מבנים בשכונה, שישמשו את בית-הספר ויביאו להפחתת הצפיפות בכיתות.

משה כחלון: שאילתות מס' 1510, 1626, 1648 ו-1659 - לכולן תשובה אחת, לפרוטוקול.

משה כחלון: חברת הכנסת ענבל גבריאלי שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ח באייר התשס"ד (19 במאי 2004):

משה כחלון: לאור התגברותה של תופעת האלימות בבתי-הספר ולאור העונשים הקלים שהוטלו לאחרונה על תלמידים בגין התעללות בבעלי-חיים וניסיון להרעלת מורה, רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: מה הם הצעדים שנוקטים בתי-הספר כדי להרתיע מפני אלימות בבתי-הספר ובכלל?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: האם יש הוראות מפורשות בדבר הענשת תלמידים הנוקטים אלימות?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: מה עושה משרדך למיגור התופעה?

משה כחלון: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004): פורסם, כי לפי סקר של ארגון הבריאות העולמי, 40% מהתלמידים בישראל היו קורבנות למעשה בריונות והטרדה בשטח בית-הספר וסובלים מחרדה קיומית.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם הנתונים נכונים?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: אם כן – באילו זרמים חינוכיים מדובר?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: מה הם ההסברים לכך? 4.

משה כחלון: כיצד יתמודד משרדך עם זאת?

משה כחלון: חבר הכנסת אליהו ישי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004): רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: כמה מקרים של אלימות בבתי-ספר נרשמו בשנים 2002, 2003 ו-2004? 2.

משה כחלון: מה היא החלוקה באחוזים לפי זרמי החינוך?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: מה עושה משרדך כדי למנוע אלימות בקרב התלמידים?

משה כחלון: חבר הכנסת אברהם הירשזון שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004): מסקר ארגון הבריאות העולמי עולה, כי בתחום ההתמכרויות מדורגת ישראל במקום השני במספר המעשנים בקרב בני ה-11.

משה כחלון: 18% מקרב בני-נוער דיווחו כי הם שותים אלכוהול לפחות פעם בשבוע.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: מה עושה המשרד בעקבות פרסום נתונים הללו?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: האם יפתח משרדך בקמפיין למאבק בהתמכרויות בקרב בני-נוער?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) השאילתות שלפנינו מתייחסות לממצאי המחקר הארצי השלישי על התנהגויות סיכון והיפגעות בקרב בני-נוער בישראל, שנערך בחודש יוני 2002.

משה כחלון: הסקר בוצע כחלק ממחקר רב-לאומי של ארגון הבריאות העולמי על התנהגויות בריאות בקרב תלמידים.

משה כחלון: המחקר בוצע בשיתוף עם משרדי הבריאות והחינוך, והפרסום כולל ניתוח מגמות בין השנים 1994, 1998 ו-2002.

משה כחלון: ממצאי המחקר מלמדים, כי הנוער הישראלי חשוף בחיי היום-יום לרמה גבוהה יחסית של אלימות בין-אישית, מילולית ופיזית.

משה כחלון: עם זאת, הממצאים מלמדים על ירידה עקבית בין השנים 1994, 1998 ו-2002, הן בשיעור התלמידים שהשתתפו במעשי בריונות והן בשיעור התלמידים שהיו קורבנות של התנהגות זו.

משה כחלון: נתונים אלה נכונים לגבי כל המגזרים, אם כי קיימת שונות בפרמטרים השונים במגזרים השונים.

משה כחלון: אין למשרד נתונים על המגזר החרדי.

משה כחלון: בנושא איסוף נתונים על מקרי אלימות - למשרד אין עדיין מנגנון ארצי לאיסוף נתונים על אירועי אלימות חריגים.

משה כחלון: ריכוז נתונים נעשה ברמת המחוז, על-ידי הוועדות המחוזיות לצמצום אלימות.

משה כחלון: לרשות המשרד עומדים נתונים רבים על רמת האלימות, שנאספו בשני מחקרים גדולים, במדגמים גדולים במיוחד – בנבנישתי (1998, 2002) והראל.

משה כחלון: קיימים כמה הסברים לרמת האלימות הגבוהה.

משה כחלון: חלקם קשור בבית-הספר וחלקם קשור במשתנים שונים, בסביבת בית-הספר ובחברה.

משה כחלון: ברמת בית-הספר נמצא קשר בין אקלים חיובי לבין אלימות נמוכה יותר בבית-הספר.

משה כחלון: עבודה עקבית ושיטתית על אקלים בית-הספר עשויה לנבא צמצום ברמת האלימות בבית-הספר.

משה כחלון: הסברים הקשורים במשתנים שמחוץ לבית-הספר רואים את תופעת האלימות בקרב בני-הנוער כבלתי מנותקת מתופעת האלימות בחברה.

משה כחלון: מחקרים בעולם מדווחים על עלייה בהתנהגויות סיכון, הקשורה במשברים כלכליים, ובעיקר במקומות שבהם הפערים החברתיים גדולים.

משה כחלון: בשלוש השנים האחרונות השקיע המשרד, בהנחייתי, משאבים ומאמצים רבים בהגברת מחויבות בתי-הספר לטפל ביצירת אקלים חינוכי חיובי ובטוח ובצמצום האלימות במסגרתם.

משה כחלון: אנו ממשיכים, באופן עקבי ושיטתי, לפעול לצמצום רמת האלימות במוסדות החינוך.

משה כחלון: מרבית ההמלצות שהוגשו בדוח-וילנאי יושמו במערכת.

משה כחלון: לראשונה מונו, ביוזמתי, בכל חטיבת הביניים והחטיבות העליונות כ-1,800 מובילים בית-ספריים, אשר עוברים במהלך הקיץ הכשרות והם יפעלו להגברת מודעות ומיומנות המורים ולהרחבת פעילות המניעה בנושאים אלה בבתי-הספר.

משה כחלון: במרבית בתי-הספר נעשית פעילות ממוקדת ליצירת אקלים בטוח ולצמצום האלימות.

משה כחלון: יוגבר שיתוף הפעולה בין המשרדים השונים ומופעלות תוכניות משותפות ביישובים שונים.

משה כחלון: בכמה בתי-ספר פועלים מודלים ותוכניות התערבות לטיפול בילדים אלימים בתוך בתי-הספר.

משה כחלון: בשנת הלימודים תשס"ד פעל קמפיין בשיתוף לשכת הפרסום הממשלתית וערוץ הילדים, שהתמקד במסרים כמו - לשמור את הכוח לדברים טובים; לא לשתוק לאלימות - לפנות ולספר על מקרי אלימות.

משה כחלון: בשנת הלימודים תשס"ה יורחב מספר בתי-הספר המפעילים תוכנית ליצירת אקלים בית-ספר על בסיס נתוני אבחון בית-ספריים.

משה כחלון: בתי-הספר עורכים אבחונים פנים בית-ספריים לניטור רמת האלימות ובונים תוכניות בית-ספריות לפיתוח אקלים בטוח.

משה כחלון: התוכניות נבנות בשיתוף עם המורים והתלמידים, כדי להגביר את מעורבותם ומחויבותם לנושא.

משה כחלון: על-פי הוראת המשרד, בתי-הספר מחויבים להפעיל תוכניות מערכתיות, יישוביות, בשיתוף עם משרד הרווחה, המשרד לביטחון פנים, המשטרה, הרשויות המקומיות ומשרד החינוך.

משה כחלון: חשוב שאציין, שהמאבק הנחוש בתופעות האלימות הוא אחד מהדגלים החינוכיים שהמשרד מניף, ואני מקווה שהפעילות האינטנסיבית והמודעות הרבה לנושא יתרמו את חלקם למיגור התופעה.

משה כחלון: שאילתא מס' 1716, של חבר הכנסת אמנון כהן - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י"א בתמוז התשס"ד (30 ביוני 2004): לאחרונה יצאו 603,000 תלמידים לחופשה, ביניהם ילדים ממשפחות מצוקה שאינן מסוגלות לממן להם קייטנות.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם משרדך דואג לתלמידים גם בימי החופש?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: האם מסייע משרדך למשפחות שמתקשות לממן קייטנות לילדיהן?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: האם נעשות פעולות למניעת אלימות בחופשה?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: מפעל הקייטנות לתלמידים הוא באחריות הרשויות המקומיות.

משה כחלון: הקייטנות מופעלות על-ידי הרשות עצמה, או על-ידי גופים ציבוריים ופרטיים.

משה כחלון: משרד החינוך מפקח על התוכניות החינוכיות של הקייטנות ועל הנושאים הביטחוניים והבטיחותיים, וזאת על-פי חוק הקייטנות (רישוי ופיקוח), 1990, המחייב כל קייטנה ברישוי עסק.

משה כחלון: המשרד רואה בקייטנות מסגרת הפגתית חשובה לילדים בימי החופש והוא מעודד את הפעלתן.

משה כחלון: 2.

משה כחלון: לפני שנתיים תרמו הפדרציות היהודיות בארצות-הברית סך של 120 מיליון דולר, ובשנה החולפת סך של 20 מיליון דולר, לקייטנות הקיץ - "החוויה הקיצית".

משה כחלון: הן שקבעו את גודל התרומה ואת היישובים שיקבלו את הכספים.

משה כחלון: משרד החינוך מסייע ליישובים שזכו בתרומה למצות את הפעילות.

משה כחלון: השנה, בשל מיעוט התרומות, הושג סכום נמוך בהרבה מזה שהושג בשנים קודמות – סך הכול כ-4.5 מיליוני ש"ח – ולצערי, פחות ילדים יכולים ליהנות מ"החוויה הקיצית" - עד כדי שליש.

משה כחלון: עם זאת, בחלק מהרשויות המקומיות פועלות ועדות רווחה, המסייעות כספית למשפחות נזקקות כדי שילדיהן יוכלו להשתתף בקייטנה, על-פי החלטת הרשות המקומית, והילדים מהמשפחות הללו משלמים 360 ש"ח בלבד לכל תקופת הקייטנה.

משה כחלון: בנוסף, על-פי החלטת הממשלה מסייע המשרד בסך של 500,000 ש"ח למועצות אזוריות בדרום ולעיר שדרות.

משה כחלון: ובמסגרת תוכנית החומש למגזר הבדואי מסייע המשרד למגזר זה בתחום הקייטנות בסדר גודל של חצי מיליון ש"ח.

משה כחלון: 3.

משה כחלון: פעילות משרד החינוך לצמצום ממדי האלימות בקרב ילדים ובני-נוער מתמקדת בפעולות איתור, מניעה וחינוך.

משה כחלון: פעילות זו מתקיימת, מטבע הדברים, בין כותלי בית-הספר, במהלך הלימודים.

משה כחלון: בקייטנות מופקד צוות המדריכים על שלומם של התלמידים, ובכלל זה על מניעת פעילות אלימה במהלך הקייטנה.

משה כחלון: שאילתא מס' 1514, של חבר הכנסת טלב אלסאנע; אינו נוכח - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ח באייר התשס"ד (19 במאי 2004):

משה כחלון: המספר הרב של תלמידים בשלושת בתי-הספר היסודיים בנגב, בית-ספר "אל-פורעה", בית-ספר "אל-סייד" ובית-ספר "אל-עזאזמה", מקשה את ניהול בתי-הספר ומשליך על ההישגים של התלמידים.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם יפוצלו בתי-הספר הנ"ל, ואם לא – מדוע?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: מה ייעשה בנדון?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בתי-הספר "אל-סייד" ו"אל-עזאזמה" אכן יפוצלו בשנת הלימודים תשס"ה, על-פי החלטה שנתקבלה ביום 23 במרס 2004 בוועדת האכלוס.

משה כחלון: צוות היגוי של מחוז הדרום דן בימים אלה בנושא זה על כל היבטיו.

משה כחלון: לגבי בית-הספר "אל-פורעה", יתקיים דיון בצורך בפיצולו במהלך שנת הלימודים תשס"ה.

משה כחלון: יש לציין, שבבית-הספר הנ"ל לומדים 900 תלמידים, הוא מנוהל כהלכה ואין בעיה שימשיך לתפקד במתכונתו הנוכחית.

משה כחלון: שאילתא מס' 1527, של חבר הכנסת דני יתום; אינו נוכח - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת דני יתום שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ה' בסיוון התשס"ד (25 במאי 2004): לאחרונה פורסם מסמך שחיבר פרופסור אבי בן-בסט על הפערים בחינוך בישראל.

משה כחלון: על-פי המסמך, הפערים בין התלמידים שהוריהם יוצאי עדות המזרח לבין אלה שמשפחתם הגיעה מאירופה ואמריקה הולכים וגדלים עם העלייה ברמת ההשכלה.

משה כחלון: רצוני לשאול: כיצד תשופר מדיניות משרדך בכל הנוגע לצמצום הפערים בין התלמידים?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מחקריו של פרופסור אבי בן-בסט, כפי שהתפרסמו בפורומים שונים, מצביעים על פערים גדלים והולכים בהישגים בין תלמידים חזקים לתלמידים חלשים, ככל שגדלים הפערים בהשכלה בין הוריהם.

משה כחלון: הפער מוסבר בכך שהורה משכיל יכול לסייע לילדיו בלימודיהם, ומשום שהתשואה הכלכלית על השכלה היא גבוהה, גם הכנסותיו מאפשרות לו לרכוש עבור ילדיו שירותי חינוך נוספים.

משה כחלון: משרד החינוך מודע לנתונים הללו, ואנו מצויים בעיצומו של תהליך לארגון מחדש של המדיניות והמטרות, לרבות הקצאת המשאבים למוסדות החינוך.

משה כחלון: החל משנת הלימודים תשס"ד, נקבעה מתכונת חדשה להקצאת המשאבים לבתי-הספר היסודיים.

משה כחלון: תקן השעות - משרות המורים – לבתי-הספר היסודיים מחושב לכל בית-ספר על-פי מספר התלמידים הלומדים בו ובהתבסס על הרקע החברתי-הכלכלי של כל תלמיד ותלמידה - תקן דיפרנציאלי.

משה כחלון: כל תלמיד משויך לעשירון התואם את הרקע החברתי-הכלכלי שלו, ולתלמיד עם חסך חינוכי מוענק תקציב שעות גדול יותר.

משה כחלון: השיוך לעשירונים נבנה על-פי המרכיבים הבאים: השכלת האם – 15%, השכלת האב – 15%, מספר האחים – 10%, שנת העלייה לארץ – 20%, עלייה מארצות מצוקה – 10%, מגורים ביישוב בעדיפות לאומית א' – 20%, מגורים בפריפריה – 10%.

משה כחלון: השכלת ההורים, על-פי מדד זה, זוכה ל-30% מהניקוד, וזו ראיה לחשיבות שמייחס המשרד לגורם זה.

משה כחלון: במקביל מתארגן המשרד להוראה מונחית סטנדרטים, שמשמעותה המעשית קבלת אחריות של מערכת החינוך להישגים ולמיומנויות שרוכש התלמיד בכל שלב ושלב של לימודיו במערכת.

משה כחלון: ההוראה על-פי סטנדרטים נמצאת בשלב הרצה, במדגם של בתי-ספר יסודיים, לקראת החלתה על כלל המערכת.

משה כחלון: השילוב בין קבלת אחריות להישגיו של התלמיד לבין הקצאת משאבים דיפרנציאלית, על-פי הרקע החברתי-הכלכלי שלו, מחייב את בית-הספר להקדיש מאמצים לתלמיד המתקשה, ומאפשר לו להקצות יותר משאבים לתלמיד הבא מרקע חברתי-כלכלי קשה, שהוריו במרבית המקרים הם גם בעלי השכלה נמוכה.

משה כחלון: גישה זו, שהוחל ביישומה, קיבלה ביטוי בהמלצות כוח המשימה הלאומי לקידום החינוך בישראל – ועדת-דברת - שאושרו על-ידי הממשלה, ומשרד החינוך נערך ליישומן.

משה כחלון: העקרונות המנחים את התוכנית כוללים מיצוי הפוטנציאל של כל תלמיד ותלמידה בישראל, צמצום פערים חינוכיים הנובעים מפערים חברתיים-כלכליים, וחינוך מוכוון יעדים ומונחה תוצאות.

משה כחלון: על-פי ההמלצות יורחבו הקצאת המשאבים הדיפרנציאלית והעבודה מונחית הסטנדרטים לכלל המערכת.

משה כחלון: בנוסף כוללות ההמלצות מתן מרווח פעולה רחב למנהלי בתי-הספר ולצוותים הפדגוגיים, שיחד עם הקצאת המשאבים הדיפרנציאלית, יאפשרו לבתי-הספר להתאים את השיטות החינוכיות לתלמידים המתקשים, על-פי צורכיהם.

משה כחלון: גם הדרישה לקידום ולשיפור רמת ההשכלה של המורים במערכת החינוך פועלת לטובת הילדים שהוריהם אינם משכילים.

משה כחלון: במהלך יישומן של תוכניות אלה נוודא, כי המטרות של צמצום הפערים בהישגים לימודיים אכן יושגו.

משה כחלון: שאילתא מס' 1543, של חבר הכנסת אורי אריאל – הוא נמצא פה, ממתין בדריכות לתשובה.

לימור לבנת: צדיק יחיד בסדום.

אורי אריאל: לא, לא, בשום פנים לא סדום - - -

משה כחלון: אחד מל"ו הצדיקים.

משה כחלון: נותרו לנו עוד 35 לחפש.

לימור לבנת: זהו, צדיק.

לימור לבנת: מה אני צריכה לפרש?

משה כחלון: אחד מל"ו.

משה כחלון: ל"ה נותרו לנו עכשיו.

משה כחלון: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ה' בסיוון התשס"ד (25 במאי 2004): בדיון שנערך בוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת ב-18 במאי 2004 עלה כי אין פקח של רשות העתיקות בהר-הבית, אף-על-פי שהוא אתר ארכיאולוגי מהחשובים בעולם.

משה כחלון: ראוי לציין כי היה בעבר פקח בהר-הבית.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: מדוע אין פקח בהר-הבית?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: האם יוחזר הפיקוח, ואם כן – מתי?

לימור לבנת: תשובתי לחבר הכנסת אורי אריאל, ששואל אותי על כך שבדיון שנערך בוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת עלה כי אין פקח של רשות העתיקות בהר-הבית, אף-על-פי שהוא אתר ארכיאולוגי מהחשובים בעולם, וראוי לציין כי היה בעבר פקח בהר-הבית.

לימור לבנת: אני אומר ככה - עמדותי בנושא הר-הבית ידועות, אני מניחה שאנחנו אפילו מסכימים עליהן.

לימור לבנת: צריך לזכור שמדובר בנושא שיש לגביו רגישות רבה מאוד.

לימור לבנת: ההחלטות לגבי כל נושא שקשור בהר-הבית נתונות בידי הדרג המדיני העליון ביותר, היינו ראש הממשלה, ובידי משטרת ישראל, כמובן, על-פי הנחיות של ראש הממשלה והקבינט, כשהאחריות להחלטות מעין אלה ולשלום הציבור נמצאת בתחום סמכותם.

לימור לבנת: בכל מקרה, אני רוצה להבהיר כאן שלרשות העתיקות - שאני אחראית עליה - יש מידע שוטף בכל מה שמתרחש בהר-הבית ולעבודות שמבוצעות בו, גם אם בפועל לא מועסק בהר פקח.

משה כחלון: בבקשה, שאלה נוספת.

אורי אריאל: גברתי השרה, אני אקצר עקב השעה, ובכל זאת ברצוני לשאול אם תוכלי להורות ולבקש מאגף העתיקות לעשות בדיקה אם חלו זעזועים בהר בעקבות רעידת האדמה האחרונה.

אורי אריאל: כידוע, בזו הקודמת אכן חלה החמרה משמעותית, לפי מה שנמסר לי.

אורי אריאל: המקום הזה ראוי למעקב מיוחד, כידוע.

לימור לבנת: בהחלט.

לימור לבנת: אני אכן אבקש לעשות כן ואשמח לעדכן אותך.

אורי אריאל: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אנחנו ממשיכים: שאילתא מס' 1562, של חברת הכנסת דליה איציק - לפרוטוקול.

משה כחלון: חברת הכנסת דליה איציק שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ' בסיוון התשס"ד (9 ביוני 2004): פורסם כי על-פי דוח משטרתי פנימי חלה עלייה מדאיגה בכמות התיקים הפליליים של בני-הנוער.

משה כחלון: בבתי-הספר נרשמת עלייה בצריכת סמים ובתקיפת מורים על-ידי תלמידים.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם הדברים נכונים, ואם כן – מדוע יש עלייה? 2.

משה כחלון: אילו אמצעים ננקטו למניעת התופעה?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: כיצד מתמודד משרדך עם התופעה?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: הנתונים העדכניים ביותר בכל הקשור בסמים ובצריכתם על-ידי תלמידים מצויים במחקר של ד"ר יוסי הראל: "נוער בישראל – בריאות ורווחה נפשית", שבדק גילאי 11-15 ומצא, ששיעור השימוש בחשיש ובמריחואנה בקרב תלמידים נע בין 5% ל-9%, ואינו מהגבוהים, יחסית למדינות אחרות בעולם: מקום 29 מתוך 35 – מספר המדינות שהשתתפו במחקר.

משה כחלון: מאחר שצריכת סמים היא עבירה מסוג של "עבירה ללא מתלונן", הרי שהעלייה במספר התיקים המדווחים על-ידי המשטרה משקפת את עבודת המשטרה ואינה משקפת בהכרח את הצריכה בקרב הנוער.

משה כחלון: בכל הקשור לתקיפת מורים על-ידי תלמידים, הנתונים אינם מהימנים, כיוון שעבירות מסוג זה מדווחות רק בחלקן למשטרה, בחלקן לארגוני המורים, ובחלקן לשני הגורמים הללו גם יחד, כך שקשה לספק נתון מוגדר.

משה כחלון: ארגוני המורים מדווחים, כי חלה עלייה במספר התלונות של מורים על תקיפה ועלייה בשיעורן של התקיפות החמורות יותר, אם כי דיווח זה בא ללא גיבוי של נתון מספרי.

משה כחלון: עם זאת חשוב לציין, שבתי-הספר הם חלק בלתי נפרד מהחברה, והתופעות הנצפות אצל תלמידים משקפות, לצערי, את התרבות והנורמות הרווחות בחברה.

משה כחלון: 2-3.

משה כחלון: משרד החינוך מתמודד עם התופעות השליליות של אלימות ושימוש בסמים בשני ערוצים השלובים זה בזה – תחום המינהל החינוכי והתחום הפדגוגי.

משה כחלון: פורסמו נהלים ברורים ומפורטים בחוזרי מנכ"ל המגדירים את הנורמות ההתנהגותיות הנדרשות במוסדות החינוכיים והמסדירות את אורח החיים במוסדות הללו - חוזר תשס"א/(ג) 2.1-3, יצירת אקלים בטוח וצמצום האלימות במוסדות חינוך; חוזר תשס"ד/7(א) 9-2.1, נוהל הטיפול בפגיעת תלמיד בעובד הוראה; חוזר תשס"ד/2 1-2.5, מדריך למניעה ולהתערבות בנושא טבק, אלכוהול וסמים אחרים - הכולל את כל הפרסומים וההנחיות בחוזרי מנכ"ל בנושאים אלה, והפניה למאגרי מידע ולמקורות בנושא; חוזר תשס"ד/7(א) 11-2.5, אחראי בית-ספרי לנושא טבק, אלכוהול וסמים.

משה כחלון: נהלים מחייבים אלה מנחים גם את התחום הפדגוגי.

משה כחלון: תוכניות לשיפור האקלים הבית-ספרי ולהפחתת האלימות מיושמות בבתי-הספר באמצעות מיפוי, איתור גורמים וטיפול שורש בבעיה, תוך הכשרת הצוות החינוכי והכוונה והדרכה של ועדות מחוזיות להפחתת אלימות.

משה כחלון: בתחום מניעת השימוש בסמים ובאלכוהול מיושמות בבתי-הספר תוכניות התפתחותיות, המותאמות לגילים השונים.

משה כחלון: בימים אלה מתקיימת היערכות מיוחדת, בעקבות החלטתי למנות לראשונה, בכל בית-ספר על-יסודי, מוביל בית-ספרי למניעת עישון, אלכוהול וסמים, שירכז את הפעילות הבית-ספרית להתמודדות טובה ורחבה יותר עם נושאים אלה.

משה כחלון: יתירה מזו, על אף הקיצוץ התקציבי הרחב שהושת על המשרד, לא נפגעו התקציבים להפחתת אלימות ולמניעת השימוש בסמים, והם אף גדלו, משום החשיבות הרבה שאנו מייחסים לנושא זה.

משה כחלון: המשרד מנהל מעקב אחר יישום התוכניות, ובשנת תשנ"ט הוזמן מחקר רחב-היקף על אלימות במערכת החינוך, שבוצע על-ידי פרופסור רמי בנבנישתי.

משה כחלון: בשנת תשס"ב נערך מחקר חוזר, על-ידי אותו חוקר, לבדיקת ההתפתחויות שחלו.

משה כחלון: המחקר מהווה משוב להיקף התופעה ולמאפייניה: על קורבנות ואלימות בין תלמידים; על הטרדה, הצקה ובריונות; על אלימות מצד צוות המורים; על הטרדה מינית; על הבאת נשק לבית-הספר כאמצעי להגנה עצמית; על היעדרות מבית-הספר כתוצאה מפחד מאלימות, ועוד.

משה כחלון: המחקר שהתבצע בתשס"ב מצביע על ירידה עקבית, לא גדולה אך מובהקת מבחינה סטטיסטית, בדיווחים של תלמידים על תופעות אלימות שבהן נתקלו.

משה כחלון: יש כאן ראיה לכאורה, כי האמצעים שנוקטת מערכת החינוך אכן מתחילים לשאת פרי בשיפור האקלים הבית-ספרי.

משה כחלון: על אף הממצאים הללו, נמשיך ונפעל ביתר שאת לצמצום תופעות האלימות והשימוש בסמים במערכת החינוך, כי בנפשנו הדבר.

משה כחלון: שאילתא מס' 1590, של חבר הכנסת מוחמד ברכה - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ' בסיוון התשס"ד (9 ביוני 2004): בעקבות תלונות של הורי תלמידים בחינוך המיוחד בעיר טירה, רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: מה הם הסכומים שהועברו לעיריית טירה לצורך הסעות תלמידים מהחינוך המיוחד בשלוש שנות הלימודים האחרונות?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: כיצד הוצאו הסכומים הנ"ל?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: להלן פירוט התשלומים שהועברו לעיריית טירה לצורך הסעות תלמידים בחינוך המיוחד בשלוש השנים האחרונות: תשס"א – 100,553 ש"ח; תשס"ב – 105,334 ש"ח; תשס"ג – 159,049 ש"ח; תשס"ד –עדיין אין סיכום סופי, שולמו מקדמות בסך – 130,266 ש"ח.

משה כחלון: 2.

משה כחלון: התשלומים בוצעו עד חודש מאי 2004 באמצעות מערכת התשלומים המאוחדת של משרד החינוך לזכות הרשות המקומית, באמצעות אוצר השלטון המקומי.

משה כחלון: החל מחודש מאי 2004 התשלומים מועברים לתקנה תקציבית נפרדת לנושאי חינוך, כמתחייב מהתיקון לחוק הרשויות המקומיות שיזמתי, בתמיכת ועדת החינוך והתרבות בכנסת, ולפיו נכללים גם תקציבי הבינוי וההסעות.

משה כחלון: 3.

משה כחלון: התיקון לחוק הרשויות המקומיות, כאמור, מבטיח כי הרשות המקומית לא תעשה בתקציבי ההסעות שימוש למטרות אחרות.

משה כחלון: במקרים שבהם יתברר כי התקציב לא הגיע לייעודו והעברת הכספים נעשתה לצרכים אחרים של הרשות המקומית ולא למטרות שלשמן נמסר, יש בכך עבירה פלילית, כמפורט בסעיף 11 לחוק, והאחראים ייתנו את הדין על כך.

משה כחלון: שאילתא מס' 1598, של חבר הכנסת דני יתום - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת דני יתום שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ' בסיוון התשס"ד (9 ביוני 2004): בוועדה לזכויות הילד של הכנסת התברר לאחרונה, כי ועדות ההשמה לאבחון ילדים בני שלוש עד שש במסגרות החינוך המיוחד לא תתכנסנה השנה, כיוון שלא הוקצה תקציב לעניין.

משה כחלון: במצב זה, החלופות תהיינה אבחון פרטי על חשבון ההורים או השארת הילדים במסגרות חינוך לא מתאימות.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם יכנס משרדך את ועדות ההשמה לחינוך המיוחד?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: אם כן – באיזה לוח זמנים?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: ועדות ההשמה פועלות כסדרן ועבודתן אינה תלויה בתקצוב מערכות אחרות.

משה כחלון: לא ידוע לנו על ועדות שאינן מתכנסות על רקע זה.

משה כחלון: עם זאת קיימת סוגיה לא פתורה בעניין האחריות, הסמכות והתקצוב של אבחונים פסיכולוגיים התפתחותיים לילדים גילאי שלוש וארבע.

משה כחלון: הנושא נדון בפגישה משותפת של אנשי משרד החינוך ומשרד הבריאות ולא הושגו סיכומים.

משה כחלון: חשוב להדגיש כי מדובר בתחום שהוא באחריות משרד הבריאות מתוקף חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

משה כחלון: 2.

משה כחלון: ועדות ההשמה מתכנסות ברשויות המקומיות ופועלות באינטנסיביות, החל מחודש פברואר-מרס, ועבודתן מסתיימת ב-15 ביוני.

משה כחלון: מקרים חריגים ובעיות המתעוררות מופנים אלינו ונשקלים, כל מקרה לגופו, ומתקבלת החלטה על המשך הטיפול, בהתאם.

משה כחלון: שאילתא מס' 1621, של חבר הכנסת מתן וילנאי - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת מתן וילנאי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004): ראש הממשלה הודיע כי יוקם בהקדם איצטדיון בסח'נין.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם הוקצב תקציב לטובת העניין, ואם כן – כמה?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: מתי תושלם הקמת האיצטדיון?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: הסכום שהובטח על-ידי ראש הממשלה, בסך 3 מיליוני ש"ח, לשדרוג איצטדיון הכדורגל בסח'נין, אכן הועבר לתקנות מינהל הספורט שבמשרד החינוך, התרבות והספורט והוא עומד לרשות עיריית סח'נין.

משה כחלון: 2.

משה כחלון: הכנת התוכנית המפורטת לשיפוץ ושדרוג האיצטדיון, לרבות עמידה בדרישות המשטרה, כיבוי אש, בטיחות וכיוצא בזה, וגיוס הכספים החסרים להשלמת התוכנית - עלות המוערכת על-ידי העירייה ב-12–13 מיליון ש"ח - הם באחריות עיריית סח'נין.

משה כחלון: עם זאת, בדיון שיזם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, בהשתתפות ראש עיריית סח'נין, נציגים ממשרד ראש הממשלה, משרד החינוך, התרבות והספורט, המועצה להסדר הימורים בספורט ויושב-ראש "בני סח'נין", הוחלט כי משרד ראש הממשלה ידאג שבתקציב 2005 יוקצה תקציב נוסף לבניית האיצטדיון מעבר לתקציבים שהוקצו ב-2004, סכום שיגיע בסך הכול ל-11 מיליון ש"ח.

משה כחלון: הואיל ומשרד החינוך, התרבות והספורט אינו הגוף האחראי לבניית האיצטדיון, לא אוכל להתחייב לגבי מועד השלמתו.

משה כחלון: אני מקווה שהמאמצים המשותפים יסייעו לקידום הפרויקט.

משה כחלון: שאילתא מס' 1628, של חבר הכנסת דוד טל - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת דוד טל שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004): פורסם כי גורמים מסחריים נכנסים למוסדות חינוך באישור ומשווקים את מרכולתם בפני הילדים, דבר המוביל להפעלת לחץ שיווקי על הילדים ועל הוריהם, הנאלצים לעמוד בפני מתקפה צרכנית בין כותלי בתי-הספר .

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם הידיעה נכונה?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: אם כן – מי מוסמך לאשר פעילות שיווקית בתוך בתי-הספר?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: מה היא עמדת משרדך בסוגיה זו?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: גורמים מסחריים נכנסים למוסדות חינוך בהתאם למגבלות וכללים שקבע המשרד.

משה כחלון: 2.

משה כחלון: יצוין, שבמשרד החינוך פועלת ועדה לאישור שילוב פרסומת מסחרית, והיא המוסמכת להתיר או לאסור שילוב פרסומת מסחרית או פעילות של גופים עסקיים במוסדות החינוך.

משה כחלון: על-פי חוזר מנכ"ל תשס"ד/1(א), כל גוף פנים-משרדי או חוץ-משרדי המבקש לשלב פרסומת מסחרית בפעילותו, חייב לפנות לוועדה.

משה כחלון: יתירה מכך, משרד החינוך מקפיד להנחות את מנהלי בתי-הספר והגננות, כי רק גוף המקבל היתר מהוועדה רשאי להיכנס לפעילות.

משה כחלון: היתר הוועדה מפרט את המותר ואת האסור, ואין בכך משום מתן הסכמה גורפת.

משה כחלון: גוף הפועל שלא על-פי ההיתר, פעילותו נשללת.

משה כחלון: 3.

משה כחלון: המשרד רואה חשיבות רבה בהקפדה על הנהלים שהתפרסמו בחוזר מנכ"ל ובפעילות על-פי היתר הוועדה, והוא תובע את קיומם ממוסדות החינוך.

משה כחלון: ראוי לציין, שהוועדה שוקלת בהחלטותיה את התועלות החינוכיות, הערכיות והשוויוניות של הפעילות המוצעת על-ידי הגופים המסחריים ומקפידה על הסרת שמות, מותגים ומאפיינים מסחריים מהחומר החינוכי.

משה כחלון: עם זאת, ידוע לנו כי מופעלות במערכת יוזמות מקומיות מסחריות בניגוד לכללים שנקבעו.

משה כחלון: הוועדה מתערבת בנחישות במקרים המובאים לידיעתה ופועלת להפסקתם.

משה כחלון: שאילתא מס' 1637, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל - לפרוטוקול.

לימור לבנת: חבל לי מאוד.

אורי אריאל: את יכולה לענות.

לימור לבנת: יש פה פשוט שאילתא של חברת הכנסת נעמי בלומנטל - והיא לא היחידה, יש עוד כמה שאילתות באותו עניין ממש.

לימור לבנת: אתה מרשה לי שנייה ככה באופן לא פורמלי - -

משה כחלון: בבקשה, זה יכול להיות גם פורמלי.

לימור לבנת: - - אנחנו בחוג מצומצם.

משה כחלון: אנחנו בחוג מצומצם, אבל יש עשרות אלפים שצופים בנו בבית.

לימור לבנת: נכון, נכון.

לימור לבנת: אז לכל הצופים בבית.

לימור לבנת: יש פה שאילתא של חברת הכנסת נעמי בלומנטל, והגיעו עוד כמה שאילתות בעניין הזה, למיטב זיכרוני, שמתייחסות לקיפוח כביכול של עמותת זמר ים-תיכוני - עמותת עזי"ת.

לימור לבנת: אני מניחה שאדוני יושב-ראש הישיבה אף הוא קיבל מכתבים בעניין הזה.

משה כחלון: גם אני קיבלתי מכתבים, ואת יודעת מה - חשוב לי לשמוע את התשובה.

לימור לבנת: אז, ברשותך, אני יכולה לענות, נכון?

משה כחלון: מאה אחוז.

משה כחלון: חברת הכנסת נעמי בלומנטל שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004): נודע לי, כי עמותת עזי"ת - זמר ישראלי ים-תיכוני - נבדקה בגין חשש לאי-סדרים לכאורה, ומאז אינה זוכה לתמיכתו של משרדך.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם הידיעות נכונות?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: אם כן – האם נמצא ממש בחשדות לכאורה נגד העמותה?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: אם לא – האין היא זכאית לחידוש התמיכה בשנת 2004, והאם היא זכאית גם לתקציב שנמנע ממנה ב-2003 בגין הבדיקות שהיו נחלתה?

משה כחלון: שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: כיוון שקיבלתי המון שאלות באותו נושא, היה לי חשוב דווקא לקרוא את התשובה, כי מדובר כאן באמת בדבר שמייד תשמע מהו.

משה כחלון: כותבת לי חברת הכנסת בלומנטל: נודע לי כי עמותת עזי"ת - זמר ים-תיכוני - נבדקה בגין חשש לאי-סדרים לכאורה ומאז אינה זוכה לתמיכת המשרד.

משה כחלון: היא שואלת אותי אם זה נכון, אז אני אומרת: כן, הידיעות נכונות.

משה כחלון: ואז היא שואלת אם נמצא ממש בחשדות לכאורה נגד העמותה, והתשובה שלי היא: בהחלט כן.

משה כחלון: בבדיקה שנערכה נמצאו ליקויים מהותיים בהתנהלות העמותה.

משה כחלון: השאלה הבאה היא: אם לא - האין היא זכאית לחידוש תמיכה ב-2004?

משה כחלון: וגם, אם היא זכאית - האם היא זכאית לתקציב שנמנע ממנה ב-2003 בגין הבדיקות שהיו?

משה כחלון: כאן חשוב לי מאוד להדגיש את הדברים הבאים: קודם כול, מנכ"ל העמותה - עמותת עזי"ת - מתמקד במסע השמצות שאין להן שום שחר נגד משרד החינוך, גם נגדי אישית, לדעתי השמצות שגובלות בלשון הרע, וכל זה במקום להתמקד בתיקון הליקויים.

משה כחלון: עד כדי כך שהוא אפילו הפעיל ומפעיל חברי מרכז ליכוד וגורמים פוליטיים אחרים כדי לנסות וללחוץ עלי, וכמובן זה לא יעזור ולא יועיל.

משה כחלון: בשנת 2003 התגלו ליקויים חמורים בהתנהלות התקציבית של העמותה.

משה כחלון: לא הועבר אליה בגין כך חלק מהכספים שיועדו לה לאותה שנה.

משה כחלון: בשנת 2004 אישרה ועדת התמיכות של המשרד הקצאה של מאות אלפי שקלים לעמותה, אבל התנתה את זה בכך שהעמותה תתחייב להשתמש בכספים הללו למטרות שלשמן הם הוקצו.

משה כחלון: אם העמותה תפעל בהקדם לתיקון הליקויים ולביצוע הפרויקטים שעליהם התחייבה לצורך קבלת התמיכה, יועבר אליה התקציב ל-2004, ודאי שלא רטרואקטיבית התקציב ל-2003.

משה כחלון: אני חוזרת ואומרת כאן - שום דבר, חוץ מאשר תיקון הליקויים כולם והוכחת התנהלות תקציבית תקינה, לא יביאו לתת ולו רבע שקל - גם אם יופעלו עלי כל הלחצים הפוליטיים שבעולם.

משה כחלון: היה לי חשוב לענות את התשובה הזאת.

משה כחלון: אני יודעת שחברי כנסת רבים - לפחות מהליכוד, אני יודעת - קיבלו פניות דומות, עם השמצות והכפשות ושקרים.

משה כחלון: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

אורי אריאל: - - -

משה כחלון: לא, אין דברים כאלה אצלנו בליכוד, חבר הכנסת אריאל.

משה כחלון: פה יש זכויות יוצרים של איזו מפלגה מסוימת, אל תספח לנו את זה.

משה כחלון: שאילתא מס' 1646, של חבר הכנסת יצחק וקנין; אינו נוכח - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004): רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: לאילו גופים סייע משרדך בתחום התרבות בשנת 2003?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: מה הוא סכום הסיוע שקיבל כל גוף?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: מה היו הקריטריונים לסיוע שניתן?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) אני מציעה, חבר הכנסת וקנין, שלא נלאה את חברי הכנסת במידע הרב והמפורט שביקשת לדעת, אף שבקשתך היא לגיטימית.

משה כחלון: אם תיתן הסכמתך להצעתי, אעביר את הנתונים לפרוטוקול, על מנת שתוכל לעיין בהם בשימת לב והם גם יעמדו לרשות חברי כנסת נוספים, שימצאו עניין בנתונים הללו.

משה כחלון: [נספחות.

משה כחלון: ]

משה כחלון: שאילתא מס' 1647, של חבר הכנסת יעקב מרגי - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת יעקב מרגי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004): רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: אילו מוזיאונים נתמכים ומסתייעים ממשרדך?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: כמה קיבל כל מוזיאון בשנת 2003?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: כמה יקבל כל מוזיאון בשנת 2004?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: משרדנו תומך ברוב המוזיאונים המוכרים על-פי חוק המוזיאונים, התשמ"ג-1983.

משה כחלון: בסך הכול פועלים כיום 52 מוזיאונים מוכרים, ו-48 מהם נתמכים על-ידינו.

משה כחלון: 2.

משה כחלון: בשנת 2003 תמך המשרד ב-48 מוזיאונים מוכרים, ובנוסף, תמך גם במוזיאון בית אורי ורמי, שהיה באותה שנה במעמד של מוזיאון בהכרה מותנית, מעמד שהקנה לו את מחצית התמיכה.

משה כחלון: רצ"ב רשימת המוזיאונים הנתמכים וכן סכומי התמיכה בשנת 2003.

משה כחלון: [נספחות.

משה כחלון: ] 3.

משה כחלון: גובה תמיכת המשרד במוזיאונים לשנת 2004 עומד על 26,134 אש"ח.

משה כחלון: ביום 7 ביולי 2004 אישרה מועצת המוזיאונים את התיקון לאמות המידה המנחות אותה כמועצה מייעצת בבואה להמליץ על חלוקת התמיכה למוזיאונים, על-פי חוק המוזיאונים.

משה כחלון: מועצת המוזיאונים שוקדת עתה על המלצותיה המפורטות לוועדת התמיכות, לחלוקת תקציב למוזיאונים לשנת 2004.

משה כחלון: המלצות מועצת המוזיאונים תובאנה לאישור ועדת התמיכות, הפועלת במסגרת מבחני התמיכה האמורים בקריטריון 44 למבחנים, כפי שפורסמו בילקוט הפרסומים - מס' 4042, מיום 17 בספטמבר 1992.

משה כחלון: שאילתא מס' 1649, של חבר הכנסת משולם נהרי - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת משולם נהרי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004): לפי סקר שפרסם המכון לדמוקרטיה, 43% מבני הנוער תומכים בסרבנות.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם בחנו אנשי המקצוע במשרדך את ממצאי הסקר?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: מאז כניסתי לתפקידי עמדתי על הצורך החיוני לחזק את הזיקה של בני-הנוער לשורשיהם, ולא נזקקתי לנתונים של סקר כדי להוכיח את העובדות.

משה כחלון: עם זאת, אנשי המקצוע במשרד בחנו לעומק את ממצאי הסקר והגיעו, יחד עם החוקרת, למסקנות שאפרט בהמשך.

משה כחלון: 2.

משה כחלון: כדי ליישם גישה זו הנחיתי את הדרג המקצועי במשרד להגביר את המאמץ כדי להטמיע את ערכי הדמוקרטיה והציונות ולחזק את השייכות והמחויבות בקרב בני-הנוער כלפי מדינתם ועמם.

משה כחלון: המשרד התגייס לעניין זה והוא מפעיל, באמצעות מינהל חברה ונוער והמטה ליישום דוחות שנהר וקרמניצר, תוכניות לימודים ופעילויות מגוונות שנועדו להעצים את תחושת האחריות של בני-הנוער לתרום למדינה גם בתקופות קשות, ואנו מתכוונים להמשיך ביתר שאת במאמצינו אלו.

משה כחלון: בנוסף, אין להתעלם מכך שתופעת הסרבנות ניזונה גם מהלכי רוח בחברה ובמשפחה ובני-הנוער אינם מנותקים מהם, ולכן תפקידה של מערכת החינוך בעניין זה הוא מורכב.

משה כחלון: אנשי המשרד הגיעו למסקנה, שהסתירה בין שתי התשובות שניתנו על-ידי הנוער – אמון גבוה בצה"ל מחד גיסא וסרבנות מאידך גיסא - מוכיחה כי מדובר בהבעת עמדה בלבד – 80% מבני-הנוער מביעים אמון בצה"ל, והוא המוסד האמין ביותר בעיני הנוער - שלא תבוא לידי התנהגות בפועל.

משה כחלון: עם זאת, הדבר אינו מרפה את ידינו, ואני מקווה שהתופעה תלך ותדעך ולא תהווה נורמה מקובלת או מועדפת על בני-הנוער והמתבגרים, מתוך הכרה כי בנפשנו הדבר.

משה כחלון: שאילתות מס' 1691, 1707 ו-1743 - תשובה אחת על שלוש השאילתות, לפרוטוקול.

משה כחלון: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ד' בתמוז התשס"ד (23 ביוני 2004): פורסם כי 80% ממוסדות החינוך בבת-ים הם מבנים העשויים מאזבסט, שמהווה סכנה לדרכי הנשימה ואף עשוי לגרום לסרטן.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם נכון הדבר?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: אם כן – האם נשקל להשבית את הלימודים בבתי-ספר אלו, בשל הסכנה הנשקפת לתלמידים?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: כיצד ייערך משרדך לקראת שנת הלימודים תשס"ה בכל הנוגע למערך בתי-הספר בבת-ים?

משה כחלון: חבר הכנסת דוד טל שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ד' בתמוז התשס"ד (23 ביוני 2004): מסקר של המשרד לאיכות הסביבה עולה, כי בתשעה מוסדות חינוך בבתי-ים יש משטחי אזבסט לא תקינים המהווים סכנה ממשית לבריאות התלמידים.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם הידיעה נכונה?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: אם כן – האם ייזום משרדך בדיקות בטיחות בערים נוספות?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: מה ייעשה למיגור סכנה זו?

משה כחלון: חברת הכנסת ענבל גבריאלי שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י"א בתמוז התשס"ד (30 ביוני 2004): פורסם כי על-פי סקר שערך המשרד לאיכות הסביבה, ב-80% ממוסדות החינוך בבת-ים קיימים מבנים ומשטחים העשויים מהחומר המסוכן אזבסט, וכי יש צורך בטיפול מיידי במבנים כדי למנוע סיכון בריאותי.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: מה עושה משרדך כדי להסיר סכנה זו מייד? 2.

משה כחלון: האם ידרוש משרדך סקרים בערים נוספות?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מסקר שערך המשרד לאיכות הסביבה בשנה החולפת במבני ציבור בבת-ים, שכלל גם מוסדות חינוך, עולה כי תשעה מבנים מהווים סכנה בריאותית, המחייבת טיפול מיידי.

משה כחלון: עד כמה שידוע לנו, עיריית בת-ים מודעת לנושא ומטפלת בו.

משה כחלון: מתוך מודעות לסכנה הנשקפת לתלמידים ממשטחי אזבסט פגומים, מבצע המשרד מעת לעת, במהלך השנה, ביקורות בטיחות מדגמיות במוסדות חינוך ומנחה את הרשויות המקומיות באשר לתיקון הליקויים, על-פי אמות מידה מקצועיות.

משה כחלון: המשרד אינו שוקל להשבית את הלימודים בבתי-הספר, שכן, כפי שציינתי, עיריית בת-ים מטפלת בתיקון הליקויים באורח משביע רצון ודואגת להסיר את האזבסט, שהוגדר כמפגע חמור.

משה כחלון: צריך לזכור, שהאחריות לתחזוקה ולהסרת מפגעי הבטיחות מוטלת בראש ובראשונה על הרשויות המקומיות, שהן הבעלויות על מוסדות החינוך, והמשרד מנחה מקצועית את הרשויות, על-פי הנחיות מקצועיות של מכון התקנים והמשרד לאיכות הסביבה.

משה כחלון: רק לאחרונה עודכן נוהל הטיפול בחומר אזבסט ונוספו סעיפים אחדים לרשימת המבדק שעורך המשרד.

משה כחלון: ידוע לנו כי כלל בתי-הספר בעיר בת-ים יטופלו בצורה הולמת עד פתיחת שנת הלימודים תשס"ה.

משה כחלון: שאילתא מס' 1769, של חבר הכנסת אמנון כהן - לפרוטוקול.

משה כחלון: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י"ח בתמוז התשס"ד (7 ביולי 2004): פורסם כי בן עשר מרחובות התלונן כי תלמידי כיתתו הפשיטוהו והציגו בפומבי את איבר מינו.

משה כחלון: רצוני לשאול: 1.

משה כחלון: האם הידיעה נכונה?

משה כחלון: 2.

משה כחלון: אם כן – כיצד מסביר משרדך מקרים כגון אלו?

משה כחלון: 3.

משה כחלון: מה נעשה בעקבות המקרה?

משה כחלון: 4.

משה כחלון: כמה מקרים דומים אירעו בבתי-ספר בשנים 2003 ו-2004?

משה כחלון: תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משה כחלון: לצערי, הידיעה הכואבת והקשה נכונה.

משה כחלון: 2.

משה כחלון: הסברים להתרחשות של פגיעה מינית מתבססים על המודל האקולוגי.

משה כחלון: על-פי מודל זה, פגיעה מינית מתרחשת כאשר יש שילוב של גורמים ברמת הפרט, המשפחה, הסביבה והתרבות.

משה כחלון: לדוגמה: ברמת הפרט – ייתכן כי הילדים עצמם היו קורבנות פגיעה מינית, ובהמשך הם משחזרים בהתנהגותם כלפי אחרים את מה שחוו בעצמם.

משה כחלון: אווירה של חוסר גבולות במשפחה, לעתים אפילו עדות לאלימות בין בני זוג בתוך המשפחה, יכולות להשפיע על התפתחות של התנהגות מינית תוקפנית אצל הילדים.

משה כחלון: ברמת הסביבה – חשיפה לתכנים מיניים, שאינם הולמים את הגיל, ללא יכולת להבינם ולעבד אותם גם היא עלולה להשפיע על התפתחותה של התנהגות מינית תוקפנית.

משה כחלון: משקלו של כל אחד מן הגורמים הנ"ל הוא שונה אצל ילדים שונים, יש לבחון את ההתנהגות של כל ילד לגופה, ואת הנסיבות המיוחדות של כל מקרה, על מנת להבין מה הוא שילוב הגורמים הייחודי שהביא להתנהגות המינית הפוגעת.

משה כחלון: 3.

משה כחלון: המקרה טופל בהתאם להנחיות חוזר מנכ"ל תש"ס/2(א), התמודדות מערכת החינוך עם פגיעה מינית של תלמידים בתלמידים.

משה כחלון: לאחר שדווח על-פי החוק והנוהל לפקידת הסעד העירונית, כונסה ועדה בית-ספרית, בהשתתפות נציגי בית-הספר, הרשות המקומית והמחוז, והיא שקבעה את אופן ההתמודדות בכל הנושאים הקשורים במקרה.

משה כחלון: הנפגע ובני משפחתו הופנו לקבלת סיוע בשירות הפסיכולוגי העירוני, והם לוו על-ידי צוות בית-הספר.

משה כחלון: הטיפול בתלמידים הפוגעים היה דיפרנציאלי, והביא בחשבון את התפקיד שמילא כל פוגע במהלך הפגיעה.

משה כחלון: התלמידים הפוגעים ובני משפחותיהם לוו גם הם על-ידי צוות בית-הספר.

משה כחלון: בכיתה שבה התרחש האירוע נערכו שיחות עם התלמידים והתקיים מפגש עם הוריהם.

משה כחלון: בשל העובדה כי האירוע התרחש זמן קצר לפני סיום שנת הלימודים, הוחלט על היערכות בית-ספרית כוללת במהלך השנה הבאה, שבמסגרתה תועבר תוכנית מניעה בכל כיתות בית-הספר, לאחר הכנה של צוות המורים.

משה כחלון: ברמה יישובית – מקרה זה זירז חשיבה על היערכות יישובית להתמודדות עם התופעה.

משה כחלון: את הטיפול באירוע ליוו אנשי מקצוע מטעם השירות הפסיכולוגי הייעוצי.

משה כחלון: 4.

משה כחלון: השירות הפסיכולוגי הייעוצי במשרד מנהל רישום של הפניות להיוועצות אל המדריכים מטעם היחידה למניעת התעללות במקרים של פגיעה מינית בקרב תלמידים.

משה כחלון: במהלך שנת תשס"ג הופנו אל מדריכי היחידה ברחבי הארץ 268 מקרים של פגיעות, בכל המגזרים במערכת ובכל טווח הגילים, החל בגיל הגן וכלה בתלמידי החטיבה העליונה.

משה כחלון: מספר זה כולל מגוון רחב של מקרי פגיעה, החל בספק פגיעה ועד לפגיעות מיניות קשות.

משה כחלון: בשם כנסת ישראל, אנחנו מודים לך.

לימור לבנת: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

לימור לבנת: לילה טוב לכולם, וגם לצופים שלנו בבית.

משה כחלון: תודה רבה לך.

משה כחלון: באמת תודה רבה לשרה על הסבלנות.

משה כחלון: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

משה כחלון: הישיבה הבאה - מחר, יום שלישי, כ"ד תמוז התשס"ד, 13 ביולי 2004, בשעה 15:00.

משה כחלון: ישיבה זו נעולה.