ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה הארבעים-ושבע של הכנסת השש-עשרה, 2003-07-21 00:00

ראובן ריבלין: דיווח שר התחבורה על תאונות הדרכים 5

אביגדור ליברמן: אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו): 7

אביגדור ליברמן: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 9

אריה האן: הצעת סיעות העבודה-מימד, ש"ס, מרצ--עם אחד--חד"ש-תע"ל, יהדות התורה ורע"ם להביע אי-אמון בממשלה בשל: 11

אריה האן: ב.

אריה האן: יחס הממשלה למצוקות של ויקי קנפו ועוד 150,000 נשים חד-הוריות; 11

אריה האן: ד.

אריה האן: הפרסום בדבר הקצבת 123 מיליון שקלים כספים ייחודיים לסיעת שינוי; 11

מאיר שטרית: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 70

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: פינוי המאחזים וההתנחלויות 70

צחי הנגבי: הודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק 125

שאול יהלום: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 19), התשס"ג-2003 126

אריה אלדד: הצעה לסדר-היום 137

יורי שטרן: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 25) (מימון לפעילות הסיעות בכנסת), התשס"ג-‏2003 142

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק זכויות מבצעים ומשדרים (תיקון מס' 5), התשס"ג-‏2003 143

המשפטים יוסף לפיד: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה) (תיקון), התשס"ג-2003 144

המשפטים יוסף לפיד: הצעת חוק שירות נתוני אשראי (תיקון מס' 2) (דחיית תחילה), התשס"ג-‏2003 145

מיכאל איתן: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 24), התשס"ג-‏2003 148

צחי הנגבי: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 16), התשס"ג-‏2003 151

ראובן ריבלין: רבותי השרים, חברי הכנסת, היום יום שני, כ"א בתמוז התשס"ג, 21 בחודש יולי 2003 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אתמול פתחנו את אירועי שנת ה-100 לפטירתו של חוזה מדינת היהודים, בנימין זאב הרצל; ערב מרשים, שהתקיים ואורגן ונוהל על-ידי סגנית השר וחברת הכנסת לשעבר הגברת גאולה כהן, היה בראשית האירועים שפתחו את שנת ה-100 לפטירתו של בנימין זאב הרצל.

ראובן ריבלין: אני מבקש להביא באוזניכם סיפור קצר אבל נורא הוד, סיפור שלידתו במתח הטעון שבין אוגנדה לירושלים.

ראובן ריבלין: בעוד הרצל עומד על דוכן הנואמים בקונגרס השישי – וחבר הכנסת והשר לשעבר רן כהן הזכיר זאת היום כאשר התראיין ב"בוקר הזה" ב"קול ישראל" - - -

רן כהן: תוך הבעת מחאה על היעדרו של ראש עיריית ירושלים.

ראובן ריבלין: בעוד הרצל עומד על דוכן הנואמים בקונגרס השישי ומנסה לשכנע את צירי הקונגרס ברעיון אוגנדה שלו כפתרון ארעי, קמה ממקומה משלחת צירי הקונגרס מרוסיה ועזבה את האולם במחאה.

ראובן ריבלין: מאוחר בלילה, כשהעירו את אוזנו של הרצל על כך, הוא קם ויצא לחפש אחריהם.

ראובן ריבלין: הרצל מצא את הצירים מכונסים באחד האולמות בבניין הקונגרס, יושבים על הרצפה וממררים בבכי, כמו על חורבן ירושלים.

ראובן ריבלין: נרעש ממה שראו עיניו ושמעו אוזניו, נשבע הרצל בנאום הנעילה שלו באותו קונגרס, כשהוא מרים את יד ימינו ומכריז: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני.

ראובן ריבלין: הרצל הלך לעולמו כשהוא בן 44 שנים בלבד.

ראובן ריבלין: אחרי מותו מספר ידידו מקס נורדאו: היו שהתלחשו, שעל איש ציבור - כך אמר - להיות עשוי מעור קשה; עליו להיות משוריין כלפי ביקורת.

ראובן ריבלין: לו היה הרצל איש חסר רגש - משיב נורדאו – הוא לא היה חש את צער עמו.

ראובן ריבלין: רגישותו המיוחדת במינה, היא שעשתה אותו יוצר הציונות ומנהיגה, היא שנתנה לו להרגיש את כל הפצעים שפצעוהו אויביו ושברה לרסיסים את הלב האומלל שלו.

ראובן ריבלין: שנת ה-100 להסתלקותו של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל החלה אתמול.

רן כהן: חוזה מדינת היהודים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כבכל יום שני אנחנו פותחים בדוח שבועי של שר התחבורה על מצב תאונות הדרכים.

ראובן ריבלין: שר התחבורה ייתן דוח, ולאחר מכן שלושה מחברי הכנסת יוכלו לשאול שאלה.

ראובן ריבלין: עד רגע זה ראיתי את חבר הכנסת אריאל, חבר הכנסת רן כהן וחבר הכנסת דהאמשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, לפני שהשר מתחיל, בכל זאת, למען ירושלים, צריך לומר שהיה בזה טעם לפגם - - -

ראובן ריבלין: בהחלט לא יכול להיות שיהיה טקס ממלכתי בירושלים, כמו כל הלוויה ממלכתית או כל טקס ממלכתי שהוא לזיכרון ולציון, ולא יונח זר של עיריית ירושלים; קל וחומר בן בנו של קל וחומר כאשר מניחים זר על קברו של חוזה מדינת היהודים, בנימין זאב הרצל.

ראובן ריבלין: אני הייתי מאוד נבוך אתמול, בהיותי אני הקטן העני ממעש, יחד עם נשיא מדינת ישראל וראש ממשלת ישראל - זאת אומרת, שלוש הרשויות, לרבות נציג בית-המשפט העליון, אשר הניחו זר על קברו, ולא נמצא אדם שיניח זר מטעם עיריית ירושלים.

ראובן ריבלין: אני חושב שהביקורת שהטיח הבוקר חבר הכנסת רן כהן במקומה, ואני בהחלט מצטרף אליה, כמו רבים אחרים.

יעקב אדרי: - - -

ראובן ריבלין: גם סגן השר יעקב אדרי מצטרף.

ראובן ריבלין: כבוד השר, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שוב תודה ליושב-ראש הכנסת על ההזדמנות להעלות את נושא תאונות הדרכים.

אביגדור ליברמן: גם השבוע, לצערי, אני לא איש בשורות.

אביגדור ליברמן: השבוע נהרגו בתאונות דרכים עשרה בני אדם, 33 נפצעו קשה ו-266 נפצעו קל.

אביגדור ליברמן: אלה שני אנשים יותר מאשר בשבוע הקודם, אבל בסך הכול לעומת התקופה המקבילה אשתקד אנחנו עדיין בירידה של 17% במספר ההרוגים בתאונות הדרכים.

אביגדור ליברמן: חשוב לציין, שגם השבוע הסיבה העיקרית לתאונות היתה השילוב הקטלני בין טעות אנוש לבין רכב כבד, קרי משאית או אוטובוס.

אביגדור ליברמן: אני אתן כמה דוגמאות לתאונה האופיינית שראינו השבוע.

אביגדור ליברמן: בתאריך 13 ביולי, בשעה 20:30, כביש 65, אוטובוס עקף על פס לבן ופגע במכונית פרטית שהגיעה מולו.

אביגדור ליברמן: לצערי, נהג המכונית הפרטית נהרג כמובן.

אביגדור ליברמן: בתאריך 14 ביולי, בשעה 20:30, בצומת רחובות עמק-האלה--עמק-חרוד במודיעין, משאית שלא צייתה לתמרור "עצור" פגעה במכונית פרטית.

אביגדור ליברמן: נוסעת בת תשע ברכב הפרטי נהרגה.

אביגדור ליברמן: בתאריך 17 ביולי, בשעה 11:00, בכביש 60, אוטובוס זעיר פרטי, שנסע מכיוון קיבוץ כרמים לכיוון שמעה, ביצע פניית פרסה שמאלה על קו הפרדה רצוף והתנגש במשאית שנסעה אחריו.

אביגדור ליברמן: נוסע נהרג במקום ונוסע נוסף נפטר בבית-החולים.

אביגדור ליברמן: תאונה נוספת, שלצערי כמוה כבר ראינו יותר מדי בשנים האחרונות, קרתה על כביש דימונה--באר-שבע.

אביגדור ליברמן: ב-19 ביולי, בשעה 22:30, התנגשה מונית בגמל.

אביגדור ליברמן: הנהג נהרג במקום.

אביגדור ליברמן: רק שבוע לפני כן עשתה המשטרה מבצע של סימון הגמלים בנגב.

אביגדור ליברמן: לצערי, הפעם לא הצלחנו.

אביגדור ליברמן: לאחר התאונה חתכו הבעלים את האוזן של הגמל, על מנת שלא ניתן יהיה לזהות מי בעליו.

אביגדור ליברמן: אגב, מחר אנחנו יוצאים במבצע פרסום ברשת ד' בשפה הערבית.

אביגדור ליברמן: לצערי, תאונה מאוד שכיחה במגזר הערבי היא כאשר משאית שחונה בחצר פרטית דורסת בזמן הנסיעה לאחור.

אביגדור ליברמן: מחר אנחנו יוצאים במבצע הסברה רחב ברשת ד' בשפה הערבית.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שגם זה יתרום.

אביגדור ליברמן: הדבר האחרון שאני רוצה לדבר עליו - אני מאוד מקווה שגם השופט שבזמנו נתן את פסק-הדין רואה אותי ברגעים אלה - אדם שנהג בלי רשיון, והיו 33 הרשעות קודמות, גם הרשעות פליליות, ולא רק בתחום התנועה, נהג באוטובוס זעיר והסיע פועלים בלתי חוקיים.

אביגדור ליברמן: הוא ניסה להימלט מהמחסום ועשה פניית פרסה על קו לבן, נכנס במשאית, ובהתנגשות הזאת נהרגו במקום שני אנשים ועוד עשרה נפצעו.

אביגדור ליברמן: לאותו נהג כבר היו 33 הרשעות קודמות, והוא נוהג בלי רשיון נהיגה תקף.

אביגדור ליברמן: גם הרשעה קודמת שלו היתה על נסיעה ללא רשיון, והוא קיבל על כך חצי שנה על-תנאי וכמובן המשיך להשתולל.

אביגדור ליברמן: לצערי, זה המקרה.

רן כהן: אין עונש מינימום?

אביגדור ליברמן: כרגע הגשנו הצעת חוק לעונש מינימום על עבירות אבסולוטיות.

אביגדור ליברמן: מבחינתי, מי שנוסע בזמן פסילה ובכלל בלי רשיון, חייבים לחלט לו את כלי הרכב.

יעקב אדרי: בית-סוהר.

אביגדור ליברמן: למה נתנו לו חצי שנה על-תנאי?

אביגדור ליברמן: זה בלתי סביר בעליל.

אביגדור ליברמן: אני מודה לכם.

אביגדור ליברמן: בזה סיימתי את הדיווח.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אנא, ימתין אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, בבקשה.

ראובן ריבלין: לאחר חבר הכנסת אריאל ישאל חבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: לאחר מכן - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: אדוני ישיב על כל שאלה בנפרד.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, הנוהג שהנהגת, אדוני היושב-ראש, הוא נכון וחשוב.

אורי אריאל: היום דיברנו בוועדת החינוך, ביחד עם ועדת המשנה לתאונות דרכים של ועדת הכלכלה, על חינוך התלמידים בגני-הילדים ובבתי-הספר.

אורי אריאל: מנתוני משרד החינוך והרשות למניעת תאונות מסתבר, שחסר תקציב לחינוך בני-הנוער, שכנראה זה הזמן לחינוכם בכל דבר וגם בנושא תאונות הדרכים.

אורי אריאל: אודה לך אם תפרט אם ניתן להגדיל את התקציב לפעולות במסגרת בתי-הספר וגני-הילדים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל.

ראובן ריבלין: כבוד השר, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אנחנו מנהיגים היום את השיעור על זהירות בדרכים מגן חובה עד כיתה י"ב, וכל כיתה לומדת שעה בשבוע.

אביגדור ליברמן: מעבר לזה יש משמרות הזה"ב.

אביגדור ליברמן: השנה אנחנו גם רוצים להנהיג חידון בזהירות בדרכים, בדומה לחידונים אחרים שקיימים, על מנת להעלות את המודעות לנושא.

אביגדור ליברמן: אני חוזר ואומר, עם כל ההערכה שלי, מה שמשפיעה בעיקר על הילד זו התנהגות ההורים, כשהם לא חוגרים חגורה או כשהם נוהגים בצורה בוטה.

אביגדור ליברמן: אני יכול לתת לך לדוגמה אותי כאבא.

אביגדור ליברמן: אני מגיע לבית-הספר בבוקר ורואה את כל ההורים ממהרים, כולם עוצרים על ה"זברה", על המעבר, וחונים חנייה כפולה ומשולשת ומעיפים את הילד החוצה רק כדי שירוץ לבית-הספר וההורה ימשיך לעבודה.

אביגדור ליברמן: על אותה "זברה" עומדת משמרת הזה"ב.

אביגדור ליברמן: אני ראיתי את זה אצל שלושת הילדים שלי בשלושה בתי-ספר שונים.

אביגדור ליברמן: לצערי, זו דוגמה שמשפיעה הרבה יותר.

אביגדור ליברמן: חשוב שהחינוך יתחיל מהבית ושההורים ייתנו דוגמה לילדים שלהם, תאמין לי, זה הדבר הכי אפקטיבי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, קודם כול, אני מברך את שניכם על הנוהל הזה, הוא נכון מאוד.

רן כהן: אני גם מברך אותך, אדוני השר, על מסע הפרסום בערבית.

רן כהן: לעניות דעתי, זה חשוב מאוד.

רן כהן: השאלה שלי מופנית אל שניכם.

רן כהן: על-פי חוק המאבק הלאומי בתאונות הדרכים, שהיה לי הכבוד להעביר אותו לפני כמה שנים, חייב ראש הממשלה לדווח לכנסת שלוש פעמים בשנה על מדיניות הממשלה בתחום הזה, והכול כהשלמה למה שאתם עושים, בצדק.

רן כהן: כדי לחזק את המהלך הזה, האם תהיו מוכנים לקרוא לראש הממשלה שיעשה את זה אולי בפעם הראשונה בשבוע הבא או במושב הבא?

רן כהן: כבר פניתי אליו, ועד היום לא קיבלתי תשובה.

רן כהן: אודה לכם אם תעלו את העניין, פשוט לבצע את החוק.

ראובן ריבלין: אני מבקש שתואיל להעביר לי את פנייתך לראש הממשלה.

רן כהן: אני אעשה את זה.

אביגדור ליברמן: מחר בשעה 18:00 יש לי פגישה עם ראש הממשלה, בין היתר על תאונות הדרכים, ואני אדבר אתו גם על ההופעה שלו כאן.

אביגדור ליברמן: בעוד שבועיים מתכנסת ועדת השרים לתאונות הדרכים.

אביגדור ליברמן: גם היא עובדת, והיא צריכה להתכנס על-פי אותו חוק לפחות שלוש פעמים בשנה.

אביגדור ליברמן: אין לי ספק שוועדת השרים תתכנס שלוש פעמים השנה.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שבעקבות השיחה שלי והפנייה של היושב-ראש, עם פתיחת כנס החורף יישא ראש הממשלה נאום בנושא הבטיחות בדרכים.

אביגדור ליברמן: כולנו מודעים לכך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, אני שמח לשמוע שכבוד השר ייפגש מחר עם ראש הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי מקווה שהוא יעלה בפניו נושא אחר, מאוד כאוב וחשוב, הנושא של האזרח הישראלי תאופיק פוקארה, שהיתה לו תאונת דרכים בתוך מטוס - הוא נתקל בדיילת לפני כמה חודשים.

ראובן ריבלין: לא, זו לא תאונת דרכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו תאונה בתוך המטוס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אדוני יאזין עוד שנייה הדברים יתבהרו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: "אל על", גם הדיילת וכל הרשויות הישראליות אומרות: אין לנו נגיעה בעניין הזה, ואף אחד לא מעיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האזרח נמצא בטורקיה - - -

ראובן ריבלין: הצעתי שאדוני יגיש שאילתא לשר החוץ.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח ששר התחבורה יוכל לענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, "אל על" היא בסמכותו של שר התחבורה, והאיש הזה נתקל בתוך מטוס "אל על".

ראובן ריבלין: אין ספק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בקיצור ולעניין – שמדינת ישראל תבקש להחזיר את האזרח הזה אליה ולא תשאיר אותו מופקר בטורקיה, כאשר אין עדים.

ראובן ריבלין: שאלתך חשובה ביותר, היא לא נוגעת בתאונת דרכים.

ראובן ריבלין: מפאת כבודך - אם השר ירצה הוא יענה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת דהאמשה.

אביגדור ליברמן: כידוע לך, התאונה היתה בשטח הריבוני של טורקיה, והאיש נעצר על-ידי השלטונות הטורקיים במטוס "אל על".

אביגדור ליברמן: לפי החוק הטורקי הוא נמצא במעצר.

אביגדור ליברמן: לפחות חוות הדעת של שירותי הביטחון הטורקיים וגם שלנו היא הפוכה - לא מדובר בתקלה ולא מדובר בהתחלקות.

אביגדור ליברמן: אני חושב שמשרד החוץ הוא הצינור המקובל לפנות לשלטונות הטורקיים.

אביגדור ליברמן: בכל אופן, זה לא בסמכותנו.

ראובן ריבלין: זה לא מסוג תאונות הדרכים שלשמן חברת הכנסת דליה איציק הסכימה לאפשר את העניין לפי סעיף 148.

ראובן ריבלין: אני מבקש להתרכז בנושא תאונות הדרכים.

ראובן ריבלין: לא שהשאלה שלך אינה חשובה, חבר הכנסת דהאמשה, אם אזרח ישראלי נמצא בידיים זרות, צריך לבדוק מדוע הוא שם והאם בצדק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדר-היום המחייב אותנו על-פי התקנון, להצעות אי-אמון בממשלה, אבל קודם לכן - הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת - לדיון מוקדם: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (מועד הבחירות בשנת התשס"ד), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק הכנסת (תיקון - הקמת ועדת חקירה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מיכאל איתן ואיוב קרא; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון - סדרי דיון לעניין חסינות בפני דין פלילי), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון - צו הגנה כנגד קטין), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק איסור השימוש בסמלים ובכינויים נאציים, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת קולט אביטל, אבשלום וילן ודני יתום; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (איסוף נתונים על-פי מגדר), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת קולט אביטל ואיתן כבל; הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון - חובת דיווח המדען הראשי), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסדרת השימוש בתדרי רדיו, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי וניכוי בגין הוצאות טיפול בילדים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אורי יהודה אריאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עידוד היצוא החקלאי (הבטחת שער ריאלי), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת שלום שמחון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור דמי הבראה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון - מועד חיוב במס) (הוראת שעה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק מיחזור אריזות, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק פדיון הטבות חנייה, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת לאה נס; הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמלאות לראש רשות וסגניו) (תיקון - פנסיה צוברת), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק הכרזה על התנועה האסלאמית בישראל כהתאגדות אסורה, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי למעסיק שעובדיו משרתים במילואים), התשס"ג-2003,

אריה האן: מאת חבר הכנסת אריה אלדד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון - חקירת ילד שלא בהרשאת חוקר ילדים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת נסים זאב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון - הליך מינוי שופטים), מאת חבר הכנסת רוני בר-און; הצעת חוק החזר הוצאות כספיות בגין עריכת נישואין אזרחיים בחוץ-לארץ למי שאינם רשאים להינשא על-פי הדין הדתי, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת זכות יוצרים (פיצויים ללא הוכחת נזק), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אברהם בורג; הצעת חוק הספורט התחרותי בנהיגה, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עדיפות לאומית בחינוך, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק הרשות הלאומית לתרבות שבזי, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת אורית נוקד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המקרקעין (תיקון - תשלומי איזון בפירוק שיתוף), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מעמד המורה, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק-יסוד: מבוא לחוקה, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק יישום ההסכם בדבר רצועת-עזה ואזור יריחו (הסדרים כלכליים והוראות שונות) (תיקוני חקיקה) (תיקון - קיזוז), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן ורוני בר-און; הצעת חוק הוועדה לטיפול בניצולי השואה וברכוש היהודים קורבנות השואה וניצוליה ולהנצחת זכרם, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון - אפוטרופוס בפטירת שני ההורים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק מוזיאון הכנסת, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק בטיחות קווי צנרת נפט גולמי ותזקיקיו, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון - איסור הפליה על רקע מקום מגורים), התשס"ג-2003,

אריה האן: מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון - הרחבת שירות צבאי), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון - הרעת תנאי עובדת הרה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת ענבל גבריאלי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - פיצוי נפגעי גזזת), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אילנה כהן, עמיר פרץ ודוד טל; הצעת חוק איסור קבלת תרומות ממדינות זרות, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל, מיכאל נודלמן ויורי שטרן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - עבודה מועדפת), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אלי אפללו; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון - זמן העסקה מינימלי), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת ענבל גבריאלי; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון - פיטורי עובדת בהיריון), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת קולט אביטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מוזיאון הכנסת, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רן כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור הוספת פלואוריד למי השתייה, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת ענבל גבריאלי, מיכאל מלכיאור ולאה נס; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון - הטרדה בשירות לאומי), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אתי לבני, מל פולישוק-בלוך ורשף חן; הצעת חוק ארנונה שוויונית למפעלים ביטחוניים (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יצחק הרצוג; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון - העלאת אחוז החסימה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - תסקיר השפעה על התחבורה ובטיחות התנועה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון - הליך מינהלי), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור, יורי שטרן, אבשלום וילן, ענבל גבריאלי ולאה נס; הצעת חוק הגנים הבוטניים, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת שלום שמחון; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון - שירות מילואים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אורי יהודה אריאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגבלת הקמת מגרשי משחקים בקרבת בתי-מגורים, התשס"ג-2003,

אריה האן: מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק השלמת פערי חינוך, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רוני בריזון; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות לשירותי כבאות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת דניאל בנלולו; הצעת חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון - סמכות הכנסת בנטילת חסינות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רוני בר-און.

אריה האן: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שירות נתוני אשראי (תיקון מס' 2) (דחיית תחילה), התשס"ג-2003.

אריה האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון דיני הרכישה לצורכי ציבור (תיקון מס' 9), התשס"ג-2003, שהחזירה ועדת הכספים.

אריה האן: מסקנות ועדת החינוך והתרבות, בעקבות דיון מהיר, בנושאים: 1.

אריה האן: התבטאויות גזעניות של מורה; 2.

אריה האן: אפליית בני העדה האתיופית במערכת החינוך; 3.

אריה האן: מפגעי בטיחות במתקני שעשועים.

אריה האן: עוד אודיעכם, כי הצעת חוק עדיפות לאומית בחינוך, התשס"ג-2003, מטעם חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול, שמספרה פ/1228, הוסרה מסדר-היום של הכנסת.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: א.

ראובן ריבלין: מצב שירותי הבריאות, הרווחה והחינוך בישראל;

ראובן ריבלין: ג.

ראובן ריבלין: מצבה של מערכת הרווחה ומצוקתן של המשפחות החד-הוריות והשכבות החלשות;

ראובן ריבלין: ה.

ראובן ריבלין: מדיניותה של הממשלה כלפי התושבים הערבים, בין היתר בעקבות דברי השר אביגדור ליברמן ובעקבות חקיקת חוק האזרחות

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חמש הצעות אי-אמון עומדות לפנינו: הצעת העבודה-מימד, שאותה ינמק חבר הכנסת אפרים סנה; אחריו - חבר הכנסת אלי ישי ינמק הצעת אי-אמון מטעם ש"ס; חבר הכנסת חיים אורון ינמק הצעת אי-אמון מטעם מרצ--עם אחד--חד"ש-תע"ל; חבר הכנסת מאיר פרוש ינמק הצעת אי-אמון מטעם יהדות התורה; חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – מטעם מפלגתו שלו, לפי המכסה הנתונה לו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תפיסת העולם הכלכלית האטומה, הבלתי-אנושית, חסרת החמלה והזרה לערכי העם היהודי של שר האוצר באה לידי ביטויה המאוס והאכזרי ביותר ביחסה של הממשלה למערכת הבריאות.

אפרים סנה: בימים אלה הגיעו הדברים עד משבר.

אפרים סנה: מאז היותו ראש הממשלה, ב-1996, פועל נתניהו לחיסול הרפואה הציבורית.

אפרים סנה: הוא התחיל בכך כראש הממשלה, והוא ממשיך בכך היום כשר האוצר, אני חייב לומר, לצערי, בהצלחה.

יוסי שריד: אגב, איפה הוא?

אפרים סנה: הוא איננו, ראש הממשלה איננו.

ראובן ריבלין: השר גדעון עזרא נמצא פה, והוא ישיב בשם הממשלה.

יוסי שריד: למה הוא לא מתייצב פה?

ראובן ריבלין: שאלתך מחייבת תשובה, ואני עניתי לך.

קולט אביטל: גם בשבוע שעבר הוא לא היה.

חיים אורון: הוא מכין מצגת עכשיו.

חיים אורון: ..

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת חיים אורון, לשאלתו של חבר הכנסת שריד, האם היתה לו חובה למשל - בסעיף הבא לאחר האי-אמון, קובע סעיף 42(ב) שראש הממשלה חייב להיות נוכח בדיון.

יוסי שריד: אני מבין שהיום אפילו מאיר שטרית ברח.

ראובן ריבלין: אם אדוני שואל אותי שאלות, אני אהיה מוכן לשאול ולענות לך.

ראובן ריבלין: לא נראה לי שחבר הכנסת מאיר שטרית ברח.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהם ספונים בחדר הליכוד ומקיימים שם דיון סיעתי ארוך.

אפרים סנה: בכל אופן, אם יורשה לי להמשיך, אדוני, אחרי שדנו בהרחבה בשאלת נפקדותם של שטרית ונתניהו.

רן כהן: דחינו אי-אמון כיוון שהוא לא היה.

ראובן ריבלין: חברי האופוזיציה, אתם מפריעים לחברכם באופוזיציה לנמק.

ראובן ריבלין: כמובן, זה לא על חשבונך.

אפרים סנה: נוצר בארץ מצב שיש רפואה לעשירים ויש רפואה לעניים, ומטפלים בחולה לא לפי הדיאגנוזה, לא לפי ההבחנה, אלא לפי הכיס.

אפרים סנה: מה הפירוש של הביטוי "נדחו ניתוחים"?

אפרים סנה: קוראים בעיתון: "נדחו ניתוחים".

אפרים סנה: זה אומר שיש אנשים שהמתינו בסבלנות, בציפייה, בחרדה, הם ובני משפחותיהם, וברגע האחרון באה האחות ואומרת להם שהניתוח לא יתקיים היום, הוא נדחה.

אפרים סנה: זה מפח נפש, זה סבל, ובהרבה מקרים זה סיכון חיים.

אפרים סנה: אבל מה קורה?

אפרים סנה: מי שיש לו כסף, הולך ועושה את הניתוח הזה – או את הבדיקה הזאת – באופן פרטי, והוא לא מחכה.

אפרים סנה: מי מחכה?

אפרים סנה: מי סובל?

אפרים סנה: מי מסכן את חייו?

אפרים סנה: זה שאין לו כסף.

אפרים סנה: זאת נקראת רפואה לעשירים ורפואה לעניים.

אפרים סנה: בא חולה ואומר, שהוא קרא בעיתון שיש תרופה חדשה כזאת וכזאת.

אפרים סנה: אומרים לו: אדוני, זה לא בסל; אם אתה רוצה, תקנה אותה.

אפרים סנה: יש לזה לפעמים ביטויים מחרידים, כי אם יש בארץ 300 חולות בסרטן השחלות שיש תרופה אחת שיכולה להביא להן ריפוי ותקווה – או לפחות הארכת חיים – והיא נקראת Gemzar, וכל טיפול עולה 34,000 שקל, מי יכולה לשלם 34,000 שקל על טיפול?

אפרים סנה: מה יגידו למי שאין?

אפרים סנה: מה תגיד המשפחה?

אפרים סנה: אבל אני מדבר על התרופה הקונקרטית הזאת, מכיוון שהשבוע מחקו אותה מהסל, לא מכיוון שאנשי אותה ועדה לא רצו שתישאר בסל, אלא כיוון שהאוצר נותן לזה פרומיל אחד בשנת 2003, פרומיל אחד.

אפרים סנה: בכל העולם לא פחות מ-2% מתקציב סל הבריאות השנתי מוקדש לתרופות חדישות, אבל אצלנו נתניהו נותן פרומיל אחד.

אפרים סנה: הדוגמאות רבות.

אפרים סנה: יש היום רבים שחייהם ניצלים כאשר שמים להם סליל, קפיץ כזה לתוך עורקי הלב בזמן צנתור, ויש שני סוגים: אחד מצופה בתרופה, ואחד לא מצופה בתרופה.

אפרים סנה: הסוג המצופה עולה 10,000 דולר, וב-20% מהמקרים הוא מונע סיבוכים ומונע סתימה חוזרת.

אפרים סנה: מה שואל המצנתר את החולה ששוכב על המיטה, והצנתר נמצא אצלו בלב?

אפרים סנה: הוא שואל: אדוני, איזה אתה רוצה?

אפרים סנה: בחינם בלי ציפוי, או ב-10,000 דולר עם ציפוי?

אפרים סנה: מה רוצים שהוא יגיד?

אפרים סנה: למי יש היום 10,000 דולר – סליחה, טעיתי, 2,700 דולר, כ-10,000 שקל.

אפרים סנה: פירוש הדבר, מי שעני ואין לו כסף - נידון למוות ולסבל.

אפרים סנה: לא יכול להיות במדינת היהודים כדבר הזה.

אפרים סנה: את התיאוריות הכלכליות האלה הביאו מעבר לים, זה לא צמח בארצו של עמוס הנביא.

אפרים סנה: אבל אלה שמביאים אותן זרים למורשת היהודית וזרים לערכים היהודיים.

יצחק הרצוג: אין פה אף חבר ליכוד במליאה, זה פשוט לא נורמלי.

אפרים סנה: הם ספונים בחדרם, נאמר לי.

אפרים סנה: יש עכשיו רעיון חדש, הצעה של האוצר לסגור 300 מיטות פנימיות.

אפרים סנה: תגיד לי, חבר הכנסת גדעון עזרא, שתהיה לנו רק בריא, מתי ראית בפעם אחרונה איך נראית מחלקה פנימית מבפנים?

גדעון עזרא: לצערי, הרבה פעמים.

אפרים סנה: אני יודע, רעייתך שתחיה היתה עובדת אצלי במשרד הבריאות, אז אולי אתה ראית, אבל תספר לביבי איך זה נראה עם הפרוזדורים המלאים, עם אנשים חולים, שצריכים לשכב בפרוזדור חצי ערומים.

אפרים סנה: מה קורה בחורף עם תפוסה של 170 איש, כשבארץ שלנו שיעור הצפיפות בבתי-החולים הוא הכי גבוה בכל ארצות המערב ומשך האשפוז הוא הכי קצר?

אפרים סנה: למה הוא הכי קצר?

אפרים סנה: כי מהר-מהר מטפלים קצת במישהו ומייצבים אותו ושולחים אותו הביתה, כי מחדר המיון מצלצלים ואומרים שהוא מפוצץ ומבקשים לפנות מיטות מהר.

אפרים סנה: אז הם רוצים - אלה שלא יושבים פה כעת - לסגור עוד 300 מיטות?

אילנה כהן: שילכו עכשיו בקיץ לראות איך שוכבים בפרוזדורים.

אפרים סנה: בלי מיזוג.

אפרים סנה: יש בית-חולים שבשעה 17:00 מנתק את המיזוג, כי אין לו כסף לחשמל.

אפרים סנה: אז הם רוצים לסגור 300 מיטות.

אפרים סנה: אומרים: אנחנו נעשה לכם החלפות, ניתן 300 מיטות גריאטריות, אבל נסגור בפנימית.

אפרים סנה: זה כמו להוציא עין אחת ולשים במקומה משהו; להוציא שתי עיניים, ואחרי זה להחזיר עין אחת.

אפרים סנה: הלוא גם במערך הגריאטרי חסרות מאות מיטות.

אפרים סנה: למי הם עושים את הקונצים האלה?

אפרים סנה: במי הם מתעללים?

אפרים סנה: גדעון, החברים שלך, במי הם מתעללים?

אפרים סנה: באנשים שהולכים מרותקים לאינפוזיה?

אפרים סנה: שהולכים עם הליכון?

אפרים סנה: שגבם על הקיר?

אפרים סנה: תגיד להם, כשהם יחזרו או כשתראה אותם - במי הם מתעללים?

אפרים סנה: במי הם מתעללים?

נסים דהן: שלא תעז להגן עליהם עכשיו, שלא תעז.

ראובן ריבלין: אדוני שר הבריאות לשעבר, אל תפריע לשר הבריאות לשעבר, אנחנו יודעים שאתה מתמצא בעניינים לפני ולפנים, זה על חשבונו של חבר הכנסת סנה.

ראובן ריבלין: אני לא אאפשר לך, אתה לא תפריע לחבר הכנסת סנה, אבל הוא הגיש את הצעת האי-אמון בעניין זה.

נסים דהן: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, משרד האוצר השתגע.

יוסי שריד: אבל אחרי שהם ישתגעו, לא יהיה איפה לאשפז אותם.

אילנה כהן: בבית-חולים פסיכיאטרי - - -

אפרים סנה: אבל, אילנה, גם בית-חולים פסיכיאטרי הם עומדים לסגור עכשיו, ולאן נוביל?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סנה, אם תענה לחברת הכנסת כהן, זה על חשבונך.

אפרים סנה: אם כן, יש עכשיו טריק חדש.

אפרים סנה: הם מכפישים, בוקר וערב, בתקשורת, את מי?

אפרים סנה: את מנהלי בתי-החולים, זה עכשיו הקורבן.

יוסי שריד: את הרופאים.

אפרים סנה: את הרופאים.

אפרים סנה: הם האשמים.

אפרים סנה: גם חבר הכנסת דהן וגם אני מכירים את כל המנהלים האלה, מיטב האנשים במדינה - מיטב האנשים, אני מכיר את כולם.

אפרים סנה: מנהלים מצוינים, יעילים, אבל יש להם בעיה, אכפת להם מהחולים.

אפרים סנה: ומי שאכפת לו מהחולים – אצל האוצר הוא מחוק, צלב עליו.

אפרים סנה: בזמן שיהושע מצא היה שר הבריאות, ניסו את התרגיל, להחליף את הרופאים כמנהלי בתי-חולים, וזה לא הלך להם.

אפרים סנה: עכשיו, זו כנראה הכשרת הקרקע לקראת חזרה של המהלך הזה.

אפרים סנה: כי מי שאכפת לו מהחולים לא יכול להיות מנהל בית-חולים אצל האנשים האלה.

אפרים סנה: כי הם הלוא לא אוהבים את החולים.

אפרים סנה: הרבה שנים יש משברים; כמשבר הזה, אדוני היושב-ראש, עוד לא היה.

אפרים סנה: ופתרונות מטומטמים כאלה, גם כן עוד לא היו.

אפרים סנה: היו כל מיני דברים - לסגור 300 מיטות פנימיות כשהפרוזדורים מלאים, זה עוד לא שמענו.

אפרים סנה: לתת במקום 450 מיליון שקל לתרופות חדשות, 20 מיליון שקל לשנת 2003 ו-40 מיליון שקל לשנת 2004 - זה עוד לא היה.

ג'מאל זחאלקה: הכיסא של חבר הכנסת וילן נשבר, זה מסוכן, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: נא לראות מה קרה לכיסאו של חבר הכנסת אבו וילן.

אפרים סנה: לו חלילה היה קורה לו משהו?

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, על כן, על ההתאכזרות לחולים, על חוסר לב לסובלים, על חוסר אנושיות, על כל אלה אני מציע לכנסת להביע אי-אמון בממשלה הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת סנה, אני מוכרח לומר שאדוני סיים את דבריו על הדקה.

ראובן ריבלין: יעלה חבר הכנסת אלי ישי.

גדעון עזרא: - - -

ראובן ריבלין: לענות בנפרד על כל אחת ואחת מההצעות?

גדעון עזרא: - - -

ראובן ריבלין: אדוני השר לשעבר, השר מבקש לענות על נושא הבריאות באופן נפרד.

חיים אורון: גם אנחנו - - -

ראובן ריבלין: אני לא יודע מדוע, כבוד השר.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: הוא יענה לכם גם על הבריאות.

יוסי שריד: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, בתור ותיק הבית הנמצא כרגע פה, אתה יודע ששר יכול לענות על כל הצעה לסדר-היום ועל כל הצעת אי-אמון בנפרד.

יוסי שריד: - - -

ראובן ריבלין: אבל אפשר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מאוד מודה על המחמאות שלך, אני מודה לך על שאתה לא מכיר בעובדה שהשר המקשר בין הממשלה לכנסת יכול לענות במקום ראש הממשלה, במקום כל אחד מהשרים, ואם תגיש פחות הצעות אי-אמון, יתייחסו אליך יותר ברצינות.

גדעון עזרא: זה דבר ראשון.

יוסי שריד: אני מכיר - - -

גדעון עזרא: הדבר השני, חבר הכנסת סנה, שר הבריאות לשעבר, שאמר פה את דברו, היה בממשלה, ראה את מה שקורה, לא שמעתי ממך ביקורת והתייחסת באמת, אני מוכרח להגיד, לגופו של עניין, ואך עברתם לאופוזיציה, ואך טבעי הדבר, אתם מדברים כפי שאתם מדברים.

אילנה כהן: - - -

גדעון עזרא: חברת הכנסת אילנה כהן, תסדרו את הדברים אצלכם בהסתדרות, בבית, לפני שאת משמיעה פה דברים.

אילנה כהן: אל תערבב את ההסתדרות עם בתי-החולים.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד, שכולם באולם כאן יודעים שמחר הקבינט הכלכלי-החברתי מתכנס על מנת לקבל החלטה בנוגע לחילוקי הדעות בין שני המשרדים, ולכן, כאשר אני מגיע לכאן היום לענות על הצעות האי-אמון, אני אומר לכם את עמדת משרד הבריאות ואת עמדת משרד האוצר, וכאמור, כל הנושאים השנויים במחלוקת ייפתרו השבוע במסגרת יכולותיה הצנועות של הממשלה.

גדעון עזרא: אין לי כל ספק שחבר הכנסת אפרים סנה העלה הרבה נקודות נכונות, שגם חבר הכנסת דהן מסכים אתן, אבל אנחנו מוגבלים ביכולות שלנו, וזה נכון לכל הצעות האי-אמון של היום.

נסים דהן: תהרגו את האנשים - - -

גדעון עזרא: אני אומר לך, הלוואי שהיו לוקחים את כל הכספים שאתם קיבלתם ומשקיעים אותם במערכת הבריאות.

נסים דהן: מסכים - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת דהן, קריאת ביניים בסדר, מספיק, תודה.

גדעון עזרא: אני מבקש להציג, בראש ובראשונה, את עמדת משרד הבריאות.

גדעון עזרא: מערכת הבריאות הציבורית בכלל, ומערכת הבריאות הציבורית הממשלתית בפרט, מצויות זה שנים בגירעון מתמשך - -

אילנה כהן: ולמה?

גדעון עזרא: תקשיבי אז תדעי.

גדעון עזרא: - - מחמת העובדה שתקציב המערכת מבוסס על תקציב היסטורי ולא נבחן לנוכח הצרכים המשתנים של המערכת, ובעיקר אלה המתייחסים לגידול האוכלוסייה ולהזדקנותה ולשיפורים טכנולוגיים שחלו במשך השנים ועולים הרבה כסף.

גדעון עזרא: מערכת הבריאות הממשלתית סיימה את שנת התקציב 2002 - בתקופה שהיית בממשלה, חבר הכנסת סנה - בגירעון של כ-170 מיליון שקל, והגירעון החזוי לשנת 2003 הוא 290 מיליון שקל.

גדעון עזרא: מעבר לבעיית התקציב של מערכת הבריאות הממשלתית, מערכת זו מצויה במצוקה תזרים קשה, הנובעת ממשבר הפוקד את קופת-החולים "לאומית" ואת קופת-החולים הכללית, אשר כתוצאה ממנו לא משלמות קופות אלה לבתי-החולים תשלומים בגין קניית שירותים, דהיינו, אשפוז וטיפול בחולים המבוטחים בקופות אלה.

גדעון עזרא: שילובן של שתי בעיות מרכזיות אלה, בעיית התקציב ובעיית התזרים, הביא לכך שהמערכת הממשלתית מתקשה להמשיך ולתפקד באופן תקין ויעיל, ושירותי הבריאות לתושבים, זמינותם ואיכותם נפגעים.

גדעון עזרא: לפיכך התקיימו בשבועות האחרונים דיונים אינטנסיביים בין משרדי האוצר והבריאות, ובמהלכם הסתמנו כמה הסכמות אשר יאפשרו למערכת להמשיך ולתפקד עד סוף שנת 2003.

גדעון עזרא: פתרונות אלה אין בהם כדי לפתור את בעיית השורש של מערכות הבריאות, שהעיקרית בהן היא שחיקה מתמשכת בבסיסי התקציב של מערכת הבריאות הממשלתית.

גדעון עזרא: במסגרת התוכנית המתגבשת תינתן תוספת תקציב למערכת הבריאות, ובמקביל מוצע לאחד את מסגרות הניהול של בתי-החולים "רמב"ם" ו"בני ציון" בחיפה ולהגדיל את תקרות ההכנסות המועברות מתאגידי בתי-החולים לתקציבי בתי-חולים גירעוניים.

גדעון עזרא: כמו-כן כלולים בתוכנית צעדי התייעלות שיזם שר הבריאות והחל ליישמם עוד לפני המשבר הנוכחי, ואשר כוללים קידום התייעלות בתי-החולים הממשלתיים, רפורמה מבנית וביטוחית בשירותי בריאות הנפש ועוד.

גדעון עזרא: במסגרת ההסכמות בין שר הבריאות לאוצר סוכם, כי הקבינט החברתי-הכלכלי ידון הן בחלקים המוסכמים והן בחלקים שאינם מוסכמים.

גדעון עזרא: זו תשובת מערכת הבריאות.

גדעון עזרא: אשר לאוצר - ההוצאה הלאומית לבריאות כאחוז מהתל"ג היא מהגבוהות בעולם.

אילנה כהן: הנתח לאשפוז הוא הכי קטן, ומספר המיטות לחולים הוא הכי קטן.

גדעון עזרא: אני מציע לך לשאול שאילתא בעניין הזה.

גדעון עזרא: את חברת כנסת ואת יכולה לשאול שאילתא בכל נושא שבעולם.

גדעון עזרא: הבעיה אינה היקף המשאבים המוקצים למערכת הבריאות, אלא הצורה הבלתי-יעילה שבה הם מנוצלים.

גדעון עזרא: לפיכך אנחנו נתקלים מדי שנה בחזיונות של גירעונות במערכת הבריאות.

גדעון עזרא: מערכת הבריאות נדרשת לעבור שינויים מבניים אמיתיים, שיוציאו את אספקת השירותים מהממשלה, בין היתר על-ידי תאגוד בתי-חולים והוצאת בתי-חולים גריאטריים לגורמים פרטיים.

אילנה כהן: למה שאגף התקציבים לא יבוא לנהל את בתי-החולים?

אפרים סנה: זה עוד רעיון מטומטם.

אילנה כהן: הוא ראה פעם בחיים שלו בית-חולים אחד?

גדעון עזרא: מניהול ההסתדרות כבר למדנו איך לנהל את המדינה.

אילנה כהן: תפסיק עם ההסתדרות.

אילנה כהן: אתה יודע שאני אחות כבר 35 שנים, אז אל תענה לי ככה.

גדעון עזרא: אתם אפילו לא יכולים להשיג הלוואה.

אילנה כהן: אני מבקשת ממך לכבד אותי.

גדעון עזרא: את מפריעה לי, את יודעת?

אילנה כהן: אל תענה לי ככה.

גדעון עזרא: אסור לך להפריע כך.

גדעון עזרא: מנהלי בתי-החולים נמנעים מלטפל בבעיות האמיתיות במערכת, ומדי שנה הם מנהלים את המאבק בדרך הקלה של אי-מתן שירותים לציבור ואיומי פגיעה בחולים הזקוקים לתרופות, במקום להתייעל ולעשות שימוש נכון בכספים הרבים המוקצים ממילא.

גדעון עזרא: כך, למשל, חבר הכנסת סנה, להערה שהעלית, יש היום 300 מיטות אשפוז בבתי-חולים כלליים עבור חולים סיעודיים, שהמדינה משלמת עבורם 1,600 שקל ליום אשפוז.

גדעון עזרא: כעת מוצע להעביר אותן מיטות – לא מפסידים ולו מיטה אחת – לבתי-חולים גריאטריים, שבהם יקבלו טיפול מתאים וטוב יותר, ועלות יום האשפוז היא 300 שקל בלבד.

גדעון עזרא: בתי-החולים לא עברו קיצוצים תקציביים בשנתיים האחרונות למרות מצבם הקשה.

גדעון עזרא: אנחנו חושבים שהם יכולים לתרום את חלקם להתייעלות, כפי שתרמו מערכות אחרות.

גדעון עזרא: כל מי שמכיר את מערכת הבריאות מעריך את התפקוד שלה ואת רמתה הרפואית הגבוהה, אולם יש מקום להתייעלות מסוימת, כפי שהדבר קיים ברוב המערכות הציבוריות, ובעיקר בתקופה שבה חייבים להקטין את ההוצאה הממשלתית.

גדעון עזרא: כאמור, שרי האוצר והבריאות הגיעו בימים האחרונים להבנות במרבית הסעיפים, והקבינט החברתי-הכלכלי יכריע בנושא שאין בו הסכמות.

גדעון עזרא: לסיום, מצב המשק, המצב הביטחוני והמצב הכלכלי, כל אלה הביאו את הממשלה הזאת להחלטות אמיצות לאורך כל הדרך, ואין לי כל ספק שיקבלו גם את ההחלטה הנכונה לגבי הנושא הזה.

גדעון עזרא: אני מציע לדחות את הצעת האי-אמון.

אילנה כהן: זה מאוד אמיץ להתעלל בחולים ובזקנים.

מוחמד ברכה: תודה לשר גדעון עזרא.

מוחמד ברכה: ההצבעה אחרי הדיון, אדוני חבר הכנסת דהאמשה.

יאיר פרץ: אפשר לבקש הצבעה עכשיו?

מוחמד ברכה: תגיש הצעה לשנות את תקנון הכנסת, ואני אשקול אותה בחיוב.

מוחמד ברכה: נשמע את הצעת האי-אמון של סיעת ש"ס בנושא: יחס הממשלה למצוקות של ויקי קנפו ועוד 150,000 נשים חד-הוריות.

מוחמד ברכה: ינמק את האי-אמון חבר הכנסת אלי ישי.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, השר גדעון עזרא נשאר היחיד הרציני בליכוד.

אליהו ישי: תראה, אין פה אף אחד, אף חבר כנסת לא נמצא.

אליהו ישי: לא אכפת להם, זה לא מעניין אותם בכלל.

אליהו ישי: טוב שלחבר הכנסת גדעון עזרא אכפת, ואני מציע לו שהוא לא יעלה כל דקה לענות.

אליהו ישי: אם חבריו לא רציניים, לפחות שיענה בסוף לכולם.

אליהו ישי: אנחנו מקבלים בברכה את הרצון הטוב שלו לפחות להתייחס - להתייחס לעם ישראל, לחולים, לנזקקים, לחד-הוריות, לאומללים, לנדכאים, לעניים, לאביונים ולרעבים.

חיים רמון: איפה כולם?

חיים רמון: הם הלכו לבקר באוהל המחאה.

אליהו ישי: מה אתה אומר?

אליהו ישי: חבר הכנסת מרגי, אולי תכינו רשימה מי תמך היום באי-אמון ומי יצא נגד.

אליהו ישי: נדפיס את זה בשלט גדול, ואני מוכן לממן את ההדפסה.

אליהו ישי: אותן נשים חד-הוריות ואותם אנשים שבאו להביע את זעקתן ואת כאבן ידעו מי מחברי הכנסת תמך במאבק שלהם ומי לא תמך במאבק שלהם.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא, שהתלבטתי מה אני צריך לקום ולומר.

אליהו ישי: האם לבוא לפה לעשר דקות דומייה, ממש לשבת ולשתוק, לא לומר כלום ולא לדבר, כי באמת הניסיון שלנו הוא לעורר את הממשלה, לעורר את תשומת לבם, אולי אפילו להתחנן לפעמים בפניהם ולהסביר להם שבדרך שבה הם הולכים הם מסכנים ומערערים את היציבות של החברה בישראל ואת הקיום של המדינה בישראל.

אליהו ישי: אבל אנחנו רואים פעם אחר פעם, שהם לא רק מגלים אטימות נוראית ולא רק לא אכפת להם, אלא זה בא לידי ביטוי בכך שאפילו נציג אחד מהליכוד, חבר כנסת אחד לרפואה לא נמצא פה, וזה מלמד גם על הזלזול.

אליהו ישי: על זה באמת אנחנו קמים ומתקוממים.

אליהו ישי: היום נפגשתי, חברי חברי הכנסת, עם נשיא המדינה משה קצב.

אליהו ישי: נפגשתי אתו והבעתי בפניו את כל הזוועה ואת כל המצוקה הקשה.

אליהו ישי: הוא אמר לי ש-30 שנה הוא בעבודה הציבורית, והוא לא זוכר תקופה קשה כמו זו שעוברת עלינו היום.

אליהו ישי: הוא לא זוכר.

אליהו ישי: אדוני השר, שמייצג את הממשלה, אולי תסכים אתו וגם אתי, שבאמת לא זכורה לנו תקופה כל כך קשה.

אליהו ישי: אבל אני רוצה לומר לך, שלא זכורה גם אטימות כל כך קשה ורעה.

אליהו ישי: זה דבר שמעולם לא היה.

אליהו ישי: הרי אתם תמיד מנסים לבוא ולומר שאולי נביא לכם הצעות כאלה ואחרות.

אליהו ישי: יש לנו הצעות, הצענו לכם הצעות, אבל אתם לא מוכנים לשמוע ולקבל אותן.

אליהו ישי: הדבר הכי מסוכן הוא, שכבר הגענו לפיקוח נפש, לחיי אדם.

אליהו ישי: אנשים הולכים למות.

אליהו ישי: כשאני קורא בעיתון שתינוק חולה עם מום בלב נשלח הביתה, כי נגמר הכסף לצילומים; חס וחלילה יכול לקרות לו אסון.

אליהו ישי: כשלא נעשים ניתוחים קשים, הדבר יכול להסתיים בטרגדיה.

אליהו ישי: כשלא נעשה צנתור לפג זה אסון, ואי-אפשר אחר כך להחזיר את החיים שלו.

אליהו ישי: בוויכוח הזה בין שר הבריאות לבין שר האוצר לבין הממשלה, כאשר לאף אחד לא אכפת בממשלה, מה נגיד לאותו ילד?

אליהו ישי: מה נגיד לאותה אמא?

אליהו ישי: כל יום יש כותרות חדשות, וזה פשוט מזעזע.

אליהו ישי: חייל בוכה בלילה, כי להורים שלו אין מה לאכול, והוא אומר שזה קורע אותו.

אליהו ישי: אמא שלו חד-הורית והיא נמצאת פה היום בהפגנה.

אליהו ישי: זה מעניין מישהו?

אליהו ישי: אני זוכר שפעם כותרת אחת זעזעה את כולם.

אליהו ישי: ראש הממשלה קרא להם לפגישה, נפגש אתם, שמע אותם, מה כואב להם, מה אפשר לעזור, מה אי-אפשר - המצוקה כל כך קשה ואי-אפשר לעזור?

אליהו ישי: אבל היום שום דבר.

אליהו ישי: שום דבר.

אליהו ישי: אף אחד לא מוכן לסייע ולעזור ולאף אחד לא אכפת.

אליהו ישי: החמור מכול, אדוני היושב-ראש, הוא שהתפתחה פה דמגוגיה מסוכנת.

אליהו ישי: לקום ולומר בצורה גורפת שהם לא רוצים לעבוד, הם בטלנים, הם פרזיטים, הם אוכלי חינם, הם רוצים להישען על המדינה ועל הקצבאות ועל תשלומי ההעברה?

אליהו ישי: חברי חברי הכנסת, אני הייתי שר העבודה והרווחה הרבה שנים.

אליהו ישי: זו דמגוגיה מסוכנת, והממשלה, לא רק שהיא הולכת שבי אחרי הדמגוגיה הזאת, לצערי הרב, יש לנו קואליציה כל כך אטומה ואכזרית עד שזה בכלל לא מעניין אותם.

אליהו ישי: או להיפך, כן חשוב בעיניהם וכן מעניין אותם איך לדכא את הציבור החלש הזה, שקם ואומר שאין מקומות עבודה.

אילן שלגי: הרסתם את הכלכלה.

אליהו ישי: אני כבר אתייחס באמת לטומי לפיד, שהעביר לא מזמן 45 מיליון שקל לתרבות, וסגר בהסכם קואליציוני סודי - והוא לא הניח את זה מעל דוכן הכנסת - 120 או 130 מיליון שקל.

אליהו ישי: איפה הכסף?

אליהו ישי: תן את זה לחד-הוריות, תן את זה לחייל הרעב, תן את זה למשרד הבריאות לתרופות.

אליהו ישי: 130 מיליון שקל - -

אילן שלגי: - - -

אליהו ישי: - - זו שחיתות.

אליהו ישי: תקשיב טוב מה שאני אומר לך - זו שחיתות המאושרת על-ידי שר המשפטים, זו שחיתות באישור שר המשפטים.

אליהו ישי: איפה ההסכם הקואליציוני, למה הוא לא מונח מעל דוכן הכנסת?

אליהו ישי: איפה הקריטריונים?

אילן שלגי: זה הונח ודווח.

אליהו ישי: אתם דיברתם על תקציבים ייחודיים.

אליהו ישי: מתי זה מונח?

אליהו ישי: זה מונח לאחר מכן?

אליהו ישי: זו שחיתות מאושרת על-ידי הממסד, על-ידי הממשלה ועל-ידי שר המשפטים.

אליהו ישי: בושה וחרפה - - -

אילן שלגי: שר האוצר נתן לכם - - -

אליהו ישי: בושה וחרפה.

אליהו ישי: אתם דיברתם נגד הייחודיים.

אליהו ישי: קם שר המשפטים ואומר - גם לנו יש ייחודיים.

אליהו ישי: תחליט.

אליהו ישי: אם אנחנו מושחתים ונמאס לכם מהייחודיים - - -

אילן שלגי: אתם - אפילו כשאתם באופוזיציה - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת שלגי.

מוחמד ברכה: קריאת ביניים – בסדר; לא מעבר לזה.

אילן שלגי: - - -

רן כהן: - - -

אליהו ישי: אם אנחנו, לשיטתך, מושחתים - למה אתה הולך על השחיתות של הייחודיים?

אליהו ישי: זו שחיתות.

אליהו ישי: איך אתה עושה ייחודיים?

אליהו ישי: אז קם אותו שר - אטום, בכלל לא מעניינים אותו מדינת היהודים והעם היהודי - ואומר: כמו שלהם יש בית-כנסת - להבדיל, אני אומר - להם יש כך וכך.

אליהו ישי: במדינה זרה בעולם זה לא היה קורה.

אליהו ישי: אם איזה שר במדינה - בצרפת או בארץ אחרת אירופה - היה אומר: כמו שלהם יש בתי-כנסת - תאמין לי, היו מדיחים אותו מתפקידו.

אליהו ישי: אותו שר קם ואומר: כמו שלהם יש בתי-כנסת, לנו יש היכלי תרבות, בתי תיאטראות - אני לא רוצה לפגוע בתרבות שלך, אבל אתה פוגע בציפור הנפש של העם היהודי.

אליהו ישי: אז גם לנו יש ייחודיים, אומר אותו אדם, אותו שר - שמגבה את השחיתות, באישור שלו - הוא אומר: גם לנו יש תרבות משלנו.

אליהו ישי: אז לכן - - -

אילן שלגי: תרבות משלנו, יהדות משלנו.

אליהו ישי: יהדות.

אליהו ישי: יהדות משלכם.

אליהו ישי: יש יהדות אחת - או שאתה הולך בה, או שאתה לא הולך בה, ואם אתה לא הולך בה - אז אל תילחם נגדה.

אליהו ישי: ועכשיו אני לא מתפלא - לא מתפלא - אם אתה מאשר 100 ומשהו מיליון שקל כשאין כסף לתרופות לילדים, ואתה עוד מצדיק את הדבר הזה, עם ישראל צריך לדעת - עם ישראל צריך לדעת שזו ממשלה שמתאכזרת אל העם שלה ומרעיבה אותו.

אליהו ישי: והחמור מכול - החמור מכול, שקמים ומאשימים את הנדכאים ואת האביונים, את העניים, באמת את הרעבים ללחם, אותם אנשים שכן רוצים לעבוד.

אליהו ישי: תפסיקו להגיד להם – בוא, אני אומר לך, אדוני השר, באמת מניסיוני כשר העבודה והרווחה - ועכשיו אני נותן לך הצעה פרקטית אמיתית: כשאני הייתי שר העבודה והרווחה, גם כן קמו ואמרו שאנשים לא רוצים לעבוד.

אליהו ישי: היה שיעור צמיחה של 3%, פעם היה 4% וזה ירד ל-2%, אבל היתה צמיחה.

אליהו ישי: קמתי ואמרתי בלשכות התעסוקה - מי שלא רוצה לעבוד, תנו לו סירוב עבודה.

אליהו ישי: היה שיא הסירובים - שיא סירובי העבודה - תפתח "ידיעות אחרונות" לפני שנים מספר, בתקופה שאלי ישי היה שר העבודה והרווחה.

אליהו ישי: אמרתי - מי שלא רוצה לעבוד, לא יקבל דמי אבטלה.

אליהו ישי: אבל אולי יש כמה כאלה שלא רוצים לעבוד, בשוליים - כמה אלפים.

אליהו ישי: לשיטתך, תגיד 10,000-20,000 לא רוצים לעבוד.

אליהו ישי: אתה מאשים את כל 150,000 הנשים החד-הוריות שהן לא רוצות לעבוד?

אליהו ישי: ויקי קנפו לא רוצה לעבוד?

אליהו ישי: היא וכל החברות שלה לאוהל?

אליהו ישי: הציעו לה מקומות עבודה?

אליהו ישי: מה, אתה רוצה לשלוח אותן ממצפה-רמון להרצלייה כל יום?

אליהו ישי: בבקשה.

אליהו ישי: תשכור גם דירה בהרצלייה.

אליהו ישי: אי-אפשר לבוא ולומר שהם לא רוצים לעבוד כשהם כן רוצים לעבוד, ואדרבה - אם באמת אתם כנים, וכנים דבריכם - מי שלא עובד, תנו לו סירוב עבודה.

אליהו ישי: תנו לו סירוב עבודה, אל תורידו גמלה בצורה גורפת למאות אלפי נפשות; אל תפגעו במאות אלפי נפש בצורה דמגוגית ובאיזו עילה שהם לא רוצים לעבוד.

אליהו ישי: זה לא נכון, הם כן רוצים לעבוד.

אליהו ישי: בוא נראה אותך מסדר להם עבודה - בלי הצגה, בצורה אמיתית.

אליהו ישי: לפחות כשאני הייתי שר העבודה והרווחה - דווקא לזכותו של נתניהו ייאמר, כשהיה ראש הממשלה - הקמנו צוות: הביטוח הלאומי, שירות התעסוקה, הכשרה מקצועית, עם משרד התמ"ס, עם ה"ג'וינט"; מצאנו פתרונות, עשינו הכשרה מקצועית, השקענו 180 מיליון שקל, עשינו משהו.

אליהו ישי: היום זה לא מעניין אף אחד.

אליהו ישי: איפה שר הרווחה?

אליהו ישי: שום דבר, זה לא מעניין אותו בכלל.

אליהו ישי: מישהו שמע אותו?

אליהו ישי: זה לא מעניין אותו.

אליהו ישי: למישהו בממשלה הזאת אכפת?

אליהו ישי: מישהו קם ומדבר?

אליהו ישי: כשכבר קם שר הרווחה וסוף-סוף החליט לומר משהו אתמול, סתמו לו גם את הפה.

אליהו ישי: החליט לומר משהו, מה קרה?

אליהו ישי: שלטון דיקטטורי?

אליהו ישי: מה קרה פה?

אליהו ישי: אי-אפשר לקום ולדבר?

אליהו ישי: אי-אפשר לבוא ולהציע רעיונות?

אליהו ישי: המדינה מתפוררת, העם רעב, הציבור סובל, אין תרופות לאנשים - ומחפשים תירוצים, אין כסף.

אליהו ישי: לרפורמה במס, 2 מיליארדי שקל, יש כסף?

אליהו ישי: מה קרה אם אתה ואני לא נקבל תוספת בנטו 100 שקל, או 200 שקל?

אליהו ישי: ג'ומס, אתה מוותר על 200 שקל בנטו שלך?

אליהו ישי: אתה מוותר, נכון?

חיים אורון: ויתרתי על כל הנטו.

אליהו ישי: זה 2 מיליארדי שקלים לרפורמה במס - ואני לא נגדה - אבל זה זמן, כשיש מפולת במסים, 2 מיליארדי שקלים לאלה שמקבלים שכר גבוה?

אליהו ישי: מורידים לנו את המסים, אני מוותר על כך.

אליהו ישי: קח את 2 המיליארדים הללו ותן אותם לחד-הוריות, תן לילדים הרעבים ללחם, תן לתרופות.

אליהו ישי: יש פתרון.

אליהו ישי: עוד דבר חמור, אדוני היושב-ראש - כן, אני כבר מסיים - עוד דבר חמור מאוד: קראתי בעיתון שמישהו באוצר אומר שהאמריקנים מאיימים עלינו בעניין הסיוע.

אליהו ישי: אז אולי נפנה לבוש, באמת נפנה לבוש, אולי נעשה פנייה של האופוזיציה - אני מציע, חבר הכנסת מרגי, אולי תרכז פנייה בשם כל חברי האופוזיציה לבוש.

אליהו ישי: אולי תפנה אליו, נביע גם את הזעקה שלנו, של הציבור הנזקק פה, ואולי הוא ישמע אותנו ויביא בחשבון גם את הפנייה שלנו.

אליהו ישי: אולי באמת אוהל המחאה צריך להיות בוושינגטון, לא פה - ליד הבית הלבן.

אליהו ישי: מה, ארצות-הברית מתערבת או תתערב בשיקולים הפנימיים בשאלה איך יהיה הקיצוץ?

אליהו ישי: הם רוצים מסגרת תקציב.

אליהו ישי: בוא נאמר - הם יקבעו לנו מה תהיה המסגרת.

אליהו ישי: גם זה לא מוצא חן בעיני, אבל בוא נאמר שהם מתנים את הערבויות במסגרת.

אליהו ישי: או.

אליהו ישי: קיי., תקבע מסגרת - איך אתה עושה את זה בפנים, האמריקנים לא יתערבו לנו.

אליהו ישי: ואם באמת נכון שהאמריקנים מתערבים לנו, אני מוכן להרכיב משלחת - אברום בורג, לך יש הרבה ניסיון, יושב-ראש הכנסת לשעבר, בוא תארגן משלחת, ניסע לנשיא.

אברהם בורג: לדעתי, כדאי ללכת ישר לוועדת ההקצבות של הקונגרס - - -

אליהו ישי: אני גם את זה מקבל.

אברהם בורג: - - - יוקצה ישר לנושאים החברתיים בישראל.

אברהם בורג: ממילא התקציב שלנו הוא חלק משלהם.

אליהו ישי: אני גם את זה מקבל.

מוחמד ברכה: אבל הם לא רוצים, זו הבעיה.

מוחמד ברכה: הם לא רוצים להקצות.

אברהם בורג: - - - מילא.

מוחמד ברכה: צריך לבקש מהם קודם כול - לקחת גביע מפלסטיק וככה - - -

אליהו ישי: גם את זה אני מקבל.

אליהו ישי: אני מוכרח לומר שאנחנו נמצאים באחת התקופות הקשות, אדוני השר המשיב, לא רק אחת התקופות הקשות בהיבט הכלכלי, בהיבט החברתי, אלא אחת התקופות הקשות באמת מבחינת האטימות של הממשלה, של הקואליציה, השחיתות המאושרת, כפי שאמרתי - אין פוצה פה ומצפצף, לאף אחד זה לא אכפת.

אליהו ישי: מעבירים פה כספים איך שהם רק רוצים.

אליהו ישי: אם זה היה בתקופה שלנו - תקופה הרבה יותר טובה – כשהיו מעבירים לילדי "מעיין החינוך התורני" 10 מיליון שקל או 20 מיליון שקלים, איזה רעש היה בכל העולם.

אליהו ישי: היום מעבירים 130 מיליון שקל, והכול עובר בשקט.

מוחמד ברכה: 123 מיליון.

אליהו ישי: 123 מיליון - מצוין, אין שום בעיה, בסדר גמור.

אליהו ישי: כמה תרופות אפשר היה לקנות בזה למען אותם ילדים?

אליהו ישי: כמה רעבים אפשר היה להאכיל?

אליהו ישי: כמה דברים עוד אפשר היה לעשות?

אליהו ישי: אבל הכול בסדר גמור, הכול מותר והכול כשר - -

מוחמד ברכה: תודה.

אליהו ישי: - - ועוד אני אפילו זוכה לביקורת מידידי חבר הכנסת.

אליהו ישי: אני מציע לך, אדוני מכובדי - - -

יעקב מרגי: את המשכורת של גילה אלמגור - - -

אליהו ישי: אני מציע לך, מכובדי, לעשות קצת סדר - אולי תוכל, אולי תצליח לפתוח את המפלגה שלך, אולי תרדו לאוהל, אולי תשמעו.

אליהו ישי: תרדו אל העם, מה קרה?

אליהו ישי: מותר לרדת לעם.

אליהו ישי: אתה חושב שהן טועות?

אליהו ישי: תרד למטה, תדבר אתן, תסביר להן.

אליהו ישי: בינתיים, אלה רעבים, בוא תשמע את הצרות שלהם.

אליהו ישי: תאמין לי, הייתי באוהל - - -

אברהם בורג: שאלו פעם רבי אחד: למה אתה לא יורד לעם?

אברהם בורג: הוא אמר: אני מפחד שאני לא אצליח לעלות חזרה.

אליהו ישי: זה ברור שהיום הם צמודים לכיסא, ולא משנה מה עומד לדיון.

אליהו ישי: הנה, היום למשל היתה הצבעה לגבי עבודה יזומה - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ישי, אל תתחיל נושא חדש.

אליהו ישי: עבודות יזומות לחיילים משוחררים - הנה, שינוי הצביעו נגד.

אליהו ישי: מפלגת העבודה - אני הרי מניח שאתם בשלב מסוים רושמים את הדברים האלה, הרי התחרות בין מפלגת העבודה למרצ ושינוי היא כל כך גדולה, שאולי לפחות תעשו רישומים של הדברים האלה.

אליהו ישי: כמה הם דיברו בשם החיילים, בכמה דברים הם פועלים היום הפוך ונגד.

אברהם בורג: הרישום של שינוי זה אצלכם.

אברהם בורג: - - - בבוא היום.

אליהו ישי: את העבודה שלי אני עושה.

אליהו ישי: את העבודה שלנו אנחנו עושים, תאמין לי.

אליהו ישי: היום שינוי עוזרים לנו מאוד - אני מודה.

אליהו ישי: הם כל כך דיברו בשם שלטון החוק, כמה הם דיברו על הסדר ועל השוויון, ותראה איך הם פועלים היום; איך הם פועלים היום.

אילן שלגי: אתם עזרתם לנו.

אברהם בורג: שבוע-שבוע.

אילן שלגי: עד הבחירות האחרונות - - -

אליהו ישי: בדבר אחד אני יכול להסכים אתך – כל כך הצלחתם לשקר ולהטעות ולרמות את העם, והתקשורת עזרה לכם בהרבה מקרים, והציבור באמת אכל הרבה מה"לוקשים" שלכם, וזה בא לידי ביטוי בקלפי.

אליהו ישי: אני מניח שאולי גם בעבודה וגם במרצ יתעשתו וידעו להסביר בדיוק את הצביעות של שינוי, ובבוא העת הציבור ידע את האמת.

אליהו ישי: הרי זו תקלה.

אליהו ישי: 15 המנדטים של שינוי הם תקלה חד-פעמית, והתקלה הזאת היתה חמורה מאוד, מה עוד שמי שהצליח להביא אתכם לקואליציה זו דווקא מפלגה שאין לה קווים אדומים - המפד"ל - שמבחינתם עשו הכול על מנת שתיכנסו לקואליציה.

אליהו ישי: הכול - לא אכפת להם לא הדת, לא היהדות, לא התקציב, לא החברה, לא מדינת ישראל, לא ארץ-ישראל השלמה, כלום.

אליהו ישי: העיקר שש"ס לא תהיה בקואליציה.

אליהו ישי: או.

אליהו ישי: קיי., גם את זה הציבור ידע בסופו של דבר, אבל חשוב מאוד - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אלי ישי.

אליהו ישי: אני מסיים.

מוחמד ברכה: אתה מסיים כבר חמש דקות.

אליהו ישי: אתה לא יכול לסיים בתוך דקה.

אליהו ישי: אתה חייב להתחיל לסיים.

מוחמד ברכה: אני מבקש לסיים - משפט אחרון, בבקשה.

אליהו ישי: אני מסיים.

אליהו ישי: אני רק מבקש באמת מחברי חברי הכנסת באי-אמון הזה - מי ששומע אותנו, מי שנמצא פה ושומע, ומי שלא נמצא פה ואולי שומע למטה בחדרו, או שיעבירו לו - רוחמה יכולה למשל להעביר להרבה חברי כנסת, ואולי גם חבר הכנסת השר גדעון עזרא, ואולי עוד חברים מהקואליציה.

אליהו ישי: תאמינו לי, זו תהיה חרפה אם האי-אמון לא יתקבל היום.

אליהו ישי: אתם מפחדים שהממשלה תיפול, אני מודיע לכם שהיא לא תיפול, כי צריך רוב של 61, ואין רוב של 61.

אליהו ישי: היא לא תיפול, אבל לפחות נעשה דבר שיזעזע את הממשלה.

אליהו ישי: הרבה מחברי חברי הכנסת, גם מהליכוד, מסכימים אתי, ולפחות האי-אמון יתקבל, אולי לא ברוב של 61, וכך תיפול הממשלה.

אליהו ישי: אני רוצה להרגיע אתכם - אין רוב כזה, יש קואליציה מאוד דורסנית ומאוד מלוכדת ומאוחדת סביב הכיסא, כך שאין סיכוי כזה, אבל לפחות תיתנו גיבוי לאותם אנשים שנמצאים בחוץ, אותם ילדים, אותן נשים חד-הוריות, אותם רעבים.

אליהו ישי: אני מאמין שאם יתקבל האי-אמון, אולי יקרה משהו בעזרת השם, אולי יקרה משהו דקה לפני - לממשלת ישראל, לשרי הממשלה ולעומד בראשה, ואולי ראש הממשלה יעשה משהו לאותם אנשים נזקקים.

אליהו ישי: אני רק מבטיח, בעזרת השם, בלי נדר, שיהיו בחוץ תוצאות ההצבעה של כל אחד ואחד - מי הצביע בעד, מי הצביע נגד.

אליהו ישי: זה יהיה מונח למטה באוהל, כך שאותם אנשים שבאים למחות ולהפגין ידעו מי היה אתם ומי היה נגדם.

אליהו ישי: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: הצעת האי-אמון הבאה היא בנושא מצבה של מערכת הרווחה ומצוקתן של המשפחות החד-הוריות והשכבות החלשות, של סיעות מרצ, עם אחד וחד"ש-תע"ל.

מוחמד ברכה: ינמק את האי-אמון חבר הכנסת חיים אורון.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

צבי הנדל: אתה רוצה להביע אי-אמון?

צבי הנדל: זה לא ייאמן.

צבי הנדל: רק לפני שבוע אמרת שאתה מסכים עם הממשלה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שר האוצר בנימין נתניהו אימץ בימים האחרונים סגנון חדש.

חיים אורון: הוא פתח בדו-שיח מאוד מעניין, לא עם משפחות חד-הוריות, לא עם אותם 5% מובטלים, אדוני השר גדעון עזרא, שנוספו רק החודש - 5% נוספים, 10,700 איש חדשים נוספו החודש למעגל האבטלה - לא עם החולים בבתי-החולים, הוא מדבר עם ברל כצנלסון ועם בן-גוריון.

חיים אורון: לדו-שיח הזה מבחינתו של שר האוצר יש יתרון גדול, הם לא יכולים לענות לו, הם גם לא יכולים להגיד לו, אדוני השר, מה הם חושבים עליו בדיוק.

חיים אורון: אני מנסה לחשוב מה היה חושב בן-גוריון על מי שישב בכיסאו לפני כמה שנים והיום הוא שר האוצר, מה היה חושב ברל כצנלסון.

חיים אורון: איזה מין מדינה הוא הולך ויוצר כאן, בארץ הזאת, כשהוא עושה עכשיו מהפכה?

חיים אורון: הוא אומר: נגמרה תקופת הקצבאות, עכשיו יתפרנסו מעבודה.

חיים אורון: יפה מאוד.

חיים אורון: מי מאתנו לא רוצה שיתפרנסו מעבודה?

חיים אורון: אדוני השר, חברי הכנסת, מקרב 158,000 מקבלי הבטחת הכנסה, החד-הוריות הן 40%.

חיים אורון: 40% מהן עובדות.

חיים אורון: לאן בדיוק שולחים אותן?

חיים אורון: מה בדיוק רוצים שהן יעשו?

חיים אורון: מה זה הדיבור הזה "תלכו לעבוד, לא לקצבאות"?

חיים אורון: בכל מערכת רווחה יש תמיד תופעות כאלה ש"מסבנים" את המערכת.

חיים אורון: אמר שר העבודה והרווחה הקודם: כמה אלפים.

חיים אורון: נאמר שיש כמה עשרות אלפים.

חיים אורון: זה הפתרון?

חיים אורון: כך הם ילכו לעבוד, כאשר אנחנו שומעים כל יום מחדש ששיעורי האבטלה עולים, שמספר המובטלים גדל, ושולחים אותם לעבוד?

חיים אורון: איפה?

חיים אורון: אותם 10,000 מובטלים שנוספו החודש, לפני חודש הם רצו לעבוד, ועכשיו, כי ביבי הגיע לשטח, הם לא רוצים לעבוד?

חיים אורון: מה זה הדיבור המופקר הזה?

חיים אורון: בשנים האחרונות הסתובב בארץ מין משל כזה - לא תמיד כל כך שמחתי לשמוע אותו - שאמר, שבחברה הישראלית יש שלושה שלישים: השליש שעובד, השליש שעושה מילואים והשליש שמשלם מס הכנסה, וכולם אמרו שזה אותו שליש.

חיים אורון: אדוני השר, אדוני שר האוצר לשעבר, יש עכשיו שליש חדש שאתו שר האוצר לא רוצה לדבר - העשירון התחתון.

חיים אורון: הוא ברובו הצביע לכם.

חיים אורון: אתם אפילו מתביישים לשבת פה, כי ברובו הוא הצביע לכם.

חיים אורון: העשירון התחתון, שהשכר הממוצע שלו הוא 2,385 שקלים בחודש, קיצצו לו 20.4% בקצבאות.

חיים אורון: 20.4% בקצבאות הם 486 שקלים.

חיים אורון: העשירון השני, ששכרו הממוצע הוא 3,480, קיצצו לו 16%, 557 שקלים.

חיים אורון: חבר הכנסת גדעון עזרא, אם היו מקצצים לך 20%, היית יושב פה בשקט?

חיים אורון: כשהיו מקצצים לך 16% היית יושב פה בשקט?

חיים אורון: לעשירון השלישי, חבר הכנסת הנדל, קיצצו 10%.

חיים אורון: לשלושת העשירונים התחתונים קיצצו 52%, זה 3 מיליארדי שקל.

חיים אורון: זה 3 מיליארדי שקל.

חיים אורון: זה 3 מיליארדי שקל, שנראים כמו 400 שקל במשפחה אחת ו-500 שקל במשפחה שנייה ו-300 שקל במשפחה שלישית.

חיים אורון: על מה אתם מדברים?

חיים אורון: למי אתם מטיפים מוסר?

רן כהן: זה 1,200 שקלים.

חיים אורון: בממוצעים אתה צודק.

חיים אורון: הקיצוצים הרבה יותר עמוקים.

חיים אורון: זה השליש החדש.

חיים אורון: איך אמרתם?

חיים אורון: נעשה קיצוץ ונפזר את הנטל.

חיים אורון: איזה נטל פיזרתם?

חיים אורון: נכון, חילקתם 2.5 מיליארדי שקלים, ש-80% מהם, תקשיב לי טוב, הולכים לשני העשירונים העליונים בהחזר של מס הכנסה.

חיים אורון: 80% הולכים לשני העשירונים, לא למי שעובד; לא עשיתם טבלה שזה ייפרס על כולם.

חיים אורון: אתה רוצה את המספר המדויק?

חיים אורון: זה 80.6% שהולכים לשני העשירונים העליונים.

חיים אורון: זו הטבלה שלכם.

רן כהן: 2 מיליארדי שקלים.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השר גדעון עזרא בא לכאן עם גילוי חדש.

חיים אורון: בתשובה על ההצעה של חבר הכנסת סנה יש לו שתי תשובות: יש לו תשובת האוצר ויש לו תשובת משרד הבריאות.

חיים אורון: אדוני השר, מחר זה לא ייגמר בוועדה.

חיים אורון: אתה יודע למה זה לא ייגמר בוועדה?

חיים אורון: כי ההבדל בין שני הניירות - אולי אתה לא מתמצא, ואתה לא חייב להתמצא בכל הנושאים - הוא מיליארד שקל, והאוצר מדבר על 120 מיליון שקלים.

חיים אורון: ההבדל בין הנייר של משרד הבריאות לנייר של משרד האוצר הוא מיליארד שקל, והאוצר מדבר על 120 מיליון.

חיים אורון: איך אני יודע שזה לא ייסגר?

חיים אורון: כי זה משבר מכוון.

חיים אורון: מישהו רוצה את המשבר הזה.

חיים אורון: איך אני יודע?

חיים אורון: הם אומרים, אתה רק לא רוצה לשמוע.

חיים אורון: אתם לא נמצאים פה בשביל לשמוע.

חיים אורון: אנשי משרד האוצר אומרים שהם רוצים את המשבר הזה, כי הם רוצים להקטין את ההוצאה הציבורית בבריאות.

חיים אורון: איך אני יודע?

חיים אורון: כי הם מצליחים.

חיים אורון: כשחבר הכנסת רמון היה שר הבריאות וחוקק את חוק הבריאות - - -

צבי הנדל: הוא הרס את המדינה.

חיים רמון: את אמא שלך הרס.

חיים אורון: חבר הכנסת רמון, אל תפריע לי, כי תיכף אני צריך לסיים.

חיים אורון: סל הבריאות - - -

חיים רמון: לא נהרסתי, לא על גבי המיליון שהמפד"ל גנבה - - -

צבי הנדל: - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת צבי הנדל.

חיים רמון: התקציב הוא לא 100 מיליון, ולמיליון ילדים הוא גנב את הבריאות.

חיים רמון: הוא רצה שזה יימשך.

צבי הנדל: - - -

חיים רמון: את "הפועל המזרחי" לא עזבת מעולם, ורצית להמשיך לגנוב, היית גונב מעבר לזה, ואני יצרתי משהו.

קריאות: - - -

צבי הנדל: קצת צניעות - - -

חיים רמון: 100 מיליון גנבת כל שנה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, כאשר חבר הכנסת רמון היה שר הבריאות, סל הבריאות בקופות פר-נפש - תקשיב טוב, חבר הכנסת הנדל - היה 3,225 שקלים.

חיים אורון: היום הוא עומד על 2,897 שקלים; 328 שקלים פחות פר-נפש במדינת ישראל.

חיים אורון: זה הבור.

חיים אורון: את הבור הזה, אדוני השר, יצרו במכוון, כדי להפיל לתוכו את מערכת הבריאות, כדי שההוצאה הציבורית לבריאות תקטן וההוצאה הפרטית תגדל.

חיים אורון: זה בגרעין כל תפיסת העולם - אם אתה יודע, או אתה לא רוצה לראות – ששר האוצר, וראש הממשלה שנתן לו אתמול גיבוי, מוליכים אתכם לשם.

חיים אורון: רק עשו לי טובה אחת: אני שומע עכשיו חברי כנסת מהקואליציה, הם כמובן לא יושבים פה – האחת אומרת:

חיים אורון: הגזמנו; השנייה אומרת: לא ידענו; השלישית אומרת: לא היה זמן ללמוד; הרביעי – זה לא רק נשים – אומר:

חיים אורון: הטעו אותנו; החמישי אומר: התכוונתי, אבל בסוף לא הצלחתי.

חיים אורון: תמשיכו להגיד מה שאתם רוצים, אדוני השר, רק תעשו למעני דבר אחד: אל תלכו אל המשפחות החד-הוריות פה, או אל המובטלים במקום אחר, ותרמו אותם פעם נוספת ותגידו להם שאתם אתם.

חיים אורון: את זה אל תעשו עוד.

חיים אורון: שיהיה לכם האומץ, אחת משתיים: או לבוא ולהגיד – אם לא הבנו, אם טעינו, אם הגזמנו, אם בלבלו אותנו, אם אנחנו לא יודעים לקרוא מספרים, אנחנו היום מכפרים על העוון, אנחנו מצביעים היום נגד הממשלה.

חיים אורון: או אל תלכו להצטלם אתם.

חיים אורון: אל תלכו לשם.

צבי הנדל: תשאירו לו את הצילומים.

חיים אורון: אתם מזהמים את הציבור.

חיים אורון: אתם מזהמים את התרבות הציבורית.

צבי הנדל: מה קרה לך?

מוחמד ברכה: חבר הכנסת הנדל, מספיק, בבקשה.

חיים אורון: צבי, מה קרה?

חיים אורון: זה לא מאחזים.

חיים אורון: פה מדברים על דברים אמיתיים.

חיים אורון: אני מדבר על מה שאני מתכוון אליו.

צבי הנדל: איך אתה מדבר?

חיים אורון: יש דברים יותר חשובים בעיני מזה.

חיים אורון: אתם מזהמים את השיח הציבורי בדיבור הזה, כי אתם ידעתם.

חיים אורון: ואם לא ידעתם, עצמתם עיניים.

חיים אורון: עכשיו אנחנו חיים בשבועות.

חיים אורון: לא חג השבועות, אותו כבר עברנו.

חיים אורון: השנה קצרנו ברינה.

חיים אורון: היה לנו שבוע אחד משבר החינוך.

חיים אורון: היה לנו שבוע שני משבר החד-הוריות.

חיים אורון: היה לנו שבוע שלישי משבר הבריאות.

חיים אורון: בשבוע הבא יהיה לכם משבר קצבאות הילדים.

חיים אורון: תראה איזה משבר יהיה.

חיים אורון: אחריו יהיה משבר הפחתת הכנסה.

חיים אורון: אחריו יהיה משבר הקפאת הקצבאות.

חיים אורון: יש שיגעון בטירוף הזה.

חיים אורון: יש היגיון בשיגעון הזה.

חיים אורון: זה ההיגיון שכך ממוטטים במכוון את מדינת הרווחה.

חיים אורון: יכול להיות שהציבור עוד לא מבין את זה.

חיים אורון: יכול להיות שהציבור חושב שעכשיו זו בעיה של המובטל, ואחר כך זו בעיה של החד-הורית, ואחר כך זו הבעיה של שעות בחינוך, ואחר כך זו הבעיה של החולה, אם הוא חולה, חס וחלילה.

חיים אורון: אני אומר לך, אדוני השר, אל תיקח על עצמך את התשובות על כל זה.

חיים אורון: שיבוא לפה ראש הממשלה, שיבוא לפה שר האוצר, יפסיקו לבלבל לנו את הראש בנתונים לא נכונים.

חיים אורון: רימו אותך, אני אומר לך באחריות.

חיים אורון: יש לי המספר, ואני מוכן שנלך לוועדת האתיקה.

חיים אורון: אין 300 מיטות בפנימיות.

חיים אורון: יש בסך הכול, תקשיב לי טוב, 45 מיטות; 20 במערכת הממשלתית ו-25 בבתי-החולים הציבוריים.

חיים אורון: אלה נתונים של משרד הבריאות.

חיים אורון: גם הוא של הממשלה.

חיים אורון: אלה המיטות היחידות שיש לגביהן קודים של משרד הבריאות.

חיים אורון: כל השאר משמעותו פשוט לסגור מיטות.

חיים אורון: יכול להופיע בבוקר השר במשרד האוצר ולהגיד: מה אתם רוצים?

חיים אורון: אני רק מעביר מיטה ממקום למקום.

חיים אורון: ואתם שומעים את השקרים הללו, ואתם ממשיכים – כי נתנו לך טקסט כתוב – לרמות הלאה את הציבור.

חיים אורון: אני אומר לך באחריות מלאה, ואני בדרך כלל לא מתבטא כך, מי שמציג את 300 המיטות הללו כמיטות גריאטריות, או שהוא לא מבין על מה הוא מדבר, או שהוא ביודעין מרמה את הציבור.

חיים אורון: אל תספרו לנו שאלה מיטות גריאטריות.

חיים אורון: אתם פשוט מתכוונים להביא אותנו לשיא עולמי במספר המיטות פר-1,000 נפש.

מוחמד ברכה: תודה רבה, חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: זה לא נושא פרטי, זה לא נושא אחד.

חיים אורון: זהו מכלול שלם שמראה שהממשלה הזאת יצאה מהאיפוס שלה.

חיים אורון: כי לשינוי אין בעיה, היא רוצה את זה.

חיים אורון: אתם בליכוד, אף שרוב הציבור הזה הצביע בעדכם, או שאינכם מבינים או שאתם עוצמים את העיניים ונותנים לטירוף הזה להמשיך.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: השר גדעון עזרא ישיב על שתי הצעות האי-אמון האחרונות – של ש"ס ושל מרצ--עם אחד--חד"ש-תע"ל.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח מאוד על עובדה אחת, שיש עכשיו שקט ביטחוני יחסי ואפשר להתייחס לנושאים החשובים מאוד הללו שהעלו כאן חברי הכנסת.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד, שאני בטוח שהמניעים של חבר הכנסת אורון הם מניעים טובים.

גדעון עזרא: הוא באמת רוצה לעזור למערכת הבריאות ולחד-הוריות, אבל יש לו מניע אחד יותר כבד: איך להחזיר את מרצ לשורה שבה היא היתה פעם.

גדעון עזרא: מעבר לכך שהוא דאג במהלך נאומו לדבר אל בוחרי הליכוד שנטשו אותו, זה טעון הוכחה.

גדעון עזרא: ההוכחה לגביכם כבר קיימת.

גדעון עזרא: לכן אני מציע שפה בכנסת נשתדל שכל הצעה מעשית שיש לכם תישמע ותתקבל בברכה.

גדעון עזרא: כאשר דיברתי על המיטות, לא דיברתי על כך שיש 300 מיטות במקום אחר.

גדעון עזרא: אמרתי ש-300 מיטות תעבורנה מבתי-החולים לבתי-החולים הגריאטריים.

גדעון עזרא: על זה דיברתי.

אילנה כהן: - - -

חיים אורון: - - -

גדעון עזרא: גברתי, לכך התכוונתי וכך אמרתי.

גדעון עזרא: מי שכאן מספר לעם סיפורי בדים, שיספר סיפורי בדים.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד דבר אחד: כולנו ליווינו את ויקי קנפו במסעה לירושלים, ואני מוכרח להגיד שאני גם מעריך את דרך ההתנהגות שלה ואת היחס שלה לנושא.

גדעון עזרא: הלוואי שחברי הכנסת היו מתייחסים באותה מידה של כבוד לעניין הזה.

רן כהן: בגלל זה בממשלה לא מדברים אתה.

גדעון עזרא: היא היתה אצל שר האוצר והיא נפגשה עם המומחים.

גדעון עזרא: תסלח לי, יש לשרים עוד כמה דברים לעשות, כמו שחבר הכנסת אורון אמר:

גדעון עזרא: יש לכם משבר החינוך, ומשבר זה ומשבר זה.

גדעון עזרא: נכון, היו לנו הוצאות ביטחון גדולות מעבר לרגיל, ופה דורשים לבנות גדר של מיליארדים, ודורשים ודורשים ודורשים, אבל כמות הכסף אצלנו מוגבלת.

גדעון עזרא: מה לעשות?

רן כהן: יש שר האוצר, יש שר במשרד האוצר, יש שר התעסוקה ויש שר הרווחה.

רן כהן: אף אחד מהם לא יכול לדבר אתן?

גדעון עזרא: תסלח לי, אני אומר לך שהדיבור אתן זה הדבר המשני.

גדעון עזרא: פתרון הבעיה הוא הדבר העיקרי.

רן כהן: שידברו כדי לפתור.

גדעון עזרא: אני מבטיח לך שאם הן היו חוזרות לבתיהן היו דואגים לדבר אתן גם בבתיהן - משום שהבעיה קיימת.

חיים אורון: בטח, ביבי היה רץ בלילה עם תוכנית, עם מצגת.

גדעון עזרא: אני רוצה להזכיר עוד נקודה אחת לסיעת ש"ס, שהיתה שותפה להצבעה בנושא הקיצוצים למשפחות החד-הוריות.

גדעון עזרא: הם לא נמצאים פה.

גדעון עזרא: אמרתם שאנשי הליכוד לא נמצאים פה.

גדעון עזרא: אנשי ש"ס, שהגישו את הצעת האי-אמון, אינם פה.

צבי הנדל: גם העבודה היו שותפים.

גדעון עזרא: לא, אני חושב שהם כבר עזבו את הממשלה אז.

גדעון עזרא: נכון, בייגה?

צבי הנדל: לא, אז הם היו שותפים.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת הנדל, בבקשה.

גדעון עזרא: הצעדים שנעשו בתוכניות הכלכליות האחרונות נוגעים להטבות הניתנות לכלל מקבלי קצבאות הבטחת הכנסה, ולא התמקדו רק במשפחות חד-הוריות או בקבוצה כלשהי מתוך קבוצת מקבלי הקצבה.

גדעון עזרא: בתוכניות הכלכליות האחרונות נעשו צעדים רבים בתחום תשלומי ההעברה, אשר מטרתם היא העברת מקבלי הקצבאות ממערכת הרווחה למערכת העבודה, ואני בטוח, חבר הכנסת אורון, שאתה תומך בתהליך הזה.

חיים אורון: ככה?

חיים אורון: - - -

גדעון עזרא: בעבר, במשך השנים נעשו שינויי חקיקה רבים אשר הגדילו משמעותית את ההטבות הניתנות למי שיוצא ממעגל העבודה.

גדעון עזרא: קצבאות הביטוח הלאומי גדלו באופן משמעותי, ונוספו לכך הטבות נלוות רבות, אשר יצרו מצב שבו הכנסתם של מקבלי הקצבאות גבוהה מההכנסה שתהיה להם אם יצאו לעבודה.

גדעון עזרא: כך, למשל, הכנסתה נטו של אם חד-הורית עם שני ילדים, שעבדה שליש משרה בלבד, היתה גדולה יותר מהשכר הממוצע במשק.

חיים אורון: את זה שטרית הסביר עשרות פעמים.

גדעון עזרא: אני אדבר אתך עוד מעט על מקומות העבודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אורון, את מה שרצית להגיד, העברת יפה מאוד.

מוחמד ברכה: האמן לי.

גדעון עזרא: בשנת 1990 היו בישראל כ-32,000 משפחות שקיבלו הבטחת הכנסה.

גדעון עזרא: השנה יש 158,000, גידול של יותר מפי-חמישה.

גדעון עזרא: במספר המשפחות החד-הוריות נרשם גידול דומה.

גדעון עזרא: בשנת 1990 היו פחות מ-10,000 משפחות חד-הוריות שקיבלו הבטחת הכנסה, והשנה יש יותר מ-50,000 משפחות כאלה.

חיים אורון: השר גדעון עזרא, בשנת 1990 היו בארץ 34,000 משפחות חד-הוריות, ובשנת 2001 היו בארץ 86,000.

חיים אורון: המספר גדל.

חיים אורון: יש יותר משפחות חד-הוריות.

גדעון עזרא: גדל ממה למה?

חיים אורון: מ-36,000 ל-86,000.

חיים אורון: עולים חדשים.

גדעון עזרא: תסלח לי, אבל כאן הבטחת ההכנסה גדלה מ-10,000 ל-53,000.

חיים אורון: אבל החד-הוריות - - -

גדעון עזרא: תן לי להגיד לך, מאחר שמספר המשפחות, לא רק החד-הוריות, סך כל המשפחות שמקבלות הבטחת הכנסה גדל באותה מידה, אי-אפשר לבוא ולהגיד שבמשפחות מחבר המדינות יש יותר אמהות חד-הוריות מאשר בציבור הכללי.

חיים אורון: יש נתונים.

חיים אורון: 40% מהחד-הוריות הן מחבר המדינות.

גדעון עזרא: גם לי יש נתונים.

גדעון עזרא: אני לא יודע מאיפה הנתון שלך.

חיים אורון: הנתון הוא מהביטוח הלאומי.

גדעון עזרא: לא.

מיכאל נודלמן: - - -

גדעון עזרא: מובן שהמצב שתיארתי אינו רצוי, שכן מערכת קצבאות חייבת להיות מבוססת על העדפת העובד על פני מי שאינו עובד.

גדעון עזרא: הפחתת הקצבאות היא רק חלק ממערך כולל של צעדים שהוחלט עליהם על מנת לעודד את יציאתם לעבודה של מקבלי הקצבאות.

גדעון עזרא: ולכן, על מנת להגדיל את התמריץ של המעסיקים לקלוט לעבודה מקבלי קצבאות, התקבל חוק המעניק 1,000 שקל בחודש למעסיקים בתחומים הרלוונטיים, אשר קולטים לעבודה את מי שקיבלו קודם לכן קצבת הבטחת הכנסה, וזה בהחלט עידוד.

גדעון עזרא: יוגדל מספר הקורסים להכשרה מקצועית שמספק משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, והם ימוקדו במקבלי קצבאות הבטחת הכנסה.

גדעון עזרא: הוחלט על השתתפות במימון הסעות מהפריפריה למרכזי תעסוקה עבור אמהות חד-הוריות במרחק של 30 קילומטר ומעלה מהבית למקום העבודה.

גדעון עזרא: הוחלט על מתן מענק של 9,000 שקל למי שתשתלב בעבודה במשך שנה, על תוספת שליש משרה – 3,600 שקלים בתום חצי שנת עבודה, 5,400 שקלים נוספים בתום שנת עבודה מלאה.

גדעון עזרא: וכאן, חבר הכנסת אורון, אני לא בטוח שאת זה שמעת – מנכ"ל משרד התמ"ת דיווח אתמול לממשלה, כי יש ברשותו 6,000 מקומות עבודה שניתן להציע - - -

אברהם בורג: 12,000, אמר השר.

גדעון עזרא: ובספטמבר יהיו 5,000 מקומות נוספים.

יאיר פרץ: באיזה ענפים?

גדעון עזרא: אנו משוכנעים שגם כוחות השוק יציעו אלפי מקומות נוספים.

גדעון עזרא: כולכם ודאי שומעים ברדיו וקוראים בעיתון על מקומות עבודה פרטיים כאלה ואחרים.

חיים אורון: החודש נוספו 5,000 מובטלים.

גדעון עזרא: תסלח לי, אתה מתעלם, באמת אתה מתעלם, כאילו שאין עבודה בישראל.

גדעון עזרא: אין עבודה בישראל שמתאימה לאלו שלא רוצים לעבוד.

גדעון עזרא: עבודה בישראל יש.

חיים אורון: ה-10,000 שפוטרו החודש, לפני חודש הם רצו לעבוד ועכשיו הם לא רוצים לעבוד?

גדעון עזרא: אני לא רוצה לספר לך מעל בימת הכנסת את מה שאתה יודע ואני יודע וכולנו יודעים.

חיים אורון: - - - יש מקרים כאלה.

גדעון עזרא: במקומות מרוחקים, שבהם היצע העבודה קטן ואין מספר גדול של עובדים זרים שאותם יכולים עובדים מישראל להחליף, תציע הממשלה, חבר הכנסת אורון, כמה מאות – חבר הכנסת אורון, אתה דואג להם, אם אתה דואג, לפחות תקשיב למה שהממשלה רוצה לעשות.

חיים אורון: אני מדבר אל הקירות לכל הממשלה כל הזמן.

גדעון עזרא: הממשלה תיזום כמה מאות מקומות עבודה, יזומים, כמו למשל ברשות הגנים הלאומיים, פקחי חנייה ברשויות מקומיות ועוד.

גדעון עזרא: בעקבות פגישות שקיים שר האוצר בנימין נתניהו עם נציגי ארגונים חברתייים וארגון העובדים הסוציאליים, החליט נתניהו למנות נציג מטעמו שיעמוד בקשר עם ארגונים אלה במטרה לטפל באופן שוטף בבעיותיהם.

גדעון עזרא: בין השאר הוחלט על צעדים שנועדו לסייע לאוכלוסייה זו, לרבות הקצאת 25 מיליון שקל למימון שהייה של ילדים ממשפחות חד-הוריות במעונות-יום וסיוע ברכישת השכלה אקדמית, דבר שמגביר את היכולת להשתלב בשוק העבודה.

גדעון עזרא: לפני כשבועיים החליטו שר האוצר ושר הרווחה להקים ועדה ציבורית, בראשות השופט בדימוס עזרא קמא, אשר תגבש המלצות לסיוע למי שנפגע באופן חריג מהקיצוץ בתקציבי הרווחה.

גדעון עזרא: האוצר הקצה סכום של מיליון שקל למשך שנה לצורך הטיפול במקרים אלו.

גדעון עזרא: בין חברי הוועדה ד"ר מומי דהן ואתי פרץ, יושבת-ראש איגוד העובדים הסוציאליים.

גדעון עזרא: מטרת הוועדה היא לטפל במקרים חריגים של אנשים שנפגעו במקביל מכמה צמצומים של תקציבים.

גדעון עזרא: הוועדה הציבורית תקבע אמות מידה לגבי מי הוא מקרה חריג, מה היא הדרך הנכונה לסייע לו ובאיזה סכום, מתוך מטרה להקל במקרים הקשים ביותר במהלך תקופת הביניים.

גדעון עזרא: ולסיום, אנו שומעים טענות על כך שהממשלה מזרזת בימים אלה את הרפורמה במס, כפי שציינת.

גדעון עזרא: הרי הרפורמה היא הדרך הנכונה להביא לצמיחה וליצירת מקומות עבודה.

גדעון עזרא: היא מגדילה את הנטו של העובד וגם מורידה את העלות למעסיק.

גדעון עזרא: ובסיום דברי אני מוכרח להגיד, דובר על כך הרבה בתקשורת, שממשלת ישראל על כל חבריה נכון לרגע זה מתייצבת מאחורי התוכנית הכלכלית של הממשלה, ואני אציע לחברי לדחות את הצעות האי-אמון בנושא זה.

גדעון עזרא: תודה.

מוחמד ברכה: תודה לשר גדעון עזרא.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הבאה: הפרסום בדבר הקצבת 123 מיליון שקל כספים ייחודיים לסיעת שינוי.

מוחמד ברכה: האי-אמון הוא של סיעת יהדות התורה, וינמק את ההצעה חבר הכנסת מאיר פרוש.

מוחמד ברכה: בבקשה.

מוחמד ברכה: לאחר מכן נשמע את תשובת השר, ולאחר מכן נשמע את הצעת האי-אמון האחרונה בסדרה.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ארבע הצעות אי-אמון בממשלה הן אולי דברים של מה בכך.

מאיר פרוש: נאנח השר גדעון עזרא על כך שמגישים פה הצעות אי-אמון.

מאיר פרוש: ואני שואל אותך, אתה נמצא במפלגה עם 40 חברי הכנסת.

מאיר פרוש: יכולתי לחשוב שיש איזה דיון מעניין מאוד עכשיו בסיעת הליכוד, וכולם נמצאים שם, אבל ביררתי.

מאיר פרוש: מפלגה שמובילה שלטון עם 40 חברי הכנסת, אף אחד מהם לא מוצא לנכון לשבת פה, להאזין לפחות, לשמוע, אולי יש דברים של טעם.

מאיר פרוש: הרי בכל אופן הארץ רועשת גועשת מתוכנית כלכלית אומללה שהממשלה שאתה חבר בה הביאה לכאן.

צבי הנדל: שגם אתה היית חבר בה.

מאיר פרוש: כשאני הייתי, זה היה אחרת, וגם הצבעתי נגד, וזרקו אותי מהממשלה בגלל זה.

מאיר פרוש: אבל אנחנו מדברים על 40 חברי הכנסת, סגן השרה.

מאיר פרוש: לליכוד יש 14 שרים.

מאיר פרוש: מסכן גדעון שצריך לשבת פה.

מאיר פרוש: היכן הם 13 שרים?

מאיר פרוש: בשביל מה מינית, שרון, ראש הממשלה, בשביל מה מינית 14 שרים?

מאיר פרוש: מה הם עושים, אם אחד מהם לא יכול לשבת כאן במליאה?

מאיר פרוש: אבל, אני חייב להתמקד בראשית דברי בצורך שלנו להגיש אי-אמון, מכיוון שגילינו - אומנם זה היה דבר צפוי - גילינו שמפלגת שינוי, ככל שהיא גדלה, התיאבון גדל, וכשהתיאבון גדל, עושים גם דברים שלא ייעשו, עושים גם דברים שבעבר יצאו נגדם נושאי הדגל של שינוי.

מאיר פרוש: ומה אנחנו מגלים?

מאיר פרוש: מגלים ששינוי, מכיוון שהיא מחפשת עוד קולות שיבחרו בהם, עוד אנשים שייטיבו אתם, הם עומדים לפני בחירות לרשויות המקומיות ומחפשים כל מי שיוכל להצביע בעבורם, בא ראש המפלגה ומבקש 123 מיליון שקלים.

מאיר פרוש: מה שבעבר היה קורה פה בכנסת, וקראו לזה "כספים ייחודיים" - שינוי מבקשת כסף, והיא זו שמחלקת אותו.

מאיר פרוש: היא זאת שאומרת: אני אתן לתרבות, אני אתן להצגות, לתיאטראות, לכל מה שהיא חושבת שהוא חשוב.

מאיר פרוש: יכול להיות שזה חשוב, אבל מה שבעבר היה אחד הדגלים של שינוי, לנקות את האורוות, לנקות שלטון מסואב, אנחנו מגלים ששינוי, שהיא הכוח השני המוביל בממשלה, יחד עם אותם 40 חברי הכנסת של הליכוד, שאף אחד מהם לא נמצא פה במליאה – הם מהווים היום סמל ודוגמה.

מאיר פרוש: זה גם הליכוד וגם שינוי.

מאיר פרוש: אבל מה שאני רוצה בכל זאת לומר מעל הדוכן, כנציג יהדות התורה – קיבלתי לידי את הביטאון של שינוי, שיצא בימים האלה, ושם יושב-ראש המפלגה יוצא בהכרזות, כמו שתמיד הוא מחפש כותרות והכרזות.

מאיר פרוש: הוא אומר: המטרה שלנו היא לשנות חוקים, לשנות תקנות, והגיע הזמן לשים קץ למשטר הישן, שכולל כמובן את החרדים.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לו – אולי גם לאחרים לא ינעם לשמוע זאת, אבל אני חייב לומר לו: בכל דור ודור היו כאלה שעמדו לכלותנו, וזה לא סוד שהיתה שנאה לעם היהודי.

מאיר פרוש: ולא שנאו את היהודי מכיוון שהוא נראה כמו טומי לפיד או כמו פורז או כמו מישהו אחר שדומה לכל גוי.

מאיר פרוש: לא בגלל זה שנאו את העם היהודי.

מאיר פרוש: שנאו את העם היהודי מכיוון שהיו לו מאפיינים מסוימים כעם יהודי, שמחויב בשמירת מצוות, בקיום התורה, ולכן רדפו אותנו מדור לדור.

מאיר פרוש: ובכל דור היו כאלה שהתרברבו ואמרו: אנחנו נחסל אותם, אנחנו נשים קץ למשטר הישן.

מאיר פרוש: מה שטומי לפיד אומר היום, הוא מחפש לשים קץ למשטר הישן.

מאיר פרוש: ומה נשאר מאותם מחקים?

מאיר פרוש: רק מכיוון שיש כאלה שעדיין מחזיקים את הגחלת הזאת, שנהפכת לשלהבת, רק אלה גדלים ונמצאים כאן.

מאיר פרוש: ואלה שמתנתקים מהתורה, בורחים גם מן הארץ.

מאיר פרוש: שינוי הופכת להיות מפלגה מושחתת.

מאיר פרוש: כמו שאמרתי קודם, היא מבקשת ייחודיים, היא עושה דברים שלא ייעשו, שבעבר היועץ המשפטי לממשלה אסר, כאשר הוא דרש ששרים לא יתערבו בשיקול דעת של ראשי ערים, והיום שרי שינוי עושים זאת בריש גלי.

מאיר פרוש: אבל, אי-אפשר לתת אמון בממשלה, כאשר היום מתפרסם נתון על עלייה של 5% במספר דורשי העבודה בחודש יוני.

מאיר פרוש: עלייה של 5%, אדוני השר המקשר.

מאיר פרוש: וזה אומר תוספת של 10,000 דורשי עבודה חדשים.

מאיר פרוש: כך מתפרסם היום: עלייה של 5.5% במספר דורשי העבודה בחודש יוני, ועל 198,700 מיתוספים עוד 10,000.

מאיר פרוש: ואתם יודעים למה זה לא מדאיג את הממשלה?

מאיר פרוש: אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר, אתה יודע למה זה לא מדאיג את הממשלה שיש עוד 10,000 דורשי עבודה חדשים?

אברהם בורג: כי זאת רק ההתחלה.

מאיר פרוש: בליכוד אין בעיה, שם יש עבודה.

מאיר פרוש: אם לרוני מילוא אין עבודה, הוא הופך להיות שגריר בלונדון.

מאיר פרוש: אם ליהושע שגיא לא תהיה עבודה והוא לא יהיה ראש עיר בבת-ים, הוא יהפוך להיות שגריר בפיליפינים.

מאיר פרוש: בליכוד אין בעיה, אפשר להיות שרים, ולא להיות נוכחים במליאה.

מאיר פרוש: אפשר להיות חברי כנסת, ולא להיות נוכחים פה.

מאיר פרוש: וכך זה קורה למרכיבי הקואליציה, אם הליכוד ואם שינוי.

מאיר פרוש: ואם יש "צדיק" אחד שרוצה להציג תוכנית כלכלית שונה מזו שנתניהו מציג, שר הרווחה אורלב, בסיכול ממוקד שרון סותם לו את הפה.

מאיר פרוש: הוא רצה אתמול לכנס מסיבת עיתונאים כדי להציג תוכנית משלו, איך הוא חושב שצריכים לטפל בכל מה שקשור באבטלה ובדורשי העבודה.

מאיר פרוש: אבל ראש הממשלה, בסיכול ממוקד, דרש ממנו שיסתום את הפה ולא יעז להופיע בפני עיתונאים.

מאיר פרוש: ראיתי גם ששרון התבטא אתמול על כך שיש תנאים קשים לאלה שרוצים להתגייר.

מאיר פרוש: ואני לא מבין את ראש הממשלה.

מאיר פרוש: אני כבר אמרתי כמה פעמים מעל הדוכן, שבשנת 2003 ראש הממשלה יכול להיות רק מי שחזר בו מכל הדעות והעמדות שהיו לו בעבר.

מאיר פרוש: ראש ממשלה שבעבר היה הולך לבקר רבנים וכיבד רבנים, בא היום ואומר: אני לא מבין מדוע הם מציבים קשיים בפני אלה שרוצים להתגייר.

מאיר פרוש: אז הפעם אני לא מבין את ראש הממשלה, מדוע יש לו כעס כלפי הרבנים.

מאיר פרוש: בואו נלמד מארצות-הברית – כאשר בארצות-הברית לא רוצים לקבל תיירים, מישהו מאתנו יכול לדרוש מארצות-הברית שתפסיק להקשות את התנאים כדי לקבל ויזה?

מאיר פרוש: אם מישהו רוצה לבקר בארצות-הברית והוא רוצה לקבל ויזה, כמה קשיים הוא צריך לעבור כדי להיות אורח, תייר, בארצות-הברית.

מאיר פרוש: כאשר אחד רוצה להתקבל ולהיות אחד מבני העם היהודי, אסור לקיים את התנאים שהתורה מבקשת?

מאיר פרוש: למה אנחנו רק מלקים את עצמנו?

מאיר פרוש: קראתי שראש הממשלה אומר: אף אחד לא היה עומד בדרישות שמציבים למתגיירים.

מאיר פרוש: א.

מאיר פרוש: אפשר לעמוד בדרישות האלה; ב.

מאיר פרוש: מדוע אי-אפשר לעמוד בדרישות למתגיירים?

מאיר פרוש: את ראש הממשלה אני רואה עומד איתן, כצוק חלמיש, לא מתרגש, נותן גיבוי מלא לנתניהו.

מאיר פרוש: איך הוא יכול לעמוד מול הקשיים שמציבים בפני אותן משפחות עניות?

מאיר פרוש: מדוע בפני אותן משפחות עניות הוא יכול לעמוד ולדרוש מהן שיעמדו איתנות וחזקות, אבל כאשר מגיעים לשמירה על הלכה יהודית, ראש הממשלה אומר: קשה לי להבין, אף אחד לא היה עומד בדרישות שמציבים למתגיירים?

מאיר פרוש: את הקשיים שמציבים למשפחות העניות – על זה ראש הממשלה יודע שאפשר לתת גיבוי לשר נתניהו.

מאיר פרוש: ואני לא מבין מדוע הוא נותן גיבוי לשר נתניהו.

מאיר פרוש: הרי השר נתניהו יודע שמדי שנה פקידי האוצר באים ומציגים בפני שר האוצר – ולא משנה מי הוא יהיה, אם נתניהו ואם בייגה שוחט ואם סילבן שלום ואם שטרית ואם נאמן ואם מרידור – כולם תמיד באים עם הדרישות האלה לקצץ בתקציב.

מאיר פרוש: היום התבשרנו, שהקיצוץ הצפוי ב-2004 הוא עוד 9 מיליארדי שקלים.

מאיר פרוש: אז למדיניות כזאת שרון רוצה לתת גיבוי?

מאיר פרוש: וכאשר שרון נותן גיבוי לשר האוצר, שהוא אחד מבכירי המפלגה שלו, אין לי מה לומר על המפלגה הזאת, אלא שהיא מפלגה מבולבלת.

מאיר פרוש: היא מפלגה מבולבלת, שמובילה אותנו לבאר שחת, כאשר אנחנו שומעים עכשיו, שב-2004 אנחנו נצטרך לסבול קיצוץ של עוד 9 מיליארדי שקלים.

מאיר פרוש: והיכן יהיו הקצבאות?

מאיר פרוש: אומר אורי יוגב, זה שיש לו כמה סגנים כממונה על התקציבים – דרך אגב, באוצר אין בעיה של דורשי עבודה, שם לממונה על התקציבים יש כמה סגנים ולחשב יש כמה סגנים ולממונה על ההכנסות יש כמה סגנים, שם אין בעיה של דורשי עבודה – אנחנו נקצץ עוד 9 מיליארדי שקלים, ובעיקר נקצץ מהקצבאות של הביטוח הלאומי.

מאיר פרוש: לא פחות ולא יותר, שוב קיצוצים בקצבאות של הביטוח הלאומי.

מאיר פרוש: כמו שאמרתי לך קודם, אדוני השר המקשר, אתה נמצא במפלגה מבולבלת, מפלגה שגם מובילה לבאר שחת.

מאיר פרוש: ואם מפלגה מבולבלת כזאת מובילה אותנו, מה הפלא שיש לנו תחקיר חדש, שיש היום יותר עניים?

מאיר פרוש: האוצר חשב שהוא ייתן לצוות לבדוק מחדש את שיעורי העוני, ואז התברר, כמו שהתפרסם ב"ידיעות אחרונות" לפני כמה ימים, שיש היום 300,000 עניים יותר מאשר היו לפי דוח העוני האחרון.

מאיר פרוש: וזה פשוט מאוד: כאשר יש מפלגה מבולבלת, ממשלה מבולבלת, עם מפלגות מושחתות שמנהיגות אותה, אין זה סוד ואין ספק שמובילים אותנו לבאר שחת.

מאיר פרוש: ועל כך אנחנו מביעים אי-אמון בממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת פרוש.

מוחמד ברכה: ישיב בשם הממשלה השר עזרא.

גדעון עזרא: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת פרוש, תשובתי תהיה קצרה הפעם, אבל לפני כן יש לי שאלה - מדוע נציגכם לא היה ולא הניח זר על קברו של חוזה המדינה אתמול בהר-הרצל?

מאיר פרוש: אני לא יודע מה לענות.

גדעון עזרא: אתה לא יודע.

גדעון עזרא: אני מוכרח לומר, שאני רואה הבדלים מעטים מאוד בין הדברים שאומר חבר הכנסת פרוש לבין מה שאומר חבר הכנסת אורון, וכולם התלכדו נגד הממשלה הזאת; הממשלה הזאת, שמנסה בכל כוחה להוציא את המשק מהמצב הקשה שהוא נמצא בו.

גדעון עזרא: לעצם דבריך, אני מוכרח להזכיר לך שהכספים הייחודיים לשינוי ניתנו בעקבות העובדה שקיבלתם כספים ייחודיים באותו סכום.

גדעון עזרא: אשר לנושא עצמו, השר נתניהו התייחס לנושא בוועדת הכספים ביום ג', 15 ביולי.

גדעון עזרא: השר טומי לפיד השיב מעל בימת הכנסת על הצעה לסדר-היום בנושא ביום ד', 16 ביולי, ואתה נכחת, כך שאין מה להוסיף על הדברים אלה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה לשר עזרא.

מוחמד ברכה: הצעת אי-אמון אחרונה, של סיעת רע"ם, בנושא: מדיניותה של הממשלה כלפי התושבים הערבים, בין היתר בעקבות דברי השר אביגדור ליברמן ובעקבות חקיקת חוק האזרחות.

מוחמד ברכה: ינמק את האי-אמון חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי הכנסת, הצעה זו היתה אמורה לעלות בשבוע שעבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נוכח הפנייה של הממשלה ושל יושב-ראש הקואליציה, אפשרתי – כמו אחרים – לדחות את הדיון לשבוע הזה, כי ראש הממשלה לא היה בארץ, בתקווה וגם בהבטחה – גם אם כללית, גם אם לא כל כך מפורשת, כי לא עמדנו עליה – שכיוון שדוחים את הדיון כשהוא בחוץ-לארץ, כשמעלים אותו כשהוא בארץ, ראש הממשלה יהיה נוכח בדיון ויתייחס אליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה שכל זה לא עוזר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק שראש הממשלה לא מגיע - במקרה לגמרי כנראה – בדקות האחרונות הופיעו שני חברי ליכוד מתוך סך כל 40 חברי הכנסת של הליכוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מעיד על היחס של הממשלה לא רק לכנסת, אלא גם לעם, לציבור בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו ממשלה שמזלזלת, מתעלמת, מתכחשת, וכאשר היא עושה, היא עושה רע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר היא אקטיבית, היא עושה דברים רעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדברים כל כך עצובים וכל כך כואבים, עד שהייתי מצפה שהם לא יצחיקו אותך, שכני, חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: הצחיק אותי כשאתה אמרת שהיא עושה רע, רק רע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשהיא עושה, היא עושה רע, וזאת באמת המציאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שיש, מה לעשות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מתאר דברים כהווייתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בממשלה הזאת יושבים, בין היתר, שרים שלא ראינו כמותם ולא שמענו כדבריהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר אחד אומר, בישיבת ממשלה, אגב, תוך כדי דיון: בהיותי שר התחבורה, יש לי אוטובוסים, אני מוכן להסיע את האסירים הפלסטינים לים-המלח, לכיוון אחד.

צבי הנדל: לים-המלח, אמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בושה וחרפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בושה שצלם אדם מדבר כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לגבי אדם שרוצה להטביע אחרים בים, היה מי שענה לו, ואנחנו ענינו לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שזה מבייש קודם כול ואך ורק את מי שאומר את הדברים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר אחר באותה ממשלה עוסק – נוסף על היותו שר בממשלה – גם בנישול תושבים ערבים מנחלותיהם ומבתיהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לו עבודה, יש לו זמן יומם ולילה בשיח'-ג'ראח, בשכונות מזרח-ירושלים, לעשות לילות כימים כדי לנשל כמה שיותר ערבים מבתיהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקווה שהוא יענה לי עכשיו, אז נשמע גם את התייחסותו בנדון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלא יגידו שיש פה טאבו ולא טאבו וקניות לפני 100 שנה ו-50 שנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אזרחי ירושלים ענו בתשובה אחת: תנו לנו את בתינו במערב העיר ונצא מפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נכנסנו לפה כאשר הוציאו אותנו ממערב ירושלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אונר"א, הסוכנות הבין-לאומית, הכניסה אותנו לפה, כאשר ויתרנו על זכותנו כפליטים וכמי שיכולים להיות נתמכי סעד תמורת הכניסה לבתים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שום דבר לא עוזר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר שלישי הוא ממש משיח שקר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם הוא לא ממפלגתך, חבר הכנסת הנדל, אבל מהמפלגה האחרת, מהמפד"ל, ומילותיו מפורסמות וידועות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מוכן לפתור את כל הבעיות של המדינה על-ידי הזיות שקר, נבואה משיחית, דברים קשים ומרושעים; על-ידי תיאור בני העם האחר, הערבים במקרה הזה, תיאורים שאין הלשון סובלת אפילו לחזור עליהם ולהזכיר אותם, תוך כדי דברי נאצה גזעניים בוטים מן החריפים ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאלה הם שרי ממשלתך, מר הנדל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עם כאלה שרים, עם כאלה התבטאויות וכאלה התנהגויות נגד התושבים הערבים, אינני יודע אם בממשלה הזאת צריך להיות – או יכול להיות – אמון בכלל.

צבי הנדל: לא נגד הערבים, אלא נגד הרוצחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, הם מתבטאים גם נגד ערבים בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי לדידך כל ערבי הוא רוצח וכל ערבי הוא מחבל וכל פלסטיני צריך גירוש.

צבי הנדל: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו את הדברים האלה מכירים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, אתם מדברים על נרצחים – בסדר, בוא נגיד שכן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אתה קורא לבני העם האחר, שגם הם – אני לא רוצה להגיד נרצחים, כי פשוט המלה הזאת קצת זרה לי, היא קצת יותר מדי קשה אפילו ובוטה – נהרגים, מתים, תוך כדי פעולות, מלחמות, איבה, איך שלא תקרא לזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה אפילו קצת יותר נכון מבחינת המציאות, כי אף אחד לא מתכוון פה לרצוח מישהו מסוים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי המלה רצח היא מלה קשה מאוד, ורוצח אדם אחד כרוצח האנושות כולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה כתוב בספרי הקודש, גם אצלנו כמוסלמים וגם בתורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, זה כאילו מוזיל ועושה את המושג "רצח" יותר קל, יותר זול ויותר שגרתי, ואסור שדברי הרצח יהיו שגרתיים.

אלי אפללו: מה זה שהידים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אפללו, לאחר מכן, לא על חשבוני עכשיו ולא בזמני.

אלי אפללו: מה אומרים השהידים?

מוחמד ברכה: אני אסביר לך אחר כך על חשבוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה הזאת גם כולה כקולקטיב, ולא רק שריה, מגיעה עכשיו לעידן חדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו ידענו שכל הזמן, גם בבית הזה, התביישו לחוקק באופן מפורש חוקים שמכוונים נגד פלח אחד של האוכלוסייה, או נגד אוכלוסייה זאת או אחרת, מפני שהיא משתייכת ללאום הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והנה לנו חוק האזרחות, שלמרבה הבושה עבר פה בקריאה ראשונה בחודש שעבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על מה החוק הזה מדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוק הזה בא לקבוע בלשון חוק ובציווי חקיקתי, ששר לא יוכל להשתמש בסמכות שהיתה מוקנית לו כל השנים כאשר בני זוג מתחתנים – אחד מהם אזרח ישראל והשני לא אזרח ישראל – ופשוט לאפשר להם להתחבר ולחיות יחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוק הזה מדבר אומנם על האזור המוחזק, או האזורים המוחזקים – הוא מדבר כאילו בלשון גיאוגרפית – אבל כל ילד יודע, ואף אחד לא מכחיש את זה אגב, שהכוונה היא שכל תושב מדינת ישראל שהוא אזרח ערבי שמתחתן עם אזרח ערבי אחר תושב הגדה, רצועת-עזה או מחוץ לישראל, גם כאשר הם כבר חיים חיי זוג כמשפחה שנים ויש להם ילדים והם נמצאים פה, שום דבר בעולם לא יוכל לאפשר להם לחיות יחד במדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם הסמכות שהיתה נתונה לשר לעשות מעין איחוד משפחות כזה, תיאורטית הסמכות קיימת; את האפשרות התיאורטית הזאת באים לבטל בחוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו אזרחים כאלה יהיו חייבים או להתגרש ולהיפרד, או לנדוד ולצאת ממדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו כאלה שהתריסו ושאלו למה הם רוצים לחיות בישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז מה, הם רוצים לחיות בישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אזרח מדינת ישראל שמתחתן עם תושב חוץ רוצה להמשיך לחיות במדינתו ובארצו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם יודעים מה, טוב להם פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה רע שאנשים רוצים לחיות במדינה הזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מצריך חקיקת חוק באופן מפורש, בלשון ברורה, ששני אזרחים כאלה יוכלו או לחיות מחוץ לישראל ולהגר מפה יחד עם ילדיהם או להיפרד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דווקא בשבוע האחרון קיבלתי דוגמה מאוד חיה, מן החיים, מן המציאות, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אשה אחת, תושבת עכו, למדה בחוץ-לארץ, במזרח-אירופה, למדה רפואה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יחד אתה, באותה אוניברסיטה, אותם לימודים, באותו מקצוע, רפואה, למד תושב עזה, גם ערבי-פלסטיני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשני רופאים שלמדו יחד באותה אוניברסיטה וסיימו יחד את הלימודים, כפי שזה אכן קורה בחיים, וזה רק דבר נורמלי ורגיל, הם מצאו לנכון להתחתן ולהקים משפחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד היום הזה, האשה כבר בחודש השביעי, אולי כבר בחודש השמיני להריונה, היא עומדת ללדת בספטמבר הקרוב, בעזרת השם, ואינשאללה שיהיו לה תאומים, היא לא יכולה לחיות עם בעלה בתוך ביתה, בתוך עירה ובתוך מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל בקשתה היא לחבר ביניהם, לאפשר לבעלה, תושב עזה, להיות פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה רע בזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה האסון בזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה צריך לחוקק את החוק הזה שישלול מהשר אפילו את הסמכות התיאורטית שהיתה נתונה לו קודם לחבר בין אזרחים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שהמצב היה כל כך טוב ומצוין, לא שנתנו לאלפי המבקשים ולאלפי המשפחות להתאחד גם קודם, לפני החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל מה שרע בזה, הסמכות התיאורטית, שלא מיהרו להשתמש בה ובשנים האחרונות היתה מוקפאת, כאשר 15,000-16,000 משפחות כאלה מנועות עד הרגע הזה וזה שנים להתאחד כבני משפחה אחת ולחיות יחד, מתוכם כ-5,200 תושבי ירושלים המזרחית, עכשיו את האפשרות הזאת, שהקפיאו כל הזמן משיקולי פוליטיקה ומדיניות ממשלה, שוללים אותה בלשון ברורה ובלשון נקייה של חוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר, שאם הממשלה אכן תמשיך במזימתה לחוקק את חוק האפרטהייד הזה, אשר ימנע מאנשים לחיות במדינתם ויכפה עליהם או הגירה או היפרדות – חוק אפרטהיידי מוצהר כזה הוא גם סיבה טובה, סיבה בלעדית אפילו, סיבה מספיק טובה כדי להביע בה אי-אמון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני לא אוכל להמשיך גם אם הייתי רוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי רוצה לדבר אפילו על קצה המזלג - שניים-שלושה משפטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומנם הבאתי שני פנים של המדיניות הזאת כנגד התושבים הערבים, אבל אני חייב לומר שגם בתחומים האחרים, אם בבריאות, אם בענייני האבטלה, אם בעוני, אם בהישגים לימודיים, תמיד האוכלוסייה הערבית מופלית לרעה והיא מובילה בעוני, היא מובילה באבטלה ומובילה באפליה נגדה בכל התחומים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מסיבות אלה שמניתי ולא פירטתי את כולן, הממשלה הזאת איננה ראויה לאמון, ואנחנו מציעים לכנסת, אכן, להצביע אי-אמון בממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

מוחמד ברכה: ישיב בשם הממשלה השר גדעון עזרא, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אני רוצה להגיד פה לציבור כולו בנושא חוק האזרחות.

גדעון עזרא: עמד פה השר פורז לפני כשבועיים ואמר: אני לא אוהב את החוק הזה, והחוק הזה עבר בקריאה ראשונה.

זהבה גלאון: אף אחד לא אוהב את החוק הזה.

גדעון עזרא: סליחה, תשמעי אותי עד הסוף פעם אחת.

גדעון עזרא: פעם אחת תשמעי אותי עד הסוף.

גדעון עזרא: הוא אמר: אני לא אוהב את החוק הזה, אבל הוא נחוץ מאחר שמנצלים את קבלת האזרחות על מנת לפגוע בנו.

גדעון עזרא: רצה אלוהים ולפני שבוע, בחורה ממחנה הפליטים שאטי, בשם שירין, שעשתה את דרכה ממחנה הפליטים שאטי על מנת לגור בלוד, ועד שהיא תקבל אזרחות היא לקחה תעודת זהות מזויפת של נוצרייה בעיר לוד, ובעזרת התעודה הזאת, עם ילדה קטנה ממשפחתה, הלכה וחטפה את אליהו גוראל.

גדעון עזרא: אם לא היתה לה תעודת זהות ואם היא לא היתה בלוד, החטיפה הזאת היתה נמנעת.

גדעון עזרא: ודווקא עכשיו להעלות את הנושא הזה?

גדעון עזרא: לקחת את התאריך הכי פחות טוב על מנת להעלות את הנושא הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מקרה אחד מתוך 16,000 משפחות שרוצות להתאחד.

גדעון עזרא: זה מקרה אחד, ומסעדת "מצה" בחיפה זה מקרה שני.

גדעון עזרא: לכן, אזרחי ישראל ישפטו אם נעשה עוול, או שמדינת ישראל צריכה להגן על עצמה.

גדעון עזרא: אני אומר לך, שהמקרים הללו, לצערי, לא נפסקו, והלוואי שייפסקו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - - אין שום ביטחון בחוק הזה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת דהאמשה, ביטאת את הדברים שלך בצורה יפה, ואני חושב שאפשר לשמוע את תשובת השר.

גדעון עזרא: הדבר השני, לגבי התבטאותו של השר ליברמן.

גדעון עזרא: אני לא מייצג את השר ליברמן, אני מייצג את הממשלה.

גדעון עזרא: אני רק רוצה להגיד לך דבר אחד: הוא התייחס בדברים שלו לא לכל הערבים, וחס וחלילה - לא לערביי ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק זה חסר, שיתייחס לערביי ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא מספיק חמור?

גדעון עזרא: הוא כיוון בהתייחסות שלו לנושא האסירים הטרוריסטים שנעצרו אצלנו.

גדעון עזרא: הוצע לו להיות חבר בוועדה לשחרור אסירים.

מוחמד ברכה: גם בעניין של האסירים, שר אינו ממונה בבית-דין שדה.

מוחמד ברכה: אז אל תצדיק את הדברים האלה.

גדעון עזרא: מישהו שלח אותם לים-המלח?

גדעון עזרא: אני מכיר עוד אנשים ששלחו אנשים לים-המלח.

גדעון עזרא: לא שמעתי שאתה ישבת פה ודיברת כנגדו.

זהבה גלאון: מה, אתה מגן עליו עכשיו?

גדעון עזרא: לכן, אני מצטער על כל התבטאות שאינה מתאימה, רק צריך לדעת את ההקשר, על מי הוא אמר זאת ואת מי הוא חיקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

גדעון עזרא: אני מאוד מציע לכולנו, ואמרת את זה בסוף דבריך, שנדאג לכל העניינים שמדינת ישראל עסוקה בהם ולכל הבעיות שיש לנו, לרבות הבעיות הביטחוניות, לרבות הבעיות הכלכליות, החברתיות.

גדעון עזרא: אני מציע לכולנו שנתייחס לכל האוכלוסייה ולא למגזר אחד בלבד ונפסיק להיות סקטוריאליים.

גדעון עזרא: לצערי, חבר הכנסת פרוש סקטוריאלי לאחד, ואתה סקטוריאלי לאחר.

גדעון עזרא: בסוף צריך לדאוג לכל מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה סקטוריאלית.

גדעון עזרא: אני מציע לדחות את הצעת האי-אמון.

גדעון עזרא: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לדיון משולב בכל הצעות האי-אמון שהועלו.

מוחמד ברכה: ראשון המשתתפים בדיון, חבר הכנסת מתן וילנאי - לרשותך שש דקות, אדוני.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת יחיאל חזן.

מתן וילנאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לחזור ולדבר בנושא החינוך, שהוא אחד הנושאים בהצבעת האי-אמון היום.

מתן וילנאי: התוצאות שהתפרסמו לאחרונה, נראה כאילו הן זעזעו מישהו, ובעצם כולם עברו לסדר-היום.

מתן וילנאי: התוצאות האלה מציגות הישגים עלובים של מערכת החינוך שלנו.

מתן וילנאי: אפשר תמיד להגיד: זה לא אנחנו, זה לפני שנתיים, זה לפני שלוש שנים, אבל באמת זה לא משנה.

מתן וילנאי: אלה תוצאות שהיו צריכות להזעיק את הממשלה כולה לקיים דיון דחוף, לקבוע דרכים להתמודד עם הסכנה הזאת שהיא סכנה אמיתית למדינת ישראל.

מתן וילנאי: מי שלא מבין את זה ומבין רק סכנות במישור הביטחוני, לא מבין מה המשמעות של חינוך בחברה הישראלית ובמדינת ישראל בכלל.

מתן וילנאי: שרי ממשלת ישראל, אתם לא נמצאים כאן, ואני מבקש להגיד מעל דוכן הכנסת ובעל-פה, כדי למנוע אי-הבנות בהבנת הנקרא: אלפי ילדים זקוקים לניעור מערכת החינוך שלנו.

מתן וילנאי: זה העתיד שלנו כמדינה, כחברה דמוקרטית, כחברה מתקדמת.

מתן וילנאי: אתם אחראים לזה, ואתם לא יכולים להמשיך לשבת בשקט ולרחוץ בניקיון כפיכם.

מתן וילנאי: תביטו לילדים בעיניים, בעיקר לאלה שאין להם מספיק כסף לחינוך האפור, לחינוך הפרטי, שהוא מעבר לחינוך שממשלת ישראל אמורה לתת.

מתן וילנאי: מה אתם עושים עבור אלה?

מתן וילנאי: מערכת החינוך במדינת ישראל אינה עוד מערכת במדינת ישראל.

מתן וילנאי: זו מערכת שקובעת את עתידה של המדינה הזאת.

מתן וילנאי: כשאני מביט במערכת החינוך, אנחנו רואים מה המחויבות האמיתית של מדינת ישראל לדור העתיד שלה.

מתן וילנאי: תוצאות המבחנים הבין-לאומיים נתנו ציון נכשל לא לילדי המדינה, אלא הם נתנו ציון נכשל לממשלת ישראל.

מתן וילנאי: בנושא החינוך אין ויכוחים גדולים בבית הזה, זה נושא שיש בו קונסנזוס רחב והסכמה מקיר לקיר בדבר חשיבותו.

מתן וילנאי: אבל תמיד וגם הפעם זה נשאר במסגרת של מלים גבוהות ולא במסגרת של עשייה אמיתית; כל בסיס אמיתי חסר כאן לחלוטין.

מתן וילנאי: מערכת החינוך כושלת, וכמו דברים רבים אחרים במדינת ישראל, אין לה ניהול רציני, אין לה יעדים; הממשלה לא קובעת יעדים, היא לא מגבה את המלים הגבוהות בהחלטות אופרטיביות שיכולות להוציא את המערכת מהמצב הקשה שבו היא נמצאת.

מתן וילנאי: ילדי המדינה לא זקוקים לעוד ועדה ולעוד בדיקה.

מתן וילנאי: צריך לקבוע יעדים ברורים, כמו שיפור מעמד המורים, כמו הכנסת אנשים מהמעלה הראשונה למערכת הזאת וכמו קביעת יעד מספרי למסיימי בגרות.

מתן וילנאי: צריך לקבוע יעד של 80% בתוך חמש שנים עם השקעת משאבים וכל מה שמתבקש מכך.

מתן וילנאי: אני מביט במערכת אחרת, מערכת הביטחון, שבה שירתתי 36 שנים.

מתן וילנאי: מערכת החינוך לא פחות חשובה ממערכת הביטחון, והיא צריכה להתנהל עם קביעה של תוכנית ברורה, עם יעדים ועם תקציב הולם.

מתן וילנאי: כל זמן שזה לא נעשה, נשארות מלים תלויות באוויר ללא כל משמעות, ולצערי, כך זה נראה היום בממשלת ישראל.

מתן וילנאי: תודה רבה לכם.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת וילנאי.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יחיאל חזן, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת רשף חן.

מוחמד ברכה: סדר-היום מאוד עמוס, לכן החברים צריכים להתייצב בתורם לקבל את רשות הדיבור.

מוחמד ברכה: אם הם לא יהיו, הם לא ידברו.

מוחמד ברכה: אדוני, לרשותך שלוש דקות.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל יום אנחנו קוראים בעיתונות הכתובה, שומעים ברדיו ורואים בטלוויזיה כמה עגום המצב הכלכלי במדינת ישראל.

יחיאל חזן: לפתע, כאילו מי שאשם במצב הזה זה הממשלה הנוכחית.

יחיאל חזן: בכלל לא יכול לעלות על הדעת, שכאשר אנחנו מאשימים את הממשלה, לא נסתכל כיצד היו הביצועים של הממשלות הקודמות.

יחיאל חזן: כאשר אותה ויקי קנפו יצאה למסע של 200 הקילומטרים לירושלים היא היתה לבד.

יחיאל חזן: ומה קרה?

יחיאל חזן: ראו זה פלא, מאות אלפי אנשים מזדהים אתה, מזדהים עם המצוקה כאילו גילו את המים החמים, כאילו שעד עכשיו לא ידענו שיש בארץ מצוקה של משפחות חד-הוריות, של משפחות חלשות, של אנשים שגרים ביש"ע, של סטודנטים שלא מסוגלים לשלם את שכר הלימוד.

יחיאל חזן: פתאום גילינו שבאמת יש מצוקות.

יחיאל חזן: המצוקות היו קיימות כמעט תמיד בקרב כל השכבות במדינת ישראל.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לא ברמות הללו, עם כל הכבוד.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כתוב: לא יחדל אביון מן הארץ, אבל לא ברמות הללו.

יחיאל חזן: מצד אחר, אני יכול לומר לך, חברי חבר הכנסת דוד טל, אני בא משם, אני יליד אור-עקיבא, לי לא צריך לספר מה הן המצוקות האלה, לי לא צריך לומר מה זה בן-אדם שמרוויח 1,100 שקל בחודש ואשתו מרוויחה 1,300 שקל בחודש כאשר שניהם עובדים בניקיון.

יחיאל חזן: לא צריך לספר לי שהם במצוקה קשה.

יחיאל חזן: אותם אנשים שמרוויחים 1,100 שקל ו-1,300 שקל וכזוג הם מביאים ביחד 2,400 שקל בחודש, צריך לעזור להם.

יחיאל חזן: חובה על הממשלה לתת להם אפשרות להתקיים בכבוד.

יחיאל חזן: הגיע הזמן שאותם קומבינטורים יפסיקו לחיות על הגב של הציבור.

יחיאל חזן: יש אנשים מסכנים שצריך לעזור להם, אבל כאשר אני עובר ליד משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר ורואה את האמהות החד-הוריות עם ציפורניים שעולה הרבה כסף לעשות אותן, עם גוונים בשיער שעולים 400 שקל - - -

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה הדמגוגיה הזאת?

יחיאל חזן: אז שאף אחד לא יספר לי - - -

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם באת מאור-עקיבא, מה הדמגוגיה הזאת?

מוחמד ברכה: חבר הכנסת דוד טל.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת חזן, משפט אחרון.

מוחמד ברכה: הזמן תם.

יחיאל חזן: שאף אחד לא יספר לי שזה לא מאורגן, כשאני רואה את האוהלים, אוהל ליד אוהל ליד אוהל, שמישהו קנה להם אותו - זה לא אוהל שמישהו הביא מהבית.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: נכון.

יחיאל חזן: מאחורי העסק הזה עומדות עמותות מאורגנות, בשביל לקעקע את הממשלה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לא, אתה צודק - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת דוד טל, זה לא ילך, אתה מסתובב באולם וצועק מכל פינה.

מוחמד ברכה: בשום אופן לא.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני, אני ממש מתנצל.

יחיאל חזן: צריך להגיד את האמת: יש אנשים שהתרגלו לא לעבוד, יש אנשים שהתרגלו ללכת לקבל משכורת בלי עבודה במשך שנות דור כמעט.

יחיאל חזן: צריך לעצור את הדבר הזה.

יחיאל חזן: לשמחתי, אני רואה שפתאום יש עבודה.

יחיאל חזן: כל יום מפרסמים בעיתון "ידיעות אחרונות" ובכלי התקשורת האלקטרוניים, שמי שרוצה יכול לעבוד.

יחיאל חזן: מצד אחד, צריך לסייע לאותן משפחות שלא מסוגלות לעבוד בעבודות עתירות ידע, לאותן משפחות מסכנות, שדרך "המשקם" עובדות במקומות כמו "אליאנס" בחדרה, או במקומות קשים באזור דימונה וירוחם - צריך לעזור להן.

יחיאל חזן: אבל מצד שני צריך לעשות הבחנה בינן לבין אותם קומבינטורים שחיים על הגב של הקופה הציבורית, ויפה שעה אחת קודם.

יחיאל חזן: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

זהבה גלאון: חבר הכנסת חזן צריך לחזור בו מלומר שיש לאמהות החד-הוריות כסף לעשות ציפורניים ואני לא יודעת מה.

זהבה גלאון: איזה מין אמירה זאת במליאת הכנסת?

מוחמד ברכה: לדעתי זו אמירה קשה, אבל דעתי לא קובעת מה ייאמר מעל הדוכן.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רשף חן, בבקשה - שלוש דקות לרשותך, אדוני.

מוחמד ברכה: אחריו - חבר הכנסת צבי הנדל.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת גלאון - - -

זהבה גלאון: אני מבקשת - - -

רשף חן: טוב, אני מחכה.

זהבה גלאון: במקום שתביא לדוגמה את מועצת יש"ע, אתה מביא לדוגמה את הנשים החד-הוריות שהן עושות ציפורניים?

מוחמד ברכה: צריך לעשות את המחאה בזמן אמת, זהבה.

מוחמד ברכה: באמת, היה לי מאוד מוזר שזה עבר בשקט.

מוחמד ברכה: בבקשה, חבר הכנסת רשף חן.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת חזן.

אבשלום וילן: ממתי אתה מומחה לציפורניים, חבר הכנסת חזן?

אבשלום וילן: - - -

מוחמד ברכה: כולם מומחי ציפורניים עכשיו.

אבשלום וילן: על זה שאתה מומחה לאצבעות יש ועדת חקירה עכשיו.

רוני בר-און: אתה לא רוצה שהוא יחשוף את ציפורניו בפניך.

אבשלום וילן: איך שהוא מומחה לאצבעות, חוקרים - - -

מוחמד ברכה: טוב, רבותי, החלק הזה בישיבה הזאת הסתיים, אנחנו ממשיכים.

מוחמד ברכה: בבקשה, חבר הכנסת חן.

רשף חן: חברת הכנסת גלאון, אני שמח שאת פה.

מוחמד ברכה: תתחיל את הנאום שלך ואל תעורר את זה מחדש.

רשף חן: לא, לא מעורר את זה מחדש, יש לי עניין אחר לעורר.

רשף חן: ראיתי שסיעת מרצ מציעה את חבר הכנסת שריד כראש הממשלה.

רשף חן: רציתי לומר לכם, זה פשוט לא "פייר" מה שאתם עושים לבן-אדם.

רשף חן: זה פשוט לא "פייר".

זהבה גלאון: - - -

רשף חן: אחרי הבחירות, חברת הכנסת גלאון, קם יוסי שריד ואמר, רבותי, מספיק, אני לא רוצה יותר - -

רומן ברונפמן: זה בעניין ההצבעה שלכם במסגרת - - -

רשף חן: - - תשחררו אותי מהכבוד.

רשף חן: יש לי כאן כתבה בעיתון שהוא אמר אפילו שהישיבות שלכם במרצ לא מעניינות אותו יותר.

רשף חן: ואתם לא עוזבים אותו בשקט, וזה פשוט לא יפה.

רשף חן: אתם אומרים לו, לא, אנחנו לא ניתן לך ללכת.

רשף חן: אנחנו לא מסכימים שתעזוב את תפקידך כחבר הכנסת - -

קריאות: - - -

רשף חן: - - אנחנו לא מוכנים לשחרר אותך מתפקידך, אנחנו לא נבחר יושב-ראש אחר למפלגה שלנו.

רשף חן: ועכשיו, הגדלתם לעשות, אתם מכריחים אותו להיות ראש ממשלה, כשהבן-אדם אומר לכם שהוא לא רוצה יותר.

רשף חן: זה פשוט לא יפה, אני מוכרח לומר לכם.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רשף חן, לרשותך שלוש דקות שחצי מהן עברו.

אליעזר כהן: - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת כהן, חבר הכנסת כהן, יש לו בסך הכול שלוש דקות והוא כבר איבד חצי.

מוחמד ברכה: תמשיך, בבקשה, אדוני.

זהבה גלאון: - - -

מוחמד ברכה: חברת הכנסת גלאון, זה לא יכול להיות.

מוחמד ברכה: קודם כול, לשבת בבקשה.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, לעניין הצעת האי-אמון - -

מוחמד ברכה: אוסיף לך דקה, אין מה לעשות.

רשף חן: - - בעיקר זו שמתייחסת לשינוי, אני רוצה להבהיר נקודות מספר, מפני שהעובדות שנטענות על-ידי המציעים אינן נכונות.

רשף חן: ראשית, השימוש בביטוי כספים ייחודיים אינו נכון.

רשף חן: לא מדובר בכספים ייחודיים, לא מדובר בכספים שמיועדים לא לאדם ולא לגוף.

רשף חן: רבותי, מדובר בשינוי ולא במפלגה חרדית.

רשף חן: אנחנו מתנגדים לרעיון של כספים ייחודיים - - -

דוד אזולאי: - - - ההסכמים הקואליציוניים שלא אמרתם שעשיתם הסכם מאחורי הגב - - -

רומן ברונפמן: - - -

רשף חן: הדבר היחיד שנעשה הוא שהכספים שאנחנו חושבים שצריכים ללכת למשרדים השונים, אם משרד החינוך והתרבות, אם – מייד אענה לך, חבר הכנסת ברונפמן – משרד המדע, אם לסטודנטים, הדברים הולכים אליהם, הם בפירוש לא ייחודיים.

רשף חן: שנית, חבר הכנסת ברונפמן, לא פורסם הסכם כי לא היה הסכם.

רשף חן: ההסכם שהיה, עמד כאן שר האוצר ואמר בדיוק מה ההסכם שהיה.

רשף חן: אחרי התוכנית הכלכלית, לא לפני, עלה עניין חדש.

רשף חן: שינוי באה בדרישה למשרד האוצר, התברר שיש עוד כספים שרצו להעביר לציבור החרדי, ואנחנו באנו ואמרנו למשרד האוצר - באמת, על-פי אותו עיקרון, אדוני:

רשף חן: או שלא תעביר את הכספים או שתעביר סכום זהה לציבור החילוני.

רשף חן: ואני לא מתבייש בכך שעמדתנו היתה, גם לפני התוכנית, גם אחרי התוכנית, ותמיד תהיה, שלא יועבר כסף לציבור החרדי אלא אם כן - -

ישראל אייכלר: - - - הם לא העבירו, הם שדדו - - -

רשף חן: - - יועבר סכום זהה לסטודנטים, לחיילים, לזוגות צעירים.

רשף חן: בשביל זה אנחנו פה.

רשף חן: זה לא כסף ייחודי, זה לא בניגוד לתקנון הכנסת, בשביל זה נבחרנו ועל זה נעמוד.

רשף חן: אני הייתי מעדיף שהכסף הזה לא יועבר בכלל, וזו היתה עמדתה של שינוי.

רשף חן: אבל ידעו החרדים ותדע הממשלה, שכל פעם - -

דוד אזולאי: ומה רע לקבל - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אזולאי, תאפשר לו לסיים, בבקשה.

רשף חן: - - שהם יצליחו להשיג כספים שילכו לציבור החרדי, אותו סכום ילך לציבור החילוני, וזה תקין - -

ישראל אייכלר: הם שודדים מהעניים - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אייכלר.

רשף חן: - - ובשביל זה אנחנו פה, ואני לא מתנצל על זה, אני גאה בזה מאוד.

רשף חן: תודה רבה, אדוני.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת רשף חן.

מוחמד ברכה: רשות הדיבור לחבר הכנסת נסים דהן, סגן יושב-ראש הכנסת.

מוחמד ברכה: אחריו – לחבר הכנסת צבי הנדל.

נסים דהן: אדוני היושב בראש, כבוד שר התעשייה והמסחר, ידידי חברי הכנסת, הערה לחבר הכנסת רשף חן, ידידי לשולחן, גם הכספים שאתה קורא להם ייחודיים, אף פעם לא היו ייחודיים.

נסים דהן: מה לעשות?

נסים דהן: הם הועברו בדיוק באותה שיטה שמנית הרגע אצל שינוי, בדיוק באותה שיטה.

נסים דהן: ישבו אצל שר האוצר, סיכמו על העברת תקציבים למשרדי ממשלה מסוימים.

נסים דהן: משרדי הממשלה, על-פי קריטריונים ברורים וקבועים ומנויים בחוק, העבירו.

נסים דהן: כמו שאתה העברת לתרבות, זה יעבור מחר ל"הבימה" ול"האוהל" או מה שפעם קראו לו "האוהל", או יעבור לכל מוסדות התרבות.

נסים דהן: היה בדיוק אותו דבר.

רשף חן: אבל לי לא תהיה שום השפעה אם זה ילך ל"הבימה" או ל"קאמרי".

נסים דהן: בדיוק כך קרה לגבי הכספים של החרדים.

נסים דהן: לחברי הכנסת לא היתה שום השפעה, למה אתה סתם משמיץ?

רשף חן: אני לא משמיץ.

נסים דהן: אתה משמיץ.

נסים דהן: אתם טענתם שהשיטה שבה השתמשנו היתה פסולה.

נסים דהן: אתם משתמשים באותה שיטה, אותה שיטה בדיוק, רק שבמקום שיהיה כתוב "הבימה" או כל מוסד תרבותי אחר שאתה, וגם אני תומך בו, אבל אנחנו חשבנו שמספיק שאתה תדאג לו, אני צריך לדאוג לבתי-כנסיות, למקוואות, שגם להם יש שמות – "אוהל רחל", "אוהל רבקה", "אוהל אברהם", "אוהל שרה".

נסים דהן: אז, מה שאנחנו עשינו, הכו אותנו על ימין ועל שמאל - לא תקין, לא חוקי, לא מקובל, בניגוד לתקנון הכנסת.

נסים דהן: אותו דבר עשיתם, רק במקום "אוהל רחל" ו"אוהל שרה", קוראים לזה "הבימה" או "בת-שבע" או כל להקת מחול אחרת, שגם אני חושב שצריך לתת להם, אבל הייתי בטוח שאתה תדאג להם.

נסים דהן: אני צריך לדאוג למי שאתה לא דואג לו.

רשף חן: אז אני דואג להם.

נסים דהן: יפה.

נסים דהן: אבל למה כשאני עשיתי נקראתי אשם?

נסים דהן: ועכשיו לאי-אמון - אדוני היושב-ראש, תודה שנתתי לי רשות להגיב.

נסים דהן: רבותי, מהות הוויכוח בין הממשלה הנוכחית לממשלות אחרות היא בשאלה האם נגמרה במדינת ישראל הערבות ההדדית בין אדם לרעהו ובין תושב לרעהו.

נסים דהן: אם יש ערבות הדדית, אז היום אני החלש ואתה תעזור, ומחר אתה יכול להיות החלש ואני אצטרך לעזור.

נסים דהן: אם יש ערבות הדדית, אז היום אני משרת בצבא, מחר אתה משרת בצבא.

נסים דהן: אם יש ערבות הדדית, היום אתה זקן, מחר מישהו אחר יהיה הזקן שיצטרך את התמיכה.

נסים דהן: אם יש ערבות הדדית, היום אתה מובטל, מחר יכול להיות שאני אהיה מובטל.

נסים דהן: אבל, בתפיסה של אחוז כפי יכולתך היום, ומחר שיתהפך העולם - זו שיטה שרק הממשלה הנוכחית המציאה.

נסים דהן: הממשלה הזאת יוצאת מנקודת הנחה שהיא תישאר צעירה, בריאה, עם עיניים כחולות, אף פעם היא לא תהיה חולה.

נסים דהן: אם לא כן, אני לא מבין את ההיגיון של הממשלה הזאת, שביטלה את הערבות ואת הסיוע ההדדי בין כל תושבי המדינה.

נסים דהן: הוויכוח במהותו הוא, האם הוצאה לבריאות - ואני מגיע לבריאות כשר הבריאות לשעבר, אדוני היושב-ראש, במשפט, בדקה - היא הוצאה, או שהיא השקעה?

נסים דהן: החכם, עיניו בראשו, יודע שהוצאה לבריאות היא השקעה מצוינת בהון היחיד שיש למדינת ישראל והוא ההון האנושי.

נסים דהן: לצערנו הרב, אנחנו לא יכולים להשקיע במרבצי נפט, כי אין לנו.

נסים דהן: ואנחנו לא יכולים להשקיע במרבצי פחם, כי גם זה אין לנו.

נסים דהן: אין לנו לא זהב, לא נחושת - היתה קצת בתמנע וסגרו את זה מזמן.

נסים דהן: אין לנו הון, אין לנו תשתיות שאנחנו יכולים להשקיע בהן.

נסים דהן: אז איפה מדינת ישראל יכולה להשקיע?

נסים דהן: - בהון האנושי שלה.

נסים דהן: המדענים הטובים ביותר נמצאים פה, וצריך להשקיע בהם, כי הם יכולים להיות מדענים עוד יותר טובים.

נסים דהן: והדור הצעיר יכול לגדול ולהיות המדען של הדור הבא.

נסים דהן: הרופאים הטובים ביותר יכולים להיות כאן.

נסים דהן: ההון האנושי שקיים בעם ישראל ובמדינת ישראל הוא ההון הטוב ביותר של המדינה להשקיע בו.

נסים דהן: איך משקיעים בהון אנושי?

נסים דהן: – בחינוך; וכשהוא חולה, צריך לטפל בו.

נסים דהן: מדינת ישראל והממשלה הזאת, האטומה, להשקעה בהון האנושי היא קוראת הוצאה, ומשתדלת לצמצם בה, זאת אומרת, שימשיכו להיות חולים.

נסים דהן: ואם יש חולים, שלא יקבלו תרופות, ואם כבר שוכבים, שישכבו במסדרון.

נסים דהן: עכשיו גם את המסדרון ביטלו כי הולכים לצמצם 300 מיטות.

נסים דהן: אז כבר אין זכות לתושב במדינת ישראל לשכב במסדרון של בית-חולים.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת נסים דהן, בבקשה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, אני מקבל את דבריך ואני חייב לסיים.

נסים דהן: בממשלה כזאת, שביטלה את הערבות ההדדית בין אדם לאדם, בין יהודי ליהודי ובין תושב לתושב, ששלחה את האנשים להתמודד על הקיום שלהם זה מול זה, ממשלה כזאת שלא רוצה להשקיע בהון האנושי, אין אמון בה, ואנחנו מבקשים להצביע נגדה.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת דהן.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו - חבר הכנסת רומן ברונפמן.

מוחמד ברכה: חברי הכנסת, הוקצו לכל סיעה שלוש דקות, שזה זמן מועט, ולכן - בלי קריאות ביניים.

מוחמד ברכה: תנו לכל חבר כנסת לפתח לפחות רעיון אחד או רעיון וחצי אפילו.

צבי הנדל: אדוני היושב בראש, חברות וחברי הכנסת, אני מודה שבמערכת הבריאות יש בעיה שלא נולדה היום, וקרוב לוודאי שהיא לא תיפתר היום.

צבי הנדל: אני קצת כועס לפעמים כשאני רואה את חיים רמון מדבר בפתוס בנושא הזה ברוב חוצפתו, והוא מגדולי גורמי האסון הזה, בגלל חוק הבריאות שהוא הביא עלינו.

צבי הנדל: המצב לא היה כל כך גרוע לפני החוק שלו.

רוני בר-און: זה לא הנושא היחיד.

רוני בר-און: שכחת שהוא היה יושב-ראש ההסתדרות?

צבי הנדל: כן, גם את ההסתדרות הוא הרס, אבל ההסתדרות שהוא הרס לא מעניינת אותי.

רוני בר-און: הוא הרס את ההסתדרות, אבל הוא הרס את המדינה דרך ההסתדרות.

צבי הנדל: אני רוצה לומר גם לחברי בליכוד, שדווקא נלחמו בעניין הזה שבוע-שבועיים, שאילו לא היינו שופכים על גדר המערכת כל כך הרבה, גם בזכות חיים רמון הגאון - אני אומר את זה באמת ובלי מרכאות - שהצליח לסובב ולטמטם מדינה שלמה, ועל גדר המערכת שופכים עכשיו עוד מיליארד שקל באיזה מין אמונה מטורפת שהגדר תפתור את הבעיה.

צבי הנדל: הוא מביא כל הזמן כדוגמה את חבל-עזה, שם יש 40 קילומטרים של גדר עם אוגדה.

צבי הנדל: פה יש 400 קילומטר, ומה יהיו?

צבי הנדל: עשר אוגדות?

צבי הנדל: יש לנו דבר כזה בכלל?

צבי הנדל: הכול שקר וכזב, אבל חלקלקות הלשון הזאת מאפשרת הכול.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו אני מסכים אתך.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו אני מסכים אתך.

צבי הנדל: מאחר שאתה מסכים אתי, אני אבדוק את עצמי.

יצחק כהן: גם הם לא רוצים גדר.

ג'מאל זחאלקה: לא רוצים גדר.

ג'מאל זחאלקה: צריך להרוס את הגדר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת כהן, אני מדבר אליך כדי שתשתוק, לא שתענה לי.

צבי הנדל: אני רוצה להתייחס בעיקר למשפחות החד-הוריות, ואני שונא הכללות, כי אין דומה אשה זו לרעותה או גבר זה לאחר.

רומן ברונפמן: איך הצבעת בדצמבר 2002?

צבי הנדל: אבל הצליחו לעשות מזה מקשה אחת, משפחות חד-הוריות, כאילו הכול אותו דבר.

צבי הנדל: אני מבקש לומר, וחבל שחבר הכנסת אלי ישי אינו פה, שמשפחות חד-הוריות הן דבר שהפך למחלה.

צבי הנדל: יש גם בעיות, ואני לא מתעלם מהן, וגם הממשלה לא מתעלמת.

צבי הנדל: קל מאוד היום לכולם להשתלח בממשלה.

צבי הנדל: בנקודה הזאת אני לא משתלח בממשלה.

צבי הנדל: יש לי הרבה הערות, אבל בנקודה הזאת חשוב לדעת שנשתרשה נורמה חדשה.

צבי הנדל: שלא יספרו לי סיפורים.

צבי הנדל: אני מכיר משפחה אחת, משפחה אחת שבני-הזוג התגרשו – והם לא מתכוונים להתגרש - וממשיכים לחיות יחד, כי זה משתלם כלכלית.

צבי הנדל: ריבונו של עולם, לאיזה שפל מדרגה מוסרי הגענו?

צבי הנדל: כיוון שאפשר להרוויח קצת כסף מתגרשים?

מוחמד ברכה: חבר הכנסת הנדל, אני מבין שאתה לא מטיל דופי בכל הציבור.

מוחמד ברכה: אני חושב שאתה אומר דבר חמור.

מוחמד ברכה: אתה גוזר מהדוגמה הזאת על הכלל.

צבי הנדל: לא, לא.

צבי הנדל: אני שמח על ההערה שלך.

צבי הנדל: אמרתי שאני לא עושה הכללות, אבל לכל אלה שכן עושים הכללות וצועקים כאילו בשם כל האמהות החד-הוריות - פעם היתה אידיאולוגיה לחמש נשים בישראל שאמרו: אני אלד ילדים ואהיה אמא בלי להתחתן, כי אני לא רוצה להתחתן.

צבי הנדל: היום יש חמש, יש עשר, יש מאה, יש מאתיים, יש אלף.

צבי הנדל: זה הפך להפקרות גמורה.

צבי הנדל: לא מקימים משפחה והמדינה חייבת לשאת בעול.

צבי הנדל: בלי הכללות, יש בעיות אמיתיות של נשים שמתמודדות וצריכות עזרה והמדינה צריכה לעזור, אבל אני מדבר על הציניות הזאת של כל אלה שחוברים יחד בנקודות רגישות ומתלהמים.

צבי הנדל: פה מותר להגיד וצריך לדבר על התקשורת.

צבי הנדל: אני שומע שמראיינים רק את מי שתוקף את הממשלה ומנגד רק את אנשי האוצר, על מנת שאפשר יהיה לתקוף אותם.

צבי הנדל: אם יש מישהו שלא תוקף את הממשלה, הוא לא מתראיין בנושא הזה.

צבי הנדל: אין אחד כזה, אלא אם כן הוא באוצר, ואז כל הקריינים וכל שואלי השאלות תוקפים גם אותו.

צבי הנדל: ניצלתי את הבמה הזאת בשביל לומר, שאני לא מדבר רק בשמי אלא בשם הרבה מאוד אנשים, גם בבית הזה, שבשקט מאחור אומרים לי את האמת.

צבי הנדל: צריך לפתור את הבעיה, וכל הכבוד לחבר הכנסת סילבן שלום, שר האוצר דאז, ולממשלה שהיו בה גם מפלגת העבודה וגם ש"ס, שהצביעו בעד התקנה הנוגעת לאמהות חד-הוריות, כי זה תיקון לדורות.

צבי הנדל: אנחנו הרגלנו שאפשר לקבל מהמדינה, ולצורך זה מותר אפילו להרוס משפחות.

ג'מאל זחאלקה: המתנחלים מקבלים הכי הרבה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רומן ברונפמן, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו - חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, ואחריו - חבר הכנסת אייכלר.

מוחמד ברכה: אין לי שמות של בל"ד ושל רע"ם.

רומן ברונפמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שההכללות, הדוגמאות והרמיזות והדמגוגיה ששמענו כרגע, חבל להתייחס אליהן.

זאב בוים: למה זה דמגוגיה?

רומן ברונפמן: כי יש לממשלה טעות ביסודה, ואני אגיד לך מה הטעות ביסודה של הממשלה הנוכחית.

רומן ברונפמן: אפילו אם אנחנו רוצים לשנות את הסדרי תקציבי ההעברה, צריך לעשות את זה במקביל לתוכנית.

רומן ברונפמן: אתם אומרים שאמהות תלכנה לעבוד, אבל יש שתי הסתייגויות ממה שאתם אומרים: ראשית, יש אמהות חד-הוריות שעובדות קשה מאוד ומפרנסות את המשפחה, וזה עדיין לא מספיק.

רומן ברונפמן: הדבר השני הוא הכי גרוע, והוא - איפה הן ילכו לעבוד?

רומן ברונפמן: הממשלה הציעה תוכנית צמיחה ופתיחת מקומות עבודה חלופיים?

זאב בוים: יש מספיק מקומות עבודה.

רומן ברונפמן: על מה אתה מדבר?

רומן ברונפמן: שירות התעסוקה אומר: יש לנו 5,000 מקומות עבודה ל-160,000 דורשים.

רומן ברונפמן: 3% הם יכולים לספק.

רומן ברונפמן: תקשיב טוב, ל-3% מדורשי מקומות העבודה הם יכולים לספק מקומות עבודה.

רומן ברונפמן: מה יעשו 97%?

רומן ברונפמן: מה יעשו 97%?

רומן ברונפמן: לאן תשלח אותם?

רומן ברונפמן: כשאתה נכנס לכנסת ויוצא ממנה, תראה איך שורת האוהלים הולכת ומתרחבת.

זאב בוים: זה מה שאתה עושה.

רומן ברונפמן: אני לא בממשלה, אני באופוזיציה.

רומן ברונפמן: אם עושים פה משהו, זה אתם.

רומן ברונפמן: אנחנו רק מבקרים ומסתכלים על מה שאתם עושים.

רומן ברונפמן: אתם הכרזתם מלחמה לא רק על המשפחות החד-הוריות.

רומן ברונפמן: אני אספר לך מה היה היום בוועדת הכנסת, שם הפרצוף החברתי של הממשלה נראה באור אחר.

רומן ברונפמן: ביקשתי פטור מחובת הנחה להצעת חוק הביטוח הלאומי - הכרה בעבודת המאבטחים כעבודה נדרשת.

רומן ברונפמן: מאבטחים, שנמצאים בלב הקונסנזוס.

רומן ברונפמן: זה עולה כסף?

רומן ברונפמן: לא, הפטור בא עם החייל, אבל במקום שהוא יעבוד במלונאות, בבנייה או בתחנת דלק, ביקשתי להרחיב את היריעה גם למאבטחים.

רומן ברונפמן: המחנה הלאומי רוצה להיראות כמי שדואג לביטחון, אז כל הביטחוניסטים הגדולים, לרבות הליכוד, חוץ מעורך-דין רוני בר-און, הצביעו נגד.

רומן ברונפמן: למה?

רומן ברונפמן: כי הכול פוליטי.

אהוד יתום: עבודה מועדפת למאבטחים?

רומן ברונפמן: כן.

אהוד יתום: אני אתך.

רומן ברונפמן: איפה אתה היית?

רומן ברונפמן: למה לא באת להחליף את החברים שלך בוועדה בכנסת?

רומן ברונפמן: הבעיה היא שאצלנו הכול נהיה פוליטי, ושום דבר לא מהותי.

רומן ברונפמן: אתה מדבר עלי?

רומן ברונפמן: הממשלה איבדה צל אנוש ואת צל הפנים החברתיות שלה.

אהוד אולמרט: צלם אנוש, לא צל אנוש.

רומן ברונפמן: אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, רציתי רק לברך אותך, ואתה יצאת לדבר.

רומן ברונפמן: זה שיעור בעברית ואני מקבל את זה.

רומן ברונפמן: תראו רק את הרשימה הארוכה של הנפגעים המיידיים – מערכת הבריאות, משפחות חד-הוריות ועוד.

רומן ברונפמן: אני מסיים בזה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת ברונפמן.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, ואחריו - חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק כהן: - - -

ניסן סלומינסקי: תתחיל לצעוק, לא חשוב על מה אני אדבר, תתחיל כבר לצעוק.

מוחמד ברכה: שלוש דקות.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, ממלא-מקום ראש הממשלה וחברי חברי הכנסת, מאחר שכל הדוברים מדברים על הנושא הכלכלי, החלטתי דווקא לדבר על הנושא האחרון בהצעת האי-אמון - הנושא של חוק האזרחות.

ניסן סלומינסקי: משמעותו ומהותו של חוק האזרחות שהממשלה הניחה לפתחנו והתקיים בו דיון מעמיק בוועדת הפנים, הן שתושב ישראל שמתחתן, או רוצה להתחתן, במסגרת איחוד משפחות, עם תושב או תושבת - - -

ג'מאל זחאלקה: לא תושב ישראל.

ג'מאל זחאלקה: תגיד ערבי ישר.

ג'מאל זחאלקה: למה אתה מסתובב?

ג'מאל זחאלקה: למה אתה הולך סחור-סחור?

ג'מאל זחאלקה: תגיד ערבי שהתחתן, ערבי-פלסטיני שהתחתן, לא סתם תושב.

מוחמד ברכה: טוב, בסדר.

מוחמד ברכה: ההערה נשמעה.

ניסן סלומינסקי: חכה, עוד יהיו לך עוד מעט מספיק הזדמנויות לצעוק, למה לך לתפוס משהו כשעוד אין מה לצעוק?

ניסן סלומינסקי: עוד מעט יהיה לך, אל תדאג.

ניסן סלומינסקי: - - - עם תושב, או תושבת, מהרשות - ישראל לא תכיר בזה ולא תיתן לו אוטומטית את האזרחות, כפי שהיה.

ג'מאל זחאלקה: גם לא אוטומטית.

ג'מאל זחאלקה: למה אתה מטעה?

מוחמד ברכה: חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: הוא מטעה את הציבור.

מוחמד ברכה: אז תעלה עוד מעט ותתקן את הדברים.

מוחמד ברכה: מה העניין, אתה מדבר אחריו, עוד מעט.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: בהצעה מופיע שרשאי שר הפנים.

ניסן סלומינסקי: אם הוא רוצה.

ניסן סלומינסקי: אז יראה את ההצעה קודם ויבדוק אותה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, ודאי שהחוק הזה, בדרך כלל, זה חוק לא נעים, לא סביר ולא אנושי מבחינה זאת שאם בני-זוג רוצים להתחתן, ואחד מהם הוא אזרח ישראלי, איך נמנע מהשני?

ניסן סלומינסקי: אבל אם באמת היה מדובר פה על איחוד משפחות ועל נישואים של משפחה אחת או שתיים, כמה שעושים את זה - מה שנקרא אצלנו, לשם שמים, כלומר באמת רוצים להתחתן, וזהו.

ניסן סלומינסקי: אבל במקרה שלנו, לאור הצטברות מידע של כמה שנים, מתבררים שני דברים.

ניסן סלומינסקי: הממשלה תפסה טיעון אחד, ואני חושב שהוא לא הטיעון המרכזי, אלא דווקא הטיעון השני הוא המרכזי.

ניסן סלומינסקי: הממשלה תפסה את הטיעון הביטחוני, והיא אומרת שמאחר שזו עילה, או דרך, לאנשים לקבל תעודת זהות כחולה - ובגין זה לקבל הקלות ותנועה קלה - כתוצאה מזה יכולים לבצע מעשי טרור, ולכן הממשלה החליטה לחסום את הדרך הזאת עד תום, ויש כנראה כמה וכמה מקרים שמוכיחים את הטיעון הזה.

ניסן סלומינסקי: והוא במקומו מונח, וזה הטיעון של הממשלה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב, אבל, שהסיבה היותר-חשובה שבגינה אני מצדד בהחלטת הממשלה - ולכן אצביע נגד האי-אמון - היא דווקא הטיעון השני.

ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים שעיקרו של המשא-ומתן והנקודה שבה התפוצץ או לא התפוצץ המשא-ומתן, בין כל ממשלה בישראל - לא משנה אם אהוד ברק עמד בראשה או מישהו אחר - לבין מישהו מהרשות - ולא חשוב מי יעמוד בראשה - יהיה הנושא של רצון השיבה; אני לא קורא לזה זכות השיבה, כי אני לא חושב שיש להם זכות שיבה, אלא רצון השיבה, כאשר אנשי הרשות, ולא חשוב מי יעמוד בראשם, יטענו ולא יוותרו על הרצון לשיבה של אנשים מהרשות לישראל, ובישראל עוד אין ממשלה ואין מפלגה ציונית שתסכים לכך.

ניסן סלומינסקי: ומה שקורה בפועל, שכדי לעקוף את המכשול הזה וכדי להביא לפיצוץ, הולכים ובאופן מעשי, באופן שיטתי, בתוכנית מראש הולכים וקובעים עובדה של רצון השיבה הזה, מזרימים לישראל - ולפחות לפי הנתונים שנמסרו לנו, כבר יש כ-130,000 שבדרך הזאת, כדי לעקוף את הנושא הבעייתי, קובעים עובדות בשטח.

ניסן סלומינסקי: ו-130,000 בדרך לא ליגלית נכנסו, ובדרך זו רוצים לקבוע עובדה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: ולכן, גם מהסיבה הביטחונית, אבל בעיקר מהסיבה הזאת - כדי לא לאפשר את רצון השיבה הזה ולשמור על המדינה כמדינה יהודית - אנחנו תומכים בממשלה ונתנגד להצעת האי-אמון.

ניסן סלומינסקי: תודה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת סלומינסקי.

מוחמד ברכה: אומנם אני - קשה לי לתפוס שאנשים מתחתנים ומולידים ילדים מתוך קונספירציה.

מוחמד ברכה: זה דבר חמור, זה חמור, זה אפילו - - -

ניסן סלומינסקי: זאת עובדה.

ניסן סלומינסקי: אתה צריך להגיד לאלה שעושים את זה.

מוחמד ברכה: זה חמור, זו האשמה חמורה והיא פשוט להיכנס - - -

יצחק כהן: לא חשוב, אדוני, זה המפד"ל.

מוחמד ברכה: אז אתה אומר - מותר להם לעשות.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אחריו - חבר הכנסת ברכה, אם יימצא לי מחליף כמובן.

ניסן סלומינסקי: - - -

יצחק כהן: - - - תפרוש מהממשלה - - -

קריאות: - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת כהן.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת דורון.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש הרבה מה לדבר בנושאים הכלכליים.

ישראל אייכלר: אנחנו - - -

מוחמד ברכה: ברשותך - אם לא יימצא מחליף לניהול הישיבה, חברת הכנסת אילנה כהן תדבר אחריך.

מוחמד ברכה: אם יימצא מחליף - אני אדבר אחריך.

מוחמד ברכה: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש הרבה דברים לומר בנושאים הכלכליים, אבל היום נפתחה ישיבת הכנסת בגינוי - יושב-ראש הכנסת טרח לגנות את עיריית ירושלים, בראשות הרב אורי לופוליאנסקי, על כי לא הונח זר העירייה על קברו של תיאודור הרצל במלאות 99 שנים למותו.

ישראל אייכלר: זכותו של חבר הכנסת ריבלין - שהוא ציוני - להביע את דעתו על עיריית ירושלים, אבל חובתו כיושב-ראש כנסת דמוקרטית, שבה מיוצגים חברי כנסת שאינם ציונים ואינם חברי התנועה הציונית, לברר דברים עם ראש העיר לפני שהוא מגנה אותו כיושב-ראש הכנסת.

ישראל אייכלר: גם השר גדעון עזרא שאל את חבר הכנסת הרב פרוש בהתרסה: איפה היה ראש העיר שלכם בטקס האזכרה להרצל?

ישראל אייכלר: וזה מחייב אותי להתייחס לדברים לנושא בשני רבדים.

ישראל אייכלר: קודם כול, הרובד האישי של ראש העיר - צריך לשאול אותו, האם טדי קולק, האם ראש העיר אהוד אולמרט, היו נוהגים לפקוד מדי שנה בשנה את קברו של הרצל ב"יארצייט" שלו.

ישראל אייכלר: ככל שידוע לי, הם לא הקפידו לעשות זאת כל שנה, ואני מעיד ששאלתי פה במליאה את אהוד אולמרט, האם כשהוא היה ראש עיריית ירושלים הוא הלך כל שנה לקברו של הרצל, והוא אמר לי שהוא איננו זוכר דבר שכזה.

ישראל אייכלר: אבל אני לא אסתפק בתשובה פורמלית ולא אתחמק.

ישראל אייכלר: אני באמת רוצה לומר שהיהדות החרדית רואה בתרבות הווינאית האירופית, שעליה גדל תיאודור הרצל, אסון היסטורי ולאומי לא רק לו אלא לכל העם היהודי באירופה, וזה נמשך גם בארץ-ישראל היום.

זאב בוים: אסון היסטורי זה הציונות?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: התרבות הווינאית שעליה גדלה התנועה הציונית.

ישראל אייכלר: על זה אני מדבר ואני רוצה להרחיב בזה.

ישראל אייכלר: במבט לאחור על 100 שנות התנועה הציונית, אנחנו רואים שמי שהלך אחר התרבות של הרצל וחבריו, במציאות התרחק מבית-הכנסת, יצא מן הישיבה, הפסיק לשמור שבת ועזב את האמונה.

ישראל אייכלר: אומנם, גם הקומוניזם, גם הליברליזם וגם האמריקניזציה הם אסונות לאומיים לעם ישראל, כי אנחנו מאמינים שיהודים שמאבדים את האמונה - בסופו של דבר, בתהליך של שני דורות מקסימום, נכדיהם לא יזכרו בכלל שהם יהודים.

ישראל אייכלר: והרצל עצמו היה תינוק שנשבה, כי הוא גדל בדור של מתבוללים שביקשו להשתלב ככל הגויים באירופה.

ישראל אייכלר: רבים מהם - - -

זאב בוים: - - - זכותו גדולה על אחת כמה וכמה - - -

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על הצד הזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר על השאלה, למה אנחנו מסתייגים מהתרבות של התנועה הציונית, ואת זה אני רוצה להסביר.

זאב בוים: אני חושב - - - באירופה.

זאב בוים: צריך להכיר בזה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר בוים, חבר הכנסת אייכלר מסיים את זמנו ואתה מפריע לו.

זאב בוים: הציונות של הרצל הציגה - - -

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר בוים, תודה.

ישראל אייכלר: יהודים רבים התנצרו והתבוללו בתקופתו, והוא עצמו בשלב מסוים אפילו הגה את רעיון ההתנצרות ההמונית בכנסיית סטפן כדי לפתור את בעיית האנטישמיות.

ישראל אייכלר: רק לאחר משפט דרייפוס הכיר הרצל עצמו כי הגויים לא מוכנים לסבול יהודים מתבוללים ויהודים בכלל, ולא יעזור ליהודי גם אם הוא יהפוך למתבולל, הגויים לא יאהבו אותו.

ישראל אייכלר: לכן הוא הגה את רעיון ה"יודנשטאט", את מדינת היהודים, והוא כתב זאת בספריו, והוא גם אמר - מפני שהוא פשוט לא ידע מהי ארץ-ישראל - - -

יולי יואל אדלשטיין: אבקש לסיים.

ישראל אייכלר: אני באמצע הרעיון, אני מסיים את הרעיון.

ישראל אייכלר: הוא אמר: "פלשתינה וארגנטינה אחת היא לי", הוא רצה מדינה יהודית.

ישראל אייכלר: רק "חובבי ציון" הרוסים התנגדו לתוכנית אוגנדה, כי הם ידעו שיהודים לא ילכו לשום מקום, רק לארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: בשני משפטים, שלושה משפטים, אני רוצה לומר מה הבעיה שלנו עם הציונות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, אתה יודע מה סדר-היום היום.

יולי יואל אדלשטיין: אתה כבר ממש מעבר לזמן.

ישראל אייכלר: אני כבר מסיים.

ישראל אייכלר: תן לי לסיים, הרגע התיישבת.

ישראל אייכלר: הציונות ביקשה להפוך לחולין שלושה דברים קדושים: האחד, קדושת עם ישראל - להפוך אותו מעם השם לעם ככל העמים; השני, קדושת ארץ-ישראל - להפוך אותה למדינה חילונית ככל המדינות; השלישי, קדושת לשון הקודש, שהיא רצתה להפוך אותה לשפה העברית.

ישראל אייכלר: אנחנו, בני ציון, יהודי ארץ הקודש, ילדי ירושלים, אנחנו אוהבים כל אבן מאבניה, ומזילים דמעה בימי בין המצרים על חורבן דביריה והיכליה.

ישראל אייכלר: כל יהודי שבא לארץ-ישראל יקר לנו, והוא מתנה לבת ציון האבלה, שרבים מבניה לא מכירים אותה, חלקם אפילו מתנכרים לה ושונאים את ילדיה המרובים והמבורכים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, לא ייתכן שלנאום של שלוש דקות, תכין נאום של עשר דקות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תן לי משפט סיום.

יולי יואל אדלשטיין: משפט סיום כבר מזמן עבר.

ישראל אייכלר: אנחנו משלמים מחיר כבד על מאבקנו, ואנחנו, בעזרת השם, נמשיך ונקרא לכל העם, ציונים ולא ציונים: למדו מן ההיסטוריה, בואו, שובו לציון, לציון האמיתית, לציון הקדושה, לציון המקודשת, וכך נזכה, ובא לציון גואל במהרה בימינו, אמן.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו - חברת הכנסת אילנה כהן.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כאשר אדם מזניח את ביתו ולא מקפיד לתחזקו כלל, סופו שביתו יקרוס עליו.

מוחמד ברכה: תחילה הטיח ייפול, הקירות ייסדקו, הצנרת והתשתיות יירקבו, הביוב יעלה, ולבסוף כאמור הבית יתפרק.

מוחמד ברכה: זה מה שקורה לחברה הישראלית, היא מתפרקת.

מוחמד ברכה: הזנחה נפשעת שמקורה בשיטה כלכלית ברוטלית והתנערות הממשלה, אם תרצו הממשלות, מהאזרחים, נותנת את אותותיה.

מוחמד ברכה: אנו רואים את הקריסה וההתפרקות בכל פינה, והתמונה הכללית עגומה ואכזרית - הנרקומנים עם כוסות הפלסטיק בצמתים, לצדם ילדי הפרברים המתנפלים על זגוגיות המכוניות עם מגבים מטונפים וסמרטוטים בלויים בניסיון "לקושש" כמה שקלים.

מוחמד ברכה: אנחנו קוראים על מצעד המתאבדים, שאינם יכולים לשאת עוד בנטל החיים והחובות והבושה.

מוחמד ברכה: כן, אנחנו גם רואים את האמהות שעלו לירושלים לצעוק את זעקתן.

מוחמד ברכה: ויישר כוחן של הנשים האמיצות הללו.

מוחמד ברכה: אנו רואים גם את מאות אלפי המוחלשים, אם זה השכירים שאין שכר לעמלם, המובטלים, או כל אלה שכאילו לא די להם בחרפת עוניים, מוסיפה עליהם הממשלה את חטא האשמה באבטלתם.

מוחמד ברכה: היא לא אחראית לכלום.

מוחמד ברכה: הנכים שהתגוללו כאן בכיסאותיהם ומאבקם העלה חרס ומצוקותיהם נתקלו באוזניים ערלות, הגמלאים שצריכים לבחור אילו תרופות לקחת ועל אילו לוותר - כל אלה ועוד שקועים עמוק בדלותם ועליבותם וייאושם, ודומה שכבר השלימו עם מר גורלם.

מוחמד ברכה: אבל, אולי בימים אלה נופל דבר, ומשהו בכל זאת משתנה.

מוחמד ברכה: נשות הדרום קשות-היום, המנהלות מלחמת קיום שרדנית ומבזה, יצאו למסע הירואי.

מוחמד ברכה: אני שולח להן ברכה חמה מכאן ויוצא בקריאה לכל אלה שהמדינה התנערה מהם להצטרף למחאה, לעלות לירושלים, לסגור על קריית הממשלה והכנסת ולהפוך לכוח עצום ורב.

מוחמד ברכה: קורבנות הממשלה אינם מבקשים חסדים.

מוחמד ברכה: הם מבקשים מה שמדינה מתוקנת מחויבת להעניק לאזרחיה - תעסוקה נאותה, פרנסה בכבוד, בריאות זמינה ושווה לכל נפש, חינוך נאות, רווחה ורשת ביטחון חברתית.

מוחמד ברכה: אנחנו חוזרים מבחינה זו לבראשית.

מוחמד ברכה: צריך לנהל כאן מאבק על הבסיס, על הרצפה, רצפת הקיום, שאותה צריך לייצב תחת רגלי האזרחים.

מוחמד ברכה: יש לנו עסק עם ממשלה ועם ראש ממשלה ועם משפחת מלוכה בעצם.

מוחמד ברכה: אנו עדים לחגיגות של יחידים, מקורבים, על חשבונה של הקופה הציבורית, פרסומאי-בית שרואה מיליונים בשל קרבתו למלכות, קבלן שמסדרים לו איים ואגמים, תומך נלהב שמקבל פיס, והרשימה ארוכה וידועה.

מוחמד ברכה: ומאידך גיסא, אשה קשת-יום צריכה לסחוב את בנה המשותק בכיסא גלגלים ולזעוק ללחם.

מוחמד ברכה: אזרח נתבע על גנבת חצי בקבוק מיץ, והתביעה דורשת להטיל עליו מאסר של שבע שנים.

מוחמד ברכה: החברה, אדוני היושב-ראש, מאבדת צלם אנוש, הופכת אכזרית וקניבלית.

מוחמד ברכה: יותר ויותר נאבקים כאן על פחות ופחות.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת הפכה את הארץ והחברה לסדום, ועדיף שהיא תלך לפני שהכול ילך.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחריו - חברת הכנסת אילנה כהן, ולאחר מכן - חבר הכנסת זחאלקה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על-פי התפיסה של הממשלה הנוכחית, להיות ערבי כאן זה בגדר פשע, ולהתחתן זו עבירה או פשע שצריך להילחם בהם.

טלב אלסאנע: ולכן יוזמים הצעת חוק אשר אמורה לקבוע לאזרחים הערבים עם מי להתחתן ואיך להקים את המשפחה.

טלב אלסאנע: על-פי התפיסה של הממשלה הזאת, להיות משפחה חד-הורית, גם זה פשע.

טלב אלסאנע: ולכן כל הגזירות הכלכליות מכוונות נגד המשפחות החד-הוריות, נגד המשפחות העניות, נגד המובטלים, שהם תוצאה של אבטלה שגרמה המדיניות של הממשלה.

טלב אלסאנע: רק לאחרונה פורסם דוח של עמותת "סיכוי", אשר משקף את היחס של הממשלה או בכלל ממשלות ישראל כלפי האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: על-פי הדוח הזה, בכל תחום שקיים, היכן שלא נוגעים, יש אפליה.

טלב אלסאנע: אם בתחום החינוך - התלמיד הערבי מקבל פחות שעות לימוד מהתלמיד היהודי.

טלב אלסאנע: אם זה מורים - המורה הערבי מקבל פחות תקציבים ופחות הכשרה והשתלמויות.

טלב אלסאנע: אם זה על-פי תקציבים בתחום התשתיות או בתחומים אחרים - ההבחנה והאפליה חוגגות.

טלב אלסאנע: כשאנחנו מדברים על שילוב אקדמאים או על ייצוג ערבי במשרדי הממשלה, משרד ממשלתי כמו משרד התקשורת, אין בו אפילו נציג ערבי אחד.

טלב אלסאנע: במשרד התשתיות הלאומיות יש שני ערבים שעובדים במשרד, כשאנחנו מדברים על חוק שמחייב קליטה וייצוג הולמים.

טלב אלסאנע: הדוח הזה משקף את הפרצוף המכוער של המדיניות הממשלתית, שמאמצת באופן שיטתי את האפליה.

טלב אלסאנע: זו לא אפליה מקרית, זו אפליה שיטתית, שהיא תוצאה מכוונת של מדיניות שאמורה להשיג את המטרה הזאת.

טלב אלסאנע: ואני שואל, רבותי, איך יכול להיות שבתקופה הזאת של גזירות כלכליות ראש הממשלה מוצא כספים ותקציבים כדי להקים 30 התיישבויות, שנקראות נקודות, לאורך כל "הקו הירוק", שהמטרה שלהן היא למנוע רצף טריטוריאלי, למנוע רצף דמוגרפי בין האזרחים הערבים במדינה לתושבים הפלסטינים מחוץ למדינה?

טלב אלסאנע: מאיפה יש לו הכסף להקים עוד התנחלויות ועוד התיישבויות בודדים?

טלב אלסאנע: מאיפה יש לו הכסף להקים את גדר ההפרדה?

טלב אלסאנע: כל העולם חגג את נפילת חומת ברלין, וכאן, במדינת ישראל, מקימים את החומה מחדש, תחת הססמה - כך משיגים את השלום.

טלב אלסאנע: אין דבר יותר מעוות, הנוגד כל תפיסה של שלום, מאשר הקמת חומה וחומות.

טלב אלסאנע: אם כבר רוצים להקים חומה, למה בשטחם של אחרים, למה על אדמתם של אחרים, למה לא על אדמתה של מדינת ישראל?

טלב אלסאנע: ולכן, אין סיבה לחומה הזאת, שעולה מיליארדים, והיא על חשבון המשפחות החד-הוריות, על חשבון המובטלים והעניים במדינה, והיא גם מרחיקה את השלום ומגבירה את התסיסה והתסכול.

טלב אלסאנע: לאור כל המדיניות המטופשת, שרואה באזרחים אויב, אותם אזרחים עניים, אותם מובטלים, משפחות חד-הוריות, ערבים - אין לנו אמון במדיניות הזאת, שמגדילה את האבטלה, שפוגעת בצמיחה, שמגדילה את הסכנה למלחמה ומרחיקה את השלום.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת אילנה כהן, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריה – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אילנה כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתפלאת למה השולחן של השרים ריק, ואני מבקשת ששר יבוא לפה.

מוחמד ברכה: השר צחי הנגבי נמצא.

אילנה כהן: אני רוצה לדבר על מערכת הבריאות.

אילנה כהן: מדי שנה בשנה אנחנו חוזרים על אותו תסריט, כשמגדילים את תוחלת החיים.

אילנה כהן: אם היו אומרים שסל הבריאות ויום האשפוז צמוד באחוז אחד או בחצי אחוז, או אפילו בפרומיל אחד, יכול להיות שהיו מונעים את כל המצב במערכת הבריאות.

אילנה כהן: אבל, חברי הכנסת, הקשיבו לי כאזרחי המדינה, ואז יקשיבו לכם: מי שמחליט החלטות כאלה, שיורידו 300 מיטות פנימיות בבתי-חולים כלליים, אסור לו לישון בלילה.

אילנה כהן: מדברת אליכם אחות שבמשך 37 שנים היתה במחלקה פנימית.

אילנה כהן: להגיד שמעבירים אותם לגריאטריה – הרי גם היום הפרוזדורים מלאים.

אילנה כהן: אין כבוד לחולים ששוכבים בפרוזדור, הם מחוברים למוניטורים, עם מכונות הנשמה.

אילנה כהן: אז מה אתם רוצים לקחת להם?

אילנה כהן: אני מציעה שאגף התקציבים ירד לעם.

אילנה כהן: בחיים שלו הוא לא ראה חולה כזה, כי אם הוא היה רואה חולה כזה, הוא לא היה מציע להטיל גזירות כאלה על החולים.

אילנה כהן: ושוב אנחנו פוגעים בחלשים.

אילנה כהן: אני יודעת מה הכי זול, וזה לא יפה מה שאגיד לכם.

אילנה כהן: אם חולה לא יקבל טיפול, האמינו לי שזה הזול ביותר.

אילנה כהן: אז לא תצטרכו לא מיטה בשבילו, לא תרופות, לא סל תרופות, לא שום דבר אחר.

אילנה כהן: אתם שוב פוגעים בזקנים.

אילנה כהן: חברי הכנסת, לאף אחד כאן אין חסינות.

אילנה כהן: במוקדם או במאוחר כולכם תגיעו לבתי-החולים, ואף אחד מכם לא ירצה לקבל טיפול כזה, כי לכל חברי הכנסת יש הורים.

אילנה כהן: הייתי מבינה אתכם אם היה לכם האומץ הציבורי להגיד: לא עושים יותר ניתוחי מעקפים.

אילנה כהן: מדוע?

אילנה כהן: כי אתם מפחדים?

אילנה כהן: היום כששואלים את חבר הכנסת מה שלומו, הוא מסמן באצבעות הידיים כמה ניתוחי מעקפים הוא עבר.

אילנה כהן: תגידו שאתם לא עושים יותר דיאליזה.

אילנה כהן: מותר לכם במדינת ישראל להגיד: יש לנו רפואה לתפארת במדינת ישראל, אבל אנחנו ניתן דיאליזה עד גיל 40.

אילנה כהן: אנחנו לא נמשיך עם תוחלת החיים.

אילנה כהן: אבל כשאתם פוגעים דווקא בחלשים, אין לכם זכות.

אילנה כהן: אולי אני חברת כנסת חדשה, אבל אני מתביישת כשאני נמצאת פה ואני רואה שלכל האנשים לא חשוב, ואחר כך אני שומעת חברי כנסת שאומרים: לא ידעתי, לא הבנתי שזה כל כך חמור.

אילנה כהן: אז אני אומרת לכם בתור אחות: האמינו לי שישבתי יותר מ-15 ימים פה בשביתת רעב כדי שיהיו תקנים וכדי שיהיו אחיות לטפל בחולים.

אילנה כהן: אתם עושים נזק, אתם מתעללים באנשים זקנים בעצם זה שאתם מחליטים להוריד מיטות במחלקות הפנימיות, במקום להוסיף.

אילנה כהן: אני יודעת ששר הבריאות עושה עבודה לתפארת במדינת ישראל, ואני רוצה לברך אותו על כך.

אילנה כהן: אני מציעה לכם, ולכל אלה שמדברים שם בצד, שתחשבו היטב על מה שאתם עושים, כי אין דרך חזרה.

אילנה כהן: כשאתם לא משלמים למישהו, אז כמו שאומר שר האוצר: בשנה הבאה נחזיר, המדינה תצמח.

אילנה כהן: אפילו קקטוס לא יצמח.

אילנה כהן: אבל כשלא נותנים טיפול לחולה, הוא הולך לפתולוגיה.

אילנה כהן: אין דרך חזרה, ועל זה אין תשלום.

אילנה כהן: אני מציעה לכם: קחו את עצמכם בידיים, כי אמרתי לכם את זה.

אילנה כהן: האחיות לא יאפשרו לכם לעשות את זה.

אילנה כהן: הרי אתם רוצים להפריט את בתי-החולים הגריאטריים.

אילנה כהן: אז לאן אתם רוצים להעביר אותם?

אילנה כהן: אתם רוצים שנחזור אחורה, ש-40 חולים קשים ומורכבים ומונשמים יטופלו על-ידי אחות אחת, וזה הטיפול שהם יקבלו.

אילנה כהן: אני חושבת שזה חוסר אחריות, והגיע הזמן שתאמינו לי ושירד לכם האסימון.

אילנה כהן: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, חברת הכנסת אילנה כהן.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת אהוד יתום.

מוחמד ברכה: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש ויכוח בשנה האחרונה, האם ישראל היא במקום הראשון או במקום השני בעולם מבחינת האי-שוויון.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שהיושב-ראש חושב שהיא במקום הראשון, אבל יש אנשים שטוענים שהיא במקום השני.

מוחמד ברכה: יש נדנדה.

ג'מאל זחאלקה: יש נדנדה.

ג'מאל זחאלקה: לפני 20 או 30 שנה היא היתה במקומות האחרונים בעולם מבחינת אי-שוויון.

ג'מאל זחאלקה: המצב הגיע לכך שבשנה האחרונה תפסה ישראל את המקום הראשון או השני, לא אתווכח על כך, ובאה ממשלה לישראל שרצתה לטפל בנושא.

ג'מאל זחאלקה: ומה עשתה הממשלה?

ג'מאל זחאלקה: היא הביאה תוכנית כלכלית שתגדיל את האי-שוויון הקיים עשרות מונים.

ג'מאל זחאלקה: העשירים יתעשרו, והעניים יהיו יותר עניים.

ג'מאל זחאלקה: הטענה היא, שאם העשירים יתעשרו יותר, מלמעלה יש חורים שמהם מטפטף משהו לאנשים שנמצאים למטה.

ג'מאל זחאלקה: והממשלה הזאת סוגרת את החורים בזה אחר זה: הקלות במס לעשירים והחמרה עם העניים.

ג'מאל זחאלקה: היום התפרסמו נתוני האבטלה ודורשי העבודה והבטחת הכנסה.

ג'מאל זחאלקה: פתאום יש פחות דורשי הבטחת הכנסה.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: כי שינו את השיטה.

ג'מאל זחאלקה: לפחות אנשים יש זכות לקבל הבטחת הכנסה, ולכן המספר עלה רק ב-2,000.

ג'מאל זחאלקה: אם היו עובדים לפי השיטה הישנה, היו עשרות אלפים.

ג'מאל זחאלקה: אז משקרים לנו עכשיו בסטטיסטיקה.

ג'מאל זחאלקה: לפי נתוני האבטלה, 31 מוקדי אבטלה קיימים היום, במקום 28 בחודש שלפניו.

ג'מאל זחאלקה: רובם ככולם יישובים ערביים.

ג'מאל זחאלקה: בכסייפה, 25%; ברהט, 17.6%; בסח'נין, 15.3%; באום-אל-פחם, 13.4%.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני מכיר את המצב באום-אל-פחם מקרוב, המספר 13.4 אינו נכון, המספר הרבה יותר גדול.

מוחמד ברכה: אבל אלה נתוני לשכת - - -

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע איך עובדים עם הסטטיסטיקה.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע היום, שאפילו בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה יש אנשים שמערערים על השיטה הזאת ואומרים, שלפי שיטות חישוב מדויקות 60% מהאוכלוסייה הערבית נמצאים מתחת לקו העוני.

ג'מאל זחאלקה: אז אם מדובר באי-שוויון כללי, כשרוצים לבחון את מצבה של האוכלוסייה הערבית, האי-שוויון קופץ קפיצה אדירה.

ג'מאל זחאלקה: התוכנית הכלכלית של הממשלה שווקה במסע תעמולה חסר תקדים.

ג'מאל זחאלקה: השקר התחיל להתנדף והאמת טופחת לאנשים בפנים.

ג'מאל זחאלקה: אם התחיל גל המחאה, הוא רק יתגבר.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת צריכה ללכת, ולכן אנחנו לא נותנים בה אמון ונצביע נגדה.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אהוד יתום, בבקשה, אחרון הדוברים.

מוחמד ברכה: לאחר מכן ניגש להצבעה על הצעות האי-אמון.

שמעון פרס: תקצר.

אהוד יתום: תורידו את האי-אמון, אז אני אקצר.

אהוד יתום: אני מתחייב.

מוחמד ברכה: יש לו בסך הכול שלוש דקות.

מוחמד ברכה: מה אפשר לקצר בשלוש דקות?

אהוד יתום: אדוני יושב-ראש הישיבה, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי חברי הכנסת, חמש הצעות אי-אמון.

אהוד יתום: כדי להשיב על כל חמש הצעות האי-אמון, אדוני היושב-ראש, לא יספיקו שלוש הדקות.

אהוד יתום: על כן נתייחס לכמה וכמה מהנושאים שעלו כאן במהלך הדיון הארוך והמלומד.

אהוד יתום: נתחיל במחאה של החד-הוריות.

אהוד יתום: היא אכן החלה כמחאה אותנטית.

אהוד יתום: יזמה אותה גברת אמיצה, שעשתה דרך אמיצה, אבל מאז צעידתה ועד היום הזה, גורמים רבים עלו ו"התלבשו" על התופעה הזאת וגרמו להחרפה ולעינוי של אותן אמהות שיושבות כאן כבר כמה וכמה ימים ומשוועות למה שהאוצר למעשה נתן להן, וחבל.

אהוד יתום: אני אומר לכם, חבל.

אהוד יתום: כי האוצר עשה באמת עבודה מאוד חשובה ומאוד ברורה, ואציג לכם, ברשותכם, במעט הזמן שיש לי, את מעט הנתונים, ועם נתונים קשה, קשה מאוד להתווכח.

אהוד יתום: קודם כול, מבחינת ההכללה.

אהוד יתום: מדובר ב-97,000 חד-הוריות עם ילדים מתחת לגיל 18, שמתוכן 80,000 זוכות להבטחת הכנסה או לדמי מזונות מהמדינה, ו-17,000 מתקיימות בזכות עצמן.

אהוד יתום: דיברה חברת הכנסת אילנה כהן על חולים.

אהוד יתום: אנחנו מדינה חולה מבחינה תקציבית, מה אפשר לעשות?

אהוד יתום: ובגלל המחלה הזאת צריך להבריא אותה.

אהוד יתום: יש נתון אחד, שלפחות אותי לימד רבות, ואתו יצאתי לדרך הזאת.

אהוד יתום: לפי הנתון הזה, לאחר הקיצוץ של משרד האוצר, כאשר מדובר באם חד-הורית עם שני ילדים, שעובדת שליש משרה, בסיכומו של דבר היא זוכה ל-4,500 שקל בחודש.

אהוד יתום: זה נתון מהיום של משרד האוצר.

אהוד יתום: וזה מול משפחה עם שני ילדים, שהבעל או האשה עובדים באופן מלא, וזוכה להכנסה של 4,320 שקל.

אהוד יתום: אז על מה אנחנו באמת צריכים להלין?

אהוד יתום: אלה נתונים אמיתיים.

אהוד יתום: אתמול שמעתי אחד מבעלי חברות כוח-אדם, שבא להציע עבודה לאותן נשים חד-הוריות, שבאמת מתענות תחת הנטל הקשה של החום הירושלמי ביום והקור הירושלמי בלילה.

אהוד יתום: אותו אדם אמר חד-משמעית: באתי עם הצעות רבות של עבודה.

אהוד יתום: אז אולי, חבר הכנסת אורון, אין לכולם היום עבודה, אבל יש פה איזו תפנית של השבוע-שבועיים האחרונים.

חיים אורון: אתה שמעת שהחודש נוספו 10,000 מובטלים?

אהוד יתום: אדוני חבר הכנסת אורון, יש תפנית מסוימת - - -

קריאה: - - -

אהוד יתום: לא כל מי שצועק צודק.

ג'מאל זחאלקה: אמרת נתונים לא נכונים.

אהוד יתום: לא כל מי שצועק צודק.

ג'מאל זחאלקה: - - -

אהוד יתום: לא כל מי שצועק צודק.

אהוד יתום: יש תפנית מסוימת בכל הנוגע להצעות עבודה, שצריכה לחלחל ולחלחל ולהיתפס על-ידי אותם גורמים שאינם עובדים היום.

אהוד יתום: אני חושב, בסיכומו של דבר, שאם אנחנו נטמיע פה תרבות של עבודה עברית וערבית, תקראו לזה איך שאתם רוצים - -

ג'מאל זחאלקה: צריך מקומות עבודה, לא תרבות עבודה.

ג'מאל זחאלקה: צריך עבודה.

אהוד יתום: - - נשנה את פני הארץ הזאת לעתיד לבוא.

אהוד יתום: שהרי אי-אפשר באמת לחיות ולזכות כל הזמן מחסדיה של המדינה שאין לה.

אהוד יתום: אם היה לה, היינו נותנים, והיינו נותנים באמת ברצון.

אהוד יתום: אני לא אומר שהתוכנית קלה.

אהוד יתום: אני אומר שהתוכנית קשה.

אהוד יתום: אני אומר שהתוכנית פוגעת באוכלוסיות כאלה ואחרות.

אהוד יתום: אבל, בבקשה, ניסינו בשנים האחרונות באמת הרבה מאוד ניסיונות שלא צלחו.

אהוד יתום: אז אולי ניתן פעם אחת צ'אנס לתוכנית שהיא כואבת אומנם עכשיו, אבל היא תבריא אותנו בעוד חודשים מספר, אולי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת הנמצאים בחדריהם ובכל מקום שבו יש כריזה, נמסר לי כרגע מהמזכירות שצלצול הפעמון לקראת הצבעה אינו נשמע היטב בכל הבניין.

קריאה: עכשיו נשמע.

ראובן ריבלין: עכשיו נשמע?

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: לכן ההצבעה תתקיים בעוד רגעים מספר.

ראובן ריבלין: השרה ציפי לבני תשיב בשם הממשלה, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, נא לסיים.

ראובן ריבלין: עומדת לרשותך עוד דקה.

אהוד יתום: עבודה מציעים, עבודה קיימת, ובאמת אנחנו צריכים כולנו להתאחד בבית הזה - - -

יוסי שריד: מה אתה מקשקש?

אהוד יתום: אתה מקשקש, חבר הכנסת שריד, לא אני מקשקש, ואני מציע לך עם מעט המנדטים שלך להירגע שם.

אהוד יתום: אני מציע לך הצעה ידידותית.

אהוד יתום: תירגע, תירגע.

אהוד יתום: שלא תגיד לי שאני מקשקש, כי אתה הקשקשן הכי גדול שיש בכנסת.

ראובן ריבלין: למה - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

קריאות: - - -

אהוד יתום: רבותי, יש עבודה, אנחנו מציעים עבודה וצריכים לקבל את העבודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום, המלה "לקשקש" היא מלה תקנית, אם כי לא נעימה.

ראובן ריבלין: אדוני כמובן יכול להשיב לשר לשעבר ולחבר הכנסת דהיום יוסי שריד בלשונו, אבל "לקשקש" זו מלה לגיטימית.

אהוד יתום: הערתי לו בלשונו.

אהוד יתום: בדיוק באותה מטבע לשון.

אהוד יתום: לא עברתי לפסים אחרים.

ראובן ריבלין: בסדר.

אהוד יתום: בפירוש לא עברתי לפסים אחרים.

ראובן ריבלין: הלוואי שאלה המלים היחידות שהיינו שומעים בבית, ובא לציון גואל.

אהוד יתום: אני לא יודע.

אהוד יתום: אני שומע אותו בוועדת החוץ והביטחון.

אהוד יתום: הוא מתקן את העברית שלנו על כל צעד ושעל, והרי מכל מלמדי השכלתי.

אהוד יתום: כשהוא אומר את המלה "קשקוש", אני משתמש באותו פועל, כדי לא לטעות, חס ושלום.

שמעון פרס: - - -

אהוד יתום: תרגיע אותו, אז אני אפסיק.

אהוד יתום: על כן, גבירותי ורבותי, יש פה הזדמנות גם להיטיב, גם לשנות את התרבות וגם ללכת לאפיקים חדשים.

אהוד יתום: אני מציע ללכת בכיוון הזה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת היקר יתום.

ראובן ריבלין: בתור חבר הכנסת צריך בהחלט לשמור על תרבות דיבור, ולא צריך להיעלב כל כך מדברים שהם לגיטימיים.

אהוד יתום: לא נעלבתי.

ראובן ריבלין: אם למשל היו אומרים לי "לברבר", זה היה הרבה יותר כואב לי.

ראובן ריבלין: "לברבר" זו מלה הרבה יותר קשה מ"לקשקש".

ראובן ריבלין: רבותי, שני הדוברים הראשונים שאני עוד הספקתי לשמוע שאלו את השר גדעון עזרא מדוע לא נמצאים פה שר הבריאות או שר האוצר או השר במשרד האוצר.

ראובן ריבלין: השר מאיר שטרית ביקש להשיב לפני ההצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: מאיר, תעשה קצר.

ראובן ריבלין: קשקוש זה מקשקשתא.

ראובן ריבלין: בדרך כלל "קשקוש" לקוח מפעולת הציור.

ראובן ריבלין: "לברבר" זה מדיבור.

ראובן ריבלין: קשקוש זה מהקומקום?

ראובן ריבלין: אה, לקשקש בקומקום.

ג'מאל זחאלקה: קיש קיש קריא.

ראובן ריבלין: כן, זה מהמטבע.

ראובן ריבלין: אסתרא בלגינא קיש קיש קריא.

ראובן ריבלין: אדוני השר מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, זו הפעם השנייה שאני מתבקש לדבר בנושא הזה של אמהות חד-הוריות, הפעם בגין אי-אמון, ובשבוע שעבר בגין שמונה הצעות לסדר-היום על העניין הזה.

מאיר שטרית: רבותי, אני רוצה לומר לכם, הרי אין פה אנשים שלבם יותר כואב על הנשים החד-הוריות, ואין פה אנשים שהם נגד הנשים החד-הוריות.

מאיר שטרית: הבעיה היא לא מי בעד ומי נגד.

מאיר שטרית: הבעיה היא, האם יש למדינה האמצעים להמשיך ברמת הקצבאות הקיימת היום.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, אין למדינה האמצעים הללו להמשיך בזה.

מאיר שטרית: המשך מתן הקצבאות ברמה הקיימת היום לכלל האוכלוסיות שמקבלות קצבה - - -

יצחק כהן: יש כסף - - -

מאיר שטרית: אתה בעד פגיעה בקצבאות?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אין כסף לתרבות - - -

מאיר שטרית: יש כסף גם לתת לחרדים.

מאיר שטרית: אז אם אתה רוצה, נוכל גם להוריד קצת מהתמיכה בחרדים וגם מהישיבות.

מאיר שטרית: אז אם אתה תירגע, אני מציע לך - - -

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, שמענו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אדוני שאל שאלה, האם יש כסף.

ראובן ריבלין: ענה לו השר מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: גם על זה אתה מלין?

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: אתה שאלת מספיק, אין לך יותר שאלות.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: שמענו, תודה רבה.

יצחק כהן: - - -

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני ממש לא מסוגל להבין מדוע חבר הכנסת כהן - - -

ראובן ריבלין: יצחק כהן.

מאיר שטרית: יצחק כהן – נזעק.

מאיר שטרית: הרי הוא הצביע בעד הקיצוץ הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, לא להיכנס עם טלפון למליאה.

יצחק כהן: - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת כהן, הרי אתה הצבעת - - -

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מאיר שטרית: אתה וחברי סיעתך הצבעתם בעד הקיצוץ הזה.

מאיר שטרית: שום דבר לא ימחק את זה, אתה הצבעת בעד זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מאיר שטרית: זה לא יעזור לך, כל הצביעות הזאת.

ראובן ריבלין: פעם שנייה.

מאיר שטרית: לכן, אתה יכול לעשות הצגה לנשים החד-הוריות, אתה יכול לעשות הצגה לנדכאים.

מאיר שטרית: אתה הצבעת בעד כל הקיצוצים.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: אדוני, לא לפנות לחבר הכנסת יצחק כהן יותר, כי הזהרתי אותו פעמיים.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: הוא לא פונה אליך.

מאיר שטרית: לעניין הספציפי הזה - היתה הצבעה, הראיתי אותה בכנסת בשבוע שעבר.

מאיר שטרית: רבותי, המצב הוא שמדינת ישראל לא יכולה לשאת ברמת הקצבאות הקיימת היום, אלא אם רוצים להביא להתפוררות ולהתמוטטות פיננסית של המשק.

מאיר שטרית: אינני חושב שיושב כאן מישהו מהקואליציה או מהאופוזיציה שרוצה לראות את המדינה מגיעה למצב של התמוטטות פיננסית.

מאיר שטרית: לכן, זה לא עניין של רצון רע נגד מישהו, אלא האחריות של הממשלה מחייבת אותה לפעול כדי להביא לשינוי במגמת המשק, ולהביא לכך שנעבור מהתכווצות לצמיחה.

מאיר שטרית: ולכן, רבותי, אין מנוס, כל עוד מי שאיננו עובד יכול לקבל נטו יותר ממי שעובד, אנשים לא ילכו לעבודה.

מאיר שטרית: הדרך היחידה להביא לכך שאנשים יעבדו היא לגרום לכך שמי שעובד ירוויח הרבה יותר באופן משמעותי ממי שאיננו עובד.

מאיר שטרית: זה יהיה התמריץ הטוב ביותר, החזק ביותר, להביא לכך שאנשים יעבדו.

מאיר שטרית: שום דרך אחרת לא יכולה להביא לכך שאנשים יצאו ממעגל העוני.

מאיר שטרית: אני מבקש להזכיר לחברי הכנסת, שעובדה היא שעד היום, ב-20 השנה האחרונות, מ-1980, גדלו תשלומי ההעברה ב-280%, ובכל זאת ממדי העוני גדלו והפערים החברתיים התרחבו.

מאיר שטרית: זאת אומרת, חלוקת הקצבאות לא תוציא אנשים ממעגל העוני.

מאיר שטרית: ולכן צריך לשנות כיוון, ואני מקווה שחברי הכנסת גם מבינים את זה, ולכן, אדוני היושב-ראש, אין שום ספק שצריך להסיר את ההצעות הללו מסדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לתפוס מקום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, האופוזיציה לא רוצה לאבד את קולך, נא לשבת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, כל אחד יתפוס את מקומו על מנת שלא יטעה ממקום הצבעתו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצביע על הצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, האם אנחנו יכולים להצביע על כל ההצעות כמקשה אחת?

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, הואיל וכל ההצעות נוגעות באי-אמון בממשלה, אנחנו נצביע מי בעד אמון בממשלה ומי נגד.

ראובן ריבלין: אומר לי יושב-ראש האופוזיציה להצביע כמקשה אחת.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע הצבעה אחת על כל הצעות האי-אמון בהתאם לבקשת האופוזיציה.

ראובן ריבלין: אי-אמון זה בעד, נגד האי-אמון זה נגד.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד האי-אמון ומי נגד.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעות להביע אי-אמון בממשלה – 44 נגד – 59 נמנעים – אין הצעות סיעות העבודה-מימד, ש"ס, מרצ--עם אחד--חד"ש-תע"ל, יהדות התורה ורע"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: ובכן, 44 חברי כנסת הצביעו בעד הצעות האי-אמון, 59 התנגדו.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעות האי-אמון לא נתקבלו כולן, והממשלה ממשיכה למלא את תפקידה.

ראובן ריבלין: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 16), התשס"ג-2003; והצעת חוק איסור מימון טרור, התשס"ג-2003.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (הוראת שעה) (תיקון מס' 5), התשס"ג-2003, שהחזירה ועדת הכנסת; והצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 24), התשס"ג-2003, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: [לפי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: על סדר-היום דרישת 40 מחברי הכנסת לקיים דיון בהשתתפות ראש הממשלה בנושא פינוי המאחזים וההתנחלויות.

ראובן ריבלין: רבותי, הדיון מתקיים בדרך זו - יפתח את הדיון נציגם של 40 חברי הכנסת, הפעם חבר הכנסת חיים רמון.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה יוכל להשיב מייד לאחר דברי חבר הכנסת חיים רמון, או לחכות לתום הדיון ולהשיב לכולם.

ראובן ריבלין: על כל פנים, מייד לאחר שיחליט ראש הממשלה, לאחר שיסיים חיים רמון את דבריו ואת הצגת הנושא שאליו הם מבקשים להתכוון, אנחנו נקיים דיון סיעתי.

ראובן ריבלין: לכל סיעה יש זמן על-פי מספר חבריה.

ראובן ריבלין: חצי דקה לכל חבר סיעה, כך שלכל סיעה יש על-פי מספר חבריה כמה דקות בדיון, והדיון יימשך בערך שעה.

ראובן ריבלין: כל סיעה לא יהיו לה פחות משלוש דקות.

ראובן ריבלין: גם סיעות שמספר חבריהן אינו מאפשר להן שלוש דקות, המינימום יהיה שלוש דקות.

ראובן ריבלין: משך הדיון אמור להיות שעה ו-16 דקות לפי הסדר כאן בכנסת.

ראובן ריבלין: הדיון נערך לפי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת חיים רמון על מנת לנמק את הצעת 40 חברי הכנסת לשמוע מה היא עמדתו של ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: בתום הדיון נקיים הצבעה על עמדת ראש הממשלה.

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, מתוך תקווה שפעם יצביעו גם על עמדתך, הפעם יצביעו על עמדתו של ראש הממשלה אריאל שרון.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, לשאלתך, אין עמדה נוגדת.

ראובן ריבלין: ההצבעה היא על עמדתו של ראש הממשלה – בעד או נגד ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אדוני הנכבד.

אליעזר כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, אני לא ראיתי 40 חברי כנסת שאתה היית שותף לחתימתם.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת רמון.

ראובן ריבלין: עשר דקות עומדות לרשותך, אדוני.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה נמצא באולם על מנת להאזין לדבריך.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, ב-1 באפריל, וזו לא בדיחה, התפרסמה ידיעה שראש הממשלה יבדוק הכיצד קרה ששישה חיילים שמרו על מתנחל בודד בהיאחזות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הליכוד, כל הדיונים - לקיים מחוץ למליאה.

ראובן ריבלין: הסדרנים, כל האנשים שעומדים בשולי המליאה ומדברים, כמו "יושבת-ראש סיעת הליכוד", הגברת בראשי, שגם מדברת עם סגן השר וגם בטלפון וחוזר חלילה, נא לצאת.

ראובן ריבלין: שום עוזר פרלמנטרי לא ידבר באולם.

חיים רמון: אדוני ראש הממשלה, הבטחת לבדוק הכיצד קרה שיש היאחזות ושישה חיילים שומרים על מתנחל בודד.

חיים רמון: אותם שישה חיילים הציעו לאותו מתנחל להעביר אותו לבית-מלון, כדי שגם הם יוכלו ללכת הביתה.

יחיאל חזן: משהו חדש.

חיים רמון: הבטחת לבדוק את זה.

חיים רמון: אני לא יודע מה היו תוצאות הבדיקה, אבל אני אשמח לשמוע בתשובתך את תוצאות הבדיקה.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: כל הפרעה מהקואליציה – אני אשמור את הזמן לחבר הכנסת רמון.

ראובן ריבלין: כל הפרעה מהאופוזיציה – אני לא אשמור דבר.

חיים רמון: האירוע הזה היה טרגי-קומי.

חיים רמון: היה אירוע אחר, שבו מאבטחים שמרו על היאחזות-דמה, גם היא בלתי חוקית, והם נהרגו באש כוחותינו.

חיים רמון: זה היה רק טרגי.

חיים רמון: כל הפארסה הזאת, אדוני ראש הממשלה, שקרויה "מאחזים בלתי חוקיים", היא אחת הפארסות הקשות שפוגעות לא בשלטון החוק, אלא בדרך שבה קבוצה קיצונית מאוד - ברובה "נוער הגבעות", שהיועץ המשפטי לממשלה, גורמי השב"כ וגורמי המשטרה הגדירו אותה כמסוכנת - יושבת כבר למעלה משנתיים, ואין דין ואין דיין לגביה.

חיים רמון: אתה, אדוני ראש הממשלה, בכל התקופה הזאת שאתה מכהן כראש ממשלה ועד לעת האחרונה, אפילו לא העמדת פנים שאתה רוצה, שאתה מוכן להזיז אותה ממקומה.

זאב בוים: מה זה "העת האחרונה"?

חיים רמון: ולא את החוק הם פורעים, אלא הם רוצים – בניגוד אפילו לדעתך, אני מקווה שזה בניגוד לדעתך, אני מאוד לא בטוח – לקבוע את המפה העתידית של ארץ-ישראל, בלי שהם עמדו למבחן הבוחר, בלי שהם העמידו את השקפותיהם למבחן, כשכולם יודעים שהם מיעוט מבוטל בעם.

חיים רמון: והם רוצים להכתיב, אדוני ראש הממשלה, לכולנו, לכל הבית הזה, גם לאלה שבסכלותם מגינים עליהם, הם רוצים להכתיב, בניגוד לכל כללי הדמוקרטיה, איך תיראה מפת ארץ-ישראל.

זאב בוים: מה קרה בעת האחרונה?

חיים רמון: אני מצטער על כך צער רב, אבל אני רוצה לקבוע, אדוני ראש הממשלה, שהיית שותף מלא לכל מה שקרוי "מאחזים בלתי חוקיים".

חיים רמון: לפני פחות משנה, בחודש ספטמבר, ניתן דוח על-ידי מערכת הביטחון.

חיים רמון: שר הביטחון דאז היה פואד בן-אליעזר - - -

המשפטים יוסף לפיד: העבודה לא היתה שותפה?

חיים רמון: השר טומי לפיד, למה אתה מפריע?

חיים רמון: אל תהיה סנשו פנשה של ראש הממשלה, אני מבקש ממך.

חיים רמון: אני בדיוק מגיע לזה, אני אדבר ביושר.

המשפטים יוסף לפיד: אתם הייתם שותפים.

ראובן ריבלין: כבוד שר המשפטים, בדרך כלל אין זה נהוג, אלא אם כן זה מכוון אליך, לקרוא קריאות ביניים מספסלי הממשלה - אבל זה אפשרי.

חיים רמון: - - - דוח שהוגש על-ידי מערכת הביטחון.

חיים רמון: כיהנתי אז כיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

חיים רמון: ביקשתי את הדוח הזה.

חיים רמון: אמרו לי שאני יכול לראות אותו, בתנאי שהוא יישאר סודי.

חיים רמון: מאז, זאת המדיניות.

חיים רמון: למה זה צריך להיות סודי?

חיים רמון: למה הפרת חוק, שידועה למערכת, ידועה לך, צריכה להיות סודית?

חיים רמון: למה צריך להרים מטוסים של "שלום עכשיו", או לוויינים של האמריקנים, כדי לדעת מה חוקי ומה לא חוקי?

חיים רמון: למה אתה לא צריך למסור את זה לציבור?

צבי הנדל: - - -

חיים רמון: היה דוח.

חיים רמון: בדוח הזה, אדוני ראש הממשלה, היו כ-100 התנחלויות.

חיים רמון: בדקו 100 התנחלויות, שהיו חשודות כלא-חוקיות.

חיים רמון: על כ-30 וכמה אמרו שהן חוקיות, ואישרו אותן.

חיים רמון: לגבי 30 וכמה נוספות, שבהן גרים עד היום 3,000--4,000 נפש, כולן מופיעות בדוח, אמרו שלא יודעים וצריך עוד לבדוק.

חיים רמון: שאלתי אותם למה זה טעון בדיקה.

חיים רמון: ביקשתי דוגמה.

חיים רמון: אמרו לי שיש דוגמה, הדוגמה היא שאחרי שהקימו את המאחז הבלתי-חוקי, הגיע חבר כנסת, הגיע איזה שר, ואמר שהוא תומך במקום, שהוא תומך בהיאחזות הזאת.

חיים רמון: אמרו שזה נראה בסיס חוקי.

חיים רמון: זאת בדיחה.

חיים רמון: נדמה לי כי כל 33 ההיאחזויות הבלתי-חוקיות האלה היו צריכות לרדת, אבל כולן שם מאוישות.

צבי הנדל: - - -

חיים אורון: - - -

חיים רמון: ולא הפשירו אותן, הן עדיין שם.

צבי הנדל: וזה אוכל אתכם, זה משגע אתכם.

ראובן ריבלין: סגן השר הנדל.

דליה איציק: זה לא אוכל אותנו, זה הורג אותנו.

רן כהן: - - -

אברהם בורג: - - -

צבי הנדל: בושה וחרפה, בגללך, בורג - - -

אברהם בורג: - - -

צבי הנדל: עד שלא באת, לא היה - - -

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: סגן השר הנדל, חבר הכנסת רן כהן.

אברהם בורג: - - -

צבי הנדל: אתה, בורג - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סגן השר הנדל.

אברהם בורג: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בורג, אני מבקש להפסיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סגן השר הנדל, אדוני, אני מבין את סערת נפשו.

ראובן ריבלין: עם זאת, חבר הכנסת רמון ידבר ולא יפריעו לו.

ראובן ריבלין: הוא ידבר, ולאחר מכן, כמובן חבר הכנסת הנדל יוכל לדבר.

אורי אריאל: חיים רמון - - -

חיים רמון: - - - רק החוקית.

אליעזר כהן: יישובים יהודיים בארץ-ישראל - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה, אני נמצא פה והרבה יותר קרוב אליו, אני שומע מה הוא מדבר.

ראובן ריבלין: יש כאלה שחושבים כך.

דליה איציק: על מה?

דליה איציק: על מאחזים בלתי חוקיים?

דליה איציק: הוא מדבר על מאחזים בלתי חוקיים.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רוב הציבור הישראלי חושב כך, כמו רמון, ולא כמו הנדל.

גלעד ארדן: בגלל זה יש לכם שישה מנדטים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, מי שאסף 40 חתימות זו חברת הכנסת דליה איציק.

ראובן ריבלין: מדבר חבר הכנסת רמון, וכולכם רוצים לגנוב לו את ההצגה.

גלעד ארדן: אתם תאהבו את העם השני.

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, יש פה משהו שהוא לא הוגן בעליל כלפי חבר הכנסת רמון וחברת הכנסת איציק.

ראובן ריבלין: שמעתי אותם מאזינים ברוב קשב לזהבה גלאון לפני שבועיים, כשהיא אספה 40 חתימות.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מדבר אל אנשי הקואליציה - רבותי, יהיו הדברים קשים באוזניכם ככל שיהיו, חבר הכנסת רמון ידבר ויאמר כל מה שמותר לו לומר.

יצחק הרצוג: בשביל ויקי אין כסף, לשטויות יש כסף.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק הרצוג, אתה עוזר לי להגן על רמון?

אלי אפללו: שמענו אותך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, שלום לאדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

חיים רמון: באותו דוח הגיעו למסקנה, ש-32 היאחזויות בלתי חוקיות הן אכן בלתי חוקיות.

חיים רמון: חלק קטן מהן הורידו, ועל כל אחת שירדה עלו שתיים חדשות.

חיים רמון: עכשיו אני שואל שאלה תמימה - -

אילן ליבוביץ: חיים, איפה פואד?

חיים רמון: - - איך יכול להיות שבגדה, בשטחי יהודה ושומרון, כשכל תנועה מבוקרת שם וכשאי-אפשר לזוז שם, קמות יום-יום שעה-שעה, כבר למעלה משלוש שנים, היאחזויות בלתי חוקיות?

צבי הנדל: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, אל תאלץ אותי לקרוא לסדר סגן שר.

חיים רמון: איך זה יכול להיות?

חיים רמון: הרי לפני שיודעים מי זז, אם הוא יהודי או ערבי, קודם יודעים שהוא זז, כלומר יודעים את זה.

חיים רמון: אני רוצה להסביר לכם איך זה קורה.

חיים רמון: ביום שישי, בדרך כלל, יושב ראש הממשלה עם זאב חבר, הידוע בכינויו זמביש, ומתכנן אתו ביום שישי איפה זה יעלה.

גלעד ארדן: באיזו שעה?

חיים רמון: וביום ראשון אותו ראש ממשלה, גם כשפואד היה שר הביטחון וגם כשמופז היה שר הביטחון, יושב ואומר: פה תעלו ושם תעלו, והוא אבי ההתנחלויות, והוא גם אבי המאחזים הבלתי-חוקיים.

יחיאל חזן: אם הוא לא היה - - -

ראובן ריבלין: שמעו, שמעו, חבר הכנסת חזן.

ראובן ריבלין: בבהירות שמעו.

חיים רמון: עכשיו שוכח ראש הממשלה שהוא ראש ממשלה.

חיים רמון: כשהוא היה שר, כך הוא נהג תמיד, כל השנים הוא נהג תמיד בניגוד לדעתם של ראשי ממשלה, בניגוד לדעת הממשלות, הוא חתר תחתם, הוא עשה את זה, כולנו יודעים את התרגילים.

חיים רמון: עכשיו הוא ראש הממשלה, אבל כשהוא מגיע להתנחלויות הוא שוכח.

חיים רמון: אז ביום שישי הוא אריק, וביום ראשון הוא ראש הממשלה.

חיים רמון: ובא אליו, אני יודע - פואד בא אליו ואומר: צריך להוריד את המאחזים הבלתי-חוקיים, אז הוא אומר: כן, צריך, אבל יש עיכובים, לא רוצה להביא את זה לישיבות ממשלה.

חיים רמון: וכך, צמחו וגדלו המאחזים הבלתי-חוקיים, שנוסף על התנחלויות שבנו הממשלות, מה לעשות, בניגוד לדעתי, אבל זה מה שהממשלה החליטה - - -

יוסי שריד: אתה יודע מה יהיה אחר כך?

יוסי שריד: - - -

צבי הנדל: - - - נגד ערפאת - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, חבר הכנסת הנדל.

חיים רמון: אבל, אדוני ראש הממשלה, כל עוד אלה היו משחקים בתוך הזירה הפנימית, שמעמידים, בעיני לפחות, בספק רב את מה שאתה טוען, שאתה רוצה להגיע לשלום, ויוצר יום-יום מכשולים בלתי חוקיים, במקומות בלתי אפשריים, שאינם נובעים מאיזו מצוקת דיור, כמו שאתה נוהג לומר; מה אם יש בקרב המתנחלים אשה בהיריון, לא יהיה לה איפה לגור?

חיים רמון: זה לא האנשים האלה, יש איפה לגור בהתנחלויות לאשה בהיריון בלי לבנות שום מאחז בלתי חוקי.

צבי הנדל: מאיפה אתה יודע?

חיים רמון: בכל מקום יש, אפילו ביישוב של הנדל, שהוא השכן של מחנה הפליטים ח'אן-יונס, יש איפה לגור.

אליעזר כהן: - - -

זאב בוים: - - - אתה רוצה להוריד את כולם - - -

ראובן ריבלין: תודה לסגן השר בוים.

חיים רמון: אדוני סגן שר הביטחון, למה אתה מגן על דברים בלתי חוקיים?

זאב בוים: אבל אתה רוצה להוריד את כולם.

חיים רמון: אדוני, בוא נגיע להסכמה שרק מה שממשלה חוקית מעלה זה נכון.

זאב בוים: אז למה הוא - - -

חיים רמון: סליחה, אני אומר את עמדתי, תגידו את עמדתכם.

חיים רמון: אם אתם רוצים להעלות את כל ההיאחזויות הבלתי-חוקיות, תעלו אותן.

חיים רמון: תעשו את זה.

חיים רמון: אבל אתם פוחדים.

חיים רמון: תבואו לעם ביושר ותגידו לו שאתם רוצים עוד 20 התנחלויות בלב עזה.

חיים רמון: תגידו את זה, אל תעבדו בשקר, אל תעבדו בכחש, אל תשחקו תפקיד של יום אחד מעודדים את המתנחלים, כאשר אתם בסניפי הליכוד ומבקשים את תמיכתם ביהודה ושומרון, וכשאתם באים לישיבות ממשלה אתם אומרים: לא, לא, אנחנו נגד המאחזים הבלתי-חוקיים, את זה אנחנו לא רוצים לעשות.

חיים רמון: תבואו, תעשו את זה, אני אומר ביושר - אני חושב שאת כל ההתנחלויות בעזה צריך להוריד, כולל את נצרים, המשקיפה על נמל עזה.

חיים רמון: אני יכול להציע לראש הממשלה אמצעים יותר משוכללים מאשר 40 משפחות עם ילדים שיעשו בקרה על נמל עזה שלא ייבנה.

חיים רמון: כבר המציאו דברים כאלה.

יחיאל חזן: - - -

ראובן ריבלין: לא להפריע, חבר הכנסת חזן, הוא עומד לסיים.

חיים רמון: אדוני ראש הממשלה, אני רוצה להגיד לך, כל עוד המשחקים האלה היו משחקים בינינו - אתה שיחקת מול המתנחלים ומול שרי הביטחון שלך, ועבדת על הציבור, בסדר.

חיים רמון: הנזק היה גדול, אבל עברנו נזקים גדולים מזה.

חיים רמון: אדוני ראש הממשלה, אחרי שנאמת נאום כל כך יפה בעקבה, אתה משחק באש.

חיים רמון: אתה מכיר את האמריקנים?

חיים רמון: הם מאוד נחמדים כל עוד מתנהגים אתם יפה, כל עוד לא משקרים להם, כל עוד לא מוליכים אותם שולל.

חיים רמון: אבל כשמשקרים להם, לא נעים להגיד, הם לפעמים מאבדים צלם אנוש.

חיים רמון: הם כועסים וזועמים, ומי שעשה את זה, מאבד את כל עולמו.

חיים רמון: אתה בטח זוכר את "קארין A".

גלעד ארדן: - - -

חיים רמון: מתי ערפאת גמר אצל בוש לנצח?

חיים רמון: כשהוא שיקר לו בעניין "קארין A".

חיים רמון: נגמר ערפאת.

גלעד ארדן: אתה דואג ליחסים האישיים של ראש הממשלה?

חיים רמון: לא, אני דואג ליחסים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: רבותי, כבוד סגן שר הביטחון, הוא מסיים את דבריו, הוא לא יכול לדבר עד אין סוף.

חיים רמון: וראש הממשלה, שמעת מה אמר השגריר, שאתה התחייבת להוריד מאחזים, הורדת שמונה והעלית שבעה, כי אין דבר כזה שזה יעלה בלי ידיעתך.

חיים רמון: כלומר, הורדת רק אחד, מבחינת השגריר.

חיים רמון: תקשיב טוב, את זה השגריר אמר.

חיים רמון: זה כרטיס צהוב, את הכרטיס האדום יוציא הנשיא, וכשהנשיא יוציא, זה יהיה רע ומר.

צבי הנדל: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, לשבת, לא לקרוא קריאות ביניים בעמידה.

אבשלום וילן: - - - כבר אמרת את זה פעם אחת - - -

רומן ברונפמן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, האם אדוני מציע שלא אתן לחבר הכנסת רמון לדבר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, תנו לו לסיים.

גלעד ארדן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן.

דליה איציק: - - - הנדל, אתה חבר ממשלה - - -

חיים רמון: ולכן, אני מציע לך, אדוני ראש הממשלה, לא לשחק באש, ואם אינך מסוגל למלא התחייבות לבוחר, לממשלה, לשלטון החוק, תמלא אחר ההתחייבות שנתת לנשיא ארצות-הברית, כי כאשר מוליכים שולל את נשיא ארצות-הברית, גורג' וו.

חיים רמון: בוש, פגיעתו רעה.

חיים רמון: ומכיוון שיושב פה שר המשפטים, וכל מה שהיה לו להגיד על נושא שקשור לשלטון החוק, בין היתר - -

ראובן ריבלין: דקה לסיום.

חיים רמון: - - היה שפעם זה היה לא בסדר.

חיים רמון: אז בשביל מה בחרו אותך, טומי?

חיים רמון: נגיד שהיה לא בסדר, אבל אתה הגעת לממשלה - - -

רומן ברונפמן: - - - זה כל מה שאתם אומרים, שזה לא בסדר - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברונפמן.

חיים רמון: חבר הכנסת ברונפמן, תן לי להסתדר עם טומי.

חיים רמון: היינו בטוחים, חבר הכנסת לפיד, שכשאתה תגיע, לא יקרו דברים כאלה.

חיים רמון: מילא ההיאחזויות הלא-חוקיות שהיו, אבל בתקופתך כשר המשפטים, כשאתה דואג לשלטון החוק, אתה, בתקופתך כשר המשפטים, עולים יותר מאחזים מאשר בתקופה של פואד - איך זה יכול להיות?

חיים רמון: אתה התחייבת, יש ממשלה שיהיה בה שלטון חוק, היא לא תהיה רעה כמו הממשלה הקודמת, שלא שמרה על שלטון החוק.

חיים רמון: ולכן, במקום לנהל חשבונות על מה שהיה בעבר, אני מציע לך, אדוני שר המשפטים, לפעול כגורם המרכזי בממשלה לכך שאף היאחזות בלתי חוקית לא תעלה, ואלה שישנן - לא יישארו.

חיים רמון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת רמון, שסיים שלוש שניות לפני הזמן.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רבותי, הואיל וראש הממשלה מבקש לענות לכל הדוברים, אנחנו מתחילים בדיון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה, לרשותך חמש דקות.

ראובן ריבלין: אקפיד קלה כחמורה על כל שנייה ושנייה, כי החוק מחייב אותנו על שעה דיון, אבל לא פחות משלוש דקות לכל סיעה.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת רוני בר-און – חמש דקות.

קולט אביטל: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה - - -

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת רן כהן, חבר הכנסת בורג, אתם מפריעים לחברת הכנסת קולט אביטל.

ראובן ריבלין: עכשיו אני לא מפסיק שום שעון, אלא אם כן הצעקות יהיו משם, דעו לכם.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אילו נערך היום סקר דעת קהל בנושא המאחזים הבלתי-חוקיים, היינו מגלים ללא כל הפתעה, שרובו של הציבור הישראלי מתנגד להתנהגותם הפרועה של מי שלקחו את החוק לידיהם.

קולט אביטל: רוב זה כולל גם חלק מן המתנחלים עצמם.

קולט אביטל: על דעת הקהל הזאת מצפצפים היום הממשלה והעומד בראשה.

קולט אביטל: הטיפול המסודר בהורדת המאחזים הבלתי-חוקיים החל ב-2001, ואם זיכרוני אינו מטעה אותי, הוריד שר הביטחון הקודם, בנימין בן-אליעזר, כ-65 מאחזים ביולי 2001, ביולי 2002 ובאוקטובר 2002.

קולט אביטל: אך רק הורדו המאחזים, והנה, מהיום שבו עזבה מפלגת העבודה את ממשלת האחדות קמו 103 היאחזויות חדשות.

קולט אביטל: כמו תאים סרטניים – אתה מוריד תא אחד, והנה, הפלא ופלא, הוא מתרבה ובמקומו צצים שניים-שלושה תאים חדשים.

רוני בר-און: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אתה מדבר אחריה.

קולט אביטל: ואני שואלת את ראש הממשלה: לפי איזה היגיון אתם פועלים?

קריאה: ועדת האתיקה.

דליה איציק: איזו ועדת אתיקה, היא מדברת על משהו לא חוקי.

גלעד ארדן: תאים סרטניים - - -

קולט אביטל: בדיוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן, אתה לא תהיה פה הצנזור על דברים של אנשים.

ראובן ריבלין: שמעתי אותך, הערתך לא מקובלת עלי.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אתה מדבר אחריה, תענה לה מה שאתה רוצה.

קולט אביטל: במפת הדרכים של הנשיא בוש, שאותה קיבלת, אדוני ראש הממשלה, התחייבת, נאמר, ואני מצטטת: "ממשלת ישראל תפרק לאלתר מאחזים שהוקמו מאז מרס 2001".

קולט אביטל: בהתאם לדוח-מיצ'ל, שאותו קיבלה ממשלת ישראל, התחייבה הממשלה להקפיא כל פעילות בהתנחלויות, לרבות גידול טבעי.

קולט אביטל: ומה קורה בפועל?

קולט אביטל: הממשלה מאשרת 35 יישובים חדשים, בניגוד להתחייבויותיה הבין-לאומיות.

קולט אביטל: גרוע מזה: יישובים אלה ועוד 35 יישובים אחרים "הולבנו" והם מוקמים שעה שהמשק מתמוטט, כאשר לעשרות אלפי אמהות בישראל אין היום במה להאכיל את ילדיהן, שעה שכל המערכות החשובות – הבריאותיות, החברתיות והחינוכיות קורסות.

קולט אביטל: בעבור תרופות אין עוד כסף, חולי הדיאליזה והלב לא יוכלו עוד לקבל טיפול, היום אנחנו מתבשרים על ביטול 300 מיטות בבתי-חולים, אך הממשלה ממשיכה בדרכה לעודד את ההתנחלויות, לתת את ידה לדריסה גסה של החוק, מי בעצימת עיניים ומי בהלבנת ההיאחזויות.

קולט אביטל: אם לא כן, כיצד ניתן להבין שעל שתי נקודות שצה"ל מוריד קמות מייד שמונה נקודות חדשות?

קולט אביטל: כיצד תסביר לציבור, אדוני ראש הממשלה, שמאז הוכרזה ה"הודנה" קמו שמונה מאחזים חדשים?

קולט אביטל: הרי היום לא ייתכן - חברי חבר הכנסת רמון דיבר על זה - להזיז ולו קרוון אחד ולא ניתן להקים תשתית ללא ידיעתו ואישורו של משרד הביטחון.

קולט אביטל: יתירה מזאת, הרי כולנו יודעים שאת החשמל לכל אותן נקודות בלתי חוקיות מספקים מחנות צה"ל, אותם מחנות שהוקמו בעבור אותן פלוגות שאנו מביאים אל המקום כדי לשמור על כמה משפחות ובודדים, בריוני הגבעות שהחליטו לקחת את החוק לידיהם ולהעמיד את כולנו מול עובדות מוגמרות.

קולט אביטל: אגב, את החשמל הזה הבטיח שר התשתיות הלאומיות להפסיק.

קולט אביטל: ומה קרה מאז?

קולט אביטל: את החשמל ממשיכים לספק בצורה מסודרת.

קולט אביטל: כדאי שהציבור בבית יכיר את המציאות כפי שהיא מצטיירת היום.

קולט אביטל: המתנחלים ממשיכים לעצב היום מציאות שכולה על חשבון כיסו של משלם המסים.

קולט אביטל: את המאחזים הבלתי-חוקיים ואת החשמל המסופק להם על-ידי מחנות צה"ל משלמת ממשלת ישראל מכספי האמהות החד-הוריות, מכספי הפנסיונרים, מכספיהם של כל אלה שקצבאותיהם הדלות בוטלו או קוצצו.

קולט אביטל: האמהות החד-הוריות הן אלה שמממנות היום את הבריונים המשתוללים על הגבעות - -

קריאה: נו, באמת.

קולט אביטל: - - ומצב מביש זה חייב להיפסק.

אילן ליבוביץ: מאיפה פואד - - -

קולט אביטל: אנחנו מדברים על מאחזים בלתי חוקיים שפואד הוריד.

קולט אביטל: זה בא על חשבון כולנו.

קולט אביטל: מקסם השווא הזה מוקם על חשבון כיסנו אנו, על חשבון ביטחוננו היום ועל חשבון ילדינו מחר.

קולט אביטל: הוא חייב להיפסק גם מכיוון ששום ממשלה שמכבדת את עצמה לא יכולה לקבל הפרות כה גסות.

קולט אביטל: הוא חייב להיפסק משום שהוא מוביל אותנו אל עברי פי פחת.

קולט אביטל: אני שואלת היום את ראש הממשלה: כיצד תשיב לידידך הטוב על אי-מילוי התחייבויותיך, אדוני ראש הממשלה, כשתבקר אותו בבית הלבן בוושינגטון?

קולט אביטל: תאמר: נסחפתי אל השרים מהימין הקיצוני, או פשוט, החוק לא מעניין אותי וגם לא מפת הדרכים?

קולט אביטל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת אביטל, שגם עמדה בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: בהתאם להחלטת ועדת הכנסת, לרשות אדוני חמש דקות.

ראובן ריבלין: לא, אתה לא יכול לשנות את ההחלטה, אולי לפעם הבאה.

ראובן ריבלין: אנחנו נקפיד על הזמן, כדי שראש הממשלה יצטרך להיות פה רק לפי החוק.

אליעזר כהן: חברת הכנסת אביטל - - -

קולט אביטל: תכבד את החוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן.

ראובן ריבלין: חמש דקות לרשות יושב-ראש ועדת הכנסת, נא לדבר, בבקשה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, הדילמה הקשה, דילמת פינוי המאחזים שבפניה אנו ניצבים לעת הזאת, מגלמת בקליפת אגוז את כל מורכבות דרכו המדינית של הליכוד.

רוני בר-און: אם תרצו, צומת ההכרעה הנוכחי בעניין פינוי מאחזים הוא ביטוי מובהק לרוחבה ולעושרה של תפיסת העולם המדינית של הליכוד.

רוני בר-און: ראשית, חובה לחזור, להדגיש ולציין כי המתיישבים באזור יהודה, שומרון וחבל-עזה משלבים נאמנות לערכיו ההיסטוריים של העם היהודי מחד גיסא ונאמנות למדינת ישראל שאליה ייחלנו כל כך מאידך גיסא.

רוני בר-און: המתיישבים האלה הם הם הנדבך המחזק והמייצב של חוסנה של החברה הישראלית.

רוני בר-און: אם תרצו, המתיישבים הם "הרוח הגבית" של החברה הישראלית.

רוני בר-און: ההתיישבות החוקית מהווה נכס לאומי ככלל ונכס אסטרטגי בהתקדמות לקראת הסדר מדיני בפרט.

רוני בר-און: הצעד הראשון והבסיסי אשר ישמש נדבך לכל דרך מדינית שבה יבחר הליכוד לצעוד היא הדאגה הבלתי-מתפשרת לביטחון אזרחי מדינת ישראל.

רוני בר-און: השמירה על ביטחון אזרחי ישראל היא העוגן הקשיח שעליו תושתת כל פעולה מדינית עתידית ביהודה, שומרון וחבל-עזה.

רוני בר-און: מצפן נוסף שידריך את הליכוד בניווט המדיני הוא הזיקה והמחויבות ההיסטוריות לאדמת ארץ-ישראל ולמקומות הקדושים.

רוני בר-און: חברי חברי הכנסת מהליכוד, המחויבות ההיסטורית לאדמת המולדת, לאדמת ארץ-ישראל, היא המבוא, היא המסגרת והיא לב-לבה של התנועה הציונית בארץ-ישראל.

רוני בר-און: ללא הזיקה ההדוקה הזאת, ההתנהלות המדינית הישראלית תהא בבחינת גוף ללא נשמה.

רוני בר-און: להתנהלות שכזאת הליכוד לא יכול להסכים ולא יסכים.

רוני בר-און: כלי נוסף באשפת החצים המדיניים של הליכוד הוא השאיפה העזה והכנה לשלום בר-קיימא באזור, שלום שיביא לשקט, ליציבות ולשגשוג כלכליים לעמנו, כמו גם לשאר עמי האזור.

רוני בר-און: על כן יש לדון בשאלת פינוי המאחזים גם ברגישות אבל גם בעת המתאימה, מתוך בחינה של כל שאלה גם לגופה וגם לזמנה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת דליה איציק, לחבר הכנסת בר-און קשה לדבר כשמדברים תחתיו.

דליה איציק: לחבר הכנסת בר-און אני בעיקרון לא רוצה להפריע.

רוני בר-און: אני מודה לך על כך.

רוני בר-און: תהליך מדיני ככלל, קל וחומר התהליך המדיני הישראלי-הפלסטיני, הוא תהליך רגיש מאין כמותו.

רוני בר-און: יש להתקדם במשעול המדיני בזהירות ולהימנע מקביעת מסמרות שעלולים להיות לנו לרועץ בשלבים המתקדמים של המשא-ומתן.

רוני בר-און: יש להיזהר מהכרעה בוסרית לא בשלה, הכרעה טרם זמנה, הכרעה גורפת בנושא של פינוי המאחזים.

רוני בר-און: נראה שטרם בשלה העת לדון בנושא, ויש לבחון את הסוגיה לכשתתעורר ולדון בה אז לגוף הדברים.

רוני בר-און: יש לכוון ולהתאים את ההחלטות שלנו למתרחש בשטח ולהתנהגות של הרשות הפלסטינית; לפעולותיה של הרשות הפלסטינית בשטח, ולא להצהרות שלה.

רוני בר-און: הפעולות ולא ההצהרות הן אלה שצריכות להיות מגולמות במאזן השיקולים של מדינת ישראל בהכרעה בדבר פינוי המאחזים.

רוני בר-און: בה בעת חשוב לזכור – חשוב שתשמעו את זה, חברי – כי לעת הזאת ההתלהמות וההיסחפות שלכם בכל מה שקשור לנושא ההתיישבות הבלתי-חוקית עלולות להבאיש את ריחן של כל אותן התיישבויות חוקיות ואת ריחם של כל אותם מתיישבים שנשלחו לגאול את שטחי המולדת על-ידי כל ממשלות ישראל לדורותיהן.

רוני בר-און: הבאשת ריח זאת יכול שתהיה גם של המתיישבים החוקיים, אבל גם, למרבית הצער, בעיני כלל החברה.

רוני בר-און: פגיעה בשלטון החוק, לבד מהפגיעה פנימה בתוך הבית, תגרום גם נזק תדמיתי כלפי חוץ, כלפי האמריקנים, כלפי הבריטים וכלפי האירופים, וישראל עלולה להיתפס כמי שמכשילה את עקרונות מפת הדרכים וכמי שאינה עומדת בהתחייבויות הבין-לאומיות שלה.

רוני בר-און: לסיום, אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, מה כן ברור ומוחלט כבר עכשיו ומה אפשר, נכון וצריך להבטיח כבר בשלב זה?

רוני בר-און: צריך להבטיח ולשמור שהזיקה לארץ-ישראל והאידיאולוגיה של הליכוד ימשיכו להנחות את צעדינו גם בעתיד.

רוני בר-און: צריך לזכור ולהבטיח, שמדינת ישראל תחת שלטון הליכוד צריכה לעמוד ותעמוד בהתחייבויות הבין-לאומיות והמדיניות.

רוני בר-און: כך נהגה ישראל, למשל, בהסכם השלום עם מצרים, שחתם מורנו ורבנו מנחם בגין ז"ל, וכך תנהג ישראל גם בעתיד.

רוני בר-און: בכל קונסטלציה מדינית שתהיה ובכל תרחיש אפשרי במשא-ומתן, אסור שמדינת ישראל תרשה פגיעה ולו הזעומה ביותר באחד מאזרחיה.

רוני בר-און: את הראיה המוחצת לתפיסה הזאת קיבלנו רק בשבוע שעבר, עת חדרו כוחות מובחרים של צה"ל אל תוככי השטח הפלסטיני במטרה לחלץ ללא פגע את אליהו גוראל.

רוני בר-און: מחויבות בלתי מתפשרת זו לביטחון תושבינו חייבת להתלוות לכל אקט מדיני עתידי שתבצע מדינת ישראל.

רוני בר-און: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מל בלוך-פולישוק, ואחריה - חבר הכנסת יצחק כהן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני מבקש לקבל תוספת זמן, ארבע דקות מעבר לחמש הדקות.

ראובן ריבלין: אני מבקש לא להפריע.

ראובן ריבלין: אולי אדוני, בתור סגן יושב-ראש הכנסת, לא זוכר שלא ייקראו קריאות ביניים בעמידה.

ראובן ריבלין: עמידה היא צורה מאיימת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני היושב-ראש, אני מבקש ארבע דקות תמימות, משום שלא ייתכן שתעשה פה איפה ואיפה.

ראובן ריבלין: כבר קיבלת עכשיו חמש דקות בקריאת הביניים הזאת, שמשכה היה שש דקות.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד ראש הממשלה, יש הרבה צביעות בדרישת האופוזיציה לדון בפינוי המאחזים.

מל פולישוק-בלוך: הרי אתם כולכם הייתם בממשלה, היה לכם ראש ממשלה, ולא ראיתי שעשיתם את זה אז.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מבינה למה אתם מתלוננים עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: יותר מזה, אפילו את הקבר של הקדוש-הרוצח גולדשטיין לא הצלחתם לצמצם.

חיים רמון: בשביל זה אתם בשלטון.

מל פולישוק-בלוך: אתם לא קניתם את הזכות לדבר.

חיים רמון: איזה מין טיעון זה?

חיים רמון: אנחנו יושבים פה, אתם יושבים שם.

חיים רמון: אם אתם יותר גרועים מאתנו, מי צריך אתכם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אני לא יכול להגן עליך, וברגע שאתה יורד - להגן מפניך.

ראובן ריבלין: אני לא יכול, אי-אפשר.

רומן ברונפמן: רק על מה שהיה, לעולם לא על מה שהיה.

דליה איציק: הביאו אותה בשביל שהיא תתקן את מה שאנחנו עשינו.

מל פולישוק-בלוך: זאת בדיוק המטרה שלי.

מל פולישוק-בלוך: יופי אמרת.

מל פולישוק-בלוך: אכן, נכון אמרת, וזה מה שאני רוצה לומר.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להתייחס עניינית, כי אני חושבת שהנושא שהעליתם אכן ראוי וחשוב.

מל פולישוק-בלוך: אני אפתח באמירה חד-משמעית ובלתי מתפשרת, שמגנה את הטרור ואת ההתנהלות הבלתי-משביעה רצון, בלשון המעטה, של הפלסטינים בחיסול או לפחות בצמצום הטרור.

מל פולישוק-בלוך: אין סיבה בעולם שמצדיקה רצח תינוקת בת שנתיים, גם אם הוריה התיישבו בחברון; אין סיבה בעולם שיכולה לקבל רצח ילדה בת שבע, כשנסעה עם הוריה בכביש חוצה-ישראל, וכמובן שאין סיבה בעולם שתכשיר התאבדות רוצח בקרב בני נוער שיוצאים לבלות בתל-אביב; אבל כל זה לא מפחית מהחובה המוטלת עלינו לנקוט צעדים ממשיים כדי לסיים את הסכסוך.

מל פולישוק-בלוך: אני מברכת את ראש הממשלה על מאמציו המדיניים, ואני מצפה ממנו שלא יעשה שני צעדים אחורנית על כל צעד שהוא עושה קדימה.

מל פולישוק-בלוך: הכרזה של ראש הממשלה על רצונו בהסדר מדיני חייבת להיות משולבת במעשים אמיתיים.

מל פולישוק-בלוך: החלטתם על שחרור אסירים?

מל פולישוק-בלוך: תבצעו.

מל פולישוק-בלוך: החלטתם על פינוי מאחזים לא חוקיים?

מל פולישוק-בלוך: תעשו.

מל פולישוק-בלוך: לא די בדיבורים, יש צורך במעשים.

מל פולישוק-בלוך: ואם אני עדיין יכולה להבין את הקושי בשחרור אסירים, כי אני יודעת עד כמה קשה לתפוס אותם, אני לא מבינה את ההשתהות בפינוי מאחזים בלתי חוקיים.

מל פולישוק-בלוך: בהודעה רשמית שלך, חברי למקום, הודעה רשמית של מועצת יש"ע, נותנים לנו המתנחלים נימוקים להקמת המאחזים.

מל פולישוק-בלוך: נאמר: המאחזים נועדו לשמור על אדמות המדינה.

מל פולישוק-בלוך: מדינה של מי בדיוק?

מל פולישוק-בלוך: זאת המדינה שלנו?

מל פולישוק-בלוך: המאחזים נועדו ליצור רצף התיישבותי, נאמר שם.

מל פולישוק-בלוך: אכן, רצף להתיישבות ערבית בשכם, בחברון.

מל פולישוק-בלוך: הרי רוב ההתנחלויות האלה הוקמו כעצם בגרונה של אוכלוסייה ערבית.

מל פולישוק-בלוך: איזה רצף יש כאן בדיוק?

מל פולישוק-בלוך: נצרים זה רצף התיישבותי?

מל פולישוק-בלוך: המאחזים הוקמו, נאמר שם, על גבעות אסטרטגיות.

מל פולישוק-בלוך: התוצאה: יצרו מצב אסטרטגי שלילי.

מל פולישוק-בלוך: גדודים שלמים של חיילי צה"ל חייבים לשמור על חמש-שש משפחות.

מל פולישוק-בלוך: אנשים בעלי דעות קיצוניות - נאמרו כאן קודם דברים חריפים נגד חברת הכנסת שדיברה לפני – אבל בכל זאת הם פורעי חוק.

מל פולישוק-בלוך: הם תפסו גבעה שלא כדין.

קולט אביטל: סליחה, אין לה שם?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קולט אביטל.

מל פולישוק-בלוך: קולט אביטל, אני יודעת.

מל פולישוק-בלוך: הם תפסו גבעה שלא כדין, ללא אישור.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להגיד לכם שגם ליד הבית שלי יש גבעה.

מל פולישוק-בלוך: קוראים לה גבעת-חן.

מל פולישוק-בלוך: זו גבעה מאוד אסטרטגית.

מל פולישוק-בלוך: אני רואה אותה מביתי ומאוד כיף לתפוס אותה, אבל לא יעלה על דעתי לתפוס אותה.

מל פולישוק-בלוך: זה לא חוקי.

מל פולישוק-בלוך: המאחזים הוקמו בסמוך לצירי תנועה מרכזיים, כך נאמר בהודעת יש"ע, לשיפור הביטחון של הנוסעים.

מל פולישוק-בלוך: איזה ביטחון?

מל פולישוק-בלוך: העובדות מראות שאין שום ביטחון לנוסעים ביש"ע.

מל פולישוק-בלוך: להיפך.

מל פולישוק-בלוך: המאחזים יוצרים התגרות, לא ביטחון.

מל פולישוק-בלוך: מועצת יש"ע אומרת, שהדיבור על פינוי מאחזים יוצר קרע בעם.

מל פולישוק-בלוך: אכן, אני רואה את הקרע, אבל מהצד השני.

מל פולישוק-בלוך: אני רואה את המיליארדים שבוזבזו על התיישבות שתתפנה, אדוני, בהסדר מדיני.

צבי הנדל: בחיים לא.

מל פולישוק-בלוך: אני רואה את המיליארדים שמושקעים לא במקום הנכון, על התיישבות בלתי חוקית, על שמירה על מאחזים, על דרכי גישה וכבישים עוקפים רחבי ידיים.

מל פולישוק-בלוך: זה מונע מאתנו להשקיע יחד עם משקיעים בהקמת תעשיות בגליל ובנגב.

מל פולישוק-בלוך: זה במקום לסלול דרכים מהירות לתושבי רמת-הגולן והגליל.

דליה איציק: תוסיף לה עוד עשר דקות על חשבוננו.

מל פולישוק-בלוך: זה במקום לסלול רכבת מהירה לדימונה, לערבה ולאילת.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לסיים, אבל הם מפריעים לי.

מל פולישוק-בלוך: כל הסיבות שמציגים המתנחלים ומועצת יש"ע להקמת המאחזים הבלתי-חוקיים הן בדיוק הסיבות שאני רואה לכך שצריך לסלק אותם משם.

מל פולישוק-בלוך: אל תלמדו אותי ציונות, החבר'ה מימין, כי בעיני זאת לא ציונות.

מל פולישוק-בלוך: אני קוראת לראש הממשלה לממש את המדיניות שלו עצמו; לצעוד קדימה לכיוון הסכם שלום למרות כל הקשיים, ואני יודעת שיש קשיים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים על משבר כלכלי, על מצוקת אמהות, על מצוקת ילדים.

מל פולישוק-בלוך: בואו נזכיר לך כל יום, אדוני ראש הממשלה, כי החלטה אמיצה וביצועה להשגת שלום יש לה השלכות אדירות על מצב הרוח הלאומי, על הכלכלה, על החברה, על הצמיחה, על המשקיעים ועל התיירות, על כל מה שחשוב לנו בחיים.

מל פולישוק-בלוך: כל אלה צמאים לפתרון מדיני, ומשמעותו בשלב הראשון היא פינוי מאחזים בלתי חוקיים בבחינת צעד בונה-אמון.

דוד אזולאי: את תוקפת את הימין, את תוקפת את השמאל, תחליטי מה את רוצה.

דוד אזולאי: למי את שייכת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אזולאי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אברהם בורג: הוא צודק.

מל פולישוק-בלוך: הוא לא צודק.

מל פולישוק-בלוך: אני שייכת לצד ההיגיון, חבר הכנסת בורג.

מל פולישוק-בלוך: זה צד ההיגיון.

דוד אזולאי: אני לא מבין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אזולאי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אזולאי.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לסיים במשפט האחרון ולומר - כי אני חושבת שזה הכי חשוב.

מל פולישוק-בלוך: אדוני ראש הממשלה, אנחנו כולנו צמאים לפתרון מדיני.

מל פולישוק-בלוך: משמעותו בשלב הראשון היא פינוי מאחזים בלתי חוקיים כצעד בונה-אמון, וזאת בצד הדרישה הבלתי-מתפשרת מהרשות הפלסטינית לנקוט צעדים נמרצים ומיידיים נגד ארגוני הטרור וחיסולם.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש הוועדה, אני כמובן לא רוצה להתערב - -

מל פולישוק-בלוך: אתה לא חייב.

ראובן ריבלין: - - רק רציתי מבחינה היסטורית לומר לך, שהציונים המתנחלים, הם כבר לקחו את גבעת-חן, ולכן באופן חוקי את לא יכולה לקחת את זה, כי הם כבר לקחו את זה.

מל פולישוק-בלוך: גם הם לא יכולים לקחת באופן חוקי.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: הציונים כבר לקחו את גבעת-חן.

ראובן ריבלין: אני לא מתערב, רק מבחינה - - -

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, למרות מה שהיא אמרה לי, היא שכנה טובה.

ראובן ריבלין: אני רציתי להזכיר לך, חבר הכנסת סגן השר הנדל, שהיא נמצאת אתך בקואליציה.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אני מבקש לא להפריע ליצחק כהן ולהתנהג כפי שהוא מתנהג כשאחרים מדברים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חבל שלא שאלת - - - מהסיעה שלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, האם אדוני לא נמצא ברשימת הדוברים?

יצחק הרצוג: יצחק, תגיד להם את האמת, מה שאמרת בוועדת הכספים.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע לחבר הכנסת יצחק כהן ולהתנהג כפי שהוא מתנהג, באופן שלא מפריע לאיש.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, במזרח התיכון, אדוני ראש הממשלה, יש איזו אקסיומה בסיסית, שהזמן פועל תמיד לרעתנו ולטובת הצד השני.

אליעזר כהן: מי אמר את זה?

יצחק כהן: המציאות.

יצחק כהן: רק המציאות, אדוני אלוף-משנה אליעזר צ'יטה.

אליעזר כהן: הצחקת אותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אי-אפשר כך, כי אחרת לא נסיים לעולם את הדיון פה.

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, בבקשה.

יצחק כהן: ב-1972, אדוני ראש הממשלה, טייל פה ויליאם רוג'רס - -

קריאות: - - -

יצחק כהן: - - והוא התחנן בפני ראש הממשלה שהיתה אז ושרי הביטחון שהיו אז, הוא כמעט ירד על הברכיים, הוא ביקש שישראל תיסוג לקו המעברים - עד לגידי ולמיתלה, וסאדאת - שנחנק עם כל הפליטים מערי התעלה - יפתח את התעלה, יישב אותה מחדש, ואז אמרו לו: לא, לא ניסוג לקו המעברים.

יצחק כהן: שנה אחרי זה, אדוני ראש הממשלה - מי כמוך יודע - פרצה מלחמת יום הכיפורים, ששינתה את כל המזרח התיכון מקצה לקצה – מ"כוחי ועוצם ידי" למציאות של כמעט 3,000 הרוגים - ואדוני לחם שם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג, זה פשוט בלתי אפשרי.

יצחק הרצוג: סליחה.

יצחק כהן: ב-1977, אדוני ראש הממשלה, נחת פה נשיא מצרים, סאדאת, והתחיל תהליך השלום עם מצרים - בממשלה שלא היתה ימנית כמוה.

יצחק כהן: ראש הממשלה מנחם בגין המנוח, שר החוץ יצחק שמיר, הרמטכ"ל רפול, שר הביטחון - כבודו.

יוסי שריד: לא, לא.

יוסי שריד: עזר ויצמן.

מתן וילנאי: עזר ויצמן.

יצחק כהן: עזר ויצמן.

עזמי בשארה: חקלאות - אחראי להתיישבות - - -

יצחק כהן: מוחקים חבל ארץ שלם - את כל חבל ימית - מוחקים אותו עד היסוד, בשביל השלום - מטרה ראויה.

יוסי שריד: זה דווקא שר החקלאות.

יצחק כהן: כן, שר החקלאות.

יצחק כהן: וברוב איוולתנו, משאירים בידינו - חבל שאתה מפריע, עמרי, חבל שאתה מפריע לאבא שלך, עמרי.

יצחק כהן: מה קרה, משהו סודי?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, ימשיך אדוני לדבר.

יצחק כהן: אני מדבר עם ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה שומע אותך.

יוסי שריד: זו התייעצות לקראת חקירה.

יצחק כהן: אין צורך, ממילא שותקים.

ראובן ריבלין: חבר כנסת כהן, זה על חשבונך.

ראובן ריבלין: אתה יכול להמשיך לדבר, הוא לא מחויב - - -

יצחק כהן: ומוחקים חבל ארץ שלם ומקימים את חבל נווה-דקלים.

יצחק כהן: ב-1982 פורצת מלחמת לבנון, שאדוני הגדיר אותה - מהמוצדקות שבמלחמות ישראל.

יצחק כהן: 20 שנה אחרי זה, כמעט, בורחים מלבנון ומותירים מאחור מוצבים שלמים, ביזיונות.

יצחק כהן: מפקירים ידידים, מפקירים לוחמים שלחמו אתנו כתף אל כתף.

יצחק כהן: ב-2000 פורצת אינתיפאדה - אינתיפאדה קשה.

יצחק כהן: אדוני ראש הממשלה מעודד ושולח - תכבשו את הגבעות.

יצחק כהן: כל גבעה שתכבשו - שלכם היא.

יצחק כהן: והם שומעים וכובשים את הגבעות.

יצחק כהן: והנה, מתחממת הגזרה עם עירק, ונשיא ארצות-הברית וראש ממשלת בריטניה מנסים לשכנע את כל העולם - - -

משה גפני: הרב כהן, לאן אתה הולך להגיע בסוף?

יצחק כהן: תיכף.

ראובן ריבלין: עוד מעט הוא מגיע לשש דקות.

יצחק כהן: לאיוולת.

יצחק כהן: לאיוולת של כל השנים.

ראובן ריבלין: יש לך עוד שתי דקות ו-19 שניות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני, אתה בטח מוסיף לו עוד ארבע דקות.

ראובן ריבלין: לא אוסיף לו אפילו ארבע שניות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למה איפה ואיפה?

ראובן ריבלין: לא הוספתי לאף אחד.

יצחק כהן: אתם מפריעים לי.

יצחק כהן: תשים זמן פציעות.

יצחק כהן: תן מה שנתת לכולם.

יצחק כהן: - - - מנסים לשכנע את כל העולם שבעירק יש מאגר נשק שמספיק בשביל להשמיד את כל העולם פעמיים - ופה נסחפים באווירה שאדוני ראש הממשלה יוצר - -

עזמי בשארה: - - - שבוש עצמו - - -

יצחק כהן: - - והאלוף עמוס גלעד יוצא בכותרת ענקית - כשייחשף הנשק להשמדה המונית, כל העולם כולו יזדעזע.

יצחק כהן: עד עכשיו, אדוני ראש הממשלה, מצאו שם כמה חביות עמבה, בקושי.

יצחק כהן: והשטר מוגש לפירעון, וזה היה ברור.

יצחק כהן: יוסי שריד, אתה זוכר - בוועדת חוץ וביטחון - אם מישהו העז לומר משהו נגד מה שהולך להתחולל בעירק, ישר תקפו אותו.

יצחק כהן: אלי בא אביגדור יצחקי ואמר - - -

יוסי שריד: אני הייתי היחיד במדינת ישראל שכתב שני מאמרים על סכלותו של נשיא ארצות-הברית - - -

ראובן ריבלין: זה על חשבונך.

יצחק כהן: על חשבוני, יוסי.

ראובן ריבלין: על חשבונך, אני מודיע לך.

ראובן ריבלין: אתה שאלת אותו, הוא ענה לך.

יצחק כהן: אני זוכר שאמרנו משהו בוועדת חוץ וביטחון, שזה משהו לא נראה, אם צוותי האו"ם מסתובבים שם באופן חופשי ולא מוצאים שום דבר - אז ניגש אלי אביגדור יצחקי אחרי זה: איך אתה מדבר, אתה קורא מסמכים?

יצחק כהן: אתה רואה מסמכים?

יצחק כהן: איך אתה מדבר?

יצחק כהן: אמרתי: אני הקטן לא קורא מסמכים, סליחה.

יצחק כהן: אבל המציאות טופחת על הפנים - כמו כל השנים, כמו כל ההיסטוריה.

יצחק כהן: והנה, נשיא ארצות-הברית וראש ממשלת בריטניה מגישים את השטר לפירעון, ואריאל שרון - ששולח את "נוער הגבעות" לכבוש את הגבעות - פתאום אומר: הכיבוש משחית.

יצחק כהן: הכיבוש משחית.

יצחק כהן: צריכים להקים מדינה פלסטינית, עם רצף טריטוריאלי.

יצחק כהן: דבר אחד אני לא מבין, איך אנשי המפד"ל והאיחוד הלאומי חיים עם הסתירה הזאת.

יצחק כהן: הלוא אני מאמין באמונה שלמה שראש הממשלה לא משקר לבוש, וכשהוא אומר הוא מתכוון למה שהוא אומר.

יצחק כהן: אני חולק על חיים רמון.

ראובן ריבלין: זמנך תם, נא לסיים.

אליעזר כהן: חיים רמון הסביר לנו.

יצחק כהן: אני חולק עליו, זה לא יכול להיות שהוא יושב עם זמביש בימי שישי ועובד על נשיא ארצות-הברית, אני לא מאמין.

יצחק כהן: ראש הממשלה - כמו שהוא מחק את חבל ימית, הוא מתכוון שתקום מדינה פלסטינית, עם רצף - - -

יוסי שריד: - - -

יצחק כהן: זה על חשבוני.

יצחק כהן: דקה, אחרי זה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מצטער, אדוני.

יצחק כהן: עם רצף טריטוריאלי ועם שחרור רוצחים עם דם על הידיים - איך אנשי המפד"ל והאיחוד הלאומי חיים עם הבלוף הזה.

יצחק כהן: זה בלוף שמלווה אותנו כמעט מ-1972 - -

ראובן ריבלין: תודה.

יצחק כהן: - - וראש הממשלה מתכוון למה שהוא אומר, הוא מתכוון למדינה פלסטינית עם רצף טריטוריאלי ולשחרור אסירים עם דם על הידיים - איך אתם חיים עם זה, תסביר לי.

ראובן ריבלין: או.

ראובן ריבלין: קיי.

ראובן ריבלין: , הוא יסביר לך.

רומן ברונפמן: משרדי הממשלה, זה נקרא.

רומן ברונפמן: איציק.

רומן ברונפמן: משרדי הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברונפמן, אתה אולי לא יודע, חבר הכנסת יצחק כהן - - -

יצחק כהן: משפט אחרון.

ראובן ריבלין: משפט אחרון, בבקשה.

יצחק כהן: אני רוצה לומר פה לחברי המפד"ל והאיחוד הלאומי: גם ראש הממשלה מתכוון למה שהוא אומר, וגם אבו-מאזן, כשהוא אומר "ח'לי" מהתנחלויות, הוא מתכוון למה שהוא אומר.

יצחק כהן: אז תחליטו - ותחליטו גם בשבילנו - איך אתם חיים עם הסתירה הזאת, עם הבלוף הזה.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: חבר כנסת יורי שטרן, בבקשה.

ראובן ריבלין: לרשות אדוני עומדות ארבע דקות, ואחריו - חברת הכנסת זהבה גלאון.

יוסי שריד: אני יכול ליישב את הסתירה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, אם אתה רוצה, עד שיעלה חבר כנסת שטרן.

יוסי שריד: יש נשיא ארצות-הברית ויש זמביש.

יוסי שריד: יחד זה זמבוש.

ראובן ריבלין: מייד לאחר חבר הכנסת שטרן - לסיעתך יש זמן לומר את דברה, והיא תאמר.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת יורי שטרן.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, שרי הממשלה, חברי הכנסת, דיברה לפני חברת הכנסת מלי פולישוק ואמרה שאנחנו צריכים להתחיל את התהליך המדיני ממחוות, מצעדים בוני-אמון; ואני אומר: מדינת ישראל לא חייבת שום צעדים בוני-אמון, מדינת ישראל הלכה דרך ארוכה ביותר בשביל לצבור וליצור אמון בצד השני.

יורי שטרן: האמון הזה נתקל בחומה של טרור.

יורי שטרן: לכן, מדינת ישראל לא צריכה לעשות מחוות, היא לא חייבת להרוס שום יישוב בשביל להראות את הרצון הטוב שלה.

יורי שטרן: הצד השני הוא זה שצריך לעשות צעדים אמיתיים, להילחם בטרור, לפרק את ארגוני הטרור, לפרק את הרשות הפלסטינית, זאת שארגנה את הטרור.

יורי שטרן: אנחנו לוקחים את המתכון האמריקני בעירק, והוא זה שצריך להוביל אותנו לפתרון הנכון.

יורי שטרן: לכן, כשמדובר במאחזים, מדובר ביישובים ביהודה ושומרון.

יורי שטרן: אם אנחנו מדברים על שמירת החוק והסדר, יש 3,000 מבנים ברחבי יש"ע, כבוד ראש הממשלה, שנגדם הוצאו צווי הריסה, ושר הביטחון נתן הוראה שלא להרוס אותם.

יורי שטרן: אם הולכים על אכיפת החוק בארץ, בשטחים השונים שלה, בלוד, ביש"ע, במקומות השונים, גם במגזר הערבי וגם במגזר היהודי, אין ספק שהמדינה צריכה להתנהג כמדינה שומרת חוק.

יורי שטרן: אבל אם לוקחים נקודות ספציפיות שהמתיישבים בנו ואומרים, את זה אנחנו נהרוס בשביל להראות את הרצון הטוב שלנו - אנחנו צריכים לשלול את הגישה הזאת שלילה מוחלטת, כמו שאנחנו לא צריכים להראות רצון טוב על-ידי שחרור המחבלים.

יורי שטרן: לא מגיע לפלסטינים שחרור של אסירים, כי הם היו מעורבים בטרור.

יורי שטרן: לא מגיע לאמריקנים שום צעד כזה מצדנו, כי הם בעצמם מעולם ולעולם לא היו עושים צעדים כאלה.

יורי שטרן: ממשלת ארצות-הברית לא תשחרר אף אחד שמעורב בטרור, היא לא יכולה לבקש ולצפות מאתנו לעשות את זה.

יורי שטרן: אין דבר אנטי-מוסרי גדול מזה.

יורי שטרן: לכן, אם אנחנו הולכים בכיוון של תהליך מדיני כלשהו, התהליך המדיני מתחיל מהתפרקות חד-צדדית של כל המערכת הטרוריסטית, אחר כך אפשר לדבר על הצעדים בצד שלנו, אבל לא הגענו לזה.

יורי שטרן: כשאנחנו מסכמים את שלוש השנים הנוראיות של טרור ורצח ודם, באמת מגיע צל"ש לעם ישראל.

יורי שטרן: מגיע צל"ש לכל ישראלי וישראלי שהחזיק מעמד, שלא נשבר, שלא ירד מהארץ, שלא סירב להתגייס לצבא, שממשיך את החיים שלו כפי שהם, מנסה לחיות במציאות שלא הרבה עמים היו עומדים בה זקופים כמו שאנחנו עומדים בה.

יורי שטרן: לא מגיע לעם ישראל שום ויתור נוסף, ולא מגיע לו לסובב את הגלגל לאחור ולהתחיל מחדש את ההתפייסות עם המחבלים, לא על-ידי פירוק היישובים ולא על-ידי שחרור המחבלים.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת יורי שטרן.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, הוא הותיר לך 37 שניות.

זהבה גלאון: האיחוד הלאומי בעדי.

ראובן ריבלין: אז יש לך שלוש דקות ו-37 שניות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, כל הדיבורים האלה על פינוי מאחזים, זה דיבור על פינוי "ישראבלוף".

זהבה גלאון: שיטה חדשה, מפנים מאחזים, והמאחזים לא מתפנים.

זהבה גלאון: אתמול, חברי חברי הכנסת, סיירה סיעת מרצ בכמה מאחזים בלתי חוקיים.

זהבה גלאון: כשאנחנו מסתכלים על הכסף שנשפך שם על הגנתם של המאחזים, על אחזקתם, על מימונם, אני חושבת שאפשר להבין עכשיו למה ויקי קנפו וחברותיה הקימו את המאחזים החוקיים, הלגיטימיים מול משרד ראש הממשלה.

זהבה גלאון: איזה סדר עדיפויות מעוות, לאן נשפך הכסף במקום לשלוח אותו לאמהות החד-הוריות.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, ממשלת ישראל בראשותך מממנת את המאחזים, ואתה יושב כאן ליד שולחן הממשלה, לבד, וממשיך לשטות בכולם.

זהבה גלאון: אתה ממשיך לסמא את עיני הציבור.

זהבה גלאון: אתה התחייבת שיפונו מאחזים בלתי חוקיים, וכל מה שעשית עד היום היתה הצגה לתקשורת.

זהבה גלאון: זה מצטלם היטב כשמפנים מאחז, אבל האם אמרת לציבור שמדובר במאחזי דמה?

זהבה גלאון: הכול בלוף.

זהבה גלאון: אתם המצאתם פה את שיטת פינוי ה"ישראבלוף".

זהבה גלאון: אתם מפנים מאחזים והם חוזרים, והכול בהסכמה שבשתיקה.

זהבה גלאון: השתיקה הזאת מהווה מתן לגיטימציה.

זהבה גלאון: ועכשיו אני שומעת, שלקראת נסיעתך לארצות-הברית, אלוף פיקוד המרכז מודיע שהם מתכוונים לפנות מאחזים.

זהבה גלאון: עוד פעם יעשו הצגה.

זהבה גלאון: למה עכשיו?

זהבה גלאון: כדי לרצות את הנשיא האמריקני.

זהבה גלאון: מדובר כאן, חברי חברי הכנסת, למי שקונה את זה, ביחסי ציבור, בהצגה אחת גדולה.

זהבה גלאון: ומה שהכי מקומם, אדוני ראש הממשלה - אתמול, בסיור שלנו, ראינו שאחרי ועידת עקבה, באותה ועידה שדיברתם בה על פינוי מאחזים ושהולכים למפת הדרכים, הוקמה גבעה חדשה, גבעה 804.

זהבה גלאון: מישהו היה פעם בגבעה 804?

דניאל בנלולו: אני מוכן ללכת אתך.

זהבה גלאון: חמישה קרוונים ליד שבות-רחל, עזים, כמה משפחות עם תינוקות וצבא שלם שמגן עליהם.

זהבה גלאון: אני חושבת שצריך להגן עליהם, אני לא רוצה שהם ישבו שם, אני לא רוצה שהם ייפגעו.

זהבה גלאון: אחרי ועידת עקבה, ממשלה בראשותך נותנת יד להקמת גבעה חדשה, מאחז בלתי חוקי חדש?

זהבה גלאון: וזה אחרי שהכרזת שיפונו המאחזים הבלתי-חוקיים.

זהבה גלאון: הם עולים על הקרקע ואין פוצה פה ואין מצפצף, והם מקבלים שירותים של מים וחשמל, והכול מהמועצות האזוריות, והכול על חשבוננו.

זהבה גלאון: ואנחנו מממנים אותם, ויש כאן בריונות לאור היום, מעשה בלתי חוקי לאור היום, והכול בהסכמתך, והכול בהסכמת הממשלה שלך.

זהבה גלאון: עולה חברת הכנסת מלי פולישוק, שהמפלגה שלה חברה נכבדת בממשלה שלך, והיא מדברת על פינוי מאחזים.

זהבה גלאון: הם יושבים בממשלה שלך, ואתה מדבר על פינוי מאחזים ואתה לא מפנה אותם, כי זה תואם את השקפת עולמך.

זהבה גלאון: ואתה יכול לומר מהיום ועד מחר את מה שתאמר.

זהבה גלאון: הקמת המאחזים נועדה ליצור רצף טריטוריאלי בין ההתנחלויות, כדי להכניס מקלות בגלגלי מפת הדרכים.

זהבה גלאון: אתם זוכרים את מפת הדרכים?

זהבה גלאון: במאחזים האלה יש איזו חשיבות ביטחונית?

זהבה גלאון: למה הם צריכים להישאר שם?

זהבה גלאון: יש כאן כוונת מכוון, יש כאן אסטרטגיה ברורה, שבאה למנוע מהרשות הפלסטינית או מהישות הפלסטינית שתקום ליהנות מרציפות טריטוריאלית.

זהבה גלאון: יש מי שרוצה שהמדינה הפלסטינית שתקום תהיה עשויה טלאים טלאים.

זהבה גלאון: הרי זה היה כל רעיון ההתנחלויות.

זהבה גלאון: כל מעשה ההתנחלויות נועד להגשים ברבות השנים את רעיון ארץ-ישראל השלמה, לסכל כל פשרה טריטוריאלית.

זהבה גלאון: כל המאחזים האלה באים לעשות את הרעיון הזה, לממש את הרעיון הזה.

זהבה גלאון: כל ההצהרות הנשגבות שלך, איפה הן ואיפה המציאות בשטח?

זהבה גלאון: אני שואלת, אדוני ראש הממשלה - - -

ראובן ריבלין: הוא יענה, כי זמנך תם.

זהבה גלאון: עוד שנייה אחת.

זהבה גלאון: כל השנים ממשלות ישראל, צה"ל ומערכת הביטחון התעלמו מהפרות חוק של המתנחלים בשטחים.

זהבה גלאון: עכשיו הממשלה שלך נותנת פרס להתנהגות של כל דאלים גבר.

זהבה גלאון: זה פרס לאלה שעולים על הגבעות.

זהבה גלאון: אנחנו מממנים את הפינוי שלהם.

זהבה גלאון: הכסף הזה צריך ללכת לאמהות החד-הוריות, זה הכסף שצריך להיחסך.

זהבה גלאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום.

ראובן ריבלין: מגלאון ליהלום.

ראובן ריבלין: שלוש דקות לאדוני.

דניאל בנלולו: יהלום הולך לסדר את העניינים, לשמור לנו על מדינת ישראל.

יוסי שריד: קיבלת אישור מראש הממשלה לדבר?

שאול יהלום: למה, הוא בדרך כלל נותן אישורים?

יוסי שריד: הוא נתן אישור לשר העבודה והרווחה - - -

שאול יהלום: אה, למסיבת העיתונאים.

אברהם בורג: הוא לא נתן לו אישור למסיבה, כי לא חוגגים בימים אלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בורג.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת בורג ושריד, אתם יושבים כמו ה"חבובות", אבל הם על היציע.

אברהם בורג: אדוני רוצה שנצא, שגם אנחנו לא נהיה פה?

ראובן ריבלין: לא, חלילה, להיפך.

אברהם בורג: אני רואה את זה כנזיפה.

ראובן ריבלין: אני נותן לכם כל פעם את הדקה שלכם, אבל צריך לאפשר - - -

אברהם בורג: אני אלך.

ראובן ריבלין: אנחנו שמחים על ההעשרה שאנחנו זוכים לה בערב זה, עם זאת, אי-אפשר להפריע לדיון.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת יהלום.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, כנסת נכבדה, קודם כול, מכאן חייבת לצאת ברכת "יישר כוח" לכל המתיישבים החלוצים ביש"ע.

שאול יהלום: יישר כוחכם, אתם נמצאים במצב של משימת ההתיישבות מחד גיסא, והמלחמה היומיומית מול הטרוריסטים מאידך גיסא - -

יצחק כהן: לא מאמינים לכם.

שאול יהלום: - - יחד עם האי-ודאות שהעלו כאן חברי הכנסת.

שאול יהלום: ובכן, קודם כול, ברכת "יישר כוח".

יצחק כהן: הם לא מאמינים לכם.

יצחק כהן: אתם יושבים בממשלה שרוצה לפנות מאחזים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, יש לו שלוש דקות, לך היו שש דקות.

יצחק כהן: תגיד לו שהם לא מאמינים לו.

ראובן ריבלין: לא רוצה להגיד לו דבר.

ראובן ריבלין: תן לו לסיים את דבריו.

ראובן ריבלין: הוא עוד לא מתחיל וכבר מסיים.

ראובן ריבלין: זה לא "פייר".

שאול יהלום: חבר הכנסת כהן, יש שתי גישות בפוליטיקה הישראלית.

שאול יהלום: האחת לא מתנגדת - לא הייתי אומר מחייבת - להקמת מדינה פלסטינית, והשנייה מתנגדת וחושבת שמדינה פלסטינית, מדינה נוספת, ערבית, בין הים לירדן, תביא אסון, מי יודע לאיזה טווח, שלא נוכל לעמוד בו.

שאול יהלום: רק ההתיישבות היא המונעת את הקמת המדינה הפלסטינית, ואתה, יצחק כהן, שחלק מהזמן היית שותף לממשלתו של יצחק רבין - -

יצחק כהן: המנוח.

שאול יהלום: זיכרונו לברכה.

שאול יהלום: - - אתה יודע בוודאי עד כמה אתם הייתם כל כך קרובים לכך שהתהליך ימשיך ויגיע לידי מצב של הקמת מדינה פלסטינית נוספת.

יצחק כהן: אתם מקימים מדינה פלסטינית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

שאול יהלום: ולכן כל אחד יודע, שרק ההתיישבות ביש"ע - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, מספיק.

יצחק כהן: הוא מדבר אלי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

יצחק כהן: אתה, שאול יהלום, מקים מדינה פלסטינית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יצחק כהן: הוא מקים מדינה פלסטינית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

דניאל בנלולו: חבר הכנסת כהן, אתה יודע שהוא צודק.

יצחק כהן: אתם מקימים מדינה פלסטינית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אתה מפריע לי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, פעם שנייה.

שאול יהלום: אין לי ספק, אדוני היושב-ראש, שהניציות הימנית של סיעת ש"ס ממש מרשימה.

יצחק כהן: ממש לא.

שאול יהלום: אנחנו מברכים ברכת שהחיינו, כל הכבוד.

שאול יהלום: אדוני היקר, יצחק כהן, תושב אשקלון, מי כמוך יודע מה יכול להיות אם תהיה מדינה פלסטינית כל כך קרוב לאשקלון.

יצחק כהן: למה אתה מקים אותה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

יצחק כהן: הוא פונה אלי.

שאול יהלום: הרי אתה יודע כמה הייתם קרובים בשותפות שלכם.

יצחק כהן: אתה מקים אותה.

שאול יהלום: אתה יכול להגיד אלף דברים בדמגוגיה שלך, אבל איפה האמת?

יצחק כהן: האמת היא שאתה מקים אותה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

שאול יהלום: אני קורא לך, אדוני ראש הממשלה, עוד מעט תעלה לדוכן ותאמר את הנאום המאוד חשוב, שכולנו נשמח לשמוע, אני פונה אליך ומבקש ממך: חזק את המתיישבים, תן את אישורך ואת עידודך לפיתוח ההתיישבות.

שאול יהלום: לא רק ריבוי טבעי, אלא חיזוק ההתיישבות.

שאול יהלום: אתה יודע שלא רק שהמקומות האלה שלנו, אלא הם המחסום למדינה פלסטינית.

ג'מאל זחאלקה: הם לא שלך.

ג'מאל זחאלקה: אתה תומך בשוד לאור היום.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת זחאלקה.

שאול יהלום: תסלח לי, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: אין לך זכות עליהם.

שאול יהלום: חבר הכנסת זחאלקה, אתה לא מכיר את התנ"ך?

שאול יהלום: אתה לא יודע מי קנה את מערת-המכפלה?

שאול יהלום: אברהם אבינו קנה.

שאול יהלום: זה שייך לנו.

ג'מאל זחאלקה: זה לא שטח שלך.

שאול יהלום: זה שייך לנו, על מה אתה מדבר?

ג'מאל זחאלקה: זה שטח כבוש.

שאול יהלום: מה פתאום כבוש?

שאול יהלום: זה שטח משוחרר.

ג'מאל זחאלקה: זה שטח כבוש.

שאול יהלום: זה שטח משוחרר.

שאול יהלום: מי היה קודם, היהודים או הערבים?

שאול יהלום: אנחנו גלינו מארצנו ואתם נכנסתם לכאן שלא בזכות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, הוא סיים את זמנו, לא לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: בבקשה, לסיים משפט אחרון.

אבשלום וילן: מי ישב ראשון?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, הוא מסיים.

ראובן ריבלין: הוא בזמן פציעות.

שאול יהלום: לכן, אדוני ראש הממשלה, אנו פונים אליך בשם כל סיעת המפד"ל ובשם כל המתיישבים: חזור לאותו אריק שרון שבנה את ההתיישבות, פיתח אותה, וכולנו כל כך מקווים שבנאומך תיתן לכך ביטוי.

שאול יהלום: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת יהלום.

ראובן ריבלין: יעלה חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, אני באמת לא חושב שהבעיה שלנו היא הבעיה של ההיאחזויות הבלתי-חוקיות.

אברהם רביץ: אני חושב שראוי, בתוך הבעיה שאנחנו חיים, ללמוד אותה מן היסוד, וגם לחפש ולהשתדל למצוא לה פתרונות.

אברהם רביץ: אני חוזר ואומר: זאת לא הפעם הראשונה שאני מביא לפני הכנסת את ההצעה אשר לפי דעתי היא היחידה שיכולה להוביל למשהו שיהיה מוסכם, מקובל, על כל חברי המין האנושי שגרים במרחב השמי.

אברהם רביץ: ההצעה היא נורא פשוטה.

אברהם רביץ: הרי כולנו שמענו שכאשר מורידים היאחזויות - למחרת מעלים היאחזויות חדשות, וזה אומר לכולנו דורשני, שאכן יש כאן עם יהודי שמאמין באמונה שלמה שהוא קיבל את אדמת ארץ-ישראל מהקדוש-ברוך-הוא, והוא למד במשך אלפי שנים לאהוב אותה ולרצות בה.

אברהם רביץ: והדין הזה אמור כמובן גם לגבי ההתנחלויות, ועל ההתנחלויות הרי בכלל אין מדברים שיש לפנותן.

יוסי שריד: מי לא מדבר?

אברהם רביץ: אתה מדבר, אבל אני מדבר על ה-80% שאומרים שהם רוצים שיפנו משהו.

יוסי שריד: 70% רוצים את פינוי ההתנחלויות.

אברהם רביץ: אני לא בטוח.

אברהם רביץ: תרשה לי לכפור בכך.

אברהם רביץ: אבל לא זה העניין.

אברהם רביץ: העניין הוא שצריך לגשת בגישה ריאלית למצב שהתהווה כאן בארצנו.

אברהם רביץ: ההצעה היא פשוטה, וכבר אמרתי אותה פעם, ואני אחזור עליה.

אברהם רביץ: ההצעה היא שצריכה להיות הסכמה וצריכה לבוא הצעה מטעם ממשלת ישראל אל ממשלת ארצות-הברית, אל הפלסטינים, שלא ייתכן לבסס כאן איזה הסדר באופן שיהודים לא יוכלו לגור בכל חלקי ארץ-ישראל.

אברהם רביץ: איפה בדיוק?

אברהם רביץ: מובן שלא צריך להיות - - -

יוסי שריד: תחת ריבונות פלסטינית, אין התנגדות.

אברהם רביץ: יש התנגדות.

אברהם רביץ: אין בכלל תחילת דיבור על זה, לכן קשה לומר אם יש התנגדות או אין.

אברהם רביץ: אני מקווה שאין התנגדות.

ראובן ריבלין: לצערי, הזמן הולך וחולף.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, אי-אפשר בשלוש דקות שגם אדם ינאם וגם יענה תשובות.

אברהם רביץ: רבותי, לא אמרו את זה ולא ניסו את זה, והדבר הזה היה במדינות רבות, יהודים גרים בכל העולם, ולא ייתכן להגיש הצעה אשר מלכתחילה איננה מביאה בחשבון את האפשרות שאני אוכל לגור בשכם.

אברהם רביץ: אין הצעה כזאת, היא לא קיימת, היא לא נאמרת על-ידי אף אחד, היא לא נאמרת על-ידך אף פעם.

יוסי שריד: למה?

אברהם רביץ: אף פעם לא עמדת מעל במת הכנסת ואמרת שיהודים יגורו בכל מקום שהם נמצאים בו.

יוסי שריד: חבר הכנסת רביץ, יהודים שאתה מדבר עליהם, שחיים בכל מקום בעולם - - -

אברהם רביץ: גם המתנחלים נלחמים משום שרוצים לזרוק אותם.

יוסי שריד: אברהם רביץ, לא מתאים לך לדבר שטויות.

ראובן ריבלין: למה לומר כך?

ראובן ריבלין: למה לתת ציונים?

צבי הנדל: עוד אחד.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לאפשר זאת יותר.

יוסי שריד: היהודים באמריקה הם בריבונות אמריקנית.

אברהם רביץ: אתה יודע מה, שתהיה הסכמה מפורשת, שיהודים שלא זורקים אבנים יגורו שם.

אברהם רביץ: בסדר?

אברהם רביץ: שתהיה הסכמה לכך.

אברהם רביץ: רבותי, הרי זה לא יעזור.

אברהם רביץ: הרי אמרת שלא כדאי לדבר שטויות - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רביץ, נא לסיים.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה רק לומר שלא כדאי לדבר שטויות.

אברהם רביץ: השטויות הן שמישהו חושב שיוכלו לפנות את המתנחלים.

אברהם רביץ: עזוב את ההיאחזויות או את היאחזויות-הדמה.

אברהם רביץ: מישהו חושב את זה?

אברהם רביץ: גם יאסר ערפאת, אתה יודע שבשתיקה הוא הסכים לגושי התנחלויות, אז למה לנו - - -

גלעד ארדן: אהוד ברק, שהוא היה שר בממשלתו - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רביץ, אני ממש מתנצל.

אברהם רביץ: רבותי, תכננתי נאום לחמש דקות, ולצערי הרב היתה טעות כאן.

אברהם רביץ: אני רק אומר שעלינו לחזור לשפיות ולמצוא תוכנית כזאת, ולא כל כך מעניינים אותי הצדדים המדיניים שבתוכנית.

אברהם רביץ: טוב לנו שיש לנו מדינת ישראל ריבונית.

אברהם רביץ: צריך למצוא תוכנית שיהודים יוכלו לתת תשובה למאוויים, לאהבת ישראל, לאהבת ארץ-ישראל, בכל מקום שהם נמצאים בו.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת רביץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו - חבר הכנסת דוד טל.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נושא המאחזים לא קשור בשום תהליך מדיני.

אחמד טיבי: נושא המאחזים הוא נושא פנים-ישראלי.

אחמד טיבי: הוא עבירה על החוק, שצריכה להיות מתוקנת על-ידי החוק הישראלי.

אחמד טיבי: זה מה שאמרו דוברי הממשלה הקודמת, וזה מה שאמרו דוברי הממשלה הנוכחית, ביותר מהזדמנות אחת.

אחמד טיבי: הניסיון, אדוני היושב-ראש, להציג את נושא המאחזים כגמישות ישראלית מול הממשל בארצות-הברית, או כוויתור ישראלי מול הפלסטינים, הוא ניסיון שלא הצליח לתפוס לו מקום של קבע בתודעה הבין-לאומית.

אחמד טיבי: אנשים יודעים שהבעיה העיקרית היא ההתנחלויות ולא המאחזים, שהם נושא זמני.

אחמד טיבי: אם כבר מדברים על דברים שאפשר לפנות ויכולים לתרום למפת הדרכים, למשל, או לאווירה, או לשינוי חיי היום-יום של האזרח הפלסטיני הפשוט, אדוני היושב-ראש, במקום לפנות מאחז, אני מסכים לפנות מחסום.

אחמד טיבי: תשאירו בשלב זה את המאחז ותפנו במקומו מחסום.

אחמד טיבי: יש 25 מחסומים קבועים, תפנו את המחסומים הקבועים.

גלעד ארדן: תעצרו את כל המחבלים - - -

אחמד טיבי: אני מעדיף פינוי מחסום על פינוי מאחז, על משהו תיאטרלי שראינו בטלוויזיה: מפנים קרוון ולאחר מכן מעלים כמה נוספים.

אחמד טיבי: פינוי מחסומים, אדוני ראש הממשלה, עולה בקנה אחד עם מפת הדרכים וגורם לשינוי מהותי בחיי היום-יום של האזרח הפלסטיני הפשוט.

אחמד טיבי: לצערי הרב, אני שומע את כל דוברי ממשלת ישראל עולים להתראיין כדי לעזור לאבו-מאזן.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים לעזור לאבו-מאזן - פעם הודעה משר זה, פעם הודעה משר אחר.

אחמד טיבי: הדברים האלה פוגעים באבו-מאזן, כי חיבוק דוב כזה אף אחד לא צריך.

אחמד טיבי: אבל אפילו מול חיבוק הדוב הפוגע הזה אין תמורה.

אחמד טיבי: לא רק שלא עוזרים לאבו-מאזן, פוגעים באבו-מאזן.

אחמד טיבי: עד לרגע זה, אדוני ראש הממשלה, ממשלתו של אבו-מאזן לא הצליחה לפנות ולו מחסום אחד בשטחים.

אחמד טיבי: מחסום אחד.

אחמד טיבי: הממשלה הזאת דווקא הצליחה להביא לשינוי, אתם מסכימים, באווירה.

אחמד טיבי: אתם מסכימים, בהתרעות.

אחמד טיבי: אלה דברים שאתם אומרים.

אחמד טיבי: תמורת זה, התחייבות ישראלית לפנות מחסומים שיכולים להשפיע על חיי היום-יום של האזרח הפלסטיני – אין.

אחמד טיבי: לכן, אדוני ראש הממשלה, אם הדברים האלה לא יתבצעו, מפת הדרכים תישען על כרעי תרנגולת.

אחמד טיבי: לא רק מפת הדרכים.

אחמד טיבי: אני אומר לך, הממשלה הפלסטינית תישען על כרעי תרנגולת.

אחמד טיבי: אם הביקור של אבו-מאזן בארצות-הברית לא יצליח, ואדוני ראש הממשלה, אם ממשלת ישראל לא תיישם את ההתחייבויות שלה בנוגע למפת הדרכים, אני אומר לך, הממשלה הפלסטינית תיפול בתוך שבועות מספר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד טל, קח דוגמה מחבר הכנסת טיבי, איך בשלוש דקות אומרים כל מה שיש לומר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, מכובדי ראש הממשלה, נתבקשתי על-ידי סיעתי היום בישיבת הסיעה לדבר על המאחזים הבלתי-חוקיים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שבהגדרה, מה שהוא בלתי חוקי, אף לא אחד מאתנו יכול להסכים לו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לא מהימין ולא מהשמאל.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם זה בלתי חוקי, אי-אפשר להסכים לזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ודאי אדוני מסכים אתי, נכון?

ראובן ריבלין: מובן מאליו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם כך, אני חושב שכל מה שבלתי חוקי אנחנו צריכים לעשות הכול – אם יש אפשרות לעשותן חוקי, על-פי החוק, בבקשה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל אם זה סותר את החוק, אף לא אחד מהאנשים פה ייתן לזה יד.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני סבור שמי שעולה למאחזים בלתי חוקיים, יכול וכדאי לו יותר לעבור למאחזים או להתנחלויות חוקיות, ואם זה בגדר חוקי, זה אולי בסדר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני רוצה להמשיך, אדוני היושב-ראש, ולומר שיש לנו בעיה מאוד רצינית במערכת הבריאות, מאוד מאוד קשה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: עד כדי כך שכבר אמר אחד משרי הבריאות הקודמים, שאנשים מתים בגלל חוסר תרופות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: קראתי השבוע משהו בנוסח הזה שאמרו השר נוה ועוד כמה אנשים אחרים, ולכן אני נדרש לנושא הזה, ואני לא יכול לדלג עליו, משום שהאוצר פעם אחר פעם צוחק כאן על בית-המחוקקים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני שואל מדוע הוא צוחק עליו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בית-המחוקקים הזה חוקק, כמדומני ב-1994, חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שבו הוא העניק אפשרות לכל אחד במדינת ישראל לזכות בבריאות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: גם אם ישלם וגם אם לא ישלם מס בריאות, קודם כול הוא מקבל את הבריאות, ואחר כך יתווכחו אתו מה הוא צריך לשלם.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ותראה, אדוני היושב-ראש, היה מין מצב כזה, שבעצם היו שלושה גורמים - בזמנו היה מס אחיד, או לימים מס בריאות, היה המס המקביל והיתה ההשתתפות של הממשלה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: וראה זה פלא, המס המקביל עלה בצורה כזאת, וכך גם המס האחיד או מס הבריאות, ואילו ההשתתפות של הממשלה הלכה עם הזמן וירדה, הלכה וירדה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ראו חכמי האוצר שהנה בשנת 2000/01 ייווצר מצב שהממשלה לא תשתתף עוד בנושא הבריאות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לכן טיכסו עצה, אדוני ראש הממשלה, ואמרו, מצב כזה היה לא יהיה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לא ייתכן שנשאיר בתוך מערכת הבריאות כל כך הרבה כספים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: והרי הבית הזה חוקק את חוק ביטוח בריאות ממלכתי כדי לצבוע את הכסף הזה של הבריאות, כדי שהכסף הזה ילך רק לבריאות ולא לדברים אחרים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש דברים אחרים, מכובדים, חשובים מאוד – חינוך, ביטחון, איכות סביבה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הכול חשוב.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל לכן גובים מס בריאות; לא מס ביטחון, לא מס חינוך, לא מס אחר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ואנשי האוצר, כפי שאמרו שני שרי בריאות לשעבר, השר סנה והשר רמון, ברגל גסה – אפילו הגדיל רמון לומר, שביריקה על הדמוקרטיה במדינת ישראל, והשר סנה דיבר על סירוס החוק ועיקורו - - -

ראובן ריבלין: תמו שלוש הדקות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני אשתדל לסיים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ואכן, אדוני ראש הממשלה, אנשי האוצר סירסו את החוק הזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היום היו צריכים להיות יותר משאבים לחוק הזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לבריאות היה צריך להיות הרבה יותר כסף.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: למעלה מ-2 מיליארדי שקלים היו צריכים להיות היום, בלי טובות, נומינלית, ואת זה אנשי האוצר כרסמו וכרסמו וכרסמו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני אומר לך, כל שנה נגיע למשבר, מפני שמתעלמים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אין שום יד מכוונת בנושא הזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הם רק מנסים כמו אותו סיפור עם החציר של הסוס, שכל פעם הקטינו והקטינו את החבילה של החציר, עד שהסוס מת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה שקורה היום, לצערי, זה לא סוס, זה בני-אדם, זה אזרחי מדינת ישראל ששלחו אותנו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אנחנו חייבים להקים קול מחאה - -

ראובן ריבלין: תודה רבה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: - - ואתם בממשלה, אדוני, מכובדי ראש הממשלה, צריכים לעשות - - -

ראובן ריבלין: כבר היתה הצבעת אי-אמון על עניין זה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: משפט אחרון.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תיכף אני אקשור את זה למאחזים.

ראובן ריבלין: אתה לא יכול לקשור את זה.

ראובן ריבלין: אתה סיימת את זמנך.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל תרשה לי עוד משפט.

ראובן ריבלין: אישרתי לך יותר מדקה - - -

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הרשית לחברי בר-און ארבע דקות נוספות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני, נא לרדת.

ראובן ריבלין: אדוני לא יעשה לי חשבון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, נא לעלות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני מבקש לסיים במשפט.

ראובן ריבלין: במשפט, בבקשה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני ראש הממשלה, אני פונה אליך מקירות לבי, שבו על הנושא הזה של הבריאות ואל תתעלמו ממנו, אל תדחקו אותו לקרן זווית, כי זה יחזור אלינו כבומרנג.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אנשים במדינת ישראל מתים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מתי נתעורר?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כשיעלו לכאן אנשים חולים?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חולי סרטן, חולה גושה וחולים אחרים?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: התעוררו, שימו סוף לדבר הזה ומצאו את המשאבים המתאימים למערכת הבריאות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה רבה, אדוני, אני מעריך מאוד את הזמן שנתת לי.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת טל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מגלי והבה, אחריו – חבר הכנסת אילן ליבוביץ, אחריו – חבר הכנסת שלום שמחון, אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן, ואחריו – חבר הכנסת גדעון סער, אלא אם כן מישהו יוותר, וראש הממשלה יוכל להשיב.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מההצהרות שאני שומע וממה שאני קורא אצל ראש הממשלה, מתברר שהוא חושב שיש שני דברים שמפריעים לפלסטינים, ושבהם צריך לטפל: המחסומים, הוא אומר, בכמה מקומות, והעניין שהשטחים משוסעים, שצריך להבטיח איזו המשכיות טריטוריאלית.

עזמי בשארה: ולכן הוא מדבר על territorial continuity ועל מדינה פלסטינית על 40% מהשטח, אבל שטח איכותי.

עזמי בשארה: אבל, אדוני היושב-ראש, העניין העיקרי שמפריע לפלסטינים, לדעתי, והוא מסמל את הכיבוש הישראלי יותר מכל דבר אחר, הוא ההתיישבות, הוא ההתנחלויות.

עזמי בשארה: זה גם מה שמבדיל את הכיבוש הישראלי מכל כיבוש אחר שעומד לעזוב, המנדט הבריטי למשל, קולוניאליזמים אחרים בעולם שבאו וחלפו כאשר העם תחת כיבוש יודע שבתוך 20 שנה, 30 שנה – אגב, זה גם שסתום ביטחון, זה גם מה שמוריד אלימות במאבקים של שחרור לאומי, הידיעה שהקולוניאליזם הזה יחלוף.

עזמי בשארה: ההתיישבות, ההתנחלות, מזכירה לתושבים תחת כיבוש כל רגע שהיא באה כדי להישאר, שהכיבוש הזה הוא לנצח.

עזמי בשארה: וזה מה שנותן ממד מאוד קשה ומאוד אלים למאבקים נגד קולוניאליזם התיישבותי, למשל הצרפתי באלג'יריה, למשל בדרום-אפריקה.

עזמי בשארה: אני לא מכיר קולוניאליזם התיישבותי אחד ללא אלימות, כי התושבים תחת הכיבוש מרגישים שזה בא כדי להישאר, שזה לא חולף.

עזמי בשארה: זה לא מין מנדט לתקופה, וזה ילך.

עזמי בשארה: ואדוני ראש הממשלה, מאז היה שר החקלאות - אנשים אומרים, אני אומר לכם, מאז היה יועץ פוליטי בממשלת רבין הראשונה, והוא יעץ להשאיר את אלון-מורה, והיה לו תפקיד בסבסטיה דרך משרד החקלאות, כאשר באמצע הסכמי קמפ-דייוויד הוא הציע 23 התנחלויות בפתחת-רפיח, אחרי שהוא הסכים לקמפ-דייוויד ואחרי שהוא הצביע בממשלה בעד קמפ-דייוויד.

עזמי בשארה: אפילו אז הוא דיבר על 23 התנחלויות בפתחת-רפיח, ומכרו את זה לממשלה כאילו זה פיתוח היישובים הקיימים, וזה גרם למשבר עם עזר ויצמן, ואנחנו מכירים את הסיפור.

עזמי בשארה: ואחריו, ואחריו, ואחריו, דרך תקופת ברק, שלדעתי בתפיסתו המדינית הוא יותר קרוב לשרון מאשר למפלגת העבודה, כאשר בתקופתו היו היאחזויות, מאחזים בלתי חוקיים, בתקופת ברק.

עזמי בשארה: ושרון העכשווי, שמדבר על מדינת חוק, שלא תרשה מאחזים בלתי חוקיים - מה זה מאחזים בלתי חוקיים?

עזמי בשארה: שלא קיבלו את אישור הממשלה.

עזמי בשארה: זה כל החוק בעניין.

עזמי בשארה: עכשיו הוא יכול למשל רטרואקטיבית לעשות את כולם חוקיים, אם בא לו.

עזמי בשארה: ואני לא רואה כאן שום דבר רציני בעניין.

עזמי בשארה: כל מפעל ההתנחלויות וההתיישבות הוא בלתי חוקי מנקודת ראותו של העם הפלסטיני, הקהילה הבין-לאומית וארצות-הברית.

עזמי בשארה: אגב, אני לא כל כך סומך על האמינות של ארצות-הברית.

עזמי בשארה: חבר הכנסת רמון הזהיר פה את ראש הממשלה שלא ישקר לבוש.

עזמי בשארה: בוש עצמו משקר כל היום.

עזמי בשארה: הוא מואשם בשקר עכשיו.

עזמי בשארה: אין לי בעיה עם היושר של בוש והיושר של בלייר.

עזמי בשארה: זה לא העניין - לשקר או לא לשקר לבוש.

עזמי בשארה: העניין הוא לשקר לעצמך או לא.

עזמי בשארה: איך אפשר לעשות שלום עם העם הפלסטיני ולדבר על מדינה פלסטינית מתוך מחשבה עמוקה בתוך-תוכי ראש הממשלה שזה אפשרי עם התיישבות.

עזמי בשארה: הוא אומר את זה, הוא אומר:

עזמי בשארה: אם אין שלום לא צריך לפנות שום יישובים, ואם יש שלום, למה צריך לפנות יישובים?

עזמי בשארה: הרי בשלום אפשר לחיות ביחד.

ראובן ריבלין: תם הזמן.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עזמי בשארה: משפט סיום, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: כאן ההבדל בינך, חבר הכנסת רביץ, הרב רביץ, לבין ראש הממשלה, שהוא בתפיסתו המדינית הולך לבנות שם לדעתי מין משטר אפרטהייד עם היישובים, שלא יתיישב עם שום דבר פלסטיני.

עזמי בשארה: אתה מדבר על לגור ליד קברי אבות.

עזמי בשארה: יהודים יגורו ליד קברי אבות, גם הם גרו ליד קברי אבות, איפה שהיה חשוב להם מסיבות דתיות.

עזמי בשארה: אבל מפעל ההתיישבות הוא מפעל קולוניאליסטי.

עזמי בשארה: אין לנו שום בעיה עם יהודים שיגורו מסיבות דתיות תחת ריבונות פלסטינית.

עזמי בשארה: זו לא הבעיה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, נא לסיים.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה לא יכול לענות על מה שאתה שואל את רביץ.

עזמי בשארה: אני לא רואה כאן שום דבר רציני במה שעושה ראש הממשלה.

עזמי בשארה: אני גם לא חושב שזה נכון שיש כאן איזה שינוי פוליטי בעמדותיו.

עזמי בשארה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אתם מנצלים את סעיף 42(ב).

ראובן ריבלין: נא לנצל אותו כפי שכתוב בחוק.

ראובן ריבלין: בבקשה, שלוש דקות לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת עזמי בשארה, שפחות או יותר עמד בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במשך 30 החודשים מאז נבחר ראש הממשלה, הוא עשה כל שביכולתו, לא בחל בשום אמצעי כדי לדכא את רצונו של העם הפלסטיני.

טלב אלסאנע: ובסוף הדבר רק הכניס את כל האזור כולו למערבולת של שפיכות דמים.

טלב אלסאנע: אבל במשך החודש האחרון אנחנו רואים ששני העמים מצליחים לצאת מהמערבולת הזאת, ובמשך 30 חודשים לא היו ימים שקטים כמו 30 או פחות הימים האחרונים, אשר הושגו לא בכוח הטנקים ולא בכוח המטוסים ולא בכוח ה"אפאצ'י", אלא בכוח ההידברות.

שאול יהלום: מה עם ימין-משה?

טלב אלסאנע: ומדוע?

טלב אלסאנע: לא מפני שהעם הפלסטיני מפחד מאבו-מאזן, או שהעם הפלסטיני מפחד מראש הממשלה, אלא מפני שלעם הפלסטיני יש סוף-סוף איזו תקווה.

טלב אלסאנע: והחשש הוא שהתקווה הזאת תיכזב, והם לאחר תקופה של המתנה ינסו לבחון את אבו-מאזן לא על-פי מה שכתוב בעיתונות הישראלית, שם קוראים על ויתורים מפליגים, מדברים על מחוות, כאילו כל הדרישה והבקשה של העם הפלסטיני היא למחוות ולא לעצמאות ולחירות.

טלב אלסאנע: הממשלה הזאת תיבחן במעשיה - מה היא עושה לאותו תושב פלסטיני בשכם, או לאותו תושב פלסטיני בג'נין או בטול-כרם.

טלב אלסאנע: אפילו לא חשוב מה היא עושה לאבו-מאזן.

ראובן ריבלין: נא לצאת עם הטלפון מהאולם.

טלב אלסאנע: החשוב הוא מה מרגיש העם הפלסטיני.

טלב אלסאנע: והשאלה, אדוני ראש הממשלה, מה העם הפלסטיני קיבל מאז תחילת ה"הודנה".

טלב אלסאנע: מה אתה יכול לומר לו שהם קיבלו?

טלב אלסאנע: מה השתנה בחיי היום-יום שלהם?

טלב אלסאנע: אילו הקלות הם קיבלו?

טלב אלסאנע: זה שיש ויכוחים בתוך הממשלה, זה שמכריזים בכותרות העיתונים - זה דבר טוב ויפה, זה שראש הממשלה נתקל בקשיים בתוך הליכוד, זה טוב לבוש אולי, אבל זה לא משכנע את הפלסטינים.

טלב אלסאנע: הם רוצים להרגיש שהם יכולים להגיע לבית-חולים, לאוניברסיטאות, לבתי-ספר, למקומות העבודה שלהם, כדי לפרנס את המשפחות שלהם.

טלב אלסאנע: הדבר האחד והיחיד שאתה יכול לומר להם הוא, שגדר ההפרדה ממשיכה להיות, כשאתה חקלאי, ואתה יודע מה חשיבות החקלאות לאותו חקלאי פלסטיני שזה מקור פרנסתו האחרון.

טלב אלסאנע: באים ומעבירים את גדר ההפרדה, שמפרידה בין האדם לבין הפרנסה שלו, ומדברים על שלום.

טלב אלסאנע: ממתי חומה היתה סמל של שלום?

טלב אלסאנע: מתי חומה היתה מסר של שלום?

אלי אפללו: זה נגד טרור.

טלב אלסאנע: ולכן, אם אתה באמת וברצון רוצה לחזק את אבו-מאזן, וזה דבר טוב מאוד, צריך לחזק אותו דרך העם שלו, לתת לעם שלו מה שהעם מרגיש שהוא מצליח לקבל, שיש שינוי היום לעומת מה שהיה לפני 30 יום, אחרת כל העמים ישלמו מחיר כבד.

טלב אלסאנע: מאשימים את הפלסטינים בכל דבר שקורה אצל הפלסטינים.

טלב אלסאנע: אז אני שואל: איך אתה יכול לדרוש מאבו-מאזן שליטה מוחלטת כשאתה לא מצליח לשלוט בקומץ קטן של מתנחלים?

ראובן ריבלין: השאלה הובנה.

צבי הנדל: - - - הבלתי-חוקי שלך.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת הנדל, שתי אפשרויות, או שראש הממשלה לא שולט והממשלה חלשה, או שראש הממשלה לא רוצה לשלוט, ואז הוא לא יכול לבוא בטענות אל הפלסטינים.

טלב אלסאנע: יש החלטה, יש חשיבות למלה, צריך לכבד אותה, והמבחן הוא המבחן המעשי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: למה המשפטים האחרונים שלכם כל כך ארוכים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, לרשותך חמש דקות, מאוד נעריך אם תקצר.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, מכובדי ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, הדיון כפי שנקבע היום, פינוי המאחזים וההתנחלויות - לטעמי זה איננו הנושא.

מגלי והבה: לדעתי צריך לשים את הדברים בצורה ברורה וגלויה על השולחן, בלי העמדת פנים.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על תהליך מדיני, ליתר דיוק: כיצד נפעל להגיע לתהליך מדיני שיביא אותנו בסופו לפתרון הסכסוך הישראלי-הפלסטיני אחת ולתמיד.

מגלי והבה: אסור לנו להיתמם כאשר אנחנו מדברים על תהליך מדיני ועל סיום הסכסוך.

מגלי והבה: אכן, אנו מדברים על ויתורים כואבים, כלשונך, אדוני ראש הממשלה.

מגלי והבה: ואכן, אני ממליץ לחברי בבית זה שיעיינו וילמדו את מפת הדרכים, המבוססת על ביצועים חשובים, שיביאו בסוף לפתרון קבע שכולם מקווים להגיע אליו.

מגלי והבה: אחד המושגים הראשונים שלמדתי ממך, אדוני ראש הממשלה, היה אחריות הדדית לביצוע, ובאנגלית - mutual responsibility.

מגלי והבה: זהו הבסיס.

מגלי והבה: כאשר כל הנאמר מסוכם בין הצדדים בכל השלבים הברורים והמוסכמים, חייב להתבצע באמצעות צעדים הדדיים אחד לאחד, צעדים בוני-אמון בתחום הביטחוני, הכלכלי וההומניטרי ובתחומים אחרים.

מגלי והבה: אפשר בכל זאת להצביע על כך שבזמן האחרון הטרור וההסתה פחתו, וניכר כי אבו-מאזן ואנשיו משקיעים מאמץ בעניין זה.

מגלי והבה: אבל, אי-אפשר במקביל להתעלם מהארגונים האחרים, ה"חמאס" ו"הג'יהאד", שמתחזקים ומאיימים כל הזמן להפסיק את ה"הודנה" ולהרוס את מה שסוכם.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כאשר תהיה לעם הפלסטיני מנהיגות פוליטית נחרצת, שתפעל נגד הטרור והאלימות ונגד ההסתה ותבצע רפורמה פוליטית מקיפה ברשות הפלסטינית, שמטרתה להחזירנו לשולחן המשא-ומתן – ואני אישית נותן קרדיט לאבו-מאזן שיפעל בהתאם לשלבים שנקבעו והוסכם עליהם – אז תידרש ישראל לפעול בנושאים שעליהם התחייבה.

מגלי והבה: ואם הפלסטינים יקיימו – אנחנו נקיים לפי השלבים שנקבעו במפת הדרכים, לרבות פירוק מאחזים בלתי חוקיים.

מגלי והבה: העיקרון המנחה: אין ביטחון – אין שלום.

מגלי והבה: המשוואה ידועה ומבוססת על הדדיות.

מגלי והבה: ואיך אפשר לבודד את ההדדיות הזאת ממצב החברה שלנו, מאותו משולש קבוע של ביטחון, כלכלה וחברה?

מגלי והבה: כל אלה ששואלים את עצמם עד כמה הגאוניות הכלכלית תצליח, צריכים גם לשאול את עצמם, אם אותה גאוניות לא קשורה בטבור לאלמנטים אחרים.

מגלי והבה: לדעתי כן, התהליך המדיני ישפיע על התהליך הכלכלי, וכולנו צריכים לשאוף לחזור לשולחן המשא-ומתן.

מגלי והבה: היום מה שאנו עושים הוא שילוב התקווה עם הניסיון לשלום.

מגלי והבה: בואו ננסה את השלום, בואו ננסה לתת תקווה אמיתית לאזור.

מגלי והבה: נכון, חברים, יש הבדל בין הרצוי למצוי.

מגלי והבה: אף אחד לא משלה את עצמו שהכול ינוע כמו שאנחנו רוצים, או כמו שמדינה מתוקנת דורשת.

מגלי והבה: הרי עסק לנו לא עם מדינה דמוקרטית, אלא עם רשות ועם מערכת שממנה נדרשת העמידה בתנאים קשים.

מגלי והבה: על כן לא נוותר עד שאחרון התנאים יתמלא.

מגלי והבה: אבל בואו לא נשכח, שיש ראש ממשלה ויש ממשלה, וצריך לתת להם גיבוי.

מגלי והבה: צריך להפגין אחדות, ולבסוף נגיע להסכמה כואבת, אומנם שנויה במחלוקת, לכאן או לכאן.

מגלי והבה: זו תהיה הסכמה שתוביל אותנו הלאה.

מגלי והבה: יש לי הערה, שאני חוזר עליה, לחברי חברי הכנסת הערבים ולחברי מצד שמאל.

מגלי והבה: תמיד אתם אומרים לנו מה לעשות.

מגלי והבה: אני רוצה לשמוע אתכם, מה אתם אומרים לצד השני, מה עליו לעשות ובאילו תנאים.

מגלי והבה: כשאני אשמע אותם, אולי אני אאמין בכנות דבריהם.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן ליבוביץ, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת שלום שמחון, אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן, אחריו – חבר הכנסת גדעון סער, ואחריו - ראש הממשלה יביע את עמדתו.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת וחברותיה, אני מניח שאף אחד מחברי הבית הזה לא מוכן לתת את ידו למעשה שהוא בלתי חוקי, ולכן כל אחד מחברי הבית יכול להסכים, שמה שהוא בלתי חוקי הוא בלתי חוקי, ואנחנו צריכים לטפל בעניין הזה כמו שאנחנו מטפלים בכל עבירה על החוק בכל מקום אחר בארץ.

אילן ליבוביץ: לכן אנחנו בשינוי מחזקים את ידי ראש הממשלה ושר הביטחון כאשר הם אומרים: אנחנו הולכים לפנות את המאחזים הבלתי-חוקיים.

אילן ליבוביץ: אני רוצה להזכיר, חברי הכנסת, במיוחד לחברי הכנסת מהעבודה וממרצ, שבסיכומו של דבר ממשלת ברק, שחבר הכנסת שריד היה שר בה, אפילו הכשירה בתקופתה מאחזים בלתי חוקיים.

אילן ליבוביץ: למעלה מ-30 מאחזים בלתי חוקיים הוכשרו על-ידי ממשלת ברק ויוסי שריד.

אילן ליבוביץ: מי שהתמודד על ראשות מפלגת העבודה, חבר הכנסת בן-אליעזר, כאשר היה שר הביטחון, בקושי הצליח לפנות מאחז אחד, וגם זה היה כאשר מצנע נשף בעורפו ערב הפריימריס, והוא היה צריך להראות לחברי מפלגת העבודה שהוא עושה משהו, אז הוא רץ מהר לפנות את חוות-גלעד, שכבר למחרת עלתה על הקרקע.

אילן ליבוביץ: אז לצעוק פה יפה הם יודעים, אבל בסיכומו של דבר לא היה שר ביטחון עד לשר הביטחון הנוכחי שהצליח להוריד כל כך הרבה מאחזים בלתי חוקיים.

אילן ליבוביץ: עם המספרים אי-אפשר להתווכח, עם כל הכבוד לחברי ממפלגת העבודה וממרצ, ולכן צריכים להיות כנים ולומר: נכון, אולי לא פונו כל המאחזים הבלתי-חוקיים, אולי עוד הדרך ארוכה, אבל ההתחלה נעשתה ושר הביטחון הזה הצליח להוריד יותר ממה שהורד לפני כן, ואנחנו עדיין צריכים, אדוני ראש הממשלה, לא להסכים לכך שעל כל דבר שיורד גם עולה משהו אחר בחזרה.

אילן ליבוביץ: כי כמו שאנחנו מורידים משהו שהוא בלתי חוקי, אסור לנו להסכים שיעלה משהו בלתי חוקי חדש על הקרקע.

אילן ליבוביץ: אני חושב שהדרך שבה התחלנו, שבה הממשלה הזאת התחילה, היא הדרך הנכונה.

אילן ליבוביץ: ואם אנחנו נמשיך בדרך הזאת, ואם הממשלה הזאת תמשיך בכיוון שבה היא הולכת, ויחד עם שיתוף פעולה מהצד השני - נוכל גם להתקדם ולהתחיל ליישם את מפת הדרכים הלכה למעשה, ואולי בסיכומו של דבר להגיע לשלב הבא.

אילן ליבוביץ: אבל אי-אפשר, אדוני ראש הממשלה, להסכים לכך שמצד אחד אנחנו מפנים מאחזים בלתי חוקיים, ומצד שני עולים על הקרקע מאחזים חדשים.

אילן ליבוביץ: לכן, אדוני ראש הממשלה, אנחנו לפחות מחזקים את ידיך ואת ידיו של שר הביטחון בהורדה של המאחזים הבלתי-חוקיים, ואנחנו עומדים על כך שימשיכו להוריד את אותם מאחזים בלתי חוקיים, אלה שעולים ואלה שימשיכו לעלות.

אילן ליבוביץ: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת אילן ליבוביץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלום שמחון, בבקשה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, גברתי השרה לקליטת עלייה, ראיתי הבוקר בעיתונים, אדוני ראש הממשלה, את מפת - - -

קריאה: יש כאן עוד שרים.

שלום שמחון: סליחה, השר צחי הנגבי, השר גדעון עזרא - - -

ציפי לבני: הוא בירך את כל השרות שנמצאות כאן.

שלום שמחון: את כולם.

שלום שמחון: אדוני ראש הממשלה, ראיתי הבוקר בעיתונים את מפת הדרכים לגליל ולנגב, וראיתי את שורת היישובים החדשים שהממשלה שלך מתכוונת להקים.

שלום שמחון: מתוך היכרות – לא כמו שלך – אבל מתוך היכרות עם הגליל והנגב, אני יודע שיש שם הרבה מאוד מקום גם ליישובים חדשים וגם למתיישבים חדשים.

שלום שמחון: אני גם יודע, אדוני ראש הממשלה, שגם הממשלה שאני ישבתי בה, ממשלה בראשותך, קיבלה החלטה דומה.

שלום שמחון: שאלתי את עצמי לרגע, האם הכוונה היא למחזר החלטות, או יש כוונה אמיתית, באמת, להקים יישובים חדשים בגליל ובנגב, ובעצם מה המטרה בהקמת היישובים האלה?

שלום שמחון: האם הכוונה היא להציב חזון חדש בפני הנוער הישראלי, ליישב את הגליל ואת הנגב, כמו חזונו של דוד בן-גוריון, או הכוונה היא להצהרה בלבד?

שלום שמחון: אני אומר את הדברים, אדוני ראש הממשלה, כיוון שאני יודע שגם ממשלות קודמות חשבו ליישב את הגליל ואת הנגב, אבל במקום זה הם עסקו בדברים אחרים ולא במעשה האמיתי.

שלום שמחון: לדעתי, אדוני ראש הממשלה, הנושא של המאחזים אינו המעשה האמיתי שממשלה בישראל צריכה לעשות.

שלום שמחון: המעשה האמיתי הוא יישוב הגליל והנגב.

אלי אפללו: הוא עושה את זה.

שלום שמחון: אני מודה לך, חבר הכנסת אפללו.

שלום שמחון: אני אומר את הדברים, מכיוון שמנתון שהתפרסם בסוף השבוע שעבר - מאז הקפאת ההתנחלויות על-ידי ממשלת רבין, נבנו בשטחים כ-30,000 יחידות.

שלום שמחון: אני שואל את עצמי, האם 30,000 היחידות האלה הן 30,000 יחידות שהתמלאו במתיישבים חדשים?

שלום שמחון: האם כל היישובים או ההתנחלויות ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה הם יישובים מלאים במתיישבים, הם יישובים מלאים באנשים שרוצים לבוא ולגור שם?

צבי הנדל: הרבה יותר.

שלום שמחון: או שהבנייה שם נועדה, בסופו של דבר, בעיקר לגרות את אלה שאנחנו מתכוונים לעשות אתם שלום?

שלום שמחון: אדוני ראש הממשלה, אני הייתי שר חקלאות בממשלתך.

שלום שמחון: במסגרת הזאת ביקרתי במועצה האזורית דרום הר-חברון.

שלום שמחון: שם לקח אותי ראש המועצה לאחד המאחזים.

שלום שמחון: שאלתי אותו איך התהליך מתרחש.

שלום שמחון: הוא אמר: אנחנו נצמדים לדופן של היישוב, ואנחנו מציבים שם קרוון.

שלום שמחון: לדופן של היישוב - יש גם שתי אפשרויות: או להרחיב את הגדר או להחליט שבסופו של דבר מקימים שם מאחז, שהכוונה שלו לא יותר מאשר לגרות, כיוון שהוא לא נותן דבר.

שלום שמחון: לא על כל גבעה שלטת קם מאחז חדש.

שלום שמחון: אני מציין את זה, כיוון ששאלתי אותו אחרי שהציבו את הקרוון במקום הזה, מה המטרה שלו, כי בסמוך עמד גדוד חי"ר, שבעצם הגן על אותה התנחלות באותו מקום שבו אני הייתי.

שלום שמחון: שאלתי אותו ממה מתפרנס המאחז הזה שהיה בו קרוון אחד ואולי עוד שני אנשים.

שלום שמחון: הוא אמר שיש שם איזו חלקה, שייתנו להם איזו מכסת מים קטנה וייתנו להם לעבוד קצת בחקלאות.

שלום שמחון: בסופו של דבר, האם זה משיג את המטרה האמיתית שלשמה זה נועד, או שאנחנו ממשיכים לעסוק כבר שנים, אדוני ראש הממשלה, בהקמה של מאחזים שבסופו של דבר כולנו מבינים שגם הם יפונו?

שלום שמחון: האם לא כדאי לנו להשקיע את מירב האנרגיה שלנו בהפניית המשאבים ליישובי הגליל והנגב, שזו מטרה אמיתית וראויה לשמה?

שלום שמחון: גם כאשר הסתכלתי באותה מפה בגליל, אני משוכנע, אדוני ראש הממשלה, כמי שעמד בראש מפעל ההתיישבות של המצפים בגליל, שיש עוד הרבה מאוד מקום ליישב בגליל, להקים הרבה יותר יישובים משיש באותה מפה שפורסמה היום.

שלום שמחון: אני חושב שנכון יעשו ממשלות ישראל אם ישקיעו את מירב האנרגיה ואת מירב המאמצים שעומדים לרשותנו בהפניית מתיישבים חדשים לגליל ולנגב.

שלום שמחון: זה המקום שצריך להיות בו.

שלום שמחון: כי אם בסופו של דבר לעת שלום, אדוני ראש הממשלה, יש כוונה לפנות, השאלה המרכזית היא בעצם למה הקמנו את אותם מאחזים ועל מה הם שולטים.

שלום שמחון: אם מראש הדבר הזה נועד לפינוי ומראש בסופו של דבר הוא תוקצב – אני, אגב, גם לא יודע על-ידי איזה משרד ממשלתי מתוקצבת הקמת המאחזים החדשים, כי מי שמשלם את העניין בסופו של דבר - - -

אברהם בורג: החטיבה להתיישבות.

שלום שמחון: אתה אומר שזה מתקציב החטיבה להתיישבות?

שלום שמחון: זה דבר מעניין, ששווה שפעם ייבדק על-ידי גורמים מוסכמים, כדי להבין איך יכול להיות שמקימים כל כך הרבה מאחזים ושום משרד ממשלתי לא יודע שהוא אכן מממן את זה.

שלום שמחון: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: צר לי, אחי היקר, חבר הכנסת שמחון.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: לרשות אדוני חמש דקות, כי חבר הכנסת איתן אינו נמצא כאן.

ראובן ריבלין: אדוני יכול לנצל את כל זמן סיעתו, אבל אני בטוח שאין צורך בזה.

ראובן ריבלין: לאחר חבר הכנסת גדעון סער ישיב ראש הממשלה לכל הדוברים.

ראובן ריבלין: נא לצלצל, על מנת להודיע שראש הממשלה מדבר.

גדעון סער: אדוני ראש הממשלה, כנסת נכבדה, כותרת הדיון היום היא: פינוי המאחזים וההתנחלויות.

גדעון סער: אני יכול להבין גורמים מסוימים באופוזיציה שיש להם תשוקה בעניין הזה של פינוי מאחזים, אבל איך הכנסתם התנחלויות?

גדעון סער: מה הקשר עכשיו?

גדעון סער: אתם לא מכירים את ההסכמים שאתם הבאתם לבית הזה, שלפיהם כל נושא ההתיישבות הוא נושא רלוונטי - - -

אבשלום וילן: איך אתה הבאת לפני שבוע הצעת החלטה כשראש הממשלה היה בנורבגיה, ואותי באו לשאול חברי פרלמנט נורבגים, מי זה גדעון סער שמוציא החלטות נגד ראש הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: - - -

טלב אלסאנע: - - -

גדעון סער: אני אענה לך על זה פעמיים.

ג'מאל זחאלקה: יש חלוקת עבודה.

גדעון סער: פעם אחת חשוב שגם בנורבגיה, גם אצל חברי הפרלמנט הנורבגים, תופנם הזכות של העם היהודי על ארץ-ישראל, מה גם שזאת התורה שלמדנו תמיד מראש הממשלה.

אליעזר כהן: למה זה חשוב לנורבגים?

גדעון סער: דרך אגב, בנורבגיה יש חוגים נוצריים רחבים שהתמיכה שלהם במדינת ישראל היא תמיכה בלתי רגילה.

גדעון סער: אבל, כאשר אתם מכתירים את נושא הדיון בשם "פינוי המאחזים וההתנחלויות", אתם כבר רוצים לראות אולי בפינוי ההתנחלויות.

גדעון סער: אני מתפלא, דרך אגב, על חברים בסיעות מסוימות, לא אלה שיושבות פה, אלא נגיד כמה שיושבים שם, איך הם חתמו על זה.

גדעון סער: זה רק מעיד על עומק האיבה להתיישבות.

גדעון סער: גם ראינו את זה היום.

גדעון סער: שמענו את חברת הכנסת קולט אביטל מדברת על גידולים סרטניים, כל מיני מינוחים שלא מתאימים.

עסאם מח'ול: - - -

צבי הנדל: "כיבוש", "כיבוש".

גדעון סער: אני אגיד לך, אני מברך על סיום הכיבוש הסורי בלבנון.

גדעון סער: חבר הכנסת בשארה, שדיבר פה, לא הזכיר את הנושא הזה במלה אחת.

גדעון סער: זאת התקפלות תחת לחץ אמריקני.

עסאם מח'ול: נגד הכיבוש - - -

אחמד טיבי: - - -

גדעון סער: אני נגד הכיבוש הסורי בלבנון, אבל כשעם ישראל נמצא בארצו, הוא לא כובש בארצו.

ראובן ריבלין: שאלתם הובנה.

גדעון סער: הדבר המוזר הוא, שתנועה עם עבר כל כך מפואר בנושא ההתיישבות, חבר הכנסת רמון, תנועה עם עבר אדיר בנושא ההתיישבות, מגלה איבה כזאת להתיישבות, וזה מעורר הרבה סימני שאלה, וזה מטריד.

גדעון סער: מילא, נגיד שזו תנועה שיישבה רק בנגב, אבל אתם הרי הקמתם את נצרים, את עופרה, את חברון.

דני יתום: גדעון, באופן חוקי.

גדעון סער: אני אמרתי שכותרת הדיון היא לא רק פינוי מאחזים.

גדעון סער: לא יכולתם להתאפק, כתבתם: פינוי המאחזים וההתנחלויות.

גדעון סער: אתם, היתה לכם הזכות בתקופה שעדיין הייתם בשלטון, ועדיין הייתם תנועה דומיננטית באותה עת בישראל, להתחיל את מפעל ההתיישבות ביהודה ושומרון, אז מה הלהט הזה?

גדעון סער: איך אתם מסבירים את זה?

גדעון סער: למה השתניתם?

חיים רמון: אם לא היינו עושים את זה, לא הייתם בחיים בשלטון.

גדעון סער: אבל, חבר הכנסת חיים רמון, אתה באמת התעלית על עצמך, במה התעלית על עצמך?

חיים רמון: אנחנו מתקנים טעויות קשות, שאתם דבקים בהן.

גדעון סער: כשדיברת על כך – או רמזת על כך, ואתה תגדיר את זה אולי יותר טוב – שאנחנו משקרים לאמריקנים.

גדעון סער: אמרת את זה.

חיים רמון: אני אמרתי?

חיים רמון: אני ציטטתי את השגריר, שאמר שהורדתם שמונה יישובים והקמתם שבעה.

גדעון סער: השגריר קרצר?

גדעון סער: אני אגיד לך מה מוציא אותך מדעתך.

גדעון סער: אתם, שהלכתם לבחירות ב-2001 וניסיתם להסביר לעם בישראל מדוע זה יהיה אסון נוראי אם ראש הממשלה אריאל שרון ייבחר, הסברתם לאיזה בידוד בין-לאומי ניקלע, כיצד היחסים עם ארצות-הברית יידרדרו, מה מוציא אתכם מדעתכם?

גדעון סער: - שאתם יודעים שהיחסים עם הממשל האמריקני מעולם לא היו יותר טובים, ואתם גם יודעים שהם מתבססים על אמינות.

חיים רמון: הבעתי את דעתי.

גדעון סער: הרי אני שמעתי אותך וכולם שמעו אותך, חבר הכנסת רמון.

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, חבר הכנסת סער לא הפריע לך.

חיים אורון: חבר הכנסת סער, מה דעתך על המאחזים הלא-חוקיים?

ראובן ריבלין: אבל אתם דיברתם גם על ההתנחלויות, חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: אני שואל אותו על המאחזים הלא-חוקיים.

ראובן ריבלין: דעתו היא שזה דבר לא חוקי.

גדעון סער: אני חושב, חבר הכנסת רמון, שהאחריות הלאומית מחייבת אותך כאשר אתה עולה על הדוכן הזה, לא לומר את הדברים האלה, אפילו לא ברמזים, כי אתה הרי לא רוצה להזיק למדינת ישראל.

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, זה לא יכול להימשך כך.

גדעון סער: אני חושב, שמאחר שאנחנו גם נמצאים בתקופה קשה, תקופה שבה יהיו הכרעות לא פשוטות, שהן קשות לכל אחד מאתנו, צריך בהחלט, כאשר אנחנו רואים תופעות של קריאה לסירוב פקודה ושל עבריינות אידיאולוגית מסוגים שונים - ואני בעניין הזה הייתי עקבי, שאם התופעות הללו יהיו בקצה הזה של המפה הפוליטית או בקצה אחר, להזהיר את כל מי שחושב ללכת בדרך הזאת של עבריינות אידיאולוגית וחציית קווים אדומים, שאנחנו לא נקבל התנהגות כזאת.

גדעון סער: אנחנו נעמוד על כך ששלטון החוק ייאכף, ולא נקבל סרבנות מכל סוג שהוא, ולא נקבל עבריינות אידיאולוגית מכל סוג שהוא.

ראובן ריבלין: תודה רבה, כי זמנך תם, אדוני.

גדעון סער: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: אני חושב שחשוב שכולנו, ערב צאתו של ראש הממשלה לוושינגטון, נאחל לו דרך צלחה - -

ראובן ריבלין: להוציא את העוזרים הפרלמנטריים שם; להוציא את כל העוזרים הפרלמנטריים, את כולם, את כולם.

גדעון סער: - - ואני מציע לחברי באופוזיציה, אני יודע שזה קשה, תתעלו פעם אחת, תתעלו פעם אחת, ותעשו זאת בדרך כזאת שתצביעו היום בעד הודעתו של ראש הממשלה, וכך נאחל כולנו דרך צלחה לראש הממשלה, שיוצא לשליחות מדינית חשובה בוושינגטון.

גדעון סער: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא כבוד ראש הממשלה וישיב על הצעת 40 החותמים ולדוברים שדיברו אחריהם.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי האופוזיציה, הקפדתי עם חברי הקואליציה כשאתם דיברתם, אקפיד אתכם כאשר ראש הממשלה מדבר.

ראובן ריבלין: אבקש להשתמש במשורה בזכות הזעקה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את דבריכם, וברצוני להתייחס לנושא בקצרה.

אריאל שרון: כבר שלוש שנים אנו מתמודדים נגד מתקפת טרור פלסטינית אכזרית, ששמה לה למטרה לשבור את רוחה של החברה הישראלית.

אריאל שרון: בשלוש שנים אלה עמדו בגבורה בחזית המאבק נגד הטרור כוחות הביטחון של מדינת ישראל, אזרחי ישראל כולם, ובתוכם מתיישבי יהודה, שומרון וחבל-עזה, שנאלצו להתמודד יום-יום עם התקפות רצחניות נגדם ונגד בני משפחותיהם.

אריאל שרון: במקביל, בעוד המערכה נמשכת, נערך ניסיון של רבים בישראל ובעולם להשחיר את פניהם של המתיישבים, ניסיון אשר קיבל לעתים, למרבה הצער, גיבוי גם מחברי בתוך הבית הזה.

אריאל שרון: לצערי, גם היום ניצלו כמה מחברי הכנסת את הבמה שניתנה להם - -

עסאם מח'ול: - - - המתנחלים.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת מח'ול.

אריאל שרון: - - בדיון בנושא המאחזים הבלתי-מורשים על מנת להשמיץ את ציבור המתיישבים שעמד במשך שנים במערכה קשה.

רן כהן: - - - אדוני ראש הממשלה, בלתי חוקיים, לא רק שהם בלתי חוקיים, הם אנטי-חוקיים.

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אל תתפרץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, שמעו אותו עד שהתחלתם גם אתם לצעוק.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד - - -

עסאם מח'ול: - - -

זאב בוים: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, אתה תעלה לבמה, תאמר מה שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אתה לא עוזר לי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אתה לא עוזר לי ולא עוזר לראש הממשלה.

רן כהן: - - -

עסאם מח'ול: הכובש - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת מח'ול, שמעו אותך קודם, לא צריך כל רגע.

עסאם מח'ול: - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: עכשיו ראש הממשלה בדיבור, ואדוני יכול אחר כך להיפגש אתו ולומר לו את מה שהוא רוצה.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, חבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: רבותי, עכשיו ראש הממשלה ידבר.

טלב אלסאנע: נאום כזה הוא אור ירוק.

יחיאל חזן: - - -

ראובן ריבלין: אתה לא עוזר לי, חבר הכנסת חזן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אתם לא עוזרים לי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה סיימת את זכותך לצעוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אני מבקש לא לצעוק, תודה רבה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה מדבר עכשיו, אני מבקש לשבת.

אריאל שרון: השמצות אלה על ציבור המתיישבים אינן מקובלות עלי, ולדעתי אין להן מקום בשיח הציבורי בישראל.

אריאל שרון: אני חושב שטעות חמורה עושים אלו בתוכנו – מימין ומשמאל – הקושרים את סוגיית המאחזים הבלתי-מורשים להתיישבות, ובכך משחקים לידי אויבינו.

זהבה גלאון: - - - אתה עושה צחוק מהכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חברת הכנסת גלאון, הוא עונה לך בדיוק על הדברים הקשים שאמרת על המתנחלים.

ראובן ריבלין: את אמרת דברים קשים על המתנחלים.

זהבה גלאון: אני אמרתי דברים קשים?

זהבה גלאון: הממשלה עושה דברים קשים.

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: הוא עונה לך, מספיק, תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אף אחד לא שומע אותך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אתם ביקשתם, 40 חברי הכנסת, לשמוע את עמדתו של ראש הממשלה, ואתם לא מאפשרים לקיים את התקנון שעל-פיו ביקשתם לשמוע את ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה לא ידבר אם כל הזמן את תצעקי פה.

זהבה גלאון: ראש הממשלה מזלזל בכנסת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, אני אשמור על כבוד הכנסת, את תשבי עכשיו ותשמעי את ראש הממשלה כי את חתמת על מכתב ה-40.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, יש פריימריס במרצ, מה קורה פה?

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אתם ביקשתם שראש הממשלה יבוא לפני הכנסת, על-פי בקשת חתימת 40 חברי הכנסת, הוא יאמר את דברו, כי הכנסת תצביע על דברו בסיום דבריו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, אתה מגדיש את הסאה.

אריאל שרון: חשוב להבהיר, עתידה של ההתיישבות היהודית ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה ייקבע אך ורק כאשר נגיע לדון בהסדרי הקבע, שיובילו, בעזרת השם, לשלום בין ישראל לפלסטינים.

אריאל שרון: אין לנו שום כוונה לעסוק בכך עכשיו, יהיה זה לא נכון מבחינת האינטרסים של ישראל לעסוק בכך כרגע.

אריאל שרון: שאלת המאחזים הבלתי-מורשים היא שאלה ישראלית פנימית מחד גיסא, אך בעלת רגישות בין-לאומית רבה, מאידך גיסא.

אריאל שרון: מנהיגים רבים בכל רחבי העולם, לרבות ידידינו הטובים ביותר, חזרו והביעו בפני ובפני רבים משרי הממשלה מחאה על כך.

אריאל שרון: לכולם הבהרתי כי המאחזים הבלתי-מורשים נבנו ללא היתר.

אריאל שרון: ישראל, כמדינת חוק, תסדיר עניין זה על-ידי הרשויות המוסמכות שלה, על-פי יכולתן ושיקול דעתן, כפי שהיא פועלת ותפעל נגד בנייה בלתי חוקית בכל מקום אחר.

אריאל שרון: הודעתי זאת בכמה ישיבות ממשלה וחזרתי על דברי בהודעתי בפסגת עקבה.

אריאל שרון: הודעתי כי מאחזים בלתי מורשים יפונו.

אריאל שרון: כך פעלנו בממשלה הקודמת ובממשלה הנוכחית, וכך בכוונתנו להמשיך ולפעול.

יוסי שריד: שקר וכזב.

זהבה גלאון: - - - המאחזים הבלתי-מורשים.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אמר יוסי שריד, נשמע ונכתב בפרוטוקול.

ראובן ריבלין: נשמע מה שאמרת, חברת הכנסת גלאון.

יוסי שריד: תסתבך בשקרים, אז אולי גם אתה - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: אתם לא עוזרים לי.

גלעד ארדן: - - - שולמית אלוני אולי?

ראובן ריבלין: אתם לא עוזרים לראש הממשלה, חבר הכנסת ארדן.

יחיאל חזן: אתה עדיין יושב-ראש מרצ?

ראובן ריבלין: אני בתוך הממשלה לא אעשה סדר, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה פה, הוא יכול.

אהוד אולמרט: אני חייב להגן על ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: בהחלט, שמענו, אבל מעכשיו תיתן לראש הממשלה להגן על עצמו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, ההצבעה היום היא על ההודעה שמסרתי כאן.

אריאל שרון: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הודעתי.

אריאל שרון: תודה רבה.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן.

אופיר פינס-פז: תשאל אותו.

ראובן ריבלין: רבותי, שר הביטחון, שאינו נמצא פה, והשר לביטחון פנים ביקשו, עקב תיקיהם בממשלה, להתערב בדיון על-פי הסמכות הנתונה להם.

ראובן ריבלין: כבוד השר הנגבי, בבקשה.

קריאות: - - -

יוסף יצחק פריצקי: - - -

דליה איציק: אבל אתה באת לתקן, השר פריצקי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

קריאה: מאיפה באת ולאן אתה הולך?

קריאה: מה קרה לך?

ראובן ריבלין: הוא השר שיש לו נגיעה, באישור ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: לא ייעשה פה שום דבר מחוץ לתקנון.

ראובן ריבלין: גם שר הביטחון וגם השר לביטחון פנים היו אחראים על פינוי היאחזויות.

חיים אורון: בלתי מורשה הוא מורשה חתימה?

ראובן ריבלין: אדוני השר לשעבר יודע היטב, שאם ראש הממשלה היה מדבר בענייני חקלאות, גם שר החקלאות היה יכול להתערב בדיון.

ראובן ריבלין: אם אדוני רוצה, הוא יכול לראות את התקנון.

רן כהן: אפשר להסביר את זה לראש הממשלה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה - - -

ראובן ריבלין: אני לא יכול לשמש לכם לא כמתורגמן ולא כיוצר של תבניות מלים.

ראובן ריבלין: תפקידי לנהל פה את הדיון ואני אנהל אותו.

ראובן ריבלין: השר צחי הנגבי, בבקשה.

צחי הנגבי: לאור הערות שהיו בדיון, התבקשתי להבהיר את ההבדל שבין פעילות כוחות הביטחון בכל הנוגע לפינוי מאחזים בלתי מורשים, לבין פעילותם של שוטרים ממחוז ש"י.

חיים רמון: מה זה?

אברהם בורג: מה זה בדיוק?

צחי הנגבי: לדעתי זה מהביטוי unauthorized outpost .

צחי הנגבי: מזה זה נהיה.

אופיר פינס-פז: הכול לא חוקי.

קריאה: מאחזים לא חוקיים.

צחי הנגבי: אתה מאשים את הממשלות בראשות מפלגתך שהן עשו מעשים בלתי חוקיים?

צחי הנגבי: לא.

צחי הנגבי: אתה יכול להגיד שהן עשו מעשים מוטעים.

חיים רמון: אני מאשים שהם עשו מעשים טיפשיים.

צחי הנגבי: זה בסדר.

חיים רמון: אני לא יודע אם לא חוקיים, אבל טיפשיים.

צחי הנגבי: יושבים פה עדיין שרים ממפלגת העבודה שאישרו הרבה התיישבויות בנערותם, לפחות אחד כזה היה פה.

צחי הנגבי: לגופו של עניין, מחוז שומרון ויהודה, מחוז ש"י, פועל בכפוף לכך שהפקודות באזורים – כך זה נקרא בהקשר זה איו"ש, אזור יהודה ושומרון - מתקבלות על בסיס של סמכות של אלוף הפיקוד, הוא המושל הצבאי.

צחי הנגבי: כאשר מגיעים לביצוע של פעילות שתכליתה הורדת מאחז, למשטרה אין שום עילה להתערב אלא כאשר יש התנגדות, בין שזו התנגדות פעילה ובין שזו התנגדות פסיבית.

צחי הנגבי: כאשר יש התנגדות, יש עימות, וכאשר יש עימות, הממשלות בעבר וגם הממשלה הנוכחית העדיפו תמיד שהעימות הזה לא יתנהל בין חיילים לבין מתיישבים, או בין חיילות לבין מתיישבות.

צחי הנגבי: רק אז נכנסת לפעולה התגבורת המשטרתית.

זהבה גלאון: - - - אם מורשים או לא.

אברהם בורג: אם יפנו - - -

צחי הנגבי: כן, כאשר בעתיד יהיה פינוי נוסף - פינויים כבר נעשו ופינויים של מאחזים בלתי מורשים צפויים בעתיד וגם בקרוב.

צחי הנגבי: אני רוצה לסיים בכך שאעלה פרק נוסטלגיה עבור חברי הצעירים.

צחי הנגבי: אברום בורג, אנחנו נכנסנו יחד לכנסת, נדמה לי שב-1988, אבל כמה שנים קודם, כאשר אתה הפגנת מהעבר הזה של הכביש, אני הפגנתי נגד מנחם בגין במצודת-זאב.

צחי הנגבי: נדמה לי שזה היה ב-1978-1979.

צחי הנגבי: היתה החלטה של ממשלת בגין להקפיא את ההתיישבות לשלושה חודשים.

צחי הנגבי: החברים שלי ואני היינו אז בתנועה מאוד פופולרית, שנקראה "שלום אכזב".

צחי הנגבי: היו בה בערך שבעה חברים.

יצחק הרצוג: מה זה - היסטוריה עכשיו?

ראובן ריבלין: נהייתם צנזורים, חבר הכנסת הרצוג, מה זה היסטוריה.

ראובן ריבלין: אתה יש לך עוד סיכוי רב להיות שר פעם.

יצחק הרצוג: מה זה לא מורשה?

חיים אורון: אם שוטר יעצור אותי, אדוני השר, הוא יגיד לי: אתה עובר במהירות לא מורשה, או במהירות לא חוקית?

צחי הנגבי: כיוון שמתי מעט השתתפו - - - הם לא רוצים ללכת הביתה?

צחי הנגבי: חיים, אתה לא ממהר?

צחי הנגבי: אמרת שאתה ממהר.

חיים רמון: הבתים של הבדואים, שאתה טוען שהם לא חוקיים, הם לא מורשים?

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: אתה לא חייב למשוך זמן.

צחי הנגבי: אבל אתם מפריעים לי למשוך זמן.

צחי הנגבי: חבר הכנסת רמון, אני אדבר רק אתך.

צחי הנגבי: ההפגנה ההיא היתה ההפגנה הראשונה שלי, רצינו להפגין נגד הקפאת ההתיישבות.

צחי הנגבי: אז הלכנו אל יגאל הורביץ, זיכרונו לברכה, הוא היה בעל מפעל לגלידות, והוא עשה לנו מפה של יהודה ושומרון מקרח.

צחי הנגבי: באנו והפגנו מול מצודת-זאב במחאה על הקפאת ההתיישבויות.

צחי הנגבי: היו אז בערך 10,000 תושבים ביהודה ובשומרון, וחרדנו שמא ההקפאה הזאת תימשך לפרק זמן של יותר משלושה חודשים.

צחי הנגבי: לשמחתי התבדינו.

צחי הנגבי: עברו מאז 25 שנה, היתוספו עוד 250,000 תושבים, וכבר אין שום משמעות לכל ההפגנות האלה.

צחי הנגבי: גם לאחר שהמאחזים הבלתי-מורשים יוסרו מעל המפה, עדיין יישארו רבע מיליון תושבים ביהודה ושומרון.

צחי הנגבי: זה הגיוני לא להתנכר להם אלא לחזק אותם, וזה גם מה שראש הממשלה אמר בדברו.

צחי הנגבי: תודה.

יצחק הרצוג: ראש הממשלה אמר שזה כיבוש.

חיים רמון: מה עם הבדואים בנגב?

חיים רמון: הם לא מורשים או לא חוקיים?

ראובן ריבלין: תודה לשר לביטחון פנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, על-פי בקשתך התקיים דיון שבו שמענו את ראש הממשלה, ועכשיו ראש הממשלה בוודאי שכנע אותך, ולכן אני נותן לך הזדמנות להצביע.

חיים רמון: חשבתי שהדיון הזה יסביר לי.

חיים רמון: אחרי הדיון אני פחות - - -

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תם הדיון בנושא התנחלויות והיאחזויות על-פי בקשת 40 חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: ראו נא, חברים, אנחנו מצביעים על הודעת ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: מי שהוא בעד הודעת ראש הממשלה מצביע בעד, מי שהוא נגד הודעת ראש הממשלה מצביע נגד.

ראובן ריבלין: הנמנעים יכולים להימנע.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: כולכם מורשים להצביע במקומותיכם ופעם אחת.

דליה איציק: אבל זה לא חוקי.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי חברי הכנסת.

קריאה: - - - שהצביעו פעמיים.

ראובן ריבלין: אפילו בצחוק לא צריך להגיד את זה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הודעת ראש הממשלה – 47 נגד – 27 נמנעים – 1 הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי, 47 חברי הכנסת תמכו בהודעת ראש הממשלה, 27 היו נגד הודעת ראש הממשלה ואחד נמנע.

ראובן ריבלין: לפיכך, הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

זהבה גלאון: סליחה, שכחתי להצביע.

ראובן ריבלין: אין דבר, בפעם הבאה אל תשכחי.

ראובן ריבלין: הכנתי אתכם הרבה זמן.

ראובן ריבלין: אני לא מוסיף להצבעה כדי שלא לגרום לתקדים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: ["דברי הכנסת", כרך 198, עמ' 8811.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: הודעת יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה בדבר כוונה להחיל דין רציפות.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על-פי חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993, אני מתכבד להודיע במליאת הכנסת על רצונה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות להחיל על הצעת חוק כתוביות ושפת סימנים בשידורי טלוויזיה, התשס"ב-2002, הצעות חוק מס' 3182, את דין הרציפות.

שאול יהלום: על-פי הוראות החוק האמור, רשאית כל סיעה הרוצה בכך, או הממשלה, להציע בתוך שבועיים שדין רציפות לא יחול על הצעת החוק.

שאול יהלום: אם תוגש הצעה כזאת, תחליט הכנסת בעניין.

שאול יהלום: אם לא תוגש הצעה כזאת, או אם תוגש ותידחה, תמשיך ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדון בהצעת החוק, ורשאית היא לנהוג בדיונים שנתקיימו בכנסת הקודמת כאילו היו דיונים שלה.

שאול יהלום: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, בתוך שבועיים יכולות הסיעות להגיש את התנגדותן להחלת דין הרציפות.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/42).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הבא הוא: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 19), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק שר המשפטים טומי לפיד, בבקשה.

המשפטים יוסף לפיד: אדוני היושב-ראש, אני מצטער שהמליאה די התרוקנה כי מדובר בחוק די חשוב.

המשפטים יוסף לפיד: בעקבות המשבר בערוץ השלישי, הוא ערוץ-10, החליטה הממשלה למנות ועדת שרים מיוחדת בראשותי על מנת לבחון את הדרכים להסדרת הנושא ולהבטחת האינטרסים הציבוריים, הכלכליים והתרבותיים, מתוך מגמה לשמור על פלורליזם בתקשורת.

המשפטים יוסף לפיד: הוועדה, בעזרת צוות בין-משרדי בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה אביגדור יצחקי, בחנה את שוק השידורים המסחריים ומצאה כי ההתפתחויות שחלו בו מחייבות התאמה של הדרישות הקיימות בחוק כרגע, וכי יש לשנות חלקים מהחוק כדי לאפשר את תפקודם של שני הערוצים.

המשפטים יוסף לפיד: נדרשה זיקה חזקה יותר בין הכנסות הזכיינים לבין ההוצאות הנדרשות מהם.

המשפטים יוסף לפיד: דהיינו, הדרישות של הרגולציה היו כאלה, שלאור ההתרסקות בשוק הפרסומת, ערוץ-10 לא יכול היה לעמוד בהן, וגם ערוץ-2 מצא את עצמו בקשיים כלכליים.

המשפטים יוסף לפיד: בהצעת החוק שאני מתכבד להביא בפניכם, יש קביעה מתוקנת של תנאי הרגולציה של ערוץ מסחרי, וביניהם: תיקון סכום ההוצאה השנתית הכוללת, מסגרת ההוצאה על תוכניות מסוגה עילית ומסגרת ההוצאה על חדשות.

המשפטים יוסף לפיד: שינוי הכללים נכון לגבי כל הזכיינים בשוק השידור, כלומר גם ערוץ-10 וגם ערוץ-2.

המשפטים יוסף לפיד: ההורדה של המחויבות ברגולציה עוררה דאגה בציבור המפיקים, האמנים, אנשים יצירתיים, שמא מספר ההפקות הישראליות ירד על חשבון טלנובלות, אבל אנחנו מצאנו שגם אם אנחנו מפחיתים את כמות ההפקות פר-ערוץ, עדיין שני הערוצים ביחד יבטיחו ליוצרים הישראלים יותר פרנסה מאשר ערוץ אחד לפי הרגולציה הישנה.

המשפטים יוסף לפיד: דאגנו במסגרת החוק הזה גם לחזק את מעמדו של המנכ"ל כעורך ראשי, כדי למנוע התערבות פוליטית אפשרית של הבעלים.

המשפטים יוסף לפיד: היו לנו סיבות טובות לעשות זאת, ולא אפרט.

אבשלום וילן: זה נקרא סיפורי סאבא?

המשפטים יוסף לפיד: על מנת להפיג את חוסר הוודאות, ומכיוון שבמצב השוק הנוכחי אין יכולת קיום ליותר משני ערוצים מסחריים מרכזיים, הוחלט שלא לעבור לעת עתה לשיטה של רשיונות, ובזה יש הרעה של הבטחה שניתנה לערוץ-2, אבל מצאנו שאין כל סיכוי לקיים את ערוץ-10 אם לערוץ השני יינתנו רשיונות.

המשפטים יוסף לפיד: לכן חזרנו וחייבנו אותם ללכת למכרז.

המשפטים יוסף לפיד: עם זאת החלטנו, שאם ערוץ-10 יוכיח שהוא בר-קיימא, נאפשר, אם ירצו, לשלוש החברות של הערוץ השני להתאחד לערוץ אחד, ומי שיקבע הוא הממונה על ההגבלים העסקיים, שימצא אם לערוץ-10 יש בסביבות 30% פרסומת, דבר שיאפשר לשלוש החברות של ערוץ-2 להתאחד.

המשפטים יוסף לפיד: אם לא יהיה בר-קיימא, יהיו שני ערוצים של ערוץ-2 שיוכלו להתאחד.

המשפטים יוסף לפיד: נקבע גם, כי הוצאת המכרז להפעלה על-ידי זכיין אחד או שניים תיקבע לפי הערכת כושר התחרות.

המשפטים יוסף לפיד: ההצעה משקפת את החלטות הממשלה ואת רצונה לשמור על תחרות יחד עם רמת שידורים גבוהה.

המשפטים יוסף לפיד: אני קורא לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת, כי היא הדרך היחידה להציל את ערוץ-10, ויש אינטרס ציבורי בכך שיהיו שני ערוצים מסחריים ולא ערוץ מסחרי בלבדי, ששולט לבדו בשוק.

המשפטים יוסף לפיד: אילו השארנו ערוץ מסחרי אחד ששולט בכל שוק הפרסום, היינו צריכים להתיר פרסומת בכבלים ובלוויין, כי אנחנו לא יכולים להשאיר רק לערוץ אחד את כל שוק הפרסומת.

המשפטים יוסף לפיד: כבר הוכח שכאשר יש תחרות מחירי הפרסומת יורדים.

המשפטים יוסף לפיד: מכל הבחינות האפשריות, אדוני היושב-ראש, זאת הצעת חוק שבאה לשפר את המצב ובאה להציל ערוץ טלוויזיה בישראל, ועל כן אני מבקש לאשרה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, הצעת החוק נדונה היום בקריאה ראשונה, ולכן, כפי שהתקנון מאפשר, יש לנו רשימת דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חברי הכנסת עסאם מח'ול, אחמד טיבי וישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת ברכה, שלוש דקות לרשותך.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שיש מקום לחזק את האינטרס הציבורי בשידור של הטלוויזיה.

מוחמד ברכה: רק לא מזמן היה דיון בוועדת החינוך והתרבות על תקנות שמחייבות את הרשות השנייה בכל מה שנוגע לזכויות החירשים.

מוחמד ברכה: כמובן, אני לא הולך לדבר על זה, הצעת החוק כבודה במקומה מונח, אבל אני חושב שהעיקרון של תחרותיות הוא טוב ככל שהוא יכול לשמש לשירות האינטרס הציבורי, ולא אינטרסים של קרטלים כלכליים, תקשורתיים וכו'.

מוחמד ברכה: בשתי הדקות שנותרו לי אני רוצה דווקא להתייחס לנאומו של ראש הממשלה ולשיר ההלל שהוא הרעיף על המתנחלים.

מוחמד ברכה: דווקא בימים אלה, שבהם נתפסת חוליית טרור של מתנחלים, קבוצת טרור של מתנחלים, ואנשים נמצאים במעצר, במקום להסתייג מההתנהגות הברוטלית הנפשעת של המתנחלים בעצם התנחלותם ובעצם התנהגותם, הוא בוחר להלל אותם כדי לצאת לוושינגטון עם ברכת הדרך.

יחיאל חזן: לא שמעתי אותך מסתייג מעצם התנהגותם של הטרוריסטים - - -

מוחמד ברכה: דווקא שמעת אותי.

מוחמד ברכה: אתה אומר דבר לא נכון, דווקא שמעת אותי, מה אתה צריך את זה?

מוחמד ברכה: שמעת אותי כמה פעמים.

מוחמד ברכה: אני לפחות לא צבוע, לא דו-לשוני, אני אומר את הדברים, אני נגד פגיעה בחפים מפשע ישראלים, נגד פגיעה בחפים מפשע פלסטינים ונגד הכיבוש.

מוחמד ברכה: הדבר הזה טבוע בעצם הווייתי הפוליטית, אני לא מחדש שום דבר.

מוחמד ברכה: אבל אלה שמגמגמים ולא יוצא להם אפילו הביטוי של התנצלות על הריגתם של ילד פלסטיני או אשה פלסטינית - אני חושב שצריך לבדוק את מערכת הערכים שלהם.

מוחמד ברכה: מובן שאני לא אבקש את זה ממתנחלים, שעצם קיומם הפיזי על קרקע לא שלהם, זה דבר שמנוגד לכל ערך תקין.

מוחמד ברכה: דווקא בימים אלה, שיש ארגון טרור יהודי, המתנחלים זוכים לשבחים.

מוחמד ברכה: לדעתי ההתנהלות הזאת של מתנחלים כנגד הפלסטינים היא פועל יוצא מעצם העובדה שהם יושבים על אדמה לא להם.

מוחמד ברכה: הם לא מסתפקים במבצעים, במרכאות או בלי מרכאות, שעושה הצבא, צבא הכיבוש כנגד העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: הם חושבים שזה אפילו לא מספיק.

מוחמד ברכה: וההתנהלות דווקא של הקבוצה של המתנחלים הקיצונים ביותר בחברון היא התנהלות שעלולה להמיט אסון על שני העמים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מוחמד ברכה: אני מסיים.

מוחמד ברכה: הדברים האלה באים לידי ביטוי מדי פעם, אבל אין ספק שחומר הנפץ שיש בחברון הוא חומר נפץ המכוון על-ידי החיכוך היומיומי של 200-300 מתנחלים מול 130,000 פלסטינים בחברון.

מוחמד ברכה: זה חומר נפיץ, ואני חושב שטוב היה אילו ראש הממשלה היה מדבר על כך שבסופו של דבר מי שרוצה להתקדם לתהליך שלום צריך לפרק התנחלויות - לא מאחזים בלתי חוקיים, אלא את כל ההתנחלויות.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי חבר הכנסת אחמד טיבי ידבר חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מח'ול, שלוש דקות, כידוע, לרשותך.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדבר המרכזי שצריך להדאיג את הציבור בישראל בענייני ערוצי הטלוויזיה הוא, איך לחזק מצד אחד את הערוץ הציבורי ואיך להגביר את היכולת שלו לספק ולענות על הצרכים של הציבור כולו.

עסאם מח'ול: אני אומר את הדברים האלה מכיוון שאני מרגיש, חש ושומע כמעט בכל יום, שמתנהל ציד מכשפות בטלוויזיה הציבורית הישראלית נגד ההתייחסות לציבור הערבי בישראל, וכמעט שמתבצע סיכול ממוקד של התשדירים הטלוויזיוניים בערבית.

עסאם מח'ול: אני מדבר על הערוץ הציבורי, אני מדבר על הערוץ של הטלוויזיה הישראלית, שעבורו אנשים משלמים מסים ועבורו אנשים מתחייבים למדינה.

עסאם מח'ול: מהכסף שלהם הם לא נהנים.

עסאם מח'ול: לא רק זאת שמספר שעות השידור בשפה הערבית בטלוויזיה הישראלית הולך ומתמעט משנה לשנה, ממנכ"ל למנכ"ל, אנחנו עדים בימים אלה לתקופה שחורה של הטלוויזיה הישראלית ביחס שלה לציבור הערבי.

עסאם מח'ול: הסימן הראשון היה בהעברת השידורים לשידורים דיגיטליים, שאי-אפשר לקלוט אותם במקלטים הרגילים, בהתחברות הרגילה של התושבים ביישובים, אלא צריך כבלים או צלחת והכול כרוך בעלויות נוספות.

עסאם מח'ול: אני מדבר על כך לא מכיוון שאני חושב שהתוכניות היו מהממות, שאנשים לא היו יכולים בלעדיהן, אבל לפעמים אנשים לא יכולים בלעדיהן מכיוון שבכל זאת את הרע הזה רצו להיות זכאים לראות ולקלוט אצלם בבית.

עסאם מח'ול: אני חושב שזאת שערורייה שלא היתה כמותה.

עסאם מח'ול: אני זוכר שיושב-ראש הכנסת היום, השר ריבלין, שר התקשורת בזמנו, כבר התחייב כמה פעמים מעל הבמה הזאת שהוא יטפל בבעיה הזאת, שמשרד התקשורת או-טו-טו מטפל ונותן מענה, וגם הם רואים את העוולה בזה שהשידורים נגנבו מהערוץ הרגיל והועברו לערוץ הדיגיטלי.

עסאם מח'ול: אני חושב שהדבר הזה אינו סובל דיחוי.

עסאם מח'ול: האזרחים הערבים במדינת ישראל, 20% מתושבי המדינה הם אזרחי המדינה, שמשלמים עבור הזכות הזאת והזכות הזאת מגיעה להם וצריך לבצע אותה ולמלא אותה.

יחיאל חזן: רק 5%.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, חבר הכנסת חזן, אין זמן לענות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מח'ול, אם ירצה לענות לך באופן פרטי, יענה לך אחר כך.

עסאם מח'ול: אני לא שומע אותך.

עסאם מח'ול: אולי אתה לא מדבר מהמקום שלך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מח'ול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו - חבר הכנסת אורי אריאל.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שמדובר בחוק חשוב, חוק שמטרתו תחרות בין ערוצים מסחריים.

אחמד טיבי: עמדתי כחבר ועדת הכלכלה היא שיש להציל את ערוץ-10 ולחזק אותו.

אחמד טיבי: כמובן, בלי לפגוע בערוץ-2.

אחמד טיבי: אבל התחרות רק תוסיף לצרכן השידורים.

אחמד טיבי: מכאן אני רוצה לדבר על השידור הציבורי.

אחמד טיבי: יש לחזק את השידור הציבורי.

אחמד טיבי: יש לי הרבה ביקורת על השידורים בעברית, למשל, על ערוץ-1, על רשת ב', אבל הדברים הם הרבה יותר חמורים, עד כדי עבירה על החוק, במה שקשור לשידורים בערבית, הרדיו בערבית, הטלוויזיה בערבית.

אחמד טיבי: אתם יודעים, רבותי חברי הכנסת, שזה שנתיים אף לא חבר כנסת ערבי אחד רואיין בשידור ישיר, לא בטלוויזיה בערבית ולא ברדיו בערבית.

אחמד טיבי: והדברים האלה עוברים ככה.

אחמד טיבי: אני חושב שמדובר בעבירה על החוק.

יוסי שריד: גם לא חברי כנסת יהודים.

אחמד טיבי: האמת היא - לומר לך את האמת - חברי הכנסת הערבים יכולים לחיות בלי השידורים האלה, אבל אני מדבר אפילו על מראית עין של כבוד לחוק, למסמך-נקדי.

אחמד טיבי: מפחדים לראיין את חברי הכנסת הערבים בשידור ישיר, אבל אני פותח את "אל-ג'זירה", רואה את גדעון עזרא; עובר ל"אבו-דאבי", רואה את מגלי והבה; עובר ל"אל-ערביה", שוב גדעון עזרא - כולם בשידור ישיר.

אחמד טיבי: עובר ל-ANN, אומרים: עוד לא השגנו את גדעון עזרא.

מגלי והבה: לא רוצים לראיין אותך.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: ב"אל-ג'זירה", "אבו-דאבי", תודה לאל - בגלל זה אני יכול לשבת בשקט – חברי הכנסת הערבים - טוב שיש התחנות הערביות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: הן מסייעות לחברי הכנסת הערבים ליצור קשר עם הציבור שלנו כאן

אחמד טיבי: בתוך מדינת ישראל, כאשר האמצעי הזה נמנע מחברי הכנסת הערבים בשידור הציבורי - בניגוד לחוק.

אחמד טיבי: בניגוד לחוק.

אחמד טיבי: אני יודע על עורך אחד שננזף מפני שהוא אירח אותי באולפן.

אחמד טיבי: ננזף.

אחמד טיבי: חייך, איוב.

אחמד טיבי: ננזף.

אחמד טיבי: אני יודע על מגישת חדשות בעברית שגם כן ננזפה לפני שנה וחצי מפני שאירחה אותי במהדורת הצהריים - בעברית.

יחיאל חזן: - - -

יולי יואל אדלשטיין: אבקש לסיים.

אחמד טיבי: אבל, אני שייך לאלה שלא מבקשים להתראיין.

אחמד טיבי: רוצים לראיין אותי - מה טוב; לא רוצים - הם מפסידים.

אחמד טיבי: ולכן, יש כאן עבירה על החוק, אפילו זה לא עניין של חלוקה בין ימין ושמאל.

אחמד טיבי: זה בניגוד למסמך-נקדי.

אחמד טיבי: יש מסמך-נקדי - - -

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: - - - אפילו איזונים אין.

אחמד טיבי: האיזון הקדוש.

אחמד טיבי: אין קדוש ואין כלום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

אבשלום וילן: יש גדעון עזרא.

אחמד טיבי: ו"אל-ג'זירה" ממשיכה לראיין את גדעון עזרא - -

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: - - וממשיכה לראיין לא רק את גדעון עזרא - ובנושא הזה אני מסיים - מראיינת את כל ה"ערביסטים" של הרדיו בערבית והטלוויזיה בערבית.

אחמד טיבי: כולם עולים, כל הכתבים לענייני ערבים הפכו להיות פרשנים - פעם של החברה הישראלית, פעם של החברה הפלסטינית - והחגיגה התקשורתית בעולם הערבי ממשיכה - אגב, משטרי מדינות ערב לא נפלו בגלל הראיונות, לא עם גדעון עזרא ולא עם ה"ערביסטים" של רשות השידור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהאיזונים - פשוט מראיינים אותך, חבר הכנסת טיבי, כל כך הרבה בעברית - -

אחמד טיבי: אין לי טענות נגד "גלי צה"ל".

יולי יואל אדלשטיין: - - ש"אל-ג'זירה" מנסים ליצור איזון ולראיין אחרים בערבית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ראובן ריבלין: קיפחו אותך - - -

אחמד טיבי: לא, לא - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל אחריו.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא יהיה כאן - חבר הכנסת עזמי בשארה, ואם גם הוא לא יהיה - חבר הכנסת אבשלום וילן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, שלוש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רק רוצה לומר לחבר הכנסת טיבי - אני חשבתי שיש לך מקום פתוח בכל תוכניות הרדיו והטלוויזיה, פגשתי אותך לא פעם אחת שם.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת טיבי, פגשתי אותך לא פעם אחת בטלוויזיה וברדיו, וחשבתי - - -

אחמד טיבי: בעברית.

ישראל אייכלר: אה, רק בערבית לא נותנים לך?

אחמד טיבי: בערבית, הם נגד ערבים - - -

יולי יואל אדלשטיין: האיזון, שלא נותנים לו בערבית.

ישראל אייכלר: יכול להיות שבעברית אתה מדבר - - -

אחמד טיבי: - - - כי זה מופנה לתימן וללוב.

ישראל אייכלר: יכול להיות שבעברית אתה מדבר יותר יפה מאשר בערבית.

אחמד טיבי: אה, אני אשם בזה.

ישראל אייכלר: רבותי, העניין הזה הוא מאוד-מאוד רציני, כי העניין של התקשורת זה לא איזה "שואו", איזה משחק.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שהתקשורת, יש לה תפקיד אדיר ב-2003.

ישראל אייכלר: במאה ה-21 התקשורת בעצם מכתיבה לממשלה ולעם מה לחשוב, מה לומר ואיך לדבר.

ישראל אייכלר: לא יאומן כי יסופר, אבל יש עיתונאי מוכשר בשם איתן הבר - פעם הוא היה מנהל לשכתו של ראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה - והוא כתב פעם על המפיקות היורדות לחיינו.

ישראל אייכלר: זו היתה הכותרת, והוא צייר בכשרון בלתי רגיל איך מפיקות תוכניות הבוקר קוראות את עיתוני הערב שיוצאים בבוקר, ומתחילה התרוצצות, ומתחילים לחפש את האנשים - אותם אנשים, אתה שומע אותם בתחנה אחת, שתיים, שלוש, וכל היום התקשורת עוסקת באותם שלושה נושאים שבחרו אותן מפיקות, ואחר כך הטלוויזיה משלימה.

ישראל אייכלר: מדינה שלמה עוסקת בדרך כלל בשלושה-ארבעה נושאים שנבחרו כמעט באקראי.

ישראל אייכלר: הסכנה שבדבר היא, שיש הרבה בעיות במדינה, וטוב היה אילו היה יותר פלורליזם בתקשורת, אם תוכניות רדיו, תוכניות טלוויזיה ועיתונים היו בוחרים כל אחד נושא אחר להתמקד בו - לא כולם שבוע אחד ויקי קנפו, שבוע שני גדר, שבוע שלישי בר-אילן.

ישראל אייכלר: פשוט כל התקשורת משדרת בסגנון אחד, בכיוון אחד, גם בדעה כמעט אחידה, ובעיקר רוב הבעיות של העם לא נשמעות בתקשורת.

ישראל אייכלר: ואנחנו יודעים שתקשורת מקשרת בין אנשים, ותקשורת גם מפלגת בין אנשים.

ישראל אייכלר: ותקשורת שמקשרת איננה משקרת, ותקשורת שמשקרת איננה מקשרת.

ישראל אייכלר: ולכן, התפקיד החשוב ביותר שיש לתקשורת דווקא בתקופה הזאת ודווקא בקרב עם שהוא כל כך מפוצל, מחייב אותנו לחשוב טוב איך אפשר להוסיף כמה שיותר תחרות בתקשורת, להכשיר את כל תחנות הרדיו שיעמדו במינימום - כמו תחנות הטלפון והסלולרי, שכל אדם יכול לדבר איך שהוא רוצה - כך מי שרוצה יוכל לשדר, כמו שמי שרוצה יוכל להדפיס עיתון, ובעיקר צריך להיזהר מההסתה שיש בתקשורת.

ישראל אייכלר: ראיתי קריקטורה אנטישמית, ובה רואים אשה חרדית בהיריון ולידה בעלה, בסגנון ממש "שטירמרי", שהתפרסמה בעיתון ישראלי פה בארץ - אם זה היה מתפרסם בשכם, היינו באים ליאסר ערפאת שמייד יפסיק את ההסתה נגד יהודים.

ישראל אייכלר: אתן לכם דוגמה לתוצאה של הדבר.

יולי יואל אדלשטיין: וזאת תהיה הדוגמה האחרונה.

ישראל אייכלר: כבר עברו שלוש דקות?

ישראל אייכלר: אומר חבר עירייה באשדוד: אני רוצה להפסיק את ההגירה של חרדים לעיר, העיר לא יכולה לקלוט יותר אוכלוסייה חלשה וענייה.

ישראל אייכלר: ואותו אדם עלה לארץ רק ב-1990, וגר באשדוד רק מ-1990, ואני כבר גרתי באשדוד לפני 25 שנה.

ישראל אייכלר: תארו לעצמכם שאיש חרדי של ש"ס או של יהדות התורה היה אומר שהוא רוצה להפסיק את ההגירה של הזקנים והחלשים מהעלייה לעיר אשדוד - זה לא היה עובר, ובצדק.

ישראל אייכלר: אבל כשמגיע לחרדים - זה עובר.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי המסר הכללי בתקשורת הוא, שעל חרדים מותר להגיד כל דבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל אייכלר: לכן, אני מבקש מכל מי שיש לו השפעה לאפשר קודם כול לעיתונאים - אני יודע שיש הרבה עיתונאים שלא רוצים ללכת דווקא בתלם הזה; אבל הם יודעים שהם לא יוכלו להתקדם במערכת אם הם לא יביא לעורכת את ליטרת הבשר האנטי-חרדית והאנטי-יהודית.

ישראל אייכלר: לכן, אנחנו צריכים לאפשר כמה שיותר כלי תקשורת, כמה שיותר פלורליזם בתקשורת, ולאפשר לכל עיתונאי להביע את דעתו כפי שהוא רוצה, וגם להביא מהצד השני עיתונאי שיביע דעה בכיוון ההפוך.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל - ראיתי אותו לפני שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עזמי בשארה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבשלום וילן - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת איוב קרא, מכיר אותו?

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט, ואחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת וילן, שלוש דקות.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שר המשפטים שנמצא שם במסדרון, אני לשם שינוי רוצה לדבר לנושא עצמו.

אבשלום וילן: אני חושב שצריך להציל את ערוץ-10, וצריך בהחלט לקיים תחרות בשוק התקשורת, אבל השאלה היא, אם הצעת החוק הנוכחית פותרת את הבעיה - אני לחלוטין לא משוכנע.

אבשלום וילן: אתן לך רק דוגמה אחת, אדוני השר.

אבשלום וילן: אתה כותב פה בסעיף 10 - סעיף 62ב: "המנהל הכללי של בעל הזיכיון יהיה העורך הראשי של השידורים בבעל זיכיון, ותהא נתונה לו הסמכות להכריע בכל עניין הנוגע לתוכנם".

אבשלום וילן: הרי כולנו יודעים שכאשר בעל הבית לא יהיה מרוצה מהמנכ"ל - הוא פשוט יחליפו, ובא לציון גואל.

אבשלום וילן: כלומר, אנחנו רואים את ההתרוצצות עכשיו סביב ערוץ-10 - סיפורי סאבא, סיפורים אחרים - אני עדיין, אגב, לא רואה שנגמר עם המשקיעים; אני עוד לא יודע אם הגילוי הנאות של כל הנתונים אכן קיים.

אבשלום וילן: אמר היום בוועדת הכלכלה הממונה על ההגבלים העסקיים, דרור שטרום: תראו, שתי השיטות במצב הנתון של ישראל, אם הולכים למכרז או הולכים לשיטת הרשיונות - שהממשלה החליטה עליה קודם, והיום נסוגה ממנה - שתיהן פחות או יותר, בנתונים של היום - זה הוא לא אמר, זה בעצם מה שעלה בדיון - יביאו לאותה תוצאה.

אבשלום וילן: אותם זכיינים ייגשו גם למכרז וגם לרשיונות.

אבשלום וילן: אבל, אם רוצים לעשות את המכרז מיידית, כרגע, על-פי הצעת הממשלה בהצעת החוק הזאת, במרס 2004, פירושו של דבר שהזכיינים הנוכחיים של ערוץ-2 לא יהיו מוכנים, ואז הוא הציע הצעה הגיונית, אדוני השר, יושב-ראש סיעת שינוי.

אבשלום וילן: רשף, אתה לא נותן לו להקשיב, אני מדבר אליו.

אבשלום וילן: אמר דרור שטרום: אם יהיה מכרז בעוד שמונה חודשים, הזכיינים של ערוץ-2 לא יספיקו להתכונן.

אבשלום וילן: אחת משתיים, או שעושים את המכרז מיידית, עכשיו, כאשר ערוץ-10 מקבל את התנאים החדשים, או שעושים אותו בטווח של שנה וחצי-שנתיים.

אבשלום וילן: לכן, לפי הערכתי, גם אם הצעת החוק הזאת תגיע בשבוע הבא לקריאה שנייה ושלישית, המציאות בסופו של דבר תכתיב מהלכים אחרים, ולצערי אני אומר את זה, כי הממשלה פה מזגזגת שלא לצורך.

אבשלום וילן: המהלך הראשון יהיה, אם אכן תהיה הצלה של ערוץ-10.

אבשלום וילן: אם לא תהיה הצלה, סביר להניח, מה שגם אתם כותבים בחוק, שאחת הזכייניות של ערוץ-2 תתחבר אל ערוץ-10, וייווצר לנו פה דואופול, ואז הממשלה תצטרך להשלים את הזיגזג הנוסף, ובמקרה דנן, להעביר לנו השלמה להצעת חוק, כדי שהדואופול הזה באמת יתחרה ולא יביא בפני הציבור דברים שהוא לא יכול היה לעמוד בהם.

אבשלום וילן: הנקודה האחרונה, אדוני היושב-ראש.

אבשלום וילן: אדוני שר המשפטים, דיברת על החרדה בקרב אנשי ההפקה הישראלית המקורית.

אבשלום וילן: השאלה היא אם ברף ששמתם, 60% של ההפקה מההכנסה הכוללת - - -

המשפטים יוסף לפיד: זה שלוש דקות, אדוני היושב-ראש?

אבשלום וילן: אם היית מקשיב לכל דברי, הייתי מקצר.

המשפטים יוסף לפיד: זה שלוש דקות או 30 דקות?

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות, אדוני.

אבשלום וילן: שלוש דקות מלאות.

המשפטים יוסף לפיד: יש לי עוד שלושה חוקים להעביר.

המשפטים יוסף לפיד: אתה רוצה לחסל את ערוץ-10, תגיד.

אבשלום וילן: בדיוק להיפך, אמרתי שאני בעד.

אבשלום וילן: לא דיברתי נגד ערוץ-10, אתה לא הקשבת לי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת וילן, אתה צריך לסיים, ולא להיכנס לדו-שיח עם שר המשפטים.

אבשלום וילן: הסברתי שהחוק הזה לא פותר את הבעיה, ולצערי, קרוב לוודאי שתצטרכו לבוא גם עם תיקונים.

אבשלום וילן: לכן אני מעלה פה את הנקודות שצריך יהיה להתייחס אליהן בהמשך החקיקה, כדי להמשיך ולטפל בהן.

אבשלום וילן: אני גם לא בטוח ש-220 מיליון שקל או 60% להפקה המקורית הכללית, כל מה שכתבתם כאן על הסוגה העליונה, זה אכן מספיק.

אבשלום וילן: נראה בהמשך הדרך מי צדק, מי טעה.

אבשלום וילן: צר לי רק לומר לך, אדוני היושב-ראש, שכאשר הביאו את נושא ערוץ-10, עמדו נציגי האוצר ואמרו: שוק פרסום של 800 מיליון דולר, שיגיע למיליארד.

אבשלום וילן: הייתי היחיד בוועדת הכספים שאמר שאין לזה שום התחייבות, שום הוכחה, זה לא עובר את 800 המיליון, וראה מה שקרה.

אבשלום וילן: גם הפעם אני קצת נביא זעם, ואני מציע שניקח את המספרים הרעים ונראה מה ניתן לעשות.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת וילן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט.

יולי יואל אדלשטיין: אם הוא לא יהיה כאן - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

המשפטים יוסף לפיד: איוב קרא, תהיה קצר, בחייך.

המשפטים יוסף לפיד: ממילא לא תדבר על הטלוויזיה, אלא על הדרוזים, אז מה זה משנה?

יולי יואל אדלשטיין: דרוזים גם רואים טלוויזיה, אדוני שר המשפטים.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השר טומי לפיד כבר לא צריך את הטלוויזיה, ולא את "פופוליטיקה", כי מה שהוא עשה שם ומה שהוא אמר שם הביא אותו עד הלום, ולכן הוא משאיר לנו את הרחבה הזאת, אולי אנו, הצעירים יותר, אולי נצליח להגשים ציפיות, ומלא-כלום להגיע למעמד רם המעלה שאתה הגעת אליו ושאתה ראוי לו, אין ויכוח על זה.

איוב קרא: בניגוד למה שאמרת, אני רוצה דווקא לדבר על הנושא של השידורים וריבוי הערוצים.

איוב קרא: אני תומך בכל מאודי בריבוי הערוצים.

איוב קרא: אני חושב שערוץ-10 נותן שירות מצוין, אבל צריך לעשות בדק-בית בכל הסוגיה הזאת.

איוב קרא: מאידך גיסא, השידור הציבורי היום עולה לאט-לאט על דרך המלך, וגם רואים שיש שליטה אובייקטיבית על השידורים הללו, בניגוד לעבר, שהיה תוהו ובוהו, מבחינתי לפחות.

איוב קרא: ישבתי כחבר במליאת רשות השידור בשתי קדנציות, וכמו שנראה לי, כרגע לפחות, למעט חריקות כאלה ואחרות, הדברים מתנהלים, לטעמי לפחות, כפי שצריך להתנהל שידור ציבורי במדינה דמוקרטית שרוצה לשמור על האינטרסים שלה.

איוב קרא: עם כל הכבוד, לא באנו לבנות רק דמוקרטיה, אלא באנו לבנות מדינה דמוקרטית, שזה לפני דמוקרטיה, וצריך לראות את הדברים בראייה הכוללת.

איוב קרא: אני שמח שיש היום כוונה להוריד את האגרה, את אגרת רשות השידור, לאט-לאט, במשך כמה שנים.

איוב קרא: לא תהיה אגרה ויצטרכו לממן את השידורים הציבוריים מכספים מפרסום וכן הלאה, וזה יקל על הציבור.

איוב קרא: זו אולי אחת הבשורות הטובות של התוכנית הכלכלית מבחינת השכבות החלשות.

איוב קרא: אני שמח שהדברים משתנים במדינת ישראל.

איוב קרא: פעם הכול היה מונופולים, עד 1977, עד עליית בגין לשלטון, החליפה התאימה רק למי שהיה לו פנקס אדום, וצריך לזכור את זה, לרבות השידורים הציבוריים.

איוב קרא: מי יכול היה להיכנס לטלוויזיה או לרדיו או לחברת החשמל, אם לא היה לו פנקס אדום?

איוב קרא: כל המונופולים הללו קרסו ויקרסו, ואין להם מקום בעולם ליברלי, אין להם מקום בעולם מתקדם.

איוב קרא: לכן, אנחנו תומכים בתוכנית שלך, אדוני השר, גם בלי פוליטיקה.

איוב קרא: אנחנו תומכים בה בכל מאודנו, כי אנחנו חושבים שנכון לעשות מה שאתה עושה; יישר כוח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת קרא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם שוחט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה אחרון הדוברים בנושא הזה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, שנים התרגלנו לערוץ הראשון, לחד-צדדיות הפוליטית שלו, והוא היה בלעדי.

אריה אלדד: אני עוד זוכר את ההבטחות שנלוו להקמת הערוץ השני.

אריה אלדד: אמרו שתהיה תחרות, יהיה ביטוי ליצירה הישראלית, נקבל שיקוף טוב יותר של הלכי הרוח בחברה הישראלית - וקיבלנו עוד ערוץ שמאלני, נוסף על הערוץ הראשון, הממלכתי.

אריה אלדד: ההבטחות שנלוו להקמת ערוץ-10 היו דומות, וקיבלנו משהו די דומה, ברייטינג יותר נמוך ובהפסדים יותר גדולים.

אריה אלדד: אם הערוצים הללו היו משקפים באמת את השקפות העם, את נטיותיו החברתיות והפוליטיות, מילא.

אריה אלדד: אבל למה שאנחנו ניחלץ לעזרת תקשורת שגם יוצריה מעידים עליה שהיא מורכבת ברובה מאנשים שבאים מהשקפת עולם שמאלנית?

אריה אלדד: רשתות התקשורת הללו משרתות, בין השאר, נושא שדיברנו עליו הערב, את רדיפת ההתיישבות, המפעל הציוני היחיד שמבטיח את אחיזתנו בארץ.

אריה אלדד: כמה פעמים ראינו בערוץ-1, בערוץ-2 או בערוץ-10 יישובים פורחים ביהודה ובשומרון?

אריה אלדד: בדרך כלל מראים לנו גבעה חשופה ושני קרוונים ותימהוני מזוקן וחמוש, שקל לכולם לשנוא.

אריה אלדד: כשהם מצלמים בגבעה-26 ליד חברון, הם לא ירחיבו טיפה את זווית העדשה, כדי שהעדשה תקלוט גם את הבתים הערביים הלא-חוקיים שנבנים בסמוך לאותה חלקה, וכשבאים להרוס את גבעה-26 - אף אחד לא בא להרוס אותם.

אריה אלדד: למה שמישהו מאתנו, שסובל מההטיה הפוליטית הבוטה הזאת בערוצי התקשורת, יתמוך בערוצים הכושלים וינסה לעודד את המשך קיומם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה היא על הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 19), התשס"ג-2003.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ההצבעה בקריאה ראשונה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 21 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 19), התשס"ג-2003, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

קריאות: ועדת הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד - 21, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה היא ועדה משותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך.

שלום שמחון: החוק הקודם עבר לוועדת הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: היועצת המשפטית רשמה לי כאן, ש"הוועדה המוסמכת לדון בהצעת חוק לפי תקנון הכנסת היא הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך והתרבות".

שלום שמחון: אנו מבקשים לוועדת הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, ועדת הכנסת תחליט בנדון.

שלום שמחון: החוק הקודם, הפרטי, עבר לוועדת הכלכלה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, מאחר שאין הצעה אחרת פה זולת ועדת הכלכלה, אני מציע להעביר לוועדת הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: לא אוכל, אדוני, להסכים לזה, כי, כפי שאמרתי, ביקשנו בנשיאות שיצוין איזו ועדה מוסמכת לדון.

יולי יואל אדלשטיין: זאת העמדה.

יולי יואל אדלשטיין: דבריו של ראש מינהל התעופה האזרחית המתפטר כי "המתרחש היום בתחום בטיחות הטיסה הוא פצצת זמן מתקתקת"

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנו עוברים לנושא הבא - הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת יצחק הרצוג, שמספרה 1077: דבריו של ראש מינהל התעופה האזרחית המתפטר כי "המתרחש היום בתחום בטיחות הטיסה הוא פצצת זמן מתקתקת".

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הרצוג, זו הצעה דחופה.

יולי יואל אדלשטיין: לרשותך שלוש דקות.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר התחבורה, במאמר בעיתון "ידיעות אחרונות" מהשבוע שעבר, מאת העיתונאי אריה אגוזי, התבטא ראש מינהל התעופה הפורש, עמוס עמיר, בכותרות הבאות: "מה שקורה היום בשמי המדינה בתחום בטיחות הטיסה הוא פצצת זמן מתקתקת - - - זה ייגמר באסון - - - ישראל היא ג'ונגל תעופתי".

יצחק הרצוג: אין מדובר באדם מן היישוב שאינו מבין בתחום.

יצחק הרצוג: עמוס עמיר - ואני לא מכיר אותו, אדוני השר, באופן אישי - הוא ראש מינהל התעופה.

יצחק הרצוג: הוא טייס קרב מצטיין, סגן מפקד חיל האוויר לשעבר, תת-אלוף במילואים.

יצחק הרצוג: 11 שנה שירת כסמנכ"ל המבצעים ב"אל על".

יצחק הרצוג: נחשב אדם משכמו ומעלה.

יצחק הרצוג: הוא מומחה מספר אחת לתעופה אזרחית בישראל.

יצחק הרצוג: הוא הודיע על התפטרותו, וזה תמרור אדום.

יצחק הרצוג: אדוני השר, שלא יקרה פה חלילה אסון תעופתי, שמאות בני-אדם, או אלפים, ייהרגו.

יצחק הרצוג: ומה נאמר אז?

יצחק הרצוג: הוא מדבר במאמר על הצורך בחקיקת חוק טיס חדש, שמאז הוצע, ב-1996, לא חוקק.

יצחק הרצוג: הוא מדבר על מעמד המינהל כגוף סטטוטורי.

יצחק הרצוג: הוא מדבר על ההתנכלות של רשות שדות התעופה למינהל התעופה האזרחית וההעדפה של רשות שדות התעופה.

יצחק הרצוג: הוא מדבר על אובדן כללי משחק, על קווים צפופים, על טייסים ממזרח-אירופה שבנס לא קרה אתם אסון, כי הם אינם מבינים את הנהלים.

יצחק הרצוג: הוא מדבר על הצפיפות של חיל האוויר, על תחנות פיראטיות, על ציפורים.

יצחק הרצוג: בקיצור, מצב תעופתי בלתי נסבל.

יצחק הרצוג: אדוני השר, מדובר בעצם בזלזול בלתי פוסק במעמד הנדרש של מינהל התעופה האזרחית.

יצחק הרצוג: אני מאוד מוטרד, אדוני השר, מכיוון שעמיר מתאר שהוא נפגש אתך רק פעם אחת מאז נכנסת לתפקידך, לפני קרוב לחצי שנה, בפגישה רבת משתתפים.

יצחק הרצוג: הוא אומר: "מאז ניסיתי להיפגש עם השר ולא זכיתי לתשובה עניינית".

יצחק הרצוג: אדוני השר, איך תסביר, חלילה, אם יקרה אסון תעופה?

יצחק הרצוג: מה תגיד אז?

יצחק הרצוג: שהלשכה שלך לא יכלה לתאם פגישה אתו?

יצחק הרצוג: את מי אתה מייעד לתפקיד כה רגיש?

יצחק הרצוג: הרי מדובר בתפקיד רגיש מאין כמוהו.

יצחק הרצוג: זה צריך להיות אדם ללא רבב, שמבין בתחום.

יצחק הרצוג: מה אתה רוצה, שיחשבו, חלילה, שאם חבר מפלגתך היה מבקש את הפגישה, הוא היה נפגש?

יצחק הרצוג: ואם ראש מינהל התעופה מבקש פגישה, אין נפגשים אתו?

יצחק הרצוג: הרי מדובר בתפקיד שיש בו אחריות אדירה לגורלם של בני-אדם ולמעמדה הבין-לאומי של ישראל.

יצחק הרצוג: האחריות מונחת על כתפיה של הממשלה, ועל כתפיך, אדוני שר התחבורה.

יצחק הרצוג: הציבור מצפה לתשובתך, לדעת אם הוא בטוח בטיסה מישראל ואליה או לא.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב כבוד שר התחבורה אביגדור ליברמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המשפטים, כנסת נכבדה, אני קודם כול רוצה לפנות לחברי בוז'י הרצוג.

אביגדור ליברמן: כשמדברים בלהט כזה, צריך לוודא שמדברים אמת ולא מדברים שטויות.

אביגדור ליברמן: דווקא אתה מוכר כאיש רציני.

אביגדור ליברמן: הייתי מציע שבאמת תעשה קצת בדיקה של כל העובדות וכל הנושאים.

אביגדור ליברמן: מי כמוך יודע שלא כל מה שכתוב הוא תמיד אמת לאמיתה.

אביגדור ליברמן: לו היית רוצה לקבל פרטים, אני מניח שאם היית מרים טלפון למשרדי, אולי היית רואה תמונה קצת אחרת.

אביגדור ליברמן: אבל מכיוון שאתה רוצה להפוך את זה ל-issue, מטבע הדברים, כאיש אופוזיציה וכדי לנגח את הממשלה, אני מתייחס לזה רק ברובד הזה.

אביגדור ליברמן: קשה לי לראות פה התייחסות עניינית.

יצחק הרצוג: לא, אני מודאג.

אביגדור ליברמן: אבל קודם כול, באותו מאמר על עמוס עמיר, חשוב לראות מה האיש עשה בשנה וחצי.

אביגדור ליברמן: לא מצאתי שורה אחת שבה הוא אמר "אני עשיתי".

אביגדור ליברמן: האיש היה שנה-וחצי בתפקיד, שיצביע על דבר אחד שהוא עשה.

אביגדור ליברמן: אגב, גם המינוי שלו, כמו שאתה זוכר, אף שהיה של מפלגת החוק הדגולה, מפלגת העבודה, לווה בסקנדל מאוד לא פשוט.

יצחק הרצוג: בגלל הגיל שלו.

יצחק הרצוג: אבל מדובר במומחה תעופה.

אביגדור ליברמן: לא רק בגלל הגיל.

אביגדור ליברמן: מדובר בהליך לא תקין.

אביגדור ליברמן: אני מניח שלו היה מדובר בחבר מפלגתי, מפלגת העבודה כולה היתה קמה על רגליה האחוריות והיתה אומרת: רומסים את החוק ועושים דברים בלתי תקינים בעליל.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: צ'יטה עזר לו.

אביגדור ליברמן: אני מציע שתבדוק גם אתה את כל דרך המינוי.

אביגדור ליברמן: אבל עזוב את דרך המינוי.

אביגדור ליברמן: הבן-אדם ישב שנה-וחצי, שיגיד דבר אחד שהוא עשה.

יצחק הרצוג: אולי לא נתנו לו לעבוד?

אביגדור ליברמן: הוא היה שנה-וחצי תחת השר שמינה אותו, לא תחתי.

אביגדור ליברמן: הוא היה אצלי רק שלושה חודשים.

אביגדור ליברמן: כשבן-אדם רק מאשים, בלי יכולת להסביר מה הוא עשה, קח את זה בעירבון מוגבל.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לתקן כמה עובדות.

אביגדור ליברמן: קודם כול, חוק הטיס התקבל בשנת 1927.

אביגדור ליברמן: צריך להגיד תודה למנדט הבריטי על שהם קיבלו את חוק הטיס.

אביגדור ליברמן: אנחנו עדיין פועלים תחת חוק הטיס משנת 1927.

אבשלום וילן: היו כדורים פורחים?

אביגדור ליברמן: לא, כבר היו אז כל מיני מטוסים.

יולי יואל אדלשטיין: "פייפרים".

אביגדור ליברמן: אבל היו כל מיני תיקונים במשך השנים.

אביגדור ליברמן: החוק הזה תקוע ארבע שנים בגלל ההתנגדות של משרד הביטחון.

אביגדור ליברמן: הגשתי אותו לממשלה.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שוועדת השרים לענייני חקיקה עם שר המשפטים תתמוך בעמדתי, ואנחנו נעביר את חוק הטיס.

אביגדור ליברמן: בכל מקרה, אני מתחייב פה בכנסת, שעד סוף השנה אני מעביר את חוק הטיס.

אביגדור ליברמן: אגב, באותה הזדמנות, יש עוד דבר שתקוע שנים, שלא ברור לי למה הוא לא טופל, וזה מוביל נקוב.

אביגדור ליברמן: גם את זה צריך להוביל.

אביגדור ליברמן: אני בטוח בחברי שלום שמחון, שהוא יעזור לי להמשיך עם החוק שיזם בזמנו נחום לנגנטל.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שנמשיך.

אביגדור ליברמן: פנינו אליך בכתב - אני מקווה שהמכתב הגיע אליך – להמשיך עם החקיקה של המוביל הנקוב.

אביגדור ליברמן: מעבר לזה, צריך להבין, היו פה שתי ביקורות קטלניות של שני גופים בין-לאומיים מן החשובים שיש בתחום התעופה: 1.

אביגדור ליברמן: ICAO, מינהל התעופה הבין-לאומי, ועדת ביקורת, דומני, בשנת 1995; 2.

אביגדור ליברמן: ה-Federal Aviation, ה-FAA, בשנת 2001.

אביגדור ליברמן: קיבלנו כרטיס, אפילו לא הייתי אומר צהוב, צהוב-אדמדם, לפני אדום.

אביגדור ליברמן: חבר הכנסת יולי אדלשטיין קצת מכיר את הנושא מהבית, אז הוא מחייך.

אביגדור ליברמן: אם לא נתקן את המצב במהרה, ארגון התעופה הבין-לאומי יוציא את ישראל מרשימת המדינות שניתן לטוס אליהן ולהמריא מהן.

אביגדור ליברמן: זה שמאז הביקורת גם ב-2001, ולא אני הייתי אז שר התחבורה, לא נעשה כלום כדי לקדם ולתקן את כל הליקויים, גם זו "פאשלה" נוראית.

אביגדור ליברמן: אנחנו מגישים ביום ראשון הקרוב הצעת החלטה לממשלה בנדון.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שעד 15 בספטמבר נגיע לסיכומים עם משרד האוצר ועם נציבות שירות המדינה להפוך את מינהל התעופה לרשות.

אביגדור ליברמן: הדרך שבה מינהל התעופה הוביל את הנושא הזה, רק עליה היו צריכים לפטר שם את כל הצמרת.

אביגדור ליברמן: לא רק את עמוס עמיר.

אביגדור ליברמן: אני חייב לציין, שבדרך שבה הובל הנושא של הפיכת מינהל התעופה לרשות, יש פשוט כישלון שהוא כישלון מערכתי של כל המערכת הזאת.

אביגדור ליברמן: תסמוך עלי, אני מבטיח לך חגיגית שאנחנו נסיים את הפיכת מינהל התעופה לרשות וגם נעביר את חוק הטיס.

שלום שמחון: לפי זה אתה הולך להיות בממשלה הזאת הרבה זמן.

אביגדור ליברמן: אל תקוו.

אביגדור ליברמן: אני אמרתי שלשמעון פרס אין תקווה שייכנס כשר לממשלה הזאת.

אביגדור ליברמן: תתכוננו להרבה שנים באופוזיציה.

אבשלום וילן: - - -

אביגדור ליברמן: אני גם מרגיע אותך, גם לא יצא שום דבר ממפת הדרכים.

אביגדור ליברמן: אנחנו נדאג למפת הכבישים, וגם נדאג שממפת הדרכים לא יצא שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: מה מציע כבוד השר לעשות עם ההצעה?

יצחק הרצוג: האם אתם מספיק מודאגים מהמצב?

אביגדור ליברמן: המצב חמור, הוא תוצאה של הזנחה של שנים.

אביגדור ליברמן: מעבר למה שאמרתי – שני דוחות, יש עוד שני דברים שאנחנו משתדלים לטפל בהם.

אביגדור ליברמן: ועוד פעם, לצערי, כל נושא התעופה האזרחית במדינת ישראל הוא בן ערובה בידי חיל האוויר, ואי-אפשר להזיז שום דבר שם.

אביגדור ליברמן: שום גרוטאה באוויר אי-אפשר להזיז, או שום נתיב או גובה טיסות.

אביגדור ליברמן: אנחנו בכל דבר למעשה מתואמים עם חיל האוויר ומשועבדים לו.

אביגדור ליברמן: שני דברים שכרגע אנחנו מטפלים בהם הם שדה התעופה בהרצלייה – עקרונית הגעתי לסיכום להעביר אותו לשדה-תימן, לנגב, ואנחנו גם מנסים להפוך את שדה-תימן לשדה תעופה משלים.

אביגדור ליברמן: ודבר אחרון, הכי חמור, זה שדה התעופה באילת.

אביגדור ליברמן: המצב שם בימי חמישי ובמוצאי שבת הוא לא תקין מבחינת הצפיפות האווירית.

אביגדור ליברמן: גם זה, אם נעמוד בתוכניות, בחודש נובמבר, נוציא את זה למכרז חיצוני.

יולי יואל אדלשטיין: מה אדוני מציע?

אביגדור ליברמן: אני מבקש להסיר את ההצעה מסדר-היום ולחזור באמת לבדוק את הדברים באמצע חודש נובמבר, בכנס החורף.

אביגדור ליברמן: אנחנו בלאו הכי אצלך שם כל החורף.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, יש הצעה אחרת לחבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אני מציע לחברי ולחברי בוז'י הרצוג, יצחק, מדובר פה בנושא שהוא באמת נושא מאוד חשוב.

יורי שטרן: השר תיאר מצב שאי-אפשר לסבול אותו לאורך ימים.

יורי שטרן: חבל לערבב את זה בפולמוס פוליטי.

יורי שטרן: אין בזה פוליטיקה.

יורי שטרן: את העניינים האישיים כדאי לנו להשאיר בצד.

יורי שטרן: יש פה בעיה אמיתית, ואם הכנסת תסייע למשרד התחבורה להתמודד עם הפלונטרים הביורוקרטיים השונים, זה תפקידנו, ולא להכניס לזה את הוויכוחים הבין-מפלגתיים שלנו.

יורי שטרן: לכן, רציתי להציע להעביר, חשבתי שהשר יפנה את זה לוועדה, אבל היות שהשר גם מבקש להסיר, אז אין לי דעה אחרת אלא לתמוך בהצעה של השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אם כן, אנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: לפנינו האופציה להעביר את הנושא לדיון או להסיר אותו מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה היא בעד המשך טיפול.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה יעבור, אנחנו נחליט אם הדיון יתקיים במליאה או בוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה נגד היא להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 4 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 17 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 4, נגד – 17, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא, אם כן, הוסר מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/25).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הנושא האחרון בסדר-היום הוא הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 25) (מימון לפעילות הסיעות בכנסת), התשס"ג-2003, מטעם ועדת הכספים - קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעמים אישיים פרוצדורליים יש בקשה בהסכמה כללית להקדים את הנושא הזה ולדון בו עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: לי ודאי אין כל התנגדות אם יש הסכמה כללית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו שמחים שגם השר לביטחון פנים מסכים, ולכן, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי מטעם ועדת הכספים יציג את הנושא - הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 25) (מימון לפעילות הסיעות בכנסת).

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי חברי הכנסת, אבקש להביא לפניכם לקריאה ראשונה את הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 25) (מימון לפעילות הסיעות בכנסת), מטעם ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: סיעות הכנסת מקבלות מתוך תקציב הכנסת ובנפרד ממימון המפלגות השוטף מימון חודשי לפעילותן בכנסת, המשמש לתשלום משכורות לעובדי הסיעה בכנסת וליתר פעולות הסיעה.

ניסן סלומינסקי: מקורו של תקציב זה, המכונה תקציב השירותים הטכניים, בהחלטה של ועדת הכנסת משנת 1966, והוא אינו מעוגן עד היום בחיקוק.

ניסן סלומינסקי: מוצע לעגן את התקציב המשולם לסיעות לפעילותן בכנסת בחוק מימון מפלגות, התשל"ג-1973, ולקבוע כי מימון זה, אשר יכלול גם תשלומים למנהלי הסיעות, ישולם לסיעות מדי חודש מתוך תקציב הכנסת, בסכום שתקבע ועדת הכנסת, זאת בשונה מהמימון השוטף המשולם מהמפלגות ואשר נקבע על-ידי ועדה ציבורית בראשות שופט.

ניסן סלומינסקי: לאחר אישור החוק יחולו על התקציב המשולם לסיעות הוראות דומות לאלה החלות על המימון השוטף, דהיינו, הוא יהיה נתון לביקורת מבקר המדינה, ולא ניתן יהיה לשעבדו או לעקלו, כאמור בחוק מימון מפלגות.

ניסן סלומינסקי: אבקשכם לאשר את הצעת החוק שמטעם הוועדה בקריאה ראשונה ולהחזירה לוועדת הכספים לצורך הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סלומינסקי, אשר הציג את הנושא מטעם ועדת הכספים.

יולי יואל אדלשטיין: יש רשימת דוברים בנושא, אני מניח שהדוברים יתחשבו, כפי שהיושב-ראש התחשב, בסדר-היום העמוס.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, חובתי היא לקרוא בשמות כל הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: מי שירצה לבטל את זכות הדיבור שלו בהצעה הספציפית הזאת, יבורך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה - מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול - כנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי - לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר - לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל -מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עזמי בשארה - לא אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבשלום וילן - מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא - לא אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט - לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין - גם כן לא כאן.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אנחנו נוכל לעבור מייד להצבעה בקריאה ראשונה בהצעת חוק חשובה זו.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר, הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 25) (מימון לפעילות הסיעות בכנסת), התשס"ג-2003, מטעם ועדת הכספים.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 25) (מימון לפעילות הסיעות בכנסת), התשס"ג-‏2003, לוועדת הכספים נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הבית, בעד - 16, נגד אין, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה המוסמכת לדון בנושא הזה היא ועדת הכספים.

יולי יואל אדלשטיין: יש הצעות אחרות?

יולי יואל אדלשטיין: אין הצעות אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק תעבור להכנה לקריאה שנייה ושלישית במסגרת ועדת הכספים.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/39).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר המשפטים להציג לקריאה ראשונה את הצעת חוק זכויות מבצעים ומשדרים (תיקון מס' 5), התשס"ג-2003.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר המשפטים, בבקשה.

המשפטים יוסף לפיד: אדוני היושב-ראש, בהסכם ההתאגדות בין ישראל לאיחוד האירופי משנת 1995, התחייבה ישראל כי תצטרף לאמנת רומא להגנה על מבצעים, מפיקי תקליטים וארגוני שידור.

המשפטים יוסף לפיד: בהמשך לאשרור האמנה, נדרשת ישראל להתאים את החקיקה שלה לאמנה.

המשפטים יוסף לפיד: בסך הכול, מדובר בכמה תיקונים טכניים, שבאים להתאים את החקיקה הישראלית בענייני זכויות מבצעים לחקיקה בין-לאומית שהצטרפנו אליה.

המשפטים יוסף לפיד: אני מבקש מהבית לאשר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר המשפטים, גם על הקיצור הנמרץ בדבריו.

יולי יואל אדלשטיין: רשימת הדוברים בהצעת חוק זכויות מבצעים ומשדרים: חברי הכנסת אברהם רביץ, מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, אחמד טיבי, ישראל אייכלר, אורי אריאל.

אורי אריאל: מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לאורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת עזמי בשארה, אבשלום וילן, איוב קרא, אברהם שוחט, ג'מאל זחאלקה, עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, נוכל להצביע בקריאה ראשונה על הצעת חוק זכויות מבצעים ומשדרים (תיקון מס' 5), התשס"ג-2003, כפי שהוצגה על-ידי שר המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות מבצעים ומשדרים (תיקון מס' 5), התשס"ג-2003, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 11 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/39).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר המשפטים להציג לקריאה ראשונה את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה) (תיקון), התשס"ג-2003.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

המשפטים יוסף לפיד: אדוני היושב-ראש, בחוק העונשין ובחוק סדר הדין הפלילי קבוע הכלל, שלפיו לא יוטל על נאשם עונש מאסר בהיעדרו.

המשפטים יוסף לפיד: הניסיון הראה, שהרחבת העיקרון הזה גם לגבי מאסר במקום קנס הביאה לסרבול, לשיתוק המערכות ולזלזול במערכת אכיפת החוק.

המשפטים יוסף לפיד: מה שקרה הוא, שאנשים לא באו לפי הזמנת בית-המשפט, כי הם הבינו שאז אי-אפשר להטיל עליהם מאסר, וגרמו לאנרכיה בנושאים שלגביהם הסדר הטוב של סדר הדין הפלילי דורש הפשטה בפרוצדורה.

יולי יואל אדלשטיין: לא חבל לבטל את זה, אדוני?

המשפטים יוסף לפיד: החוק הזה היה ניסיון של שלוש שנים, אבל באמצע היה המבצע של גביית קנסות של השר שטרית, ולכן הניסיון לא התבצע, כי היה משהו אחר.

המשפטים יוסף לפיד: על כן אנחנו מבקשים להאריך את תוקף החוק הנוכחי בשלוש שנים נוספות.

המשפטים יוסף לפיד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: רשימת הדוברים: חברי הכנסת אברהם רביץ, מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, אחמד טיבי, ישראל אייכלר, אורי אריאל, עזמי בשארה, אבשלום וילן, איוב קרא, אברהם שוחט, ג'מאל זחאלקה, עבד-אלמאלכ דהאמשה וגילה פינקלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

גדעון סער: אני מוחה על כך שאין אף אחד מהאופוזיציה.

גדעון סער: זאת שערורייה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הקואליציה, תפסיקו עם העניין הפוליטי במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הבית, אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה) (תיקון), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה) (תיקון), התשס"ג-2003, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 11 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק הזאת תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיכאל איתן: כדי שאפשר יהיה להעביר עליה ביקורת בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיכאל איתן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/44).

מיכאל איתן: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק הבאה היא הצעת חוק שירות נתוני אשראי (תיקון מס' 2) (דחיית תחילה), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד שר המשפטים.

המשפטים יוסף לפיד: אדוני היושב-ראש, בחוק שירות נתוני אשראי נקבע, כי מועד תחילתו של החוק הוא 31 ביולי 2003.

המשפטים יוסף לפיד: סעיף 60 לחוק קובע, כי יש להעביר לוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט, שישה חודשים לפני מועד תחילת החוק, תקנות הדרושות להפעלת החוק.

המשפטים יוסף לפיד: זמן זה נועד על מנת לאפשר לגופים הממשלתיים והציבוריים, אשר אמורים להעביר את המידע, להיערך לכך בהתאם לתקנות.

המשפטים יוסף לפיד: בשל התפזרות הכנסת הקודמת לא התאפשר הדבר הזה ולא יצא אל הפועל.

המשפטים יוסף לפיד: על מנת שניתן יהיה לסיים את הליך התקנת התקנות ולהשלים את ההיערכות הנדרשת ליישומן, מוצע לדחות את מועד תחילת החוק בשישה חודשים נוספים.

המשפטים יוסף לפיד: אני מבקש מחברי הכנסת להעביר את ההצעה לוועדה המשותפת להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

המשפטים יוסף לפיד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, כבוד שר המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: אכן הוקמה ועדה משותפת שתדון בהצעת החוק, אם היא תעבור כאן.

יולי יואל אדלשטיין: רשימת הדוברים: חברי הכנסת אברהם רביץ, מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, אחמד טיבי, ישראל אייכלר, אורי אריאל, עזמי בשארה, אבשלום וילן, איוב קרא, אברהם שוחט, ג'מאל זחאלקה, עבד-אלמאלכ דהאמשה, מיכאל איתן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

המשפטים יוסף לפיד: אוי ואבוי, חשבתי שגמרנו.

מיכאל איתן: לא רק שלא גמרנו, אלא שאתה תשמע עכשיו מלים קשות מאוד.

מיכאל איתן: הן לא מכוונות אליך בהכרח.

מיכאל איתן: אני יושב כאן וממתין לחוק, שאני חושב שהוא חוק שערורייתי שאין כדוגמתו.

מיכאל איתן: פשוט גנבה במחשכים.

מיכאל איתן: הצעת חוק מימון מפלגות, מטעם ועדת הכספים.

המשפטים יוסף לפיד: זה עבר.

מיכאל איתן: שמעתי.

מיכאל איתן: אז הבנתי שהקדימו אותו, אבל אני מנצל עכשיו את ההזדמנות הזאת כדי לשאול אתכם: אין בושה?

מיכאל איתן: נגמרה הבושה במדינה?

מיכאל איתן: אתם יודעים על מה אתם הצבעתם?

מיכאל איתן: איך הגנבה מתבצעת?

מיכאל איתן: ראשית, פתאום ועדת הכספים מגישה הצעת חוק.

מיכאל איתן: לא חבר כנסת מגיש בקריאה טרומית, אלא ועדת הכספים, על מנת שיהיה אפשר להעביר את זה מהר.

מיכאל איתן: שנית, ועדת הכספים מציעה הצעת חוק תמימה, וכתוב בדברי ההסבר: לעגן את התקציב המשולם לסיעות לפעילותן בכנסת בחוק מימון מפלגות, ולקבוע כי מימון זה, אשר יכלול גם תשלומים למנהלי הסיעות ולעובדיהן, ישולם לסיעות מדי חודש מתוך תקציב הכנסת בסכום שתקבע ועדת הכספים.

מיכאל איתן: אדוני שר המשפטים, אין לך כל קשר אישי לעניין, אבל אני רוצה שתדע: אני נלחמתי בשנת 1994, ועמיתך פורז סייע לי אז, להגדיל בשיעור של 33% את מימון המפלגות, בזמן שלמפלגות היה קשה, והתחייבנו אז שלא נשים יותר יד בקופה הציבורית.

מיכאל איתן: ואם יהיה צורך להעלות, אנחנו נפנה אל ועדה ציבורית שהוקמה, והיא זאת שתקבע.

מיכאל איתן: עכשיו תראה מה עושים כאן.

מיכאל איתן: מביאים לכאן הצעה, בזמנים הכי קשים למדינה, כשצועקים שאין גרוש לשלם לאנשים שלבנו נכמר עליהם, והמפלגות באות ומגישות הצעת חוק תמימה, שעל-פיה ועדת הכספים תקבע שכר ומימון של עובדי הסיעות בכנסת.

מיכאל איתן: מי אלה עובדי הסיעות בכנסת?

מיכאל איתן: הם לא נציגים של המפלגות?

מיכאל איתן: כמה פעמים הציבור צריך לשלם את מימון המפלגות?

מיכאל איתן: למה עושים את זה?

מיכאל איתן: אין טיפה של יושרה, שאפשר יהיה להיות נאמנים להתחייבויות?

מיכאל איתן: מה קורה פה?

מיכאל איתן: למה אנחנו עושים את זה?

מיכאל איתן: חיכיתי ואולי לא שמתי לב, אולי נרדמתי בשמירה ואני מתנצל על שלא דיברתי בזמן הצעת החוק, אבל אני קורא מכאן לחברי הכנסת לפנות לוועדת הכספים ולומר להם שלא יביאו את החוק הזה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מיכאל איתן: כי כמו שאני מכיר כאן את אלה שרקחו את העניין הזה, זה יגיע לכאן באיזה יום כשאף אחד לא ידע בדיוק מתי, שלושה אנשים יהיו במשכן, וזה יעבור.

אורי אריאל: זה יהיה מחר, הם לא מחכים.

מיכאל איתן: הם לא יכולים להמתין לכסף.

מיכאל איתן: הכול כבר מוכן, לא יהיה דיון - - -

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

המשפטים יוסף לפיד: אני רוצה להשיב תשובה מהמקום.

המשפטים יוסף לפיד: אתה הרי לקחת טרמפ על הצעת חוק שלי, שאין לה שום קשר לזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אחזור על זה.

המשפטים יוסף לפיד: יושב-ראש הכנסת, חבר סיעתך, בא לוועדת הכספים וביקש זאת.

אורי אריאל: זה לא עושה את זה יותר כשר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הבית, אני מזכיר לכם שהנושא שדיבר עליו מיכאל איתן כבר עבר בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שירות נתוני אשראי (תיקון מס' 2) (דחיית תחילה), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה - עבור להצעה כפי שהוצגה על-ידי שר המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות נתוני אשראי (תיקון מס' 2) (דחיית תחילה), התשס"ג-2003, לוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 13, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק שירות נתוני אשראי (תיקון מס' 2) (דחיית תחילה) תידון בוועדה המשותפת של ועדת הכלכלה וועדת החוקה, חוק ומשפט, כפי שהוצגה כאן במליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

מיכאל איתן: חשב הכנסת קובע 4 מיליוני שקלים.

מיכאל איתן: ועדת הכספים תחליט מה יהיו העלויות.

מיכאל איתן: כל שנה יעלו את זה, כולכם יודעים את זה.

מיכאל איתן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/37).

מיכאל איתן: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הבית, אנחנו נעבור לנושא שהוא מספר 7 בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי- הסוהר (מס' 24), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: השר לביטחון פנים שוב אתנו, ואנחנו שמחים מאוד על כך ומבקשים ממנו להציג לפנינו את הצעת החוק.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק המונחת בפנינו עניינה הגבלת זכות ההתארגנות של סוהרים.

צחי הנגבי: היא אוסרת על ציבור הסוהרים בשירות בתי-הסוהר ליטול חלק בפעילות להקמה, לקיום או לניהול של ארגון סוהרים.

צחי הנגבי: זאת, בדומה למצב הנוהג בפקודת המשטרה לגבי המשרתים בחיל המשטרה, או למצב הנוהג בחוק שירות הביטחון הכללי לגבי עובדים בגוף זה, וכן למצב הנוהג לגבי משרתי הקבע בצה"ל.

צחי הנגבי: למעשה, הנושא כבר מוסדר כמובן זה שנים, אין פה שום דבר חדש בהיבט המהותי.

צחי הנגבי: הוא מוסדר בהוראות פנימיות של שירות בתי-הסוהר.

צחי הנגבי: מצאנו לנכון שהנושא יוסדר, כראוי לחשיבותו, גם בחקיקה ראשית.

זהבה גלאון: למה אתם מונעים את זכות השביתה?

זהבה גלאון: אני לא מבינה.

זהבה גלאון: אתה, השר, היית צריך לבוא ולומר, שמה שהוכרע במשטרה, בדומה לצה"ל, הוא מעוות ולא נכון.

זאב בוים: חכי רגע.

זהבה גלאון: - - -

יולי יואל אדלשטיין: השאלה נשאלה, חברת הכנסת גלאון, תודה.

גדעון סער: סוף-סוף הגיע מישהו מהאופוזיציה.

גדעון סער: לא ייתכן שרק הקואליציה תעבוד פה בבית הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סער, הרי הקואליציה היתה כאן כל הזמן, אז עכשיו תתאפק, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, הוא שמע את מה שאמרת.

יולי יואל אדלשטיין: אם הוא ירצה להשיב, אני בטוח שהוא ישיב.

צחי הנגבי: גברתי, היתה לך אפשרות להירשם.

צחי הנגבי: אני לא מכיר נוהל כזה שיש קריאות ביניים בקצב של הכתבה בנאום להצגת חוק, עם כל הכבוד.

צחי הנגבי: אומנם השעה רק 23:00...

זהבה גלאון: רק התחלנו.

צחי הנגבי: אני לא רוצה להיכנס פה אפילו לוויכוח על העניין הזה, ומי היה מעוניין שיהיו שביתות בצה"ל, בשב"כ ובמוסד או בשירות בתי-הסוהר, ומי לא היה מעוניין.

צחי הנגבי: אני מקווה שלא ניקלע פה לוויכוח פוליטי, אבל שירות בתי-הסוהר הוא מערכת ביטחונית לכל דבר ועניין.

גדעון עזרא: אם יעשו שביתה, מה יקרה - - -

צחי הנגבי: מה אכפת לה אם תהיה שביתה?

צחי הנגבי: בסך הכול יפסיקו הקלגסים לכבוש ברגל גסה.

זהבה גלאון: את זה אתה אמרת.

זהבה גלאון: אתה צריך להגן על השוטרים ועל הסוהרים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, אל תתפרצי אחרי כל משפט שלו.

יולי יואל אדלשטיין: תני לשר לביטחון פנים להמשיך ברצף.

צחי הנגבי: מי ימנע מהאסירים להמשיך לכיוון פח"ע מתוך הכלא?

צחי הנגבי: מה זה חשוב?

צחי הנגבי: העיקר שישבתו, זכות השביתה.

צחי הנגבי: .. שירות בתי-הסוהר, אדוני היושב-ראש, הוא חלק בלתי נפרד ממערכת הביטחון, הן בשים לב למטלות שהוא ממלא – אם אלה כליאתם של אסירים ביטחוניים, הבטחת המשמעת והסדר במתקני הכליאה לשם הבטחת ביטחון הציבור, שלומו והסדר החברתי - וכמובן בהקשר המבני-ארגוני.

צחי הנגבי: מדובר בגוף הייררכי פיקודי, שמהווה יחד עם המשטרה זרוע ביצועית של המשרד לביטחון הפנים, ובו הפעולה מתבצעת על בסיס דרגות.

צחי הנגבי: יש תנאי שכר ותנאי שירות, שמושווים לאלה של המשרתים בצה"ל.

צחי הנגבי: נציין כמובן ששוטרים, כמו סוהרים, מנועים מלפנות לבית-הדין לעבודה בתובענה בכל עניין הנוגע לתנאי שירותם, פיטוריהם, שיבוצם לתפקיד, קידומם וכו'.

צחי הנגבי: אנחנו מעוניינים לפעול להשלמת החסר ולהגביל בחקיקה הראשית את זכות הסוהרים להתאגד, כפי שהיא קבועה ומקובלת למעשה גם על שירות בתי-הסוהר, כמובן, זה שנים רבות, כדי להשוות את המצב המשפטי לזה הנוהג בכלל הגופים הנמנים עם מערכת הביטחון.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, אודה אם הצעה זו תאושר בקריאה ראשונה ותובא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

צחי הנגבי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר לביטחון פנים, חבר הכנסת צחי הנגבי.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, רשימת הדוברים בהצעה זו: חברי הכנסת אברהם רביץ, מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, אחמד טיבי, ישראל אייכלר, אורי אריאל, עזמי בשארה, אבשלום וילן, איוב קרא, אברהם שוחט, ג'מאל זחאלקה, עבד-אלמלאכ דהאמשה, אריה אלדד, טלב אלסאנע, מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: זה מאפשר לנו לעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הבית, אני מזכיר לכם שאנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 24), התשס"ג-2003, כפי שהוצגה על-ידי השר לביטחון פנים.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

זהבה גלאון: רגע, יש פה רשומים לדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: כן, קראתי לכל הרשומים לדיבור.

גדעון סער: הם לא נמצאים.

זאב בוים: מהאופוזיציה.

זאב בוים: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 24), התשס"ג-2003, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הבית, בעד - 7, נגד אין, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: לכן הצעת חוק זו תעבור להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, אדוני השר.

זהבה גלאון: אני רוצה שיירשם בפרוטוקול שהיה פה מחטף.

זהבה גלאון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/45).

זהבה גלאון: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, קשה להאמין, אבל הנושא האחרון שעל סדר-היום הוא הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 16), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הנושא סגן שר הביטחון, חבר הכנסת זאב בוים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 16), התשס"ג-2003.

זאב בוים: החוק המוצע נועד להאריך את תוקפן של ההוראות בעניין העדפת התוצרת מאזורי עדיפות לאומית, הקבועות לפי חוק חובת המכרזים, התשנ"ב-1992.

זאב בוים: מכוח הסמכות הקבועה בסעיף 3א(א1) לחוק חובת המכרזים, הותקנו תקנות בעניין העדפת תוצרת מאזורי עדיפות לאומית בהתקשרויות של מערכת הביטחון – תקנות חובת המכרזים.

זאב בוים: על-פי התקנות האמורות, במכרזים של משרד הביטחון בלבד ניתנת לספקים באזור קו העימות עדיפות במכרזים, באופן שגם אם ההצעות גבוהות בשיעור של עד 15% מהצעת ספק במרכז הארץ או ספק באזור עדיפות לאומית, יזכה הספק באזור קו העימות במכרז.

זאב בוים: לספקים באזור עדיפות לאומית ניתנת עדיפות באופן שאם הצעותיהם גבוהות בשיעור של עד 15% לעומת ספק במרכז הארץ, הם יזכו במכרז, אם תושווה הצעתם להצעה הגבוהה ביותר של ספק ממרכז הארץ או של אזור אחר שאינו בגדר אזור עדיפות לאומית.

זאב בוים: סעיף 9(ג) לחוק חובת המכרזים קובע, כי תוקפה של ההוראה המסמיכה הקבועה בסעיף 3א(א1) האמור יפקע ביום ב' באב התשס"ג, 31 ביולי 2003, ולכן באותו מועד יפקעו גם תקנות חובת המכרזים בעניין אזורי העדיפות הלאומית האמורות.

זאב בוים: מכאן הדחיפות בקידום הליך החקיקה עד תום מושב זה של הכנסת.

זאב בוים: מוצע לקבוע, כי ההוראה האמורה והתקנות שהותקנו מכוחה יעמדו בתוקפן במשך שנתיים נוספות, שתחילתן ביום 1 באוגוסט 2003, הוא יום פקיעת ההוראה.

זאב בוים: אבקש מן הכנסת להצביע בעד ההצעה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הבית, לא הונחה לפני רשימה מסודרת של הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אם יש חברי כנסת שמעוניינים להשתתף בדיון, זכותם עומדת להם.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רואה שיש חברי כנסת שמעוניינים להשתתף בדיון על הצעת חוק זו - - -

גדעון סער: אני רוצה למחות מהמקום על היעדרות נציג כלשהו מהאופוזיציה.

גדעון סער: דנים בכמה הצעות חוק - - -

יולי יואל אדלשטיין: המחאה הקולנית שלך, אדוני יושב-ראש הקואליציה, נרשמה.

גדעון סער: חברי כנסת נואמים בנושאי סרק במשך שעות ארוכות, ועכשיו כשהגענו לתכלית האחריות הפרלמנטרית, דהיינו לעבודת החקיקה, את כולם נשאה הרוח.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 16), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה, כפי שהציגה סגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הבית, אנחנו נצביע - מי בעד ומי נגד.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 7 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 16), התשס"ג-2003, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד - 7, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע, אם כן, שהצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 16) תעבור להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה - מחר, יום שלישי, כ"ב בתמוז התשס"ג, 22 ביולי 2003, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.