ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה החמישית של הכנסת השש-עשרה, 2003-02-25 00:00

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, היום יום שלישי, כ"ג באדר א' התשס"ג – 25 בפברואר 2003 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת הוותיקים ימתינו שנייה עד אשר אסביר לחברי הכנסת החדשים את הפרוצדורה הנהוגה בכל יום שלישי בפתיחת הכנסת.

ראובן ריבלין: מדי יום שלישי, מחצית השעה הראשונה, היום אולי קצת יותר, מיוחדת לנאומים בני דקה של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת מתכנסים באולם הישיבה, מתבקשים להצביע במקום מושבם, בזמן שההצבעה האלקטרונית כבר תהיה מרושתת על כל חבר כנסת וחבר כנסת, ולאחר מכן, בהתאם לסדר שהיושב-ראש קובע, על מנת לתת אפשרות לאיזון בין חברי הכנסת מהסיעות השונות - הוא נותן לחברי הכנסת, בערך 25 במספר, במשך חצי השעה הראשונה, לשאת נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: שימו לב, מדובר בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אפשר פחות, אי-אפשר שיהיה יותר.

ראובן ריבלין: כי אם מישהו מדבר יותר, הוא מדבר על חשבון אחר.

ראובן ריבלין: לכן, שימו לב תמיד שבצד יש לכם השעון, והשניות נוקפות מאחת לאפס, ובאפס אני מצפה שחברי הכנסת יפסיקו בעצמם.

דוד טל: אולי אדוני יכול לאפשר לנו היום, לפנים משורת הדין, לדבר דקה וחצי?

ראובן ריבלין: הואיל והיום אנחנו חוגגים חג מאוד מיוחד, שלא רשום בלוח, והוא חג השלג - שכן רבים החושבים שצריך להתמודד ואפילו להילחם באיתני הטבע; אני כירושלמי צנוע חושב שאין לנו שום צורך להוכיח את יכולתנו על איתני הטבע, ואנחנו בהחלט מקבלים בברכה את השלג ואת הגשם שבא לברכה ולא לקללה, ואנחנו מקווים מאוד שנוכל להתברך בימי חג כאלה.

ראובן ריבלין: אחת לחמש שנים נופל על ירושלים שלג, שמשבש מעט את מהלך החיים הרגיל.

ראובן ריבלין: הדברים לא צריכים להיות בבחינת קטסטרופה.

ראובן ריבלין: אנחנו מבינים.

ראובן ריבלין: לא צריכים להכין ולשפוך כל כך הרבה כספים על מנת שברגע המיוחד במינו אנחנו נימצא במצב שבו יכולנו לאיתני הטבע.

ראובן ריבלין: היום בחרתי, כמובן, להמשיך את הכנסת ואת פעולתה, אבל מתוך מתן בחירה לחברי הכנסת לבוא או שלא לבוא.

ראובן ריבלין: אנחנו לא נקיים הצבעות, חלילה, כדי שלא נביא לידי מצב שבו נכריע כאשר חברים לא יכולים היו להגיע.

ראובן ריבלין: אני מברך את חברי הכנסת, שהם כל כך רבים במספר, גם ותיקים, ובעיקר את החדשים, המראים באמת דבקות בחברותם בכנסת ורצון למלא את חובתם.

ראובן ריבלין: אני מברך את כל הבאים הנה ומבקש מכולם, מי שרוצה להצביע, על מנת שאראה שהם רוצה להשתתף בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו נתחיל, כמובן, בנציג הקואליציה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד יתום, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום שבו איתני הטבע מנצחים את האדם והכול סביבנו צבוע לבן, ביום שבו שואפים אנו לריאותינו אוויר הרים צח ונקי, מוצא אני לנכון להעלות בפניכם, אדוני היושב-ראש, את בעיית זיהום האוויר.

אהוד יתום: מזהמי האוויר רבים הם ופוגעים בבריאותנו.

אהוד יתום: אנחנו כציבור משלמים את המחיר.

אהוד יתום: סקרים מעידים שמזה

אהוד יתום: מי האוויר כתוצאה מפליטת גזי שרפה וחלקיקי אפר גורמים לחוליים ולתמותה רבה.

אהוד יתום: אני מתכוון לעסוק בקדחתנות בכל מה שקשור למניעת זיהום אוויר מפליטת הארובות כתוצאה מהפעלת תנורי עץ ביתיים.

אהוד יתום: אומנם, כפי שלמדתי, קיים תקן בנושא, אך לא קיימת אכיפה.

אהוד יתום: כמעט שאין חוקי עזר בנושא ועדיין לא קיימת מודעות ציבורית, לא לתקן ולא לגורמי הנזק ולעוצמתו.

אהוד יתום: אנחנו חולים ומתים כתוצאה מזיהום אוויר.

אהוד יתום: יש לשמור על איכות החיים והבריאות ולטפל בסוגיה זו.

אהוד יתום: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום, אני ממש מלא התפעלות.

ראובן ריבלין: ברגע זה סיימת את זמנך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אהוד יתום מוכיח שהוא בא ממקום מסודר.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לתת מחמאה גדולה למפד"ל.

אופיר פינס-פז: דווקא המפד"ל, שכולם הכו בה וכולם חבטו בה, אני רוצה לברך אותה.

אופיר פינס-פז: אתם הצלחתם לאלף את שינוי, לרסן אותם.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לספר לכם סיפור.

אופיר פינס-פז: טומי לפיד בא אלי בכנסת הקודמת ואמר: בוא ניזום יחד את חוק הנישואים האזרחיים.

אופיר פינס-פז: אמרתי לו: יאללה.

אופיר פינס-פז: יזמנו יחד את החוק וחתמו על החוק כל חברי שינוי, אז הם היו רק שישה, חלק מחברי מפלגת העבודה וכל חברי מרצ.

אופיר פינס-פז: הפסדנו בקריאה הטרומית ברוב קטן.

אופיר פינס-פז: אני בדקתי את החוקים שהיו לי בכנסת הקודמת, ומה שלא הצלחתי להעביר בקריאה שלישית באתי להריץ בכנסת הזאת.

אופיר פינס-פז: ראיתי את החוק הזה, באתי שמח וטוב לבב לחברי מסיעת שינוי.

אופיר פינס-פז: אמרתי: חברים, הנה זה החוק שהיה לנו יחד בכנסת הקודמת, בואו נעשה אותו יחד בכנסת הזאת.

אופיר פינס-פז: וראו איזה פלא, אף חבר כנסת משינוי לא היה מוכן לצרף את חתימתו לחוק הזה.

זבולון אורלב: אסור לו.

אופיר פינס-פז: תראו באיזו מהירות, לא להאמין, בתוך יום הצלחתם לא רק לשנות את הסטטוס-קוו, הפכתם אותו על קרבו.

אופיר פינס-פז: שינוי כבר לא יודעת מה היא רוצה מעצמה ומהציבור.

אופיר פינס-פז: שהחברים משינוי יהיו בריאים ואנחנו נעשה את מלאכתנו נאמנה.

אופיר פינס-פז: שינוי צריכה לזכור, שלא מוכרים ולא מטביעים את אוניית הדגל, גם לא עבור נזיד עדשים וגם לא עבור כיסאות בממשלה.

ראובן ריבלין: ואנחנו נברך מפד"ל מעתה ועד עולם הללויה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת דוד טל.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כאשר הקים מנחם בגין בתשל"ז-1977 את ממשלתו הראשונה וכרת ברית עם החרדים, הוא אמר אז, אף שהתקיפו אותו: אנחנו תנועה לאומית המכבדת את מורשת ישראל ואת מסורת אבותינו.

מאיר פרוש: הממשלה שנקים תיצור שותפות בגאווה ובהכרה מלאה עם אלה השומרים על גחלת היהדות שלא תכבה חלילה.

מאיר פרוש: אתמול לפנות בוקר חתם הליכוד עם שינוי על הסכם שהוא ההיפך ממה שמנחם בגין אמר.

מאיר פרוש: לכן אני מציע לחברי הכנסת לקום לדקה דומייה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: הצעתו נשמעה על-ידי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש מכיר בוודאי את מסירותם הרבה של עובדי הכנסת הזאת.

דוד טל: היום אני רוצה לציין עובדת כנסת, מלשכת קצין הכנסת, הגברת נורית רון, אשר דאגה לכך שמשער-הגיא יימצא הרכב המתאים, כדי שחלק מחברי הכנסת יוכלו להגיע עד לכאן בשלג הזה.

דוד טל: אני רוצה להודות לה ולכל עובדי הכנסת שעושים עבודתם נאמנה.

דוד טל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהם הירשזון.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת זבולון אורלב.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני מבקש להצטרף לברכות של חבר הכנסת טל, משום שעצם זה שהביאו אותו לכאן, יש בזה חשיבות יותר מאשר חבר כנסת אחר מבחינת האישיות שלו.

אברהם הירשזון: אבל מאחר שהליכוד היה תמיד מפלגה חברתית, אני מבקש לדבר על נושא חברתי.

אברהם הירשזון: בכנסת הקודמת ניסינו להעביר כמה חוקים שיקלו את תשלום המשכנתאות על אנשים שלא יכולים לשלם אותן.

אברהם הירשזון: בימים האחרונים ראיתי כמה פעמים שידורים בטלוויזיה על אנשים שנזרקים מבתיהם משום שידם אינה משגת לשלם משכנתאות.

אברהם הירשזון: זו טרגדיה גדולה מאוד, וגם בשלג כזה אנחנו לא יכולים להתעלם מכך.

אברהם הירשזון: לכן, אני פונה אליך אישית, אדוני, כיושב-ראש הכנסת, כאמון על כל חוקי הכנסת: אנא, עשה הכול כדי שהכנסת הזאת תקדם הפעם ותסיים חוקים שישנו לחלוטין את כל ההתייחסות למשכנתאות למעוטי יכולת.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת הירשזון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את היושב-ראש, שהחליט שגם ביום שלג בירושלים הכנסת תפעל, ולו גם באופן סמלי.

זבולון אורלב: יחד עם שמחת השלג וברכת הגשם והמים, צריך לזכור שביום קר שכזה יש מאות אלפים של אנשים, נשים וטף שקר להם, שאין להם כסף מספיק כדי לחמם את הבתים, אולי גם אין להם כסף מספיק כדי לקנות בגדים מחממים - כל אלה שחיים מתחת לקו העוני, זקנים, קשישים ובעיקר ילדים חסרי ישע.

זבולון אורלב: אני חושב שזו חובה של חברה, שעה שכולם יושבים בבתים המחוממים, וגם אנחנו כאן בכנסת המחוממת כראוי, לזכור את החובה הבסיסית שלנו, שהחום צריך להיות נחלת החברה כולה ולא רק נחלתם של אנשים בודדים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני סוטה מענייני השלג והטיפול בחברי הכנסת לכיוון אחר, שהוא חשוב לכולנו.

איוב קרא: אני בא מאזור חיפה, אזור שהוא מאוד מיוחד.

איוב קרא: לפני כ-50 שנה הקימו בלב לבו של מעוז אזרחי בקריות ובחיפה מפעלים כימיים, מפעלים מאוד חשובים, וראוי לשמר אותם וגם לשמור עליהם.

איוב קרא: אבל, בתקופה האחרונה, לאור ריבוי האוכלוסייה סביב המפעלים הללו, ואני לא נכנס לפרטים בכוונה, חשוב מאוד בתקופה כזאת מיוחדת ורגישה לתת את הדעת על העברת כל המפעלים הללו ממפרץ חיפה למקום רחוק מאזרחים, רחוק מריכוז אוכלוסין.

איוב קרא: זה חשוב מאוד לאזור הזה.

איוב קרא: אני מקבל יום-יום ושעה-שעה תלונות בנושא הזה.

איוב קרא: אני מקווה שהממשלה החדשה תביא את הבשורה הטובה לאזרחי הקריות והצפון בכלל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, ביום שלג כזה, כשרבים, יחסית, מחברי הכנסת הגיעו, עדיין יש מקומות בארץ, יש מקום בירושלים שיהודים אינם מגיעים אליו.

אריה אלדד: אני מדבר על הר-הבית, על מקום המקדש.

אריה אלדד: היהודי האחרון שעלה על הר-הבית היה אריאל שרון, ראש הממשלה שלנו, ומאז, למרות מגילת העצמאות שלנו, שאומרת: חופש פולחן ושמירה על מקומות קדושים, יהודים אינם עולים להר-הבית.

יולי תמיר: ראית מה קרה.

אריה אלדד: ואני קורא לחברי הכנסת, שדואגים לדמוקרטיה של ישראל, להבטיח את חופש הפולחן; ולחברי הכנסת שאמונים על נאמנותנו למקום הקדוש ביותר לעם ישראל, לפעול למען יורשו יהודים לעלות ולהתפלל בהר-הבית.

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אלדד, שגם דיבר 45 שניות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחריו – חבר הכנסת מיכאל רצון, הידוע בשם מיכי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, לאחר דבריו של חבר הכנסת אלדד, אני חייב לסטות קצת ממלתי, אבל בכל זאת אתחיל עם מה שחשבתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדובר בדמוקרטיה ודמוקרטיות, ואומרים שישראל וטורקיה הן הדמוקרטיות היחידות במזרח התיכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בדמוקרטיה הטורקית מתכנס ברגע זה הפרלמנט כדי לאשר את תוכנית המלחמה של ארצות-הברית דרך טורקיה נגד עירק, כאשר 95% מהעם הטורקי מתנגדים למלחמה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, גם הדמוקרטיה הגדולה בעולם, ארצות-הברית, עושה את המלחמה חרף רצונם והתנגדותם של כל המיליונים שבעולם, וכאשר רוב מוחלט בעולם ועשרות מיליונים יוצאים יום-יום בשעות מסוימות כדי למחות נגד התוכנית הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לגבי הדמוקרטיה שלנו, הזכיר לי מר אלדד שהיום הוא יום השנה לרצח המתפללים המוסלמים במסגד בחברון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ביום הזה, ב-25 בפברואר 1994, נכנס ד"ר גולדשטיין, וברובה 16M- רצח 29 אנשים ופצע 127 נוספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא הזכיר את כניסתו של מר שרון למסג'ד אל-אקצא, מה שהוא קורא הר-הבית, שהוא המסגד הגדול של המוסלמים בארץ הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא כנראה רוצה להמשיך את הכיוון הזה, כי מר שרון לא נכנס כדי להתפלל אלא נכנס כדי לומר לעולם כולו: אני קובע פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם מר אלדד מזמין, חס וחלילה – אני חושב שזה לא צריך להיות כך, ואני לא מאמין שהוא רוצה בכך – גולדשטיין חדש במסג'ד אל-אקצא עכשיו, מה שהוא קורא הר-הבית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכי רצון, ואחריו – חבר הכנסת זאביק בוים.

מיכאל רצון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך את ידידי ורעי רובי ריבלין, שעדיין לא היתה לי ההזדמנות לברך אותו מעל הבמה.

מיכאל רצון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות של דקה שיש לי ולפנות מפה אל ראש הממשלה, שהוא מנהיג המדינה אבל גם מנהיג הליכוד, שהיא הסיעה הגדולה ביותר בבית הזה, ולומר לו שאמיתות שלמות שנשמרות פה עשרות בשנים נשברות עכשיו.

מיכאל רצון: בריתות עם הסיעות החרדיות של עשרות בשנים נשברות פה.

מיכאל רצון: אמיתות שלמות שגדלנו עליהן מתווכחים עליהן מעל דפי העיתונות: כן מדינה פלסטינית, לא מדינה פלסטינית.

מיכאל רצון: אני פונה אליך, ראש הממשלה, מעל הבמה הזאת: אנא, הינך מנהיג הליכוד, תפנה גם אל חברינו, תדבר גם אתנו, איננו יכולים לעמוד מן הצד כאשר מתחוללים דברים כאלה ומובאים יום-יום על דפי העיתונים.

מיכאל רצון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל רצון.

ראובן ריבלין: מיכי, האם אדוני נאם את נאומו הראשון?

מיכאל רצון: בכנסת הזאת.

ראובן ריבלין: נכון, אבל אדוני נאם לפני כן.

ראובן ריבלין: יש לי פה בעיה עם חברי כנסת חדשים שמבקשים לדבר היום לראשונה.

ראובן ריבלין: הנוהג בכנסת הוא, שלאחר נאום ראשון של חבר כנסת, הבא אחריו מדבר על עברו ובדרך כלל בשבחו.

ראובן ריבלין: לכן מי שמבקש לדבר היום ברשות הדקה, יש לנו קושי להתייחס אליו כנואם נאום ראשון.

ראובן ריבלין: אני ממליץ בפני חברי הכנסת החדשים לנאום את נאומם הראשון מעל הבמה על מנת לאפשר גם לפרוטוקול להלל, לשבח ולהביא את עברם בפני הציבור כולו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים.

בנימין אלון: הנוהג הוא שאסור להפסיק אותם, ואז הם יכולים לדבר גם שעה.

ראובן ריבלין: לא חשבתי על תקנה זו, אבל היא תקנה שהיושב-ראש לא יכול לעמוד בפניה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אחריו – חבר הכנסת זאב בוים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת בוים.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, בסוף לא הבנתי אם הנאום בן דקה של חבר הכנסת מיכי רצון נחשב לנאום ראשון או לא.

ראובן ריבלין: הואיל ואנחנו בנאומים בני דקה, הוא נחשב נאום ראשון, אבל הוא לא נאם בפעם הראשונה, כי זו היתה בכנסת של 1996.

זאב בוים: בכל מקרה, יש לי הכבוד והעונג לברך את חבר הכנסת מיכי רצון, באמת חבר טוב, שבא לכנסת לא בדיוק כחבר כנסת חדש.

זאב בוים: הוא כבר היה בכנסת, טעם ממנה, ואין לי ספק שהוא מביא ניסיון עשיר לכנסת הזאת.

זאב בוים: הוא איש רב-פעלים ועשה הרבה למען המדינה בתחום השירות הצבאי, הוא אלוף-משנה במילואים.

זאב בוים: בתקופה הזאת צריך לציין במיוחד את העובדה שיש לו הרבה ניסיון בפעילות בתחום פיקוד העורף, ועד עכשיו הוא היה איש עסקים מצליח.

זאב בוים: אלה מקצת הדברים חוץ מהפעילות הציבורית, כמובן, במסגרת תנועת הליכוד.

זאב בוים: ברוך הבא בצל הכנסת.

זאב בוים: אין לי ספק שתתרום תרומה גדולה וחשובה לעבודתה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לידיעה שקראתי לפני ימים אחדים, וכולנו שמענו עליה, על עוד מקרה אלימות בין כותלי בית-ספר.

זאב בוים: הפעם אלימות קשה של הורים כלפי מנהלת בית-ספר עד כדי כך ששברו את ידה והיא נזקקה לטיפול רפואי.

זאב בוים: דומה שכבר הסכנו לתופעות כאלה של אלימות.

זאב בוים: אני מכיר גם את התיאוריה והתפיסה שאומרת כי חברה שנמצאת בקונפליקט ממושך אין פלא שהאלימות פושה בה ונוגעת בכל מרכיביה, לרבות באזרחינו הצעירים.

זאב בוים: יכול להיות, אני לא מתווכח עם התפיסה הזאת.

זאב בוים: אולי זו עוד סיבה לסיים את הקונפליקט, בכל מה שקשור בנו, לצערנו זה לא קשור רק בנו.

זאב בוים: אני רוצה לומר, שעד שזה יבוא, יש לנו עוד הרבה מה לעשות, ולצערנו לפעמים בלי משים אנחנו עושים בדיוק דברים הפוכים מתיקון המצב, אנחנו מרעים אותו.

זאב בוים: אני רוצה לתת דוגמה או שתיים.

ראובן ריבלין: ולכן?

ראובן ריבלין: אדוני, לא הבאתי בחשבון את הדקה שבה דיברת בשבחו של חברנו המשותף חבר הכנסת מיכאל רצון, אבל אתה צריך להגביל את עצמך בדקה ולא לתת דוגמאות.

זאב בוים: אם כך, אמנע מהדוגמאות לכך שאנחנו מרעים את המצב.

זאב בוים: כדאי שבבית הזה ניקח לתשומת לב, שהגיעה העת לטפל במיוחד במערכת החינוך טיפול אחר, ולא להפוך אותה שעיר לעזאזל לכל פגעי החברה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, את שמה לב איך אני מנהל את הישיבה?

ראובן ריבלין: אולי בעתיד את תצטרכי לנהל אותה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: רק אמרתי משאלת נפש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מיכאל גורלובסקי.

נסים זאב: כשאנחנו עוסקים בעניין השלג, אומר את הפסוק: אם יהיו חטאיכם כשנים כשלג ילבינו.

נסים זאב: בוודאי, השלג מסמל את הטהרה, הטיהור והזיכוי של עם ישראל, בוודאי של כנסת ישראל, שזקוקה לזה מאוד.

נסים זאב: בעניין המהותי של יום השלג.

נסים זאב: האם ידוע שיישובים רבים שרויים בלי חשמל?

נסים זאב: שכונה כמו קריית-משה נותרה ללא חשמל.

נסים זאב: אתמול בשעה 24:00 לא יכולתי להגיע מנווה-יעקב אל מרכז העיר, כשהיו חמישה סנטימטרים של שלג.

נסים זאב: אנחנו הולכים לספוג את הטילים מעירק כשאנחנו לא מסוגלים לספוג אפילו 20 סנטימטרים של שלג.

נסים זאב: רבותי, צריכים לעשות חשבון נפש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב היה כל כך הרבה שנים סגן ראש העיר ירושלים, ובוודאי אז יכול היה לדאוג לנושא הזה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת צבי הנדל.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מיכאל גורלובסקי.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברי חברות וחברי הכנסת, מאחר שאין פה אף אחד משינוי, לאחר דבריו של אופיר פינס אני רואה צורך להגן על שינוי, ולא כל כך להחמיא למפד"ל, שלא תשמין מנחת.

צבי הנדל: אנחנו ניכנס בעזרת השם לקואליציה למורת רוחך, כן, ולא תהיה מדינה פלסטינית, אף שאתה רוצה, ואנחנו נעלה למסגד אל-אקצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אשמח - - -

ראובן ריבלין: כל הדו-שיח הוא על חשבונך, חבר הכנסת הנדל.

צבי הנדל: הוא לא על חשבוני, הוא מפריע לי.

ראובן ריבלין: לא, הוא לא מפריע לך.

ראובן ריבלין: אתה פונה אליו ומבקש ממנו שיפריע לך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

צבי הנדל: אני רוצה לומר, שאחרי שהיו דיונים על חוק טל, למשל, ואין חילוקי דעות על כך שיש לנו עניין גדול שהחרדים בחורי הישיבה יתגייסו לצבא, לא פחות מאף אחד אחר, אבל צריך לעשות זאת מתוך אהבה ולא מתוך שנאה.

צבי הנדל: חוק טל בא לפתור בעיה, חסרים בו ארגומנטים וצריך לתקן אותם, כי אין בו כל הפתרונות.

צבי הנדל: אמרתי לצוות המשא-ומתן – הם הסכימו אתי – שאם הם יביאו משהו יותר טוב מזה שבא לפתור בעיות, בבקשה.

צבי הנדל: מה אני רואה בהסכם?

צבי הנדל: שיש הסכמה שמבטלים את חוק טל ויעשו איזה חוק אחר שיהיה חייב להיות מוסכם על שינוי.

צבי הנדל: ויש לי עוד דוגמאות.

ראובן ריבלין: אין עוד דוגמאות.

צבי הנדל: אני אומר ששינוי הם צדיקים, עשו את מלאכתם נאמנה.

צבי הנדל: אני בהלם מחברי במפד"ל.

צבי הנדל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת הנדל.

ראובן ריבלין: אני מבקש להירגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל גורלובסקי, בבקשה, יעלה ויבוא ואנחנו מברכים אותו על נאומו הראשון.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

מיכאל גורלובסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהזדמנות זו אני רוצה לברך את מפלגת העבודה על כך שסוף-סוף יש לה מנהיג שיכול לעמוד בהתחייבות שהוא נתן בקדנציה האחרונה שלו.

מיכאל גורלובסקי: הוא התחייב שלא ייכנס לממשלה, ואני מברך אותו על שהוא עמד בכך.

מיכאל גורלובסקי: בעוד כחודש ימלאו 15 שנה לעלייתי ארצה.

מיכאל גורלובסקי: אני עקבתי אחרי הפוליטיקה הישראלית, וזו הפעם הראשונה שאני רואה במפלגת העבודה מנהיג שידע לעמוד בהתחייבות שלו.

מיכאל גורלובסקי: אני מברך על כך את המפלגה הזאת.

מיכאל גורלובסקי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גורלובסקי על הערותיו הראשונות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, יישר כוח ליושב-ראש על כינוס המליאה, תמשיך כך.

אורי אריאל: אני רק מבקש את השפעתך האישית בתוקף תפקידך לעזור לכך ששאר סיעות הבית יצטרפו ליוזמת האיחוד הלאומי הן לקיצור הפגרה, שהיא בגדר שערורייה, והן לקיצוץ משכורות בשנה הקשה הזאת כדוגמה אישית לשאר חלקי העם, בגדר נאה דורש ונאה מקיים.

אורי אריאל: בסוף אני רוצה לומר יישר כוח גם לעמותת "אורות חסד", שעוסקת בימים אלה וברגעים אלה בחלוקת תנורים, שמיכות ואוכל לנזקקים.

אורי אריאל: ראויים הם "אורות חסד" לכל עזרה וסיוע.

אורי אריאל: יישר כוח להם ולמתנדבים.

אורי אריאל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל.

ראובן ריבלין: לפני שחבר הכנסת גפני יישא את נאומו בן הדקה, חבר הכנסת אריאל, הנושא והשאלה אם לקצר את הפגרה לא היו עולים כלל על סדר-היום אם לא היו בחירות.

ראובן ריבלין: לצערנו הרב, בקדנציה האחרונה נקלענו לשלוש מערכות בחירות בתוך ארבע שנים, שזה דבר רע, והכנסת ביטלה את זמנה שלוש פעמים במשך החורף.

ראובן ריבלין: יש כל כך הרבה דברים שצריך לעשותם בפגרות - -

נסים זאב: ועוד היד נטויה.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: - - שצריך לשקול לעשות זאת אולי באופן חד-פעמי.

ראובן ריבלין: אני חושב ששמונת החודשים שהאבות המייסדים קבעו כזמן ישיבותיה של הכנסת מספקים מבחינת הפרלמנט, כאשר בזמן הפגרה חברי הכנסת גם עמלים בוועדות וגם עושים את תפקידם, כפי שעושים זאת חברי פרלמנטים רבים בעולם כולו.

ראובן ריבלין: בהחלט יצטרך להיות דיון פומבי לא ברמה הפופוליסטית, אלא ברמה העניינית.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאדוני.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חברת הכנסת ענבל גבריאלי.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את חבר הכנסת מיכאל רצון.

משה גפני: אנחנו, סיעת יהדות התורה, סיעה שלא חייבת להיות בקואליציה.

משה גפני: בעשור האחרון היינו אופוזיציה לממשלת ברק, היינו אופוזיציה לממשלת רבין.

משה גפני: היינו בקואליציה עם שמיר ועם נתניהו.

משה גפני: היום לראשונה יש ראש ממשלה מהליכוד שאין לו קואליציה עם יהדות התורה.

משה גפני: זה רע מאוד מבחינת הליכוד, לא בטוח שזה רע מאוד מבחינתנו.

משה גפני: אני מודה לך וממש התרגשתי מהדברים שלך, ואני יודע שזו לא הדעה היחידה בליכוד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף לחבר הכנסת אריאל, לא להתרגש כל כך משינוי - - -

קריאה: לחבר הכנסת הנדל.

אורי אריאל: - - - כמוני.

משה גפני: כן, אבל זה היה בשיחות פרטיות.

משה גפני: אני מבקש להגיד לכנסת מה דרשו רבני המפד"ל, שקראו לתמוך במפד"ל, לגבי ההסכם של נישואים וגירושים שהם עשו עם שינוי.

משה גפני: רבני המפד"ל דרשו מן המפד"ל בנוגע לפסולי חיתון שהדברים יובאו לאישור הרבנות הראשית; למחוק מההסכם את אזרחי ישראל הוותיקים ולהשאיר את העולים; למחוק בית-משפט למשפחה; ורק כששני בני-הזוג אינם יהודים.

משה גפני: בהסכם, כפי שהוא נוסח על-ידי אהוד אולמרט, המפד"ל כתבו כך, ואני רוצה לקרוא לכם: נוכח המצב שבו אלפי עולים וגם אזרחי ישראל ותיקים אינם יכולים להינשא בנישואים דתיים בהתאם לנהוג בישראל, תמנה הממשלה ועדה שתגבש הצעות לרישום מעמד בישראל של שני בני זוג שלפחות אחד מהם אינו יכול להינשא על-פי הדין הדתי החל עליו.

משה גפני: הרישום ייעשה כאמור בבית-משפט למשפחה.

משה גפני: זאת אומרת, על-פי המפד"ל יש נישואים אזרחיים כאשר מדובר בנישואי תערובת, והרבנות הראשית נמחקה על-ידי המפד"ל.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך על כך שעמדת בדקה וחצי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת, האם ביקשת לשאת נאום?

ראובן ריבלין: לא ביקשת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, בבקשה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, מי מהנוכחים לא דיבר ומבקש לדבר?

מאיר פרוש: אפשר לדבר עוד הפעם?

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: אחרי זה נראה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, ואחריה - סגן השר אזולאי.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, ראשית אני רוצה להודות לך על משאלת הלב שלך, ואני בהחלט מקבלת את זה כמחמאה.

רוחמה אברהם-בלילא: שנית, אני בהחלט מצטרפת לחברי מיכי רצון, וגם אני קוראת מכאן לראש הממשלה בכל זאת לבוא אתנו בדברים.

רוחמה אברהם-בלילא: שלישית, אני מבקשת להסב את תשומת לב חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש לכתבה שפורסמה היום בעיתון במוסף הכלכלי תחת הכותרת: "משרד השיכון לא משחרר כספי סיוע למשפחות עולים חדשים וקשישים".

רוחמה אברהם-בלילא: מסתבר שמפלגה מסוימת הציגה את זה בקמפיין שלה לפני שהיא העלתה את זה בפני ועדת הכספים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת מאדוני היושב-ראש להעלות את הנושא על סדר-יומה של ועדת הכספים, על מנת ש-2,000 משפחות עולים וקשישים לא ימצאו את עצמן מחוסרות דיור.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה, ואם משאלת לבך תתקבל אחרי בקשתי, את חסכת אפילו 21 שניות מהמועד שהיה לך.

ראובן ריבלין: אני מברך אותך על נאומך הראשון.

ראובן ריבלין: אדוני סגן השר אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את חבר הכנסת מיכי רצון ואת חברת הכנסת רוחמה אברהם על דבריהם, אבל מה שאני הולך לומר כרגע מאוד קשור למה שאמרתם, ואני מציע שתקשיבו.

דוד אזולאי: השר אליהו ישי, כשר הפנים, פועל רבות למען הבאתה של שארית הפליטה מאתיופיה.

דוד אזולאי: והנה שר הפנים המיועד, אברהם פורז משינוי, הצהיר היום לאחד העיתונים, שיפעל לשנות את ההחלטה של אלי ישי ובכך למנוע את עלייתה של שארית יהודי אתיופיה לארץ.

דוד אזולאי: זאת הממשלה ההולכת ונרקמת, חברי בליכוד.

דוד אזולאי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: שימו לב, חברי חברי הכנסת, עברה מחצית השעה כמעט מאז התחלנו את הישיבה ו-18 חברי כנסת הספיקו לדבר.

ראובן ריבלין: זה בערך המצב בכל שבוע, ואני שמח שרוב חברי הכנסת, בעיקר החדשים, עמדו בלוח הזמנים ועדיין לא התקלקלו.

ראובן ריבלין: הואיל ואין לנו סדר-יום נוסף, אני מאפשר לחברי הכנסת התבטאות נוספת, על מנת שלא יאמרו שיושב-ראש הכנסת סותם את פיותיהם של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: באופן חד-פעמי ופעם אחת במושב אשמח לאפשר לחברי הכנסת לדבר פעם נוספת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, אתה הראשון שביקשת.

ראובן ריבלין: אתה מעביר את זה לחבר הכנסת גפני?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, ואחריו - חבר הכנסת אורלב, שכבר מוביל ברשימת הנואמים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאפשרת לי לדבר פעם נוספת.

משה גפני: כיושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת בקדנציה הקודמת, הייתי שותף למאבק, עם חברת הכנסת יהודית נאות, המיועדת להיות השרה לאיכות הסביבה, ועם חבר הכנסת אברהם פורז, שהיה יושב-ראש ועדת הכלכלה, גם בגלל דרישת הארגונים הירוקים וגם כיוון שחבר הכנסת פורז הגדיר את הנושא כשחיתות פוליטית, נגד העברת מינהל התכנון ממשרד הפנים למשרד ראש הממשלה.

משה גפני: עכשיו, תמורת נזיד עדשים ועבור כיסאות בממשלה, כאשר הריר נוזל להם מהשפתיים, הם מסכימים לעשות שחיתות שלטונית בחצות הליל, לפגוע באיכות הסביבה ולפגוע בדברים הכי יקרים.

משה גפני: אני חבר כנסת החרד לנושא איכות הסביבה, אבל הם, כמפלגה שבין היתר דיברה על זה, הולכים לעשות את זה בחצות הליל, על מנת שפורז יקבל את משרד התקשורת לתוך משרד הפנים שהוא יתמנה לעמוד בראשו.

משה גפני: הוא מכר את מינהל התכנון תוך כדי שחיתות פוליטית, תוך כדי פגיעה בכל נושא איכות הסביבה, בכל הארגונים הירוקים ובאזרח הקטן שחרד לנוף ולסביבה.

משה גפני: הוא הולך למכור את זה ולהעביר את זה למשרד ראש הממשלה.

משה גפני: הם טירונים פוליטים והם אינם יודעים שגם כאשר עושים שחיתות פוליטית צריך להסתיר אותה.

משה גפני: אפילו להסתיר אותה הם לא יודעים, ואת כל עקרונותיהם הם מוכרים.

משה גפני: אני רק חרד לכך שיחד עם מכירת העקרונות שלהם, גם המפד"ל מכרה את עקרונותיה.

משה גפני: לא לחינם הלך זרזיר אצל העורב, אלא כיוון שהוא מינו.

ראובן ריבלין: חן-חן לחבר הכנסת גפני, שגם הפעם לא עמד בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו - חבר הכנסת אלי אפללו.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אני בהחלט מבין את כעסם ואת כאבם של אנשי האיחוד הלאומי, של ש"ס ושל יהדות התורה, באשר הם נשארו כרגע בחוץ.

זבולון אורלב: אני מניח שהם בוודאי היו רוצים להיות במצבה של המפד"ל, כחותמת ראשונה.

זבולון אורלב: אני מבין היטב את תוגת חברי הכנסת והמפלגות שנמצאים באופוזיציה, אבל אני רק יכול להרגיע ולומר, שיש הישג גדול בשמירת הססטוס-קוו, ואותם שינויים הם שינויים שיביאו לקידוש השם.

זבולון אורלב: בעשר השנים האחרונות הביאו המפלגות החרדיות לכך ששינוי הגיעה ל-15 מנדטים.

זבולון אורלב: זאת האמת.

זבולון אורלב: צריך להוביל את יחסי דת ומדינה ודתיים וחילונים באופן אחר, באופן של הידברות, באופן של שכנוע, באופן של חיים ביחד.

זבולון אורלב: עם ישראל צריך להיות עם אחד, ואני שמח שהצלחנו להביא את תנועת שינוי לוותר ולהתפשר, כדי לשמור על צביונה היהודי של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: לעניין שדיבר עליו חבר הכנסת גפני, אני חושב שיש ליקוי גדול בכך שיש רק שתי ועדות זמניות – כספים וחוץ וביטחון - ואני אינני נוגע בדבר.

זבולון אורלב: יש יותר מדי זמן שבו אין פיקוח של הכנסת על עבודת הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הממשלה כרגע לא קיימת, כי היא בחזקת ממשלת מעבר.

ראובן ריבלין: אני מברך את הצופה היחיד שנמצא ביציע, מר מאיר כהן מרמלה, אשר מוכיח שגם הציבור עינו פקוחה, ואפילו בימי שלג, כאשר קשה לעלות לירושלים.

ראובן ריבלין: ברוכה העיר רמלה וברוכה העיר שיש לה אזרחים כמוהו, שהרי ירושלים עתידה להגיע עד דמשק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלי אפללו, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, הרשה לי לברך את חבר הכנסת אפללו אחרי נאומו.

ראובן ריבלין: אשמח לאפשר לחבר הכנסת הירשזון לתת את הברכה לחבר הכנסת אפללו אחרי נאומו הראשון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, דקה ועשר שניות רק כיוון שאתה נואם נאום ראשון.

אלי אפללו: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת הנכבדים, אני רוצה לברך את יושב-ראש הכנסת בהצלחה בתפקיד.

אלי אפללו: אנחנו גאים בך על התפקיד הזה שנבחרת לשרת בו.

אלי אפללו: אני רוצה לומר מלה על דבריו של מיכאל רצון – הוא מביע את משאלת לבם של כמה וכמה חברי כנסת בליכוד, ואני מקווה שראש הממשלה יקשיב לדברים ויתחשב בהם.

אלי אפללו: לעניין עצמו, נבחרתי מטעם הגליל והעמקים, ובכנסת הזאת אפעל כמיטב יכולתי בנושאי התעשייה.

אלי אפללו: היום יש לנו מקרה ראשון בעפולה, מפעל "תדיראן", שמנסה להתמודד נגד היבוא מהמזרח הרחוק, שתו התקן שלו לא שווה לתו התקן שלנו והתחרות לא שווה ולא הוגנת.

אלי אפללו: בגלל התחרות הלא-הוגנת והלא-שווה הזאת, עובדי התעשייה הולכים ונעלמים.

אלי אפללו: אני מקווה שהכנסת הזאת תוכל להשכיל ולהבין, שאם לא נחוקק חוקים שישוו את היבוא לייצור בארץ, אנחנו נגרום לאבטלה ולגידול באבטלה.

אלי אפללו: אני מקווה שכולנו נשכיל להבין, שההצלחה של מדינתנו היא בתעסוקה.

אלי אפללו: אני מודה לכם, רבותי.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אפללו ותודה על נאומו הראשון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הירשזון עולה על הבמה רק כדי לברך את חבר הכנסת אפללו על נאומו הראשון.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, ברשותך וברשות חברי הכנסת, לכבוד ולעונג לי לברך חבר ורע, אלי אפללו, שנכנס לכנסת בפעם הראשונה כנציג העמקים.

אברהם הירשזון: דרכו הציבורית של אלי אפללו היא דרך רבת שנים, ראשית במועצת העיר עפולה ולאחר מכן כראש מועצת תפן.

אברהם הירשזון: אין לי ספק שאלי אפללו יכבד את הכנסת ואת סיעת הליכוד בשני דברים מרכזיים: ראשית, בהבנתו ובעזרתו לתעשייה בישראל, ושנית, בכל הקשור לנושאים חברתיים.

אברהם הירשזון: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, משהו אישי – אלי אפללו ניסה לעשות דיאטה, ולא רזה, כי הוא כולו לב גדול.

אברהם הירשזון: בעזרתו, בעזרת הלב הגדול שלו, תהיה עזרה רבה לזולת והכנסת תתברך בו.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הירשזון, אני שמנתי בגלל האוכל ולא בגלל הלב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, נדמה לי שאדוני קצת טעה כאשר הקדים את דבריו של מר הירשזון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם הוא הוקדם כדי לברך את חבר הכנסת אפללו, ועל זה אני שמח – את זה רציתי לעשות בזמן ובשעה הנכונה, אבל אני אעשה זאת עכשיו, אף שלא אוכל להתעלות לאותה דרגה של מר הירשזון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מברך את חבר הכנסת אפללו פעמיים - פעם כחבר כנסת חדש ופעם כחבר כנסת שכן, מהאזור שלשנינו יש הכבוד להשתייך אליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נפגשנו כבר קודם ודיברנו בעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני, בדקה וחצי הקודמת שדיברתי עמדתי בזמן כדוגמה טובה לחברי הכנסת החדשים, והיו כמה שאלות שרציתי לשאול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השאלה הראשונה היא, איך הדבר מתיישב, איך זה שהדמוקרטיה הגדולה בעולם רוצה דווקא מסיבות דמוקרטיות להחליף את המשטר בעירק, כאשר כל העולם, לרבות העם בארצות-הברית, ברובו המכריע, מתנגד למלחמה הזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך זה דמוקרטי ואיך זה שהדמוקרטיה הגדולה בעולם, חרף רצונו של העולם כולו, תלך לעשות שם מלחמה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע שיש עם אחד, חבר הכנסת הירשזון, שכן תומך במלחמה הזאת, עם יחיד, לבושתי ולצערי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה בישראל יש 60% שתומכים במלחמה, כאשר אין רוב כזה בשום מדינה אחרת בעולם, לרבות בארצות-הברית עצמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה שנייה: איך זה מתיישב עם דמוקרטיה שדווקא אנחנו וטורקיה, הדמוקרטיות הגדולות במזרח התיכון, תומכות במלחמה הזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על מה ועל שום מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לנו לתמוך בזה שהדיקטטורה הגדולה בעולם תבוא ותשליט פה סדרים ותשנה את הגבולות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה שלישית: שמחתי שמרזל לא נבחר לכנסת מסיבה אחת – שלא יהיו לנו גולדשטיינים מוצהרים בכנסת הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אלדד, אני מברך אותך על היבחרך לכנסת, ואני רוצה לברך אותך שתוכיח פה שחס וחלילה, לא אתה ולא חברי מפלגתך יש בהם מרזלים מוסווים בכנסת הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אתה רוצה לקלקל את הדוגמה המצוינת שנתת קודם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, אני שמח על זה ואני רוצה לברך.

ראובן ריבלין: אני לא מדבר על התוכן.

ראובן ריבלין: אינני רגולטור לתוכן, אני רק רגולטור לזמן.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים במסורת נאומים בני דקה, ונמשיך להקפיד עליהם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת אריאל.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, יש לי הצעה לסדר.

מיכאל איתן: יכול להיות שהגעתי קצת מאוחר, אבל נאומו הראשון של חבר כנסת חדש – אני זוכר את הנאום הראשון שלך ואת הנאום הראשון שלי – לא מתאים לנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת, הוותיק באולם הזה כרגע, אני מוכרח לומר לך שהזהרתי את חברי הכנסת הנואמים ואמרתי להם: אני הייתי לחבר הכנסת בשנת 1988 ואתה בשנת 1984, וארבעה חודשים חיכינו עד אשר נאמנו את נאומנו הראשון, ולכן הברכה שהיתה באה בעקבותיו היתה גם היא בהקפדה רבה, משום שכולם ידעו מתי הוא נאמר.

ראובן ריבלין: הצעתי להם לא להשתמש בדקה, אבל כנראה רוח הפרלמנטריזם שאותו למדו מקודמיהם, כמוך, הביאה אותם לידי מצב שבו הם כבר יכולים לנאום בלי בעיה.

רוני בר-און: בקצב שהכנסות מתחלפות אי-אפשר לחכות ארבעה חודשים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, ברשותך, ימתין אדוני.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, יש לי הכבוד והעונג לקדם בברכה את סגן שר החוץ היפני, אשר הגיע לארצנו לביקור.

ראובן ריבלין: אנחנו לא מבורכים לאחרונה בביקורים רבים, ואנחנו מקדמים בברכה את סגן השר.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים באמצעותו להעביר את ברכת הפרלמנט הישראלי לעם ביפן, העם שיש לנו אתו קשרים רבים ומסורת מאוד מבורכת.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני, וכל טוב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מאחר שאפשרת לי לעמוד כאשר חבר הכנסת איתן הציע את מה שהציע, אני בטוח שחבריו החדשים היו מתברכים בו אם היה מציע להם חדרים טובים...

מאיר פרוש: אני מבין שהוא יושב-ראש הוועדה לנושא הזה.

מאיר פרוש: לגופו של עניין, אף שחבר הכנסת אורלב לא נמצא פה, אני חייב לומר לפרוטוקול ולהיסטוריה, שאנחנו, במשא-ומתן ביום חמישי בשבוע שעבר, אף שהציעו לנו תיקים מכובדים וכל הדברים האלה, אמרנו שאנחנו לא מסכימים לשנות בסטטוס-קוו כהוא-זה.

מאיר פרוש: מצער אותנו מאוד שמפלגה שקרויה דתית, מתברר שלמרות זאת שנאבקה שנים על העניין של סטטוס-קוו, במו-ידיה נתנה לפגוע בסטטוס-קוו.

מאיר פרוש: זו החומרה שבדבר.

מאיר פרוש: זה הדבר שכואב.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים עד כמה האיחוד הלאומי בתוכו מתנדנד לעשות את המעשה, אם להצטרף לקואליציה.

מאיר פרוש: אני רק חרד לליכוד ולראשו, כאשר אני רואה את המצעד של חברי הכנסת שנותנים גיבוי ליהדות התורה ולש"ס, ופוחדים מהמעשה שראש הממשלה רוצה לעשות – להקים מדינה פלסטינית.

מאיר פרוש: אתה כיושב-ראש, אף שאתה של כולם, אתה עדיין, איך אמרת, תלמידו של מנחם בגין ומשליחיו של זאב ז'בוטינסקי, ואתה צריך לפעול ולעשות הכול כדי שהמדינה הפלסטינית הזאת לא תקום.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, ואחריו – סגן השר וקנין.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מפנה את דברי לחברי בליכוד.

אורי אריאל: שמענו את חברי הכנסת אפללו ורצון.

אורי אריאל: הייתי שמח מאוד אילו ניצלתם את ההזדמנות שניתנה על-ידי היושב-ראש עוד לדקה של נאום, כדי להתייחס לשיתוף המפלגות החרדיות בקואליציה.

אורי אריאל: האם מר בוים, למשל, הוא נגד?

אורי אריאל: אני מעריך שלא.

אורי אריאל: אני מעריך שהוא תומך.

אורי אריאל: אינני רוצה להמשיך הלאה.

אורי אריאל: אני משוכנע שגם אחרים כך.

אורי אריאל: ראויה הכנסת, ראוי הציבור, שעמדתכם תישמע בעת הזאת לפני שהדברים נסגרים.

אורי אריאל: נשמח לשמוע דעתו של כל אחד ואחד בעניין החשוב הזה.

אורי אריאל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל.

ראובן ריבלין: סגן השר וקנין, ואחריו – חבר הכנסת יתום.

זאב בוים: אנחנו נשמח לשמוע במשא-ומתן אם האיחוד הלאומי - - -

אורי אריאל: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, יתכבד אדוני וישב.

ראובן ריבלין: רק רגע, סגן השר.

ראובן ריבלין: אין בנאומים בני דקה קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: מה, זה לא ידוע לכם?

אברהם הירשזון: תאמר לו חתימה טובה, כי הם כבר חתמו.

ראובן ריבלין: בעזרת השם כולם יחתמו.

אורי אריאל: מי חתם?

יאיר פרץ: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, אדוני יושב-ראש סיעת ש"ס, אתה מפריע לסגן השר ממפלגתך.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה לענות לחבר הכנסת דהאמשה, ואני חושב שהוא מכיר את דעותי, בעניין של הדמוקרטיה הקטנה, כשהוא התכוון למדינת ישראל, שעומדת לימין ארצות-הברית, בקשר למלחמה עם עירק.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לך משהו, ידידי היקר.

יצחק וקנין: לפני כ-11 שנה, במלחמת המפרץ, מדינת ישראל ספגה קיתונות של "סקאדים", הרס וחורבן, ועמדנו בשילוב ידיים מוחלט מול כל אותה מלחמה של סדאם חוסיין נגד מדינת ישראל.

יצחק וקנין: לא הגבנו בטיל אחד או בירייה אחת.

יצחק וקנין: מה אתה מצפה שהעם בישראל יעשה?

יצחק וקנין: ימחא כפיים לסדאם חוסיין?

יצחק וקנין: יש פתגם שאומר: מי שנכווה ברותחים, נזהר בפושרים, בקרים.

יצחק וקנין: אנחנו נכווינו ברותחים מסדאם חוסיין, אז מה אתה מצפה שנעשה?

יצחק וקנין: לכן התגובה בעם ישראל היא טבעית, והיא צריכה להיות כזאת.

יצחק וקנין: אני חושב שצריך לבער את הדיקטטור הזה מן העולם.

יצחק וקנין: אין לו חלק בעולם.

יצחק וקנין: זה אחד שלא בוחל בשום דרך.

יצחק וקנין: לכן כך עם ישראל חושב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגן השר וקנין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום, בבקשה.

ראובן ריבלין: האם יש עוד מי מחברי הכנסת שביקש לדבר ולא נתתי לו?

ראובן ריבלין: יאמר זאת עכשיו ולא יטען אחר כך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כחלון, בהחלט.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, ניתן להצטער על כל מפלגה ציונית אמיתית בעלת ערכים, כמו יהדות התורה וכמו ש"ס, שלא מצטרפת לממשלה.

אהוד יתום: אבל אני בכל אופן רואה כאן הסתמנות מאוד מעניינת, וכדאי שתשמע, חבר הכנסת אלדד, של חזית לאומית אמיתית שתשמור על מדינת ישראל, על יהודה ושומרון ועל חבל עזה.

אהוד יתום: אני מברך את הקואליציה הזאת, אני מקווה שהיא עוד תתרחב.

אהוד יתום: לך, חבר הכנסת דהאמשה, אילולא עשה בגין מנהיגנו את אשר עשה ב-1981, היינו היום ניתנים לאיום אמיתי של פצצת גרעין.

אהוד יתום: אם ארצות-הברית הגדולה החליטה לעשות את מה שהיא עושה היום, טוב לנו לשבת בצל ולהמתין למעשיה של הגדולה בדמוקרטיות.

אהוד יתום: תודה רבה לך, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יתום.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת כחלון.

ראובן ריבלין: האם זה לאדוני נאומו הראשון?

משה כחלון: כן.

משה כחלון: נאומי הראשון.

ראובן ריבלין: מיקי, האם אתה מוכן להכביר מלים ולברכו אחריו?

מיכאל איתן: בשמחה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כחלון, בבקשה.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, התכוונתי לקבל את ההמלצה שלך ואת נאומי הראשון אכן לשאת מעל הדוכן, אבל אחרי הדברים של אורי אריאל ושל כמה מחברי אני חושש שמא הדברים יובנו שלא כהלכה, וזאת לאחר שהחלפתי עמם כמה מלים.

משה כחלון: לנו יש אמון מלא בראש הממשלה.

משה כחלון: אנחנו סומכים על התבונה הפוליטית שלו.

משה כחלון: צר לנו שלא כך כל החברים בקואליציה, או רובם.

משה כחלון: אבל שלא יתפרשו הדברים שחלק מהסיעה חושב בניגוד לדעתו של ראש הממשלה.

משה כחלון: יש השגות לחברים בסיעה, אבל ההשגות שלנו יבואו לידי ביטוי בישיבת הסיעה, והן לא צריכות להישמע מעל דוכן הכנסת.

משה כחלון: אני רוצה להתחיל מהסוף.

ראובן ריבלין: אתה מסיים בסוף עכשיו.

משה כחלון: לא, רובי.

משה כחלון: אני רוצה להתחיל בסוף.

משה כחלון: היתה לי בעיה בבית-הספר, שכל הזמן המורה היה אומר לי: אתה גם מאחר וגם לא מגיע בזמן... רובי, אני רוצה לברך אותך ולומר לך שמאוד נהניתי מהנאום הראשון שלך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

משה כחלון: אני מצטער שהנאום שלי הוא מהצד, אבל הנאום השני יהיה כפי הנראה מעל הדוכן.

משה כחלון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת כחלון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל איתן, האם אדוני יואיל לברך את חבר הכנסת כחלון על נאומו הראשון?

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני אוכל גם לדבר?

ראובן ריבלין: אתה תהיה אחרון הדוברים.

מאיר פרוש: לפי המסורת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כחלון יואיל לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל איתן רוצה לברך אותו על נאומו הראשון.

מיכאל איתן: כאשר הצעתי שהנאומים הראשונים של חברי הכנסת החדשים יהיו שם, מעל הדוכן, זה היה מתוך כוונה שכאשר אני אצטרך לברך אותם, גם אני אוכל לעמוד שם ולעשות את זה משם.

מיכאל איתן: בכל מקרה, יש לנו כאן נוהג חדש, והנוהג עושה את שלו.

מיכאל איתן: אולי גם הנאום הראשון מעל הדוכן עדיין יהיה הנאום החגיגי הראשון.

מיכאל איתן: למשל, יש נוהל בכנסת שאין קוראים קריאות ביניים בנאום הראשון.

מיכאל איתן: יש עוד נוהל שאומר, שבנאומים בני דקה אין קוראים קריאות ביניים.

מיכאל איתן: יוצא עכשיו שאם הנאום הראשון הוא בזמן של נאומים בני דקה, עדיין נשמרת לך הזכות שלא יקראו לך קריאות ביניים בנאום הראשון מעל הדוכן.

מיכאל איתן: לכן הנאום הראשון נשאר הנאום הראשון מעל הדוכן, לפחות בכל מה שקשור לקריאות הביניים.

ראובן ריבלין: פרשנות מעניינת.

מיכאל איתן: אני מוכן להוסיף גם בעניין הברכה.

מיכאל איתן: אם הזדמן לי לברך את משה כחלון, אני עושה את זה מקרב לב.

מיכאל איתן: אני מכיר את הקריירה של משה, שהתחיל באמת מנקודת התחלה שספק אם אפשר היה לתת סיכוי רב לכך שיום אחד הוא יהיה חבר בכנסת ישראל.

מיכאל איתן: הוא עשה זאת בדרך הקשה, בעשר אצבעותיו, גם בכל מה שקשור להתקדמות הפוליטית, אבל לא רק.

מיכאל איתן: גם בכל מה שקשור ללימודים, לשיפור עצמי, ואני בטוח מהיכרותי אתו, שכשהוא הגיע הנה, הוא לא הגיע אל המנוחה ואל הנחלה, אלא הוא הגיע למקום שממנו הוא ינצל את המירב כדי לשפר ולשכלל את עצמו ולתרום את תרומתו לטובת התנועה שהוא מייצג, לטובת הציבור שהוא מייצג, והכי חשוב אצלנו - לטובת המדינה והעם.

מיכאל איתן: בהצלחה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב הוא בדרך כלל הדובר האחרון בכל ישיבות הבית.

ראובן ריבלין: ידבר גם הוא הפעם לפני שננעל את הישיבה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כשביקשתי לדבר היה פה צבי הנדל, ורציתי להעביר את הבקשה, כי אני באמת מאמין שדמעותיו היו מתוך כנות ונגד ההסכם הקואליציוני שנחתם בין המפד"ל לבין הליכוד יחד עם שינוי.

נסים זאב: למעשה הוא הזכיר פה שתי נקודות חשובות: חוק נישואים אזרחיים וחוק טל, ואמר: אנחנו לא היינו נותנים יד למעל כזה.

נסים זאב: לכן אני פונה אליו, לאיחוד הלאומי: עדיין ביכולתם לשנות את הגזירה, את מה שהמפד"ל עשתה עם שינוי.

נסים זאב: אני יודע שהערב האיחוד הלאומי עומדים לחתום הסכם.

נסים זאב: אני פונה אליהם: אל נא אחי תרעו.

נסים זאב: לא לחתום בלי לעמוד על העקרונות של הרבנים, כמו הרב שפירא, שאנשי המפד"ל הטעו אותו.

נסים זאב: יש זעם על המפד"ל מפני שרימו את הרב שפירא ולא אמרו לו את האמת, והם נתלים באילן גדול.

נסים זאב: אבל, לצערי הרב, הכול בשקרים.

נסים זאב: לכן יש עוד מקום לתקן, ואני מאמין שביכולתו של האיחוד הלאומי לתקן, ואנא מכם, תתקנו.

נסים זאב: אל תיתנו יד לאיש שהניף בריש גלי יד נגד תורת השם ואמר, אני רוצה ממשלה חולנית.

נסים זאב: חוליים אנחנו לא רוצים בממשלת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים, ולא יאמר אדם שחלילה לא נתנו לו לדבר בכנסת ישראל - חבר הכנסת הרב אייכלר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: כל מי שהערב רצה לראות "פוליטיקה" ולא הצליח, יראה את הפרומו עכשיו.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אכן הנושא שאני רוצה להעלות קשור לחופש הביטוי ולחופש הדיבור.

ישראל אייכלר: אני מאוד חרד, עם הקמתה הצפויה של הממשלה האליטיסטית, שמדברת בשם החופש, החירות והליברליזם, שעלולה לפגוע בחופש הביטוי ובחופש הדת במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אחת הדוגמאות שהיו השבוע היא, שבתיאטרון "הקאמרי" הזמינו אנשים פרטיים ושילמו עבור אולם להרצאתו של הרב אמנון יצחק, שבה ידוברו דברי תורה לעילוי נשמת הקדושים שנהרגו בקיבוץ מצר, לפי רצונו של הרב, והתיאטרון "הקאמרי", אחרי שנודע להם שמדובר באירוע יהודי דתי עם הרב אמנון יצחק, הודיעו על ביטול.

ישראל אייכלר: זה ביטול בלתי חוקי של חוזה חוקי שנחתם עם התיאטרון "הקאמרי".

ישראל אייכלר: רק היום קבע בית-המשפט שכן אפשר להופיע שם.

ישראל אייכלר: מדובר פה בתיאטרון שהמחזות הכי קשים והכי אנטישמיים מוצגים אצלו בשם התרבות, והם רצו דווקא לבטל הופעה של הרב אמנון יצחק מפני שזה מאורע לא תרבותי.

ישראל אייכלר: אני חרד לחופש הביטוי ומבקש מהכנסת לעמוד על החירות והדמוקרטיה, שחופש הדת יישמר במדינה הדמוקרטית הזאת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, אולי אדוני לא יודע, אבל הוא כיוון באמת לכוונת המחוקק כאשר בא וקבע נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אדוני הגיש הצעה דחופה לסדר-היום בנושא שעליו הוא דיבר כרגע, וההצעה הזאת משום סדרי העדיפויות לא אושרה.

ראובן ריבלין: והנה, אדוני מצא בנאום בן דקה את האפשרות להעלות את הנושא ביום שלישי, יום קודם להעלאת ההצעות לסדר-היום, וכיוון לדעת קטנים, ואנחנו שמחים שבזמננו כיוונו לדעת גדולים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום של יום שלג, שהוא יום חג.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת הבאה - מחר, יום רביעי, כ"ד באדר א' התשס"ג, 26 בחודש פברואר 2003 למניינם, בשעה 11:00.

ראובן ריבלין: תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: הישיבה נעולה.