ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה העשרים של הכנסת השש-עשרה, 2003-05-13 00:00

ראובן ריבלין: היום י"א באייר התשס"ג, 13 בחודש מאי 2003 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אריה האן: אבקש לקום.

אריה האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה.

אריה האן: )

ראובן ריבלין: כבוד נשיא מדינת ישראל והגברת קצב, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, כבוד הנשיא החמישי למדינת ישראל יצחק נבון, ראשי ממשלות ויושבי-ראש לשעבר הנמצאים באולם, חברי הכנסת לשעבר, זקן הסגל הדיפלומטי, מכובדי סגל א' של מדינת ישראל, וטרנים מהארגון העולמי של לוחמים יהודים, פרטיזנים ואסירי מחנות, נציגים מארגון החיילים והפרטיזנים, נכי המלחמה בנאצים, נציגים מברית ותיקי מלחמת העולם השנייה שלחמו בנאצים, נציגים מאיגוד החיילים המשוחררים בישראל, נציגים מארגון החיילים המשוחררים של הצבא האמריקני, חברי העמותה הפרלמנטרית לזכר השואה וסיוע לניצוליה, חברי הנהלת "יד ושם", אורחים נכבדים.

ראובן ריבלין: מיליון וחצי לוחמים יהודים זכו לאחוז בנשק ולהשתתף בהכרעת המפלצת הנאצית בכל החזיתות.

ראובן ריבלין: אני אומר: "זכו לאחוז בנשק", משום שלמיליוני היהודים אשר נטבחו בעיירות, בכפרים, בגטאות, במחנות המוות ועל פני השדה, היה זה רק חלום בלתי נתפס: להכות בחיות הטרף הנאציות.

ראובן ריבלין: האתוס הציוני האדיר את שמו של החייל העברי האוחז בנשק ובמחרשה, המקים, הבונה את מדינת היהודים ונלחם עליה לאחר אלפיים שנות גלות.

ראובן ריבלין: ואילו שערי ברית-המועצות שנפתחו והעלייה ארצה בעקבות זאת הוכיחו, כי שנים לפני קום המדינה היו חיילים יהודים ואף גנרלים יהודים לא מעטים.

ראובן ריבלין: אנו חולקים היום את הכבוד הראוי להם ומצדיעים ביום הניצחון ה-58 על גרמניה הנאצית.

ראובן ריבלין: בישיבה חגיגית זאת ארבעה נואמים.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל, מר אריאל שרון, לבוא ולשאת את דבריו.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת שמעון פרס.

אריאל שרון: מכובדי נשיא מדינת ישראל והגברת קצב, אדוני היושב-ראש, אחי הלוחמים, וטרנים, ותיקי מלחמת העולם השנייה, חברי הכנסת, אנחנו מציינים היום את יום ניצחונו של העולם החופשי במלחמה נגד גרמניה הנאצית ובעלות בריתה במלחמת העולם השנייה, ב-9 במאי 1945, לפני 58 שנים.

אריאל שרון: הניצחון על גרמניה הנאצית היה הרבה יותר מניצחון צבאי.

אריאל שרון: היה זה ניצחונה של רוח האדם על הדיכוי והרודנות, על השנאה והגזענות בצורתן החייתית והמסוכנת ביותר.

אריאל שרון: מיליון וחצי חיילים יהודים לחמו במלחמת העולם השנייה נגד ההיטלריזם והפאשיזם.

אריאל שרון: בהם 40,000 מתנדבים מהיישוב היהודי בארץ, חיילות וחיילים.

אריאל שרון: מהם לפנינו כאן ביציע.

אריאל שרון: מיליון וחצי חיילים וחיילות יהודים לחמו בצבאות בעלות הברית וביחידות הפרטיזנים.

אריאל שרון: אין עוד עם שתרם אחוז כה גבוה מבניו לצבאות שלחמו בנאצים.

אריאל שרון: אולי גם מפני שעבור הלוחמים היהודים לא היתה המלחמה הזאת רק עניין של ניצחון או תבוסה.

אריאל שרון: עבורם, כבני העם היהודי, המלחמה נגד גרמניה הנאצית היתה מלחמה על חיים ומוות, פשוטו כמשמעו.

אריאל שרון: העולם הנאור מציין ב-9 במאי את ניצחונו ההיסטורי על ההיטלריזם.

אריאל שרון: כאן, במדינת ישראל, מדינת העם היהודי, מדינתם של ניצולי השואה ובני משפחותיהם, אנחנו חוגגים את הניצחון הזה יום-יום.

אריאל שרון: מדינת ישראל החזקה והמתפתחת היא ההוכחה המוחשית ביותר לניצחון היהודי הגדול על הניסיון הנאצי לאבד ולהשמיד עד ללא הכר את הקיום היהודי.

אריאל שרון: היום אנחנו זוכרים היטב, כי כאשר קמה החיה הנאצית להשמידנו, ניצבו לצדה מאות אלפי משתפי פעולה מכל הארצות שהיו תחת הכיבוש הגרמני.

אריאל שרון: אין כמעט מדינה באירופה שלא שירתו תחת דגלה דיוויזיות אס.

אריאל שרון: אס.

אריאל שרון: של מתנדבים.

אריאל שרון: ואפילו במדינות הידועות ביחסן החם אל יהודים, ניטשטשה העובדה הזאת במשך השנים.

אריאל שרון: אין כמעט מדינה אחת באירופה שיחידות אס.

אריאל שרון: אס.

אריאל שרון: של מתנדבים שלה לא לחמו בשורות הצבא הגרמני ובפעולות השמדה נגד יהודים.

אריאל שרון: משתפי פעולה התנדבו לקחת חלק לצד הנאצים במלחמה ובהשמדת העם היהודי.

אריאל שרון: לא נשכח כי בשעתנו הקשה ביותר היו רק מתי מעט שנחלצו לעזרתנו, וכי כל זמן המלחמה, כשהמוני פליטים יהודים שיוועו למילוט מאדמת אירופה הבוערת, היו חופי הארץ חסומים בפניהם.

אריאל שרון: העולם ידע ושתק.

אריאל שרון: 60,000 לוחמים יהודים מחיילי הצבא האדום זכו למדליות על גילויי גבורה בקרב, יהודים שהגיעו לתפקידי פיקוד בכירים הן בצבא האדום והן בצבאות בעלות הברית.

אריאל שרון: רבים מהם זכו לאותות הצטיינות.

אריאל שרון: לאחד מהם – גנרל חסיד – שצוין לשבח על ניהול התקפה ארטילרית, הקדיש נתן אלתרמן שיר מיוחד בטורו, "הטור השביעי": "הרים את ידו, גנרל חסיד, וענו תותחים בשאגה המחרשת אזניים / וחסיד מאזין למאות תותחיו הקורעים אדמה ושמים / ואבות אבותיו, חסידים גם הם, ניצבים על ענן שעמד משוט הלאה / ואומרים – תפילתו, ברוך השם, עושה רעש גדול בישיבה של מעלה.

אריאל שרון: / זאת שומע פתאום גנרל חסיד ומחייך – ורואה פני אבות בעננת / יש ערבוב של תחומים בתנאי החזית - זו עובדה משונה ומעניינת".

אריאל שרון: אינני יודע מה עלה בגורלו של גנרל חסיד, אבל עובדה מעניינת היא, ולא משונה כלל, שרבים מאוד מחבריו מצאו בסופו של דבר את דרכם אל ארץ אבותיהם, ועלו לישראל, והם חיים אתנו כאן בארץ.

אריאל שרון: כמה עשרות מגיבורי הקרבות המרים ההם נמצאים עמנו היום במשכן, ומכאן, מעל במת הכנסת, אני מצדיע להם ולחבריהם הישראלים ולאלה ששירתו בצבאות בעלות הברית.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, 58 שנים אחרי הניצחון על גרמניה הנאצית נשאב כוח ואמונה מן הניצחון הגדול ההוא בהתמודדות הנמשכת גם היום עם מי שמבקשים לפגוע ביהודים רק בשל היותם יהודים.

אריאל שרון: נרכין ראש לזכרם של אלה שנפלו בדרך להשגת הניצחון ההיסטורי, ונתברך בווטרנים, מכל הצבאות ומישראל, החיים עמנו, אלה שבשחררם את העולם מן האימה הנאצית סללו את הדרך להקמתה של מדינת ישראל.

אריאל שרון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מבקש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אורחינו הנכבדים, בכנסת אנחנו לא נוהגים למחוא כפיים, ואודה לכם אם תשמרו על כלל זה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שמעון פרס, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – השר אביגדור ליברמן.

שמעון פרס: כבוד הנשיא, הגברת קצב, יושב-ראש הכנסת, לוחמים, וטרנים, מתנדבים, ניצולי השואה, קרואים יקרים, היום הזה, עד היום הזה, הוא יום של חרדה עמוקה ויום של גאווה גדולה.

שמעון פרס: אי-אפשר לשכוח שהיו רגעים במלחמת העולם השנייה שחרדנו לגורלנו, לגורלנו כעם.

שמעון פרס: הכול נודע לנו באיחור.

שמעון פרס: הכול נודע לנו בהדרגה.

שמעון פרס: וחרדנו גם לגורלנו כמדינה.

שמעון פרס: כשרומל התקרב לכאן לא היינו בטוחים לגבי מה שיקרה.

שמעון פרס: ראינו את השעטות הנלהבות האלה של החיה הנאצית כובשות עיר אחרי עיר, מקום אחרי מקום, ואין עוצר.

שמעון פרס: אדמת אירופה היא בית-הקברות הגדול ביותר של העם היהודי.

שמעון פרס: שישה מיליוני יהודים קבורים שם.

שמעון פרס: אבל היהודים האלה לא רק קבורים באירופה, הם טמונים בלבנו, כאחים, כאחיות, כבני משפחה.

שמעון פרס: הם חיים בלבנו כזיכרון צורב.

שמעון פרס: הם חיים בלבנו כחיסרון נורא.

שמעון פרס: הם חיים בלבנו כאזכרה שאין להינתק ממנה לרגע.

שמעון פרס: הדבר הזה, ששליש מהעם נהרס, ש-50 מיליון אנשים אחרים שילמו בחייהם, הוא לא דבר פשוט.

שמעון פרס: אני אומר גם היום שהחרדה הזאת עדיין שולטת בכיפה אצלנו.

שמעון פרס: לאור מה שקרה עכשיו בעירק אני שואל את עצמי שאלות אחדות: מה היו פני ההיסטוריה לולא מינכן, לולא צ'מברליין ודלדיה?

שמעון פרס: מה היו פני ההיסטוריה ללא הסכם ריבנטרופ ומולוטוב?

שמעון פרס: מה היו פני ההיסטוריה אילו ארצות-הברית היתה מגיעה לאירופה ב-1939 ולא מאוחר יותר?

שמעון פרס: מה היה, חס ושלום, אילו להיטלר היתה פצצה גרעינית לפני שהיתה לאמריקה?

שמעון פרס: אני בספק אם היינו כאן.

שמעון פרס: אני גם שואל את עצמי, מה היה גורל היהודים אילו כבר אז היתה קיימת מדינת ישראל, על כושר ההרתעה שלה, על יכולת הפעולה שלה, לא כדבר אמורפי, כי אם כדבר מוצק וחזק?

שמעון פרס: אני אומר את זה לא רק בשביל להזכיר נשכחות, אלא גם כדי להסתכל על פני המציאות של היום, המציאות כפי שהיא.

שמעון פרס: מה שקרה במלחמת העולם השנייה זה כאילו קו חוצה בהיסטוריה.

שמעון פרס: זה ניצחון אדיר.

שמעון פרס: יושבים כאן אנשים שסיכנו את חייהם, ומגיעה להם תהילת עולם עבור ההישג הזה.

שמעון פרס: זה ניצחון מכריע, אבל זה עדיין לא ניצחון סופי.

שמעון פרס: מלחמת העולם השנייה פרצה, כמו מלחמת העולם הראשונה, במידה רבה בגלל אידיאולוגיות וטריטוריות.

שמעון פרס: עד מלחמת העולם השנייה עדיין היו אימפריות, היו מושבות והיתה שליטה בעם זר, בעמים זרים.

שמעון פרס: ועד אז היו אידיאולוגיות של התנשאות, אידיאולוגיות של עליונות, עליונות של גזע, עליונות של מעמד, עליונות של דת, עליונות של עם.

שמעון פרס: ובשם העליונות הזאת טבחו ללא רחם.

שמעון פרס: תודה לאל, האידיאולוגיות קרסו כמו שקרסו האימפריות וכמו שקרסו הקולוניות.

שמעון פרס: אבל עדיין לא קרסה ההתנשאות האנושית, שבשם צדק מדומה מוכנים עוד פעם לצאת, לטבוח ולסכן בניו-יורק, בישראל, בפריס ובמקומות אחרים.

שמעון פרס: אני גאה בעם היהודי, מפני שאצלנו יש רק דבר עליון אחד, יש אל עליון.

שמעון פרס: חוץ ממנו כולנו אנשים שווים.

שמעון פרס: אין אנשים עליונים.

שמעון פרס: אף פעם לא נתפסנו בדבר הנורא והחייתי הזה, שאדם אחד יותר עליון ויותר צודק, ורק הוא עליון, ורק הוא צודק.

שמעון פרס: עדיין זרועים איתותים וסכנות לאורך דרכנו.

שמעון פרס: נשק משמיד המונים - וצריך לזכור שהשמדת המונים זה הג'נוסייד – יכול ליפול בידי אנשים כאלה.

שמעון פרס: אני שמח שארצות-הברית באה הפעם בזמן ומנעה את בואו של הנשק הזה.

שמעון פרס: עדיין יש כאלה שמרגישים עצמם עליונים על פני אחרים, שיש להם זכות להרוג ולרצוח.

שמעון פרס: ועדיין מלאכתנו רבה.

שמעון פרס: אסור לנו, ואנחנו גם לא יכולים להיות עם רוגע.

שמעון פרס: אנחנו חייבים להיות עם זהיר.

שמעון פרס: אנחנו לא יכולים לסמוך רק על זולתנו, אם כי אין להתעלם מהם.

שמעון פרס: אנחנו מוכרחים לשמור על מירב הכוח שאנחנו יכולים לאגור.

שמעון פרס: אנחנו תמיד נציע לאנשים אחרים כבוד לאדם ונזכיר שלאדם יש לא רק זכויות, אלא גם חובות, לא רק זכויות שמגיעות לכל אחד, אלא גם חובה שמגיעה מכל אחד לזולתו, כדי ליצור עולם שונה ממה שהיה.

שמעון פרס: תודה לאל שיצאנו מהמבחן הזה כל עוד נשמתנו בנו, במחיר נורא, במחיר בל יישכח.

שמעון פרס: אף עם לא שילם כל כך הרבה.

שמעון פרס: אף מטורף לא היה כל כך מטורף כמו היטלר.

שמעון פרס: אנחנו יצאנו, למדנו לקח, והלקח הזה אסור שיישכח.

שמעון פרס: ההשמדה, הגבורה, התקווה והרוח הגדולה כרוכות ביחד, והן צריכות להוסיף ולהורות לנו דרך לעתיד.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שמעון פרס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, ואחריו, יסיים, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אביגדור ליברמן: כבוד נשיא המדינה, כבוד הנשיא לשעבר, כבוד ראש הממשלה, יושב-ראש הכנסת, שרים, וכמובן, הכי חשובים, הכי יקרים, אותם אנשים שנלחמו במלחמת העולם השנייה, הווטרנים, וניצולי השואה, מלחמת העולם השנייה היתה אירוע, אולי הטרגי ביותר שידעה האנושות.

אביגדור ליברמן: זה אירוע שנספו בו הכי הרבה אנשים, אך לצערי גם האירוע הזה עורר לא מעט מחלוקות, לא מעט ויכוחים.

אביגדור ליברמן: אפילו את יום הניצחון חלק חוגגים ב-8 במאי, חלק ב-9 במאי, ובאמת, שמעתי את קודמי ואני מאוד מסכים עם כל השאלות שהוא שאל.

אביגדור ליברמן: אני לא בטוח שאני מסכים עם כל התשובות, אבל גם במדינת ישראל של היום כדאי מאוד לעשות אותה הפקת לקחים מאותו אירוע ולראות איך אנחנו מונעים, אולי, אסון אפשרי אחר.

אביגדור ליברמן: לפחות לי ברורה השאלה הבסיסית: איך בכלל התאפשרה עלייתו של היטלר לשלטון?

אביגדור ליברמן: איך התאפשר שגרמניה, שנתנה כל כך הרבה אנשי רוח לכל העולם - פילוסופים, סופרים, מוזיקאים - איך קרה שהנאצים פיתחו אידיאולוגיה, ויותר מזה, הצליחו לא מעט ביישום אותה אידיאולוגיה?

אביגדור ליברמן: שתי תשובות: האחת – האנטישמיות ושטיפת המוח שהיתה כמעט חלק מהמשטר או חלק אורגני של אותו משטר, אותה אידיאולוגיה; והדבר השני – אותה ותרנות של מדינות המערב, של מעצמות המערב, שכל הזמן ניסו לרצות את האנשים המטורפים, האכזרים, וכל הזמן ניסו לדבר אל לבם, כל הזמן ניסו להתפשר.

אביגדור ליברמן: אותם אנשים, אותם נאצים, אותו כוח הרשע תמיד ידע לנצל מחלוקות בעולם החופשי ובצד שכנגד.

אביגדור ליברמן: לא במקרה הנאצים חתמו שני הסכמים שונים, מצד אחד - הסכם מינכן, ומצד שני - הסכם מולוטוב–ריבנטרופ.

אביגדור ליברמן: אני מאוד מקווה שאותן מדינות המערב לא ייתנו היום לאותו כוח הרשע, לאותם כוחות שמנסים להרוס את העולם החופשי, לשחק במחלוקות הפנימיות שלו.

אביגדור ליברמן: אני גם מאוד מקווה שאותם משטרים שאימצו את האנטישמיות כחלק מהמבנה האידיאולוגי שלהם, כחלק מהמשטר שלהם - שגם על זה אנחנו לא נוותר ונעיר את תשומת לב כל העולם.

אביגדור ליברמן: לפעמים, כשאתה שומע תעמולות של אותם שכנים שלנו, של הפלסטינים, כשאתה קורא את העיתונים שלהם, כשאתה רואה את ספרי הלימוד שלהם לכיתות א' וב', ואתה קורא את ספרי הלימוד של גבלס, אין שום הבדל; כאילו לא למדו שום דבר, לא אנחנו ולא אחרים.

אביגדור ליברמן: הדבר הנוסף שכדאי מאוד לציין, מעבר למחלוקות ומעבר לאי-יכולת של העולם המערבי להעמיד קו אחד נגד כוחות הרשע, שברגע של אמת אנחנו יכולים לסמוך רק על עצמנו, לא על מעצמות ולא על כוח בין-לאומי.

אביגדור ליברמן: במלחמת העולם השנייה כל מדינות אירופה וגם ברית-המועצות ידעו בדיוק מה גורלם של היהודים, כבר באמצע המלחמה כולם ידעו שהיהודים מובלים למחנות השמדה ושורפים אותם חיים, ואף אחד לא נקף אצבע להקל עלינו, לאפשר ליהודים לצאת מאירופה, לאפשר לצאת לארץ-ישראל.

אביגדור ליברמן: גם לפני המלחמה היו לא מעט יהודים שהבינו את הסכנה ורצו להגיע לכאן, והיו לא מעט מדינאים באותן מדינות שהבינו את הסכנה ולא נקפו אצבע ולא עשו מספיק כדי להציל את היהודים.

אביגדור ליברמן: לכן, גם זה, לדעתי, הוא לקח ברור מאוד - ברגע של אמת נוכל לסמוך רק על עצמנו ולא על אף אחד אחר, לא על מעצמות, לא על ידידים ולא על הכוחות הבין-לאומיים.

אביגדור ליברמן: על דבר אחד, לדעתי, אין ויכוח, יהודים היו באמת כוח החלוץ באותו מאבק איתנים נגד כוחות הרשע, נגד הנאצים, בכל הצבאות.

אביגדור ליברמן: בצבא הבריטי, האמריקני, הרוסי, בצבא הפולני, תמיד יהודים נלחמו וזכו לאותות גבורה, ובאמת, לא מעט הם נתנו את הטון במלחמות ובקרבות שהכריעו את גורל המלחמה.

אביגדור ליברמן: גם בקרב הפרטיזנים, גם בקרב הרזיסטנס הצרפתי, תמיד יהודים היו בשורה הראשונה.

אביגדור ליברמן: גם גטו ורשה הוא פרק מפואר בהיסטוריה, בגבורה של העם היהודי.

אביגדור ליברמן: לדעתי, גם היום אין לאף אחד ספק, שאם העם היהודי ניצל, ואם קמה מדינת ישראל, זה קודם כול בזכות אותם אנשים שנלחמו וניצחו.

אביגדור ליברמן: ללא ניצחון על גרמניה הנאצית ספק אם היתה קמה מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: גם לא ברור מה היה עולה בגורלו של העם היהודי.

אביגדור ליברמן: ולכן, אני חושב שהיום, עוד פעם, יש חובה מוסרית לתת כבוד ולתת מה שמגיע לאותם אנשים, שלצערי פחות ופחות מהם נשארים וחיים אתנו; ומגיעים להם כל אותות ההערכה.

אביגדור ליברמן: לצערי, גם פה, אני זוכר את כל הוויכוחים בכנסת ישראל על חוק הווטרנים, על כל מיני דברים שניסינו לתת באמת כאות כבוד לאותם אנשים.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שלא רק בציון יום הניצחון על גרמניה הנאצית, אלא גם בשגרה שלנו, בדיונים בוועדות ולמרות כל האילוצים, ולמרות כל הקיצוצים, אנחנו נזכור שמגיע הרבה תודה לאותם מעטים שבזכותם אנחנו קיימים היום, שבזכותם ניצחנו במלחמה ההיא.

אביגדור ליברמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה לשר אביגדור ליברמן.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת מוחמד ברכה, אחרון הנואמים בישיבה המיוחדת לציון 58 שנים לניצחון על גרמניה הנאצית.

מוחמד ברכה: כבוד הנשיא, הגברת קצב, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, וטרנים אורחים ואורחים נכבדים, כבוד הנשיא החמישי מר נבון, יום הניצחון על גרמניה הנאצית הוא יום נשגב.

מוחמד ברכה: זהו יום של חשבון נפש והרהורים היסטוריים נוגים על הסכנות שאורבות למין האנושי מידי עצמו, על לאומיות שהופכת ללאומנות, על טיפוח כוח שהופך לכוחנות, ועל שעת דמדומים, על חשכת סופה ועל הסתלקותו של צלם אנוש.

מוחמד ברכה: נוכחנו גם לדעת שהתרבות, הציוויליזציה והקידמה הטכנולוגית אינן בבחינת ערובה לצדק ולאנושיות.

מוחמד ברכה: ראינו כיצד אומה שהצמיחה מתוכה פאר תרבותי ופילוסופי, שיצרה שירה נשגבת והגות גבוהה, הפכה באחת לחיית טרף גזענית מוכת משטמה, שיגעון גדלות; מציוויליזציה לברבריזציה.

מוחמד ברכה: יום השואה שצוין זה לא כבר הוא יום שאני בהחלט מתחבר לתכניו וללקחיו.

מוחמד ברכה: זהו יום שיכולים להתחבר אליו יהודים וערבים אזרחי המדינה וכל בני המין האנושי.

מוחמד ברכה: זהו יום בעל פנים אוניברסליות.

מוחמד ברכה: לימוד השואה מסייע להבין פוביות וחרדות קיצוניות-קיומיות ואף להזדהות עמן.

מוחמד ברכה: לקח למדינת ישראל ולכנסת ישראל שנים ארוכות עד שיום הניצחון על גרמניה הנאצית מצא את דרכו ללוח החגים והמועדים שלה.

מוחמד ברכה: מן הראוי להזכיר, שהיתה זו המפלגה הקומוניסטית הישראלית אשר בבדידות מזהרת שימרה וציינה יום זה לבדה, מאז קום המדינה ועד עצם הימים האלה, עד שהפך היום לנחלת הכלל.

מוחמד ברכה: בשנים האחרונות, ביתר שאת לאחר התמוטטותה של ברית-המועצות, אנו עדים לשיח ציבורי מסולף ולהזניה אינטלקטואלית שעיקרם כיווץ, גימוד ופעמים מחיקה מוחלטת של תרומתו המכרעת של הצבא הסובייטי למיגור הנאציזם.

מוחמד ברכה: מכובד וראוי יותר להימנע ממניפולציות של העובדות ההיסטוריות, במיוחד בנושא שצריך ללכד את האנושות כולה, ולהימנע מהגשתן באורח שחוטא לאמת.

מוחמד ברכה: מיליון חיילים סובייטים נפלו במערכה ההירואית הזאת, ואין סיבה לשכוח אותם ולא להעלות את זכרם.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אם אתמצת את לקח השואה, אומר כך: לא להיות קורבנות ולא להיות פושעים.

מוחמד ברכה: המערכה נגד גילויי פאשיזם היא מלחמה שאף פעם לא די בה.

מוחמד ברכה: זה קרב מתמשך ומתמיד.

מוחמד ברכה: אני מעלה ביראה ובהערצה את זכר הקורבנות של החיה הנאצית והקורבנות שנפלו בניצחון על גרמניה הנאצית, ושולח ברכות ללוחמים ששרדו ועודם בחיים, חלק מהם אתנו היום.

מוחמד ברכה: אנשים הירואיים, שאו ברכה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

אריה האן: בבקשה לקום.

אריה האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

אריה האן: )

אריה האן: בבקשה לשבת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הפסקה לחמש דקות.

ראובן ריבלין: (הישיבה נפסקה בשעה 15:32 ונתחדשה בשעה 15:38.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לפני שנצביע ונראה מי מבקש להיות בין הדוברים בנאומים בני דקה והרשימה תהיה לפני, נבדוק את כל העניינים.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: אני מבקש לחדש את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, אדוני יושב-ראש הקואליציה, יש לי הודעה מאוד חשובה לדמוקרטיה הישראלית והנוגעת גם למפלגת העבודה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, בהתאם להוראות סעיף 11(ב) לחוק הכנסת, התשנ"ד-1994, אבקש להודיע, כי סיעת העבודה-מימד, הסיעה הגדולה ביותר באופוזיציה, הודיעה לי, כי חבר הכנסת עמרם מצנע יחדל לכהן כיושב-ראש האופוזיציה, ובמקומו תכהן חברת הכנסת דליה איציק.

ראובן ריבלין: אני מברך את דליה איציק על היותה מרגע זה ליושבת-ראש האופוזיציה, על כל המשתמע מכך.

ראובן ריבלין: גברתי, את הופכת להיות סמל בשלטון ישראל.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת הצעה לתיקון סעיף 13 לתקנון הכנסת.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: בהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, התשס"א-2001, קבעה הממשלה, בהתאם לסעיף 24(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי השרה לאיכות הסביבה תמלא את מקומו של שר התשתיות הלאומיות בעת היעדרו מהארץ, מיום ו' באייר התשס"ג, 8 במאי 2003 למניינם, עד יום ט"ז באייר התשס"ג, 18 במאי 2003 למניינם.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לאחר הודעתו, אנחנו נבקש מכל חבר כנסת המבקש להשתתף בנאומים בני דקה להצביע בכל סוג של הצבעה שהוא רוצה, על מנת שאני אדע מי נרשם.

ראובן ריבלין: אני אפעיל את ההצבעה האלקטרונית, ואז יהיו השמות לפני.

ראובן ריבלין: מובן שאני אעשה את האיזון העדין בין היושבים בבית.

): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הגם שזה לא נאום, זאת הפעם הראשונה שהדוכן נתפס לאחר הודעה דרמטית של אדוני בדבר היושב-ראש החדש של האופוזיציה.

): מקרב לב ברכות לכל משך הקדנציה, שתהיה שלמה עד תומה, גם באופוזיציה וגם ליושבת-ראש.

ראובן ריבלין: אני אבקש להוסיף הערת שוליים לתקנון הכנסת, שמה שאמרת כרגע שלא במסגרת נאום הוא יוצא דופן ולא ישמש תקדים.

): לא ישמש תקדים.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום, כי ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: השבת האמון של קהילת יוצאי חבר המדינות במערכת המשפט, הצעת חברת הכנסת מרינה סולודקין.

): ועדת הכנסת החליטה היום להוסיף שני חברים לוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים לעניין תקציב הביטחון.

): מספר החברים בוועדה יהיה אם כן 12.

): מטעם ועדת החוץ והביטחון יצורף חבר הכנסת מגלי והבה מהליכוד.

): מטעם ועדת הכספים יצורף חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט מהעבודה-מימד.

): לעניין הודעה זו, אני מבקש את אישורה של הכנסת בהצבעה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, תתכוננו להצבעה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת – 20 נגד – 2 נמנעים – 1 הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: ברוב של 21 – בגלל הוספת שמו של יושב-ראש ועדת הכנסת – בהתנגדות של שניים ובהימנעות של אחד, אני קובע שהודעת יושב-ראש הוועדה קיבלה את אישורה של הכנסת בהתאם לאמור בפרוטוקול.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כל המבקש להשתתף בנאומים בני דקה, נא להצביע.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, יביאו לפני את רשימת הדוברים.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת אהוד יתום, אחריו - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו - חבר הכנסת אורי אריאל.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפנות בוקר נעצרו כ-15 ערבים ישראלים תושבי המדינה, מהפלג הצפוני של התנועה האסלאמית.

אהוד יתום: אינני שופט ואינני בן שופט, ולא צריך לדון אותם לכף זכות או חובה בשלב זה, אבל תופעות מעין אלה, אם הן נכונות, מכניסות ומחדירות את הטרור לביתנו שלנו.

אהוד יתום: אזרחים, כמו היושבים כאן בכנסת הזאת, שיכולים לנוע, לחיות, לכלכל את עצמם באופן חופשי, האם לצרינו הם?

אהוד יתום: האם אוהבינו?

אהוד יתום: אני מקווה ומתפלל שלא היו דברים מעולם, אבל חוששני שהיו גם היו מעצם היכרותי את הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית ואת ההבדלים הגדולים בין הפלג הצפוני לפלג הדרומי.

אהוד יתום: בואו נתפלל כולנו, שנישאר לפחות במדינתנו שלנו נקיים מכל טרור ושנאה.

אהוד יתום: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי, דקה עומדת לרשותו של כל אחד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום עמד בלוח הזמנים, נא להקפיד עליו.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הייתי חותם על דבריו של חבר הכנסת יתום לפני ה"אבל".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ב"אבל" הזה הוא הכניס בי חרדות פעם נוספת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבוקר אנחנו עדים למחול שדים של הסתה, של הגזמה ושל רעידת אדמה, כאשר בכל מדינת חוק – ואני מקווה שעדיין יש לנו אמות מידה של מדינת חוק – לא שופטים אנשים בתקשורת, לא מרשיעים אותם מראש ולא גוזרים את דינם ודין ציבור שלם שהם שייכים אליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם גם לא מעל החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הם עברו עבירות; מי שעבר את העבירה הוא מתחת לחוק והוא יישפט לפי החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל בואו לא נמהר לשפוט אנשים, לשפוט ציבור שלם ולשפוט תנועה שלמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקווה שגם במקרה הזה, כפי שהיה במקרה קודמים, ההר יוליד עכבר – אולי גם פחות מזה, וזה יהיה לשמחת כולנו, אני מקווה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני גם רוצה לומר כאן עכשיו שחלילה להכליל אנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל תושבי ישראל, לרבות תומכי התנועה האסלאמית ואנשיה, הם אזרחי המדינה והם יודעים לכבד את החוק ולנהוג רק במסגרת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם מישהו יצא מהכלל הזה, החוק יטפל בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת גדעון סער.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, 58 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית.

אורי אריאל: אני בנם של נעמי, זיכרונה לברכה, אמי שכל משפחתה נרצחה בשואה, ואבי יצחק, ייבדל לחיים ארוכים, שלחם בבריגדה באיטליה, בגרמניה ובמקומות אחרים ועזר להוביל יהודים אחרי השואה.

אורי אריאל: כל משפחתנו, ולאחרונה טוביה – בטוב השם – הבן של בתי, הם ההוכחה הגדולה לניצחוננו על החיה הנאצית.

אורי אריאל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אריאל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון סער, ואחריו - חברת הכנסת קולט אביטל.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השבוע התקבלה החלטה חשובה ביותר של היועץ המשפטי לממשלה.

גדעון סער: אני מתייחס להחלטה להעמיד לדין את הפרקליטה ליאורה גלאט-ברקוביץ, שהדליפה במהלך מערכת הבחירות, מסיבות פוליטיות, מסמך שקיבלה מתוקף עבודתה כעובדת ציבור.

גדעון סער: בעניין הזה גילתה התביעה הכללית אחריות ונחישות לטפל בתופעות חמורות, שאם לא היה בהן טיפול נחוש, היה בהן כדי לערער את האמון הציבורי הרחב בשלטון החוק במדינה.

גדעון סער: אנחנו תמיד צריכים לקוות שמערכת שלטון החוק, מערכת אכיפת החוק, שהיא יקרה לכולנו, תעבוד כשלאף אחד מאנשיה – שלכל אחד מהם יש דעות פוליטיות – לא תהיה הטיה פוליטית בעבודתו המקצועית.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קראתי בתדהמה אתמול בעיתון, שמשרד החוץ החליט, אחרי שהוא עבר למקום חדש, לתרום את כל המבנים שלו להתנחלויות.

קולט אביטל: אני פשוט תוהה על ההחלטה המוזרה הזאת היום, כאשר קודם כול משרד החוץ מתעסק בהתנחלויות.

קולט אביטל: היום, כשאנחנו צריכים לעזור לעולים ולהומלסים, נותנים מבנים למתנחלים.

קולט אביטל: אבל מעבר לכך, אני גם תוהה על החוקיות שבהחלטה כזאת.

קולט אביטל: הרי בסך הכול מדובר במבנים שנבנו מכספי הציבור.

קולט אביטל: אני חושבת שאין זכותו של משרד החוץ להחליט לתרום אותם, אלא הוא היה צריך להוציא אותם למכרז ולמכור אותם, אם הממשלה אכן חושבת שחסר לה כסף.

קולט אביטל: בעידן שבו חסרים כספים במדינה, הולכים ותורמים מבנים של משרד החוץ להתנחלויות.

קולט אביטל: בדעתי לפנות ליועץ המשפטי לממשלה בעניין הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בדיוק הזמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו - חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שמי שעובר על החוק, החוק מעליו.

אחמד טיבי: אבל מאז הבוקר אנחנו עדים למתקפה גורפת, כוללת, עם סטריאוטיפים וסטיגמות, וניסיון להדביק האשמת טרור כנגד אוכלוסייה שלמה ותנועה שלמה.

אחמד טיבי: לתנועה האסלאמית יש זכות לפעול באופן פוליטי.

אחמד טיבי: חשדות כאלה נבדקו בעבר והתבררו כלא נכונים.

אחמד טיבי: חשדות כאלה, אם יש למערכת אכיפת החוק, יש לבדוק, אבל נראה לי, ואני מקווה, שההר יוליד עכבר, כמו שהיה בפעמים קודמות.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו - חברת הכנסת דליה איציק.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אינני מבין מדוע לא הוזמנו היום נציגי היהדות הדתית לדבר בנושא של הניצחון על גרמניה הנאצית.

ישראל אייכלר: אנשים ראויים דיברו - שרון, פרס, ליברמן וברכה.

ישראל אייכלר: כולם חשובים, כולם טובים, אבל רבים-רבים מן הטבוחים היו אנשים שהלכו כש"שמע ישראל ה' אלוקינו ה' אחד" על שפתותיהם, והיה מן הראוי להזמין גם אחד מהנציגים של האנשים האלה לדבר.

ישראל אייכלר: הלקח המרכזי שלי מכל השואה וממה שקרה שם, שהסתה תקשורתית ודה-לגיטימציה נגד אוכלוסייה, נגד ילדים קטנים, נגד אנשים ששומרים באדיקותם על אמונה, עלולה להביא לתוצאות הגרועות ביותר.

ישראל אייכלר: הערה קצרה אחת נוספת, להבדיל אלף אלפי הבדלות: שמעתי שיושב-ראש הכנסת רוצה להעביר את סמכויות ועדת הכנסת להסיר חסינות מחברי הכנסת.

ישראל אייכלר: אני חושב שזה צעד נוסף בברוטליות של השלטון למנוע חסינות, שזה הדבר האחרון שנשאר לאנשים שאינם שותפים בשלטון.

ישראל אייכלר: צריך להשאיר לדמוקרטיה, לכנסת ולציבור את מעט החסינות שעוד נותרה לחברי הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מחויב להשיב על ההערה הראשונה שלך ולא על השנייה, כמובן, שבה יתקיים דיון בכנסת, לגבי נושא החסינות, בעיקר החסינות הפרוצדורלית.

ראובן ריבלין: לגבי השאלה הראשונה שלך: בכנסת נהוג סדר שבו מפעם לפעם, פרט לראש הממשלה וליושב-ראש האופוזיציה, אנחנו נותנים את רשות הדיבור לחברי סיעות שונות ברוטציה.

ראובן ריבלין: לכן לא היתה פה - - -

גדעון עזרא: אבל הוא צודק.

ראובן ריבלין: בהחלט יכול להיות מצב שבו אנחנו מתלבטים.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים בכל פעם לתת לאותה סיעה, גם אם היא ממגזר מסוים.

ראובן ריבלין: אני מבקש להזמין את חברת הכנסת דליה איציק.

ראובן ריבלין: אחריה - חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אדוני יושב-ראש הכנסת, אני מבקשת להודות לך, בכלל ובפרט, על תבונת השכל והלב שבה אתה מנהל את הבית.

דליה איציק: בהיותי אדם לא כל כך קל, אני יכולה לומר שדווקא הרוח הטובה שאתה משרה מצמצמת את חילוקי הדעות או את רמת הוויכוח בבית הזה.

דליה איציק: שמעתי את חבר הכנסת אייכלר, ואני מציעה, אדוני היושב-ראש, כן להקשיב לעניין הזה, ואולי באמת בגלל חוסר שיקול דווקא שלנו, של הנשיאות, לא הבאנו את זה בחשבון.

דליה איציק: אנחנו, כמובן בשיתוף היושב-ראש, מביאים את זה בחשבון.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר מה לדעתי הוא הלקח המרכזי מהשואה.

דליה איציק: יש לנו נטייה לחשוב שיש הלימה, שיש קורלציה, שיש מיתאם בין רמת ההשכלה של האנשים ובין מה שקוראים תרבות; שיש כאילו קורלציה בין רמת היכולת שלהם לכתוב דברים, להגיד דברים, לשיר שירים, לכתוב פרוזה.

דליה איציק: כל הדברים הללו הוכיחו, שעם שאולי הנפיק הכי הרבה יוצרים, שעם שהנפיק כאילו הכי הרבה תרבות, עשה את המעשים המזוויעים ביותר.

דליה איציק: הלקח הזה צריך ללמד אותנו משהו: שמעון פרס דיבר על התנשאות, ואני באה להגיד שלנו יש נטייה דווקא לחשוב, שמישהו שאולי נראה לנו פשוט, הוא איננו תרבותי.

דליה איציק: למדנו שיש כאילו אנשים תרבותיים שהם תת-אדם.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת איציק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואחריו - חבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כדרכי אני רוצה להזכיר לכולנו את גורלו המר של האסיר יונתן פולארד, שנמצא עדיין בכלאו בארצות-הברית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזכירים את שמו מפעם לפעם.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא בטוח שהדיבורים שלנו תמיד מגובים במעשים.

יולי יואל אדלשטיין: בנימה מסוימת של ציניות, אם כבר עסקנו בברית-המועצות לשעבר ותרומתה או לא תרומתה, בברית-המועצות האיומה, אחד המשטרים האפלים ביותר שידעה המאה ה-20, תקופת המאסר המקסימלית היתה 15 שנה.

יולי יואל אדלשטיין: יונתן פולארד כבר חצה אפילו את הגבול של 15 שנה, ולדעתי, כולנו בבית הזה צריכים לגרום לשחרורו, ויפה שעה אחת קודם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אדלשטיין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו - חבר הכנסת כהן.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברצוני להפנות את תשומת לבכם לכך, שבדיון שהתקיים בוועדה לזכויות הילד הוצגו כל הסעיפים שבהם הילדים במדינת ישראל אמורים להינזק, הן בהווה, בהיותם ילדים, והן בהשלכות הכבדות על עתידם בשל התוכנית הכלכלית שעומדת לבוא.

יעקב מרגי: כמה פעמים שמענו את באי הבית הזה אומרים בצחות לשונם, שכל שקל שמושקע בילד חוסך 1,000 שקל בבגרות, וכן ששקל שמושקע בבריאותו של הילד יחסוך אלפי שקלים בבגרותו.

יעקב מרגי: אני שואל גם את השר שיזם את חוק נציבות הדורות הבאים, שר המשפטים דהיום, הלוחם באדיקות רבה לקיום התוכנית הכלכלית ההרסנית הזאת לילדים ולדורות הבאים, כיצד הוא מתעלם באופן מוחלט מאי-קיום לשון החוק לגבי חוק התקציב הזה.

יעקב מרגי: ברצוני להודיע לחברי הכנסת, כי חוק התקציב הזה איננו עומד בהתאם לחוק נציבות הדורות הבאים, ולכן, אם הוא לא ייפול כאן, הוא ייפול כנראה בסעד של בג"ץ.

יעקב מרגי: אם בג"ץ לא ייתן את הסעד הנדרש, אני אשקול לפנות לארגון האומות המאוחדות, שיבואו להגן ולתת סעד לילדי ישראל.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת מרגי.

ראובן ריבלין: אני מציע לאדוני לשקול את דבריו, כמובן, אבל אדוני אמר מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, הידוע בעם ישראל כצ'יטה, ואחריו - חבר הכנסת בר-און.

אליעזר כהן: אני מצטרף לברכות לדליה איציק.

אליעזר כהן: אני בטוח שהיא תעשה עבודה מצוינת.

אליעזר כהן: ברכותי.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, ביום, מלאות 58 שנים לניצחון על המפלצת הנאצית אמר יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שמעון פרס, מה היה קורה אילו.

אליעזר כהן: אני רוצה להזכיר לבית הזה מה היה קורה אילו לסדאם חוסיין היתה פצצה אטומית.

אליעזר כהן: אין לו פצצה אטומית ולא תהיה לו פצצה אטומית, מפני שחיל האוויר הישראלי ביקר בבגדד.

אליעזר כהן: בארבע דקות של ביקור שמונה F-16 של חיל האוויר הישראלי, הושמד הכור האטומי של עירק.

אליעזר כהן: כך צריך לטפל בטרור.

אליעזר כהן: אם אנחנו לא נחסל את הטרור בכל מקום, בכל שעה, בכל זמן בעולם, הטרור יחסל אותנו.

אליעזר כהן: זאת המפלצת הבאה אחרי המפלצת הנאצית.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אליעזר כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוני בר-און, ואחריו - חבר הכנסת שלגי.

ראובן ריבלין: אני רואה את כולם.

ראובן ריבלין: יש לנו זמן.

ראובן ריבלין: אני רואה אותך, חבר הכנסת מלכיאור.

ראובן ריבלין: אתה אצלי בתור, רק נתתי קודם לחברת הכנסת דליה איציק.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני שמעתי בקשב רב את דבריו של חבר הכנסת שמעון פרס, ואפילו בלי נימה מינימלית של ציניות גם אני רוצה לעשות כדרכו, ולערוך השוואה לנאומו: מה יאמרו כאן הנואמים בעוד 100 שנה - מה היה קורה אלמלא ביטלנו את הסכם אוסלו.

רוני בר-און: מה יאמר כאן הנואם בעוד 100 שנה - מה היה קורה אלמלא עצרנו או נעצר תהליך קמפ-דייוויד של ברק.

רוני בר-און: אבי זיכרונו לברכה, שהיה ניצול השואה היחיד מכל בני משפחתי, לימד אותי בהיותי ילד, שלקיום לאומי בלי טריטוריה במשפט העמים יש עונש אחד: דין מוות.

רוני בר-און: העם היהודי בשואה שילם את העונש הזה עד תומו.

רוני בר-און: כל מי שרוצה לגזור מאתנו טריטוריה, חשוב שיזכור את הלקח הזה.

רוני בר-און: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן שלגי, אחריו - חבר הכנסת מלכיאור, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

קולט אביטל: חבר הכנסת בר-און, לא ביטלנו את הסכמי אוסלו.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שבועיים, בעת הדיון על התוכנית הכלכלית, שאלתי את חבר הכנסת פרץ וחבריו למפלגה אם אצלם בקרמלין הכול בסדר, אם אצלם אין עושים פיטורים לא ראויים ובהליך לא ראוי.

אילן שלגי: לפני יומיים התפרסם פסק-דין של בית-הדין לעבודה בחיפה, אשר פסל פיטוריה של עובדת בהליך לא תקין בהסתדרות.

אילן שלגי: בכתב ההגנה הודיעה ההסתדרות, שלדעתה בהסכמים הקיבוציים לפיטורי צמצום אין חובת הנמקה.

אילן שלגי: בהליך כזה פוטרו כבר כ-2,000 עובדי ההסתדרות.

אילן שלגי: הגברת שולה כהן, יושבת-ראש המרחב, אמרה בין היתר בתצהיר שהוגש לבית-המשפט, שיש חסינות לעובדים שמשויכים למפלגת עם אחד ואפילו חדשים כאלה מובאים אל המערכת.

אילן שלגי: בסיכומו של דבר קבע בית-המשפט: בחנו את החומר שלפנינו והגענו לכלל מסקנה, כי נסיבות העניין מעלות שיש חשד סביר לשיקולים פוליטיים או שיקולים פסולים בהליך פיטורים בלתי תקין.

אילן שלגי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, אלה נאומים בני דקה, בדיוק בני דקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום ציון הניצחון על הנאצים וסיום מלחמת העולם השנייה אני חושב שגם ראוי להזכיר את מה שאנחנו רואים בשנתיים האחרונות, את האנטישמיות החדשה, שמאז מלחמת העולם השנייה אין כדוגמתה בהתקפות יומיומיות על יהודים, על קהילות יהודיות, על בתי-כנסת ברחבי העולם.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שראוי להזכיר את זה, לא כי המצב שלנו הוא כמו בזמן מלחמת העולם השנייה, ולא כמו לפני מלחמת העולם השנייה, קודם כול הודות לכך שיש לנו היום מדינת ישראל, אבל האנטישמיות מסוכנת לא רק נגד יהודים.

מיכאל מלכיאור: האנטישמיות מסוכנת והיא מתפתחת.

מיכאל מלכיאור: גם אושוויץ לא התחיל באושוויץ, אלא התחיל עם דה-לגיטימציה, דה-הומניזציה ובסוף גם דמוניזציה של היהודי.

מיכאל מלכיאור: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לעשות כל מאמץ, גם כנסת ישראל וממשלת ישראל, להילחם בכל תופעה של גזענות, ובוודאי תופעה של אנטישמיות, שהיא חלק מאותו מטבע.

מיכאל מלכיאור: צריך להילחם בכל הכוח, ויחד עם זה גם ליצור קואליציות עם אנשים הגונים וטובים, לא יהודים, ברחבי העולם, וגם קואליציות בתוך החברה שלנו, כדי למגר את התופעה הכל-כך מסוכנת, שהביאה לאסון הגדול ביותר שהאנושות הכירה.

מיכאל מלכיאור: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת מלכיאור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חבר הכנסת יהלום.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להודות ליושב-ראש על כך שבדיון שהתקיים היום לציון יום הניצחון על גרמניה הנאצית אפשרת לחברי, חבר הכנסת ברכה, לומר את הדברים החשובים שהוא אמר.

טלב אלסאנע: באירועים שנוגעים גם למדינת ישראל וגם באירוע כזה, שהוא אוניברסלי, מאוד חשוב לתת ביטוי גם לאוכלוסייה הערבית ולאפשר לה לבטא את מאווייה ואת ה"אני מאמין" שלה.

טלב אלסאנע: זה גורם להתחברות וגם לתחושת שותפות ביום המסמל יותר מכול שסכנה אורבת כאשר מאמינים ברעיונות נפשעים כמו הרעיון הנאצי, שהוא גם קטסטרופה, שואה לעמים אחרים, וגם קטסטרופה למי שמאמין בו.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, היום היה אירוע חמור.

טלב אלסאנע: אני לא מדבר על זכות המשטרה לחקור.

טלב אלסאנע: זכותה המלאה לחקור, חובתה לעכב, לעצור ולבצע את תפקידה.

טלב אלסאנע: הביקורת שלי היא לא על מהלך המעצר והחקירה, אלא על הדרך שבה נעשה הדבר.

טלב אלסאנע: היו מקרים שהזמינו את שיח' ראאד סלאח - - -

ראובן ריבלין: הביקורת ברורה והזמן נגמר.

טלב אלסאנע: אני מסיים.

טלב אלסאנע: היו מקרים שהמשטרה הזמינה, המוזמן התייצב.

טלב אלסאנע: לא היתה סיבה לבצע את המעצר בצורה שבה בוצע.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים כאן באווירה של עבודה, ועובדים ומעלים נושאים, ובחוץ שביתה, שביתה כללית זה היום השלישי.

שאול יהלום: אני חושב שגם רשויות הממשלה ומשרד האוצר כבר יודעים את כוחה של ההסתדרות, ואינני חושב שהמשא-ומתן שמתנהל מושפע מהשביתה הנמשכת הזאת.

שאול יהלום: השביתה גורמת סבל רב מאוד לאזרחי המדינה הנזקקים לשירותי משרדי הממשלה.

שאול יהלום: אני קורא מכאן להסתדרות הכללית שתמשיך את המשא-ומתן עם הממשלה, אבל את השביתה תפסיק, ועל כך יודו לה כל אזרחי המדינה הזקוקים לשירותי המדינה ולמשרדי הממשלה.

שאול יהלום: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יהלום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו - חבר הכנסת הנדל.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, הכנסת מחוקקת חוקים שמטרתם לשרת את האזרח ולשמור על כבודו וחירותו, אבל אכיפת חוק הגבייה של מס הכנסה, ביטוח לאומי ומע"מ פוגעת בכבוד האדם וחירותו.

ואסל טאהא: הם רומסים את כבוד האדם במחסומים שהם מציבים בדרכים ובצמתים.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, לכל אדם יש כתובת או בית, ואפשר לפעול לפי הכתובת הזאת בלי לרמוס את כבוד האדם.

ואסל טאהא: היינו עדים לכך שבמחסומים האלה היו השפלות; השפלת אנשים מול בני משפחותיהם וילדיהם.

ואסל טאהא: כדאי מאוד לקבל את זה ולהעיר לרשויות הללו לפעול בצורה אנושית יותר ולפעול בכתובות, הרי יש לכל אחד מאתנו כתובת.

ואסל טאהא: מס הכנסה יכול לבקר ולעשות את מה שהוא רוצה לפי הכתובת שיש לו, ולא לרמוס את כבוד האדם, לקחת את הרכב לעיני ילדיו, לעיני משפחתו, לעיני אנשים אחרים.

ואסל טאהא: בכוונתי לבקש כבוד לאדם ולאזרח.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני לא להחזיק טלפונים פתוחים במליאה, כי הם מפריעים לו כשהוא נואם ומשאיר אותם על השולחן.

ראובן ריבלין: סגן השר צבי הנדל, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני לא זוכר שבנאומים בני דקה ביקש לדבר סגן שר, אבל לפי התקנון אפילו שר יכול לבקש.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו יושבים כאן בשקט, חשוב שנדע כולנו שכמעט אין לילה שלא נופלות פצצות מרגמה מהסוג הזה או מהסוג האחר על הדרום, והרוב המכריע נופל על חברי בגוש-קטיף.

צבי הנדל: אני רוצה להצדיע לכולם ולהביא לידיעת הציבור כאן את כושר עמידתם הבלתי-רגיל, שבעצם רוצים לערער אותו על-ידי אותן פצצות.

צבי הנדל: אבל מנגד אני בוש ונכלם שגם בעת כזאת, כאשר אנשים ניצלים בנסי נסים, לא בגלל חוכמתנו, לא בגלל מאבקנו בטרור - ניצלים בנסי נסים מרצח, לפעמים מרצח המוני, עדיין יש אנשים בבית הזה שדוחקים, דוחפים ולוחצים וכועסים כשראש הממשלה לא רץ מספיק מהר ולא מחבק מספיק חזק את הרוצח ואת ראש ממשלתו החדש.

צבי הנדל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת, סגן השר הנדל.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת מוחמד ברכה, שהוא אחרון המציעים.

ראובן ריבלין: אחריו - חברת הכנסת פינקלשטיין, לאחר מכן חבר הכנסת גפני כמובן.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני רוצה להידרש לנושא שממלא את התקשורת והוא מעצרם של 14 או 15 מאנשי התנועה האסלאמית - הפלג הצפוני.

מוחמד ברכה: אני חושב שהצורה שבה נעשו המעצרים האלה אינה ראויה, אבל הרעש סביב העניין הזה יש בו יותר מניסיון להכתים את כלל האוכלוסייה הערבית ואת התנועה האסלאמית כולה.

מוחמד ברכה: היום צוטט אחד ממנהיגי התנועה הזאת, אדוני היושב-ראש, באומרו שכל התמיכות או התרומות שהועברו לשטחים הועברו על-פי רשימה שעברה ביקורת של השב"כ.

מוחמד ברכה: כל עוד השב"כ, המשטרה והפרקליטות לא הצהירו על מהות האישומים - שמתנדנדים בין העברת כספים לבין תמיכה ישירה בטרור ובין זרועות של טרור בתוך מדינת ישראל - אני חושב שאין מקום להיסחפות בעניין הזה ולהפרחת אישומים קולקטיביים כלפי האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: בחודשים האחרונים אנחנו עדים, אדוני היושב-ראש, דווקא בזמן החגים היהודיים האחרונים, לחזרה של הציבור היהודי ליישובים הערביים.

מוחמד ברכה: אני חושב שבשום אופן אסור לפגוע במרקם היחסים בין יהודים לערבים.

מוחמד ברכה: בשבילי כל העצורים חפים מפשע כל עוד לא הוכח אחרת.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע שעבר התקיימה חגיגת סמים בפארק הירקון.

גילה פינקלשטיין: מאות צעירים וצעירות לקחו סמים.

גילה פינקלשטיין: זו השנה השישית שאותה מסיבה מתקיימת בפארק הירקון, בחסות "עלה ירוק", ואף אחד לא מגיב.

גילה פינקלשטיין: להיפך, מודעות רשמיות בעיתונות מודיעות לצעירים ולצעירות שיביאו, כיאה לפיקניק, את כל מה שעושה להם טוב.

גילה פינקלשטיין: בעצם, זו קריאת עידוד מפורשת לצריכת סמים, ואחד המארגנים אפילו אומר בפירוש שהוא יודע שזה לא חוקי.

גילה פינקלשטיין: מסתבר שאין כאן מקריות.

גילה פינקלשטיין: רק במעט מאוד מקרים מסתיימים הליכים משפטיים נגד שימוש בסמים מן הסוג הזה בעונשים של ממש.

גילה פינקלשטיין: סקר של הרשות למלחמה בסמים מתפרסם היום, והוא מעלה נתון מבהיל: 40% מהצעירים בני 22-29 התנסו בסמים מסוגים כמו מריחואנה וחשיש, סמים שאנחנו מכנים אותם קלים.

גילה פינקלשטיין: אני מתפלאת על הסלחנות ועל אי-אכיפת החוק כלפי החגיגה האסורה הזאת.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה לשאול אתכם, האם השלמנו עם התופעה, והאם אנחנו מוכנים לתת יד בפועל לשימוש כל כך גורף בסמים.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת פינקלשטיין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, השבוע התפרסם כי יושב-ראש שינוי, שר המשפטים טומי לפיד, אמר כי שופט חרדי אינו יכול לשבת בבית-המשפט העליון, מכיוון שהוא מאמין בתורת ישראל, ולכן הוא לא יכול לפסוק.

אילן שלגי: מי אמר את הדברים?

משה גפני: טומי לפיד.

ראובן ריבלין: אין קריאות ביניים בנאומים בני דקה, אין זמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אתה נואם, אז מי יצעק קריאות ביניים?

משה גפני: חבר הכנסת אילן שלגי שאל ועניתי.

משה גפני: הוא אמר שלא יכול להיות שופט עליון חרדי, כי הוא לא יציית לחוקי המדינה.

ראובן ריבלין: אדוני אמר מה שהוא רוצה, אבל הכול על חשבונו.

משה גפני: אני מבקש שלא יפריעו לי, ואומר עוד משפט אחד.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם, כי מי שפוגע במעמדו של בית-המשפט העליון הוא לא הציבור החרדי.

משה גפני: לציבור החרדי, כמו לציבורים רבים בישראל, יש ויכוח אם בנושאי דת ומצפון ראוי שבית-המשפט העליון יפסוק, או שיש לו השקפת עולם משלו.

משה גפני: אבל מי שפוגע במעמדו של בית-המשפט העליון כבית-משפט וכרשות שופטת הוא שר המשפטים טומי לפיד, והעמדות של חברי שינוי שפוסלים ציבור בישראל.

משה גפני: אם יש שופט חרדי שרוצה להתמודד על מקום בבית-המשפט העליון, ואומרים לו שהוא לא ראוי להיות שופט בבית-המשפט העליון, אפילו אם מבחינה מקצועית הוא הטוב ביותר, וכל הפסול בו הוא שהינו חרדי - אתם הורסים את בית-המשפט.

משה גפני: אגב, זה לא הדבר היחיד שאתם הורסים, אבל גם את זה.

משה גפני: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, וחבר הכנסת רצאבי - אחרון הדוברים, אלא אם יש מי שעדיין לא דיבר והוא מבקש לדבר.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני מנצל את ההזדמנות שסגן שר החינוך נמצא כאן כדי לדבר על נושא בתחום החינוך.

נסים זאב: בושתי ונכלמתי לראות את התמונות המבישות של תלמידים ותלמידות בכיתה י"ב הנמצאים בג'קוזי, ומאמצים שיטה של לימוד מתמטיקה עם בגדי ים, כדי להתעלות ולדעת מתמטיקה הרבה יותר טוב, כאילו הם נמצאים על חוף הים, ואף גרוע מזה.

נסים זאב: מה יקרה כאשר הם יגיעו למקצועות קצת יותר קשים, אם במתמטיקה הם צריכים להתפשט?

נסים זאב: מה יקרה כאשר יגיעו לאנגלית או למקצועות אחרים, מה יצטרכו לעשות?

נסים זאב: זו חרפה למדינת ישראל, זו חרפה למוסר שלנו, חרפה למשרד החינוך, שמאפשר אף לרגע אחד לאמץ שיטה כזאת.

נסים זאב: איפה שרת החינוך?

נסים זאב: איזה חינוך הוא זה, אילו מסרים הם אלה?

נסים זאב: אני מצפה מסגן שר החינוך, שאני יודע שנושא הערכים מקודש בעיניו ויש לו רגישות לנושא, שיענה על כך.

ראובן ריבלין: הבהרת את דבריך בצורה ברורה לחלוטין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד רצאבי, ואחריו - חברת הכנסת לבני.

אהוד רצאבי: מכובדי יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, ב-6 בפברואר שנה זו תקף תלמיד כיתה א' באשקלון את מנהלת בית-הספר שבו הותקפה מורה רק חודשיים קודם לכן.

אהוד רצאבי: ב-9 במרס שנה זו, שתי צעירות בנות 15 ו-20 חשודות שהפשיטו נערה בת 16 וניסו לבצע בה מעשה סדום.

אהוד רצאבי: הן הכריחו אותה לשתות שתן וכיבו סיגריות על ידה.

אהוד רצאבי: ב-3 במרס שנה זו, נער בן 15 וחברו בן ה-19 חשודים שניסו לסחוט תלמיד בן 17, ובאחד המקרים איימו עליו שיכו אותו ויקברו אותו בבית-הקברות אם לא ישלם להם.

אהוד רצאבי: ב-17 בפברואר שנה זו התקבלו בתחנת המשטרה בעיר תוך פחות משבוע שלוש תלונות שונות בדבר התעללות באותה צורה.

אהוד רצאבי: נערים רעולי פנים תקפו תלמידים בעיר ואיימו עליהם.

אהוד רצאבי: את ההשראה הם קיבלו, רבותי, מסדרת טלוויזיה פופולרית.

אהוד רצאבי: למרבה הצער, זה רק חלק קטן מאוד מהדוגמאות המדאיגות המלוות את שגרת חיינו בשנה האחרונה.

אהוד רצאבי: לא עובר שבוע בלי שנקרא בעיתון על האלימות ההולכת וגוברת בקרב בני-הנוער.

אהוד רצאבי: אין ספק שמערכת החינוך בישראל מתמודדת עם קשיים רבים וגדולים בכל הקשור למערכת הלימודים, לרבות אינטגרציה וקליטת עלייה.

אהוד רצאבי: אני קורא, רבותי, לשרת החינוך, ליושב-ראש ועדת החינוך, ידידי אילן שלגי, לדון בנושא כאוב זה במהירות האפשרית.

אהוד רצאבי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת רצאבי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אתי לבני, סגנית יושב-ראש הכנסת.

אתי לבני: אני רוצה להפנות את תשומת לב חברי הכנסת לכך שאחת התוצאות של מימוש מפת הדרכים וקבלת הסכם השלום היא אזור סחר חופשי עם ארצות-הברית.

אתי לבני: בנאומו של הנשיא בוש בדרום-קרוליינה לפני ימים מספר הוא הציע שתוך שנים מספר יכוננו כאן אזור סחר חופשי, שמשמעותו סחר חופשי בין מדינות האזור, ייצוא חופשי לארצות-הברית וקבלת תשלום במטבע חוץ.

אתי לבני: ישראל וירדן נמצאות כבר עתה בהסכם סחר חופשי עם ארצות-הברית.

אתי לבני: ההסכם הזה יהיה מנוף לכל מדינות האזור, אך יהיה מותנה במלחמה בטרור, בהפסקת החרם נגד מדינת ישראל, במלחמה בשחיתות ובהפיכת המדינה הפלסטינית למדינה דמוקרטית מתפקדת.

אתי לבני: אני חושבת שעל ישראל להדגיש את נושא אזור הסחר החופשי והאופציות הטמונות בהסכם שלום, כדי להפוך את כל הסיטואציה הזאת לסיטואציה מושכת לעמי האזור, וזאת כחלק מהשלום.

אתי לבני: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת לבני.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים - חבר הכנסת דני יתום.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור לתשובות על שאילתות שימסור סגן שר החינוך.

דני יתום: תודה, אדוני יושב-ראש הכנסת.

דני יתום: כנסת נכבדה, אנחנו עומדים היום בפני פוטנציאל של התפתחויות מרחיקות לכת במזרח התיכון, אבל אינני חש שהכנסת תורמת את חלקה באופן הראוי על מנת להבטיח שהתמורות שיכול להיות שנוכל לקבל כתוצאה מההתפתחויות האלה אכן תהיינה מלאות וטובות.

דני יתום: המזרח התיכון נמצא במשך למעלה מ-100 שנה בסכסוך דמים אלים, שאין בו מנצחים.

דני יתום: כל אחד משני הצדדים ממשיך להגיר את דמו.

דני יתום: ניסינו כמה וכמה פעמים, ויש בבית הזה לא מעט אנשים, וחלקם לא נמצאים עמנו כאן עכשיו, אשר היו עדים ושותפים למערכת של ניסיונות להפוך כל אבן בדרך לשלום.

דני יתום: אני חושב שאנחנו עם שוחר שלום, וכל אחד מאתנו בוודאי מעוניין בכך שהעתיד יהיה הרבה יותר ורוד וטוב.

דני יתום: אני טוען שאסור בשום פנים ואופן לוותר על הניסיון, וצריך להמשיך ולעשות כל מה שאפשר על מנת לנצל כל הזדמנות.

דני יתום: גם אם לא הצלחנו בעבר, גם אם נכשלנו בעבר, אסור לנו בשום פנים ואופן להחמיץ את ההזדמנות שנותנת לנו מפת הדרכים.

דני יתום: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת דני יתום.

ראובן ריבלין: תמו הנאומים בני הדקה.

ראובן ריבלין: היום השתתפו 31 חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: משך הדיון היום היה כ-45 דקות.

ראובן ריבלין: אני מברך את כל המשתתפים.

ראובן ריבלין: הממשלה לא ביקשה להשיב על חלק מהנאומים, לכן אני מזמין את סגן שר החינוך להשיב על שאילתות.

ראובן ריבלין: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

צבי הנדל: מכובדי יושב-ראש הכנסת, ידידי השר, חברי חברי הכנסת, לפני שתגיד לי על אילו שאילתות אני משיב, אני רוצה לומר משפט לשאלה שהעלה ידידי על הג'קוזי.

צבי הנדל: זאת יוזמה פרטית של ראש רשות.

צבי הנדל: אני יכול רק להביע צער, ואני חושב שזאת גם דעת השרה, על שמשאבים שהוא מגייס לצורך פיתוח מערכות החינוך הוא משקיע בג'קוזי.

צבי הנדל: אבל העניין ייבדק, כי עכשיו קיבלתי את הכתובת.

צבי הנדל: אני אלך לבדוק את זה שם.

ראובן ריבלין: זאת תשובה על שאילתא בעל-פה שלא מן המניין.

נסים זאב: - - -

ראובן ריבלין: אל תצעק כשאתה עומד.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה לצעוק, שב ואז תצעק.

ראובן ריבלין: אל תצעק כשאתה עומד.

ראובן ריבלין: קודם כול תשב.

ראובן ריבלין: אחרי זה, נראה אם אני ארשה לך לצעוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אם אדוני רוצה לומר דבר, רק בישיבה יאמר, כי יש רושם בציבור, כשמדברים בעמידה, שמישהו ירוץ חלילה ולהוסיף על מלים גם מעשים.

ראובן ריבלין: כבוד סגן השרה ישיב על שאילתא מס' 4, של חבר הכנסת רביץ: מעבר לחמישה ימי לימוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אינו נוכח, נא להעביר לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהם רביץ שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ח' באדר ב' התשס"ג (12 במרס 2003):

ראובן ריבלין: לאור ההסכם הקואליציוני בין הליכוד, המפד"ל ושינוי, יקודם נושא יום חופשי נוסף.

ראובן ריבלין: ביום זה, שיהיה יום ראשון, יהיו גם תלמידי ישראל מחוץ למסגרת הלימודים.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול:

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: האם משרד החינוך מכין תוכנית אלטרנטיבית ליום החופשי וכיצד הוא נערך לכך תקציבית?

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: מה יהיה דינם של בתי-ספר שיבחרו להמשיך ולקיים לימודים ביום החופשי?

צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

צבי הנדל: לא ידוע לי על הסכם קואליציוני שלפיו ייקבע יום ראשון כיום חופשי נוסף.

צבי הנדל: עם זאת יצוין, שכבר כיום רשויות מקומיות שונות בארץ מקיימות חמישה ימי לימוד במוסדות החינוך שבתחומן, והיום הפנוי הוא יום שישי.

צבי הנדל: רשויות מקומיות נוספות שוקלות להצטרף להסדר זה.

צבי הנדל: השאלות שהעלית הן אכן כבדות משקל ואין לי ספק שהן תעלינה במסגרת הדיונים שיתקיימו בסוגיית המעבר לחמישה ימי לימוד.

צבי הנדל: בשלב זה הנושא נדון בשני היבטים בלבד: התאמת ימי הלימודים לימי העבודה במשק; בדיקת האפשרויות לחיסכון בתפעול מוסדות החינוך ולמזעור הפגיעה בשעות הלימוד.

צבי הנדל: טרם התקבלה כל החלטה בנושא, וכשתתקבל החלטה עקרונית, יציע משרד החינוך לתלמידים מגוון חלופות לפעילות חינוכית ביום הפנוי.

ראובן ריבלין: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 5, של חבר הכנסת אורי יהודה אריאל: קיצוץ בחוגים בעיירות פיתוח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ח' באדר ב' התשס"ג (12 במרס 2003): ב"ידיעות אחרונות" פורסם, כי יופסקו החוגים בעיירות פיתוח בשל קיצוץ בהקצבה לקרן-קרב.

ראובן ריבלין: כמו-כן נמסר, כי מנכ"לית המשרד מקיימת "דיונים על מנת לתקן את העיוותים".

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: האם הידיעה נכונה?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: אם כן – האם הצליחה מנכ"לית המשרד במטרתה זו?

צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

צבי הנדל: הקיצוצים הכואבים שהושתו על תקציב החינוך במהלך השנתיים האחרונות, בסך של למעלה ממיליארד וחצי ש"ח, חייבו אותנו לקצץ באורח משמעותי בשורה ארוכה של פעילויות, יוזמות ותוכניות חינוכיות, בכל רמות הגיל ובכל המגזרים.

צבי הנדל: חלקן של התוכניות הללו מתקיים מטבע הדברים בעיירות הפיתוח ובקרב אוכלוסיות חלשות.

צבי הנדל: אנו ערים ומודעים לעומק הפגיעה, בעיקר בתלמידים שבשבילם התוכניות הללו הן אמצעי העשרה יחיד.

צבי הנדל: בעצם ימים אלה אנו מקיימים דיונים אינטנסיביים כדי למצוא חלופות ולמזער ככל הניתן את הנזק שייגרם לתלמידים.

צבי הנדל: אחד הנושאים הנבדקים קשור לפעילות תוכנית-קרב, שאותה אנו מעריכים ומוקירים.

צבי הנדל: הנחיתי את מנכ"לית המשרד לעשות הכול כדי לצמצם את הפגיעה בתוכנית ולהחזיר לה חלק מהתקציב שקוצץ, וכפי שנמסר לי, אכן כך נעשה.

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: צמצום פערים בחינוך הוא אחד מששת הדגלים החינוכיים שהמשרד מניף.

צבי הנדל: המשרד מפעיל תוכניות מגוונות, בכל רמות הגיל, כדי לקדם את ההישגים הלימודיים של התלמידים במערכת החינוך ולהביא לשוויון הזדמנויות אמיתי.

צבי הנדל: להלן אפרט כמה מהתוכניות הבולטות בתחום זה: תוספת מועדי היבחנות שהביאו לעלייה של 5.2%, שהם 7,581 תלמידים, הזכאים לבגרות - מועדי ב', מועדי חורף, סמסטר קיץ; מפעל השאלת ספרי לימוד; החלת שיטת הצבירה - בין 1 יח"ל ל-5 יח"ל - בבחינות, בכל מקצועות הלימוד; מוכנות לקריאה בגני-ילדים – ב-1,000 גנים; הוראת יסודות הקריאה הפונטית - במקום הוראה של קריאת ה"שפה כמכלול" - שמשמעותה הוראה ישירה ומדורגת של האותיות והתנועות וצירופן למלים ולמשפטים; הוראת אנגלית בכיתות א'; התאמות לתלמידים בעלי לקויות למידה; התאמת תוכניות, שיטות הוראה ובחינות לתלמידים עולים; שילוב תלמידי החינוך המיוחד במסגרת החינוך הרגיל; תוכנית "נחשון" למניעת נשירה - תוספת של 5,083 תלמידים במערכת; עיצוב תוכנית ליבה משותפת ומחייבת לכל המגזרים - לקראת תשס"ד; סטנדרדים - קביעת תוצרי למידה מצופים; מבחני משוב - מיצ"ב – ארציים - בכיתות ב', ה' וח'; עידן חדש לחינוך שווה - תקצוב אישי דיפרנציאלי לתלמיד על-פי רקע סוציו-אקונומי - לקראת תשס"ד; תוספת של 5,000 תלמידים לפנימיות-יום בפריפריה; אישור בנייה של 4,230 כיתות לתשס"ד, מתוכן 2,412 כיתות לצמצום פערים במגזר הערבי, הבדואי והחרדי; מלגות לספרים, גיוס קרן של 10 מיליון ש"ח לרכישת ספרים ל-30,000 תלמידים ממשפחות נזקקות; מלגות לטיולים - העמדת קרן מלגות של 9 מיליוני ש"ח לסיוע לתלמידים נזקקים; מלגות למסע לפולין - הגדלת קרן המלגות בחצי מיליון ש"ח, ובכך הוכפל מספרן מ-400 ל-900.

ראובן ריבלין: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 17, של חבר הכנסת טלב אלסאנע: שירותי הבריאות בבתי-הספר היסודיים ביישובים הלא-מוכרים בנגב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע נוכח.

ראובן ריבלין: נא להשיב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ח' באדר ב' התשס"ג (12 במרס 2003):

ראובן ריבלין: בבתי-הספר היסודיים ביישובים הלא-מוכרים בנגב לומדים כ-15,000 תלמידים ב-17 בתי-ספר יסודיים.

ראובן ריבלין: בבתי-הספר הנ"ל אין שירותי בריאות, אין אחיות, והתלמידים אינם עוברים בדיקות רפואיות ואינם מקבלים שירותי בריאות כנהוג בשאר בתי-הספר במדינה.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: מדוע אין אחיות בבתי-הספר הנ"ל?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: מה ייעשה על מנת שהתלמידים יקבלו שירותי בריאות כשאר התלמידים במדינה?

צבי הנדל: 1–2.

צבי הנדל: עמדת משרד החינוך, התרבות והספורט היא ברורה וחד-משמעית.

צבי הנדל: גם התלמידים בבתי-הספר ביישובים הלא-מוכרים בנגב, ואתה יודע את דעתי עליהם, זכאים לשירותי בריאות בדיוק כמו כל האחרים.

צבי הנדל: יתירה מכך, נמסר לי שהתלמידים הללו אכן מקבלים את השירותים באמצעות לשכת הבריאות בבאר-שבע, ובבתי-הספר בפזורה קיימת תשתית ארגונית-מינהלית לעבודתן של האחיות, הכוללת חדר אחות, ציוד נחוץ, על-פי הנחיות משרד הבריאות, וכן שירותי עזר ומזכירות.

צבי הנדל: עם זאת, חשוב לציין כי משרד הבריאות הוא האחראי להענקת שירותי הבריאות לתלמידי מוסדות החינוך, הוא הקובע את התקנים להפעלתם ואחראי לאיתור הכוח הרפואי ושיבוץ האחיות בבתי-הספר.

צבי הנדל: אשר על כן אני מציע, אם תשובתי אינה מספקת ואכן לא ניתנים בחלק מהמוסדות שירותי בריאות, שתפנה את השאילתא לשר הבריאות, כי הדבר בתחום אחריותו.

ראובן ריבלין: אדוני סגן השרה, אני רוצה להפנות את תשומת לבו, שגם אם חבר הכנסת לא נוכח ואדוני רוצה להשיב, הוא יכול אם הוא מבקש ממני.

ראובן ריבלין: אדוני ישיב על השאילתא מס' 24, של חבר הכנסת אהוד רצאבי: ריבוי מעשי אלימות בקרב בני- הנוער.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רצאבי אינו נוכח.

ראובן ריבלין: התשובה תועבר לפרוטוקול, אלא אם כן אדוני רוצה בכל זאת להשיב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד רצאבי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו באדר ב' התשס"ג (19 במרס 2003):

ראובן ריבלין: לאחרונה ניכרת מגמת עלייה באלימות ובמקרי ההתעללות בקרב בני-הנוער בישראל.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: מה יעשה משרדך כדי למגר תופעה חמורה זו? 2.

ראובן ריבלין: האם קיימת תוכנית, כחלק ממערכת הלימודים, אשר עוסקת בנושא האלימות?

צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

צבי הנדל: האלימות בקרב בני נוער והמאבק לצמצום ממדיה אינם יורדים מסדר-היום של משרד החינוך ונחשבים לנושאים בקדימה גבוהה בעבודתנו.

צבי הנדל: יתירה מכך, כשהתמנתה שרת החינוך לימור לבנת לתפקידה, התברר לה להוותה שלא נעשה דבר ליישום דוח-וילנאי, שנועד לטפל טיפול שורש בסוגיית האלימות במערכת החינוך.

צבי הנדל: השרה יזמה מפגש עם השר לביטחון פנים, ובישיבה משותפת שהתקיימה בין הגורמים המקצועיים בשני המשרדים סוכם על יישום הדוח באורח הדרגתי, על-פי האפשרויות התקציביות.

צבי הנדל: מנתונים שמסרה המשטרה, המתייחסים למספר החקירות שעשתה, ניכרת בשנת 2001 עלייה בולטת במספר הקטינים המעורבים בעבירות אלימות וסמים.

צבי הנדל: הדבר בולט במיוחד בקרב בני נוער צעירים ובקרב נוער עולה.

צבי הנדל: גם נתוני מחקר שהציג פרופסור רמי בנבנישתי - אלימות במערכת החינוך בישראל, דוח ממצאים מסכם, יולי 2002 - מצביעים על רמה גבוהה של אלימות, המדאיגה אותנו מאוד.

צבי הנדל: עם זאת, יש לשים לב לעובדה, שבמרבית המדדים שנבחנו ניכרת בשנים 1998-2001 ירידה בממדי האלימות.

צבי הנדל: ייתכן שיש לייחס זאת לפעולות מקיפות שנקט המשרד בשלוש השנים האחרונות בטיפולו בתופעה.

צבי הנדל: מן הפעולות הרבות שמבצע המשרד בתחום זה, אציין את העיקריות: הטמעת חוזר מנכ"ל בנושא מניעת אלימות במוסד החינוכי, הפעלת השתלמויות של צוותי חינוך, בהתאם להמלצות דוח-וילנאי, והפעלת תהליכי בקרה באמצעות ועדות מחוזיות.

צבי הנדל: קיום תחרות בין בתי-הספר בנושא אקלים בטוח וצמצום האלימות במוסד החינוכי, והעברת מסר ברור בנושא מניעת האלימות.

צבי הנדל: לקראת התחרות הופצו קריטריונים, שבאמצעותם יימדדו בתי-הספר בשלבים השונים של התחרות.

צבי הנדל: קביעת סטנדרדים של אקלים בית-ספר.

צבי הנדל: הפצת חומרי עזר לחדרי המורים ליישום תוכנית מערכתית לצמצום אלימות במוסד החינוכי.

צבי הנדל: מתחילת השנה הופצו לכל בתי-הספר: תקליטור בשם "יצירת אקלים בטוח וצמצום האלימות במוסדות החינוך" הכולל, בין היתר, רעיונות, נקודות לדיון והצעות לסדנאות הטמעה של חוזר המנכ"ל, לאוכלוסיות היעד הרלוונטיות - מורים, תלמידים והורים.

צבי הנדל: מצגת נתונים להרצאות ולדיון בחדרי המורים על נתוני המחקרים בנושא אלימות ומשמעותם לתהליך ההתערבות; נושאים, נקודות ושאלות לדיון בכיתה; רעיונות להפעלת התלמידים בנושא.

צבי הנדל: סרטי הנפשה המציגים את הסכנות הטמונות בתופעת האלימות ורעיונות להפעלה.

צבי הנדל: גיליון "כשרים וקשרים לחיים" בנושא "זכות הילד להגנה - עוצרים את האלימות", הכולל אוסף של אירועי אלימות קשים וכלים לניתוח אירועים אלה בכיתות.

צבי הנדל: תקליטור בנושא טיפוח תקשורת בין-אישית בכיתות א'-ו'.

צבי הנדל: הפעלת תוכנית מערכתית בתשעה יישובים, לטיפול באלימות ובשימוש לרעה בחומרים פסיכואקטיביים - מתוך תפיסה שחלק גדול ממקרי האלימות מתרחש לאחר שעות הלימודים, שהטיפול באלימות היא עניינה של הקהילה כולה, מופעלת תוכנית יישובית, המשלבת את החינוך הפורמלי והחינוך הבלתי-פורמלי.

צבי הנדל: תוכנית זו מופעלת ברשויות הבאות: חצור-הגלילית, חיפה - קריית-חיים, יהוד, תל-אביב, רחובות, כפר-קרע, מעלה-אדומים, באר-שבע ואילת.

צבי הנדל: התוכנית מופעלת בשיתוף פעולה של משרד החינוך, משטרת ישראל, מציל"ה – מועצה ציבורית לצמצום העבריינות בישראל, מרכז השלטון המקומי והרשות למלחמה בסמים.

צבי הנדל: הפעלה של תוכניות בבתי-הספר, בשיתוף משרדי ממשלה נוספים, כמו: תוכנית בית-הספר הבטוח - פעולה משותפת עם משטרת ישראל; טיפול באלימות באמצעות טיפוח היחס לבעלי חיים - פעולה עם המשרד לאיכות הסביבה; חברות וזוגיות ללא אלימות - תוכנית משותפת עם משרד העבודה והרווחה.

צבי הנדל: בכמה בתי-ספר ובכמה יישובים מופעל תהליך התערבות, המבוסס על אבחון שנערך בבית-הספר לגבי תפיסת התלמידים את אקלים בית-הספר ואת רמת האלימות בו.

צבי הנדל: על בסיס ממצאי האבחון נבנות תוכניות התערבות ייחודיות על-ידי הצוות החינוכי.

צבי הנדל: בתי-הספר מקבלים הדרכה ממדריכים מקצועיים שהוכשרו לנושא.

צבי הנדל: כפי שציינתי לא אחת מעל בימה זו, ושבתי והדגשתי, רק בכוחות משותפים של כל הגורמים השותפים למעשה החינוכי ניתן יהיה לצמצם את ממדי הנגע הזה בקרבנו.

ראובן ריבלין: שאילתא מס' 28, של חבר הכנסת אליהו ישי: סמים בקרב תלמידי בתי-ספר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלי ישי אינו נוכח, נא להעביר את התשובה לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליהו ישי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו באדר ב' התשס"ג (19 במרס 2003):

ראובן ריבלין: בכתבת תחקיר שהתפרסמה בשבועון "אנשים" נטען, כי אין בית-ספר שאין בו סמים, וכי תופעה זו מהווה "איום אסטרטגי" על המדינה.

ראובן ריבלין: עוד דווח, כי תקציב משרדך למיגור התופעה הוגדל פי-חמישה.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: האם ידיעות אלו נכונות?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: בכמה ילדים מדובר בארבעת השנתונים האחרונים, ומה היא החלוקה לפי זרמי החינוך?

צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

צבי הנדל: אנו רואים בחומרה רבה את תופעת השימוש בסמים בקרב תלמידים ובני נוער, שכפי שציינת, יש לה השלכות מרחיקות לכת על חוסנה של החברה בישראל.

צבי הנדל: אשר על כן קבע משרד החינוך את המאבק בסמים כאחד הנושאים בעלי הקדימה במערכת, וכדי להגביר את הטיפול החינוכי בתופעה, הגדיל החל מ-2001 את תקציב הפעולות בנושא בשיעור של פי-חמישה – מ-0.5 מיליון ל-2.5 מיליוני ש"ח.

צבי הנדל: למרות הקיצוצים הכואבים שהושתו על מערכת החינוך כולה, התקציבים המוקצים למאבק בסמים לא יפגעו.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: נתונים מחקריים על היקף השימוש בסמים בקרב תלמידים בני 12-18 נערכים אחת לשלוש שנים על-ידי הרשות למלחמה בסמים.

צבי הנדל: על-פי דוח מחקר מסכם על השימוש בחומרים פסיכואקטיביים בקרב תושבי מדינת ישראל, שנערך בשנת 2001 - מחקר אפידמיולוגי מס' 5, שנערך על-ידי הרשות למלחמה בסמים, אוניברסיטת תל-אביב ופור"י - מחקרי דעת קהל בישראל - ופורסם בשנת 2002, נמצא שכ-65,000 תלמידים, שהם כ-10.5% מכלל התלמידים מכל זרמי החינוך, עשו שימוש לא חוקי כלשהו בסמים פעם אחת או יותר בשנה.

צבי הנדל: בחינוך הממלכתי מגיע השימוש ל-10.6% ובחינוך הממלכתי-דתי ל-7.3%.

צבי הנדל: לגבי החינוך המוכר שאינו רשמי - הנושא לא נבדק.

צבי הנדל: במחקר פור"י שפורסם ב-1998 הגיע שיעור המשתמשים ל-9.8%, שהם 64,000 תלמידים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל שאילתא מס' 91, בדבר תשלום דמי כניסה למשכן הכנסת ולבית-המשפט העליון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה אינו נוכח, והתשובה מועברת לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ט באדר ב' התשס"ג (2 באפריל 2003):

ראובן ריבלין: מאות בתי-ספר ותלמידים מבקרים בכל שנה במשכן הכנסת ובבית-המשפט העליון להיכרות חינוך ולימודים.

ראובן ריבלין: כל כניסה כרוכה בתשלום, וקבוצה של 25 תלמידים משלמת 330 ש"ח.

ראובן ריבלין: התשלום נגבה על-ידי המרכזים הלימודיים באחריות משרדך.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: על סמך מה נקבעו התעריפים האלה, ומדוע?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: לאן מופנה הכסף הנ"ל? 3.

ראובן ריבלין: האם ניתן לקיים את הביקורים ללא תשלום?

ראובן ריבלין: 4.

ראובן ריבלין: מה ייעשה בנדון?

צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

צבי הנדל: המידע שציינת אינו מדויק.

צבי הנדל: לא מדובר בדמי כניסה לכנסת ולבית-המשפט העליון, אלא בדמי השתתפות סמליים בפעילות לימודית הנערכת במוסדות הללו, בהיקף של כחצי יום, בנושא אזרחות, שלטון וממשל.

צבי הנדל: הסכומים שנקבעו, בגובה של 13 ש"ח לתלמיד - 330 ש"ח לקבוצה של 25 תלמידים - נועדו להרחיב את מעגל התלמידים המשתתפים בפעילויות חינוכיות אלו, העומד כיום על כ-45,000 תלמידים בשנה, וכן על מנת ליצור מחויבות של בתי-הספר להשתתף בפעילויות החינוכיות המוזמנות על-ידם.

צבי הנדל: כל יתר הוצאות התפעול של המרכזים ללימודי האזרחות, שהסיורים הללו נכללים במסגרת פעילותם, באים מתקציב משרד החינוך - העסקת עובדים, פיתוח אמצעי הדרכה מיוחדים לפעילויות, הפקה של סרטים, מצגות, סדנאות מיוחדות, פרויקטים מיוחדים כמו "הפרלמנטר הצעיר" וכו'.

צבי הנדל: 3–4.

צבי הנדל: הפעילות מתקיימת בשיתוף פעולה מלא עם הכנסת ועם הנהלת בתי-המשפט.

צבי הנדל: כל הגופים השותפים בפעילות מוצאים חשיבות רבה בקיום תוכניות לימודיות איכותיות לבני-הנוער, המותאמות לתוכנית הלימודים באזרחות, לצד הסתפקות בסיורים, ללא תשלום, המתמקדים במבנה הארכיטקטוני, והנערכים לבתי-הספר היסודיים ולקבוצות אוכלוסייה אחרות.

צבי הנדל: השקפה זו מקובלת עלי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מתן וילנאי - שאילתא מס' 104: מסקנות הוועדה לבדיקת מצב ענף הכדורגל בישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מתן וילנאי אינו נוכח, והתשובה מועברת לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מתן וילנאי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ט באדר ב' התשס"ג (2 באפריל 2003): הוועדה לבדיקת מצב ענף הכדורגל בישראל, בראשות השופט בדימוס אמנון סטרשנוב, הגישה בנובמבר 2002 את מסקנותיה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה, שכיהן באותה עת כשר המדע, התרבות והספורט, קיבל את המסקנות.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: כיצד מתקדם יישום הדוח?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: כיצד יוודא משרדך את ביצוע המלצת הדוח לערוך בחירות חוזרות בהתאחדות לכדורגל?

ראובן ריבלין: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

ראובן ריבלין: בעקבות פגישה שהתקיימה לאחרונה בלשכת שרת החינוך, התרבות והספורט, החליטה השרה למנות את אביגדור יצחקי, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, לרכז בידיו האמונות את הטיפול ביישום דוח-סטרשנוב לשיפור פני הכדורגל במדינת ישראל, בשיתוף ובהתייעצות עם הדרג המקצועי במשרד החינוך.

ראובן ריבלין: שאילתא מס' 117, של חבר הכנסת אבשלום וילן, בנושא: בתי-ספר המוצעים לתושבי הקיבוצים במטה-יהודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן הגיע.

ראובן ריבלין: נא להשיב, אדוני.

צבי הנדל: הצלת את המצב.

ראובן ריבלין: הוא הציל את כבוד הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת שואלים שאילתות והם אינם.

אבשלום וילן: אישרת לוועדת הכספים לשבת בזמן המליאה.

ראובן ריבלין: אני יודע.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: אני רק אומר.

ראובן ריבלין: צריך להתחשב בכל אלה הצופים בנו ולציין שבגלל התוכנית הכלכלית אושר לוועדת הכספים ולוועדות המשותפות לוועדת הכספים ולוועדת החינוך, ועדת הכלכלה, ועדת הפנים וועדת החוקה, חוק ומשפט לקיים דיונים בזמן מליאת הכנסת.

ראובן ריבלין: לכן כמה חברי הכנסת לא נוכחים היום, ואתם הסליחה, וגם אתכם.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני סגן השרה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י"ד בניסן התשס"ג (16 באפריל 2003):

ראובן ריבלין: בעקבות החלטת משרדך, כי כל ילדי המועצה האזורית מטה-יהודה ילמדו בשתי חטיבות ביניים, נודע לי כי לא ניתנת האפשרות להמשיך ולקבל את החינוך הרעיוני וההתיישבותי כפי שהיה עד כה.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: האם הידיעה נכונה, ואם כן – מדוע?

צבי הנדל: ידידי חבר הכנסת אבשלום וילן, לידיעה בעיתון בנושא המוסד החינוכי המדובר במטה-יהודה אין בסיס.

צבי הנדל: אבל אענה לך.

צבי הנדל: מדובר ביישום תוכנית שסוכמה לפני זמן רב על דעת אנשי המועצה ועל בסיס המלצות הוועדה למיפוי מערכת החינוך במטה-יהודה, ולפיה כל ילדי המועצה, לרבות ילדי הקיבוצים הגרים בתחומה, ילמדו בכפיפה אחת בבית-הספר השייך למועצה.

צבי הנדל: בכך יובטח מקום לימודים בטוח לכל תלמיד ותלמידה הגרים בתחום המועצה עד כיתה י"ב, וילדי הקיבוצים לא ייאלצו לנסוע לבתי-ספר מחוץ לתחום המועצה.

צבי הנדל: לצורך מימוש המלצה זו הוקם בית ספר שש-שנתי, המיועד לקלוט תלמידים מכיתה ז' ועד י"ב בבעלות משותפת למשרד החינוך ולמועצה האזורית מטה-יהודה ובפיקוח המינהל לחינוך התיישבותי.

צבי הנדל: בכך נשמר הרצף הרעיוני בין בתי-הספר שבהם לומדים עתה חלק מילדי מטה-יהודה, בעצם הפיקוח של המינהל ההתיישבותי, לבין בית-הספר העל-יסודי שאליו יופנו התלמידים הללו.

צבי הנדל: יתירה מכך, בכוונת המשרד והמועצה האזורית לאפשר לתלמידים שהחלו ללמוד בבתי-ספר על-יסודיים מחוץ למועצה לסיים את מסלול לימודיהם בבתי-ספר אלה.

צבי הנדל: לא מדובר על הוצאת ילדים באמצע מסלול הלימודים.

צבי הנדל: אני רואה יתרונות חינוכיים-חברתיים משמעותיים ביישום התוכניות הללו ותרומה משמעותית למרקם החיים בתחומי המועצה.

צבי הנדל: גם שרת החינוך, גם ראש המועצה האזורית וגם אנוכי הקטן מברכים עליהן.

ראובן ריבלין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אבשלום וילן.

אבשלום וילן: שאלה נוספת לסגן שרת החינוך.

אבשלום וילן: אתה הזכרת שלוש פעמים במהלך התשובה שהפיקוח יהיה במסגרת המינהל לחינוך התיישבותי.

אבשלום וילן: למיטב ידיעתי, השרה עושה כמעט כל מאמץ אפשרי כדי להעביר את המינהל לחינוך התיישבותי מן העולם בשנת הלימודים הבאה.

אבשלום וילן: מה יש לך לומר לכנסת ישראל בנושא זה?

אבשלום וילן: כיצד יתרחש הפיקוח במינהל לחינוך התיישבותי?

ראובן ריבלין: ישיב סגן השרה, בבקשה.

צבי הנדל: המינהל לחינוך התיישבותי הוא גוף מחוץ למשרד.

צבי הנדל: הוא נקרא יחידת סמך.

צבי הנדל: המשרד עושה רה-ארגון בהיקף גדול מאוד, על מנת למנוע עד כמה שאפשר את הקיצוץ שהיינו צריכים להשית על התלמיד.

צבי הנדל: זה נעשה במסגרת הרה-ארגון ובמסגרת ישיבות אין-ספור עם מי שעוסק בחינוך ההתיישבותי.

צבי הנדל: המסקנה המתבקשת היא כזאת: מאחר שבחינוך ההתיישבותי יש בתי-ספר אזוריים ויש מוסדות פנימייתיים, על מנת שלא יהיו מיפוי כפול ומחוזות נפרדים, בית-הספר בחינוך ההתיישבותי ימשיך לקבל את תקציבו כפי שהוא מקבל היום, עם התוכן החינוכי כפי שהוא היום, אבל כל בית-ספר יהיה שייך למחוז שבו הוא נמצא, על מנת שלא תיווצר לפעמים כפילות מדהימה.

צבי הנדל: מאחר שגופים שונים, מחוזות שונים עושים את המיפוי, נופל בית-ספר אחד ליד רעהו ללא צורך.

צבי הנדל: כך המחוז יהיה אחראי בלי לפגוע בבית-הספר בתקנים ובשעות.

צבי הנדל: אתה ודאי מבין על מה אני מדבר.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לסגן שרת החינוך.

ראובן ריבלין: ביקור מזכיר המדינה האמריקני קולין פאואל ופגישותיו עם ראש הממשלה אריאל שרון וראש ממשלת הרשות הפלסטינית אבו-מאזן

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים, ועל סדר-היום הצעות לסדר-היום מס' 327, 330, 336, 338, 350, 357, 376, 380, 383, 385, 391 ו-394: ביקור מזכיר המדינה האמריקני קולין פאואל ופגישותיו עם ראש הממשלה אריאל שרון וראש ממשלת הרשות הפלסטינית אבו-מאזן.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים בהצעה לסדר-היום - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אחרי חבר הכנסת טלב אלסאנע אין לי מה להגיד.

ראובן ריבלין: אם כך, אחריו – חבר הכנסת גדעון סער.

אחמד טיבי: יש לי הרבה מה להגיד לפני חבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: רבותי, זו הצעה לסדר-היום, שלוש דקות לכל נואם.

ראובן ריבלין: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשאני שומע את דבריו של ראש הממשלה על סוגיית הביטחון כתנאי מקדים לקידום תהליך השלום, אני בעצם שואל את עצמי, מה משמעות המושג שלום?

טלב אלסאנע: כנראה ראש הממשלה יש לו פרשנות אחרת למושג שלום.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת שלום?

טלב אלסאנע: לעשות למישהו ביי-ביי ביד, זה שלום?

טלב אלסאנע: הרי אין שלום ללא ביטחון.

טלב אלסאנע: הביטחון האמיתי זה השלום.

טלב אלסאנע: לכן, אי-אפשר לעשות הפרדה בין הביטחון לבין השלום.

טלב אלסאנע: מה שיביא את הביטחון האמיתי למדינת ישראל ולעמים באזור הוא השלום ורק הוא.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים קודם כול ביטחון, על מנת להשיג את השלום.

טלב אלסאנע: בעצם, לעולם לא נשיג לא את הביטחון ולא את השלום, כי אנחנו שמים תנאי מקדים להשגת השלום, שאי-אפשר להשיג אותו ללא השלום עצמו.

טלב אלסאנע: המרכיב המהותי של השלום הוא הקניית ביטחון.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להגיע לביטחון ואי-אפשר להגיע לשלום ללא פתרון בעיית הכיבוש, שהיא הבעיה האמיתית.

אילן שלגי: למה לא היה שלום לפני 1967?

טלב אלסאנע: חבר הכנסת שלגי, יושב-ראש ועדת החינוך, בוא ואגיד לך: עד 2002 לא היו פיגועים, נכון?

טלב אלסאנע: לא היו פיגועים בקנה המידה שאנחנו רואים היום, גדעון עזרא.

טלב אלסאנע: מאז חתימת הסכמי אוסלו ב-1993 ועד האינתיפאדה השנייה בתחילת אוקטובר 2002, כמעט שלא היו.

גדעון עזרא: לא היה לו נשק.

טלב אלסאנע: במשך הזמן הזה, אתה רוצה להגיד לי שלעם הפלסטיני לא היתה יכולת לבצע פיגועים?

טלב אלסאנע: היתה לו יכולת והיה לו נשק, אלא שלא היה לו הרצון לבצע פיגועים.

טלב אלסאנע: לכן, יש הבחנה בין העניין של הרצון לבין העניין של היכולת.

טלב אלסאנע: יכולת תמיד היתה ותמיד תהיה.

טלב אלסאנע: העניין הוא הרצון.

טלב אלסאנע: אז לא היה להם רצון, ולמה?

טלב אלסאנע: כי היתה להם תקווה.

טלב אלסאנע: עכשיו, כשאין תקווה, יש להם רצון.

טלב אלסאנע: וכשיש רצון ויש יכולת, יהיו פיגועים.

טלב אלסאנע: ממשלת ישראל אומרת היום: אנחנו נשלול מהעם הפלסטיני את היכולת.

טלב אלסאנע: לעולם אי-אפשר לשלול ממנו את היכולת; אפשר לשלול ממנו את הרצון.

טלב אלסאנע: הדרך הזאת לשלול ממנו את הרצון לבצע פיגועים היא אך ורק על-ידי מתן תקווה.

טלב אלסאנע: העצמאות של הפלסטינים היא הביטחון של מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: יש כאן שני עמים, שאחד דורש עצמאות והשני דורש ביטחון.

טלב אלסאנע: מצד אחד, מי שיכול לתת לעם הפלסטיני את עצמאותו זה לא ארצות-הברית ולא מצרים ולא שום מדינה אחרת.

טלב אלסאנע: מי שיכול לתת לעם הפלסטיני את עצמאותו זה מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: ומצד שני, מי שיכול לתת לעם בישראל את ביטחונו זה לא ארצות-הברית ולא אנגליה ולא שום מדינה אחרת, רק הפלסטינים.

טלב אלסאנע: אז ככל שתיתנו לעם הפלסטיני את העצמאות, מדינת ישראל תקבל את הביטחון.

טלב אלסאנע: לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, שמתי לב שאנשים כאן, במדינה, אחרי הביקור - - -

צבי הנדל: יש מדינה פלסטינית בירדן, מה הבעיה?

גדעון עזרא: מה אתה מציע?

טלב אלסאנע: לזה אני רוצה להגיע.

טלב אלסאנע: אחרי הביקור של מזכיר המדינה היתה כאן שמחה.

טלב אלסאנע: על מה השמחה?

טלב אלסאנע: תשמעו, הוא ממש לא לחץ על מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: הוא נתן אור ירוק לעשות מה שהם רוצים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, האם זה שלא משיגים את השלום זו סיבה לשמחה?

טלב אלסאנע: האם זה שמנציחים את המצב האומלל של דם ודמעות ויזע זו סיבה לשמחה?

טלב אלסאנע: לדעתי, אם ארצות-הברית היא ידידה טובה של מדינת ישראל, היא צריכה ללחוץ ולהתערב על מנת שיושם קץ לשפיכות הדמים, ועל-ידי זה להביא לסיום הכיבוש.

טלב אלסאנע: זה שהיא נותנת לשני העמים כאן להקיז זה את דמו של זה, זה סימן שהיא לא ידיד אמיתי.

טלב אלסאנע: ידיד אמיתי מתערב על מנת לקדם את השלום באזור.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע, ומזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי, שלאחר שיקול נוסף בכל זאת אולי רוצה להוסיף לעובדות שהציג בפנינו חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: כל אחד והעובדות לפי ראות עיניו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, אני מודה לך על שאתה מחליף אותי.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: זו עמדה אישית?

אחמד טיבי: היו"ר ראובן ריבלין: לא, חלילה.

אחמד טיבי: אני צריך לצאת ב-16:30.

צבי הנדל: אף שאתה יכול להבין אותו שקשה לו לשמוע אותך.

אלי בן-מנחם: זמנך החל, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אתה מאוד אובייקטיבי, אדוני סגן השרה.

אחמד טיבי: הביקור של מזכיר המדינה קולין פאואל לא ענה על הציפיות של אלה שרצו שמהביקור יצאו תוצאות מוחשיות.

אחמד טיבי: מה זו תוצאה מוחשית?

אחמד טיבי: ששני הצדדים יקבלו את מפת הדרך - - -

גדעון סער: - - -

אחמד טיבי: תיכף אני אתייחס להצלחה שלך, חבר הכנסת סער.

אחמד טיבי: מפת הדרך.

אחמד טיבי: אני אומר מפת הדרך ולא מפת הדרכים, כי באנגלית זהROAD MAP , ובערבית זה "ח'ריטת אלטריק".

אחמד טיבי: רק בעברית זה מפת הדרכים.

צבי הנדל: בעברית זה "חארטה ברתה".

אחמד טיבי: זה יהיה "חארטה ברתה" אם ראש הממשלה ימשיך להתייחס למפת הדרכים כך.

אהוד יתום: דיברנו על זה אתמול.

אהוד יתום: מפת הדרך של ערפאת ומפת הדרך של אבו-מאזן, זה מפת דרכים, מה לעשות?

אחמד טיבי: זה למי שרוצה להשליך ישראליות על כל דבר, אפילו על העם הפלסטיני.

אחמד טיבי: לכן אני אמשיך בנאומי, אדוני היושב-ראש, אם יושב-ראש הקואליציה ייתן לי להמשיך.

גדעון סער: עם ערפאת זה דרך ללא מוצא.

גדעון סער: אין דרכים.

אחמד טיבי: ראש הממשלה, במסיבת העיתונאים, נאם נאום ארוך ולא הזכיר את מפת הדרכים.

אחמד טיבי: זה היחס שלו למפת הדרכים.

אחמד טיבי: קולין פאואל הלך לאבו-מאזן ולמשלחת הפלסטינית, ומה אמר להם?

אחמד טיבי: אדוני יושב-ראש הקואליציה, זה נוגע גם לך.

אחמד טיבי: הוא אמר להם שיש בעיות קואליציוניות לראש הממשלה בכל מה שקשור לקבלת מפת הדרכים.

אחמד טיבי: היא לא תעבור בממשלה, כך אמרו לי אלה שנפגשתי אתם.

אחמד טיבי: מתברר ששר החוץ, ואולי גם ראש הממשלה אמר לו, שמפת הדרך לא תעבור בממשלה.

אחמד טיבי: והיות שיש בעיות קואליציוניות, אז המזרח התיכון צריך לשקוט על השמרים.

אחמד טיבי: הוא צריך להקפיא כל פעילות מדינית, והקפאת כל פעילות מדינית משמרת את המצב הנוכחי.

אחמד טיבי: כלומר, שפיכות דמים.

אחמד טיבי: ובשל השיקולים הקואליציוניים האלה, על מנת שהשר בני אלון ימשיך להיות שר ועל מנת שליברמן ימשיך להיות שר ועל מנת שסגן שרת החינוך ימשיך להיות שר ויתגורר בחוץ-לארץ, אז חייבים לומר לא לארצות-הברית, חייבים לומר לא לאפשרות הקלושה הזאת של התקדמות בתהליך המדיני.

בנימין אלון: תשתדלו לא לשפוך דם.

אחמד טיבי: אגב, כל הצדדים צריכים להימנע - ולא רק להשתדל - משפיכות דמים.

אחמד טיבי: זה מקובל.

אחמד טיבי: זו לא התרסה בפני שאתה אומר את זה.

אחמד טיבי: זו לא התרסה, זו השקפת חיים.

גדעון סער: מיליון שהידים צועדים לירושלים.

אחמד טיבי: זו השקפת חיים.

אחמד טיבי: אני מתפלא עליך, חבר הכנסת סער.

אחמד טיבי: אני שומע אותך בפינה הקבועה שלך כל שבת בבוקר אצל פאר-לי שחר ואתה נוקט קו ניצי.

אחמד טיבי: אתה יותר ימינה מראש הממשלה.

גדעון סער: טוב שאתה אומר את זה, כי חבר הכנסת אלון לא יכול לשמוע בשבת.

אחמד טיבי: לכן, אולי תשכילו גם אתה וגם חבריך לדעת, שסטטוס-קוו עולה בחייהם של אנשים, גם ישראלים וגם פלסטינים.

אחמד טיבי: אולי אחרי שנכשלתם בתוכנית הכלכלית, והכלכלה כיום היא במצב הכי גרוע מאז 1953, וכולנו על סף תהום כלכלית, אולי, אולי, תעשו חסד עם עצמכם ועם כלל הציבור במדינת ישראל ותצילו אולי את המדינה מהמדיניות שלכם ותשנו כיוון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת טיבי.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת גדעון סער.

אלי בן-מנחם: מוקצבות לך שלוש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת אלי ישי.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כאשר עמדנו במערכת הבחירות של 2001, האופוזיציה של השמאל שבה והתריעה שממשלת שרון תוביל את ישראל לבידוד מדיני, תהרוס את היחסים עם ארצות-הברית של אמריקה.

גדעון סער: נדמה לי שעכשיו כבר יש פרספקטיבה מסוימת לומר שלא היתה ממשלה בישראל שהיו לה יחסים כל כך איתנים עם ארצות-הברית של אמריקה ועם הממשל בארצות-הברית, שמבוססים על אמינות בלי לוותר על האינטרסים החיוניים למדינת ישראל.

גדעון סער: כולנו זוכרים את היקף הטרור שהיה עד לפני שנה - הורדנו את היקף הטרור, כוחות הביטחון שלנו פועלים באופן חופשי במקום כנופיות הטרור של חבריו של חבר הכנסת טיבי ברמאללה, בג'נין ובשכם, והיחסים עם ארצות-הברית הם מצוינים.

גדעון סער: אני מבין למה זה לצנינים בעיני חבר הכנסת טיבי שלמזכיר המדינה האמריקני היה ביקור מוצלח.

אחמד טיבי: ביקור מוצלח?

אחמד טיבי: כישלון אדיר.

גדעון סער: הם פשוט כל פעם טועים בהערכת המצב המדינית שלהם.

גדעון סער: והשמאל, לעומת זה, גם נכנע, גם קיבל אינתיפאדה, גם לא הביא הסכם מדיני וגם לא הביא שלום.

גדעון סער: זאת אומרת, שכדי להגיע לתהליך מדיני וכדי להגיע לשלום אנחנו צריכים סבלנות, זהירות.

גדעון סער: זה לא סטטוס-קוו, חבר הכנסת טיבי.

גדעון סער: אנחנו רוצים לשנות את הסטטוס-קוו, ואיך אנחנו רוצים לשנות את הסטטוס-קוו?

גדעון סער: פעם אחת שהפלסטינים יעמדו במחויבויות שלהם.

גדעון סער: כי הסטטוס-קוו הוא שהם לעולם לא מקיימים את הדברים שהם חותמים עליהם, ולכן אנחנו רוצים לשנות את הסטטוס-קוו.

אחמד טיבי: שמעת על "וויי ריבר"?

גדעון סער: את כל המחויבויות הביטחוניות שחתם עליהם זה שאתם קוראים לו "הנשיא" בהסכם "וויי ריבר", שהיה לך בו חלק מסוים; אומנם לא בצד הישראלי, כפי שהיה ראוי כאזרח ישראלי, אבל היה לך שם חלק.

גדעון סער: זה המזרח התיכון החדש.

גדעון סער: במזרח התיכון החדש היהודים מפנימים נורמות של האזור.

גדעון סער: למשל סבלנות, למשל איך צריך לנהל משא-ומתן.

גדעון סער: לא תמיד צריך לומר מראש כל דבר.

גדעון סער: לכן אנחנו בסך הכול מחפשים פרטנר אחראי בצד הפלסטיני.

גדעון סער: אנחנו לא נוותר בענייני הביטחון ולא נעשה כל ויתור כאשר אנחנו יודעים שאין לנו פרטנר ויהיה ואקום ואנחנו נחזור למצב שלפני "חומת מגן".

גדעון סער: יש לנו הסבלנות, כי הסבלנות הזאת מחויבת כדי לשמור על ביטחונם של אזרחי ישראל.

גדעון סער: זה היסוד לעמדה של הממשלה הנוכחית, לא רצוננו בהמשך כהונתו של השר בני אלון, שהוא שר מצוין, וכמובן השר ליברמן וסגן השרה צבי הנדל, שכולם תורמים תרומה חשובה ביותר, איכותית, לממשלה.

אחמד טיבי: הם גרים בחוץ-לארץ.

גדעון סער: הם גרים בחלק מארץ-ישראל, שנמצא בידי ישראל.

אחמד טיבי: לפי החוק הם גרים בחוץ-לארץ.

אחמד טיבי: אתה משפטן, אתה מכיר את החוק הבין-לאומי.

גדעון סער: אתה יודע שזה לא נכון.

גדעון סער: הייתי יכול להיכנס לניתוח מדוקדק של המשפט הבין-לאומי, אבל הם גם שרים בממשלה והם גם גרים איפה שהם גרים.

גדעון סער: אנחנו נמשיך לעמוד על אותם דברים עד שאתם תבינו שיש ממשלה אחרת במדינת ישראל, שהיא רצינית והיא גם תובעת מהשותף שלה למשא-ומתן לקיים דברים ולבצע דברים.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, הסברנו לפני שעה קלה את הנושאים האלה, יחד עם שר החוץ שלנו, בארוחת צהריים עם שר החוץ היווני.

גדעון סער: נדמה לי שהוא הצליח להבין היטב את הבעייתיות.

אחמד טיבי: - - - להיפגש עם ערפאת?

גדעון סער: לא.

גדעון סער: בסך הכול חלק מהתרגילים שלכם למנוע משא-ומתן זה לחזק את ערפאת באופן הזה, כדי שהוא יטרפד את חיזוקו של אבו-מאזן, שרוצה בחידושו של התהליך המדיני.

גדעון סער: לכן בעניין הזה הפלסטינים רק מכשילים את עצמם ומונעים מעצמם להתקדם ומעדיפים להישאר באותו מצב אומלל שהם הביאו על עצמם.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת גדעון סער.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אלי ישי - איננו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עזמי בשארה - איננו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה, הוקצבו לך שלוש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת גדעון סער, שדיבר לפני ובאופן מאוד בלתי פרלמנטרי עוזב את האולם, טען שהפלסטינים, באמצעות חיזוקו של ערפאת, יוצרים קשיים במשא-ומתן בשל ביקור פאואל להגשמת מפת הדרכים, והוא צודק.

אבשלום וילן: אין ספק שבעיית הבעיות היא העובדה, שממשלת אבו-מאזן, כבולות ידיה ורגליה על-ידי ערפאת, שאיננו מוכן להתיר לה את חופש הפעולה לגבי המאבק בטרור.

אבשלום וילן: אבל, לא פחות מכך, חבר הכנסת סער, ראש ממשלתך, בפגישתו עם פאואל לפני יומיים, ניסה להסביר לו לאורך כל השיחה שהבעיה היא מימוש זכות השיבה, ובעצם מתמרן חזור ותמרן כדי לשים מקלות ביציאת התהליך המדיני לדרך, אם בתחום המשך אישורים רגיל של מדיניות חיסולים ואם בתחום אי-טיפול במאחזים בלתי חוקיים, שקמו בעשרת הימים האחרונים באופן בלתי חוקי והוא לא נתן כל הוראה להורידם.

אבשלום וילן: אני אישית חושב שמפת הדרכים היא נכס בעבור מדינת ישראל, אבל אפילו לשיטתו של ראש הממשלה, תן לפלסטינים לנהל בתוכם-עצמם את הוויכוח המר והנמהר.

אבשלום וילן: תן להם פעם ראשונה בהיסטוריה שלהם לנסות להגיע להתמודדות פנימית, האם מטפלים בטרור - כן או לא.

אבשלום וילן: במקום לעשות את זה, ראש הממשלה יוצר סימטריה חסרת אחריות.

אבשלום וילן: נכון, בסוף השבוע הבא ראש הממשלה יהיה בארצות-הברית לפגישה עם הנשיא בוש.

אבשלום וילן: אני מפנה אותך, גברתי היושבת-ראש, וגם את חברי הכנסת מהימין, למאמרו של תומס פרידמן ב"ניו-יורק טיימס", שהסביר בשפה בהירה וברורה מאוד, וזה התפרסם היום גם בעברית ב"הארץ", מה פירושו של דבר שבוש הצעיר לא יקשיב לבוש הזקן.

אבשלום וילן: ומי שתולה תקוות בכך שאריאל שרון, ראש ממשלתנו, מהלך אימים או קסם על בוש הצעיר, ובעצם יקבל שדה פעולה חופשי, כדאי לו שיזכור מה אמר בוש הזקן ב-1991 לראש ממשלת ישראל דאז, יצחק שמיר, לאחר מלחמת המפרץ הראשונה.

אבשלום וילן: מה שהוא אמר הוא מאוד פשוט: מדיניות ההתנחלויות בטווח הארוך גורמת נזק ניכר לישראל.

אבשלום וילן: האמונה כי ישראל יכולה להחזיק את כל השטחים, להמשיך את הכיבוש ולהפוך למדינה דו-לאומית, גורמת נזק ארוך טווח למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, שחיה בשוויון זכויות גמור עם אזרחיה הלא-יהודים בתוך מדינת ישראל.

אבשלום וילן: לא יעזור כלום, תשע שנים מעכשיו, בין הירדן לים התיכון הפלסטינים, לרבות הפלסטינים תושבי ישראל, יהיו פה רוב.

אבשלום וילן: אני אומר לימין יותר: מה אתם באמת חושבים, שבעולם הפתוח הזה דורות שלמים של צעירים ישראלים ימשיכו לחיות פה, ולנצח תאכל חרב עם רעיונות משיחיים מטורפים על קדושת הארץ וארץ-ישראל השלמה, בלי שפעם נוכל להגיע לפתרון של הסדר שלום?

אבשלום וילן: אתם חושבים שעל זה אפשר יהיה להחזיק פה דורות?

אבשלום וילן: אתם תהרסו את החברה הישראלית מבפנים.

אבשלום וילן: תראו את המחיר הכלכלי הנורא, את המצב הכלכלי ואת התוכניות האנטי-חברתיות בעליל שאתם כרגע מובילים, ותבינו שהאינטרס להגיע להפסקת אש, האינטרס להוציא לפועל את מפת הדרכים הוא קודם כול אינטרס ישראלי, וכל זמן שאנחנו חזקים ואנחנו בעלי היתרון הצבאי האדיר, זה הזמן לעשות את זה.

גדעון עזרא: אבו, מה לעשות?

אבשלום וילן: 70% מהמצביעים שלך חושבים כמוני.

אבשלום וילן: מה לעשות?

אבשלום וילן: לתת ברצינות לפלסטינים, לאבו-מאזן ולדחלאן, לנסות להתמודד, להפסיק לכמה שבועות את מדיניות החיסולים, לא לתת כרגע לשום מאחז בלתי חוקי לעלות, להגיע לבוש בשבוע הבא ולהתחיל לדבר ברצינות, איך מניעים תהליך מדיני אמיתי, איך מגיעים לפתרון מדיני אמיתי, לשיטתכם, לא לשיטתי.

אהוד יתום: גם לגבי אלה שהם בדרכם לפיגוע?

אבשלום וילן: לא, אין ויכוח, מי שבדרכו לפיגוע צריך להיעצר, ובכל האמצעים.

אהוד יתום: זאת המדיניות.

אבשלום וילן: חבר הכנסת אהוד יתום, זה לא הוויכוח.

אבשלום וילן: אתה יודע בדיוק איך מתנהלת מדיניות החיסולים, אני לא רוצה להרחיב עליה את הדיון; אני חושב שאתם הולכים בה רחוק מדי ומוגזם מדי.

אבשלום וילן: הרי אבו-מאזן נתן לכם את תשובת המחץ.

אבשלום וילן: אריאל שרון אמר לפני שבוע לאבו-מאזן: מה אתה רוצה, החיסולים עוזרים לי לעזור לך להילחם בטרור.

אבשלום וילן: זה כמו שתגיד שחיסולו של גנדי, זיכרונו לברכה, הועיל לך מכיוון שהוא היה סמן קיצוני ממך.

אבשלום וילן: זו רמת הטיעון וזו האמת.

אתי לבני: תודה רבה.

אבשלום וילן: אני רק אענה לחבר הכנסת יתום, לשר גדעון עזרא ולאחרים.

אבשלום וילן: בסופו של דבר לא נוכל לברוח מהחשבון הפנימי הישראלי.

אבשלום וילן: אתם משחקים על זמן שאול ויקר, ולדעתי המדיניות שלכם גורמת נזק כבד לאינטרס הישראלי ארוך הטווח.

אבשלום וילן: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

אתי לבני: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

אלי בן-מנחם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אתמול, אחרי ביקור פאואל, אמר השליח האמריקני דייוויד סאתרפילד, שנשאר באזור לשיחות המשך, מה ששר החוץ פאואל לא אמר בביקורו.

אלי בן-מנחם: בביקורת על מדיניות ישראל הוא טען, כי ראש הממשלה אריק שרון מתעלם ממפת הדרכים.

אלי בן-מנחם: כלומר, ממשלת ישראל והעומדים בראשה דוחים למעשה את יוזמת השלום של ארצות-הברית, או בעצם כל יוזמת שלום.

אלי בן-מנחם: שרון נשאר כבול בידיו של מיעוט מתנחלים קיצוני, במקום להיות כבול לתקוות השלום של העם כולו.

אלי בן-מנחם: כל בר-דעת שקרא את דברי שרון לפאואל מבין שהיה כאן תרגיל.

אלי בן-מנחם: לפני הביקור פיזר שרון דברים פייסניים בעד שלום וויתורים כואבים.

אלי בן-מנחם: עכשיו מתברר שהכול עורבא פרח, דיבורים ללא כיסוי.

אלי בן-מנחם: ברור עכשיו שלשרון אין שום כוונה לפנות שום התנחלות, אין לו כוונה להביא לשלום, ולכן גם לא לביטחון.

אלי בן-מנחם: לעיתון "ג'רוזלם פוסט" הוא כבר גילה, שבית-אל ושילה יישארו לעד בריבונות ישראלית.

אלי בן-מנחם: לשר החוץ פאואל הוא הציג את הצורך בהמשך פיתוח ההתנחלויות כדי לא לעשות הפלות.

אלי בן-מנחם: זה נראה הגיוני או סביר?

אלי בן-מנחם: האם על כל ילד שנולד בשטחים מקימים עוד היאחזות?

אלי בן-מנחם: כובשים עוד גבעה?

אלי בן-מנחם: בונים עוד בתים?

אלי בן-מנחם: שרון אפילו לא הסכים לכינוי "התנחלויות", כי אם "יישובים יהודיים", וישובים יהודיים הוא לעולם לא יפנה.

אלי בן-מנחם: ממשלת ישראל הימנית חושבת שהצליחה לסדר את ארצות-הברית.

אלי בן-מנחם: אבל לא את ארצות-הברית סידרנו, אלא את עצמנו.

אלי בן-מנחם: הביקור נחל כישלון, ועמו הסיכוי לשלום, לביטחון, לצמיחה.

אלי בן-מנחם: העיתונאי היהודי האמריקני הנודע תומס פרידמן כותב, כי הנשיא בוש ייזכר כמי שהביא לשחיקה של מדינת ישראל, משום שנכרך אחרי ראש הממשלה שרון, ובסלחנותו גרם לישראל להאמין שהיא יכולה לקבל הכול – התנחלויות, שגשוג, שלום ודמוקרטיה.

אלי בן-מנחם: אין שקר גדול מזה.

אלי בן-מנחם: כבר היום הציבור האמריקני מגלה סימנים שנמאס לו מהמעורבות בסכסוכים בין-לאומיים.

אלי בן-מנחם: גם מנהיגיו ימשכו ידיהם בקרוב מהמזרח התיכון וישאירו אותנו ואת שכנינו הפלסטינים להתבוסס בדמנו אם לא תיראה התקדמות.

אלי בן-מנחם: שרון אומר כי לא יבצע דבר עד שלא תהיה התקדמות בצד השני.

אלי בן-מנחם: הרי מדובר במתכון בטוח לקיפאון.

אלי בן-מנחם: אם כל צד ימתין לצד השני והצעדים לא ייעשו במקביל, לעולם לא תהיה התקדמות.

אלי בן-מנחם: במו ידינו אנחנו דוחים כל הזדמנות לשלום.

אלי בן-מנחם: כבר היום נוצרת בשטחים אווירה שבה ערפאת נלחם בכיבוש הישראלי ואילו אבו-מאזן משתף פעולה עם ישראל וארצות-הברית.

אלי בן-מנחם: אנחנו בעצמנו מחזקים את הכוחות הקיצוניים, מחזקים את ערפאת ומחזקים את הטרור, במקום לחזק את הכוחות המבקשים להתנער מדרך הטרור.

אלי בן-מנחם: לצערנו, אפילו הזרמים המתונים בחברה הפלסטינית מתחילים לאבד תקווה ולהאמין שאין סיכוי להגיע להסדר עם הממשלה בירושלים בהרכבה הנוכחי.

אלי בן-מנחם: הטרור יחד עם הקיפאון המדיני הם מתכון בטוח להידרדרות נוספת במצב הכלכלי.

אלי בן-מנחם: הניצחון הקטן של שרון, הנוקט טקטיקת השהיה, הוא ההפסד של כל עם ישראל.

אלי בן-מנחם: העולם הערבי יתנתק מתהליך השלום והניצחון בעירק ייתפס כתוכנית אמריקנית וישראלית להבטיח את המשך ההתנחלויות.

אלי בן-מנחם: ברור שאז הקיצונים ישתלטו לגמרי על המחנה הערבי ונישאר עם מדינה שבה מיעוט יהודי שולט בכוח ברוב ערבי.

אלי בן-מנחם: לסיום, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להיות אופטימי.

אלי בן-מנחם: עדיין לא מאוחר להציל את המצב.

אלי בן-מנחם: כפי שהרוב הפלסטיני חייב לעקור את הטרור מקרבו, כך ראש הממשלה חייב לספק לאבו-מאזן שיפור מיידי בחיי היום-יום של רוב הציבור הפלסטיני והסכמה לפנות התנחלויות.

אלי בן-מנחם: אם ייעשה כן, אני בטוח ששרון ימצא תמיכה רחבה גם באופוזיציה.

אלי בן-מנחם: תודה.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

אתי לבני: אחריו – חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, ואחריו – חבר הכנסת אייכלר.

עזמי בשארה: גברתי היושבת בראש, חברי הכנסת, בחלק מהעיתונות הזרה כבר עושים צחוק מהמחוות הישראליות.

עזמי בשארה: האריכו את הסגר על עזה בשביל שיורידו אותו בזמן שפאואל פה.

עזמי בשארה: הסגר שהיה אמור להיגמר אחרי פסח, האריכו אותו ביממה אחת, בשביל לעשות זאת כשפאואל פה.

עזמי בשארה: בעצם אין מחוות, להיפך, יש הצרת צעדים.

עזמי בשארה: יש צפיפות בבתי-הסוהר, חלק גדול מהעצורים ממילא היו אמורים להשתחרר בתוך כמה שבועות.

עזמי בשארה: זה ממש לעג לרש.

עזמי בשארה: יש פה בעיה עם אמינות ועם דיבור אמת.

עזמי בשארה: מוציאים את דיבתו של יאסר ערפאת?

עזמי בשארה: יש פה בעיה של דיבור אמת לגבי מחוות ולגבי מה שעושים, ולאט לאט יש אובדן אמינות.

עזמי בשארה: לשרון יש אומנם עצבים חזקים ביותר ויש לו כושר ראייה חד, אבל שרון הוא כישלון.

עזמי בשארה: הוא כישלון פוליטי אדיר; לא היה עוד כישלון כזה בהיסטוריה של מדינת ישראל, גם ביטחונית וגם כלכלית.

עזמי בשארה: זו התקופה הכי סוערת בהיסטוריה של מדינת ישראל מאז מלחמת ההתשה, גם כלכלית.

עזמי בשארה: מה שמחבק את שרון הוא החיבוק של ה-11 בספטמבר.

עזמי בשארה: הוא נהנה מהמזג האמריקני אחרי ה-11 בספטמבר.

עזמי בשארה: לא ייאמן.

עזמי בשארה: צרתם של אחרים היא זו שממנה הוא הפיק תועלת, זה הכול.

עזמי בשארה: אולי בונים על הכנסיות הפרוטסטנטיות הפונדמנטליסטיות בארצות-הברית.

עזמי בשארה: יש בעיה במדינת ישראל.

עזמי בשארה: זו לא כוויית, אף אחד לא כבש אותה, אין פה נשק כימי, הפלסטינים לא הולכים לייצר נשק כימי, הם לא כבשו מדינה אחרת, אין להם דיקטטורה.

עזמי בשארה: עם כל הביקורת על יאסר ערפאת, אין בעיה של ערפאת--אבו-מאזן.

עזמי בשארה: יאסר ערפאת לא רוצה יותר ממדינה פלסטינית בגבולות ה-4 ביוני 1967 ואבו-מאזן לא יכול להסתפק בפחות מזה.

עזמי בשארה: יש בעיה.

עזמי בשארה: הבעיה עכשיו היא לעזור לאבו-מאזן?

עזמי בשארה: מה השטויות האלה?

עזמי בשארה: בעצם זה שעומדים פה ואומרים שצריך לעזור לאבו-מאזן – מזיקים לו.

עזמי בשארה: מה השטויות האלה?

עזמי בשארה: יש נשיא נבחר, הוא רוצה מדינה בגבולות ה-4 ביוני 1967, ואבו-מאזן לא יכול להסתפק בפחות מכך.

עזמי בשארה: מישהו משלה את עצמו פה.

עזמי בשארה: על מה מדברים?

עזמי בשארה: על כך שחלק מהפלסטינים אולי ייכנסו לאשליה של אגודות הכפרים ויתחילו להוות משטרה בשביל מדינת ישראל?

עזמי בשארה: אחר כך נחזור עוד פעם לארבע השאלות של אוסלו.

עזמי בשארה: מה היא מפת הדרך?

עזמי בשארה: אותן ארבע שאלות: גבולות, ירושלים, התנחלויות, פליטים.

עזמי בשארה: לפני זה רוצים שהפלסטינים יהפכו לאגודות כפרים ויעשו ביטחון בשביל מדינת ישראל.

עזמי בשארה: יש פה מלה נעלמת, שקוראים לה "כיבוש", והעם הפלסטיני הוא תחת כיבוש.

עזמי בשארה: אגב, יש בעולם קונסנזוס שיש פה בעיה קולוניאלית.

עזמי בשארה: יש ביקורת פה ושם על השיטות שנוקטים הפלסטינים, אבל אף אחד לא חושב שאצל הפלסטינים זו דיקטטורה כמו בעירק, להיפך, יש היום קונסנזוס בין-לאומי שהפלסטינים הםunderdog בקונטקסט הישראלי-הפלסטיני ובקונטקסט הפלסטיני-האמריקני.

עזמי בשארה: יש פה בעיה.

עזמי בשארה: סומכים על ה-11 בספטמבר?

עזמי בשארה: זה ימשיך להזין את מדיניות הכיבוש?

עזמי בשארה: החיבוק האמריקני לשרון שאפילו מונע את כישלונו בבחירות?

עזמי בשארה: מה הוא יכול היה להגיש לבוחר הישראלי אם לא היה החיבוק האמריקני שמכסה על הכישלונות שלו גם בביטחון, גם בכלכלה, גם במדיניות וגם בעניינים הפוליטיים?

עזמי בשארה: יש פה כישלון.

עזמי בשארה: כמובן יש כישלון של מפלגת העבודה, שאהוד ברק סחב אותה לקמפ-דייוויד, עשה את ההרפתקה שקוראים לה קמפ-דייוויד וגמר עם המפלגה.

עזמי בשארה: לא היתה לו כוונה לגמור עם מפלגת העבודה, אבל הוא יצר את הרושם שהפרויקט שלה נכשל.

עזמי בשארה: אבל זו הרפתקנות שלו.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בשארה, בלי קשר לכך שהזכרת את מפלגת העבודה, זמנך תם.

עזמי בשארה: אני רוצה עוד משפט ועוד משפט, אבל אני אומר לך תודה, אדוני היושב-ראש, ויורד.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת ניסן סלומינסקי - הוקצבו לך שלוש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני לא יודע מה קרה לנו היהודים.

ניסן סלומינסקי: אני עומד כאן ושומע את הדוברים לפני ועומד נדהם.

ניסן סלומינסקי: בואו ונראה מה קרה לארצות-הברית.

ניסן סלומינסקי: לארצות-הברית קרה אירוע טרור גדול, אבל אירוע אחד, וכתוצאה מזה נפקחו עיניהם.

ניסן סלומינסקי: פתאום הם הבינו שיש בעיה של טרור שצריך לפתור.

ניסן סלומינסקי: לוקחים ומגדירים מי הן ארצות הטרור - לקחו את עירק והגדירו אותה כמדינת טרור - ומחליטים לחסל את הטרור.

ניסן סלומינסקי: הציעו להם לקיים משא-ומתן וכו', ואמרו: אין משא-ומתן ואין כלום.

ניסן סלומינסקי: אתם, האירופים, תשבו בשקט.

ניסן סלומינסקי: אנחנו הולכים לחסל את הטרור.

ניסן סלומינסקי: הם עשו את זה.

ניסן סלומינסקי: נכנסו בגדול ועשו.

ניסן סלומינסקי: בואו ותראו אותנו.

ניסן סלומינסקי: צמודים אלינו אנשי טרור אמיתיים פי-אלף יותר מאשר עירק.

ניסן סלומינסקי: עירק היא אולי מדינת טרור, אבל פה יושבים כל הטרוריסטים.

ניסן סלומינסקי: פה זה בית-החרושת של המתאבדים, של כל הפילוסופיה של המתאבדים בפועל ושל הרוצחים.

ניסן סלומינסקי: באים אלינו ואומרים לנו: אתם, ישראל, לא ארצות-הברית.

ניסן סלומינסקי: אתם אל תעשו מה שאנחנו עושים בארצות-הברית.

ניסן סלומינסקי: באים ונותנים לנו תוכנית, שארצות-הברית עצמה, כשמדובר עליה, דחתה אותה בשתי ידיים.

ניסן סלומינסקי: ארצות-הברית סירבה למשא-ומתן עם עירק.

ניסן סלומינסקי: אמרו: קודם נחסל את הטרור.

ניסן סלומינסקי: והטרור בעירק הוא הרבה יותר צעיר, קטן וזעיר מהטרור של המתאבדים שצמוד אלינו.

ניסן סלומינסקי: היא לא הסכימה לנהל משא-ומתן, והיא לא הסכימה לפשרות – אמרו: חיסול הטרור הוא דבר ראשון, ואחר כך נראה הלאה.

ניסן סלומינסקי: אז מה הם רוצים מאתנו עכשיו?

ניסן סלומינסקי: מה זו מפת הדרכים?

ניסן סלומינסקי: באים אלינו ורוצים שננהל משא-ומתן, נתחיל להצהיר הצהרות ונתחיל להקים מדינה פלסטינית זמנית, אפילו כשהטרור עדיין פועל.

ניסן סלומינסקי: שאולי מישהו יגיד שאני שואף ורוצה להדביר את הטרור - לא להדביר בפועל.

ניסן סלומינסקי: למה אנחנו צריכים להיות ה"פראיירים"?

ניסן סלומינסקי: למה אנחנו צריכים לשלם את המחיר הזה שהאמריקנים עצמם לא רוצים לשלם?

ניסן סלומינסקי: אני אומר לכם שוב באחריות: האמריקנים והנשיא בוש לא היו מעלים בדעתם להציע תוכנית כזאת.

ניסן סלומינסקי: הוא יודע היטב מה משמעות מדינה פלסטינית.

ניסן סלומינסקי: מעולם לא הוצעה על-ידם מדינה פלסטינית, כי להקים מדינה פלסטינית צמודה לישראל - הכוונה היא להכביד על ישראל.

ניסן סלומינסקי: אם היום יש טרור בישראל, יהיה פי-אלף יותר טרור.

ניסן סלומינסקי: תהיה להם מדינה, יוכלו להביא נשק, ולא יהיה אפשר לעשות שום דבר, כי זו מדינה ורצים לאו"ם.

ניסן סלומינסקי: הם לא היו מעלים זאת בדעתם.

ניסן סלומינסקי: אחרי אירועי ה-11 בספטמבר הם ודאי היו מבינים כל פעולה שאנחנו היינו עושים כדי להדביר את הטרור.

ניסן סלומינסקי: אלא מה?

ניסן סלומינסקי: היהודים תמיד כאלו.

ניסן סלומינסקי: חלק מאתנו, לא אנחנו, הלך ונתן להם רעיונות והציע להם את הרעיונות על מדינה פלסטינית ועל כל הדברים האלה - הם "קונים".

ניסן סלומינסקי: הנשיא אומר: אם אתם, הישראלים, מסכימים לזה, מה אתם רוצים ממני?

ניסן סלומינסקי: .

ניסן סלומינסקי: אני אומר לכם שוב: הצרה שלנו היא מבית פנימה.

ניסן סלומינסקי: זה התחיל עם הסכם אוסלו.

ניסן סלומינסקי: עד הסכם אוסלו אני הסתובבתי בכפרים עם כל המוכתרים.

ניסן סלומינסקי: הייתי השופט שלהם.

ניסן סלומינסקי: לפעמים הם באו אלי זבי דם בשתים-עשרה בלילה כדי שאהיה הפוסק במריבות בין החמולות.

ניסן סלומינסקי: הסתובבנו שם, והיו לנו יחסים נפלאים אתם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת סלומינסקי, אני מבקש שתסיים.

ניסן סלומינסקי: זה היה עד שהתחיל נושא אוסלו.

ניסן סלומינסקי: אוסלו בא ואמר להם, ופתאום הכניסו להם לראש בכוח עם פטישים: תפסיקו.

ניסן סלומינסקי: יש לכם סיכוי למדינה.

ניסן סלומינסקי: תילחמו, תעשו טרור, תקבלו מדינה, ואז התחיל כל העסק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו, היהודים, "סופר" - אני לא רוצה להגיד מה - תמיד החכמים.

ניסן סלומינסקי: כך היה בהסכם אוסלו, וכך הכנסנו את הטרור לכאן.

ניסן סלומינסקי: מי שחושב שאם נלך עם כל מיני הסכמים משוגעים כאלו נדביר את הטרור ונביא שלום, לא מבין מה שהוא אומר, לא מכיר את העם הערבי ולא מכיר עם מי יש לנו עסק.

ניסן סלומינסקי: הדרך היחידה היא מה שהאמריקנים אמרו: קודם כול להדביר את הטרור, ואחר כך נתחיל לדבר.

ניסן סלומינסקי: כך היה בהסכם אוסלו, וכך גם עכשיו עם האמריקנים.

ניסן סלומינסקי: לכן, ממשלת ישראל, כנסת ישראל, צריכה להודיע לנשיא ארצות-הברית ולשר החוץ: אנחנו, בשום פנים ואופן, לא נעשה צעד אחד ולא נפתח שום דו-שיח.

ניסן סלומינסקי: קודם כול, הדברת הטרור.

ניסן סלומינסקי: דבר שני - לא יעלה על הדעת ולא יקום שתקום מדינת טרור צמודה אלינו.

ניסן סלומינסקי: אם הם רוצים להקים בירדן את מדינת פלסטין או את מדינת ירדן, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: בינתיים, שם יש 70% - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת סלומינסקי, תם הזמן.

ניסן סלומינסקי: לכן, שוב, אני פונה בקריאה שאנחנו, הכנסת, נפנה לארצות-הברית ונודיע: אין שום שיחות לפני הדברת הטרור, ולא יקום ולא תהיה מדינה פלסטינית - לא זמנית ולא לא-זמנית.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת סלומינסקי.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אלי בן-מנחם: אחריו - חברי הכנסת אריה אלדד ודליה איציק.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חזרתי עכשיו מארצות-הברית.

ישראל אייכלר: רציתי לומר לכם, שאם התקשורת הישראלית היתה כל כך פרו-ישראלית כמו האמריקנית, אף שגם שם יש ביקורת קשה ואי-צדק כלפי ישראל, מצבנו היה הרבה יותר טוב.

ישראל אייכלר: שמעתי שהשר אלון עשה שם נפשות נגד מפת הדרכים, וראש הממשלה שלח לו אזהרה: או שאתה מפסיק את הפעילות או שאתה מפוטר.

ישראל אייכלר: והנה, הוא כאן חזרה בחיק הממשלה, ונראה שאם כבודו יכול לשבת בממשלה שעושה גזירות כאלה נגד העם, הוא יוכל להמשיך לשבת גם אם תהיה מפת הדרכים.

ישראל אייכלר: הממשלה הזאת מנסרת את הבסיס הקיומי של עם ישראל, ולכן היא לא תוכל גם להתמודד עם מפת הדרכים.

ישראל אייכלר: מי שהורס את עולם התורה, מי שמכריז על עקירת היהדות, הפסח, השבת והאמונה - הם לא יצליחו: לא להביא שלום וגם לא להביא ביטחון.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת אריאל, גם הוא מהאיחוד הלאומי, ארגן נסיעות לקבר-רחל, וזאת לאחר שהוא וחברו, חבר הכנסת סלומינסקי, הניפו בוועדת הכספים את גרזן הקיצוץ של יותר מ-200 מיליון שקלים מלומדי התורה בישיבות ובכוללים.

ישראל אייכלר: הם גם יתמכו בקיצוץ קצבאות הילדים.

ישראל אייכלר: ורחל מבכה על בניה, על האם היהודייה שגוזלים מידיה את פת הלחם של הילדים הקטנים של העניים.

ישראל אייכלר: מה זה קשור למפת הדרכים?

ישראל אייכלר: בשני מישורים: גם במישור האמוני וגם במישור המעשי.

ישראל אייכלר: במישור המעשי, צריך לדעת שהאמריקנים בכלל והנשיא בוש בפרט רואים במדינת ישראל, בארץ-ישראל, עניין דתי.

ישראל אייכלר: הם מאמינים בתנ"ך.

ישראל אייכלר: אחרת, אין להם שום תשובה על טענת המוסלמים שכל המדינה הזאת קיימת על פלסטין הכבושה, ולא רק ביהודה ושומרון, אלא גם במקום שאנחנו יושבים.

עזמי בשארה: זה משהו שאתה היית אמור להתנגד לו מאוד.

עזמי בשארה: - - - זה דתי.

ישראל אייכלר: נכון, אני לא מקבל את הדת שלהם, אבל אנחנו צריכים לדעת שהגישה שלהם היא גישה אמונית.

עזמי בשארה: זה הבסיס הדתי.

ישראל אייכלר: אחרת, אנחנו נמצאים פה בשיח'-באדר הכבושה.

עזמי בשארה: היית צריך לומר.

עזמי בשארה: אתה מאמין - - -?

ישראל אייכלר: לכן, אני רוצה שנבין את זה.

ישראל אייכלר: ארצות-הברית רואה חשיבות גדולה בביטחונה של ישראל, והיא השקיעה 80 ביליון דולר, 80 מיליארד דולר, במלחמה נגד עירק מחשש שיש שם נשק להשמדה המונית.

ישראל אייכלר: נגד מי?

ישראל אייכלר: נגד וושינגטון?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: נגד ארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: סדאם חוסיין לא יכול היה להגיע לוושינגטון.

ישראל אייכלר: גם הפלסטינים אינם מסכנים את ארצות-הברית.

ישראל אייכלר: אמריקה רוצה לחזק את מדינת ישראל, והיא רוצה להשיג שלום יחד עם הערבים, כדי שיהודים יוכלו לחיות פה, כי זה רצון הבורא לפי אמונתם.

ישראל אייכלר: כאשר הם שומעים שבמדינה הזאת, במדינת היהודים, קמה ממשלת זדון שנלחמת נגד היהדות בפומבי - מוחקת את הפסח ומרעיבה את ילדי העניים, לא רק של החרדים - הם לא מבינים את זה.

ישראל אייכלר: הייתי בארצות-הברית, והם פשוט לא מבינים.

ישראל אייכלר: הממשלה הזאת משקרת לעם, אומרת שקונדוליסה רייס דורשת לקצץ בסיוע לעניים, והם לא מאמינים למשמע אוזניהם.

ישראל אייכלר: הם פשוט נעלבים.

ישראל אייכלר: ארצות-הברית מזרימה מיליארדים לעניים מכל האומות שחיים באמריקה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אייכלר, תסיים.

אלי בן-מנחם: סיימת את הזמן, ואתן לך לומר עוד כמה משפטים לסיום.

ישראל אייכלר: יש בארצות-הברית הפרדת דת ממדינה.

ישראל אייכלר: אני רוצה שתדעו, שילדי הישיבות והאחרים מקבלים פי-שניים מכפי שנותנים פה, לפני הקיצוצים, במזון, בתחבורה, בספרים וגם בשכר דירה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר, שגם במישור האמוני אנחנו צריכים לדעת שבלי שלום אין כלכלה, כמו שאומר רש"י: גם אם יש מזון ומשקה, אם אין שלום אין כלום.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים ומאמינים - השר אלון, אני רוצה שאתה, כיהודי דתי, תדע - שעל כל כולל שחס וחלילה יקרוס וכל ישיבה שתקרוס, כל כולל שייסגר, יפונו שתי התנחלויות ולא יהיה שלום, כי כך אמר הנביא: "אם תאבו ושמעתם טוב הארץ תאכלו", יהיה לנו טוב, "ואם תמאנו ומריתם חרב תאכלו", רחמנא ליצלן.

ישראל אייכלר: אין לך מרי ומרד נגד בורא עולם, חוץ מאשר ממשלה שמחליטה להילחם נגד זכות הלידה של ילד ולקחת את מענק הלידה מאמא שיולדת ילד בארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: מבטלים את מענק הלידה, מרעיבים ילדים, מטילים מס בריאות על אמהות ועקרות-בית שאינן מרוויחות, מציגים תוכנית כלכלית נגד העניים ונגד העולים ומזרימים מיליארדים לבזבוזים בקרב המקורבים לשלטון.

ישראל אייכלר: זהו פשע מאורגן נגד העם.

ישראל אייכלר: כלכלה כזאת לא תוכל לעמוד במלחמה, והיא גם לא תוכל להשיג שלום.

ישראל אייכלר: רק בחסד וברחמים, רק בלב חם לדלים מכל הסוגים, נזכה לשלום ולשלווה, לשגשוג כלכלי וגם לביטחון.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד - איננו.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חברת הכנסת דליה איציק.

אלי בן-מנחם: זו הצעה רגילה, והוספנו לך עוד חמש דקות.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, ביקור פאואל בישראל ביום א' - - - אדוני סגן שר הביטחון, חבל שיושב-ראש הנהלת הקואליציה לא נמצא כאן אתנו כדי לשמוע גם כמה דברים שמתוקף תפקידו כיושב-ראש הנהלת הקואליציה, או כמי שהיה מזכיר הממשלה, אולי יכול היה להשפיע עליהם.

זאב בוים: אנו נעביר.

דליה איציק: חברי השרים, אדוני סגן השר, אני מוכרחה לומר ששרונולוגים - ואני לא מחשיבה עצמי כזו - אומרים שיש שתי שאלות יסוד לגבי שרון.

דליה איציק: שאלה אחת היא שאלת מיליון הדולר: האם ראש הממשלה בדיבוריו, ברטוריקה האחרונה שלו, כי הוא מבין ששלום תובע כאבים גדולים, באמת ילך - - - חבר הכנסת גדעון סער, שלום לך.

דליה איציק: זה מאוד מרשים שאתה שועה לקריאתי, והגעת מייד.

דליה איציק: זה יפה מאוד.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש הנהלת הקואליציה, אני מברכת אותך על זה.

גדעון סער: - - -

דליה איציק: אתה יודע, לא נכנסים עם כוס.

אלי בן-מנחם: הוא חבר כנסת חדש - הוא ילמד.

דליה איציק: חברי השרים, אומר ראש הממשלה, ואמר כמה פעמים גם לי, בהיותי אצלו שרה בממשלה, ואמר גם לך, השר בני אלון: אני אלך לכאבים גדולים.

דליה איציק: אני אלך לוויתורים גדולים תוך כאבים גדולים.

דליה איציק: אני יודע גם יודע מה מחירו של השלום.

דליה איציק: אומר עוד ראש הממשלה, ואפילו ציין שמות של מקומות שאתה מאוד קשור אליהם: אני מוכן לוותר גם עליהם, ובלבד שאני אדע שיש שלום.

דליה איציק: שרונולוגים אחרים אומרים: אל תשימו לב למה שהוא אומר.

דליה איציק: יש פער גדול בין איך שהוא מדבר לבין מה שהוא אומר, ובעיקר פער גדול בין מה שהוא אומר לבין המעשים שלו.

דליה איציק: לי יש איזו נטייה לא לחשוד באדם אם ממש לא מוכרחים, אף-על-פי שבשנתיים האחרונות לא ראיתי שפניו לשלום.

דליה איציק: לא ראיתי שפניו לשנות את פניה של המדינה הזאת.

דליה איציק: השר בני אלון, שמעתי את חבריך אומרים: אנחנו לא נעזוב את הממשלה על דיבורים.

דליה איציק: אנחנו נעזוב את הממשלה רק על מעשים.

דליה איציק: עוד אומרים לי חברים שלך: אנחנו לא נקל עליכם להיכנס.

גדעון סער: אתם עזבתם את הממשלה רק על דיבורים, ולא על מעשים.

גדעון סער: מה יצא לכם?

דליה איציק: אומר לי אחד החברים שלך: אנחנו נצא רק כשהמדינה הפלסטינית תקום.

דליה איציק: דרך אגב, זו דרך לא רעה לכבס את האידיאולוגיה: מצד אחד - אני בפנים ואני יושב, ומצד שני - אני כאילו שומר.

דליה איציק: אבל, יום אחד ודאי נדבר על זה.

דליה איציק: חברי השרים, הייתי רוצה לדעת האם אתם סבורים שכששרון אומר:

דליה איציק: אני מוכן ללכת לוויתורים גדולים, אני אהיה האיש שישנה את פני המדינה הזאת, הוא מתכוון לזה.

דליה איציק: אני מודה שאין לי תשובה.

דליה איציק: יש לי ויכוח עם חברי.

דליה איציק: אני מאמינה ששרון באמת ייכנס להיסטוריה.

דליה איציק: אולי רק הוא יכול בעיתוי הזה, אף-על-פי שאני מודה שחלק מחברי אומרים: תראו מה עשיתם.

דליה איציק: יצאתם מן הממשלה.

דליה איציק: היתה אולי הזדמנות פז, אם הייתם מסייעים לו.

דליה איציק: יכול שראש הממשלה יעשה את השלום בלעדיכם.

דליה איציק: ייקח לכם את האג'נדה.

דליה איציק: ישנה את פני המדינה, ואפילו אולי ייתר אתכם - יהפוך אתכם מיותרים.

גדעון סער: חברת הכנסת איציק, מותר לומר שטעיתם.

גדעון סער: היום את יודעת שטעיתם.

דליה איציק: חבר הכנסת גדעון סער, אני אומרת לך: הלוואי שראש הממשלה יביא שלום.

דליה איציק: אני אעמוד כל יום על-יד ביתו יחד עם חברים נוספים, וכל יום הוא יקבל זר פרחים.

דליה איציק: הלוואי שהוא ייתר אותנו.

דליה איציק: הלוואי שהוא ייקח את האג'נדה שלנו.

גדעון סער: גם - - - בממשלה את יכולת לשלוח לו.

דליה איציק: אז זה לא עזר לי כל כך.

דליה איציק: לא היה לי כל כך על מה.

דליה איציק: ניסיתי.

דליה איציק: הוא לא נתן לי כל כך הרבה סיבות.

דליה איציק: אני מקווה שהוא יעניק לי את הסיבות הללו, ואנחנו נבוא אליכם ונגיד: אתה יודע מה?

דליה איציק: האג'נדה המרכזית של מפלגת העבודה התחסלה.

דליה איציק: מי לקח אותה?

דליה איציק: - שרון.

דליה איציק: מי הביא את השלום?

דליה איציק: – שרון.

דליה איציק: והססמה "שרון יביא שלום" באמת תהיה מציאותית.

דליה איציק: כולנו, ממש כולנו, נעלה אליו ונבקש סליחה.

דליה איציק: אבל זה לא עושה רושם שזה הולך להיות.

דליה איציק: תשאל את השר בני אלון.

דליה איציק: הוא יגיד לך: אני לא אאפשר לו.

זאב בוים: לפי המצב במפלגת העבודה, זה כן עושה רושם כזה.

דליה איציק: תשאל אותם.

דליה איציק: הוא יגיד לך: אנחנו לא נאפשר לו.

דליה איציק: לכן, יש פה אשליה ששרון כנראה משלה את הציבור הישראלי.

דליה איציק: אני שואלת את עצמי, חבר הכנסת גדעון סער, אתה עבדת אתו שנתיים.

דליה איציק: אם באמת היית צריך לפענח את האיש, מה אתה אומר?

דליה איציק: האיש מבין שנפתח פה באמת חלון הזדמנויות?

דליה איציק: שיש פה ראש ממשלה פלסטיני - ואני מדגישה: לא ישראלי, הוא לא בא לשרת את ישראל, הוא לא ראש ממשלת ישראל.

דליה איציק: שמעתי את שר החוץ לא מזמן אומר: הוא נבחר, ולכן אנחנו מצפים ממנו שהוא יעשה את העבודה.

דליה איציק: הוא לא עושה את העבודה לנו.

דליה איציק: זה גם לא נכון להציג זאת כך, לא כלפיו, אבל גם לא כלפי העם הפלסטיני וגם לא כלפינו.

דליה איציק: אני לא דורשת ממנו שהוא ישמור עלינו.

גדעון סער: איזו עבודה הוא עושה?

דליה איציק: אם הוא יעשה.

גדעון סער: אם הוא יעשה.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת דליה איציק, אני מבקש.

דליה איציק: האם ראש הממשלה מתכוון לעשות כמה מחוות של ממש, כדי לאפשר לאיש לפתוח באמת צוהר חדש ולשנות את הסגנון האלים והברוטלי שהפלסטינים התחילו בו?

דליה איציק: זאת השאלה.

דליה איציק: האם הוא באמת מתכוון לעסקים של ממש, כדי שסוף-סוף השנתיים העכורות והאיומות הללו שעברו עלינו, יצאו מחיינו?

דליה איציק: זו השאלה המרכזית.

דליה איציק: אני אינני יודעת לתת תשובה.

דליה איציק: אני רק יודעת להגיד שאני נותנת לו קרדיט.

דליה איציק: יכול להיות שיום אחד אני אבוא לחברי ואגיד: תדעו לכם שטעיתי טעות גדולה באיש.

דליה איציק: הוויכוחים בתוך מפלגת העבודה קשים מאוד, את חלקם אתם רואים ויודעים.

דליה איציק: חלק מרכזי היה, האם להתקרב או להיכנס לממשלת אחדות לאומית, והנושא המרכזי היה, האם באמת להעניק לראש הממשלה אותה רשת שהוא צריך לה, כי הוא לא יכול לסמוך על השר בני אלון, כי בני אלון לא יכול לסמוך על בוחריו, כי הם לא יסלחו לו.

דליה איציק: לכן, אין לו הרבה מוצא.

דליה איציק: המוצא היחיד הוא באמת לסמוך עלינו.

דליה איציק: אני שואלת את עצמי: אני תמימה?

דליה איציק: אני תמימה, שהוא דיבר אתי כל כך הרבה פעמים?

דליה איציק: האם אני יכולה להאמין לו?

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת, ידידתי דליה איציק, משפט הסיום היה יפה.

דליה איציק: המשפט: האם אני תמימה?

אלי בן-מנחם: לא, הכוונה למשפט: הוא יכול לסמוך עלינו.

ישראל אייכלר: אתם כבר יכולים - - -

דליה איציק: המשפט האחרון של ראש הממשלה, שביד אחת הוא מנפנף לשלום ופתאום אתה רואה גם פרשנים מתלהבים מאוד מהמלים שלו ואומרים: אתם רואים?

דליה איציק: אמרנו לכם.

דליה איציק: הוא יעשה את זה בסוף, או-טו-טו הוא עומד לעשות את זה - וביד השנייה ממש הוא מודיע לקולין פאואל: אין סיכוי להוריד מאחזים בלתי חוקיים, ואני מדגישה: בלתי חוקיים, ואין אפילו לעשות כמה ג'סטות היסטוריות שישנו פה את הסגנון של האלימות, ואני באמת מודה שהפלסטינים התחילו בו.

גדעון סער: - - - מזכיר המדינה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אני מסיימת.

דליה איציק: חבר הכנסת גדעון סער, יכול מאוד להיות שיש לו על מי לסמוך בצד הפלסטיני, כי שם תמיד ידעו להתחבר לימין הקיצוני.

דליה איציק: תמיד הם ידעו לחרב.

דליה איציק: כשהיה או-טו-טו תהליך, הם עזרו לימין הקיצוני כדי שהימין הקיצוני יגיד: אמרנו לכם?

דליה איציק: אמרנו לכם שאין עם מי לדבר?.

דליה איציק: לכן, שרון, כשהוא הולך לישון בלילה, צריך לשאול את עצמו את השאלה האמיתית: האם אני מסוגל להוביל, להנהיג ולעבור פה חוויה לא פשוטה מול הימין הקיצוני - שלא יעשה לו הנחות, שיפגין נגדו, שיקרא לו אולי "רוצח" ושיקרא לו אולי "בוגד", בדיוק כפי שחלק מכם קראתם לראש הממשלה המנוח יצחק רבין, זכרו לברכה.

גדעון סער: תחזרי בך.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת דליה איציק.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את השר גדעון עזרא לענות בשם הממשלה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קיבלנו פה שיעור איך להתייחס לרשות הפלסטינית, לאבו-מאזן, ושמענו את ההצעות המאוד נדיבות של חברי הכנסת, בעיקר מהצד השמאלי של המפה, כיצד לתת לאבו-מאזן.

גדעון עזרא: אני מבקש לומר, שמאתמול עד היום, ולא צריך ללכת הרבה אחורה - עשרה חיילים שלנו נפצעו הלילה בגוש-קטיף.

גדעון עזרא: האם ממשלת ישראל, לדעתך, חברת הכנסת דליה איציק, צריכה להבליג?

גדעון עזרא: האם צריך לבוא ולהגיד: לחכות לאבו-מאזן שיעשה את זה, כדי שמחר יהיה עוד מעשה דומה, או שאם יודעים מי האיש ששלח את הטילים האלו צריך להגיב?

גדעון עזרא: שמענו היום ברדיו על אודות שני מטענים שנמצאו הבוקר בכפר זיתא, שהיו צריכים להימסר לשני מתאבדים שנתפסו יומיים קודם.

גדעון עזרא: האם ישראל היתה צריכה לצאת לזיתא לחפש את המטענים ולהתנגש עם מחבלים כאלה ואחרים, כן או לא?

גדעון עזרא: היום, לא אתמול, לא מחר.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך, שאם חס וחלילה מערכת הביטחון לא היתה עולה על המחבלים הללו ומחבל כזה היה מגיע לנתניה או חס וחלילה למקום אחר, והמטען הזה היה מתפוצץ, האם זה היה מקדם או לא מקדם את מפת הדרכים?

גדעון עזרא: התשובה היא שזה לא היה מקדם לשום דבר, זה היה מוליך אותנו אחורנית.

גדעון עזרא: לכן, עם כל הכבוד והרצון שלנו לתת לאבו-מאזן להילחם בטרור, עד אשר הוא לא לוקח את המושכות לידיו, אנחנו חייבים להוביל את המושכות ולא לעשות מעשים לא חשובים.

גדעון עזרא: אני גם מסכים עם אותה מגמה שאומרת, שבמקומות שאני יכול לעשות הנחות לפלסטינים ולא לפגוע בביטחון, צריך לעשות את זה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת עזמי בשארה, אתה נתת את הדוגמה של הסגר בעזה.

גדעון עזרא: ישראל הורידה את הסגר בעזה על מנת לאפשר לפועלים לצאת החוצה.

גדעון עזרא: מה לעשות, התקבלה התרעה, אז מה נעשה?

גדעון עזרא: נפתח ונגיד שיהיה פיגוע לטובת אבו-מאזן?

גדעון עזרא: לכן, לנו אין ברירה.

גדעון עזרא: עכשיו אני רוצה להגיד לכם משהו על ביקורו של פאואל באזור.

גדעון עזרא: אני אומר לכם עכשיו, שמטרת הביקור של פאואל באזור לא היתה דיון על מפת הדרכים.

גדעון עזרא: מטרת הביקור של פאואל פה באזור היתה עניינו של הממשל האמריקני - - -

דליה איציק: אפשר לשאול שאלה אחת?

דליה איציק: השאלה היא למה באמת לא דאגו שקולין פאואל ייפגש גם עם יושב-ראש האופוזיציה.

גדעון עזרא: אני לא יודע, אל תשאלי אותי.

דליה איציק: אתה שר בממשלה.

גדעון עזרא: אני חושב שהוא פשוט לא ידע עם מי אפשר להיפגש.

אלי בן-מנחם: מאתמול – דליה איציק.

דליה איציק: התשובה שלך נורא נחמדה ונורא משעשעת.

דליה איציק: אני מציעה לך לבדוק את זה ולענות לי באופן רציני.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך, כפי שאני מכיר את ראש הממשלה שרון, הוא מאוד מאוד דמוקרט בעניינים הללו, ואם ההצעה הזאת היתה עולה, אני בטוח שהוא לא היה דוחה אותה על הסף.

דליה איציק: אם אתה לא בקיא, תגיד שאתה לא בקיא, ושתבדוק.

דליה איציק: זה לא נורא להגיד את זה.

גדעון עזרא: אני אמרתי לך שאני בקיא?

דליה איציק: לא, נתת לי תשובה כאילו אתה בקיא.

גדעון עזרא: אני אמרתי לך שאני חושב שבמפלגת העבודה לא היה לו עם מי לדבר.

גדעון עזרא: זה מה שאמרתי, לא אמרתי דברים אחרים.

שלום שמחון: הוא התקשר ואמרו לו שאין עם מי לדבר?

גדעון עזרא: כן, אמרו שיש שביתה.

גדעון עזרא: ..

גדעון עזרא: מטרת ביקורו של פאואל היתה: עניינו של הממשל האמריקני לקדם פתרון לסכסוך, שאיפתה של ארצות-הברית לראות את הצדדים מתקדמים במתווה של חזון בוש, והדגשת המסר שלפיו לא תהיה התקדמות ללא מאבק נחוש בטרור, לרבות פירוק תשתית הטרור.

גדעון עזרא: שמענו הבוקר מה קרה הלילה בסעודיה, שגם כן נמצאת באזורנו, כאשר ארגון כזה או אחר – "אל-קאעידה" – לקח על עצמו אחריות.

גדעון עזרא: שלוש מכוניות תופת, הרוגים, פצועים, פה באזור שלנו.

גדעון עזרא: וכמובן הוא מבקש גיוס תמיכה אזורית למהלכים המדיניים.

גדעון עזרא: רבותי, שמענו הבוקר בחדשות שאבו-מאזן ביקש אישור מערפאת להיפגש עם שרון.

גדעון עזרא: אין לי בעיה עם העניין הזה, אבל זו איננה הכוונה של פאואל, שנפגש עם אבו-מאזן ולא נפגש עם ערפאת.

גדעון עזרא: לפי דעתי, הממשל האמריקני התכוון שתהיה מנהיגות אחרת, ואני לא בטוח שזאת היתה הכוונה של הנשיא בוש בחזון, שלגבי כל "הליכה" וכל בקשה וכל אמצעי כזה או אחר אבו-מאזן ילך ויבקש את אישורו של ערפאת.

גדעון עזרא: אני רוצה להסתמך על דבריו של חבר הכנסת עזמי בשארה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת עזמי בשארה אומר, שעד שלא נחזור לגבולות 1967, עד שלא נפתור את בעיית הפליטים, את בעיית ירושלים, את בעיית הכיבוש ואת בעיית היישובים, עד אז הבעיה לא תיפתר; וצריך באיזה מקום להתחיל, והמקום שבו צריך להתחיל זה הפסקת הטרור.

עזמי בשארה: הפסקת אש - - -

גדעון עזרא: חבר הכנסת בשארה, תדע לך שהממשלה הקודמת בראשות שרון - - -

עזמי בשארה: - - -

גדעון סער: ארגוני הטרור - - -

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך מלה.

גדעון עזרא: תדע לך שממשלת ישראל – ואתה בטח זוכר את התקופה הזאת – לא נכנסה לשטחי A.

גדעון עזרא: לקח לה הרבה זמן עד אותה פעולה ראשונה, נדמה לי שזה היה בבית-חאנון, כשנכנסנו לבית-חאנון ושאלו כמה שעות נהיה שם ומתי נצא.

גדעון עזרא: ישראל כיבדה את אזורי A, עד שזה הגיע כאן למעלה, וכשזה הגיע כאן למעלה, התחלנו להיכנס לשטחי A, וזה לא בגללנו.

עזמי בשארה: המלה היא כיבוש; כיבוש הוא כיבוש - - -

אילן שלגי: למה לא היה שלום עד 1967?

אילן שלגי: תפסיק עם הרמאות הזאת.

גדעון עזרא: חבר הכנסת עזמי בשארה, אם אתה חושב שכתוצאה מכך שאבו-מאזן הפך להיות ראש ממשלה, ישראל תבוא ותגיד שהיא נותנת אמון מלא באבו-מאזן והיא יוצאת מכל האזורים ומפרקת את כל היישובים, אתה יודע שזה לא נכון, אבל צריך ללכת על משהו אחר.

גדעון עזרא: הגדיל היום כמאל ח'טיב, סגן ראש הפלג הצפוני, וכרך את הטיפול של ישראל בתנועה האסלאמית בביקור של פאואל באזור.

גדעון עזרא: את זה אני כבר בכלל לא הבנתי.

גדעון עזרא: הוא גם קשר את ערביי ישראל לסיפור של הנשיא בוש.

גדעון עזרא: אחת - רבותי, אני אומר לכם שהממשלה הזאת תשמח לקבל כל הצעה לסיוע לפלסטינים, שאין בה סכנה לביטחון.

גדעון עזרא: שתיים - הממשלה הזאת תשמח לאפשר לאבו-מאזן להילחם בטרור, ולבוא ולהגיד שמכאן ואילך ייתנו לו את המושכות בנקודה כזאת או אחרת.

גדעון עזרא: ישראל תבדוק את המעשים, ועל-פי המעשים נקבע.

גדעון עזרא: מה שקורה בפועל זה שאבו-מאזן עדיין לא עשה דבר.

גדעון עזרא: הוא אומר שהוא מקבל את החזון של הנשיא בוש, אבל הוא לא טיפל בהסתות, לא טיפל ברפורמה, והוא ממשיך ללכת לערפאת כאילו לא היה דבר.

עזמי בשארה: יש כיבוש, יש התנגדות לכיבוש.

גדעון עזרא: סלח לי, גם לפי מפת הדרכים, הנושא של סיום הכיבוש, אתה יודע אחרי איזה שלב הוא מגיע.

עזמי בשארה: - - -

גדעון סער: - - -

גדעון עזרא: לכן אני יודע שהממשלה תידרש בכל ישיבת כנסת בצורה כזאת או אחרת לנושא הזה.

גדעון עזרא: אני מציע ואני מתחייב, שכל הצעה טובה שתביאו להקלות על הפלסטינים, כל הצעה טובה שתביאו לאופן שבו יש למגר את הטרור, כל הצעה טובה שיש לכם כדי לשפר את היחסים בין יהודים לערבים - אני מבטיח להעביר אותה לממשלה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: השר גדעון עזרא, מה אתה מציע?

גדעון עזרא: מאחר שהנושא הזה חוזר - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עם סיום הכיבוש - - -

גדעון סער: עם סיום הטרור של התנועה האסלאמית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמענו את ההסתה הזאת מהבוקר.

עזמי בשארה: התנועה הציונית התחילה להרוג אזרחים.

עזמי בשארה: הטרור זאת התנועה הציונית - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גדעון סער, חבר הכנסת דהאמשה, חבר הכנסת בשארה, אתם מפריעים לשר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המורים הגדולים נמצאים שם.

עזמי בשארה: - - - אבי אבות הטרור.

אילן שלגי: הפרלמנט הפלסטיני - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בשארה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

גדעון עזרא: מאחר שהנושא הזה חוזר ועולה בווריאציות כאלה ואחרות כל שבוע, אני מציע להסתפק בהודעה זו.

גדעון עזרא: תודה.

אלי בן-מנחם: השר הציע להסתפק בדבריו.

אלי בן-מנחם: אני פונה למציעים, אם הם מסכימים – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טיבי נמצא?

דני יתום: אבל יש הצעות אחרות, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-מנחם: הוא לא מסכים.

גדעון סער: - - -

אלי בן-מנחם: רבותי, אם חברי הכנסת המציעים מסתפקים בדברי השר, אין הצעות אחרות.

אלי בן-מנחם: על כן אני פונה לחברי הכנסת.

אחמד טיבי: לא מסתפקים.

גדעון עזרא: זה עולה כל שבוע - - -

אלי בן-מנחם: אדוני השר, זה הנוהל של הכנסת, גם אם זה עולה כל שבוע.

אלי בן-מנחם: פנה אליך יושב-ראש הנהלת הקואליציה.

גדעון סער: אני פונה, אני מציע לשקול.

אלי בן-מנחם: רבותי, יש הצעות אחרות.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת יולי אדלשטיין להצעה אחרת.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת דני יתום.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בדקה שיש לי אני רוצה לעזור קצת לחברת הכנסת דליה איציק עם כל הדילמות שהיא הציגה והשאלות שהיא שאלה.

יולי יואל אדלשטיין: עובדתית, פשוט, אם יהיו ויתורים כואבים, לרבות בית-אל, שילה וכל מיני מקומות שהוזכרו, פירוש הדבר שלא יהיה שלום.

יולי יואל אדלשטיין: שלום זה לא מולך, זה לא אליל, זה לא חיה טורפת שצריך לתת לה קורבנות כל הזמן, מה שרבין המנוח היה מגדיר "קורבנות השלום" באותה תקופה נוראית של 1994-1995.

יולי יואל אדלשטיין: אין קורבנות של שלום.

יולי יואל אדלשטיין: שלום זה מצב טוב.

יולי יואל אדלשטיין: נכון שיכול להיות שיהיו גם ויתורים משני הצדדים, אבל הם לא יהיו לפי ההגדרה ויתורים כואבים, כי שלום זה שאיפה למצב טוב.

דליה איציק: - - -

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת דליה איציק, אי-אפשר, יש לו רק דקה אחת.

דליה איציק: - - -

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת איציק, תבקשי רשות.

אלי בן-מנחם: אני מבקש ממך.

אלי בן-מנחם: יש לו רק דקה.

דליה איציק: אני רק רוצה להגיד, שאף פעם רבין לא השתמש בביטוי הזה.

יולי יואל אדלשטיין: "קורבנות השלום" היה ביטויו של רבין המנוח, עם כל הכבוד שאני רוחש לו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הייתי רוצה, אדוני היושב-ראש, בשניות שנותרו לי להשלים עוד דבר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כל הזמן מדברים על המחוות כלפי אבו-מאזן, ודורשים לדעת מה המחויבות שלו לתהליך השלום.

יולי יואל אדלשטיין: זה ממש לא רלוונטי.

יולי יואל אדלשטיין: המחויבות של אבו-מאזן בשלב זה צריכה להיות לדבר אחד: רפורמות ברשות הפלסטינית.

יולי יואל אדלשטיין: אם יבשילו התנאים לא נצטרך למחוות, יהיה תהליך שלום אמיתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת דני יתום.

אלי בן-מנחם: יש לך דקה.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל מי שחי בארץ הזאת מבין שחשוב מאוד לנצל כל הזדמנות שנקרית על דרכנו כדי לנסות ולסיים את הסכסוך בינינו לבין הפלסטינים.

דני יתום: אני שומע גם קולות מהצד הזה של הבית וגם מהצד הזה של הבית, שאכן כולנו רוצים שלום.

דני יתום: השאלה אם כולנו אומרים שאנחנו רוצים שלום, או שאנחנו אומרים אבל לא מתכוונים.

דני יתום: מפת הדרכים היא הרע במיעוטו.

דני יתום: אפשר להציג עכשיו הרבה מאוד מכשלות כדי למנוע את תחילתו של התהליך.

דני יתום: אני אומר שהיא הרע במיעוטו, כיוון שאם נציג תנאים מקדימים, מפת הדרכים לא תיכנס אף פעם למסלול של התדיינות בינינו לבין הפלסטינים.

דני יתום: לכן נדמה לי שלא נכון לדבר עכשיו על מה אנחנו רוצים להשיג ומה איננו רוצים להשיג.

דני יתום: כי ברור לגמרי שמדינת ישראל לא תסכים לממש את זכות השיבה של הפליטים הפלסטינים למדינת ישראל.

דני יתום: ברור לגמרי שמדינת ישראל היא גם זו שצריכה לייצר את התנאים ואת האווירה כדי שהפלסטינים יוכלו להילחם בטרור.

דני יתום: לכן אני בעצם מציע שממשלת ישראל, בלי שום תנאים מוקדמים, תתיישב אל שולחן המשא-ומתן, תדון עם הפלסטינים על מפת הדרכים, לא תגרור את העניין הזה, ויפה שעה אחת קודם.

דני יתום: ההצעה שלי היא להעביר את הדיון לוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת דני יתום.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב.

אלי בן-מנחם: יש לך דקה אחת.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, ייתכן שפאואל הגיע לכאן רק כדי לטייל ולהכיר את ראש הממשלה שלנו ואת אבו-מאזן, האיש הנכבד מכל עם.

נסים זאב: השאלה המרכזית היא מי שולט בשטח: האם הטרור, כפי שהוכח בפיגועים האחרונים, כפי שהוכיחו לנו היום ערביי ארץ-ישראל, שהם שותפים עם התנועה האסלאמית הקיצונית - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

נסים זאב: - - - הם שולטים בשטח, או הרצונות של אבו-מאזן, או האשליות של אבו-מאזן.

נסים זאב: השאלה היא מי מכתיב פה את המדיניות.

נסים זאב: אדוני השר, דבר אחד עם ישראל רוצה לדעת: האם הממשלה הזאת ויתרה על הקווים האדומים שלה, שאחד מהם הוא הנושא של זכות השיבה.

נסים זאב: אם ראש הממשלה מתחיל במשא-ומתן בלי שהוא מתנה שנושא זכות השיבה אינו עומד על הפרק - אין מקום להתחיל במשא-ומתן.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת זאב.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אלי בן-מנחם: יש לך דקה.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מסכים עם דבריו של חבר הכנסת יתום, שעכשיו הכדור רובץ בשטחה של ממשלת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד הרגע הזה הממשלה הזאת לא אמרה שהיא אפילו מקבלת, אפילו בשפת הדיבורים, את מפת הדרכים או מפת השלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שקובע ומי ששולט בשטח, חבר הכנסת זאב, זה רק ישראל, ממשלת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שעכשיו עושה את כל הפיגועים ואת כל הדברים, זה ממשלת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא עניין של מחוות - - -

יחיאל חזן: תתבייש לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מדבר על עובדות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תתבייש לך אתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל יום הולכים והורסים ורוצחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צבא שלם עוסק בזה שנים, ואתם לא - - -

יחיאל חזן: תתבייש לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה תתבייש לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מדבר על המציאות, על העובדות.

יחיאל חזן: - - - תתבייש לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מדבר על העובדות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה צריך להתבייש ולא להפריע לי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה חייב לשמוע גם את זה.

יחיאל חזן: אין לך זכות קיום.

יחיאל חזן: תתבייש לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא מדובר פה במחוות ואף אחד לא עושה טובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: טובת כולם היא לעשות שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם רוצים לעשות שלום, הדרך ברורה.

יחיאל חזן: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חזן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא על-ידי דיכוי ולא על-ידי כיבוש ולא על-ידי המשך הרציחות, אלא במדיניות אחרת לגמרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל תעשו מחוות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף אחד לא עושה מחוות, כל אחד יעשה את המחויבות שלו לעמו ולעתיד שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שצריך לעשות וזה מה שממשלת ישראל נדרשת לעשות, ואתה תתבייש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יחיאל חזן: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חזן, אנחנו עוברים להצבעה.

יחיאל חזן: אתה שותף לרוצחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תחזור בך.

יחיאל חזן: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חזן - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חזן, חבר הכנסת דהאמשה, אני מבקש.

אלי בן-מנחם: שב, חבר הכנסת דהאמשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: שמעת מה הוא אמר?

טלב אלסאנע: שותף לרוצחים.

יחיאל חזן: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

עזמי בשארה: - - -

אלי בן-מנחם: טלב, אני מבקש שתשב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

טלב אלסאנע: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דהאמשה, חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא אתכם לסדר פעם ראשונה.

יחיאל חזן: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יחיאל חזן: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חזן, קראתי אותך פעם שנייה לסדר.

אלי בן-מנחם: אני אוציא אותך מהאולם.

אלי בן-מנחם: מספיק, רבותי.

אלי בן-מנחם: קראתי גם אתכם לסדר פעם ראשונה.

אלי בן-מנחם: אני מבקש שתירגעו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש שיחזור בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו הסתה רצחנית.

יחיאל חזן: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חזן וחבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש גבול גם להסתה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דהאמשה, עברתי להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש שתדרוש ממנו לחזור בו מדבריו.

אלי בן-מנחם: אתה פנית אליו.

אלי בן-מנחם: תפנה את זה לוועדת האתיקה.

יחיאל חזן: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם שותפים לרצח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דהאמשה.

משה כחלון: עכשיו אתה עושה הכללות.

אלי בן-מנחם: רבותי, השר גדעון עזרא שינה את ההצעה שלו והוא מבקש להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: אני פונה לחברי הכנסת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה מוכן?

טלב אלסאנע: מוכן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אחמד טיבי?

אחמד טיבי: במליאה.

אלי בן-מנחם: דיברו פה במליאה כמעט עשרה חברי הכנסת.

אלי בן-מנחם: זה יגיע בעוד הרבה חודשים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טיבי, אתה מסכים להעביר לוועדת החוץ והביטחון?

אחמד טיבי: כן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גדעון סער?

גדעון סער: אני מסכים להצעה של חבר הכנסת יתום, שנציג הממשלה קיבל אותה.

אלי בן-מנחם: מאה אחוז.

אלי בן-מנחם: כן, ועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אלי בן-מנחם מסכים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אבו וילן?

אלי בן-מנחם: - לא נמצא.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי?

אלי בן-מנחם: - לא נמצא.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אייכלר?

ישראל אייכלר: דיון במליאה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אריה אלדד לא דיבר.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת דליה איציק?

דליה איציק: ועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

אלי בן-מנחם: מי שמצביע בעד - - -

קריאה: שתי הצבעות.

אלי בן-מנחם: רבותי, אני עושה את זה בהצבעה אחת.

אלי בן-מנחם: אין פה אף אחד שהציע להסיר.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, גם לי יש הצעה.

אלי בן-מנחם: רבותי, אתם רוצים להקשיב לי?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בשארה.

אלי בן-מנחם: אני עושה את זה בהצבעה אחת.

טלב אלסאנע: לא שאלת את חבר הכנסת בשארה.

אלי בן-מנחם: מי שמצביע בעד - הוא בעד ועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: מי שמצביע נגד - הוא בעד העברת הנושא למליאה.

אלי בן-מנחם: רבותי, מי בעד הדיון בוועדת החוץ והביטחון?

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה - 19 נגד - 1 נמנעים - אין ההצעה להעביר את הנושא שהעלו חברי הכנסת טלב אלסאנע, גדעון סער, אלי בן-מנחם ודליה איציק לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אלי בן-מנחם: רבותי, 19 חברי הכנסת מסכימים להעביר את הנושא לדיון בוועדת החוץ והביטחון, אחד מתנגד ואין נמנעים.

אלי בן-מנחם: אני עורך הצבעה נוספת.

קריאות: - - -

אלי בן-מנחם: רבותי, רציתי לעשות את זה בהצבעה אחת.

גדעון סער: ידונו גם בוועדה וגם במליאה?

אלי בן-מנחם: רבותי, עזבו.

אלי בן-מנחם: נעשה את זה טכנית, עוד כמה שניות.

אלי בן-מנחם: תירגעו.

אחמד טיבי: הם חדשים.

אחמד טיבי: שתי הצבעות.

אלי בן-מנחם: רבותי, חבר הכנסת אייכלר וחבר הכנסת טיבי ביקשו דיון במליאה.

עזמי בשארה: גם אני ביקשתי, אבל לא שאלת אותי.

אלי בן-מנחם: אנחנו עורכים הצבעה נוספת.

אלי בן-מנחם: התוצאה רשומה כאן.

אלי בן-מנחם: 19 בעד דיון בוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: אם התוצאה תהיה גבוהה יותר לדיון במליאה, הדיון יהיה במליאה.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: תשאל אותו.

אלי בן-מנחם: רבותי, אני עורך הצבעה מי בעד דיון במליאה על שתי ההצעות האלה.

אלי בן-מנחם: אנחנו עורכים הצבעה.

מוחמד ברכה: יש חברי כנסת שביקשו להעביר לוועדת החוץ והביטחון.

מוחמד ברכה: יש חברי כנסת שביקשו דיון במליאה.

מוחמד ברכה: אתה עושה שתי הצבעות.

מוחמד ברכה: אלה שביקשו דיון בוועדת החוץ והביטחון, אם זה נתקבל, ההצעה שלהם עוברת לוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: ההצעה שלהם נתקבלה.

מוחמד ברכה: רק לגבי אלה שביקשו להעביר לוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: עכשיו אני עורך הצבעה: מי בעד דיון במליאה ומי בעד להסיר.

אלי בן-מנחם: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

אלי בן-מנחם: מי שבעד, הוא בעד דיון במליאה.

עזמי בשארה: אבל דיון במליאה על שלוש הצעות.

עזמי בשארה: שלהם בלבד.

אלי בן-מנחם: ביקשתי מהם, הם לא מסכימים.

אלי בן-מנחם: ההצעה שלהם תיפול.

אלי בן-מנחם: רבותי, מתחילים בהצבעה.

אלי בן-מנחם: מי בעד דיון במליאה?

אלי בן-מנחם: מי נגד?

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום - 11 נגד - 10 נמנעים - 1 ההצעה לכלול את הנושא שהעלו חברי הכנסת אחמד טיבי, ישראל אייכלר ועזמי בשארה בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דני יתום: זה אומר גם וגם.

דליה איציק: אפשר להוסיף אותי?

אלי בן-מנחם: ההצעות של חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת אייכלר וחבר הכנסת בשארה יידונו במליאה.

אלי בן-מנחם: אני מציע לסגן מזכיר הכנסת למצוא פתרון לשיטה המשונה הזאת, שחברי הכנסת מצביעים פעמיים - גם בעד ועדה וגם בעד מליאה.

אלי בן-מנחם: רבותי, סיימנו.

משה כחלון: יש טעות בהצבעה.

אלי בן-מנחם: הנמנע - - -

אחמד טיבי: לא.

עזמי בשארה: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טיבי, אני לא צריך את העזרה שלך.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בשארה, אני לא צריך את העזרה שלך.

אלי בן-מנחם: יושב כאן סגן יושב-ראש הכנסת משה כחלון.

משה כחלון: שבו בשקט.

אלי בן-מנחם: רבותי, חבר הכנסת יושב במקומו בזמן, הוא גם סגן יושב-ראש הכנסת.

אלי בן-מנחם: הוא הודיע כי הוא טעה בהצבעה.

אלי בן-מנחם: אני שואל אותך, חבר הכנסת כחלון: למה אתה משנה את ההצבעה?

משה כחלון: נגד.

אלי בן-מנחם: רבותי, אני מתקן את התוצאה.

דליה איציק: הצבעתי ולחצתי, למה אתה עושה לי ככה?

דליה איציק: מה, אני משקרת?

דליה איציק: אני לחצתי וזה לא עבד.

דליה איציק: מה, אני משקרת בשביל הצבעה מצ'וקמקת?

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת דליה איציק - - -

גדעון סער: אני רוצה לדעת אם יש דברים שמקבלים את חוות דעת המזכיר ויש דברים שלא מקבלים את חוות דעתו.

אלי בן-מנחם: רבותי, למרות מה שקרה, ואני רוצה שתבין אותי, חבר הכנסת משה כחלון, נערכה הצבעה.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת דליה איציק, נעזוב את זה.

אלי בן-מנחם: אנשים שישבו, הצביעו.

אלי בן-מנחם: 11 בעד, 10 נגד, אחד נמנע.

אלי בן-מנחם: התוצאה תישאר.

אלי בן-מנחם: ושוב אני אומר לך, תסלח לי, זו המציאות.

אלי בן-מנחם: יהיה דיון במליאה בעוד שנה.

אחמד טיבי: לא קרה כלום.

אחמד טיבי: יהיה דיון במליאה.

משה כחלון: אני אעשה לכם מאתיים דיונים פה.

משה כחלון: אתם מסוגלים?

משה כחלון: אתם הרי מיעוט שבמיעוט.

אחמד טיבי: אז למה אתה כועס?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש ממך.

אלי בן-מנחם: אני מקבל במלואו את מה שאמר חבר הכנסת משה כחלון.

אהוד יתום: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אהוד יתום.

משה כחלון: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת כחלון.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טיבי, אתה יכול לשבת?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דני יתום, שב בבקשה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אהוד יתום, גם אתה.

אלי בן-מנחם: התבטאויותיו של נשיא סוריה אסד בנושא רמת-הגולן

אלי בן-מנחם: רבותי, אני עובר לסעיף הבא - הצעות לסדר היום מס' 335 ו-381, בנושא: התבטאויותיו של נשיא סוריה אסד בנושא רמת-הגולן.

אלי בן-מנחם: אני קורא לראשון המציעים, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בחרתי לבדוק בנאום קצר במסגרת הצעות דחופות מה שקרה ומה שמכונה "בחזית הסורית" בשבועות האחרונים.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר הניצחון של ארצות-הברית בעירק קרה דבר מעניין.

יולי יואל אדלשטיין: אם אני אשתמש בביטוי קצת לא פרלמנטרי, פתאום ראינו את נשיא סוריה הצעיר מכשכש בזנבו.

יולי יואל אדלשטיין: פתאום שמענו הודעות על סגירת משרדים של "חיזבאללה" ושל ארגוני טרור אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: שמענו פתאום שאולי גם בסוריה, גם בדמשק, יש חרדה.

יולי יואל אדלשטיין: הגיע לאזור מזכיר המדינה - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אדלשטיין, סליחה, אני רוצה לעשות תיקון לגבי הנושא הקודם: הדיון במליאה שהצבענו עליו קודם כולל את חבר הכנסת אייכלר, שלא הזכרתי את שמו קודם.

יולי יואל אדלשטיין: אולי בדמשק חששו קצת שמה שקרה בעירק הוא סימן לבאות, ואם לא יתנהגו בהתאם לנורמות הבין-לאומית, גם להם יכול לקרות משהו, ואולי גם אצלם לא יראו בעין יפה אנשי הפנטגון, אנשי הבית הלבן, את הפעילות הגלויה לעין כול של ארגוני הטרור מתוך המשרדים בדמשק.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לאחר כמה ימים כנראה נרגעו הרוחות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מחזיק פה לפני את הריאיון שהעניק הנשיא אסד ל"ניוזוויק".

יולי יואל אדלשטיין: שם הוא כבר מדבר ברוח אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רוצה להלאות אתכם בציטוטים, כולכם בוודאי ראיתם ושמעתם ויכולים לקרוא את זה: לא, לא סגרתי את המשרדים.

יולי יואל אדלשטיין: לא, זה בכלל לא ארגוני טרור.

יולי יואל אדלשטיין: לא מתרחשת משם שום פעילות טרוריסטית.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אלה זכויות לגיטימיות של העם הפלסטיני לדבר לתקשורת גם בדמשק וגם בכל מקום אחר.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אנחנו לא מאמינים שישראל רוצה שלום.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אנחנו לא סומכים על שרון.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אנחנו לא מוכנים לדבר בלי שאנחנו מקבלים בחזרה את כל אדמותינו, וכן הלאה וכן הלאה.

עזמי בשארה: מתי הוא אמר דבר אחר?

עזמי בשארה: העיתונות אמרה דבר אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רק מחזק את דברי.

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות.

יולי יואל אדלשטיין: אני אתן לו את הקרדיט.

יולי יואל אדלשטיין: הוא עקבי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא רוצה להיות, כפי שאומרים היום האמריקנים, חלק ממשפחת העמים.

יולי יואל אדלשטיין: הוא רוצה להישאר אחד הרודנים האחרונים עלי אדמות, משטר מן החשוכים והאפלים ביותר שעדיין נותרו, עם אותם כמה דולרים בודדים לחודש תוצר לאומי לנפש.

יולי יואל אדלשטיין: בחירתו אולי, בטוח לא בחירת העם הסורי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מהירים.

יולי יואל אדלשטיין: אמר חבר הכנסת בשארה, התקשורת מדברת.

יולי יואל אדלשטיין: אז התקשורת גם מדברת כבר בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: "חלון הזדמנויות", אולי צריך לדבר, אולי צריך לבדוק.

יולי יואל אדלשטיין: מה לדבר, עם מי לדבר ומה לבדוק, לא כל כך ברור לי, אבל ודאי שאנחנו כבר קופצים.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני מסיים בפנייה נרגשת אחת: בואו נפסיק לשגע את האנשים הנהדרים שחיים ברמת-הגולן.

יולי יואל אדלשטיין: עוד לפני שקרה משהו, כבר אנחנו במשא-ומתן, וכבר שמעתי אפילו אחד מחברי הבית הזה אומר:

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע איך לפתור את בעיית הכינרת.

יולי יואל אדלשטיין: את בעיית הגולן אנחנו כבר פתרנו, עכשיו אנחנו צריכים לפתור את בעיית הכינרת מול נשיא סוריה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, זה באמת שיגעון וטירוף.

יולי יואל אדלשטיין: אני אחזור על מה שאמרתי גם לגבי אבו-מאזן:

יולי יואל אדלשטיין: בלי שנשיא סוריה אסד מתחיל בתהליך רפורמות עמוקות בחברה הסורית, בתוך המשטר שלו פנימה, אין עם מי לדבר ואין על מה לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי שהרפורמות האלה יעברו כברת דרך, אולי נמצא שפה משותפת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק הרצוג.

אלי בן-מנחם: מאחר שהוא לא נוכח, אני מזמין את השר גדעון עזרא להשיב בשם הממשלה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לגבי התבטאויותיו של בשאר אסד - ראש הממשלה קיבל ממזכיר המדינה האמריקני עדכון לגבי פגישותיו עם נשיא סוריה אסד.

גדעון עזרא: מזכיר המדינה אמר שהעביר לאסד מסר חד-משמעי, שעליו לשנות את התנהלותו על-ידי כך שהוא יפרק את מפקדות ארגוני הטרור ומחנות האימונים בדמשק ויפסיק את התמיכה הצבאית ב"חיזבאללה".

גדעון עזרא: ראש הממשלה, בהתייחסותו לסוגיה הסורית, אמר שסוריה תיבחן במעשים שתנקוט ולא בהצהרות.

גדעון עזרא: לגבי המשא-ומתן עם סוריה אמר ראש הממשלה, כי הוא מוכן לשבת עם כל מנהיג ערבי ולדבר שלום, אך ללא תנאים מוקדמים.

גדעון עזרא: אני מסכים עם הדברים שאמר חבר הכנסת יולי אדלשטיין שלא נתחיל להשתגע - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתנאי שהוא לא ילחץ את ידו.

גדעון עזרא: אני מסכים עם חבר הכנסת יולי אדלשטיין שלא נשתגע ולא נשגע ושתהיה לנו מדיניות ברורה.

גדעון עזרא: לדאבוננו, במזרח התיכון הכול אפשרי וצריך להיות מוכנים לכל אפשרות.

גדעון עזרא: אני מקווה שתהיינה גם אפשרויות טובות.

גדעון עזרא: נכון להיום לא ראינו מצד הסורים צעדים כאלה ואחרים שייתנו לנו תקווה שיש שם משהו שהשתנה ברצינות.

גדעון עזרא: בגלל רגישות הנושא וחשיבותו אני בהחלט מציע להעבירו לוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: תודה לשר גדעון עזרא.

אלי בן-מנחם: הצעה אחרת לחבר הכנסת בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שיש צורך סורי ברפורמות עמוקות, גם בכלכלה וגם בניהול המדינה.

עזמי בשארה: זה צורך סורי ולא צורך ישראלי.

עזמי בשארה: כשאתה מדבר על ענייני שלום, אתה מדבר על משהו אחר לגמרי.

עזמי בשארה: זו ארץ שהיתה בסכסוך עם מדינת ישראל, שמוכנה היום לשלום בתמורה לכך שהטריטוריה שלה שנכבשה ב-1967 תוחזר.

עזמי בשארה: היא לא מוכנה - ההיפך הוא הנכון, יולי – למשא-ומתן בלי תנאים מוקדמים.

עזמי בשארה: העיתונות פרסמה בדיוק את ההיפך.

עזמי בשארה: אף פעם סוריה לא היתה מוכנה לא למגעים חשאיים ולא למשא-ומתן בלי תנאים מוקדמים, אלא משא-ומתן עם תנאים מוקדמים, כלומר, מהנקודה שבה נגמר.

עזמי בשארה: אף פעם הם לא שינו את העמדה הזאת.

עזמי בשארה: העיתונות הישראלית עלתה וירדה - אומנם סוריה הפכה ללחיצה יותר אחרי מלחמת עירק, אבל שינוי מהותי בנוגע לתנאי השלום והמשך השלום עם ישראל לא היה.

עזמי בשארה: אבל גם לא השתנתה הכוונה כן ללכת לשלום עם ישראל בתנאי שתוחזר אדמתה שנכבשה ב-1967.

עזמי בשארה: כל מה שאמרת על הרפורמות, לרבות בדמוקרטיה, לרבות בכלכלה, לרבות בנוגע לשחיתות - אני מסכים אתך.

עזמי בשארה: זה צורך סורי קיים, אבל בוא נגיד שזה לא צפון-קוריאה.

עזמי בשארה: אני יודע מה זה צפון-קוריאה, אני יודע מה זה סטליניזם.

עזמי בשארה: זה לא בדיוק צפון-קוריאה.

עזמי בשארה: זה קצת שוק, קצת פתוח יותר ממה שאתה יודע.

עזמי בשארה: זה ערבוב.

עזמי בשארה: זה אפילו לא עירק.

עזמי בשארה: זה לא משטר הדמים.

עזמי בשארה: נכון שיש אנשים שנעצרו בלי משפט, יש הפרה של זכויות האדם, אבל לא צריך לשים את הכול ביחד, הרי לא כל דבר הוא פאשיזם, לא כל דבר הוא נאציזם.

עזמי בשארה: זה משטר רודני, זה משטר דיקטטורי.

עזמי בשארה: יש שחיתות וצריך להילחם בה.

עזמי בשארה: העניין של השלום שונה.

עזמי בשארה: הקונטקסט שלו שונה לגמרי.

עזמי בשארה: הקונטקסט ישנו.

עזמי בשארה: לדעתי, ישראל מוכנה היום למשא-ומתן בלי תנאים מוקדמים, אבל סוריה לא מוכנה.

עזמי בשארה: מדובר על כך שיש מתווה והמתווה נקבע במדריד.

עזמי בשארה: הם מוכנים ללכת בו ולהמשיך בו גם היום.

עזמי בשארה: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת בשארה.

אלי בן-מנחם: רבותי, אני עושה משהו יוצא דופן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יצחק הרצוג היה בין המציעים ולו נאמר שהנושא יועלה רק מחר.

אלי בן-מנחם: לפיכך אני מאפשר לו לדבר מהצד.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת הרצוג, בבקשה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, קודם כול תודה לך ולמזכיר.

יצחק הרצוג: אכן היתה פה תקלה טכנית.

יצחק הרצוג: לגופו של עניין, הריאיון של הנשיא אסד ב"ניוזוויק" הוא ריאיון חשוב, מכיוון שהוא מאותת משהו - או הפנמה של התהליך שאירע בעקבות עירק או שזה פסאדה.

יצחק הרצוג: אחת מהשתיים.

יצחק הרצוג: אני חושב שעל ממשלת ישראל להקשיב קשב רב לנאמר בריאיון.

יצחק הרצוג: יש בו דקויות שמעולם לא נאמרו על-ידי נשיא סורי, ולכן עקב בצד אגודל על הממשלה לקבל את האיתות הזה בצורה רצינית ולבחון אותו בדרכים שהיא יודעת כיצד לבחון זאת, בלי להביך את הנשיא אסד בהדלפות מגמתיות ומיותרות על כל ערוץ אחורי שמופעל אתו.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

אלי בן-מנחם: אני מודה לשר שאפשר לחבר הכנסת הרצוג להעלות את ההצעה מהצד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לי הצעה אחרת.

אלי בן-מנחם: סיימנו.

אלי בן-מנחם: רבותי, השר הציע להעביר את הנושא החשוב הזה לוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, אתה מסכים?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת הרצוג, השר הציע להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון.

יצחק הרצוג: מאה אחוז.

אלי בן-מנחם: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

אלי בן-מנחם: מי שבעד, הוא בעד העברת הנושא לוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה - 17 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אלי בן-מנחם: 17 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים, הנושא "התבטאויותיו של נשיא סוריה אסד בנושא רמת-הגולן" מועבר לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-מנחם: הנושא הבא על סדר-היום: עיכוב בניית גדר ההפרדה.

רוני בר-און: דליה איציק לא נמצאת פה.

גדעון סער: הנושא מתבטל במקרה כזה?

אלי בן-מנחם: לא.

אלי בן-מנחם: הוא יידחה למועד אחר.

אלי בן-מנחם: אני מציע להמתין.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מציע שתנהל את הישיבה ללא טעויות - - -

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אם יושב-ראש האופוזיציה לא פה, אז יושב-ראש הקואליציה יציע את ההצעה.

אלי בן-מנחם: רבותי, חברת הכנסת הפותחת, דליה איציק, איננה.

קריאות: - - -

אלי בן-מנחם: רבותי, תם סדר-היום.

אלי בן-מנחם: הישיבה הבאה של מליאת הכנסת - מחר בשעה 11:00.

אלי בן-מנחם: תודה.