ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושישים-ותשע של הכנסת השש-עשרה, 2004-10-18 00:00

אברהם הירשזון: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 23) (הארכת הזיכיון של הטלוויזיה הלימודית), התשס"ה–2004 61

ראובן ריבלין: כבוד השר מאיר שטרית, רבותי וגבירותי חברי הכנסת, היום יום שני, ג' בחודש חשוון התשס"ה, 18 בחודש אוקטובר 2004 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: הריני להודיעכם, רבותי חברי הכנסת, שקיבלתי מכתב ממזכיר הממשלה לאמור: "נכבדי היושב-ראש, הנני מתכבד להודיעך, בהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, כי הממשלה החליטה היום, 17 בחודש אוקטובר 2004, בהתאם לסעיף 24(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, לקבוע כי השר אילן שלגי, שר המדע והטכנולוגיה, ימלא את מקום השרה לאיכות הסביבה, בנוסף על תפקידו כשר המדע והטכנולוגיה, מאחר שנבצר מהשרה יהודית נאות למלא את תפקידה בשל מחלתה.

ראובן ריבלין: בכבוד רב, ישראל מימון".

ראובן ריבלין: לעניין זה מספיקה הודעת הממשלה, כבוד השר המקשר ושר התחבורה, ולכן לא צריכה להיות הצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, בסוף השבוע שעבר החל חודש הרמדאן, חודש הצום הקדוש למוסלמים.

ראובן ריבלין: מצוות קיום הרמדאן מעוגנת בחמשת "עמודי התווך" של האסלאם ומסתיימת בעיד אל-פיטר.

ראובן ריבלין: בשם כולנו אני מברך את חברינו, חברי הכנסת הערבים המוסלמים ואת תושביה המוסלמים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני שולח ברכה לשכנינו הפלסטינים ולמאמיני האסלאם בעולם כולו.

ראובן ריבלין: מי ייתן וחג הרמדאן יעמוד השנה בסימן ההשלמה והפיוס בין תושבי הארץ, המוסלמים והיהודים, ויביא קץ לשפיכות הדמים.

ראובן ריבלין: "כול עאם ואנתום בח'יר".

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חג שמח לחברינו.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר, בהתאם להסכמה ביני לבין חברינו המוסלמים - כל יום בימי חודשי הרמדאן וימי הכנסת ובזמן הצום, בין השעה 16:45 לשעה 17:45 לא ייערכו הצבעות בכנסת, כדי לאפשר לחברינו לשבור את הצום, אלא אם כן יוסכם שיש עניין שאינו שנוי במחלוקת והחברים מסכימים שהוא יוצבע.

ראובן ריבלין: תודה רבה וחג שמח לכל חברינו, חברי הכנסת המוסלמים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

אריה האן: הצעת חוק האפוטרופוס הכללי (תיקון – ייעוד כספי עיזבונות), התשס"ה–2004, מאת חברי הכנסת יולי תמיר, איתן כבל ועמרם מצנע; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הטעיית צרכנים), התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי; הצעת חוק פיצוי וסיוע לנוסעים עקב עיכוב או דחייה בטיסה, התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת אילן ליבוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור הפסקת הספקת שירותים חיוניים בתקופות חגים (תיקוני חקיקה), התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת יגאל יאסינוב; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מתן סמכות לשוטר לפסול רשיון נהיגה בעבירות תנועה חמורות), התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון – איסור הצבת מכונות למכירת סיגריות וטבק במקומות ייעודיים לילדים ובני נוער), התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק היערכות מוקדמת לרעידת אדמה, התשס"ה–2004, מאת חברי הכנסת אברהם הירשזון ומיכאל נודלמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מיחזור קרטונים (פיקדון והיטל), התשס"ה–2004, מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך; הצעת חוק הגנים הבוטניים, התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מעצר ועונש מינימום לנוהג בפסילה), התשס"ה–2004, מאת חברת הכנסת ענבל גבריאלי.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: א.

ראובן ריבלין: מדיניותה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי;

ראובן ריבלין: ג.

ראובן ריבלין: מבצע צה"ל בעזה ותוצאותיו

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדר-היום: הצעות סיעות העבודה-מימד, ש"ס ויחד–חד"ש-תע"ל–בל"ד–רע"ם להביע אי-אמון בממשלה, כל אחת בתחומה: א.

ראובן ריבלין: בתחום המדיני, החברתי והכלכלי - העבודה-מימד.

ראובן ריבלין: ינמק חבר הכנסת אפרים סנה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני השר ישיב על כולן יחד או כל אחת בנפרד?

מאיר שטרית: כן, על כולן יחד.

ראובן ריבלין: על כולן יחד.

ראובן ריבלין: ובכן, לאחר מכן - חבר הכנסת אלי ישי.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר התחבורה, הגם שאני מציג הצעת האי-אמון, אני חייב לפתוח את דברי בהודעה כדי להסיר כל ספק.

אפרים סנה: סיעת העבודה תתמוך בהצבעות בכנסת בתוכנית ההתנתקות ללא תנאי ובכל מצב.

אפרים סנה: לא יהיה שום תירוץ פרלמנטרי לאי-ביצוע התוכנית הזאת.

אפרים סנה: אני מבהיר את זה בצורה הברורה והחדה ביותר מלכתחילה.

אפרים סנה: אני אומר, ללא תנאי וללא סייג.

אפרים סנה: אבל, ישאלו השואלים, ויש תוהים על זה, למה אתם מציעים אי-אמון?

אפרים סנה: אנחנו מציעים אי-אמון כי תוכנית ההתנתקות היא מעשה אחד נכון, בודד, במכלול של מדיניות רעה.

אפרים סנה: ולא נמצא עד טוב יותר למדיניות הרעה הזאת מכמעט בעל הדבר עצמו; לא אריק שרון, אבל האיש הכי קרוב אליו, עורך-הדין דב וייסגלס, יועצו, שליחו לבית הלבן - אין מקורב ממנו.

אפרים סנה: ומה הוא אומר בריאיון ההוא ל"הארץ"?

אפרים סנה: "בניהול נכון הצלחנו להוריד את עניין התהליך המדיני מעל הפרק.

אפרים סנה: חינכנו את העולם לכך שאין עם מי לדבר" - סוף ציטוט.

אפרים סנה: מה קרה פה?

אפרים סנה: ראש הממשלה, לא אגיד שהוא המציא, כי היה מישהו אחר כנראה שהמציא את זה, אבל אין ספק שהוא שכלל את התזה שאין עם מי לדבר והביא אותה לשיאים חדשים.

אפרים סנה: לא רק זה, הוא דאג שלא יהיה עם מי לדבר.

אפרים סנה: וכשהיה עם מי לדבר, הוא דאג שהוא לא יקבל שום דבר, שהוא ייפול.

אפרים סנה: הוא לא הציע לו דבר, והדוגמאות ידועות - השבויים ששוחררו עבור נסראללה ולא שוחררו עבור אבו-מאזן, היציאה מעזה שניתנה ל"חמאס" ולא ניתנה לאלה שרצו לדבר אתנו.

אפרים סנה: אבל זה לא כל העניין - אין לראש הממשלה גם תשובה שלו למה שיהיה בעזה לאחר מכן.

אפרים סנה: אין לו ערובה שלא תהיה שם "חמאסטן", כי הוא הרי לא רוצה לדבר עם אף אחד.

אפרים סנה: שאלתי אותו השבוע בוועדת החוץ והביטחון - הוא מוכן לדבר על דברים נקודתיים, טכניים, בדרג השטח הנמוך ביותר; הוא לא רוצה לדבר עם הממשלה הפלסטינית, והוא צודק, כי אין לו מה להציע לה, כי החזון שלו, כפי שגם כן נחשף בדברי וייסגלס, זה חזון שבו הצד השני לא מקבל דבר.

אפרים סנה: איך יהיה לו פרטנר?

אפרים סנה: והשבוע יצא צה"ל מעזה, יצא מאותם מחנות שבהם הוא נאלץ ללחום, והוא יחזור.

אפרים סנה: והוא יחזור.

אפרים סנה: והוא יחזור, כי הבעיה לא נפתרה.

אפרים סנה: הוא השיג הישג צבאי מוגבל, אבל הוא יצטרך לחזור.

אפרים סנה: אין לממשלה הזאת פתרון מדיני בכלל, ועל כן פתרונותיה הצבאיים הם מוגבלים ביותר.

אפרים סנה: ראש הממשלה בונה בזה הרגע 4,000 יחידות דיור בגדה.

אפרים סנה: 4,000.

אפרים סנה: מה זה אומר?

אפרים סנה: הלוא זה משלים את מה שאומר דובי וייסגלס.

אפרים סנה: הוא מוותר על עזה, שזה 1.25% מארץ-ישראל, כדי להשאיר בשליטתנו לתמיד עוד 3 מיליוני פלסטינים, להעמיק את ההתנחלויות, לרבות הבלתי-חוקיות; ועוד דבר, עוד גילוי: עם האמריקנים סוכם, שעד שהפלסטינים לא יהפכו לפינלנדים, לא ידברו על מאחזים בלתי חוקיים.

אפרים סנה: ואני רוצה לגלות באוזניכם - הם לא יהפכו לפינלנדים.

אפרים סנה: הם לא.

אפרים סנה: אבל אומרים שיש איזו פרקליטה ידועת שם, גברת טליה ששון.

אפרים סנה: כששאלנו את ראש הממשלה לפני כמה חודשים - הבטחת לנשיא בוש, לא יפה, לא עובדים על נשיא ארצות-הברית, הוא ענה - מינינו את טליה ששון.

אפרים סנה: היא תפתור את הבעיה.

ראובן ריבלין: היא תהפוך את הפלסטינים לפינלנדים?

אפרים סנה: לא, היא תביא לכך שהמאחזים הבלתי-חוקיים, לדעתי כ-100 במספרם, יורדו.

אפרים סנה: והגברת ששון עוד לא הביאה לנו את הששון הזה, ואני לא בטוח אם היא תביא.

אפרים סנה: ועל כל הדברים האלה, ראש הממשלה שנעדר פה עם חבריו, מאכיל אותם, מאכיל אותם, והם נושכים את ידו.

אפרים סנה: האם הם יעצרו ביד?

אפרים סנה: אני לא בטוח.

אפרים סנה: הוא עושה את מלאכתם, והם משיבים לו רעה תחת טובה.

אפרים סנה: אני שוב אצטט מהריאיון המונומנטלי הזה של דובי וייסגלס דברים שהוא אומר על המתנחלים - הם היו צריכים לצאת בריקודים סביב למשרד ראש הממשלה.

אפרים סנה: אתה מתאר לעצמך, אדוני היושב-ראש, איך אלפי מתנחלים עומדים ורוקדים סביב בניין ראש הממשלה?

אפרים סנה: אבל הם לא רוקדים ריקודי שבח.

אפרים סנה: הם רוקדים במקרה הטוב את מחול החרבות.

אפרים סנה: את מחול החרבות.

אפרים סנה: ופסק ההלכה - - -

ראובן ריבלין: אדוני אומר שהם לא רוקדים לחלילו של וייסגלס.

אפרים סנה: הם רוקדים סביבו, לא בכדי אמרתי - את ריקוד החרבות, כי מקצתם מבקשים את נפשו.

אפרים סנה: מקצתם מבקשים את נפשו.

ראובן ריבלין: חס וחלילה.

אפרים סנה: מה זה מקצתם?

אפרים סנה: אני מכיר.

אפרים סנה: יושב פה אורי אריאל.

אפרים סנה: לא אליו אני מתכוון.

אורי אריאל: למה אתה מעז להגיד על מישהו שהוא מבקש נפשו של ראש הממשלה?

ראובן ריבלין: חלילה, חלילה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, אני הערתי.

ראובן ריבלין: האם אדוני לא שמע שאמרתי חלילה?

אפרים סנה: אני מנוע בדרך כלל, על-פי החוק, לצטט את הנאמר בוועדת החוץ והביטחון, אבל היות שזה כבר צוטט ברבים, אני יכול לחזור על כך.

ראובן ריבלין: לצטט את המקורות שציטטו.

אפרים סנה: לצטט את המקור, שאמר ראש שירות הביטחון הכללי, שיש עשרות אנשים שמייחלים באופן פעיל למותו של ראש הממשלה.

אפרים סנה: איך אני צריך לפרש "מייחלים באופן פעיל"?

אפרים סנה: ואני רואה, ראש הממשלה הולך פה בתוכנו, ובלב הכנסת, בלב הפרלמנט שלנו, עשרה מאבטחים ויותר הולכים סביבו, ולא נגד "הג'יהאד", ולא נגד ה"חמאס", ולא נגד "החזית העממית", ולא נגד ה"חיזבאללה".

אפרים סנה: מפני מי הם שומרים על ראש ממשלת ישראל?

אפרים סנה: מפני מי?

אפרים סנה: אנחנו באוקטובר.

אפרים סנה: איך אומרים הצרפתים?

אפרים סנה: דז'ה-וו.

אפרים סנה: מזכירים לנו האווירה הזאת והאוויר הזה תשע שנים אחורה.

אפרים סנה: 60 רבנים אומרים לסרב פקודה.

אפרים סנה: 60 רבנים.

אפרים סנה: אמרתי את כל זה, אדוני היושב-ראש, כנימוקים בקיצור מקוצר למה צריך להביע אי-אמון בממשלה הזאת.

אפרים סנה: עדיין לא אמרתי דבר על העניין החברתי.

אפרים סנה: והיות שהכול כבר נאמר, אז אני אספר סיפור מהיום.

אפרים סנה: לידיד משותף לי ולראש הממשלה נולדו בשעה טובה תאומים, לו ולרעייתו, בניתוח קיסרי.

אפרים סנה: ומספר לי האב המאושר - וחבל ששר הבריאות איננו פה, אבל חלקו הלוא במחרימים ודאי - שולחים את היולדת, עם התפרים והתחבושות, אומרים לה, "אוגמנטין" - זו אנטיביוטיקה - תלכי תקני בבית-מרקחת, כי בתל-השומר אין.

אפרים סנה: אין.

אפרים סנה: למה הגענו?

אפרים סנה: למה הגענו ששולחים אנשים - וזה לא המקרה היחיד.

אפרים סנה: רק היום שמעתי סיפור נוסף.

אפרים סנה: שולחים אנשים חולים לבית-המרקחת: תלכו תביאו, קנו בכספכם, כי אין בבית-החולים.

אפרים סנה: למה הביאו את המדינה הזאת?

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, עם ישראל זקוק לתקווה, והממשלה הזאת לא תיתן לו אותה.

אפרים סנה: תקווה יכולה להיות קודם כול בהחזרת המדינה למה שהיתה פעם - אחראית לרווחת אזרחיה.

אפרים סנה: והיות שיש לנו שר אוצר שאמון על כלכלת השוק, גיליתי השבוע שבראש המדינות שאצלן מדד התחרות והיעילות הכי גבוה בעולם עומדות ארבע מדינות סקנדינביה, שהן מדינות רווחה לעילא ולעילא.

אפרים סנה: בדיוק מהסוג ששר האוצר הנעדר, הנעדר בעי"ן לא בה"א, מנסה בשיטתיות להרוס.

אפרים סנה: צריך להחזיר את ישראל למה שהיתה, מדינה שדואגת לאזרחיה.

אפרים סנה: צריך להציע לצד השני הצעה הוגנת, לדבר אתם.

אפרים סנה: יש עם מי לדבר, אם יש על מה לדבר.

אפרים סנה: והממשלה הזאת צריכה ללכת, כדי שלעם ישראל תהיה תקווה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אפרים סנה, השר לשעבר.

ראובן ריבלין: לפני שאני נותן לחבר הכנסת אלי ישי את רשות הדיבור - חבר הכנסת אופיר פינס, הצעה לסדר לפי סעיף 53.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישי, אדוני כבר יכול לעלות לדוכן.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, נודע לי כי סיעת הליכוד החליטה שלא ליטול חלק בדיון באי-האמון ולא להשתתף בהצבעה.

אופיר פינס-פז: סיעת הליכוד, יכול להיות שגם סיעת המפד"ל, סיעות הקואליציה.

טלב אלסאנע: כמה סיעות יש בתוך הליכוד?

ראובן ריבלין: נא לא לקיים דיון עם טלב אלסאנע עכשיו.

אופיר פינס-פז: לא, בעניין הזה הם התאחדו.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר, אדוני יושב-ראש הכנסת, אני רואה בכך טעם לפגם.

אופיר פינס-פז: קודם כול, אני רואה בכך ביזוי של פרוצדורה מקובלת בכנסת.

אופיר פינס-פז: גם להפסיד צריך לדעת להתייצב.

אופיר פינס-פז: גם כשמפסידים צריך לדעת להתייצב, לא לברוח.

אופיר פינס-פז: דבר שני, אדוני היושב-ראש, אני לא יכול, כשאני רואה מולי את השר מאיר שטרית, אני לא יכול שלא להיזכר בדמדומי ימי ממשלת נתניהו, כשהשר שטרית היה אז יושב-ראש הקואליציה וסיעת הליכוד, והוא, כשהוא איבד את הרוב הפרלמנטרי, הודיע שהם מפסיקים להשתתף בהצבעות האי-אמון, ומהר מאוד מצאנו את עצמנו בתוך מערכת בחירות.

אופיר פינס-פז: אני לא רוצה להקדים את המאוחר, אבל אני רוצה למחות בתוקף על הדרך שבה הליכוד לא יודע לכבד את הפרוצדורה של הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: הוא ביקש בתחילת הישיבה, כפי שכתוב בתקנון, אז אישרתי לו.

ראובן ריבלין: אין הצעה אחרת.

ראובן ריבלין: א.

ראובן ריבלין: מדיניותה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי;

ראובן ריבלין: ג.

ראובן ריבלין: מבצע צה"ל בעזה ותוצאותיו

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלי ישי יפרט את הצעתה של סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה בגלל מדיניותה בתחום החברתי והכלכלי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישי - בבקשה, אדוני.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאני אתחיל לנמק, וגם אני שמעתי, אופיר, שסיעת הליכוד או הסיעות בליכוד החליטו שלא להשתתף - אני, בשונה ממך, דווקא קצת מבין, אולי אפילו יותר מבין.

אליהו ישי: כי יש כמה דרכים להפסיד: אפשר להפסיד בכבוד, אפשר להפסיד בלי כבוד, אפשר להפסיד בפחות כבוד.

אליהו ישי: זה שהם לא באים לפגוש, זה מה שנקרא הרמת ידיים, כניעה.

אליהו ישי: אתה לא חייב, דווקא אם הם מעדיפים לא להיות פה, כשכל הטלוויזיה וכל העולם רואה אותם, את בושת הפנים, המבוקה והמבולקה, מה שהיה בשבוע שעבר, ואת המחלוקות הפנימיות - אני לא שמח לאידו של אף אדם.

אליהו ישי: בשונה ממך, אני חושב שזכותם לא לבוא לפה ולהפסיד.

אליהו ישי: אז אצלם זה היה הפסד בכבוד.

אליהו ישי: אולי זה יביא מהר יותר לבחירות, אני לא יודע.

אליהו ישי: אני הייתי מבין אותם.

אליהו ישי: מבחינתי, האי-אמון צריך להתבצע, אף אחד לא צריך למשוך את האי-אמון שלו, וצריך לבצע את ההצבעה.

אליהו ישי: אני רוצה להזכיר לך, שעל התקציב, אנחנו, כולנו, יצאנו החוצה במחאה, והם העבירו את התקציב 60 ומשהו מול אפס.

אליהו ישי: וזה עבר על-פי כל הכללים, על-פי חוק.

אליהו ישי: מה לעשות?

אליהו ישי: דמוקרטיה, לא דמוקרטיה, יצאנו, כי הרגשנו שזה "עבודה בעיניים"; הרגשנו שיש פה אחיזת עיניים והרגשנו שאין עם מי לדבר, לאף אחד לא אכפת מהעם הזה - ומפה אני הולך לאי-אמון שלנו.

אליהו ישי: יש פה מה שנקרא מושג של התנתקות, מרגע הקמת הממשלה.

אליהו ישי: התנתקות של הממשלה מההיבטים היהודיים, מהזהות היהודית; בעצם הקמת הקואליציה הזאת עם שינוי, הם התנתקו מעצם הזהות היהודית של מדינת ישראל.

אליהו ישי: לאחר מכן, המפד"ל במו-ידיה תמכה בהתנתקות מתורת ישראל, נתנה לטומי לפיד את חקירת היהדות, את הדת ואת בתי-הדין, ומה לא?

אליהו ישי: ומשם עברו להתנתקות מהעם בנושאים החברתיים.

אליהו ישי: זה תהליך.

אליהו ישי: כבר שמענו שמותר להיות אנטישמי נגד יהודי.

אליהו ישי: אמר זאת פורז.

אליהו ישי: אין משכורת, נעשה חוק שלא חייבים לשלם משכורות.

אליהו ישי: איזה משטר זה?

אליהו ישי: במשטר אפל כבר לא מעזים לדבר ככה.

אליהו ישי: מחפשים דרכים אחרות ומדברים בצורה דמוקרטית, כאילו בצורה שוויונית, בצורה הגונה, אבל אחר כך, מלמטה, לא מעבירים את המשכורות.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, היו פה כל כך הרבה הצעות לסדר-היום, כל כך הרבה הצעות אי-אמון.

אליהו ישי: השר שטרית, שר התחבורה, שאני מאוד מכבד ומעריך ומוקיר, אתה אמור להשיב לי.

אליהו ישי: אני הייתי מציע, כמו שאתה יודע, אז כשאופיר אמר, ידעת לקום כיושב-ראש קואליציה אז ולומר: רבותי, אם אין קואליציה, לכו לבחירות.

אליהו ישי: אמרת דוגרי, לא גמגמת ולא שיחקת ולא קרקרת.

אליהו ישי: גם פה, אותו דבר.

אליהו ישי: ישבנו פה באי-אמון אחר אי-אמון, אי-אמון אחר אי-אמון של כל סיעות הבית באופוזיציה.

אליהו ישי: בעניין המועצות הדתיות, בעניין המשכורות לרשויות המקומיות, ואמרו: כן.

אליהו ישי: או-טו-טו.

אליהו ישי: והקימו ועדה ושר הפנים התקשט בנוצות לא לו.

אליהו ישי: מתרברב ואחר כך מביא הצעת חוק שלא ישלמו משכורות בכלל ואין מושג כזה של הלנת שכר.

אליהו ישי: אין מושג כזה שממשלת ישראל צריכה לטפל בעם ישראל.

אליהו ישי: ממשלת ישראל צריכה לדאוג לעצמה, השרים של שינוי צריכים לדאוג ל"וולבו", לכיסאות.

אליהו ישי: איפה כתוב בחוק - אדוני היושב-ראש, תעזור לי - ששרי שינוי צריכים לדאוג לעם ישראל?

אליהו ישי: למה?

אליהו ישי: הם קמו על רקע של שנאה, על בסיס של קרע וקיטוב בעם.

אליהו ישי: אז למה הם צריכים לדאוג למשכורות?

אליהו ישי: מה פתאום כאב הראש הזה לשר הפנים?

אליהו ישי: טירוף הדעת אחז אותו.

אליהו ישי: מה פתאום שידאג למשכורות בשלטון המקומי, למועצות דתיות?

אליהו ישי: למה, מה פתאום?

אליהו ישי: איפה הוא חייב?

ראובן ריבלין: אתה שאלת אותי שאלה רטורית?

אליהו ישי: לא, אני רוצה שתמתין עוד דקה, שאני אסיים.

אליהו ישי: איפה זה כתוב במצע של שינוי - לשלם משכורות לעובדי הרשויות המקומיות, להתמודד עם המצוקה, עם העוני, עם הרעב של הילדים?

אליהו ישי: איפה שר הפנים?

אליהו ישי: אז בא טומי לפיד, אם היה חסר איזה קוריוז או הומור מעליב כל כך ומשפיל, כשיורדים "קסאמים" על שדרות הוא מציע בקבינט לתקן את הגגות.

אליהו ישי: כן, לתקן את הגגות כיוון שזה על שדרות.

אליהו ישי: אם זה היה מישהו אחר, הוא לא היה אומר את זה.

אליהו ישי: רק על שדרות הוא אומר את זה.

אליהו ישי: ואני מבקש ממנו שבאותה הזדמנות של תיקון ושיפוץ הגגות, שיכין מטריות בטון לכל הילדים והילדות.

אליהו ישי: אותו ילד ואותה ילדה, ג'ומס, היית בהלוויה קורעת הלב.

אליהו ישי: ראיתי אותך שם.

אליהו ישי: באמת יפה מצדך.

אליהו ישי: תסביר לי, איך אותה ילדה בת שנתיים ואותו ילד בן ארבע ייקחו מטריית בטון כשהם הולכים לשחק בחוץ, כי טומי לפיד אמר שצריך לתקן את הגגות.

אליהו ישי: וכי קרה משהו לכאורה?

אליהו ישי: כמעט שלא נחת בבניין, בעיקר זה היה בחוץ.

אליהו ישי: זה היה בכביש, ששם נהרגו שניים, אדם בן 38-40, ועוד ילד קטן בן שש או בן ארבע, ועכשיו עוד ילדה וילד.

אליהו ישי: אז זו הממשלה הווירטואלית?

אליהו ישי: אני שואל לתומי, האם באמת הוא לא חייב?

אליהו ישי: האם באמת יש תשובה?

אליהו ישי: עם ישראל יושב שנה וחצי ושומע את האי-אמון שלנו.

אליהו ישי: גדעון עזרא, חבל שהוא איננו פה, אומר: כל שבוע אתם חוזרים על אותו אי-אמון?

אליהו ישי: אנחנו נחזור כל שבוע על אי-אמון, שפוגעים בשכבות החלשות, בילדים, ברעבים, במועצות הדתיות, ברשויות המקומיות.

אליהו ישי: אני אחזור כל שבוע, עד שהממשלה האטומה תפקח את אוזניה ואת עיניה ותביט ותראה ותשמע מה קורה במדינת ישראל, עד לאן אנו מגיעים בהתנתקות.

אליהו ישי: זה פטנט לא רע - התנתקות.

אליהו ישי: מתנתקים מכל דבר.

אליהו ישי: מתנתקים ונפתרה הבעיה.

אליהו ישי: יש בעיה – מתנתקים.

אליהו ישי: איפה יש בעיה – מתנתקים.

אליהו ישי: מישהו לא בסדר - תתנתק ממנו.

אליהו ישי: מישהו לא בסדר - תעשה לו ועדה קרואה.

אליהו ישי: התנתקות.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, ביקשתי שבשבוע הבא, בדיון על ההתנתקות, נביא לפה מומחה ללשון ולדקדוק.

אליהו ישי: אני לא צוחק.

אליהו ישי: מה זה התנתקות?

אליהו ישי: מה זה תלישה?

אליהו ישי: מה כותב אבן-גבירול על זה?

אליהו ישי: מה הבדל המשמעות בין עקירה, העתקה, פינוי או התנתקות.

אליהו ישי: מה ההבדל מבחינה מילולית?

אליהו ישי: הציבור לא יודע.

אליהו ישי: רוצים משאל עם, אפילו העם לא יודע מה ההבדל בין פינוי יישובים, עקירת יישובים והתנתקות.

אליהו ישי: סתם, שעם ישראל ידע.

אליהו ישי: אם הולכים למשאל עם, לפחות שעם ישראל ידע מה זה התנתקות - האם זה דומה לפינוי, האם זה כמו עקירת יישובים?

אליהו ישי: האם זה כמו היפרדות של ברק?

אליהו ישי: האם זו לא היפרדות?

אליהו ישי: אבל בשבוע הבא יהיה על זה דיון.

ראובן ריבלין: האם זה הכול יחד?

אליהו ישי: נכון.

אליהו ישי: בשבוע הבא יהיה על זה דיון, ואני הייתי מביא לפה מורה ללשון, שייתן לנו הסברים על כל דבר ודבר.

אליהו ישי: לפחות, אם חברי הכנסת כל כך אינטליגנטים ומבינים מה זה - - -

ראובן ריבלין: ב-1988 אמר לי חבר הכנסת חיים אורון - הוא לא אמר לי התנתקות, אבל הוא אמר לי שזה מה שיהיה.

ראובן ריבלין: הוא לא קבע את השם, אבל הוא אמר שזה מה שיהיה.

אליהו ישי: טוב, ג'ומס הוא פרלמנטר חכם ומוכשר.

אליהו ישי: הוא אמר גם לי הרבה דברים, והוא בדרך כלל יודע מה שהוא אומר.

אליהו ישי: לא תמיד אני מסכים אתו, אבל בדרך כלל הוא בסדר.

אליהו ישי: אני מצטרף למחמאה.

אליהו ישי: בהרבה דברים - כן.

אליהו ישי: אמרתי בפירוש שלא בכל דבר אני מסכים אתו, אבל זה קרה.

אורי אריאל: - - -

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אני אומר שהעם אינטליגנטי והוא מבין טוב.

אליהו ישי: יכול להיות שאנחנו לא מבינים מספיק.

אליהו ישי: אז לפחות לפני שעושים משאל עם לעם ישראל, שיסבירו אם מצביעים בעד התנתקות או נגד.

אליהו ישי: אבל לפחות לנו, חברי הכנסת, לפני שאנחנו מצביעים, כי הרי ידוע שאחרי ההצבעה פה יבואו למשאל עם, ואם יהיה משאל עם, לפחות שיסבירו לחברי הכנסת מה המשמעות, אבל זו באמת נקודה אחרת.

אליהו ישי: לא נדון בזה, זו באמת דילמה אמיתית.

אליהו ישי: אגב, אנחנו מאוד בעד תהליך מדיני, ואמרתי את זה בתקשורת, ואמרתי את זה מעל דוכן הכנסת לפני חודשים מספר, שאם יהיה הסכם, אפילו שאני באופוזיציה אני מוכן לתמוך.

אליהו ישי: אנחנו בעד הסכם, אבל אני מתמקד בעיקר בהיבטים החברתיים.

אליהו ישי: אדוני השר, מכובדי השר מאיר שטרית, ישבו פה קודמיך ודיברו על העובדה שעשו חוק שיהיה אפשר להעביר משכורת למרות העיקולים.

אליהו ישי: ואז קמתי ואמרתי פה: "עבודה בעיניים".

אליהו ישי: קודמך אמר שזה עניין של כמה שבועות וזה יסתדר.

אליהו ישי: קודמך אמר שיש תוכנית כלכלית שבתוך שנה נצא לצמיחה ונראה אותה.

אליהו ישי: בינתיים, שום דבר - לא משכורות ברשויות המקומיות; לא במועצות דתיות.

אליהו ישי: המצוקות הולכות וגדלות, העוני והרעב – קטסטרופה.

אליהו ישי: ההתנתקות מעם ישראל, מהשכבות החלשות הולכת ומתרחבת.

אליהו ישי: לא האמנו אי-פעם שממשלה תתנתק גם מהשכבות החלשות ביותר, הקשות ביותר בחברה הישראלית.

אליהו ישי: גם לשם הגיעה ההתנתקות.

אליהו ישי: מאיר, אתה משיב חדש פה, ואני מניח שלך אין תשובה על השאלות ששאלתי כבר לפני שנה וחצי ואני אמשיך לשאול עד שהממשלה הזאת תתחלף, כי זה תפקידי כאופוזיציה, לשאול ולשאול.

אליהו ישי: שעם ישראל יקשיב טוב ויראה איזו ממשלה וירטואלית יש לו, עד שבסופו של דבר הממשלה תבין סוף-סוף שאין גיבוי מהעם ואז באמת נלך לבחירות.

אליהו ישי: מכל מקום, אני מציע שתאמר באמת שהממשלה לא יודעת להתמודד עם זה, או שאין לך תשובות על השאלות שלי, או שהתשובות עד היום היו מתחמקות ואתה מקווה שיהיו תשובות אמיתיות וענייניות.

אליהו ישי: זה לא מה שאני רואה, כי אני מבין שתהיה התנתקות של סיעת הליכוד מהכנסת בשעת ההצבעה.

אליהו ישי: זו התנתקות מסוימת.

אליהו ישי: הם מתנתקים מהצבעה, ולאחר מכן כנראה נמשיך את העבודה לקראת הבחירות הקרובות.

אליהו ישי: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להביע את צערי וכאבי ואת הזעם והתסכול והמרירות של רוב אזרחי מדינת ישראל על המצב הכלכלי-החברתי הקשה שנקלענו אליו.

אליהו ישי: אני מתפלל לקדוש-ברוך-הוא שבעזרת השם יעזור לנו ובעזרת השם בקרוב נלך לבחירות ועם ישראל יאמר את מה שיש לו לומר בבחירות.

אליהו ישי: זה משאל העם הכי נכון, שעם ישראל יאמר את מה שיש לו לומר לכנסת ישראל לקראת הבחירות, אבל - להמתין בסבלנות.

אליהו ישי: יש אזרחים סובלים, אי-אפשר לבקש מהם בעצם סבלנות.

אליהו ישי: אין להם תרופות.

אליהו ישי: אנשים מתים יום-יום, הקשישים שאין להם תרופות, חולים, ילדים רעבים שאין להם אוכל ודברים מינימליים.

אליהו ישי: בשירותי הדת עובדים בלי משכורת.

אליהו ישי: מה אתה יכול להגיד לאדם שלא קיבל משכורת שישה חודשים, סבלנות?

אליהו ישי: על מה סבלנות?

אליהו ישי: ניתקו לו את החשמל, את המים.

אליהו ישי: אתה לא יודע מה לומר לו.

אליהו ישי: דבר אחד אני כן יכול לומר – לדרוש סבלנות אני לא יכול, אבל לפחות אני יכול לומר להם שאנחנו אתם, שנמשיך הלאה לזעוק ולצעוק.

אליהו ישי: אנחנו באופוזיציה, לא בפנים, אין לנו היכולת להשפיע מתוך הממשלה, אלא רק לצעוק ולזעוק, בתקווה שבעזרת השם, בקולות משותפים, בכוחות משותפים, זעקת העם, הקשישים והחולים, החד-הוריות, הילדים הרעבים, וכולם יחד, עם הנציגים פה באופוזיציה, עם הזעקה הזאת אולי בעזרת השם נראה שינויים בקרוב ונלך לבחירות.

אליהו ישי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אלי ישי, סגן ראש הממשלה לשעבר.

ראובן ריבלין: ישיב השר המתאם ושר התחבורה, חבר הכנסת מאיר שטרית.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: אתם, בוים ישיב לכם.

נסים דהן: - - -

ראובן ריבלין: בוים ישיב לכם.

ראובן ריבלין: אתם בנפרד.

ראובן ריבלין: קודם, על שתי ההצעות הראשונות, שהן מאותו סוג, ישיב השר המתאם, ועל הצעת האי-אמון שלכם ישיב סגן השר בוים, כי היא מדברת על הנושא הביטחוני.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית אני מבקש להתייחס להערה לסדר של חבר הכנסת אופיר פינס.

נסים דהן: אולי כדאי לדחות את הישיבה.

ראובן ריבלין: מדוע, אדוני?

מאיר שטרית: חבר הכנסת דהן, אני מציע – לא צריך להיכנס לייאוש.

ראובן ריבלין: מדוע, אדוני?

נסים דהן: אדוני היושב-ראש - - -

חיים אורון: הכנסת היא לא של הקואליציה, הכנסת היא של - - -

מאיר שטרית: נכון.

ראובן ריבלין: רבותי, הזירה היא פה.

ראובן ריבלין: אל תדברו לי על – מי שרוצה – אין אונס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, אתה אומנם מנאמני המליאה, אבל לפעמים גם אתה הולך כשאתה רוצה.

נסים דהן: זה לא האיחור.

נסים דהן: הם החרימו את הישיבה - - -

קריאות: - - -

מאיר שטרית: לא, זה לא נכון.

ראובן ריבלין: כל מי שהחרים זה עניינו ועל אחריותו.

מאיר שטרית: אדוני, אני עונה לעניין.

רן כהן: השר שטרית - - -

מאיר שטרית: עוד לא שמעו תשובה.

רן כהן: ברשות היושב-ראש - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רק רגע, רק רגע.

משולם נהרי: איך יש לך תשובה על כל דבר?

ראובן ריבלין: מה זה בעמידה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי.

משולם נהרי: אני אגיד את זה בישיבה: איך יש לך תשובה על כל דבר?

ראובן ריבלין: השר עונה, ומייד אתן לך.

מאיר שטרית: אני אענה.

משולם נהרי: אין דבר שאין לך תשובה עליו.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש שיפריעו לו?

מאיר שטרית: לא לא, תן לי לענות קודם – בלי שאני עונה תשובה.

מאיר שטרית: אולי יש לי תשובה טובה?

ראובן ריבלין: אדוני יזכור שחבר הכנסת רן כהן רצה לשאול את השאלה.

מאיר שטרית: בהחלט.

מאיר שטרית: אני אתן לו לשאול.

ראובן ריבלין: כשיתפנה, אתה תודיע לי.

מאיר שטרית: אני אתן לו לשאול.

רן כהן: - - - סיעת הליכוד החליטה להחרים את הכנסת - - -

מאיר שטרית: אני אענה לך.

מאיר שטרית: אני עונה לך.

מאיר שטרית: חברים, אמרתי שאתייחס להערה של חבר הכנסת אופיר פינס, ואני בהחלט מסכים לדבריו של חבר הכנסת אורון:

מאיר שטרית: הכנסת היא הבית של חברי הכנסת, וזכותה של האופוזיציה לטרטר בכל שבוע את עצמה ואת הכנסת, שבוע אחרי שבוע, בהצבעות אי-אמון, בריטואל השבועי הזה, שחוזר על עצמו ללא שום תועלת.

מאיר שטרית: זכותכם, אבל למה אנחנו חייבים להשתתף בזה?

מאיר שטרית: אילו בי היה הדבר תלוי, חבר הכנסת רן כהן – ואתה זוכר שעשיתי את זה כשהייתי ראש קואליציה, בתקופה של נתניהו – לא היו באים להצבעות כל הזמן בכלל, כי לפי החוק, מתי האי-אמון באמת מצליח?

מאיר שטרית: רק כשיש 61 חברים שמצביעים אי-אמון בממשלה.

מאיר שטרית: אם יש 60:0, האי-אמון לא הצליח, ולא משנה - - -

רן כהן: - - -

מאיר שטרית: רגע, רגע, חבר הכנסת רן כהן, תן לי לסיים.

רן כהן: אבל זאת שבירת הכלים הפרלמנטריים.

מאיר שטרית: לא נכון.

מאיר שטרית: ואגב, בתקופת נתניהו עשיתי את זה לאורך כל הזמן.

מאיר שטרית: זכותכם לטרטר את עצמכם אם אתם רוצים לעשות זאת.

מאיר שטרית: אגב, לגופו של עניין, סיעת הליכוד החליטה שלא להשתתף היום בהצבעה - -

אופיר פינס-פז: השר שטרית, אתה זוכר איך זה נגמר?

מאיר שטרית: - - וחברי הסיעה לא נמצאים פה מכיוון שעכשיו יש אצלנו, בסיעת הליכוד, דיון על תוכנית ההתנתקות ומשאל העם.

מאיר שטרית: הישיבה נמשכת שם עד 17:00, וכל חברי הסיעה נמצאים שם.

מאיר שטרית: זה לא שהחליטו כרגע ו-forever לא להשתתף - -

יוסי שריד: השר שטרית - - -

מאיר שטרית: - - ההחלטה שהתקבלה היום היא לגבי היום.

יוסי שריד: השר שטרית, אני מציע - - -

ראובן ריבלין: נא לשבת, חבר הכנסת שריד.

יוסי שריד: יש לי הצעת ייעול ליושב-ראש.

ראובן ריבלין: בבקשה, רק ישב, אדוני.

יוסי שריד: אני רוצה להציע הצעת ייעול ליושב-ראש.

יוסי שריד: אני מציע שהכיסא של ראש הממשלה יהיה מעתה ואילך כיסא מפלט.

יוסי שריד: בכל פעם שהוא - - -

ראובן ריבלין: אדוני, תהיה לו הזדמנות לומר את דבריו.

מאיר שטרית: ראש הממשלה נמצא בישיבת הסיעה יחד עם כל חברי הכנסת, ורבותי, אני אומר לכם – אני לא רואה בזה שום בעיה.

קריאה: - - -

מאיר שטרית: נשמע, ועוד איך נשמע.

מאיר שטרית: לא נשמע שיגישו כל שבוע שלוש הצעות אי-אמון.

מאיר שטרית: איפה זה נשמע?

מאיר שטרית: זה הגיוני בעיני מישהו?

אופיר פינס-פז: למה אתה לא אומר את האמת, שאין לכם רוב ואתם לא מסוגלים להסיר את האי-אמון?

אופיר פינס-פז: תגיד את האמת.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אופיר פינס - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, הוא עונה לך.

מאיר שטרית: - - חבר הכנסת אופיר פינס, אתה יכול לשאול את חבר הכנסת גדעון סער – אני הצעתי לו לנהוג במדיניות הזאת מהרגע הראשון שהקואליציה הזאת קמה, כשהיה לנו רוב מוחלט להביס אתכם בכל הצבעה.

מאיר שטרית: יכול להיות שעכשיו – בגלל הוויכוח בתוך הליכוד – יכול להיות שהיושב-ראש חושש שאולי לא יהיה לו רוב להביס אתכם בהצבעה.

מאיר שטרית: הוא לא רוצה לעמוד במצב שהוא צריך לרוץ אחרי החברים.

מאיר שטרית: זה בסדר גמור, זה תרגיל פרלמנטרי לגיטימי.

מאיר שטרית: נכון שההחלטה התקבלה רק לשבוע הזה, אז זה עוד לא סופי.

מאיר שטרית: אם זה היה תלוי בי, ההחלטה הזאת היתה מתקבלת forever.

מאיר שטרית: זה בזבוז זמן של הכנסת, כל שבוע שלוש-ארבע שעות של דיון סרק שאין לו שום ערך.

מאיר שטרית: תעשו אי-אמון כשיש לכם רוב להפיל את הממשלה, אחרת זה סתם בזבוז זמן של הכנסת, במקום לעסוק בחוקים ולעסוק בדברים אחרים.

מאיר שטרית: עד כאן בנושא הזה, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: אני מבקש להשיב על הצעתו של חבר הכנסת – הנה הוא, בדיוק נכנס – ידידי אפרים סנה בעניין המדיני.

מאיר שטרית: חבר הכנסת סנה, ראשית אני שמח על ההודעה שלך, שסיעת העבודה תתמוך בלא תנאי בתוכנית ההתנתקות של ראש הממשלה.

מאיר שטרית: אני חושב שחשוב מאוד שהדבר הזה הובהר, ויהיה ברור שסיעת העבודה עומדת לימין הממשלה בביצוע תוכנית ההתנתקות, כי, כידוע לך - - -

רן כהן: אני כבר מוסר לך שגם כל סיעת יחד תתמוך - - -

מאיר שטרית: אני מברך אתכם כי אני חושב שזה באמת חשוב, ואני חושב שטוב שראש הממשלה ידע שיש לצדו קבוצה של אנשים ממפלגות אחרות שתומכים בתוכנית ההתנתקות חרף ההתנגדות - -

נסים דהן: - - -

מאיר שטרית: - - שיש בתוך הבית הזה מכיוונים אחרים.

מאיר שטרית: ואני אישית, כידוע, מקווה שבשבוע הבא תוכנית ההתנתקות אכן תעבור.

מאיר שטרית: אני חושב שבסוף הדרך – חבר הכנסת סנה, אתה טוען שהתוכנית היא לא טובה; אולי היא לא מושלמת, אבל היא טובה – אתה מסכים אתי שלאורך זמן אני לא יודע מי מכם מאמין שאנחנו צריכים להישאר ברצועת-עזה forever.

מאיר שטרית: מישהו מאמין בזה?

מאיר שטרית: אני לא מאמין בזה.

מאיר שטרית: לא האמנתי בזה אז, ואני לא מאמין בזה היום.

מאיר שטרית: אין לנו מה לחפש ברצועת-עזה.

מאיר שטרית: אז אם בהסכם הקבע כל אחד מבין שלא צריכים להישאר שם, אני טוען שחבל להישאר שם במשך זמן ולשלם את המחיר היומיומי – מחיר הדמים, תרתי משמע, היומיומי.

מאיר שטרית: ואם הגענו למצב שבו ראש הממשלה מציע תוכנית התנתקות – שהיא לא הסכם קבע עם הפלסטינים, אבל היא צעד אחד קדימה, שאולי יביא בעקבותיו התפתחות של המשא-ומתן המדיני – צריך לתמוך בזה, ללכת צעד קדימה ולא לחשוש.

מאיר שטרית: אני מקווה שיהיו שם תהליכים שירגיעו את המצב ברצועה, והפלסטינים ישתלטו על עצמם ויהיו שם בסדר, ויחיו בשקט ובסדר וינהלו את החיים שלהם כהלכה, כדי להראות שאפשר להתקדם, אבל זה רק יביא ברכה כדי להתקדם בהמשך המשא-ומתן ביש"ע, ועם הפלסטינים, ולגבי המצב בגדה.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לך, בשבוע שעבר עניתי פה על הצעות לסדר-היום על דבריו של דב וייסגלס, מנהל לשכת ראש הממשלה.

מאיר שטרית: עניתי, וציטטתי מה באמת אמר דב וייסגלס - -

אחמד טיבי: הוא כבר לא - - -

מאיר שטרית: - - כי מה שצוטט בעיתונים אינו נכון.

מאיר שטרית: דב וייסגלס אמר – אני ציטטתי מלה במלה את מה שהוא אמר, ודב וייסגלס הוא עורך-דין ידוע, הוא לא אומר שטויות כמו שמישהו פה אמר.

אורי אריאל: - - - שקרן - - -

מאיר שטרית: לא, הוא לא שקרן, הוא פשוט ציטט אותו לא נכון.

מאיר שטרית: אני ציטטתי פה, בכנסת, את דבריו, ואני רוצה לחזור על הציטוט – לא מלה במלה – אבל על התוכן.

מאיר שטרית: דב וייסגלס אמר, שתוכנית ההתנתקות היא הערובה היחידה לכך ששום תוכנית מדינית אחרת לא תעלה על השולחן, לבד ממפת הדרכים.

מאיר שטרית: הוא אומר: זה שעכשיו עושים את תוכנית ההתנתקות, זה מבטיח שהתוכנית המדינית היחידה שתישאר על השולחן לדיון היא מפת הדרכים - -

חיים אורון: - - -

מאיר שטרית: - - ושום תוכנית מדינית - - -

אבשלום וילן: - - -

אפרים סנה: - - -

קריאות: - - -

מאיר שטרית: חברים, חבר הכנסת ד"ר אפרים סנה, חבר הכנסת זחאלקה הסביר לי בשבוע שעבר, שפורמלין, שעשוי מ-27% - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

ראובן ריבלין: האם אדוני מוכן להיחקר חקירת שתי וערב על אמירתו זו?

מאיר שטרית: אני רוצה לומר, שחבר הכנסת זחאלקה אמר בשבוע שעבר שפורמלין הוא תמיסה שעשויה מ-27% פורמאלדהיד, תמיסה שמשמרת רקמה חיה.

מאיר שטרית: נכון?

מאיר שטרית: זה מה שאמרת?

ג'מאל זחאלקה: אחרי שממיתים את הרקמה; ממיתים, ואחר כך שמים - - -

מאיר שטרית: או.

מאיר שטרית: קיי., אבל פה אין כוונה להמית שום דבר.

מאיר שטרית: תוכנית מפת הדרכים באמת נמצאת היום - - -

חיים אורון: הוא צודק או לא צודק, דב וייסגלס?

מאיר שטרית: תוכנית מפת הדרכים באמת נמצאת היום בפורמלין.

מאיר שטרית: אפשר להוריד את הפורמלין הזה כל רגע – ברגע שהפלסטינים - - -

חיים אורון: פורמלין לא יציל חיים - - -

קריאות: - - -

מאיר שטרית: חברים, אז הדימוי שווייסגלס השתמש בו הוא לא נכון - -

חיים אורון: הוא יודע את זה, שמפורמלין - - -

מאיר שטרית: - - וייסגלס הוא לא כימאי, והוא לא השתמש בדימוי נכון, אבל דבריו לא היו שתוכנית ההתנתקות מטרפדת תוכנית מדינית, אלא להיפך – שתוכנית ההתנתקות היא היחידה שמבטיחה שלא יעלו תוכניות מדיניות אחרות על השולחן - - -

אחמד טיבי: היה צריך להגיד - - -

מאיר שטרית: מדינות אירופה, יש להן תוכניות משלהן - - -

אבשלום וילן: כבוד השר, אולי תסביר לנו אל מי כיוון דובי וייסגלס את דבריו?

אבשלום וילן: הוא רצה לשכנע את הימין?

אבשלום וילן: הוא רצה לשכנע את - - -

מאיר שטרית: אל כולם.

מאיר שטרית: הוא אמר עובדות.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: הרי השאלות הן שאלות רטוריות - -

מאיר שטרית: כל מדינה בעולם - - -

ראובן ריבלין: - - ולא דובי וייסגלס מעיד כאן; מעיד השר.

ראובן ריבלין: הוא אומר איך הוא הבין אותו.

מאיר שטרית: כל המדינות בעולם – כולם, אין להם שום דבר לעסוק בו, רק ישראל והפלסטינים.

מאיר שטרית: כל מדינה יש לה תוכנית משלה: תעשו א', תעשו ב', תעשו ג'.

מאיר שטרית: אז דב וייסגלס הבהיר – וגם ראש הממשלה – שהמחויבות היחידה של מדינת ישראל - - -

חיים אורון: לא רק כל מדינה, הוא מדבר על ז'נבה ועל המפקד הלאומי - - -

מאיר שטרית: הוא צודק, הוא צודק.

מאיר שטרית: התוכנית היחידה שמחייבת את ממשלת ישראל, שעליה החליטה הממשלה, היא תוכנית מפת הדרכים, שהפלסטינים קיבלו אותה - - -

ראובן ריבלין: כל שאר התוכניות כלולות במפת הדרכים, הסעודית - - -

מאיר שטרית: אנחנו קיבלנו אותה.

אפרים סנה: - - -

מאיר שטרית: הפלסטינים קיבלו אותה.

מאיר שטרית: אלא מה?

מאיר שטרית: הם לא ממלאים את החלק הראשון שבה, שהוא הפסקת הטרור בלא שום תנאי.

מאיר שטרית: זה לא קורה.

מאיר שטרית: שום רפורמה ממשלית לא קורית.

מאיר שטרית: איך אתה רוצה שיתקדמו?

אפרים סנה: - - -

מאיר שטרית: אפרים, אתה היום היית מסכים להתקדם?

מאיר שטרית: מה אתה מציע לעשות?

מאיר שטרית: לסגת מהגדה?

מאיר שטרית: לברוח?

מאיר שטרית: מה לעשות?

אפרים סנה: הייתי מציע לראש הממשלה דבר מאוד פשוט - - -

מאיר שטרית: מה לעשות?

ראובן ריבלין: רבותי, זו לא ישיבת ועדה פה.

ראובן ריבלין: זו לא ישיבת ועדה.

מאיר שטרית: זו שאלה רטורית.

ראובן ריבלין: הוא שאל מה אתה מציע, באופן רטורי, מה שהצעת הוא כבר שמע.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אל תשאל אותם.

מאיר שטרית: אני מסכים, מאה אחוז.

אפרים סנה: - - -

מאיר שטרית: לכן אני חושב שראש הממשלה עושה נכון בזה שהוא מעז לעשות צעד.

מאיר שטרית: חבר הכנסת סנה, אני רוצה להזכיר לך, אתה היית שר בממשלת ברק.

מאיר שטרית: ממשלת ברק לא העזה לעשות מה שראש הממשלה עושה.

מאיר שטרית: הוא אומנם נפרד מלבנון, אבל הוא לא יצא מעזה.

מאיר שטרית: מי הפריע לו לצאת מעזה?

מאיר שטרית: מה, אנחנו הפרענו?

מאיר שטרית: היו לנו בסך הכול 19 מנדטים באופוזיציה.

מאיר שטרית: יכולנו להפריע?

מאיר שטרית: אפילו רובי, שמתנגד בכל תוקף לעניין הזה, לא היה יכול להפריע עם 19 מנדטים.

מאיר שטרית: אף אחד לא הפריע לו לצאת מלבנון.

ראובן ריבלין: אבל הייתי עושה כל מאמץ.

מאיר שטרית: נכון, הפרענו לו, ניסינו להפריע ליציאה מלבנון.

מאיר שטרית: לא הצלחנו.

מאיר שטרית: אילו רצה לצאת מעזה, אף אחד לא היה מפריע לו.

מאיר שטרית: לכן, מה הטעם לבקר ראש ממשלה, שבא מימין, שאומר בצורה הכי ברורה, אני מתכוון להתנתק מעזה, ועומד בלחץ אדיר בתוך הקואליציה שלו, בתוך המפלגה שלו.

מאיר שטרית: הוא מוכן לסכן הלכה למעשה את כיסאו כדי לעשות צעד קדימה בתהליך השלום.

אפרים סנה: הוא מוכן לסכן את חייו, לא את כיסאו.

מאיר שטרית: אני לא אומר שהמתיישבים צריכים לרקוד סביב משרד ראש הממשלה.

מאיר שטרית: אני חושב שאין להם שום סיבה לרקוד.

מאיר שטרית: אף אחד לא שמח שעוקרים אדם ממקומו.

אורי אריאל: - - -

מאיר שטרית: זה תהליך כואב, פוגע מאוד.

מאיר שטרית: אנשים שחיו כל חייהם, נשלחו לשם על-ידי המדינה.

מאיר שטרית: ודאי שזה מאוד כואב.

מאיר שטרית: זה תהליך קורע.

מאיר שטרית: ועם זאת הגענו לרגע שהממשלה החליטה לעשות צעד, בניגוד לעמדת המתנחלים.

מאיר שטרית: כולנו, גם מימין וגם משמאל, צריכים לחבק אותם, לפצות אותם בנדיבות, לתת להם אפשרות לבנות את הבתים שלהם מחדש במקומות אחרים, לבנות את עסקיהם, ולצאת לשלום מעזה, ולתת לפלסטינים לבנות את החיים שלהם שם.

מאיר שטרית: רבותי, אני רוצה להזכיר לעצמנו: מדינת ישראל החליטה, אסטרטגית: אנחנו רוצים להגיע להסכם שלום עם הפלסטינים.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, לצערי הרב, אילולא ערפאת, שטרפד את כל העניין הזה - - -

עסאם מח'ול: אילולא העם הפלסטיני.

מאיר שטרית: אילולא ערפאת - אני לא מאשים את העם הפלסטיני.

מאיר שטרית: לצערי, העם הפלסטיני לא יכול לעשות כלום.

מאיר שטרית: אין לו בחירות כל שנתיים, הוא לא יכול לעשות אי-אמון בערפאת כל שבוע, כמו פה.

מאיר שטרית: הוא לא יכול.

מאיר שטרית: הם לא יכולים לעשות כלום.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אי-אפשר בגלל כל קריאת ביניים להתחיל את הנאום מחדש.

ראובן ריבלין: אדוני מתבקש.

מאיר שטרית: לצערי, העם הפלסטיני נמצא בצרה צרורה, וערפאת הביא אותה עליו.

מאיר שטרית: הוא לא יכול להדיח את ערפאת, הוא לא יכול לעשות כלום.

מאיר שטרית: זו לא דמוקרטיה.

מאיר שטרית: אם זו היתה דמוקרטיה – אני אומר לך, כבר מזמן ערפאת היה בחוץ.

מאיר שטרית: אבל זו לא דמוקרטיה.

מאיר שטרית: ולכן העם הפלסטיני תקוע במצר כמונו.

מאיר שטרית: יש לו הנהגה - -

עסאם מח'ול: הוא הערבי היחיד שנבחר בבחירות.

מאיר שטרית: - - שלא מבינה, שאילו היתה שומרת על דבר אחד, נלחמת בטרור ברצינות, מפסיקה את הטרור, מזמן היתה מדינה פלסטינית.

עסאם מח'ול: הוא הערבי היחיד שנבחר במדינה דמוקרטית.

מאיר שטרית: מזמן היתה להם מדינה פלסטינית, מח'ול.

מאיר שטרית: אם אתה לא מכיר בזה - יש לך בעיה גדולה אם אתה לא מכיר במציאות הפשוטה הזאת.

מאיר שטרית: תכיר בה.

מאיר שטרית: לכן, חבר הכנסת סנה, אני חושב שזה מוצדק שאתם תומכים בראש הממשלה בתהליך.

מאיר שטרית: אני מקווה – אולי יחד אתך – שזה יוביל בהמשך לצעד נוסף קדימה בכיוון השלום.

מאיר שטרית: לדבריו של חבר הכנסת אלי ישי, לעניין החברתי.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אלי ישי, תראה, ודאי שהחיים לא קלים.

מאיר שטרית: היית יחד אתי בממשלה כשר הפנים, בממשלה הקודמת, עם העבודה, ממשלה שבה התקבלו החלטות מאוד קשות בתחום החברתי: גם את הקיצוצים בקצבאות הקשישים קיבלנו אז, בניגוד לעמדתי, אגב; גם את הקיצוצים בקצבאות החד-הוריות קיבלנו אז.

אליהו ישי: כאלה סדרי גודל לא היו בחיים.

מאיר שטרית: סליחה?

אליהו ישי: כאלה סדרי גודל מעולם לא היו.

מאיר שטרית: תסלח לי, אלו קיצוצים שעשינו אז בממשלה.

אליהו ישי: אצלנו לא קרה שבערב חג - - -

מאיר שטרית: לא, אני לא מדבר על הרשויות.

מאיר שטרית: אני מדבר על הקיצוצים בתחומים החברתיים, קיצוצי הביטוח הלאומי.

אליהו ישי: הם מזעריים יחסית לאלה שעושים היום.

מאיר שטרית: כל הקיצוץ בקצבאות החד-הוריות היה אז, כל הקיצוץ בקצבאות הקשישים היה אז.

מאיר שטרית: הצבעתם בשבילו גם בממשלה וגם בכנסת.

מאיר שטרית: אגב, אני לא בא אליך בטענות.

מאיר שטרית: אתה יודע, חבר הכנסת אלי ישי, כתוב בהגדה: ויצעקו בני ישראל ותעל זעקתם אל האלוהים וייאנחו בני ישראל מן העבודה.

אליהו ישי: שוועתם.

מאיר שטרית: שוועתם.

מאיר שטרית: וכתוב: וייאנחו בני ישראל מן העבודה.

מאיר שטרית: הווי אומר - - -

נסים זאב: הכוונה לא למפלגת העבודה.

מאיר שטרית: כלומר, מתי אלוקים שמע את זעקתם?

מאיר שטרית: כשנאנחו מן העבודה.

מאיר שטרית: הרי אתה יודע כמוני, חבר הכנסת אלי ישי, והיית גם שר הרווחה, שבאמת אם כל מי שהיה מסוגל לעבוד היה הולך לעבוד – רק מי שמסוגל, מי שבריא בגופו וברוחו היה הולך לעבוד – יכולנו לתת לחלשים באמת, לנכים, לקשישים, לחולים - -

נסים זאב: זו דמגוגיה, אתם חוזרים על זה כל הזמן.

מאיר שטרית: - - פי כמה יותר.

מאיר שטרית: אלו עובדות.

נסים זאב: אין עבודה, אין איפה לעבוד.

מאיר שטרית: עזוב, אתה קונה?

נסים זאב: אנשים מפוטרים כמעט כל שבוע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: תפסיקו להגיד שאנשים לא רוצים לעבוד.

נסים זאב: אין להם עבודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה לא שומע אותי?

נסים זאב: תפסיקו להתל בציבור.

מאיר שטרית: שמעתי אותך, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: מפעלים נסגרים.

ראובן ריבלין: אתה לא שומע אותי, חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אדוני רוצה להפסיק?

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, לפני שבוע אדוני היה בקובה, ולא צעק, ואפילו ב"גלי צה"ל" לא הבחינו וספרו אותו.

מאיר שטרית: בצעקות לא עושים אמת.

מאיר שטרית: אני מציע שתשאל את השר שלמה בניזרי, שר ממפלגתך.

מאיר שטרית: בקדנציה שעברה הוא היה שר הרווחה.

מאיר שטרית: הוא עשה מחקר, הוא לקח קבוצה של אנשים מובטלים ובדק אם באמת הם ראויים למענק אבטלה.

מאיר שטרית: תשאל אותו.

מאיר שטרית: הוא הביא את הנתונים לממשלה.

מאיר שטרית: הוא מצא שלמעלה מ-50% מהם עובדים במקומות אחרים.

מאיר שטרית: אחד מהם היה בעלים של בית-מלון.

מאיר שטרית: מה, אתה משלה את עצמך, אתה מרמה את עצמך?

מאיר שטרית: אני מציע לך, תעבור בשירות התעסוקה ותראה מה קורה שם.

עסאם מח'ול: תשפוט אותם.

עסאם מח'ול: תשפוט אותם, אל תאשים את המובטלים.

מאיר שטרית: כל מי שמקבל דמי אבטלה, באמת לא יכול לעבוד?

מאיר שטרית: אתה רציני?

ראובן ריבלין: שב, חבר הכנסת ישי.

מאיר שטרית: הקבלנים מחפשים עשרות אלפי עובדים, לא מצליחים למצוא.

ראובן ריבלין: אם אדוני רוצה לומר דבר, ישב.

מאיר שטרית: העובדים בסיעוד – כל עובדי הסיעוד הם פיליפינים, זה בסדר בעיניך?

עסאם מח'ול: אתה הבאת אותם.

מאיר שטרית: כל עובדי החקלאות פיליפינים או תאילנדים, זה בסדר בעיניך?

מאיר שטרית: מה קרה לערכי העבודה במדינת ישראל?

מאיר שטרית: מה קרה?

מאיר שטרית: מה קרה לדור ההורים שלנו, שעבדו?

מאיר שטרית: מה, הם לא עבדו?

מאיר שטרית: ההורים שלך לא עבדו?

מאיר שטרית: ההורים שלי ושלך לא עבדו בחקלאות, בבניין, בתעשייה, בכל דבר?

נסים זאב: אז היתה עבודה עברית.

נסים זאב: לא יבוא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב.

עסאם מח'ול: עבודה בעיניים.

מאיר שטרית: למה צריך את הסיפור הזה כל פעם מחדש?

מאיר שטרית: לכן, נודה על האמת, חבר הכנסת ישי, נודה על האמת, צריך לעשות צעדים מתקנים מבחינה חברתית.

מאיר שטרית: צריך לעשות צעדים מתקנים מבחינה חברתית, אבל בתנאי אחד: שמי שמסוגל לעבוד ילך לעבוד.

מאיר שטרית: אם זה היה, יכולנו בחצי התקציב של הקצבאות לתת פי - - -

נסים זאב: העובדים עובדים ולא מקבלים שכר.

מאיר שטרית: תקשיב טוב, זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישי רוצה להשיב.

מאיר שטרית: יכולנו לתת פי-שניים לקצבאות לחולים, לקשישים.

משולם נהרי: אין עבודה.

משולם נהרי: יש אנשים שעובדים ולא מקבלים משכורת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישי, אדוני לא יכול לדבר.

ראובן ריבלין: כל סיעתו זועקת פה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישי, מייד כשהוא יסיים אתה תדבר.

מאיר שטרית: אני אתן לך, חבר הכנסת ישי.

מאיר שטרית: תראה, חבר הכנסת זאב, כדאי שתכיר בעובדות כדי שלא תגיד דברים לא נכונים.

מאיר שטרית: בשנת 2002 המדינה שילמה קצבאות ביטוח לאומי – 53 מיליארד ש"ח.

מאיר שטרית: אולי יסביר לי כבודו למה אני צריך לשלם קצבאות ילדים לאמהות מוסלמיות חד-הוריות – שמעת פעם את המושג – שיולדות בכל שנה ילדים?

מאיר שטרית: לא שמעתי שדבר כזה קורה.

מאיר שטרית: לשלם ל-12,000 נשים פלסטיניות בשכם ובחברון עם 92,000 הילדים שלהן, כשמרכז חייהן לא בארץ.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: תסביר לי למה אני צריך לשלם קצבאות אבטלה לאנשים שנתפסו מרמים את שירות התעסוקה, צולמו, נתפסו – וממשיכים לשלם להם קצבאות.

נסים זאב: את הרמאים תעניש, אבל מהעניים אל תגזול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה לא שומע אותי?

מאיר שטרית: חבר הכנסת זאב, לצערי, העניים באמת נופלים בין הכיסאות.

מאיר שטרית: מדוע?

מאיר שטרית: בגלל הפופוליזם החוגג הזה, שאין למערכות אומץ להוציא ממעגל מקבלי הקצבאות את מי שלא מגיעות להם קצבאות.

מאיר שטרית: העניים "אוכלים אותה" הכי קשה.

מאיר שטרית: כי כשמקצצים, הרי מקצצים לכולם.

מאיר שטרית: ואז העני, שבאמת חי מקצבתו, הוא הנפגע הגדול ביותר.

מאיר שטרית: אילו היינו מעזים – כולנו, אני לא אומר רק אני ואתה, כולנו, כל הממשלות – אילו היינו מעזים לעשות צעדים נכונים ולהגיד שמי שמסוגל לעבוד, יעבוד – אני אומר לך שלא היו עניים בארץ.

מאיר שטרית: צר לי, זה מה שהכי כואב לי.

מאיר שטרית: משום שאנחנו לא מסוגלים לקבל אומץ להוציא את מי שלא זכאים לקבל קצבאות – בגלל זה מתהווים יותר ויותר אנשים עניים, לצערי, וחבל, חבר הכנסת ישי.

עסאם מח'ול: פעם היה לכם אומץ להגיד - - -

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת ישי.

ראובן ריבלין: השר מסכים לשמוע את שאלתך.

אליהו ישי: אני מודה לך על שאפשרת לי לדבר.

אליהו ישי: ישבנו הרבה שנים יחד בממשלה.

אליהו ישי: קודם כול, הערתי בהתחלה על אלה שעובדים.

אליעזר כהן: עוד תשבו יחד בממשלה.

אליהו ישי: סליחה.

אליהו ישי: עוד לא קיבלתי תשובה על אלה שעובדים במועצות המקומיות, בשלטון המקומי, ולא מקבלים.

אליהו ישי: זה דבר אחד.

אליהו ישי: דבר שני - כתוב שכשבא המלאך להשחית, בסדום יוצא גם צדיק וגם רשע.

אליהו ישי: בכל אופן, כשאני הייתי שר העבודה והרווחה לא התביישתי, ואמרתי אז לנתניהו, ראש הממשלה, שמי שלא עובד יקבל סירוב ולא יקבל משכורת.

אליהו ישי: היה אצלי שיא של 10,000 סירובים.

אליהו ישי: אבל מה הבעיה?

מאיר שטרית: אני מעיד שזה נכון.

מאיר שטרית: האמת היא שאני רוצה להזכיר לך, שכשהייתי שר האוצר ואתה היית שר העבודה והרווחה, עשינו את המהלך הזה ביחד.

מאיר שטרית: היו אז באמת 80,000 - - -

אליהו ישי: אבל מאיר מכובדי, שר התחבורה, תראה מה קרה.

ראובן ריבלין: מספיק עם הדו-שיח.

אליהו ישי: אני מסיים.

אליהו ישי: תראה מה קרה.

אליהו ישי: כשאתה מדבר על בטלנים שלא רוצים לעבוד - אל תיתן להם, אבל כשהמשחית מכה, אתם פה מכים גם צדיק וגם רשע.

אליהו ישי: גם מי שרוצה לעבוד וגם מי שלא רוצה לעבוד - בחדא מחתא.

אליהו ישי: אתם שופכים את התינוק עם המים.

אליהו ישי: יש הרבה אנשים שרוצים לעבוד, ואין מקומות עבודה.

אליהו ישי: כשאתה אומר למשל לא לתת משכורת לאם חד-הורית אם היא רוצה להביא ילד סתם כחד-הורית ולנצל את הקצבאות של הביטוח הלאומי, תחוקק חוק לצורך העניין, אבל אל תרעיב את כל ילדי ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ישי.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אלי ישי, קודם כול, אני מסכים אתך לגבי הצורך של מי שעובד לקבל משכורת.

מאיר שטרית: חובת הממשלה לתת תשובה לעניין המשכורות הללו.

מאיר שטרית: אני חושב שהממשלה נתנה ברוב המקרים תשובות – אחרי הרבה עינויים, אבל ניתנה תשובה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אלי ישי, אני רוצה להזכיר לך, שבהסכם שאני עשיתי עם השלטון המקומי, ניתנו לשלטון המקומי בהסדר השנה 1.5 מיליארד שקלים לתוכניות הבראה, והחזרנו מהקיצוץ, מתוך 900 מיליון השקל שקוצצו, 700 מיליון שקל לבסיס המענק.

מאיר שטרית: עכשיו הממשלה הוסיפה עוד מיליארד ומשהו שקל תוספת לשלטון המקומי, דבר שאני מקווה שיפתור את הבעיה באופן טוטלי.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני לא מטאטא אל מתחת לשולחן את העובדה שהתוכנית הכלכלית יוצרת גם קשיים לחלקים מסוימים באוכלוסייה, אבל כל הסוד הוא שאני מקווה שהתוכנית הכלכלית תביא לצמיחה יותר גדולה במשק וליצירת מקומות עבודה חדשים, כדי שהאנשים שהיום נמצאים מתחת לקו העוני ואין להם יכולת למצוא עבודה, יוכלו למצוא מקומות עבודה, להתפרנס בכבוד ולפרנס את ילדיהם בכבוד.

מאיר שטרית: דבר אחרון, אדוני היושב-ראש, אם יורשה לי, למרות ההצעה הזאת, הצעת האי-אמון, חבר הכנסת אלי ישי, אספר משהו מתחום משרדי, כך שתהיה לפחות חדשה טובה אחת.

מאיר שטרית: ערב החגים, חבר הכנסת אלי ישי, יזמתי עם משרד התחבורה ועם משטרת התנועה מבצע שקראנו לו "מבצע חגי תשרי".

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני האמנתי שככל שיותר שוטרים נוכחים בכבישים כך ההרתעה גדולה יותר.

ראובן ריבלין: יישר כוח.

מאיר שטרית: כולנו מבינים, שאם אנשים רואים שוטר מאחוריהם, הם מורידים את המהירות, מסתכלים על הספידומטר, לא מדברים בפלאפון, חוגרים חגורות וכן הלאה.

מאיר שטרית: ביקשתי ממשטרת התנועה בתקופת החגים להקדיש ימים ולילות, על חשבון ישיבה בבית בחגים, ולהביא את כל השוטרים לכבישים.

מאיר שטרית: היתה נוכחות גדולה פי-שלושה של ניידות בכבישים.

ראובן ריבלין: בשביל זה יש לנו אמון בשר התחבורה.

מאיר שטרית: כי אני האמנתי שנוכחות בכבישים תפחית תאונות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני שמח לדווח על התוצאות של המבצע הזה בתום החגים.

מאיר שטרית: אני מבקש לספר לכנסת, שבתקופת החגים, בהשוואה לכל שנה קודמת, היתה ירידה של 35.3% בתאונות הקטלניות ושל 29.2% בתאונות חמורות.

מאיר שטרית: אם נדבר על סך כל התאונות, היתה ירידה של 34% מסך כל התאונות בהשוואה לשנה הקודמת וירידה של 38% בנפגעים בהשוואה לשנה הקודמת.

אורי אריאל: יש סיבה טובה - - -

ראובן ריבלין: אני מודה לשר המקשר, אשר אפשר לשר התחבורה לומר מלים מספר.

מאיר שטרית: נדמה לי, אדוני היושב-ראש, שזאת לפחות חדשה טובה.

מאיר שטרית: אני מקווה שזה יימשך.

מאיר שטרית: אני מתכוון להמשיך להפעיל את משטרת התנועה ולתת לה כלים רבים יותר כדי שתהיה לה נוכחות רבה יותר בכבישים, כי נראה לי שזאת ממש הצלת נפשות.

מאיר שטרית: תודה.

ראובן ריבלין: יישר כוח.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כבוד השר, חבר הכנסת רומן ברונפמן יביא את הצעת האי-אמון בנושא הפעולה בעזה.

ראובן ריבלין: אדוני השר ישיב, משום שסגן השר אינו נמצא פה, אלא אם כן הוא יבוא.

ראובן ריבלין: אבל אדוני נמצא פה על מנת להשיב.

יצחק כהן: איפה הממשלה?

מאיר שטרית: הנה אני.

ראובן ריבלין: האם השר שטרית אינו ממשלה בעיניך?

יעקב מרגי: - - -

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: כמו שאני לא שואל איפה חבר הכנסת בניזרי או חבר הכנסת פרץ, למשל, אל תשאל אותי איפה חברי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אנחנו שמחים קודם כול שאתה נמצא פה.

רומן ברונפמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר המקשר, כנסת נכבדה, לפני יום וחצי, כשהסתיימה כביכול הפעולה בעזה, אמר שר הביטחון שאול מופז – ואני מצטט מהעיתון – שהפעולה בעזה לא הסתיימה, אלא שצה"ל מפעיל מעתה אמצעים שונים וייחודיים לעומת אלה שהפעיל ימים קודם לכן.

רומן ברונפמן: ומה קרה ימים קודם לכן, אדוני השר המקשר, מי שיענה לי בשמו של שר הביטחון?

רומן ברונפמן: אנחנו יודעים שבמהלך מבצע יחסית קצר, שנקרא "ימי תשובה", נהרגו ברצועת-עזה 129 אנשים, 86 מהם חמושים - -

מאיר שטרית: יענה לך סגן שר הביטחון.

רומן ברונפמן: - - 42 מהם אזרחים.

רומן ברונפמן: נפצעו למעלה מ-500 איש ונהרסו למעלה מ-90 בתים, כ-60 מהם באזור ג'באליה.

רומן ברונפמן: גם השטח החקלאי והתשתיות נהרסו - לפי הדיווחים מהשטח, למעלה מ-700 דונם, מהם שטחי חממה ובוסתנים.

רומן ברונפמן: אתה נכנסת באיחור, אדוני סגן שר הביטחון.

רומן ברונפמן: אני ציטטתי את השר הממונה עליך, שאמר שהמבצע בעזה לא הסתיים, אלא הוא קיבל תפנית, ומעתה הצבא ישתמש בשיטות שונות וייחודיות, ואני מדגיש את זה.

רומן ברונפמן: אני מסתכל על המבצע בעזה, שהסתיים כביכול כפי שהסתיים לפני יומיים, באור שונה.

רומן ברונפמן: אם לצבא יש שיטות מיוחדות ואפקטיביות יותר כאשר הוא פרוס סביב מחנות הפליטים על הגבעות, ומגן על-ידי כך על מה שהוא אמור להגן - למה כל המבצע הזה היה מיועד?

רומן ברונפמן: למה להוציא את חיילינו ולגרום להרג אזרחים, שחלק מהם אזרחים חפים מפשע?

רומן ברונפמן: אנחנו לא מתווכחים על הצורך להגן על יישובי הדרום ושדרות ולמנוע בכל מחיר את יריות ה"קסאם".

ראובן ריבלין: זה המחיר.

רומן ברונפמן: לא, אדוני היושב-ראש.

רומן ברונפמן: שר הביטחון מגלה שיש גם שיטות אפקטיביות יותר.

רומן ברונפמן: חזרתי ואמרתי ששר הביטחון מעלה ספקות בדבר נחיצותו של המבצע כפי שהוא התנהל, כי אם יש שיטות אפקטיביות לצבא, למה להיכנס פנימה ולמה להרוג אנשים?

רומן ברונפמן: הרי אנחנו לא נמדוד את זה בטווח המיידי.

רומן ברונפמן: אדוני סגן שר הביטחון, אני בטוח שאתה יודע מה לענות לי מראש ובלי כל קשר למה שאני אומר, אבל בכל זאת הפרוטוקול מחייב שאתה גם תקשיב וחבר הכנסת אריאל לא יפריע לך.

רומן ברונפמן: זה רק לצורך נימוס, לא לצורך שום דבר אחר.

רומן ברונפמן: לא נמדוד את הצלחת המבצע בתוך יומיים, שלושה ימים, אלא נמדוד את התוצרים של המבצע:

רומן ברונפמן: האם מצד אחד יפסיקו לפעול "קסאמים", ומצד שני - מה אנחנו משאירים אחרי שאנחנו יוצאים מהרצועה.

רומן ברונפמן: האם אנחנו משאירים רצון לשיתוף פעולה מצד האוכלוסייה האזרחית, שתמנע בעצמה הגעת אנשי "חמאס" ושליחת ה"קסאמים", או שאנחנו משאירים שנאה על גבי שנאה על גבי שנאה?

רומן ברונפמן: זאת השאלה.

רומן ברונפמן: לאור זה, אני אומר לך מה דעתי.

רומן ברונפמן: המבצע אולי עצר את שליחת ה"קסאמים" באותם ימים שהצבא היה בג'באליה, וגם זה היה בספק, כי היו פליטת רקטה אחת או שתיים, אבל הוא השאיר גם רצון לנקמה, נקמה, נקמה.

רומן ברונפמן: אז אני שואל את עצמי, מי משני הצדדים יהיה זה שיפסיק את מעגל הדמים, מעגל השנאה, מעגל שאין ממנו יציאה, אלא אם יופיע צד אחד יותר חכם ויותר סבלני שלא יוסיף נדבך של שנאה על גבי שנאה?

רומן ברונפמן: לכן כל המבצע המהולל הזה, עם כל כך הרבה אבדות בנפש, בסופו של דבר בעיני גרם לדבר אחד: להעמקת הקרע בינינו לבין הפלסטינים, להמשך השנאה ההדדית, להמשך הטרור, ובסופו של דבר הוא לא הביא לשום תוצר חיובי בטווח הארוך.

ראובן ריבלין: לכן אתה מבקש להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: כבוד סגן שר הביטחון – בבקשה, אדוני.

יוסי שריד: מה המצב?

יוסי שריד: הליכוד מחרים את הישיבה?

ראובן ריבלין: אינני דובר הליכוד בשלב זה.

ראובן ריבלין: אדוני יכול לשאול את השר.

ראובן ריבלין: האם אדוני יודע ויכול להשיב?

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מניח, חבר הכנסת שריד, שיושב-ראש סיעת הליכוד ויושב-ראש הקואליציה תהיה לו אולי הזדמנות והוא יבהיר את עמדת סיעת הליכוד.

זאב בוים: אני יכול מכאן להביע את מורת הרוח שנשמעה בסיעת הליכוד על הדרך המשונה שבחרה האופוזיציה, ולפיה במסגרת האין-קיזוזים, לא מקזזים גם אנשים שנמצאים בבתי-חולים או בשליחות המדינה.

זאב בוים: קודם כול, אנחנו מביעים מורת רוח, כי זו חריגה ממסורת שהיתה קיימת בכנסת הזאת, מסורת נכונה, לדעתי, אם כי יודעי דבר ותיקים אומרים לי שכבר היו דברים מעולם.

ראובן ריבלין: היו דברים מעולם משני הצדדים.

זאב בוים: בכל זאת, מורת הרוח קיימת, ואת השאר נשאיר לידידנו, חבר הכנסת גדעון סער.

יוסי שריד: - - - החולים - - -

זאב בוים: אל כולם.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת ברונפמן, שמעתי את ההערה שלך שקראה לי לסדר, והיא כשלעצמה היתה נכונה, כי עמית שלך, תוך כדי דבריך, לחש לי באוזן, אבל אני בא לומר לך שלא רק שהקשבתי למה שאמרת מרגע שנכנסתי, אלא שאני גם מתכוון לענות לך ישירות, ואני אפילו לא מתכוון לקרוא את כל מה שהכנתי מראש, הרצאת דברים ארוכה על כל הסוגיה.

זאב בוים: בעניין המבצע – למה יצאו למבצע?

זאב בוים: אני חושב שהדברים כבר ידועים, הם נאמרו, הם נלעסו ונטחנו ואין צורך לחזור על זה.

זאב בוים: אולי כן.

זאב בוים: שמעתי פעם את יושב-ראש הכנסת, שציטט מפי גדול, ראש הממשלה מנחם בגין, זכרו לברכה, שאמר שהמובן מאליו ראוי שיחזור וייאמר.

ראובן ריבלין: חשוב.

זאב בוים: חשוב שיחזור וייאמר.

זאב בוים: בכל זאת, במקרה הזה לפחות, אני לא אלך לפי הכלל הזה, אלא אגש ישר לאופי המבצע.

זאב בוים: ראשית, צריך לומר שהוא לא הסתיים, אלא שהוא שינה את המתווה שלו.

זאב בוים: אני רוצה לומר לך, שבמהלכו הוא שינה את המתווה כמה וכמה פעמים.

זאב בוים: ראשית, הוא לא נפסק.

זאב בוים: נכון מה שאמרת, שגם התפרסם, שהשתמשו ביותר אמצעים מתוחכמים ואמצעים אחרים כדי להבטיח שאכן ההישג הזה שהושג – הורדה דרסטית של אפשרויות שיגור ה"קסאמים" – יימשך.

זאב בוים: בעיקרון, מהבחינה הצבאית, בתוך המבצע עצמו הגישה הצבאית היתה כזאת שלא מחזיקים בשטח, אוחזים בו ומתיישבים בו, ושנית, באותו הקשר, שתהיה תנודה, ניידות של הכוחות, שינוי הפורמציות, הכיוונים וגמישות רבה בהפעלת הכוח תוך שילוב אמצעים לא רק של כוחות בקרקע, אלא, כמובן, באוויר, בהליקופטרים ובאמצעים אחרים.

זאב בוים: הדגש שהושם עכשיו על שימוש נוסף או יותר באמצעים האוויריים המודיעיניים ויכולת הסיכול מהאוויר הוגבר אומנם, אבל זה לא מפסיק את המבצע ולא משהו יוצא דופן לעומת מה שהופעל לפני כן.

זאב בוים: אתה מדבר על מעגל דמים.

זאב בוים: היום זה נראה מעגל דמים, והשימוש במטבע הלשון הזה מנצל באיזה מקום את העובדה שאולי לחלק מהציבור יש זיכרון קצר.

זאב בוים: במעגל אתה לא יודע איפה אתה מתחיל, מי ממשיך ואיפה זה נגמר.

זאב בוים: זה מעגל.

זאב בוים: אין לזה התחלה ואין לזה סוף.

זאב בוים: זה מעגל.

זאב בוים: למי שהזיכרון שלו קצר, בבית הזה ואצל הצופים, אולי כן ראוי להזכיר שזה לא מעגל שאין לו התחלה ואין לו סוף, אלא שזאת תגובה ותגובה על תגובה, כפי שאמרת.

זאב בוים: האמת לאמיתה היא שפעם אחת היתה לזה התחלה, ובעקבות ההתחלה הזאת, שמישהו מסוים התחיל בה, התחילו לבוא תגובות.

זאב בוים: נכון, כאשר היום אתה מצלם ומתרכז בתמונה המצטיירת ברגע נתון כזה, זה נראה כך.

זאב בוים: הם משגרים "קסאמים", אנחנו עושים פעולה נגד.

זאב בוים: אם, לשיטתך, אנחנו עשינו פעולות לפני זה, הם משגרים "קסאמים" ושנאה על שנאה על שנאה.

זאב בוים: אבל בכל זאת מישהו התחיל.

זאב בוים: מישהו החליט לפני ארבע שנים, בתוך תהליך של משא-ומתן, בתוך תהליך של התקדמות המשא-ומתן, התקדמות שאני באופן אישי לא כל כך אהבתי, כידוע לך, אבל ממשלת ישראל, ממשלה ריבונית, ניהלה משא-ומתן, ויש התחייבות של שני הצדדים מאז ימי אוסלו, התחייבות שאומרת שלא משנה מה יהיו חילוקי הדעות בינינו לבין הפלסטינים, אנחנו נפתור את חילוקי הדעות האלה סביב שולחן הדיונים.

זאב בוים: על-פי התפיסה מהסכם אחר – די לשפיכות הדמים.

זאב בוים: הרי זה היה הרעיון של אוסלו.

זאב בוים: ידעו שיהיו חילוקי דעות, ידעו שיהיו מכשולים בדרך, פרסו על ציר זמן כדי לבנות – איך אומרים?

זאב בוים: – צעדים בוני אמון.

זאב בוים: הנה, דווקא בצעד אחד גדול אולי מכולם, שניסה לעשות ראש הממשלה לשעבר שלנו, אהוד ברק, אולי הגדול מכולם לפי שיטתו ולפי שיטתם של אלה שאני לא מסכים אתם, דווקא אז הפרטנר, זוכה פרס נובל לשלום, מחליט לשבור את הכלים ואת הכללים ואת ההתחייבות שהוא עצמו נטל על עצמו – לא משנה מה יהיו חילוקי הדעות, נשב למשא-ומתן וסביב שולחן הדיונים הזה נפתור את חילוקי הדעות.

זאב בוים: הוא מחליט להשתמש בטרור כאמצעי להשגת מטרה אסטרטגית, ויש לו מטרות אסטרטגיות, לשיטתו.

זאב בוים: הוא רוצה את זכות השיבה ועוד ועוד.

זאב בוים: לא אני אומר את זה, חבר הכנסת ברונפמן, לא אני גיליתי את אמריקה בעניין הזה.

זאב בוים: מתוך הרשות הפלסטינית, מקרב שריו של ערפאת – אני מציע לך לפנות, לקרוא ולראות בדברי הפרוטוקול של הרשות הפלסטינית את דבריו של שר התקשורת דאז, מר פלוג'י, מתי הוחלט בהחלטה מסודרת, לא בלחץ, מראש, בהחלטה מתוכננת, לנקוט את המכשיר הזה, הטרור, כדי לאלץ את ישראל לקבל את תנאי הפלסטינים.

זאב בוים: למיטב זיכרוני זה היה באפריל 2000, חצי שנה לפני שהצעד הזה ננקט, שלושה חודשים לפני ועידת קמפ-דייוויד.

זאב בוים: אז יש מישהו שהתחיל בזה, זה לא מעגל דמים.

זאב בוים: מישהו פתח במסע הטרור הנורא הזה.

זאב בוים: ועל זה אמרו חכמינו: ואידך זיל גמור.

זאב בוים: רבי עקיבא אמר את זה על התורה.

יוסף יצחק פריצקי: רבי הלל.

יוסף יצחק פריצקי: בשביל זה צריך חילונים בכנסת, שידעו את הדברים.

זאב בוים: כן, הלל הזקן אמר: ואידך זיל גמור.

זאב בוים: סליחה שאני משתמש בביטוי, צריך להגיד "להבדיל".

זאב בוים: זאת התורה על רגל אחת של המלחמה שלנו במשך ארבע שנים נגד הטרור הרצחני, הבלתי-נתפס הזה.

רומן ברונפמן: האם על-ידי מבצע שכזה אתה משיג את המטרה?

זאב בוים: חבר הכנסת ברונפמן, אני מסכים אתך בדבר אחד.

זאב בוים: יש לי בעיה, אין שם עם מי לדבר.

זאב בוים: אתה יודע את זה.

זאב בוים: אני לא אומר שבעקבות זה שאנחנו עושים מבצע אנחנו מוצאים מישהו לדבר אתו.

זאב בוים: לא אמרתי את זה.

זאב בוים: אבל אנחנו גם לא יכולים לעמוד מנגד, בחיבוק ידיים.

זאב בוים: יכול להיות שאנחנו במצב של סובב ומסובב, אבל תן לי כתובת.

זאב בוים: אין לי כתובת.

זאב בוים: אמרנו במפורש, וכיוון שלא היתה כתובת ברורה אמרנו את זה בריש גלי לכל העולם, וקודם כול לפלסטינים: ברגע שייפסק ירי ה"קסאם", ייפסק המבצע.

זאב בוים: אמרנו את זה.

זאב בוים: האמירה הזאת מונחת לפתחם שם בעזה, ואני לא יודע מי הם.

זאב בוים: זה כואב, זה מצער שנפגעים אזרחים, אבל אני אומר לך, כמו שעמדתי בכנסת בשבוע שעבר ואמרתי את הדברים הכי קשים בעניין ההרג של הילדה ברפיח, אני חוזר ואומר פה בכל זאת שלא נשכח את הקונטקסט, את הזירה שבה מתנהלת המלחמה הזאת.

זאב בוים: במגבלות הזירה המיוחדת הזאת, שלא אנחנו בחרנו בה, אלא משלחי ה"קסאם", הארגונים, אלה שמטמינים את המטענים, אלה שמשלחים פצצות אר.

זאב בוים: פי.

זאב בוים: גי'., הם בחרו את הזירה הזאת, המיוחדת, רוויית האוכלוסייה האזרחית הבלתי-מעורבת – אני מוכן להגיד "תמימה", חלק גדול ממנה בוודאי תמימה, אבל המושג "בלתי מעורבת" הוא הכי נכון – שאסור לפגוע בה.

זאב בוים: במסגרת המגבלות האלה, וחרף דברים קשים שקרו פה ושם, בודדים, לכל מי שקצת מבין מה זאת פעילות מהסוג הזה – אני חושב שאנחנו מצליחים לבדל ולהפריד בין החמושים הטרוריסטים לבין אוכלוסייה לא מעורבת, ועדיין צריך להצטער על האוכלוסייה הזאת, שחלק ממנה נפגע.

זאב בוים: חיי אדם אחד הם לא עניין לסטטיסטיקה, ובכל זאת, כשאנחנו עושים את הסטטיסטיקה, בלי להתווכח על המספרים, ואפילו המספרים שאתה העלית כאן – אני חושב שאנחנו מצליחים לעשות את הבידול הנדרש על-פי עולם המושגים שלנו.

זאב בוים: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים לדיון על הצעות האי-אמון.

מיכאל נודלמן: הדוברת הראשונה היא חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריה – חבר הכנסת רוני בר-און.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אודה על האמת, התלבטנו היום, חברי לסיעה ואנוכי, אם להגיש הצעת אי-אמון ואיך להצביע.

קולט אביטל: מצד אחד אנחנו יודעים מה הדרמה המתרחשת עכשיו בליכוד.

קולט אביטל: אנחנו בעד ההתנתקות, אנחנו רוצים לחזק את ראש הממשלה בהחלטה הזאת.

קולט אביטל: מצד שני, כשאנחנו רואים את המצב הכלכלי, אין ספק שאנחנו גם רוצים להפיל אותו.

קולט אביטל: אבל ההתלבטות הזאת נגמרה כאשר לפני יומיים קראתי שוב בעיתונות את הסטטיסטיקות.

קולט אביטל: קראתי שהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, במקום לפרסם את דוח העוני פעם בשנה, תפרסם אותו מעתה ואילך פעמיים בשנה.

קולט אביטל: קראתי את הסטטיסטיקה המחפירה, שאומרת שיש עכשיו מיליון ו-480,000 עניים בישראל, ובהם 680,000 ילדים.

קולט אביטל: אנחנו מדינה נאורה, מדינה שאמורה להיות מדינתו של העם היהודי.

קולט אביטל: הקשבתי בקשב רב לדברי ראש הממשלה לפני שבוע, כשהוא נאם מעל הבמה הזאת, וניסיתי להבין את מה שהוא אומר.

קולט אביטל: נדהמתי, כי שאלתי את עצמי אם אני במקום הנכון, אם הוא במקום הנכון, אם הוא מתאר מציאות שאותה אני חיה, שאותה אנחנו חיים כאן יום-יום, שעה ששמענו אותו מספר בלהט רב על ההצלחות של הממשלה בתחום הכלכלי, על הצמיחה, על התחלת הגאולה, על התחלת הצמיחה הכלכלית.

קולט אביטל: נדהמתי, משום שבערים שבהן אני מסתובבת, בפריפריה, אני רואה מציאות אחרת.

קולט אביטל: אני רואה את הילדים הרעבים, שלא זו בלבד שהוריהם אינם יכולים לספק להם מזון לבתי-הספר, ודאי שהם אינם יכולים לספק להם כסף - לא לספרים, לא לחוגים, לא ללימוד נוסף.

קולט אביטל: נדהמתי, מפני שאני, כמו חברי כנסת אחרים, מסתובבת בפריפריה ורואה מה מצבם של הקשישים.

קולט אביטל: אנשים רבים באים אלינו עם דמעות בעיניים, בסוף חייהם, לאחר שהקצבה קוצצה.

קולט אביטל: לא זו בלבד שזקנים ערירים אלה אינם יכולים עוד לספק לעצמם את הצרכים, אינם יכולים להיכנס לבתי-אבות, כי אלה נסגרים, הם אינם יכולים מהקצבה הזאת לשלם לעצמם את התרופות שלהן הם זקוקים, ואין להם לאן לפנות, משום שאין מזור, משום שבקופות-החולים יש קיצוצים.

קולט אביטל: אני רוצה להעלות כאן היום, שוב, גם את הנושא של העולים החדשים.

קולט אביטל: 69,000 אנשים אינם יכולים היום לשלם משכנתה, וזאת לפי סטטיסטיקות שקיבלנו מהבנקים.

קולט אביטל: אותם אנשים, שאינם יכולים עוד לשלם משכנתה, נמצאים ביום שלמחרת מחוץ לביתם, בלי קורת-גג.

קולט אביטל: ואותן אמהות חד-הוריות – שלהן אמר שר האוצר שהוא יעזור, הציע להן לצאת לשוק העבודה, אבל כמובן עבודה אין – אותן אמהות חד-הוריות, שהתחילו את מחאתן לפני שנתיים, שלוש שנים בכך שנאלצו למכור כליות, היום המחאה הפכה לחשפנות.

קולט אביטל: לא, זאת בוודאי לא הדרך שאני הייתי בוחרת, ואינני יכולה להבין אותה או להצדיק אותה, אבל אני כן חייבת להגיד שאילולא עשו זאת העיתונות כבר לא היתה שמה לב אליהן.

קולט אביטל: אילולא עשו זאת, לא היינו מבינים עד כמה עמוקה מצוקתן.

קולט אביטל: לכן, לנוכח המצב הזה, ואחרי כל המצב שאנחנו רואים יום-יום, אני יכולה לומר רק דבר אחד: יש הבדל אדיר בין מה שראש הממשלה אומר לבין המציאות.

קולט אביטל: הרחוב כבר אינו קונה זאת.

קולט אביטל: אנחנו, עם כל הרצון הטוב, ועם כל הרצון לתמוך בהתחלת היציאה מעזה, מכיוון שאנחנו מאמינים שזאת הדרך להתחיל להתניע שוב תהליך מדיני כלשהו, איננו יכולים לתמוך בממשלה הזאת, איננו יכולים לבוא ובמצפון נקי לתמוך במדיניות שכל מטרתה היא להפוך את העשירים ליותר עשירים ואת המסכנים ליותר מסכנים.

קולט אביטל: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ניאלץ לעשות דבר והיפוכו: נתמוך בראש הממשלה בתוכניתו לצאת מעזה, אבל נמשיך וננסה להפיל אותו כשמדובר במדיניות כלכלית רעה וזדונית, במדיניות שבעצם אף אחד במדינת ישראל לא צריך לקבלה.

קולט אביטל: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת רוני בר-און – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת חמי דורון, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו - חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו - חבר הכנסת צבי הנדל.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו פעדם נוספת שמפלגות בבית מגישות אי-אמון בממשלה דווקא על רקע פעולת הגנה, הפעולה של צה"ל בעזה.

חמי דורון: מאז פרוץ האינתיפאדה, לפני ארבע שנים, נורו יותר מ-300 רקטות "קסאם" לעבר שטח ישראל, ויותר מ-70 מהן נחתו בעיר שדרות.

חמי דורון: במהלך שנות האינתיפאדה, מה שנקרא "בתרגול על רטוב", הפלסטינים שיפרו את מערכת ה"קסאם", והיום ארגון ה"חמאס" מפתח רקטת "קסאם" שתהיה מסוגלת להגיע לטווח של כ-17 ק"מ.

חמי דורון: כל בר-דעת מבין את טווח האיום הזה, בעיקר אם הרקטות האלה יופעלו גם משטחי הרשות ביהודה ובשומרון.

חמי דורון: בשל ירי ה"קסאם", ואך ורק בשל כך, החליט הדרג המדיני כי צה"ל יצא למבצע "ימי תשובה".

חמי דורון: במהלך המבצע נפגעו מחרטות רבות לייצור טילים ונפגעו מחבלים רבים.

חמי דורון: הצורך הראשוני בפעולה נבע מהירי הבלתי-פוסק של טילי ה"קסאם", ששיאו המחריד היה בערב סוכות, בהריגת שני הילדים, שני בני-הדודים, בשדרות.

חמי דורון: בסיור שערכה סיעת שינוי בעיר שדרות, כאשר נפגשנו עם תושבים ועם ראש העיר, עמדנו על הצורך הדוחק להשיב את הביטחון לתושבי שדרות.

חמי דורון: עמדנו על גבעה בקצה היישוב, וממול – בתיה של עזה, והמרחק כמטחווי יידוי אבן.

חמי דורון: ממש קרוב.

חמי דורון: כך שאין שום בעיה לשלוח "קסאם" אל תוך שטח העיירה ולפגוע בתושבים ובאזרחים שכל אשמתם היא שהם יהודים והם גרים שם.

חמי דורון: בעקבות הביקור התחזקה דעתי, כי גם אם תיושם תוכנית ההתנתקות, חובה על הדרג המדיני לשמור לצבא את היכולת להגיב ולפעול בעומק שטחי עזה ולהגיע לכל מקום שנמצאים בו מחבלים המבקשים לפגוע בילדים ולפעול נגדם ביד חזקה.

חמי דורון: אתמול למעשה הסתיים המבצע, המבצע שעליו נסבה בעצם הצעת האי-אמון, וכבר הבוקר אנחנו עדים לניסיונות חבלניים באזור הרצועה, על-פי הפירוט שאני רוצה לקרוא, אדוני היושב-ראש:

חמי דורון: שני מחבלים הצליחו לחצות את גדר המערכת מרצועת-עזה; כוח צה"ל זיהה אותם בסביבות השעה 06:00 והצליח לרתק אותם בחילופי אש.

חמי דורון: ההערכה היא כי השניים הצליחו לחצות את הגדר דרומית למעבר סופה, הסמוך לקיבוץ חולית שבנגב המערבי, ותכננו לבצע פיגוע ירי באחד היישובים.

חמי דורון: הכוח לכד אותם במרחק של כ-100 מטר מחוץ לגדר וניהל אתם חילופי אש.

חמי דורון: אירוע שני – קצין צה"ל נפצע הבוקר באורח בינוני מאש שנפתחה לעבר כוח שנע צפונית למעבר כיסופים במרכז הרצועה.

חמי דורון: הכוח השיב אש לעבר החוליה, שהיו בה שני מחבלים נוספים.

חמי דורון: כלומר, אין ספק שבפעולה הזאת לא היה אפשר להגיע ל-100% הצלחה, כיוון שהטרור יימשך, והטרור יימשך משום שאנחנו מדברים על החלטה אסטרטגית של הרשות הפלסטינית, החלטה אסטרטגית של ערפאת, שליחיו ושלוחיו, שלוחי "הג'יהאד האסלאמי", שלוחי הג'יהאד העולמי, וכל הצטעצעות לא תעזור, כי אנחנו נמצאים היום במלחמת טרור, כאשר השטח כאן, רצועת-עזה, הוא בסך הכול המעבדה לניסוי כלים חדשים, להמצאות, לתחבולות מלחמה חדשות.

חמי דורון: צריך לזכור שההמצאה של המחבלים המתאבדים נולדה כאן, במעבדה של המזרח התיכון.

חמי דורון: המאמץ של זרועות הביטחון ושל שירותי המודיעין צריך להתמקד לא רק בהפסקת איום ה"קסאם" משטח עזה, אלא גם במניעת החדירה של יכולת השיגור לשטחי יהודה ושומרון, מכיוון שברגע שיוכלו המחבלים לירות טילים מתוך שטחי יהודה ושומרון, מרבית מדינת ישראל תהיה בטווח הסכנה, ונצטרך לשוב ל"חומת מגן" 2, 3, 4, ואנה אנו באים.

חמי דורון: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יעקב מרגי.

מיכאל נודלמן: אחריו - חבר הכנסת רן כהן.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הגשנו היום הצעת אי-אמון בממשלה, שהולדתה באיסור, והיום הבית הזה צריך להביע את אי-אמונו בממשלה, כדי שתסיים את כהונתה מהר ככל האפשר, לפני שחס ושלום גם קבורתנו פה תהיה באיסור.

יעקב מרגי: סוגיית ההתנתקות היא כנראה הפלטפורמה שעליה הממשלה הזאת צריכה ללכת הביתה.

יעקב מרגי: ממשלה שחרתה על דגלה את ה"לא" – לא לעם ישראל, לא לתורת ישראל ולא לארץ-ישראל, ממשלה שהתחילה את כהונתה בשתי רגליים שמאליות כנראה, הרגל החברתית והרגל היהודית.

יעקב מרגי: לא היתה בישראל ולו ממשלה אחת שפגעה כל כך קשה וכל כך באכזריות וכל כך בניכור בשכבות החלשות ובמעמד הביניים.

יעקב מרגי: לא היתה ממשלה שהרימה יד בתורת ישראל ובזהות היהודית כפי שעשתה הממשלה הזאת.

יעקב מרגי: לא היתה ממשלה שמינתה שרים שאין להם אפילו טיפה אחת של רגש וחמלה כלפי הנזקקים והחלשים.

יעקב מרגי: שר בממשלה שיכול להגיד שמי שאין לו כסף לשלם בעבור מים שישתה מי גשמים; שר בממשלה שטוען שאין עניים ורעבים, שזו רק דמגוגיה; שר בממשלה שיכול להבין מדוע אין משלמים לעובדים את שכרם, המולן בידי מעסיקיהם; שר בממשלה שרוצה למנוע בחוק פיצויי הלנת שכר לעובדים שבמשך שנה שלמה צברו ריבית, עמלות והוצאות שונות ומשונות מפני שהמעסיק לא שילם את שכרם – סימפטום השר הזה מעיד על אטימותה של כל הממשלה.

יעקב מרגי: גזירותיה מעידות על תכונותיה.

יעקב מרגי: ממשלה שהבטיחה לעם היושב בציון שתהיה צמיחה; ממשלה שהבטיחה 200,000 מקומות עבודה; ממשלה שהבטיחה להיטיב עם מעמד הביניים; ממשלה שהבטיחה לזוגות הצעירים תקווה ועתיד; ממשלה שהבטיחה לילדים תנאים טובים ובטוחים יותר לגדול בהם.

יעקב מרגי: הממשלה שהבטיחה – הבטיחה, אבל דהרה, תוך כדי דריסה ובלי להביט ימינה ושמאלה, לעבר מדיניות אגרסיבית שכנראה משרתת כ-6,000 משפחות בעם הזה ובמדינה הזאת, תוך כדי ריסוק עצמות למשק הישראלי.

יעקב מרגי: ממשלה שחוץ מיחצנות כלפי מדרגי הדירוג הכלכלי בעולם לא עניין אותה דבר.

יעקב מרגי: ומה קיבלנו לאחר יותר משנה וחצי של כהונה והבטחות?

יעקב מרגי: בתמורה קיבלנו יותר מ-600,000 משפחות החיות מתחת לקו העוני; יותר ממיליון עניים במדינתנו; יותר מ-50,000 עסקים קטנים שנסגרו; יותר מ-300,000 מובטלים במוצהר ועוד יותר מ-200,000 מובטלים בדרכם לייאוש המושלם; יותר מ-70,000 משפחות שמתקשות להחזיר את תשלומי המשכנתה.

יעקב מרגי: האבטלה בקרב המבוגרים הפכה לבלתי הפיכה, וכל מבוגר שנפלט משוק העבודה לא נותר לו אלא להשלים עם מר גורלו.

יעקב מרגי: רבותי, זו הממשלה שלנו.

יעקב מרגי: חיילים משוחררים לאחר שירות צבאי ארוך ומתיש יוצאים לבטלה, ללא תקווה, ללא סיכוי.

יעקב מרגי: 13% מתובעי האבטלה באוגוסט היו חיילים משוחררים.

יעקב מרגי: אני אומר שזו לא בושה למדינה, זה אות קלון לממשלה ולחברה שלנו.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עומד כאן שר התחבורה מאיר שטרית ואומר בכל הזדמנות, שלפי הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אין משק-בית שלא מתפרנס או משתכר בדרך כלשהי.

יעקב מרגי: מבחינתו של מאיר שטרית גם קצבה של 1,000 שקל מהמוסד לביטוח לאומי, או הבטחת הכנסה של 3,000 שקל לבית, שלפי הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה צריך 7,000 או 8,000 שקל כדי להתקיים, בשבילו זה מספיק.

יעקב מרגי: אז תבינו, יושבת פה ממשלה עם אידיאולוגיה שהיא נעולה עליה, לא בודקת את הנתונים ורצה קדימה.

יעקב מרגי: אבל, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באותה נשימה אין בעיה לאוצר להזרים מיליונים בדרך של הטבות או ביטול היטלים לאותו מאיון עליון.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, בתחילת הדרך עוד חשבתי שאולי הממשלה הזאת צודקת, אולי דרכה תביא ברכה, שהמהלכים שלה אכן יוציאו את המשק ממצבו הקשה ומהמיתון העמוק שבו הוא שרוי.

יעקב מרגי: אבל בתמורה מה אנחנו מקבלים?

יעקב מרגי: עוד אבטלה, עוד נזקקים, עוד עוני, עוד רעבים, עוד פינוי של חייבי משכנתאות מדירות.

יעקב מרגי: לכן, חברי חברי הכנסת, הממשלה הזאת לא תקבל היום אמון, ואנחנו ודאי שנצביע נגדה כדי להעבירה מן העולם וכמה שיותר מהר.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו - חברי הכנסת גילה פינקלשטיין, יעקב ליצמן, מוחמד ברכה ועמיר פרץ.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להוקיע, אבל בכל החריפות, את החלטת סיעת הליכוד להחרים את הכנסת.

רן כהן: כשסיעה שמובילה את ממשלת ישראל, שנבחרה בבית הזה למשול, מחליטה להחרים את הכנסת, אין לזה שום משמעות אחרת אלא שבירת הדמוקרטיה.

רן כהן: לא סתם שבירת הדמוקרטיה, אלא בכוחנות ובעריצות.

רן כהן: אני מזהיר את חברי הליכוד: אתם הולכים בדרך מסוכנת מאוד מבחינת קיומנו כאן כחברה דמוקרטית נורמלית.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, לכאורה הייתי צריך לבוא לכאן ולשעוט אל הבמה הזאת כדי להוקיע את הממשלה ולעשות הכול כדי להפיל אותה.

רן כהן: מה צריך עוד לקרות?

רן כהן: 1.5 מיליון עניים, בהם 700,000 ילדים מתחת לקו העוני, האבטלה לא יורדת, הפגיעות בשכירים והפגיעות במשפחות החד-הוריות נמשכות.

רן כהן: הנה, כאן בחוץ, מול משרד האוצר, עומדים הסטודנטים ומפגינים נגד העוני יחד עם האמהות לילדים נכים בעלי 100% עד 120% נכות, עם אילנה אזולאי מערד בראשם, אשר הלכה כל הדרך מערד עד הכנסת עם בנה יוסי.

רן כהן: על מה הם זועקים?

רן כהן: על זה שהיתה להם קצבה לילדים הללו, ילדים נכים, של 2,600 שקל, וירדו להם מזה 1,260 שקל - 50%.

רן כהן: איזו עריצות של אוצר צריך כדי שזה ייעשה כלפי האנשים הללו?

רן כהן: ומה הם עושים?

רן כהן: חזרו שוב להפגין מול משרד האוצר.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני מוקיע את הממשלה הזאת על אטימותה החברתית והכלכלית.

רן כהן: דרך אגב, גם אין לה שום סיכוי כלכלי.

רן כהן: הנה, כבר עכשיו, במחצית השנייה של השנה, יש ירידה בצמיחה הכלכלית לעומת מחצית השנה הראשונה, משום שאין דבר כזה שעם יצמח כלכלית כאשר כוח הקנייה שלו, רמת הרווחה, התרבות וההשכלה נפגעים.

רן כהן: אלא מה?

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני מאמין שהאמת צריכה להיאמר.

רן כהן: כל חיי לא האמנתי לאריק שרון.

רן כהן: אני אומר מעל הבמה הזאת, שאני מאמין שראש הממשלה אריאל שרון רוצה לקיים את ההתנתקות.

רן כהן: רק אנשים חסרי כל ראייה אלמנטרית, בסיסית - - -

יעקב ליצמן: אתה לא אומר אם זה יהיה, אתה רק רוצה שיהיה.

רן כהן: אני גם מאמין שהוא יעשה הכול שזה יהיה.

רן כהן: אתה יודע מה, חבר הכנסת ליצמן, אני אעזור לו לעשות הכול כדי שזה יהיה.

רן כהן: אתה יודע למה?

רן כהן: כי אני מאמין לו בעוד דבר - שהוא עושה את זה הכי טוב שאפשר היום למען עם ישראל, כי בעצם כל אלה - בימין ובליכוד - שרודפים אותו היום, מה הם מציעים לאנשי שדרות?

רן כהן: עוד "קסאמים"?

רן כהן: עוד ירי?

רן כהן: עוד הרג?

רן כהן: עוד הרס בתים?

רן כהן: עוד פעם כניסה של צה"ל?

רן כהן: עוד הרג פלסטינים?

רן כהן: שוב ירי?

רן כהן: מה, הם מציעים את הפינג-פונג הזה שכבר היה נחלת קריית-שמונה?

רן כהן: למדנו ממנו, אנחנו עם הספר.

רן כהן: המוצא היחיד לתושבי שדרות והאזור הוא ההתנתקות.

רן כהן: אין דרך אחרת.

רן כהן: מי שמציע היום לעצור את התהליך הזה בעצם מציע חוסר תקווה לעולם לתושבים אשר לאורך רצועת-עזה וצפון-השומרון.

רן כהן: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו נעשה הכול כדי להצביע בעד ההתנתקות, לעזור לה ולא לאפשר לימין הקיצוני ולמורדי הליכוד לחבל במאמצי ההתנתקות.

רן כהן: אנחנו לא עושים את זה מטעמים פוליטיים, כי היה פשוט ביותר לפעול להפלת שרון.

רן כהן: זה הדבר הכי פשוט.

רן כהן: יש לי לב כבד בעיקר על התוכנית הכלכלית והחברתית של הממשלה, על השחיתות בממשלה ועל הרבה דברים, והייתי רוצה שהיא תיפול, חוץ מאשר בדבר אחד - היום היא מציגה תוכנית אחת שיכולה לקדם את עם ישראל בפתרון הזה של ההתנתקות.

רן כהן: בזה אסור לחבל.

רן כהן: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהיום צריך להוקיע את הפלסטינים שיורים על שדרות, שהורגים את ילדיה ונשותיה, שפוגעים באזרחים הללו וביכולת שלהם לקיים חיים אלמנטריים ונורמליים.

רן כהן: אני חושב - כפי שניתנה ההוראה על-ידי ראש הממשלה ושר הביטחון לצה"ל לצאת מרצועת-עזה - שככל שנקדים לצאת משם וככל שנוציא משם גם את האזרחים וגם את החיילים, כדי להפריד ולהפסיק את החיכוך, יש סיכויים יותר גדולים לאזרחי מדינת ישראל וגם לאזרחים הפלסטינים בצד השני לחיות חיים נורמליים.

רן כהן: תודה רבה, אדוני.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריה - חבר הכנסת יעקב ליצמן.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשאני רואה את חברי צבי הנדל, תמיד יש לי עוד כמה משפטים להוסיף.

צבי הנדל: אל תספרי לאשתי.

גילה פינקלשטיין: לפנינו הצעות של מפלגות העבודה-מימד, ש"ס, יחד, חד"ש, בל"ד ורע"ם.

גילה פינקלשטיין: ההצעות שלפנינו מפתיעות מאוד.

גילה פינקלשטיין: לנוכח כל התהליכים המדיניים שמבצעת הממשלה אין כלל יסוד מוצק לעצם הגשתן.

גילה פינקלשטיין: ניקח לדוגמה את הצעת האי-אמון של מפלגת העבודה בנושא: התנהלות הממשלה בתחום המדיני.

גילה פינקלשטיין: לקרוא ולא להאמין.

גילה פינקלשטיין: ממה לא מרוצים חברי מפלגת העבודה?

גילה פינקלשטיין: לכאורה, מעולם לא היה טוב יותר מבחינה מדינית?

גילה פינקלשטיין: על מה עוד יש לשמאל הישראלי לחלום במציאות המדינית הנוכחית?

גילה פינקלשטיין: אני בטוחה שעד לפני שנה, לא היתה מסוגלת מפלגת העבודה להעלות בדעתה, שיקום ראש ממשלה שהתנגד לעקירת יישובים, יהפוך את עמדתו, ויעשה כל מאמץ לממש את המצע של חברי האופוזיציה לממשלתו.

גילה פינקלשטיין: מפלגת העבודה מדברת בשני קולות והרמוניה מהם והלאה.

גילה פינקלשטיין: ביום שבו הרימו חברי העבודה את האצבעות שלהם לתמיכה בהודעתו המדינית של ראש הממשלה, בו ביום גם הניחו את הצעת האי-אמון להצבעה השבועית ביום שני הבא.

גילה פינקלשטיין: התנהלותם רצופה סתירות: הם גם תומכים בהתנתקות, שאומנם באה מ"בית-מדרשם", ועם זאת גם מתנגדים לתהליך המדיני המתקתק, ובזמנים קשים חוזרים ותומכים בהודעות הממשלה, בעת שחברי הקואליציה זונחים את מנהיגם.

גילה פינקלשטיין: נדמה שהזיגזוג הבולט של חברי העבודה נובע מן העובדה הגלויה שמנהיג המפלגה היריבה נטל את משנתם הפוליטית והמדינית, מוביל אותה ומוציא אותה אל הפועל, וכל שנותר להם כעת הוא לתור להם אחר מלבוש פוליטי חלופי שיאפשר להם קיום עצמאי משמאל לליכוד.

גילה פינקלשטיין: אין לי ספק שההסבר הזה עוד יקבל את חיזוקו הגדול עם תמיכתה הצפויה של מפלגת העבודה בהצעת האי-אמון הקיצונית והאטומה של חברי יחד והסיעות הערביות בדבר תוצאותיו של מבצע "ימי תשובה" ברצועת-עזה.

גילה פינקלשטיין: הצעות האי-אמון של יחד, הצעה שאין לה כל שיג ושיח עם סבלם של תושבי שדרות והדרום, היא הצעה שמתעלמת במתכוון מ-4,600 הפצמ"רים וה"קסאמים" שזרעו הרס ומוות בקרב מתיישבי גוש-קטיף.

גילה פינקלשטיין: זאת הצעה שלא מבדילה בין דם מחבלים אכזרים לדם נשים, ילדים וזקנים תמימים.

גילה פינקלשטיין: אין צודק יותר מהיחלצות עם להגן על אזרחיו.

גילה פינקלשטיין: אין טבעי יותר מלקום ולהשיב מלחמה.

גילה פינקלשטיין: איני מבינה כיצד אפשר לראות ב-140 המחבלים שנהרגו בפעילות צה"ל קורבנות שמתו על לא עוול בכפם.

גילה פינקלשטיין: צה"ל ימשיך לפעול ברצועת-עזה בצורה נקייה ויסודית, גם במחיר דם מחבלים אכזרים והרס בתים שמשלחים רוצחים לערי ישראל.

גילה פינקלשטיין: הכרה בזכותנו הלגיטימית להתמודד בנחישות ובעוצמה מול הטרור היא הכרה בזכותנו לחיות כאן בארץ-ישראל, באדמת ארץ-ישראל המובטחת לנו בתנ"ך.

גילה פינקלשטיין: אסור לנו להיתפס בשום אופן לציור מעוות שמנסה השמאל הישראלי להנחיל לתרבות הישראלית, ולפיו הקורבן תמיד צודק.

גילה פינקלשטיין: כוחה הצבאי וחוסנה החברתי של מדינת ישראל אינם שומטים את הבסיס האמיתי והמוסרי תחתיה.

גילה פינקלשטיין: אם להאמין להערכות הביטחוניות, מבצע "ימי תשובה" הרחיק את טווח משגרי ה"קסאמים", והדבר עשוי לספק ביטחון עתידי לתושבי הדרום.

גילה פינקלשטיין: אישית, איני מאמינה שבכך יסתיים פרק ה"קסאמים" מרצועת-עזה, אך די במטרה זו כדי לתת את הגושפנקה המוסרית למבצע הזה ולבאים, שבוודאי יופיעו במקביל לתוכנית ההתנתקות ההרסנית.

גילה פינקלשטיין: כאמור, תמיכת מפלגת העבודה בהצעה חמורה זו חושפת את ההקצנה שחלה בה עד כדי אימוץ עמדותיו ההזויות של השמאל הקיצוני.

גילה פינקלשטיין: לפתע נעלמו מקרבה הביטחוניסטים והמטיפים ל"יד קשה" כנגד הטרור הפלסטיני.

גילה פינקלשטיין: היא דוחה אפילו את התועלת הטמונה במבצע שיש לתוכנית שהיא עצמה מאמינה ודוגלת בה.

גילה פינקלשטיין: גם בסיטואציה הזאת, גם במצב הזה, רואים עד כמה מפרפרת מפלגת העבודה ומחפשת את עצמה במרחב שבין תוכנית ההתנתקות של ראש ממשלת ישראל ובין מפלגות השמאל המנותקות מהמציאות.

גילה פינקלשטיין: אני מבינה את המצוקה והבלבול שבהם נתונה מפלגת העבודה, אך איני חושבת שהצעות האי-אמון עשויות לחלץ אותה מהמצב.

גילה פינקלשטיין: במקום זה, ראוי לגבש משנה ביטחונית-מדינית חדשה בעלת קווי יסוד חדשים, שאולי תפטור אותה מהיצמדות נלעגת, פעם לליכוד ופעם לחד"ש.

גילה פינקלשטיין: אני מסיימת.

גילה פינקלשטיין: גם הפעם נועדו הצעות האי-אמון לכסות על אובדן הדרך של מפלגת העבודה והשמאל, ולצערי שלא באשמתן אלא בשל "שפן ההתנתקות" ששלף ראש הממשלה באופן תמוה.

גילה פינקלשטיין: אני מקווה שההתנתקות המאיימת תיעלם כשם שהגיעה בהכרעה דמוקרטית, באמצעות משאל עם, ומפלגת העבודה תוכל לחזור למקומה הטבעי, לעמדות המוכרות משכבר הימים.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת פינקלשטיין, גמרת לעשות סדר במפד"ל?

אלי בן-מנחם: אין לך בעיות משלך?

אלי בן-מנחם: קודם תעשי סדר אצלך בבית, אם יש לך שם בית.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו - חברי הכנסת מוחמד ברכה, עמיר פרץ, ג'מאל זחאלקה וטלב אלסאנע.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה לאחל לחבר הכנסת הרב יצחק כהן מזל טוב לנישואי הבן חיים כהן, שיושב ביציע המיוחד - שיהיה הרבה נחת; בורא העולם בקניין, השלם זה הבניין.

אמנון כהן: זה נכנס להיסטוריה.

אורי אריאל: אפשר לבקש קידוש מאבא של החתן?

יעקב ליצמן: אני מציע שנעשה הפסקה, ניכנס למזנון הכנסת והוא ייתן לנו לחיים.

מיכאל נודלמן: אתם יכולים לעשות את זה אחרי הנאום.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי הכנסת של ש"ס, אני חושב שהגיע הזמן, חבר הכנסת הנדל, במקום להסביר למה אין אמון בממשלה, צריך להתחיל להסביר - מי שיש לו אמון, שיסביר למה יש לו אמון.

יעקב ליצמן: בדיוק הפוך.

יעקב ליצמן: 27 מתוך 40, 23, אני לא יודע כמה, כי המונה דופק, עולה כל הזמן - לחברי הליכוד אין אמון, למפלגת העבודה - אין אמון, לש"ס - אין אמון, לאיחוד הלאומי - אין אמון, ליהדות התורה - אין אמון, לערבים - אין אמון.

יעקב ליצמן: למי יש אמון?

יעקב ליצמן: מי נשאר?

יצחק כהן: אולמרט.

יצחק כהן: לאולמרט יש אמון.

צבי הנדל: לאולמרט ועמרי.

יעקב ליצמן: טומי לפיד הוא היחיד, שינוי.

יעקב ליצמן: אלה שלא התביישו להגיד, שליהודי מותר להיות אנטישמי.

יעקב ליצמן: איך מסתכלים על זה בעולם?

יעקב ליצמן: אנחנו מגנים אנטישמיות בכל העולם, לא שמעתי שגינו את האנטישמיות כאן בארץ, בכנסת, בממשלה.

יעקב ליצמן: אנחנו עוד צריכים להסביר למה אי-אמון?

יעקב ליצמן: שיבואו להסביר כאן למה יש אמון.

יעקב ליצמן: דבר שני, אדוני היושב-ראש, ידוע לך שעד לרגע זה, בשונה מעובדי העיריות שרובם קיבלו את השכר, עובדי המועצות הדתיות לא קיבלו את שכרם עד לרגע זה.

יעקב ליצמן: פתאום במשרד ראש הממשלה אין חשבון, לא יודעים למי מגיע, למה מגיע, איפה מגיע, אף שיש פסק-דין של בית-משפט.

יעקב ליצמן: אלה שחרתו על דגלם כל הזמן, שצריך לשמוע לפסק בית-משפט, כאן פתאום לא שומעים את בית-המשפט, אין פסק-דין, לא צריך לקיים את פסק-הדין; אי-אפשר, נבדוק, מחר, מחרתיים.

יעקב ליצמן: היה פסק-דין בבית-הדין לעבודה, שעד תחילת אוקטובר צריך לשלם את המשכורות.

יעקב ליצמן: עד לרגע זה לא שולמו משכורות.

יעקב ליצמן: אני רוצה להמשיך עם משרד החינוך.

יעקב ליצמן: במשרד החינוך פתאום העבירו את חוק ההזנה לבתי-הספר, לאלה שנמצאים במצב סוציו-אקונומי נמוך.

יעקב ליצמן: בהצעת החוק העבירו רשימות ערים הזכאיות לקבל את הסיוע הזה.

יעקב ליצמן: דבר יפה מאוד.

יעקב ליצמן: אבל משום מה, אילו מקומות לא קיבלו?

יעקב ליצמן: רק מקומות של חרדים.

יעקב ליצמן: למשל בני-ברק, קריית-ספר היתה ברשימה, ביתר, אלעד, רכסים, הילדים שלומדים בחינוך עצמאי וב"מעיין החינוך התורני" בשדרות.

יעקב ליצמן: כאילו אצלם לא נופלים "קסאמים", לא צריך לתת להם.

יעקב ליצמן: את אלה הוציאו מהרשימה.

יצחק וקנין: אפילו פרעה לא עשה ככה.

יעקב ליצמן: אחרי שעשינו קצת בלגן כאן, בכנסת, ומחינו, אומרים שיחזירו את ביתר ואת קריית-ספר.

יעקב ליצמן: אבל, אדוני היושב-ראש, זה לא אומר לי כלום.

יעקב ליצמן: עיר כמו בני-ברק, העיר הענייה בארץ, בישראל – מחרימים אותה.

יעקב ליצמן: לא נותנים שם.

יעקב ליצמן: ולא שאני צר עין, חלילה, שנתנו לשני המקומות האלה.

יעקב ליצמן: אדרבה, טוב שנתנו, אבל להחרים את בני-ברק?

יעקב ליצמן: היא במקום השני מבחינה סוציו-אקונומית – העיר הענייה בישראל.

יעקב ליצמן: אתמול ראינו שההכנסה הממוצעת שם היא 2,000 ש"ח בחודש, ואף אחד לא חושב שצריך – ועל זה מפלים, ולא מכניסים לתוך החוק הזה, רק משום שהם חרדים.

יעקב ליצמן: ואני לא רוצה לדבר על הנושא של "ליבה", ואני לא רוצה לדבר על המיצ"ב – שמכריחים אותנו, מתערבים לנו בחינוך שלנו, מה שכל גדולי ישראל, בפרט מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, הוציאו ואמרו כל הזמן שאסור להיכנע להם בזה.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

יעקב ליצמן: אני אסיים.

יעקב ליצמן: אני אקח כמה דקות, מה שגם אחרים עברו.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדבר – ולסיים – גם בנושא של הגדלת העוני.

יעקב ליצמן: יש עוני, ושר האוצר אומר לנו כל הזמן שיש צמיחה.

יעקב ליצמן: יש פתאום אנשים בעולם – קונדוליסה רייס, אלן גרינספן – כולם מתעניינים.

יעקב ליצמן: הכול בסדר.

יעקב ליצמן: אני יודע דבר אחד, רבותי, האבטלה עולה; יש יותר אנשים שאין להם עבודה.

יעקב ליצמן: אני יודע שחיפשו במקררים לקראת החגים, כל מפעלי החסד בארץ התגייסו כדי שיהיה לאנשים אוכל לאכול בחג, ויש – כביכול – אומרים שיש צמיחה.

יעקב ליצמן: אולי יש, פה ושם, איזה מפעל שיש בו צמיחה, אבל האנשים בעולם ובארץ הם עניים יותר.

יעקב ליצמן: העוני גדל, ואני לא רואה את הצעקה שמרימים כאן.

יעקב ליצמן: כמעט על הכול עוברים לסדר-היום, כאילו לא כלום.

יעקב ליצמן: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מקווה, ומצפה מאוד, שמישהו יסביר לנו פעם אחת למה צריך לתת אמון בממשלה.

יעקב ליצמן: אין סיבה אחת שאפשר להגיד שבגללה יש לתת בממשלה אמון.

יעקב ליצמן: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו - חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מסך העשן הסמיך שיצר ראש הממשלה באמצעות תוכנית ההתנתקות מבקש לכסות על שלטון מושחת וכושל שהמיט חורבן על כל תחומי החיים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: זו ממשלה אלימה, שרק בשבועיים האחרונים קיפחה את חייהם של עשרות פלסטינים במבצע שהיה בצפון רצועת-עזה – גם נשים, גם זקנים וטף, ואפילו ילדת בית-ספר תמימה שהפכה למטווח ולמתקן ירי, ואחרת שישבה על ספסל לימודיה ונורתה תוך כדי כך.

מוחמד ברכה: זו ממשלה שמבצעת פשעי מלחמה על בסיס יומי; שמשחיתה את נפשם, את צלמם ואת עלומיהם של צעיריה שלה; שמפילה בתים על יושביהם, שהופכת חיי עם שלם לגיהינום תחת לשחרר אותו מכיבושה המתמשך; זו ממשלה שימיה נמשכים רק הודות לייאוש העמוק שיצרה, והוא שמזין ומקיים אותה; זו ממשלה שהסבילות, תחושת חוסר התוחלת והאין-אונים של הציבוריות הישראלית הם הבסיס להישרדותה.

מוחמד ברכה: זו ממשלה שהעומד בראשה מתקשה לדבר אמת.

מוחמד ברכה: רק בשבוע שעבר הכחיש ראש הממשלה את דבריו של וייסגלס על כך שההתנתקות נועדה בעצם לקבור את הסיכוי לחידוש התהליך המדיני או לבצר את המפעל ההתנחלותי בגדה.

מוחמד ברכה: והנה, רק אתמול הוא אמר בפגישתו עם ראשי המתנחלים, שההתנתקות נועדה לשמר כמה שיותר התנחלויות על כנן.

מוחמד ברכה: החלטת הממשלה, שכנראה אנחנו אמורים להצביע עליה בשבוע הבא, גם היא נשענת על שלושה נספחים, והנספחים האלה הם חלק בלתי נפרד ממנה, ובאחד מהם מדובר מפורשות על כך שהמגמה היא לחזק את ההתנחלויות בגדה המערבית.

מוחמד ברכה: יוצא אפוא, רבותי, שההתנתקות היא המס ששרון משלם כדי לתחזק את פשעי הכיבוש, הגדר וההתנחלויות, בזמן שההבדל בינו לבין חניכיו המתנחלים הוא שהם מסכימים עמו על הכול, למעט תשלום המס הפיקטיבי בדמות תוכנית ההתנתקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, גם סיפורי הבדים על הכלכלה המתאוששת אינם מחזיקים מים, למרות ההצגות של שר האוצר והחנופה של בכירי הפרשנים הכלכליים.

מוחמד ברכה: המציאות יותר חזקה מתעמולה.

מוחמד ברכה: הצמיחה במשק היא קטנה מאוד ומגזרית מאוד.

מוחמד ברכה: מפיקה תועלת מהצמיחה הזאת שכבה דקיקה בראש הפירמידה הפיננסית של בעלי ההון במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אין לצמיחה הזאת שום היקש או השפעה על רוב האוכלוסייה.

מוחמד ברכה: שיעור האבטלה הוא אסוני – 11%.

מוחמד ברכה: תוסיפו לזה 800,000 איש שעובדים במשרה חלקית והכנסתם מגיעה ל-2,000 ש"ח; תוסיפו לזה עוד מיליון איש ואשה שאינם מגיעים כלל לסף המס ושכרם הוא שכר מינימום ומטה, ותבינו שאנחנו חיים על חבית של אבק שרפה חברתי.

מוחמד ברכה: וכמה מלים, אדוני היושב-ראש, על רעיון משאל העם.

מוחמד ברכה: הרעיון הזה קרם עור בעצם כדי שישמש בידי המתנחלים והימין הקיצוני כמנוף להכשלת ההתנתקות ולהעלאת רעיונות גזעניים כגון רוב מיוחס.

מוחמד ברכה: אבל רעיון משאל העם מאתגר בעיקר את הכנסת הזאת, ומציב סימני שאלה על הלגיטימיות של הכרעותיה ועל מעמדה כביטוי הכללי של רצון האזרחים וכריבון במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: ומעבר לכל העיסוק הישראלי, אני מציע להפנות למה שכתבה שולמית אלוני ב-Ynet ב-14 בספטמבר השנה.

מוחמד ברכה: היא כותבת כך: אין לנו שום זכות להחליט שאנחנו, הכובשים, נחליט במשאל עם בקרבנו שאנחנו ממשיכים לשלוט בעם אחר ולמנוע ממנו את זכותו לחירויות המעוגנות בהחלטת האו"ם, בחוק הבין-לאומי ובאמנות הבין-לאומיות.

מוחמד ברכה: בעצם, מה רעיון משאל העם אומר?

מוחמד ברכה: הרעיון אומר שצריך לשאול את האזרחים של המדינה הכובשת אם הם מעוניינים להמשיך בכיבוש.

מוחמד ברכה: היו מצבים בעולם שהיו בהם משאלי עם – כמו בקנדה, כמו באלזס, שהיתה בין גרמניה לבין צרפת, כמו בסרי-לנקה – בכל מיני מקומות.

מוחמד ברכה: מי שנשאל על גורל השטח לא היה הכובש; לא העם, הרוב, אלא האנשים שישבו באותו שטח.

מוחמד ברכה: לשאול את האנשים בישראל או את המתנחלים – הימין הקיצוני במדינת ישראל – אם הם מוכנים, אם הם רוצים להמשיך לשלוט או לא, והעם הפלסטיני הוא מין חבית של נתינים שנמצאים בהסגר ובכלא – זה מנוגד לכל ערך אנושי ודמוקרטי.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת, אדוני היושב-ראש, צריכה ללכת, ומהר.

מוחמד ברכה: היא כושלת, היא מושחתת, היא מנותקת.

מוחמד ברכה: אנחנו מסרבים לתמוך בה, ולו גם באחדים ממהלכיה.

מוחמד ברכה: יש לחתור להפילה, וכמה שיותר מוקדם.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שהכנסת מקיימת היום את אחד הדיונים שכולנו יודעים שמקרבים אותנו לרגעי אמת מאוד מאוד משמעותיים בכנסת הזאת.

עמיר פרץ: מובן שההתרחשויות מחוץ למליאה הן התרחשויות מעניינות, אבל היינו מצפים שהמליאה בחודש הקרוב אכן תשים לב למתרחש.

עמיר פרץ: יש פה הליכים דמוקרטיים מאוד מסובכים ונושאים לא פשוטים.

עמיר פרץ: אני כמובן אתייחס לחלק מהנקודות.

עמיר פרץ: דבר ראשון שעומד על הפרק הוא משאל העם.

עמיר פרץ: משאל העם הוא דבר שנשמע לכאורה דבר יפה, נקי, מחזירים את ההכרעה לעם ונותנים לציבור להחליט, אבל יש בזה מידה של חוסר אחריות מצד כנסת שקיבלה למעשה את הסמכות להיות הריבון ולהחליט בשיקול דעת.

עמיר פרץ: חלילה וחס לא אומר שלאזרחים אין שיקול דעת.

עמיר פרץ: יש להם שיקול דעת, אבל אפילו אנחנו, חברי הכנסת, לא בטוחים שיש לנו כל הכלים, כל האינפורמציה וכל הכללים כדי לדעת במדויק מה המצב בנושאים מאוד רגישים שצריך להחליט לגביהם, מה המשמעויות ומה התחזיות הדמוגרפיות וההשלכות השונות.

עמיר פרץ: לבוא ולגלגל אחריות כזאת לידי הציבור, שעשוי להיות מושפע מאירוע חד-פעמי שיכול להתרחש ביום ההצבעה, חס וחלילה וחס ושלום?

עמיר פרץ: יכול פתאום להתרחש איזה אירוע ביטחוני ביום ההצבעה, ובבת-אחת דעת הקהל תשתנה באותו יום ותקבע את עתיד מדינת ישראל לדורי דורות?

עמיר פרץ: אז נבוא בטענות לאזרחים שהצביעו כך?

עמיר פרץ: אבל זה לא העניין.

עמיר פרץ: זה אומר שאנחנו מפקידים את עתיד מדינת ישראל בידי שני טרוריסטים, שיבינו שאם הם באים בבוקר של ההתנתקות ועושים מעשה התאבדות, הם יהיו אלה שיקבעו מה יקרה במדינת ישראל.

עמיר פרץ: אנחנו נוכל לומר משהו לאזרח, שיראה חלילה אוטובוס מתפוצץ - בלי לפתוח פה לשטן חלילה?

עמיר פרץ: ואחר כך נשאל למה הוא הצביע נגד - הצבעת אנטי של רגע מסוים?

עמיר פרץ: אנחנו נפקיד את עתיד מדינתנו ואת עתיד המזרח התיכון כולו בידי חוליות טרור?

עמיר פרץ: לכן, הכנסת נבחרה כדי לקבל החלטות.

עמיר פרץ: מי שאין לו אומץ לקבל החלטות, שיתפטר.

עמיר פרץ: הכנסת קיבלה את הריבונות שלה כדי להיות הריבון, ולא כדי להחליט שהיא מחזירה החלטות קשות לידי הציבור.

עמיר פרץ: למה לא, גם אני רוצה שיעשו משאל עם על התקציב.

עמיר פרץ: אם נעשה משאל עם על התקציב, אני מניח שהרוב נגד התקציב יהיה הרבה יותר גדול מהרוב נגד ההתנתקות; אם יהיה רוב כזה, אם יהיה משאל עם על ההתנתקות וההצבעה תתקיים בקרוב.

עמיר פרץ: ברור לחלוטין שבנושאים אחרים אפשר להשיג רוב מוחלט.

עמיר פרץ: אני לא מערער על הסמכות של הכנסת, גם אם אני לא אוהב את הרוב האוטומטי בכנסת שמצביע מעת לעת נגד עמדותי ונגד תפיסותי בעניין הגזירות שהוא מטיל על הציבור.

עמיר פרץ: גם אני הייתי יכול לומר: מי הסמיך את הכנסת לקחת מהמשפחות החד-הוריות, לקצץ בתקציבים ולפגוע במערכת החינוך?

עמיר פרץ: בואו נעשה משאל עם, למה לא?

עמיר פרץ: אני יודע שהמאבק שלי יותר קשה, יותר מסובך.

עמיר פרץ: צריך לשכנע את הסיעות, לשכנע את חברי הכנסת, ובדרך כלל אני יודע שהרוב הקואליציוני יצביע נגדי, ואני מקבל את הדין, כי כך החליט העם, זאת הכנסת שהוא בחר.

עמיר פרץ: אני יכול לשכנע את העם שבבחירות הבאות ינסה לבחור כנסת אחרת, להשיג רוב למה שאני מאמין.

עמיר פרץ: אני מקווה מאוד שכל האמירות שאנחנו שומעים ייעלמו מהר מאוד.

עמיר פרץ: אני חושב שהחברים שמתנגדים להתנתקות, ואי-אפשר לזלזל בעמדתם, צריכים להוקיע בכל דרך את קריאות הסרבנות תרתי משמע שנשמעות מצד הרבנים.

עמיר פרץ: הסרבנות לשלום והסרבנות להתנתקות הן דבר אחד, אבל סרבנות דו-ראשית שמכמתת בתוכה גם סרבנות אידיאולוגית לגיטימית מול סרבנות בלתי לגיטימית לקרוא לחיילי צה"ל לא למלא פקודות, זאת סרבנות שפוגעת באלה שמתנגדים להתנתקות.

עמיר פרץ: אם מישהו חושב שעמדת הרבנים תורמת ומשפיעה על דעת הקהל לטובת אלה שמתנגדים להתנתקות, הוא טועה.

עמיר פרץ: לכן אני פונה מתוך אחריות למדינת ישראל ואומר, שמי שייתן לגיטימציה לסרבנות מצד אחד, שלא יתפלא שהוא גורם לכך שסרבנות מצד שני תהפוך גם כן לגיטימית.

עמיר פרץ: אני מתנגד לסרבנות מכל סוג שהוא, לסרבנות משמאל ולסרבנות מימין.

עמיר פרץ: סרבנות לפקודות צה"ליות היא מתכון להרס מדינת ישראל, ואין שום זכות לרב, יהיה רב מכובד ככל שיהיה, לפגוע באושיות מדינת ישראל.

עמיר פרץ: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בתאריך 7 בספטמבר הופיעה קריקטורה בעיתון "וושינגטון פוסט" – בחלק הראשון מנוף ענק מעלה קרוון מאזור עזה, בחלק השני המנוף מעלה את הקרוון מעלה מעלה, בחלק השלישי המנוף מנחית את הקרוון בגדה המערבית.

אורי אריאל: אתה יכול לחזור על זה?

ג'מאל זחאלקה: מנוף ענק מעלה קרוון מעזה ומציב אותו באזור הגדה המערבית.

ג'מאל זחאלקה: זאת הקריקטורה.

ג'מאל זחאלקה: אם תרצו, זו תמצית תוכניתו של אריאל שרון.

מגלי והבה: בגלל זה אתה מתנגד - - -

ג'מאל זחאלקה: בדיוק.

ג'מאל זחאלקה: יש דבר אחד חיובי בתוכנית של שרון, והוא פינוי ופירוק ההתנחלויות ברצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: אם זה היה עומד לבדו, היינו מצביעים בלב שלם על ההצעה הזאת, על פינוי ההתנחלויות מרצועת-עזה, אם כי אנחנו רוצים שיפונו כל ההתנחלויות, גם בעזה וגם בגדה המערבית.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים שיפונו כל ההתנחלויות וכל המתנחלים, עד האחרון שבהם.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שצריך לעשות.

ג'מאל זחאלקה: בתוכנית שלפנינו יש פירוק ההתנחלויות ברצועת-עזה, ואמרתי שזה דבר חיובי, אבל מצד שני כל החלקים האחרים של התוכנית הזאת הם גרועים ביותר, ואפילו מסוכנים, כי תכליתם לחזק את הכיבוש הישראלי בגדה המערבית, להרחיב את ההתנחלויות ולמנוע תהליך של שלום, למנוע הסדר קבע, ולשים את כל העניין של השלום בפורמלין או בהקפאה עמוקה, כהצעתו וכהסברו גלוי הלב של דב וייסגלס בריאיון לעיתון "הארץ".

ג'מאל זחאלקה: אני שמעתי את השר שטרית, שאיננו כרגע.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע למה לא נמצא כאן אף אחד מהממשלה.

ג'מאל זחאלקה: סיעת הליכוד מחרימה את הישיבה, אבל גם הממשלה מחרימה אותה?

ג'מאל זחאלקה: אני לא מבין.

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר שזה צעד ראשון לכיוון תהליך השלום.

ג'מאל זחאלקה: זה לא נכון, זה אפילו לא הוצהר.

ג'מאל זחאלקה: גם אריאל שרון וכל תומכי התוכנית, אף אחד מהם לא אמר שהתוכנית באה כחלק מתהליך של שלום, אלא כחלק מהיערכות מחודשת, כדי שיהיה לישראל כיבוש יותר נוח.

ג'מאל זחאלקה: מלכתחילה הסיפור של עזה לא היה בעיה.

ג'מאל זחאלקה: הרי מוסכם על הרוב המכריע, גם בכנסת ואפילו גם על חלק מהמתנגדים לתוכנית ההתנתקות, שבסופו של דבר מעזה צריך לצאת וצריך לפרק את ההתנחלויות ברצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: עזה לא היתה שאלה בעייתית בסכסוך מבחינת פתרון הקבע או הפתרון הצפוי.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה היתה הרצון של ישראל להחזיק יותר ממחצית הגדה המערבית ואת ירושלים והאזור שלה.

ג'מאל זחאלקה: זאת היתה הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: לכן, להגיד שזה שנסוגים מעזה זה הישג עצום – זה לא הישג אם אנחנו מביאים בחשבון שברור שהיתה כוונה ישראלית כזאת.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה נשארת בגדה המערבית, וכאן אריאל שרון מחזק את העמדה של הרחבת ההתנחלויות ברצועת-עזה וחיזוק הכיבוש שם.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אי-אפשר לקחת את התוכנית הזאת רק בחלק שמדבר על פירוק התנחלויות, אלא צריך לקחת אותה באופן כולל, כי היא מחזקת את הכיבוש בגדה וחוסמת לחלוטין את תהליך השלום למשך 10–15 שנים.

ג'מאל זחאלקה: כך נאמר אפילו באופן מוצהר.

ג'מאל זחאלקה: דובר כאן על משאל עם בעניין ההתנתקות.

ג'מאל זחאלקה: השאלה הזאת היא לא שאלה ישראלית פנימית.

ג'מאל זחאלקה: לא משאל עם דרוש, אלא משאל העמים – שהעמים יחליטו.

ג'מאל זחאלקה: יש לגיטימציה בין-לאומית; יש החלטות של האו"ם – זאת שאלה של יחסים בין-לאומיים, לא שאלה שהמצביעים הישראלים מכריעים בה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר שברעננה יחליטו איך יחיו אנשים בשכם.

ג'מאל זחאלקה: זה לא יכול להיות.

ג'מאל זחאלקה: הדעת נותנת, וההיגיון, וההגינות, וכך בנויים היחסים הבין-לאומיים, שבעניינים כאלה הולכים למשאל העמים, ולא למשאל עם.

ג'מאל זחאלקה: משאל העמים אומר – סוף לכיבוש, סוף לכל ההתנחלויות - - -

מגלי והבה: אתה מתנגד ליציאה מעזה - - -

ג'מאל זחאלקה: אני אתנגד לתוכנית של שרון.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נצביע נגד התוכנית הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתנגדים לה בדיוק מהסיבות שאמרתי, שהיא בנויה כדי לחסום את תהליך השלום ולחזק את הכיבוש בגדה, ברצועה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לדרוש ממני שאסכים להמשך הכיבוש הישראלי בתמורה לפירוק כמה התנחלויות ברצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: בכללותה זוהי תוכנית גרועה ביותר, ומסוכנת, ונצביע נגדה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חבר הכנסת מגלי והבה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הוויכוח שקיים היום בין שרון לבין הליכוד, בין שרון לבין ההתנחלויות שהקים ובינו לבין המתנחלים שבהם השקיע, אינו ויכוח בין מחנה השלום לבין אנשי הימין.

טלב אלסאנע: הוויכוח הוא, לדעתי, בין הימין הקיצוני הפנאטי לבין הימין הקיצוני החכם.

טלב אלסאנע: כאשר הימין הקיצוני אומר: אני רוצה את הכול, כל זה שלי ואני לא מוכן לוותר על מאומה – לדעת שרון העמדה הזאת מסכנת את הכול, ולכן הוא בא עם היוזמה הזאת, של תוכנית ההתנתקות, שיש בה חסרונות אבל יש בה יתרונות.

טלב אלסאנע: אחד היתרונות הוא, שבפעם הראשונה בא ראש הממשלה – והוא לא ראש הממשלה של מרצ, ולא מטעם מפלגת העבודה, אלא מטעם הימין, וכל הזמן דגל בארץ-ישראל הגדולה, ארץ-ישראל השלמה, כל הזמן האמין בהתנחלויות ושיווק את ההתנחלויות כאילו הן מעניקות ביטחון למדינת ישראל – ומכריז שההתנחלויות הן נטל ולא נכס, והפתרון הוא לפרק את ההתנחלויות.

טלב אלסאנע: לדעתי זה תקדים חשוב, שדווקא הימין, שהקים את ההתנחלויות, הוא אשר יתחיל את היוזמה הזאת.

טלב אלסאנע: לדעתי זה יעודד את הממשלות הבאות להמשיך את התהליך.

טלב אלסאנע: הכיבוש כולו הוא יחידה אחת.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להפריד בין כיבוש ברצועת-עזה לבין כיבוש בגדה.

טלב אלסאנע: זה אותו כיבוש, אלה אותן התנחלויות, ולכן דין הכיבוש בגדה יהיה בסופו של דבר כדין הכיבוש ברצועת-עזה.

טלב אלסאנע: דין ההתנחלויות בגדה יהיה כדין ההתנחלויות ברצועת-עזה.

טלב אלסאנע: אף אחד בעולם לא יהיה מוכן להשלים עם איזו אשליה, או לקבל אותה, כאילו ההתנחלויות האלה שונות, או הכיבוש בגדה הוא שונה - אותו מעמד מבחינת המשפט הבין-לאומי, אותו מעמד מבחינת הסכסוך המדיני, אותה תוצאה מבחינת הפתרון הסופי.

טלב אלסאנע: לכן, עם כל החששות שלנו, וחוסר ההסכמה המוחלט שיש לנו כלפי אריאל שרון וחוסר האמון שלנו בהצהרות שלו, אנחנו, בסיעת רע"ם, החלטנו, לשם שינוי, להעמיד אותו במבחן.

טלב אלסאנע: אנחנו בשום פנים ואופן לא רוצים כביכול להיות מי שיגיד: לא, הוא רוצה לפנות התנחלויות?

טלב אלסאנע: ההתנחלויות יישארו ברצועת-עזה, והמתנחלים יישארו – כאילו אנחנו נותנים לגיטימציה להתנחלויות ונותנים לגיטימציה למתנחלים.

טלב אלסאנע: רוצים לפנות?

טלב אלסאנע: בבקשה, תפנו – בהצבעה שלנו נעזור לכם לפנות, כדי שלא תהיה לכם שום מלה ולא יהיה לכם שום תירוץ בעניין הזה.

טלב אלסאנע: אלא מה?

טלב אלסאנע: יש לי חשד שכל הסוגיה הזאת, וכל הצרה הזאת, המדומה, של ההתנתקות, היא ניסיון של הולכת שולל.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה, כמו בכל תחום אחר, אומר דבר ועושה את היפוכו.

טלב אלסאנע: עד לידי כך הגיע המצב, שמי שרוצה להצביע בעד התהליך המדיני מצביע שרון, ומי שרוצה להצביע נגד התהליך המדיני מצביע ליכוד – כאילו יש שתי ממשלות.

טלב אלסאנע: זה נובע מהמסר הכפול שהוא אימץ מאז הגיע לשלטון.

טלב אלסאנע: הוא מדבר בעד פירוק התנחלויות בלתי חוקיות – ומחזק אותן; הוא מדבר על מדינה פלסטינית – ומקים את החומה שמפצלת אותה; הוא מדבר על התנתקות מעזה – ומתחבר לעזה עוד יותר.

טלב אלסאנע: אנחנו שמים לב בהתנהלות שלו לכך שהוא אינו מתכוון למה שהוא אומר.

טלב אלסאנע: כל המפקד המדומה הזה, משאל העם המדומה בקרב המתנחלים, שהוא שואל את המתנחלים מה הם רוצים, כאילו זה דבר שיש לו משמעות קונסטיטוציונית; במקום לפנות לכנסת, שהיא הריבון – ללכת למתפקדים של הליכוד.

טלב אלסאנע: מעולם לא היה דבר כזה, שהמתפקדים של הליכוד קיבלו החלטה.

טלב אלסאנע: לכן, זה מעלה תהיות, נראה שהוא מנסה להוליך שולל, שהוא מנסה לרמות את העולם.

טלב אלסאנע: הוא מנסה ליצור אשליה, כדי למנוע דיון מדיני ביוזמות מדיניות אחרות, ולהגיד שיש יוזמה מדינית – חכו תראו, אני לא רוצה שתפריעו לי – ובינתיים הוא ממשיך בהקמת התנחלויות.

טלב אלסאנע: לכן, יש לי חשש כבד שבכל הסוגיה הזאת הוא אינו מתכוון ברצינות לבצע את מה שהוא אומר, אבל אני לא רוצה לתת לו את התירוץ לכך בהצבעה שלי, ולכן, אם תהיה הצבעה, אנחנו נתמוך.

טלב אלסאנע: התירוץ האחרון, כבוד היושב-ראש, הוא העניין של משאל העם.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת משאל עם?

טלב אלסאנע: זאת אומרת שאנחנו, חברי הכנסת, מביעים אי-אמון בעצמנו.

טלב אלסאנע: זאת אומרת שאתה, צבי הנדל, אומר:

טלב אלסאנע: אני נבחרתי כדי לקבל החלטות בסוגיות השוליות - -

צבי הנדל: נכון - - -

טלב אלסאנע: - - בדברים של מה בכך אני אחליט, אבל אם יש סוגיה חשובה, אחזיר את הכדור לעם, כדי שהוא יחליט.

טלב אלסאנע: אין לי אמון בעצמי; אין לי אמון בכנסת.

טלב אלסאנע: אני נמצא כאן לא כדי לקבל החלטות, אלא כדי לקבל את המשכורת בסוף החודש.

טלב אלסאנע: אם אתה לא מקבל החלטות, תעביר את המשכורת שלך לעם.

טלב אלסאנע: מה אתה עושה כאן בכלל?

טלב אלסאנע: מי צריך את הכנסת?

טלב אלסאנע: לכן, כל הסיכוי של משאל העם זה שהימין רוצה – לא מתוך שהוא דוגל בדמוקרטיה, אלא כדי לנטרל, לבטל ולטרפד את המהלך – זה ניסיון לעקוף את הכנסת, זה ניסיון לעקוף את הממשלה, זה תיק מילוט מקבלת החלטות ומקבלת הכרעות, ולדעתי זה יהיה פתח לאנדרלמוסיה שלטונית מוחלטת ובלי ספק לפסטיבל קיצוני גזעני נגד הציבור הערבי.

טלב אלסאנע: לכן אנחנו מתנגדים לו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מגלי והבה.

מיכאל נודלמן: אחריו - חבר הכנסת יגאל יאסינוב, ואחריו - חבר הכנסת צבי הנדל.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את דברי חברי מהאופוזיציה, ובעיקר את דברי חברי חברי הכנסת הערבים.

מגלי והבה: שמעתי את עמדתך, חבר הכנסת אלסאנע, ואני מברך אותך על העמדה הזאת, שאתה תומך בתוכניתו של ראש הממשלה.

מגלי והבה: אתה אומר: אני רוצה לתת צ'אנס לשנות את המצב.

מגלי והבה: אם היית מתאמץ עוד יותר – מאוקטובר 2000 – והיית עומד על המשמר אז, היינו ממשיכים בתהליך שלום ולא מגיעים לשימוש באלימות ובטרור כדי להשיג מטרות מדיניות.

מגלי והבה: הפתיעו אותי דווקא אותם חברים מהמפלגות האחרות במגזר הערבי, שעדיין מתנגדים לתוכנית ראש הממשלה.

מגלי והבה: זכותם, אבל זה אומר לנו, לכולנו, שהם רק כאילו רוצים שלום – כאילו רוצים הסדר.

מגלי והבה: כי אין שום תירוץ בעולם, בשום מפלגה – אלא רצון לשרת אינטרסים לא ברורים – להתנגד לתוכנית כזאת.

מגלי והבה: הגדיל לעשות חבר כנסת שלא נמצא כאן, אחמד טיבי, במאמר מערכת שכתב לאחד העיתונים הערביים בצפון, שהכותרת שלו "הגנרל, הנענע ואימאן".

מגלי והבה: הוא חושב שבאמת הציבור הישראלי לא קורא את העיתון, לא קורא את מילותיו.

מגלי והבה: מעולם לא מצאתי חבר כנסת שמשתמש בדברים הכי בוטים, הייתי אומר, כדי להגדיל את השנאה ואת האיבה בין שני העמים.

מגלי והבה: ציפיתי, ורציתי, שאותם חברי כנסת ייצגו את עמדות המגזר הערבי שרוצה שלום ודו-קיום, ולא יחגגו על הדם.

מגלי והבה: זה בדיוק נוסח הדברים שנמצאים כאן אתי בעיתון.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי קורא למדינות ערב: למה אתם יושבים בצד ולא קמים על מדינת ישראל?

מגלי והבה: ככה הוא רוצה שיהיה.

מגלי והבה: הרי מדינות ערב הבינו את הפרינציפ.

מגלי והבה: כשאין הנהגה אחראית ברשות הפלסטינית, חלקם אומרים את זה בריש גלי, לא רוצים לתת תמיכה לרשות הפלסטינית.

מגלי והבה: היו במאמר הזה קטעים שהייתי אומר שאפילו חלק מהעיתונות הכי קיצונית בעולם הערבי לא היתה כותבת אותם.

מגלי והבה: וזה חבר כנסת שנמצא כאן, וכשהוא יוצא ועומד על הבמה הזאת ומתחיל לדבר – כולם חושבים שהגיע מישהו שדוגל בשלום ורוצה את השלום.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל, אשמח לתרגם לך את כל תוכנו של המאמר בהזדמנות אחרת.

מגלי והבה: במקום שיקרא לדו-קיום ולשלום, הוא מנסה להגדיל יותר את השסע, להגדיל יותר את הפער בין שני הצדדים.

מגלי והבה: זה תפקידו של חבר כנסת?

מגלי והבה: אני חושב שמי שרוצה להיות דו-לשוני ודו-פרצופי, עדיף שיגיד את הדברים, איך שהוא אומר אותם, שיגיד אותם ויכתוב עליהם באותה תקשורת.

מגלי והבה: אבל לא לנסות, בדרך של כתיבה, להקים עלינו את בני עמו בדרך זו או אחרת.

מגלי והבה: זו לא הדרך.

מגלי והבה: לכן אני מנסה להגיד לחברים כאן, שראיתי עד כמה הדברים האלה שהוא מציין רק פוגעים בסיכוי, ואני מצפה שיהיה מי שיקום וידבר על אפשרות להביא את שני הצדדים לדבר שלום, ולא להיפך.

מגלי והבה: על הישגי הממשלה שלנו נאמר רבות.

מגלי והבה: אנשים רק שוכחים איך התחלנו.

מגלי והבה: אגב, בתחום הכלכלי היתה לנו צמיחה שלילית של 1.5%-, והגענו היום לצמיחה של 4%.

מגלי והבה: התוכנית הכלכלית העקבית של הממשלה הזאת ודאי שהקשתה על השכבות החלשות, אבל היא שינתה את המאזן הכלכלי שלנו.

מגלי והבה: התוכנית הזאת הצליחה להעביר הרבה: אלה שהיו תלויים רק בקצבאות התחילו להבין שבשביל להשיג פרנסה צריך לחשוב גם על דברים אחרים, וצריך לצאת לשוק העבודה.

מגלי והבה: אספר רק על מספר אחד, שכולם יודעים: למרות המצב הכלכלי הקשה אנחנו יודעים על הוספת 80,000 עובדים לשוק העבודה, והם נכנסו ועובדים.

מגלי והבה: אלו דברים שקיימים ואנחנו יודעים עליהם.

מגלי והבה: התל"ג שלנו צמח, אפשר להגיד כל מה שרוצים.

מגלי והבה: בתקציב המתוכנן בשנה הבאה אנחנו, כחברי הכנסת, נעמוד על כמה עקרונות: סיוע לקשישים בעלי הכנסות נמוכות; נעשה הכול כדי לסייע למובטלים, גם כדי שיהיו להם מקומות עבודה וגם כדי שייקלטו בשוק העבודה; מפעל ההזנה בבתי-הספר, שהתחיל לעבוד בחלק מהמקומות – נעודד אותו ונתמוך בכל החקיקה, ונביא אותה לאישור כאן, כדי שנשפר את המצב הכלכלי; וגם הרחבת סל התרופות.

מגלי והבה: יש הרבה נושאים בתוכנית הכלכלית שיש בהם שינויים, וחשוב להגיד אותם.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

מגלי והבה: לכן אני אומר, עם כל הבעיות שאנחנו מתמודדים אתן כרגע, בסופו של דבר נעמוד מאוחדים גם מאחורי החלטות הממשלה וגם מאחורי התוכנית הכלכלית.

מגלי והבה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יגאל יאסינוב, ואחריו - חבר הכנסת צבי הנדל.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נציגי הממשלה – שלא נמצאים פה היום, מהסיבות הידועות לנו.

יגאל יאסינוב: קודם כול, אני רוצה להגיד: מחר יחול יום הזיכרון לשר התיירות לשעבר, רחבעם זאבי, גנדי, שנהרג על-ידי טרוריסטים כשהיה בתפקידו בממשלת ישראל כאחד מנבחרי העם.

יגאל יאסינוב: יום אחרי זה – סליחה, בשבוע שאחרי זה – אנחנו כולנו יודעים, יהיה יום הזיכרון לראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין, שגם הוא נהרג על-ידי טרוריסטים, מהקצה השני.

יגאל יאסינוב: אני רוצה שכולנו נבין: המלחמות בפוליטיקה יכולות להגיע לפגיעה פיזית באזרחים, ובאותה שנייה שמגיעים לאוזלת יד בעבודה הפרלמנטרית – כמו שאנחנו רואים בחלק מהצעות האי-אמון, שפשוט לא ברורות, כי המפלגות שבעד ההתנתקות מביאות הצעות אי-אמון בגלל ההתנתקות.

יגאל יאסינוב: לא הבנתי מכל הדוברים משמאל: אם ההתנתקות כל כך רעה, למה רוב השמאל בעד?

יגאל יאסינוב: או אם ההתנתקות כזאת טובה, למה חלק מהשמאל מתנגד, ואפילו כל סיעות השמאל הגישו היום אי-אמון?

יגאל יאסינוב: אני לא מבין.

יגאל יאסינוב: מה אתכם?

יגאל יאסינוב: השתגעתם?

יגאל יאסינוב: לאן הגעתם?

יגאל יאסינוב: מה זה?

יגאל יאסינוב: במקום לדבר היום על הצלת הכלכלה, אתם אומרים: לא נתתם כסף לזה או לזה.

יגאל יאסינוב: חייבים להבין: אין למדינה יותר מדי.

יגאל יאסינוב: צריך להבין.

יגאל יאסינוב: או הדברים היומיומיים והחשובים לעתיד, או הרס ובזבוז.

יגאל יאסינוב: אני גם רוצה להבין איך הגענו למצב שחלק מהקואליציה, או שהיא קואליציה או שהיא אופוזיציה.

יגאל יאסינוב: אני לא אומר מי טוב, מי רע, אם ההתנתקות או התוכנית הכלכלית טובות או רעות – פשוט הכללים נשברו.

יגאל יאסינוב: מה קורה פה, איפה אנחנו נמצאים?

יגאל יאסינוב: למה בשנתיים האחרונות לא ראיתי אף הצעת אי-אמון על רקע זה שמערכת המשפט לא מגינה על אזרחים מפני גזענות, נגיד.

יצחק וקנין: אז תגיש.

יגאל יאסינוב: אני לא יכול להגיש; אני חבר קואליציה, וחברי קואליציה לא מגישים הצעות אי-אמון.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת - לאלה שנמצאים ואולי לאלה שנמצאים בחדרים ואולי רואים את זה בטלוויזיה: האם אתם יודעים שפרקליטות המדינה קבעה, שחוק העונשין, פרק הגזענות, לא חל על גזענות נגד קבוצות על רקע מוצא?

יגאל יאסינוב: לדוגמה, אפשר לפגוע בקבוצת עולים.

אמנון כהן: השרים שלך - - -

יגאל יאסינוב: זה לא עניין של שרים שלי או שרים לא שלי.

יגאל יאסינוב: העניין הוא שחוק העונשין לא חל על גזענות על רקע קבוצות מוצא, מקום מוצא.

יגאל יאסינוב: אני מזמין את כל חברי הכנסת לישיבת השדולה למען עולים שנפגעו מגזענות ואפליה שתתקיים מחר, ואולי שם - לא פה בדיונים או בהצבעות אי-אמון, שלא הביאו לשום פתרון בעיה ולא הביאו לשום דבר.

יגאל יאסינוב: כל שבוע אותם נושאים, אותן מלים.

יגאל יאסינוב: ודרך אגב, אף אחד - הנה, הנציג היחיד של האופוזיציה ומגישי האי-אמון הגיע, משמאל התכוונתי.

יגאל יאסינוב: זה לא הגיוני.

יגאל יאסינוב: אין באולם אף נציג של מפלגת העבודה.

יגאל יאסינוב: אתם הגשתם אי-אמון, אתם דרשתם את זה.

יגאל יאסינוב: אתם תומכים בהתנתקות, ומגישים אי-אמון.

יגאל יאסינוב: אז תגידו למצביעים שלכם את האמת: מפלגת העבודה לא רוצה שההתנתקות תצא לדרך.

יגאל יאסינוב: אתם לא רוצים, אז תהיו עקביים.

יגאל יאסינוב: מרצ, או יחד - לא יודע איך המפלגה הזאת נקראת עכשיו - גם לא רוצה התנתקות - -

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

יגאל יאסינוב: - - כי אם היו רוצים התנתקות, אז לא היו מגישים הצעות אי-אמון ולא היו מנסים להפיל ממשלה שרוצה לקדם התנתקות.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

יגאל יאסינוב: עוד דקה, אם אפשר.

מיכאל נודלמן: דקה זה הרבה.

יגאל יאסינוב: משפט אחרון.

יגאל יאסינוב: אני לא יודע אם חברי הימין ממש רוצים להפיל את חוק ההתנתקות, כי גם הם נלחמים האחד בשני.

יגאל יאסינוב: חברים, אם במדינה הזאת לא יהיה שלום - אז לא תהיה מדינה.

יגאל יאסינוב: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו - חבר הכנסת דני יתום, ואחרון – חבר הכנסת גדעון סער.

צבי הנדל: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - אין פה חברות כנסת היום.

צבי הנדל: דעתי בנושא מצב הממשלה הרי ידועה, והיא שאין לי בה אמון.

צבי הנדל: אני יכול להביא רשימה ארוכה-ארוכה ולדבר על זה חמש שעות ולא לחזור על מלה אחת פעמיים - זה דבר ברור.

צבי הנדל: ברורה גם עמדתי בנושא המהלך ההזוי המטורף הזה של גירוש יהודים מאדמתם בלי שום סיבה.

צבי הנדל: לא שאני צריך סיבה או שמשהו יכול להקל עלי את המחשבה, אבל אני יכול להבין - אף שאני אתווכח עם אנשי שמאל, שמאמינים באיזה מין דברים הזויים כאלה של שלום שאפשר לחתום עם ערפאת או חבר מרעיו, ואז הם באים ואומרים: תמורת שלום, תמורת שקט, תמורת ביטחון.

צבי הנדל: אבל פה אין אחד שמאמין - ואפילו אומר או מעז להגיד, גם מי שמצדד במהלך: אולמרט, ראש הממשלה - אין אחד שאומר שזה יביא לרוגע, שזה יביא ביטחון, שיהיה שלום.

צבי הנדל: מדברים על איזו מיסטיקה.

צבי הנדל: להיפך.

צבי הנדל: בחדרים סגורים, כשהוא ישב עם מצנע, הוא הסביר לו באריכות איזה נכס אסטרטגי זאת ההתיישבות בגוש-קטיף - ואני הרי לא יושב שם מפני שאני נכס אסטרטגי; אני יושב כי הממשלות חשבו שאני צריך לשבת שם והקימו שם יישובים לתפארת, ויש שם מתיישבים ממיטב החלוצים של הדור הזה, הטוב שבטוב.

צבי הנדל: מיטב הנוער, כמו שאומרים, מלח הארץ.

צבי הנדל: אבל הוא הסביר למצנע איזה נכס אסטרטגי זה; הוא הסביר - ודאי גוש-קטיף, אבל אפילו נצרים היא נכס אסטרטגי יותר מתל-אביב, או יותר מנגבה.

צבי הנדל: פתאום הכול התהפך, ופתאום כל מה שהוא הסביר למצנע - טווח הטילים לקצא"א, קו צינור הנפט, שיש שם מכלים מאוד מסוכנים - הוא הסביר לו: אם חס וחלילה ייפול שם טיל - כי אין התיישבות שתחסום את זה - אז הוא אומר, נצטרך לפנות את כל אשקלון ואולי אפילו את דרומה של אשדוד, שלא לדבר על תחנת הכוח "רוטנברג" שהיא הגדולה בארץ - 40% מהחשמל בישראל.

צבי הנדל: הוא אומר: דמיין לעצמך - הוא מסביר למצנע באריכות - ששבועיים משתקים לי את התחנה הזאת, איזה נזק כלכלי אדיר.

צבי הנדל: ופתאום הכול התהפך.

צבי הנדל: אבל זאת סוגיה שדיברנו עליה הרבה.

צבי הנדל: אני רוצה לעמוד כאן במשפטים ספורים על הרשעות, על הרוע שמלווה את ראש הממשלה וסביבתו בעת האחרונה, ואני חייב להודות - אין לי הסבר.

צבי הנדל: זה התחיל אחרי שנפלו פצצות על שדרות והוא כינס ישיבת ממשלה והעביר החלטה על עוטף-עזה, על סובב-עזה, שכל הקיבוצים ושדרות - וביושר ובצדק, ונכון הוא עשה - יקבלו עזרה הומניטרית.

צבי הנדל: זה היה לפני הקיץ: קיטנות לילדים, פסיכולוגים לילדים, מיני פעילות חברתית-תרבותית, על מנת להוריד קצת מהמתח הזה שאנשים נמצאים בו.

צבי הנדל: ואילו לא ידעתי שהיו שם שלושה שרים ששאלו אותו: רגע, עוטף-עזה, אתה אומר, מ"הקו הירוק" 6 קילומטרים או 8 קילומטרים; מה קורה עם גוש-קטיף שבפנים, שחוטף כל הזמן אלפי פצצות, אלפי מרגמות?

צבי הנדל: ולחצו עליו קצת, מעבר למידה שהוא מרשה.

צבי הנדל: הוא דפק על השולחן: הם לא יקבלו.

צבי הנדל: ריבונו של עולם.

צבי הנדל: הילדים של גוש-קטיף, בפוליטיקה המלוכלכת שלך, הם לא זכאים לפסיכולוג?

צבי הנדל: להם אין בעיות?

צבי הנדל: אצלם זה עובר כך?

צבי הנדל: לא מבין את זה.

צבי הנדל: כשישבתי אצל הנשיא וסיפרתי לו, הוא שאל אותי: אז מה ההסבר שלך?

צבי הנדל: אמרתי לו: אני אומר לך בכנות, יש לי כל מיני הסברים, אבל באמת באמת באמת, אני לא יודע, לא מבין.

צבי הנדל: לא מבין.

צבי הנדל: זאת אומרת, זה לא נופל אצלי בשום משבצת של איזה הסבר אנושי נורמלי, גם אם ואף-על-פי שיש כל חילוקי הדעות בעולם.

צבי הנדל: ועכשיו, לפני שבוע או שבועיים, קיבלתי עוד איזה מידע מטורף, אני לא מסוגל להסביר אותו.

צבי הנדל: יצא דוח של השב"כ - דוח תקופתי על המלחמה האחרונה - ויש שם פירוט מסודר איפה היה ומה היה ואיפה נפלו פצצות ואיפה נהרג, וכמה יריות היו כאן וכמה.

צבי הנדל: גוש-קטיף - יוק.

צבי הנדל: אין בגוש-קטיף.

צבי הנדל: ביקשתי מראש המועצה שיבדוק עם צה"ל, אולי באמת זה לא נרשם ביומן.

צבי הנדל: ביומן של צה"ל מופיעים פצצות מרגמה ו"קסאמים" - למעלה מ-4,500 - שזה יותר מכל דבר אחר.

צבי הנדל: בדוח של השב"כ לא מופיע, לא נפל כלום.

צבי הנדל: חשבתי, אולי יש טעות, קורה לפעמים, איזה חבל ארץ - - -

ראובן ריבלין: אדוני פרופסור נודלמן, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, האם נספרו הדקות לחבר הכנסת הנדל?

קריאה: יש עוד חמש דקות.

מיכאל נודלמן: - - -

ראובן ריבלין: שתי דקות, נא לסיים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

צבי הנדל: לא יצא דוח של השב"כ.

צבי הנדל: אני לא סיפרתי לכם אפילו.

צבי הנדל: בדוח של השב"כ לא מופיע, ואז יודעי דבר - - -

יעקב ליצמן: מילא ראש הממשלה - - - אבל גם השב"כ - - -?

צבי הנדל: השב"כ סר למשמעתו.

צבי הנדל: בדוח של הצבא מופיעות למעלה מ-4,500 פצצות.

יעקב ליצמן: זה חמור מאוד.

צבי הנדל: מה שאני אומר - תיקח את החוברת - זה שחור על גבי לבן.

צבי הנדל: מישהו במשרד ראש הממשלה - והם אחראים על השב"כ, ראש הממשלה; לא הרמטכ"ל ולא שר הביטחון - מישהו שם היה לו עניין שבהיסטוריה לא יירשם שגרים שם גיבורי חיל.

צבי הנדל: מישהו היה לו עניין - - -

ראובן ריבלין: להנמיך, להנמיך.

צבי הנדל: אני אנמיך את הקול.

צבי הנדל: מישהו היה לו עניין שלא יוכלו להגיד שמי שלא הצליח לשבור - כל המחבלים והרוצחים והטרור לא הצליחו לשבור את האנשים הנפלאים האלה, שזה לא יופיע על דפי ההיסטוריה, בדוח רשמי של שירותי הביטחון הכללי, כי אולי עוד שנה-שנתיים ישכחו.

צבי הנדל: לזה אני מתכוון.

צבי הנדל: אדם, ראש ממשלה או ממשלה, שזאת צורת ההתנהלות שלהם מול ילדים שלא עשו חטא חוץ מהיותם גיבורים אדירים, שסופגים טרור לילה-לילה ולא מקבלים את הפסיכולוג שהקיבוצניק ליד מקבל.

צבי הנדל: הקיבוצניק צריך לקבל – ואני לא נגד זה.

ראובן ריבלין: זה הקיבוצניק או איש שדרות?

צבי הנדל: ואיש שדרות.

ראובן ריבלין: אל תבדיל בין המתנחלים לבין הקיבוצניקים.

צבי הנדל: כי בשדרות נפלו הרבה יותר מאשר בקיבוצים.

ראובן ריבלין: מה זה חשוב?

ראובן ריבלין: הם בסכנה.

צבי הנדל: חשוב מאוד לדעת שאלה קיבלו וגוש-קטיף לא קיבל.

צבי הנדל: לא נשכח – שרים העלו את זה, והוא אמר: לא.

צבי הנדל: אין לי צל צלו של ספק – ובזה אסיים – שיש לעולם מנהיג; לא אריק שרון, אפילו לא בוש ואפילו לא עוד כאלה.

צבי הנדל: יש מנהיג לעולם הזה, וגם אם בדוח זה לא מופיע, אצלו זה לא נסתר.

צבי הנדל: מה לעשות, אני יהודי מאמין.

צבי הנדל: אין לי צל צלו של ספק, שבהתנהלות כזאת של ראש ממשלת ישראל בארץ-ישראל, מדינת העם היהודי, איש כזה לא יחזיק מעמד בהנהגה של המדינה, ותוכנית דורסנית כזאת, אין לי ספק שלא תעבור.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת צבי הנדל, אשר עמד בלוח הזמנים בצורה מדויקת.

ראובן ריבלין: יעלה חבר הכנסת דני יתום, אחרון הדוברים מטעם סיעת העבודה, ואחריו יסיים את הדיון חבר הכנסת גדעון סער, יושב-ראש הקואליציה ויושב-ראש סיעת הליכוד.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור להצבעות על הצעות האי-אמון.

בנימין אלון: למה לא מכריעים את הדיון?

בנימין אלון: הם אינם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, אני לא שם אדם, אלא צדיק, כל זמן שהוא לא הוכיח את ההיפך.

ראובן ריבלין: אני מזמין אותו לדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת והבה עמד בגאון מעל הבמה ודיבר, כפי שהוא מדבר פעמים רבות בשמה של מדינת ישראל ב-IPU, בצורה רהוטה – אם באנגלית, אם בעברית ואם בערבית – הוא מביא את דברה של כנסת ישראל.

ראובן ריבלין: אני לא מדבר רק על מדינת ישראל, אלא בעיקר על כנסת ישראל, מקצה העולם ועד קצהו, ואנחנו מודים לו על כך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת והבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת יתום.

דני יתום: תודה.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה בראשות ראש הממשלה שרון היא ממשלה גרועה, וצריך להצביע אי-אמון בה כדי להפילה.

דני יתום: נכון שאנחנו שומעים שהממשלה אינה ממשלה טובה גם מהספסלים הימניים של הקשת הפוליטית, בין אלה שיושבים כאן, בבית הזה, אבל גם לשיטתנו שלנו, מפלגת העבודה, כאשר אנחנו קוראים את הריאיון שנתן דובי וייסגלס, שופרו, יד ימינו ואיש מעשיו של ראש הממשלה שרון, עולה וצצה תמונה קשה של הדברים שמסתתרים באמת ובתמים מאחורי המלים, מאחורי הנאומים ומאחורי ההופעות.

דני יתום: המטרה של ראש הממשלה שרון היא לחבל בתהליך המדיני ולעצור כל אפשרות להגיע לשלום עם שכנינו.

דני יתום: גם כך המצב קשה, גם כך הסיכויים קלושים, אבל מדינת ישראל, המדינה החזקה ביותר במזרח התיכון, 1,500 קילומטר מירושלים, היתה צריכה לנסות לעודד את תהליך השלום – גם עם הצד הפלסטיני וגם עם הצד הסורי.

דני יתום: והנה, כמה פעמים בשנה האחרונה פנה מעל בימה פומבית נשיא סוריה, בשאר אל-אסד, ועשה מה שאביו, שהלך לעולמו, והיה הרבה יותר חזק ממנו, לא העז לעשות במשך כל שנות שלטונו?

דני יתום: הוא פנה וביקש לחדש את המשא-ומתן עם מדינת ישראל ללא תנאים מוקדמים.

דני יתום: והיד שהושיטו הסורים הושבה ריקם.

דני יתום: למה אנחנו מחכים?

דני יתום: מה התבונה במעשה המדיני הזה?

דני יתום: נחכה לכך שסוריה, אולי, חלילה, תתחזק?

דני יתום: סוריה נמצאת היום בשפל.

דני יתום: היא מדינה חלשה, בין היתר בעזרת האמריקנים.

דני יתום: היא נתונה תחת לחץ אדיר, לחץ של ארצות-הברית של אמריקה, לסלק את מפקדות המחבלים ולהוציא את כוחותיה מלבנון, וכאשר הנשיא אסד מסתכל לכיוון עירק הוא כבר אינו רואה את פרצופו המחייך של סדאם חוסיין, אלא את פרצופו חמור הסבר של הגנרל האמריקני שמפקד שם על הכוחות.

דני יתום: למה אנחנו מחכים?

יוסי שריד: דני, מכיוון שאני מסכים אתך, השאלה היא, פרצופו של מי נחשף בשפרדסטאון?

דני יתום: יוסי, הייתי בשפרדסטאון, ואני לא רוצה להיכנס לעניין הזה.

דני יתום: אשמח לדבר אתך עליו - -

ראובן ריבלין: אני מקווה שאנחנו לא מפריעים לכם.

דני יתום: - - אבל אשמח יותר אם תקרא את הספר שלי, שעומד להתפרסם עוד מעט, ואת גרסתי שלי על העניין.

דני יתום: אני משוכנע שתמצא בו עניין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום, עצרתי את השעון – אלא אם כן אנחנו מפריעים לכם.

דני יתום: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דני יתום: אתה איש הגון.

ראובן ריבלין: אני אעשה הפסקה בישיבה ותוכלו לשוחח.

ראובן ריבלין: כרגע אדוני נמצא באמצע דבריו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני ימשיך.

דני יתום: הדבר הנוסף קשור למערכת יחסינו עם הפלסטינים.

דני יתום: על איזו תבונה אנחנו מדברים?

דני יתום: על כך שממשלת ישראל דחתה כל אפשרות לקדם – אולי – תהליך מדיני עם הפלסטינים?

דני יתום: סייענו לאבו-מאזן לרדת מהבמה בקול ענות חלושה.

דני יתום: אנחנו לא כל כך מסייעים לאחרים, ולא נכון לומר שמדינת ישראל צריכה לעמוד מנגד בידיים חבוקות, בידיים צמודות לחזה, ולא לעשות דבר.

דני יתום: ככוח החזק ביותר, אדוני ראש הממשלה, במזרח התיכון, אנחנו חייבים לעודד את הגורמים המתונים בקרב הפלסטינים לחדש עמנו את המשא-ומתן – לצד המלחמה בטרור – והדבר הזה לא קורה.

דני יתום: כלכלית – מתגאים כאן, אדוני שר האוצר, בנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה על כך שהצמיחה היא 4%?

דני יתום: אבל אני קורא את המספרים אחרת.

דני יתום: המדד השלילי, שזה לו לא החודש הראשון – מה שנקרא דפלציה – הוא מגמה מסוכנת בכלכלה, ואין לו אח ורע באף אחת מהמדינות המתועשות המתפתחות.

דני יתום: אף אחת מהן אינה מתהדרת בכך שזה חודשים אחדים המדד שלה הוא שלילי.

דני יתום: המצב שלנו בעולם?

דני יתום: אני לא מתגעגע למצב שלנו בעולם.

דני יתום: בעבר היה מצבנו בעולם טוב הרבה יותר.

דני יתום: אנחנו מנודים בחלק מהמקומות, יש מערכת יחסים מאוד קשה עם חלק ממדינות העולם, והייתי אומר שמדיניות החוץ שלנו אינה במיטבה.

דני יתום: כל הדברים האלה מביאים אותי לקרוא לפניכם להצביע אי-אמון בממשלה.

דני יתום: אני לא יכול לסיים, אדוני היושב-ראש, בלי לגעת בנושא שמעורר בי צמרמורת – אדוני ראש הממשלה – והוא קריאתם של הרבנים, ובראשם הרב שפירא, המנהיג הרוחני של הציונות הדתית.

דני יתום: הוא לא עוד איזה עשב שוטה.

דני יתום: הוא רב שבעבר היה הרב הראשי; הוא מנהיג של ישיבה חשובה; אחריו נוהים והולכים רבים מאלה שמשרתים בצה"ל בסדיר ובמילואים.

דני יתום: לא יעלה על הדעת שקריאתו של הרב שפירא לסרב פקודה תישאר קריאה שבקושי אנחנו שומעים התייחסות אליה.

דני יתום: מעל כל במה חייבים להוקיע את הקריאות האלה – לפילוג, לשסע, לסירוב פקודה – ולעשות הכול כדי שהמצב לא יידרדר.

דני יתום: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת דני יתום.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים – חבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: עומדות לרשותו שמונה דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו, אם הממשלה לא תבקש לסכם את הדיון, נעבור להצבעות.

חיים רמון: חבר הכנסת סער, חבר המרכז הרשה לך לעלות?

חיים רמון: חברי המרכז הרשו לך לעלות?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער שמע את שאלתך, ואם הוא ירצה הוא יענה לך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גדעון סער: אני אשיב לחבר הכנסת רמון.

גדעון סער: אני לא אתחמק מלהתייחס לזה, חבר הכנסת רמון.

גדעון סער: שמעתי אותך ביום רביעי האחרון, חבר הכנסת חיים רמון, ולבך דואב ודואג.

חיים רמון: בעיקר עליך.

גדעון סער: בעיקר עלי.

גדעון סער: לנו, חברי סיעת הליכוד, שמוצאים לנכון בכל מקרה להשתתף באירועים - -

חיים רמון: הנפלאים, היוצאים דופן.

גדעון סער: - - הנהדרים, הטובים, של חברינו במרכז הליכוד.

גדעון סער: מה אני אגיד לך, כמעט התרשמתי.

גדעון סער: מאילת עד קריית-שמונה, עם השתמעויות שליליות כאלה ואחרות.

חיים רמון: חס וחלילה.

חיים רמון: פשוט, אתה לא עומד בעומס.

גדעון סער: אנחנו נוסעים עד אילת ועד קריית-שמונה, ואתה נוסע למונקו.

חיים רמון: אני נוסע לכל מקום.

גדעון סער: אתה נוסע לשמחות במונקו.

חיים רמון: גם אתה.

גדעון סער: זהו שלא, אתה רואה את ההבדל בינינו.

גדעון סער: אנחנו נוסעים לקריית-שמונה ולאילת ולכל רחבי הארץ, ואנחנו מכבדים את זה שאתם נוסעים למונקו.

גדעון סער: תנסו לשאוב משם את המעיינות האלקטורליים שלכם להתמודדויות שבדרך.

חיים רמון: אין שרץ שלא תטהר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, הוויכוח לא יימשך.

גדעון סער: אני מחבב אותך.

גדעון סער: חולשה, חולשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד אומר ששניכם צודקים.

יוסי שריד: מר נתניהו מעולם לא השתתף בשמחה - - -

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להבהיר, לנוכח ידיעות שפורסמו באמצעי התקשורת.

גדעון סער: אנחנו בסיעת הליכוד התלבטנו היום הזה אם נכון להשתתף בהצבעות האי-אמון שיתקיימו בעוד שעה קלה.

גדעון סער: אנחנו עושים את זה בהתמדה מתחילת הכנסת הנוכחית.

גדעון סער: אנחנו יודעים שהלכה למעשה האופוזיציה לא הפנימה את המשמעות של האי-אמון הקונסטרוקטיבי, דהיינו שהאי-אמון הוא מכשיר שנועד להחליף ממשלה בתוך אותה כנסת.

גדעון סער: וכאשר באותו יום מצביעה האופוזיציה על מועמדותו של יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת פרס, ועל מועמדותו של חבר הכנסת אלי ישי, יושב-ראש ש"ס, ואולי גם על מועמדותו של יושב-ראש סיעת האיחוד הלאומי, ידידנו חבר הכנסת צבי הנדל וכך הלאה, היא עושה את זה מהטעם הפשוט והברור, שהיא יודעת וברור לה שלאף אחד מהם אין רוב.

גדעון סער: אחרת, מה לרן כהן ולאיחוד הלאומי?

גדעון סער: מה לש"ס ולמרצ?

גדעון סער: אין שום קשר.

גדעון סער: לכן, במידה רבה זה הפך למכשיר סרק.

גדעון סער: אמרנו: אם האופוזיציה רוצה לשחק, שתשחק עם עצמה.

יולי תמיר: אם יכולתם לנצח, לא הייתם אומרים את זה.

גדעון סער: אבל נוסף על זה עוד טעם, והטעם הנוסף היה שהאופוזיציה סירבה לקזז חבר שעובר טיפול רפואי היום הזה, וחבר שנמצא בשליחות הכנסת כולה, לא במשלחת מטעם הליכוד, במשלחת מטעם כנסת ישראל.

גדעון סער: אינני יודע מה העלו מאמציך בעניין הזה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת דליה איציק הודיעה לי במפורש שחבר הכנסת איוב קרא יקוזז.

ראובן ריבלין: היא תודיע לי לפני ההצבעה על-ידי מי היא מקזזת אותו.

גדעון סער: אני מניח שמדובר במישהו שלא נמצא ברגע זה באולם.

ראובן ריבלין: כנראה.

ראובן ריבלין: זאת זכותה המלאה.

גדעון סער: ראינו מגמה שהמשמעות שלה היא לא לשחק משחק הוגן.

גדעון סער: והרי אנחנו יודעים שהאופוזיציה איננה יכולה לגייס 61 קולות – בזהירות אומר "היום הזה" – להצבעת האי-אמון.

גדעון סער: ולכן שקלנו את הנושא הזה.

גדעון סער: בסופו של יום החלטנו – ואנחנו לוקחים סיכון מסוים, אני מודה בזה שאנחנו לוקחים סיכון מסוים בדבר הזה – שלא נשתתף בהצבעות האי-אמון, בהצעות האופוזיציה, שמבחינה מעשית אין להן כל ערך.

גדעון סער: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: כבוד השר מאיר שטרית, השר המקשר ושר התחבורה, מבקש לסכם מטעם הממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, השר שטרית.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת איציק הבטיחה לי בבוקר לקזז את חבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: אני מבקש לדעת מי מקזז אותו.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראיתי בתחילת הדיון שהאופוזיציה מאוד מודאגת מכך שחברי סיעת הליכוד והקואליציה לא יבואו להצבעות, אף שאמרתי שלדעתי – כמו שהנהגתי כשהייתי ראש הקואליציה – היו צריכים לעשות את זה לאורך כל השנה, כי הריטואל השבועי הזה הוא מיותר וחסר ערך.

מאיר שטרית: אתם רואים שאחרי הדיון שהעלו חבר הכנסת פינס וחברים אחרים, חברי הקואליציה השתתפו בדיון, חלקם גם משתתפים בהצבעה, ולכן - אין אונס.

מאיר שטרית: צריך לזכור שהצבעת אי-אמון – אני אומר את זה לטובתו של הציבור, שלא תמיד מבין על מה המהומה – תופסת כהצבעת אי-אמון רק אם 61 חברי כנסת מצביעים אי-אמון בממשלה.

מאיר שטרית: גם אם התוצאה תהיה 60:0, הצבעת האי-אמון לא הצליחה.

מאיר שטרית: זה כנראה גם גורל הצבעות האי-אמון היום, ולכן אבקש מהכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה וחברי הממשלה, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, נא לתפוס את מקומותיכם.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני רוצה לחזור על הודעה שמסרתי ועל ברכה שבירכתי בתחילת הישיבה, וברוב עם אני מבקש לחזור עליה.

ראובן ריבלין: בסוף השבוע שעבר החל חודש הרמדאן, חודש הצום הקדוש למוסלמים.

ראובן ריבלין: מצוות קיום הרמדאן מעוגנת בחמשת "עמודי התווך" של האסלאם ומסתיימת בעיד אל-פיטר.

ראובן ריבלין: בשם כולנו, אנו מברכים את חברינו המוסלמים, חברי הכנסת הערבים, ואת תושביה המוסלמים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני שולח ברכה לשכנינו הפלסטינים ולמאמיני האסלאם בעולם כולו.

ראובן ריבלין: מי ייתן וחג הרמדאן יעמוד השנה בסימן ההשלמה והפיוס בין תושבי הארץ, המוסלמים והיהודים, ויביא קץ לשפיכות הדמים.

ראובן ריבלין: "כול עאם ואנתום בח'יר".

ראובן ריבלין: חג שמח.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש מכם טובה אישית.

ראובן ריבלין: אני מפעיל את ההצבעה.

ראובן ריבלין: נא להצביע רק לצורך ניסיון.

ראובן ריבלין: מי שנכווה ברותחין נזהר בצוננין.

אילנה כהן: אני רק יכולה להגיד לך, שאי-אפשר להוציא מפה את התקע.

ראובן ריבלין: אל תוציאי, אל תנסי גם.

ראובן ריבלין: קרוב לוודאי שיש מישהו שיכול ללמד אותך איך להוציא.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עומדים בפני שלוש הצבעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת דליה איציק, את לא מקזזת את חבר הכנסת איוב קרא?

דליה איציק: רומן ברונפמן.

ראובן ריבלין: רומן ברונפמן מקזז את איוב קרא.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך, גברתי.

אבשלום וילן: בכל שבוע אנחנו מקזזים את השרה יהודית נאות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רומן ברונפמן מקזז את חבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יושבת-ראש האופוזיציה מילאה אחר התחייבותה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

ראובן ריבלין: נא להצביע - מי בעד, מי נגד ומי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה – 54 נגד – 54 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 54 בעד, 54 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: פעם נוספת אני מכריז: 54 בעד, 54 נגד.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה בתחום החברתי והכלכלי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להצביע – מי בעד, מי נגד, מי נמנע.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

קריאה: מי המועמד לראשות הממשלה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלי ישי הוא המועמד לראשות הממשלה.

קריאה: הלוואי אמן סלה.

קריאה: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 54 נגד – 54 נמנעים – אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, 54 בעד, 54 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובעת שהצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת סיעות יחד, חד"ש-תע"ל, בל"ד ורע"ם להביע אי-אמון בממשלה בשל מבצע צה"ל בעזה ותוצאותיו.

ראובן ריבלין: נא להצביע, חברי הכנסת - מי בעד, מי נגד, מי נמנע.

קריאה: מי המועמד לראשות הממשלה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות יחד–חד"ש-תע"ל–בל"ד–רע"ם להביע אי-אמון בממשלה – 17 נגד – 62 נמנעים – 20 הצעת סיעות יחד–חד"ש-תע"ל–בל"ד–רע"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 17 בעד, 62 נגד, 20 נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות יחד, חד"ש-תע"ל, בל"ד ורע"ם לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תמו ההצבעות בנושא האי-אמון.

ראובן ריבלין: ["דברי הכנסת", חוב' א', עמ' .]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעות על הצעות החוק שהוגשו בשבוע שעבר על-ידי שר האוצר והצבעתן נדחתה להיום.

ראובן ריבלין: האם שר האוצר רוצה להשיב?

ראובן ריבלין: אני מבין שהשר מבקש לעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: אנו מצביעים על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 141), התשס"ד–2004 - קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 59 נגד – 44 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 141), התשס"ד–2004, לוועדת הכספים נתקבלה.

ראובן ריבלין: 59 בעד, 44 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 141), התשס"ד–2004, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: ["דברי הכנסת", חוב' א', עמ' .]

ראובן ריבלין: אני עובר להצבעה על הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 9), התשס"ד–2004 - בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 63 נגד – 40 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 9), התשס"ד–2004, לוועדת הכספים נתקבלה.

ראובן ריבלין: 63 בעד, 40 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 9) עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: ["דברי הכנסת", חוב' א', עמ' .]

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 6), התשס"ד–2004 - קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: נא להצביע, חברי הכנסת – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 77 נגד – 22 נמנעים – 4 ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 6), התשס"ד–2004, לוועדת הכספים נתקבלה.

ראובן ריבלין: 77 בעד, 22 נגד, ארבעה נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 6) עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים של הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: [נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת לעלות ולהביא בפני הכנסת את תוכן ההחלטה בדבר תיקוני טעויות בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג–2003.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בהתאם להוראות סעיף 10א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח-1948, החליטה ועדת הכספים, לפי הצעת יושב-ראש הכנסת, על תיקוני טעויות בנוסח חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג–2003, ובנוסח חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 50 והוראת שעה), התשס"ב-2002.

אברהם הירשזון: מדובר בטעויות סופר וטעויות טכניות של הדפסה והשמטה מקרית.

אברהם הירשזון: בהחלטה שלפני

אברהם הירשזון: כם מבוקש לתקן את הטעויות האמורות ולקבוע את תחילתן ביום תחילתם של החוקים האמורים.

אברהם הירשזון: תחילתו של התיקון לחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג–2003, יהיה ביום א' בתמוז התשס"ג, 1 ביולי 2003, ותחילתו של תיקון הטעות של חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 50 והוראת שעה), התשס"ב-2002, יהיה ביום כ"א בחשוון התשס"ב, 7 בנובמבר 2001.

אברהם הירשזון: אודה לכם על אישור החלטת הוועדה על תיקוני הטעויות כאמור.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מודה ליושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: הבקשה נעשתה על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: תוך כדי הדפסה נגרמו כמה שיבושים.

ראובן ריבלין: אלה הם תיקוני טעויות סופר.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: החלטה בדבר תיקוני טעויות בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) - תיקוני טעויות סופר בשלושה חוקים.

ראובן ריבלין: אני מבקש את הצבעתה של הכנסת.

ראובן ריבלין: מי בעד התיקון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: אני אצרף את קולו של יושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד ההחלטה – 80 נגד – 3 נמנעים – 2 ההחלטה בדבר תיקוני טעויות בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג–2003, ובחוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 50 והוראת שעה), התשס"ב-2002, נתקבלה.

ראובן ריבלין: 81 בעד, בצירוף קולו של יושב-ראש ועדת הכספים אברהם הירשזון, שלושה נגד ושני נמנעים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בייגה שוחט מצטרף לתומכים, אף שלא הצביע.

ראובן ריבלין: אינני מצרף את קולו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/54).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: על סדר-היום הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 23) (הארכת הזיכיון של הטלוויזיה הלימודית), של חברי הכנסת ענבל גבריאלי ורוני בר-און - קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תנמק חברת הכנסת ענבל גבריאלי.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ענבל גבריאלי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק זו היא תיקון לחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

ענבל גבריאלי: לפני הדיון אני רוצה להתייחס לשני סעיפים.

ענבל גבריאלי: סעיף 37א(2)(א) קובע, שעם הארכת הזיכיונות לכל בעלי הזיכיונות בערוץ-2 עד ל-31 באוקטובר 2005 יוארך גם הזיכיון שניתן לטלוויזיה הלימודית בהתאם לסעיף 55א לחוק.

ענבל גבריאלי: הזיכיונות הוארכו, וכך גם זיכיונה של הטלוויזיה הלימודית, ותוקפם של כל הזיכיונות יפוג באותו מועד.

ענבל גבריאלי: דבר נוסף שקובע החוק הוא, כי עד 30 בספטמבר 2004, כלומר עד לפני כשבועיים, היה על הרשות השנייה לפרסם מכרז למתן זיכיונות לשידורי הטלוויזיה בערוץ-2, והזיכיונות אמורים להיות לתקופת עשר שנים.

ענבל גבריאלי: בהצעת חוק זו מוצע לתקן את סעיף 55 לחוק ולקבוע כי המועצה תיתן לטלוויזיה הלימודית, ללא מכרז, זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ-2 לתקופת הזיכיון האמורה בסעיף 34(ב)(1), היינו לעשר שנים.

ענבל גבריאלי: היקף השידורים המדובר – מבחינה זו אין שינוי.

ענבל גבריאלי: היום הטלוויזיה הלימודית משדרת בהיקף של 8.5% מכלל השידורים האמורים, ומוצע שכך יהיה גם בזיכיון החדש.

ענבל גבריאלי: בעצם תוכן השידורים מוגדר בחוק.

ענבל גבריאלי: הסעיף מדבר על לימודים חינוכיים בלבד, ובשעות הצפייה של האוכלוסייה ששידורים אלה מיועדים לה.

ענבל גבריאלי: מי שמתמצא יודע שזה בדיוק מתואם בלוח השידורים – או בשעות הבוקר או בשעות אחר-הצהריים, לאחר שעות הלימודים.

ענבל גבריאלי: לא נראה לי שאצטרך להאריך בדברים כדי לשכנע את חברי הבית לתמוך בהצעת החוק הזאת.

ענבל גבריאלי: נראה לי שכולנו, או לפחות רובנו, תמימי דעים לגבי תרומתה של הטלוויזיה החינוכית ולגבי הערך החינוכי והמוסרי הגבוה שיש לתכנים האלה.

ענבל גבריאלי: לשידורי הטלוויזיה החינוכית – מעבר לערך החינוכי – יש גם יתרון יחסי מסוים, או לפחות ערך בולט כלשהו – אני אומר את זה באופן מסויג.

ענבל גבריאלי: חלילה לי מלפגוע בשידורים של ערוצים אחרים.

ענבל גבריאלי: בעידן שבו הרייטינג הוא המלך, נראה לי שאם אנחנו באמת רוצים שתכנים חינוכיים ותכנים חשובים – תכנים שלא נוגעים בהם בערוצים אחרים מטעמי רייטינג – יגיעו בכל זאת לציבור הרחב, ונמלא את הערך של שידור חינוכי-ציבורי, בעצם הטלוויזיה החינוכית מספקת לנו את זה, ויש לה גם היכולת להגיע לאוכלוסייה גדולה הרבה יותר מזו שערוצים אחרים מגיעים אליה.

ענבל גבריאלי: אני מבקשת מחברי הבית לתמוך בהצעת החוק הזאת, שתבטיח, ללא תלות באינטרסים של הזכיינים בערוץ-2 ובשיקולי רייטינג, את שידורי הטלוויזיה הלימודית לעשר שנים נוספות.

ענבל גבריאלי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה למציעת החוק, חברת הכנסת ענבל גבריאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כרגיל בקריאה ראשונה אנחנו עורכים דיון.

יולי יואל אדלשטיין: עד עתה נרשמו 11 חברי הכנסת לדיון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להירשם – נא לעשות זאת לאלתר אצל סגן המזכיר.

יולי יואל אדלשטיין: רשימת הדוברים כרגע: רוני בר-און, אברהם רביץ, מגלי והבה, חיים אורון, נסים זאב, עסאם מח'ול, מוחמד ברכה, אבשלום וילן, אופיר פינס-פז, טלב אלסאנע ויצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת רוני בר-און, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אני לא רוצה להרחיב ולהלאות בשעה הזאת.

רוני בר-און: אני מצטרף לדברי חברתי, שהציעה את הצעת החוק יחד אתי, חברת הכנסת ענבל גבריאלי.

רוני בר-און: מדובר במוסד שהוא בבת עינה של החברה הישראלית ככל שהדברים אמורים בחשיפה לתקשורת בטלוויזיה, במיוחד כשאנחנו מסתכלים על הסביבה של הטלוויזיה המסחרית, על כל היתרונות שבה, אבל גם על החסרונות שבה, שמראית הכול בה היא המסחר, המכירה – הרייטינג.

רוני בר-און: לפעמים אנחנו מוצאים את עצמנו די נבוכים כשאנחנו מתבוננים במסך ורואים שם דברים שאף אחד מאתנו לא היה רוצה, בלי הבדלים של השקפה, של דת, של גזע וודאי לא של מין.

רוני בר-און: כך או כך, הטלוויזיה הלימודית צריכה להישמר, צריך לטפח אותה, ואני מזמין אתכם להצטרף להצעת החוק.

רוני בר-און: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת רוני בר-און.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת אברהם רביץ, מגלי והבה וחיים אורון – אינם נוכחים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, כרגיל, נמצא.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בסביבות השעה 17:00 שמעתי בחדשות שהליכוד כועס וזועם ומחרים את הישיבה הזאת, כי האופוזיציה מעלה מדי שבוע הצעות אי-אמון בממשלה ופשוט כבר נמאס להם לשמוע כמה קשה לאופוזיציה לשאת את המחדלים של הקואליציה ושל הממשלה הזאת.

נסים זאב: דיברו גם על כך שיש חברי כנסת חולים ולא מתחשבים בזה ולא מוכנים להתקזז.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, לא האמנתי שאפשר לשים ללעג ולקלס את חברי הכנסת ולבוז להם בתקשורת כאילו אנחנו הולכים כאן למין מאבק לא מוסרי ולא דמוקרטי ולא מתחשבים.

נסים זאב: אני חושב שבכל פעם שהיתה הצדקה להיעדרות של חבר כנסת מסוים, גם כשהיה לנו רוב להפיל את הממשלה, לא עשינו את זה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, ישב פה חבר הכנסת יאיר פרץ – וחשוב שהציבור ידע זאת – ומכיוון שחברת הכנסת גילה גמליאל לא יכלה להופיע להצבעה, הוא לא הצביע עם האופוזיציה, למרות הרוב שהיה לנו.

נסים זאב: שאלתי אותו למה הוא לא מצביע, והוא ענה לי שהוא חייב להתחשב.

נסים זאב: חשוב שהחברים ידעו שאנחנו לא הולכים למאבק בכל מחיר.

נסים זאב: לכן, להכפיש בתקשורת את חברי הבית זה דבר לא נכון, וחבל שכאלה הם היחסים.

נסים זאב: זאת בעצם התגובה של הקואליציה ושל הממשלה הזאת, שלא יודעת איך לצאת מהמבוך ואיך להביע את הכישלון הצורב, שמתרחב מיום ליום.

צבי הנדל: אבל הם הצליחו לכופף אותנו.

צבי הנדל: אם זה היה הפוך הם לא היו - - -

נסים זאב: אני מסכים אתך.

נסים זאב: במחשבה שנייה, אחרי כל הבוז ששידרו לנו בתקשורת, היינו צריכים לא לוותר, ולהצביע פה בצורה דמוקרטית כך שכל מי שנמצא בבית היה מצביע.

נסים זאב: היינו צריכים להנחיל לראש הממשלה עוד כישלון ולהראות לו שיש בבית הזה רוב נגדו.

ענבל גבריאלי: אולי בשניות שכבר לא נותרו לנו תספר לנו אם אתה תומך או לא תומך.

נסים זאב: אני אגיד לך במה אני תומך.

נסים זאב: אני בהחלט חושב שלטלוויזיה הלימודית יש מקום נכבד מאוד וצריך לשפר גם את הטלוויזיה הלימודית.

נסים זאב: חבר הכנסת בר-און מסביר, שהפרסומות שמראים בטלוויזיה והרייטינג - מראים שם כל מיני תמונות תועבה, גם לשיטתו, ודאי לשיטתי - וטוב שיש טלוויזיה לימודית.

נסים זאב: אני חושב שהטלוויזיה הלימודית גם צריכה להשתפר, יש הרבה מה לשפר מבחינת התכנים והמסרים החינוכיים שמעבירים לילדי ישראל.

נסים זאב: צריך לשמור על נשמותיהם של הילדים הרכים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

נסים זאב: דבר נוסף, אדוני, בזה אני אסיים; עוד משפט אחד.

נסים זאב: שכחנו שלציבור הדתי כאן לקחו את הזכות שמגיעה לו להעביר את המסרים, את התכנים שהוא מאמין בהם.

נסים זאב: היום, לצערי הרב, כל השידורים הדתיים והחרדיים ננעלו בחוק.

נסים זאב: עד לרגע זה אין תשובה, אף שהממשלה הזאת הבטיחה שתעשה הכול.

נסים זאב: גם ערוץ.

נסים זאב: חבר הכנסת בני אלון, הם משדרים רק דרך האינטרנט, עדיין אין להם זכות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עסאם מח'ול - איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת אבשלום וילן.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי חבר הכנסת אבשלום וילן - חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח את דברי בברכה עם חודש הרמדאן שהחל ביום שישי ובא עלינו לטובה.

מוחמד ברכה: אני רוצה לאחל לכל הצמים, כל העמים, "כול עאם ואנתום בח'יר".

מוחמד ברכה: אני גם רוצה לברך את ציבור הסטודנטים, שאתמול התחיל את שנת הלימודים החדשה שלו בתנאים לא פשוטים מבחינה כלכלית, אומנם עם עלייה משמעותית במספר הסטודנטים - קרוב לרבע מיליון סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה, באוניברסיטאות ובמכללות האקדמיות.

אורי אריאל: חודש הרמדאן, סליחה על הבורות, זה חג?

אורי אריאל: זה לא חג.

מוחמד ברכה: זה חודש מצווה שמסתיים בחג.

מוחמד ברכה: הוא עצמו לא חג.

אורי אריאל: כמו אצל היהודים, כמו יום כיפור או כמו תשעה באב?

מוחמד ברכה: נכון.

מוחמד ברכה: זה חודש מצוות, בסופו חוגגים, יש החג עיד אל-פיטר.

מוחמד ברכה: המלה "פיטר" זה שבירת צום.

מוחמד ברכה: רבע מיליון סטודנטים מתחילים שנת לימודים חדשה בתנאים קשים, כשיש כרסום מתמיד בהשתתפות הציבורית בתקציבי ההשכלה הגבוהה דווקא לקראת השנה הבאה.

מוחמד ברכה: אני חושש שהממשלה הקלוקלת הזאת אינה ממשלה של בשורות, והתקציב שיונח על שולחן הכנסת בשבוע הבא יכול להעיד על זה, על-פי מה שהבנו ומה ששמענו.

מוחמד ברכה: אבל בכל זאת, זה לא אמור לפגום בחגיגיות של פתיחת שנת הלימודים לסטודנטים, במיוחד לתלמידי שנה א'; אני הייתי פעם שם, אני יודע מה זה.

אופיר פינס-פז: או-הו.

מוחמד ברכה: מזמן, מזמן.

מוחמד ברכה: אני מאחל להם הצלחה בלימודים ובחיים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהצעת החוק היא טובה, אף שיש לי כל מיני ביקורות על הטלוויזיה החינוכית.

מוחמד ברכה: אני לא יודע למה אתם קוראים לה לימודית, היא לימודית או חינוכית?

מוחמד ברכה: בכל אופן, היו תוכניות מוגבלות שניתנו בערבית במסגרת שידורי הטלוויזיה הזאת, ודווקא הקיצוץ הראשון הוא שפגע בתוכניות האלה, בתוכניות המקוריות, אף שהתוכנית המרכזית היתה ברמה גבוהה ביותר.

מוחמד ברכה: אני חושב שטוב שהדברים יחזרו לאיזון הנכון בערוץ כל כך חשוב.

מוחמד ברכה: אני חושב שהתמיכה בטלוויזיה החינוכית היא דבר שיכול להשלים - אולי להשלים - מה שחסר במערכת החינוך ובמערכת ההשכלה הציבורית הרחבה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבשלום וילן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, החוק הזה ראוי וחשוב וכמובן אצביע בעדו.

אבשלום וילן: אני רוצה להעלות את מה שהיה אתמול - פתיחת שנת הלימודים האוניברסיטאית.

אבשלום וילן: ציפיתי משרת החינוך והתרבות, שאגב, היא אחראית על הטלוויזיה הלימודית, החינוכית וכו', שתעמוד קבל עם ועולם, תביא את שני חתני פרס נובל בכימיה מהטכניון בחיפה ותקדיש את היום לדיון על עתיד החינוך הגבוה בישראל ואיך שומרים על ההישגים.

אבשלום וילן: במקום זה, אדוני היושב-ראש, במה היתה עסוקה אתמול שרת החינוך?

אבשלום וילן: היא היתה עסוקה בנושא מאוד חשוב, לשכנע את ראש הממשלה שיסכים למשאל עם, ובתמורה היא תביא לכך שהנהגת המתנחלים תסכים לקבל את תוצאות משאל העם.

אבשלום וילן: ואני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, זאת שרת חינוך?

אבשלום וילן: איזה מין חינוך לאזרחות זאת, שקמה קבוצה, לטעמי קיצונית, לא הייתי אומר שהיא חסרת אחריות, אבל היא נוקטת צעד שהוא חסר אחריות בצורה מדהימה, ומקבלת את מלוא הגיבוי של שרת החינוך.

אבשלום וילן: מה זאת אומרת שמישהו אומר, אני מסכים להיות ילד טוב ולקבל את תוצאות משאל העם?

אבשלום וילן: מי בכלל שאל אותך?

אבשלום וילן: מי אתה שתגיד, אני אקבל או לא אקבל את תוצאות משאל העם?

אבשלום וילן: מה פירוש לא תקבל את תוצאות משאל העם?

אבשלום וילן: תאיים פה על מישהו?

אבשלום וילן: תוביל למלחמת אזרחים?

אבשלום וילן: עומדת שרת חינוך של ממשלת ישראל, ובמקום להגיד, חברים יקרים, עד כאן, אתם לוחמים על משאל עם, לגיטימי לגמרי, דרכים פוליטיות.

אבשלום וילן: אתם חושבים שנעשה לכם עוול נוראי?

אבשלום וילן: לגיטימי, ויכוח פוליטי.

אבשלום וילן: עצם החוצפה שקמה קבוצה בעם ואומרת, אם ככה, אני אסכים, אם לא כך, אלחם בכם.

אבשלום וילן: מה זה?

אבשלום וילן: ואז אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, האם המדינה הזאת התהפכה על הראש?

אבשלום וילן: כמה פעמים בשנה המדענים במדינת ישראל זוכים בפרס נובל?

אבשלום וילן: לא מלה, לא חצי מלה.

אבשלום וילן: נכון, לא חילקו שם מדליות, נכון שלא עומדים על הסטנד של מספר אחת.

אבשלום וילן: למה ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, לא הרים אליהם טלפון לברך אותם?

אבשלום וילן: לגל פרידמן הוא טלפן.

אבשלום וילן: עם פיני גרשון הוא בדיאלוג מתמיד.

אבשלום וילן: מה קרה, זוכי פרס נובל בכימיה פחות חשובים מפיני גרשון?

אבשלום וילן: פחות חשובים מגל פרידמן?

אבשלום וילן: אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש?

אבשלום וילן: זה סדר העדיפויות המעוות של מדינת ישראל.

אבשלום וילן: שרת חינוך שעוסקת בחינוך קבוצה, שאם יקבלו את ההצעה שלה היא תסכים להיות ילדה טובה, ואם לא, אז לא; ראש ממשלה שהוא, "נעבעך", נשאר בלי אוויר, בלי חברים ובלי תמיכה פוליטית; ומדינה שכולה, הוא שולח אותה לעברי פי פחת.

אבשלום וילן: תחשבו על זה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן; אנחנו ודאי נחשוב על זה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שבינתיים אני לא רואה אותו, אזמין אחריו את חבר הכנסת יצחק הרצוג; אם חבר הכנסת טלב אלסאנע לא יהיה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פינס-פז, שלוש דקות.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך את חברי הכנסת ענבל גבריאלי ורוני בר-און על הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: אף שאני לא שלם אתה, אני חושב שהיא נותנת מענה במקום שצריך לתת מענה.

אופיר פינס-פז: אני לא שלם אתה, משום שאני בכלל לא אוהב את המושג "פטור מחובת מכרזים".

אופיר פינס-פז: לא אוהב את זה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שחוק חובת המכרזים נוצר לא כדי שכולם יקבלו ממנו פטור.

ענבל גבריאלי: אלא רק מי שלא יכול לעמוד במלחמה שלהם על הרייטינג ובתכנים.

אופיר פינס-פז: או, לכן אני מדבר.

אופיר פינס-פז: מצד שני, ויש צד שני, הטלוויזיה החינוכית הפכה להיות שק חבטות של חצי מדינה, על לא עוול בכפה.

אופיר פינס-פז: אומרים שהיא ארגון לא יעיל; אז מותר לייעל, צריך לייעל.

אופיר פינס-פז: אבל כמי שזוכר את הטלוויזיה החינוכית לטובה, אני חושב שזאת טלוויזיה חשובה, שיש לה מה לומר, יש לה תפקיד, יש לה אמירה ויש לה השפעה.

אופיר פינס-פז: לכל אלה שאין להם שום בעיה להרוס במחי יד כל דבר, בלי לחשוב מה האלטרנטיבה ומה קם במקום, אני אומר: לאט לכם, אל תיחפזו ואל תעשו מעשים נמהרים, כי בסופו של דבר את הטלוויזיה החינוכית הזאת הקימו – יש בה ניסיון עשיר, יש בה יכולת, יש בה מקצועיות אדירה – את הדברים האלה לא מחסלים בהינף קולמוס.

אופיר פינס-פז: לכן אני תומך בהצעת החוק הזאת, שמאפשרת לטלוויזיה החינוכית להמשיך לתפקד – נדמה לי עד סוף 2005 – במתכונת הנוכחית.

אופיר פינס-פז: עד אז אני מבין שתהיה התרחשות כזאת או אחרת שתבטיח את מעמדה או את המשך פעילותה, ובכך אני תומך.

אופיר פינס-פז: כאמור, אני מאחל לכם שהחקיקה הזאת תסתיים גם בהצלחה וגם במהירות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשות אדוני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטרף למברכים על הצעת החוק ואני תומך בה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אדוני היושב-ראש, כדי לברך את המוסלמים לרגל תחילתו של חודש הרמדאן.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: לרגל חודש רמדאן הנעלה, ברצוני למסור איחולי ברכה לבביים לכלל המוסלמים ולבני עמנו במדינה זו ולאחל להם שצומם יתקבל וחג רמדאן שמח.

טלב אלסאנע: ) אדוני היושב-ראש, שמעתי את דבריו של יושב-ראש הכנסת אשר בירך את המוסלמים לרגל חודש הרמדאן.

טלב אלסאנע: אני מודה לו על הברכות.

טלב אלסאנע: אני סבור שכולנו צריכים לעשות חשבון נפש, כי בימים אלה יש עם שלם שבחודש הרמדאן סובל מתנאים תת-אנושיים – לא במקרה, אלא בגלל המדיניות של ממשלת ישראל.

טלב אלסאנע: יש עם ברצועת-עזה, בגדה – אנשים שאין להם מה לאכול, אנשים שאין להם יכולת לספק בארוחה המפסקת ארוחה ואוכל לילדיהם, אנשים שחיים בתנאים מאוד-מאוד קשים.

טלב אלסאנע: לכן, בזמן שאנחנו מברכים – וזה דבר טוב – צריך לעשות גם חשבון באיזו מידה אנחנו אחראים לסבלם, באיזו מידה אנחנו יכולים להקל את סבלם, באיזו מידה הסבל שלהם יכול להיות הסבל שלנו ובאיזו מידה הסבל שלהם יגרום לחוסר הביטחון שלנו.

טלב אלסאנע: כשטוב לשכן שלנו – טוב לנו, וכשרע לו – רע לנו.

טלב אלסאנע: לכן חשוב מאוד להתחיל להסתכל גם על התנאים שהשכן חי בהם, לשים את עצמנו במקומו ולראות באיזו מציאות קשה הוא נתון ואיך אפשר לעזור לו לצאת מהתנאים הקשים האלה.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לברך גם את הסטודנטים שחזרו ללימודיהם ולאחל להם שנת לימודים מוצלחת, ולברך גם את המרצים במכללות ובאוניברסיטאות.

טלב אלסאנע: אני מצטרף להצעת החוק ותומך בה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק הרצוג, ואחריו - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה; מכיוון שהוא נעלם בינתיים, אם הוא לא יהיה, אחריו - חבר הכנסת בני אלון.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ראשית, ברכותי לחברת הכנסת ענבל גבריאלי על פועלה המבורך בעניין הזה, שאני כמובן מלווה אותו ומאוד-מאוד תומך בו.

יצחק הרצוג: אני רוצה גם לברך את חבר הכנסת שלום שמחון, יושב-ראש ועדת הכלכלה, שבסיועו המסיבי – וצריך לתת גם את הקרדיט הזה – הגיע החוק הזה היום בלוח זמנים מקוצר.

יצחק הרצוג: אני רוצה לברך גם את הנהלת הטלוויזיה החינוכית, אני חושב שהיא עושה מאמצים כבירים, בראשות המנכ"לית יפה ויגוצקי, כדי לשקם את המפעל החשוב הזה.

יצחק הרצוג: יש לטלוויזיה החינוכית בעיה, בעיה של נישה, איך היא מגיעה לנוער ולקהלי היעד שלה.

יצחק הרצוג: היא צריכה להגיע אליהם באמצעים שונים, והמדינה משאירה אותה במיטת סדום.

יצחק הרצוג: מצד אחד היא אומרת: בסדר, ניתן לכם עוד כמה שנים, ומצד שני היא עושה הכול כדי לסרס אותה מהיכולת לתפקד.

יצחק הרצוג: המדינה מקצצת לטלוויזיה החינוכית תקציבים, נאבקת בזמני השידור שלה ברצועות בערוץ-1 ובערוץ-2 ואינה מאפשרת לה למתג את הערוץ שלה כערוץ עצמאי – שזה דבר מסובך.

יצחק הרצוג: אתה לא יכול לבנות ערוץ עצמאי בלי להשקיע בו.

יצחק הרצוג: עובדה, אדוני היושב-ראש, שאנחנו רואים את ערוץ הכנסת ואת סיפור ההצלחה הזה – כמה זלזלו בו.

יצחק הרצוג: יש במדינת ישראל ביקוש גם לתרבות, גם לערכים וגם לידע כללי, וזה בדיוק מה שהטלוויזיה החינוכית מביאה.

יצחק הרצוג: היה צריך לאפשר לה לעשות את זה – לא רק לקבוע את מה שהחוק החשוב הזה קובע, אלא גם לאפשר לה מעטפת קיום בסיסית, עם תקציבים בסיסיים ועם יכולת לשווק את עצמה, ואז לראות אם זה עובד – בעצם כמו PBS, כמו השירות הציבורי של השידור בארצות-הברית, שהוא ערוץ חשוב בצורה בלתי רגילה כדי לשמר איכויות, כדי לשמר תכנים וכדי להביא מסרים אחרים, לא רק מסרים זולים שהולכים למכנה המשותף הנמוך ביותר - שלצערנו כולנו, כהורים, אדוני היושב-ראש, מורטים את שערותינו ולא יודעים את נפשנו מרוב מבוכה לעומתם.

יצחק הרצוג: לכן אני מברך על היוזמה.

יצחק הרצוג: אנחנו נתמוך בה, ונקווה שגם הטלוויזיה החינוכית תוכל לצאת למרחב.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בני אלון - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת מאיר פרוש.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק מטפל בבעיה זמנית שנוצרה עם חידוש הזיכיונות, תחרות על הזיכיונות של הצדדים המסחריים והמחויבות שהיתה לגבי ערוץ הטלוויזיה הלימודית במערכת.

בנימין אלון: הבעיה היא שאני לא חושב שזאת התמונה כולה.

בנימין אלון: התמונה חייבת לכלול את היחס שבין הערוץ הראשון לערוץ השני; התמונה חייבת לכלול את מימון המערכת של הטלוויזיה הלימודית, לא רק את אפשרות השידור; התמונה צריכה לכלול את היחס שבין המסחר והרייטינג, שהוא לא תמיד שלילי – עיינו ערך הסרטים, שבשל התחרות עכשיו הן עצמן, החברות המסחריות, יתחרו ביניהן מי ייתן יותר הפקות מקוריות – אבל הרבה פעמים הוא שלילי, לבין החלק הערכי, שלא צריך להתחרות על רייטינג.

בנימין אלון: כשהערוץ הראשון מתחרה עם הערוץ השני, כי הוא רוצה להוכיח שהוא יותר רייטינגי, ולכן הוא קונה כל מיני סדרות משעממות וזולות מחוץ-לארץ, או מנסה להשיג כל מיני שידורי ספורט, והתחרות היא על רייטינג, לא הרווחתי דבר.

בנימין אלון: כשבטלוויזיה הלימודית – אני עד היום לא יודע מה החדשות של 17:00 עושות שם, מה זה קשור.

ענבל גבריאלי: אתה מתכוון ל"ערב חדש".

ענבל גבריאלי: "ערב חדש" היא תוכנית שבמסגרת ההסדר החדש - - -

בנימין אלון: אבל את מסכימה אתי שזה לא קשור?

ענבל גבריאלי: בהחלט.

בנימין אלון: יפה, אבל זה חלק מהדינמיקה שנוצרת כשאין ראייה מערכתית.

בנימין אלון: בראייה מערכתית – באנגליה, הערוצים המסחריים, במקום לשלם תמלוגים סתם לגורם אוצרי כלשהו, מחזיקים ערוץ לא רייטינגי; לא לשמונה שעות כמו הטלוויזיה הלימודית, אלא כל הזמן, והערוץ הזה מוחזק לגמרי בידי אותם ערוצים מסחריים.

בנימין אלון: אז לא צריך את האגרה שלוקחים בכוח מהאזרח, כי התשלום נעשה בידי אותם ערוצים.

בנימין אלון: זה כולל גם את הראייה של הטלוויזיה הלימודית.

בנימין אלון: אזכיר לחברת הכנסת גבריאלי, שהטלוויזיה הלימודית הוקמה ככלי לימודי ממש.

בנימין אלון: חשבו שממש כך ילמדו בבתי-ספר כשאין מורה, או כשיש, וישתמשו בזה – וזה היה מאוד מתקדם.

בנימין אלון: בינתיים הגיעו המחשבים והאינטרנט, ויש עוד הרבה דברים שקשה להתחרות בהם, והיו גם כל מיני שיקולים אחרים.

בנימין אלון: לכן אני אומר, אין לי מאומה נגד הניסיון שלך, מכובדתי, לתקן מצב שלא הדבר הקטן הזה שהיה לא רייטינגי - שהוא לא ייפול בדרך.

בנימין אלון: אבל זה זמני.

בנימין אלון: זה טיוח זמני.

בנימין אלון: חייבים באומץ להתייחס מערכתית ליחס בין המסחרי והלא-מסחרי, ומקור המימון של הלא-מסחרי.

בנימין אלון: והלא-מסחרי לא צריך להיות שמונה שעות בבוקר, בשעות הלימודים.

בנימין אלון: הוא צריך להיות כל הזמן, וממומן על-ידי הגורמים המסחריים, ולא על-ידי אגרה שנגבית בכפייה, בצורה מאוד לא נעימה.

בנימין אלון: אין בדברי ביקורת על הניסיון המאוד-מאוד מעורר כבוד של ג'ו בראל להגיע בערוץ הראשון - והצליח להגיע - למצב כלכלי הרבה יותר טוב.

בנימין אלון: אני מכבד אותו על זה, ואני לא מבין מדוע השר אולמרט לא יודע להעריך את זה; אני מדבר על ראייה מערכתית כוללת.

בנימין אלון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, ממשלה שכרגיל איננה, גם בימים בלתי רגילים, אבל בכל אופן החיסרון ברור, חברי חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא מתגעגע או משהו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא עניין של מתגעגע, אדוני, אבל יש מינימום של יחס ושל נוהל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מסכים אתך, במקרה זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שאף שר לא יהיה, גם לא שר מקשר, לא שר תורן, לא שר ממונה על החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגברת הנכבדה חברת הכנסת ענבל גבריאלי יושבת פה, אבל זה לא פוטר את הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לומר לאדוני היושב-ראש, שלא הצעת החוק מטרידה אותי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף שבעיקרון אני בעד שיהיו מכרזים, שהכול יהיה פתוח ולא יהיה פטור מהנחת מכרזים - למה צריך להגיע לזה, ומי היה אמור להגיע לזה, אבל לא זה כל מה שמטריד אותי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מטריד אותי יותר המצב המדיני, הטלטלה, רעידת האדמה שאינה שוככת והיא הולכת ומתעצמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה כדור השלג שהתחיל להתגלגל הולך וצובר תאוצה, צובר גודל מעל ומעבר לכל מה שציפינו וציפו משגיחים או אפילו מומחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל אופן, אני חייב לומר מלה אחת בעניין ההתנתקות שראש הממשלה מביא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שבסופו של דבר, אף כי הוא לא מביא את זה נכון, ואף שכאשר הוא עושה את זה, הוא לא עושה את זה כדי לקדם תהליך מדיני או שלום או פתרון של בעיות יסודיות הרבה יותר מעבר לפינוי יישובים ופינוי כיבוש, למרות כל זאת, לדעתי זה עדיין נשאר במישור החיובי ובמישור שראוי לתמיכה ולא במישור של הכשלה והפלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואם מישהו רוצה ראיה, אין כמו יושבי הבית הזה שמעידים על עצמם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שמתנגד לזה הם הקיצונים הימנים ביותר של הבית, אשר עזבו את הממשלה, וחלקם שלא עזבו עומדים לעזוב אותה, ומתמרדי הליכוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דווקא שני המגזרים האלה הם נגד התוכנית ונגד ההתנתקות, על כל קרביה וחסרונותיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וכל יתר חלקי הבית, או כמעט כולם, הם בעד, כי אני חושב שככל שיחסר הכיבוש ותחסרנה ההתנחלויות, ונלך לקראת פינוי הכיבוש וההתנחלויות, אנחנו נתקרב יותר לשלום ולשקט ולעצירת שפיכות הדמים והמאבק העקוב מדם שמתמשך כבר, רק במעגל האחרון, ארבע שנים תמימות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אומר כמה משפטים בערבית, ואברך גם את חברינו הצמים לרגל חודש הרמדאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחי שקיבלו את רמדאן בשבוע האחרון בכל מקום, כל המוסלמים והערבים במדינה זו וכל השומעים אותנו בעולם כולו, ברצוננו לברך אתכם לרגל חודש רמדאן הנעלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו מבקשים מהאל יתגדל ויתעלה שיקבל את צומנו ואת מעשינו, ובשנה הבאה במועד זה נדע אנחנו, העולם המוסלמי והעולם כולו מצב טוב יותר, ונהיה קרובים יותר לשלום ולביטחון, הרחק מכל הסבל שחווינו בעבר ושאותו אנו חווים בייחוד בתקופה האחרונה בכל הקשור לשפיכות דמים, מלחמות, מעשי תקיפה וכיוצא באלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו ינעל את רשימת הדוברים חבר הכנסת מאיר פרוש.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בהצעת החוק הזאת יש שתי נקודות שצריך להתייחס אליהן.

ישראל אייכלר: בעצם הן לא נוגעות ישירות להצעה עצמה, אלא למפת התקשורת ושליטת כל כך מעט אנשים על עם שלם, על דורות שלמים של בני נוער ושל זקנים, של עולים ושל אנשים מכל העדות והחוגים.

ישראל אייכלר: הנושא השני הוא תוכני החינוך, וזה העיקר.

ישראל אייכלר: על מפת התקשורת ושליטת מעט אנשים על כל כך רבים כבר דיברנו רבות ועוד נדבר, ולא אנצל את כמה הדקות בשביל העניין הזה, אלא במשפט אחד אומר, שכל זמן שאין תקשורת חופשית בארץ, שכל אחד יוכל לדבר ברדיו, לכתוב ולהדפיס עיתון וליצור טלוויזיה אם יש לו כלים ויש לו אנשים שרוצים אותה - תישאר מפת התקשורת בשליטה הבולשביקית של קבוצת אנשים.

ישראל אייכלר: פעם זו הקבוצה הזאת, פעם קבוצה אחרת, בניגוד לרצון רוב העם.

ישראל אייכלר: אבל בעניין תוכני החינוך, אני רוצה להתייחס ולומר: אילולא קמה המדינה היהודית, ואילולא זה קרה בארץ-ישראל, וניצולי השואה, כמו גם יהודי ארצות ערב, היו מהגרים לא לארץ-ישראל אלא לארצות-הברית, או היו מתבוללים בארצותיהם במזרח ובמערב, אפשר היה להסתפק בתוכני חינוך על ברכי תרבות המערב או המזרח, כפי שאנחנו רואים היום במפת התקשורת.

ישראל אייכלר: ואכן, היו מיליוני יהודים שהיגרו לאותן ארצות, גם לארצות-הברית, או נשארו ברוסיה, מתוך הבנה כי הפתרון לבעיה היהודית, כך הם חשבו, הוא התבוללות בתרבות הגויים.

ישראל אייכלר: הם חשבו שבעיית היהודים היא ההתבדלות התרבותית בשם, בלבוש ובלשון ורצו להיות כמו כולם, ולכן הם נסעו לשם.

ישראל אייכלר: אבל מי שבא לארץ-ישראל ושילם ומשלם מחיר כבד על קיומה של מדינה יהודית, לא רוצה שהנכדים שלו יתבוללו כגוי בין הגויים.

ישראל אייכלר: גם מי שלא דתי רוצה להבטיח לעצמו שנכדיו יישארו יהודים וירצו לחיות בארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: אני מניח שזה הרצון הבסיסי של כל אחד מאלה שחיים וסובלים בארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: וכאן אני שואל, במה הטלוויזיה החינוכית או הכללית וכלי התקשורת בכלל תורמים או מחנכים את הנוער להיות ולהישאר יהודים?

ישראל אייכלר: במה?

ישראל אייכלר: הרי אותם תכנים, טובים או רעים, אפשר לראות בטלוויזיה בארצות-הברית או באירופה.

ישראל אייכלר: האם יש למישהו מחשבה כאן בכנסת או בכל מקום אחר במערכות החינוך איך להבטיח בכל זאת שהדור הבא או שני הדורות הבאים ירצו להישאר יהודים כמו שרצו האבות המייסדים של המדינה, גם אם הם לא היו דתיים?

ישראל אייכלר: זאת הבעיה המרכזית של מערכת התקשורת הישראלית.

ישראל אייכלר: וככל שהתקשורת נשלטת על-ידי קבוצה קטנה, אותה קבוצה קטנה, אני לא חושד בה שהיא עושה את זה בזדון, אבל היא רוצה רייטינג וכו', והיא חושבת בטעות, כי גם היא כבר פרי חינוך מוטעה, שהעם רוצה הפקרות.

ישראל אייכלר: וככל שההפקרות גדלה, כך הרייטינג עולה.

ישראל אייכלר: וככל שהרייטינג עולה, מורידים עוד את הסף של ההפקרות.

ישראל אייכלר: ואני לא רוצה לפרט פה עד כמה.

ישראל אייכלר: אני חושב שכל צופי הטלוויזיה יודעים יותר ממני עד היכן הידרדרה מפת התקשורת, עד כדי כך שהאנשים שרוצים לתת תוכני איכות, אפילו במובן הלא-דתי, חוששים שמא לא יהיה רייטינג לעניין הזה.

ישראל אייכלר: על זה צריך לתת את הדעת, ויפה שעה אחת קודם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו - נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, להגנתה של הטלוויזיה החינוכית אני חייב לומר, שכאשר התחיל גל העלייה, היא היתה היחידה שקיימה שתי תוכניות, באחת מהן היה לי הכבוד והעונג גם להגיש, בנושא של מסורת וציונות וחגי ישראל, ודווקא עמדו בזה יפה, לפחות שנה-שנתיים.

ענבל גבריאלי: - - -

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מברך כל יוזמה של חברי כנסת שפועלים ומקדמים, אם כי אני לא יודע אם אני יכול לתמוך בדבר הזה באופן אישי, אבל לא זה הנושא שבגינו ביקשתי לעלות לכאן, לדוכן.

מאיר פרוש: אני מבקש לנצל את הדקות שיש לי במסגרת הצעת החוק הזאת כדי למחות ולהתריע נגד חילול בית-קברות של יותר מ-100 קברים שנעשה כרגע בעכו, והכול במימון מדינת ישראל, קרי משרד התחבורה וכמובן האחראים על רשות העתיקות, משרד החינוך.

מאיר פרוש: אני רוצה להבהיר את העמדה שלנו.

מאיר פרוש: כשאנחנו נשמע שארכיאולוגים אומרים שכמעט שלא גרו פה אי-פעם בארץ-ישראל יהודים - כי כשמוצאים קברים הם אומרים שזה לא של יהודים אלא של גויים, וכנראה קברים של גויים מותר לעקור.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר, שאין כל סיבה שיעקרו קברים כאשר אדם קבור באדמה וקנה לו את חלקת האדמה.

מאיר פרוש: הוא קבור וזה לא משנה אם הוא יהודי או לא יהודי.

בנימין אלון: איפה זה?

מאיר פרוש: בעכו, ברחוב רמז.

מאיר פרוש: שם משרד התחבורה מנסה לחפור מנהרה כדי להעביר את הרכבת מתחת לכביש הקיים ברחוב רמז.

מאיר פרוש: התשובה שנותנים לי היא: כיוון שמדובר בגויים.

מאיר פרוש: אני ביקרתי שם למחרת צום גדליה, בד' תשרי, ואני ראיתי כ-100 ארכיאולוגים שעובדים והיום רואים כ-100 קברים, והתירוץ – כיוון שמדובר בגויים.

מאיר פרוש: אם נמצא מחר בית-קברות בהולנד, בית-קברות יהודי, יגידו ההולנדים: אנחנו הופכים את בית-הקברות מכיוון שמדובר ביהודים.

מאיר פרוש: אם אנחנו הופכים קברים של גויים, מדוע שהגויים לא יהפכו קברים של יהודים?

מאיר פרוש: אבל גם העמדה הבסיסית של הארכיאולוגים, שמדובר בגויים, לא מקובלת עלינו, כיוון שאנחנו מכירים גם את אנשי המדע שטוענים שהעולם עומד 5 מיליוני שנים.

מאיר פרוש: אלה אותם מדענים שיגידו ש-5 מיליוני שנים עומד העולם, ואלה אומרים גם שמדובר בגויים.

ישראל אייכלר: עברה שנה אחת ולפני שנה הם אמרו 5 מיליוני שנים והיום זה עוד שנה.

מאיר פרוש: דבר נוסף, אדוני היושב-ראש, הדרך הברוטלית שבה פוגעים באלה שבאים למחות.

מאיר פרוש: כאשר אני באתי לשם למחרת שבת שובה, כאשר לא הכירו אותי בדיוק, מייד ניגשו אלי אנשי הביטחון ששומרים שם, ולא מדובר בצבא או במשטרה, ודחפו אותי, כאילו אפשר לחשוב שחלקת האדמה ההיא, מדובר באדמה פרטית.

מאיר פרוש: היום מתפרסמות באינטרנט תמונות איך מכים יהודים שבאים למחות בצורה הפוגעת ביותר, כאשר תופסים אנשים, בועטים בהם גם אחרי ששוטרים מחזיקים בהם ופוגעים בהם.

מאיר פרוש: אני חושב שכאן הכנסת צריכה למצוא את המקום למחות נגד עקירה של הקברים מהסיבות שמניתי.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר שפניתי לשר התחבורה, שמציג את עצמו כאדם מסורתי ושחשובה לו שמירת ההלכה והמסורת, והעברתי לו פסק הלכה של הגאון הרב עובדיה יוסף, שאומר שמי שיכול לקבוע אם מדובר בקברים של יהודים או גויים זה רק רב מוסמך ולא מישהו אחר.

מאיר פרוש: אף שהוא קיבל את פסק ההלכה הזה, היום הוא הודיע לי, לצערי, שהוא לא יחזור בו מההנחיה שנתן מנכ"ל משרד התחבורה להמשיך לעקור את הקברים, לפגוע במתים ולסגור את המנהרה.

מאיר פרוש: חבל שזה קורה.

מאיר פרוש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היו צלצולים ואנחנו יכולים לעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 23) (הארכת הזיכיון של הטלוויזיה הלימודית), התשס"ה–‏2004 - קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת ענבל גבריאלי ורוני בר-און הם המציעים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מתבקשים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 23) (הארכת הזיכיון של הטלוויזיה הלימודית), התשס"ה–2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להלן התוצאות: בעד – 11, אין מתנגדים, יש שני נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר להמשך הטיפול בהכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכלכלה של הכנסת.

אברהם פורז: הרשות השנייה זה ועדת החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: החוק הוכן לקריאה ראשונה בוועדת הכלכלה, בראשות חבר הכנסת שמחון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה - מחר, יום שלישי, ד' בחשוון התשס"ה, 19 באוקטובר 2004, בשעה 15:30: ישיבה מיוחדת לזכרו של שר התיירות רחבעם זאבי, השם ייקום דמו, במלאות שלוש שנים להירצחו.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.