ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושבעים-ושש של הכנסת השש-עשרה, 2004-11-01 00:00

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי, חברת הכנסת וחברי הכנסת, היום יום שני, י"ז בחודש חשוון התשס"ה, 1 בחודש נובמבר 2004 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, אבקש להודיע כמה הודעות, ולאחר מכן נאפשר לשני חברי כנסת שביקשו הצעות לסדר - להעלותן, אדוני השר הנכבד.

ראובן ריבלין: יש לי כאן הודעת מזכיר הממשלה, בשם ראש הממשלה, כי ביום 26 באוקטובר 2004, בהתאם לסעיף 22(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, החליט ראש הממשלה להעביר את השר לנדאו מכהונתו בממשלה.

מאיר שטרית: אני צריך למסור את ההודעה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהודעה זאת מוסר יושב-ראש הכנסת, בהתאם לבקשת ראש הממשלה, והיא רק הודעה.

ראובן ריבלין: אבל אם אדוני רוצה, אדוני יעלה וימסור את ההודעה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי בהתאם לסעיף 22(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, החליט ראש הממשלה, ביום 26 באוקטובר 2004, להעביר את השר עוזי לנדאו מכהונתו בממשלה.

מאיר שטרית: כהונתו של השר עוזי לנדאו נפסקה ביום 28 באוקטובר 2004 בערב.

מאיר שטרית: בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה.

מאיר שטרית: אני מודיע על כך לכנסת.

מאיר שטרית: בהתאם לסעיף 26(3) לחוק-יסוד: הממשלה, החליט ראש הממשלה, ביום 26 באוקטובר 2004, להעביר מכהונתו את חבר הכנסת מיכאל רצון, סגן השר במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

מאיר שטרית: בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, אני מודיע על כך לכנסת.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לכבוד השר.

ראובן ריבלין: בשעה 11:15 בדיוק נתחיל בדיון בחוק ההתנתקות.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה ביקש להיות נוכח כאשר השר שטרית מביא את החוק בפני הכנסת.

ראובן ריבלין: לפי סעיף 53, הצעות לסדר של שני חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס ראשון, בעניין ילדים רעבים בישראל.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, רציתי לשאול את השר אם כתוצאה מהפסקת כהונתו של השר לנדאו, גם הסעיף התקציבי במשרד ראש הממשלה של משרדו, שאגב הוא בעלויות לא נמוכות, מתבטל, כך שייחסך כסף לקופת המדינה.

אופיר פינס-פז: לגופו של עניין, אדוני היושב-ראש, משום שאין השבוע הצעות דחופות, לנוכח הנהלים, חשבתי כי מן הראוי להעלות על סדר-יומה של המליאה את הדין-וחשבון של משרד הבריאות, שחשף תופעה מאוד קשה, שלא זכורה לי כמותה, והיא שכל ילד חמישי בישראל הולך לישון רעב.

אופיר פינס-פז: בסוגריים אני רוצה לומר, שבעבור תינוקות זה בכלל דבר שהוא בלתי הפיך, לכל החיים.

מאיר שטרית: זאת לא הגזמה בעיניך?

אופיר פינס-פז: אני לא יודע אם זאת הגזמה או לא.

אופיר פינס-פז: משרד הבריאות הוא לא באופוזיציה, אדוני השר, משרד הבריאות הוא חלק מהדברים שאתה אמור לתאם.

אופיר פינס-פז: אני רואה בזה דוח מקצועי חמור ביותר.

אופיר פינס-פז: אדוני השר, בחלק מהקדנציה היית שר במשרד האוצר.

אופיר פינס-פז: בעיני זאת תוצאה ישירה של מדיניות כלכלית-חברתית שרואה את הכלכלה מופרדת מהחברה, לא מבינה את ההשלכות החמורות של מדיניות כלכלית שרואה את המציאות הישראלית דרך החור שבגרוש, ולא מבינה שהתוצאות בסופו של דבר הן לפעמים בלתי הפיכות, פוגעות ממש בבשר החי.

אופיר פינס-פז: אם תרצו שבכלל נשקול לתמוך בתקציב המדינה, ואני חושב שאנחנו צריכים לשקול, קודם כול ולפני הכול דרושה תוכנית לאומית להעלאת הילדים האלה מעל לקו העוני.

אופיר פינס-פז: לזה נועד תקציב מדינה, לזה נועדה התערבות של ממשלה במשק חופשי, כדי לטפל במכשלות חברתיות קשות.

אופיר פינס-פז: אתם מתנהגים כאילו זה קורה במדינה אחרת, כאילו זה קורה בעולם אחר, כאילו זה קורה בשנים אחרות.

אופיר פינס-פז: זה כאן ועכשיו.

אופיר פינס-פז: אתם מציעים מחר תקציב מדינה שלא מתחיל לתת תשובות על הבעיה הנוראה הזאת.

אופיר פינס-פז: הרי אלה ילדים שלך ושלי ושלהם ושל כל עם ישראל ושל כל החברה הישראלית, ואני שואל, מתי הממשלה הזאת תיקח את עצמה בידיים ותראה לעם ישראל שבעיניה ההתמודדות עם המציאות של העוני בחברה הישראלית היא בראש סדר העדיפויות הלאומי.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת פינס, שהעלה נושא זה על סדר-היום.

ראובן ריבלין: כבוד השר, הוא לא הביא פה דעה של פובליציסט כזה או אחר, אלא הוא מביא את מסמכיה של הממשלה.

ראובן ריבלין: דוח משרד הבריאות הוא דוח של הממשלה, בוודאי אדוני יוכל להאיר את עינינו בעניין זה בהזדמנות הראשונה.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת משה גפני, אשר מבקש להעלות את נושא בית-הקברות בעכו כהצעה לסדר.

ראובן ריבלין: מהטעם שהשבוע לא תהיינה הצעות לסדר-היום, הרשיתי לשני החברים להעלות נושאים הבוערים כאש בעצמותיהם.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת פינס.

ראובן ריבלין: אני בטוח שגם הנושא השני לא פחות חשוב.

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאפשרת לנו.

משה גפני: אני, כמובן, מצטרף לדבריו של חברי חבר הכנסת אופיר פינס.

משה גפני: אני מבקש להעלות את הנושא של חילול בית-הקברות היהודי בעכו, שעלה כאן במליאת הכנסת לפני כשבועיים.

משה גפני: לאחר הדברים שנשמעו במליאת הכנסת, ולאחר שיחות עם ראש הממשלה ועם שר התחבורה, הופסקו החפירות כדי לקיים דיונים, על מנת להגיע להסכמה.

משה גפני: מסתבר שלא נערכו דיונים במידה כזאת שאפשרו את הפתרון, שלפי דעת כולנו הוא קיים, והוחלט על המשך החפירות והרס בית-הקברות היהודי בעכו.

משה גפני: אם היתה מתרחשת תופעה כזאת במקום כלשהו בעולם, מדינת ישראל היתה נזעקת, ממשלת ישראל היתה עושה הכול על מנת למנוע את הפגיעה בבית-הקברות היהודי.

משה גפני: כאן הממשלה עצמה היא זאת שחופרת, פוגעת והורסת את בית-הקברות היהודי.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע מה קרה בינתיים, מאז ההחלטה להפסיק את החפירות ולקיים דיונים רציניים בעניין, מלבד העובדה האחת, שהיתה הצבעה על תוכנית ההתנתקות, ואנחנו הצבענו נגד עמדת הממשלה, נגד עמדת ראש הממשלה.

משה גפני: אני קורא לכל תומכי ארץ-ישראל השלמה.

משה גפני: חכמינו אומרים, שאנחנו מאבדים את הזכות על הארץ כאשר אנחנו לא עושים כמה דברים, או עושים כמה דברים שליליים, בין היתר חפירות בקברים, כאשר לא שומרים על כבוד המת.

משה גפני: אני קורא לכל אלה שהטיפו לנו מוסר ואמרו לנו: צריך להצביע בעד ארץ-ישראל, זאת אומרת נגד תוכנית ההתנתקות.

משה גפני: עכשיו, כשמתנהל מסע נקמה כזה, אני קורא לכל אלה שדיברו על ארץ-ישראל שיבואו למחות על כך שהורסים את בית-הקברות, כי זאת הסיבה, בין יתר הסיבות, שיפגעו בסופו של דבר בארץ-ישראל.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נמצא פה, למזלנו, שר התחבורה, שיוכל אחר כך לענות על עניינך זה.

ראובן ריבלין: קודם לכן נאפשר גם לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה להעלות הצעה לסדר.

מאיר פרוש: אפשר להציע הצעה אחרת?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אלה הצעות לפי סעיף 53.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, אתה מאוד מקפיד, יחד עם יושב-ראש ועדת הכנסת, קלה כחמורה – שמתי לב לאחרונה – על כל מיני דברים שאפילו נפלאים בעיני.

ראובן ריבלין: אדוני לא יכול לעשות שימוש לרעה בסעיף 53, כי אחרת אני אוכל אפילו לקבל הערה ממך בוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: לכן אני מקפיד הקפדה יתירה על כל הכללים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, עיד אל-פיטר, החג שבסיום צום הרמדאן, יחול, בעזרת השם ובברכה לכולנו, ביום שבת, 13 בנובמבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ביום המחרת, 14 בנובמבר, אמורות להשתלם קצבות הבטחת ההכנסה, ושבוע לאחר מכן קצבאות משפחות מרובות ילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש להפנות את תשומת לבו של השר הנכבד, נדמה לי שזה שר העבודה והרווחה, לאפשר תשלום הקצבאות יומיים לפני החג, דהיינו ביום חמישי, 9 בנובמבר, אולי אף ביום רביעי, 8 בנובמבר, כדי שאנשים יוכלו להצטייד לקראת החג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה דבר שנעשה כבר מסורת במדינה הזאת, ועושים את זה בכל פעם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש להפנות את תשומת לבו מראש לעניין, ואני מקווה שהוא אכן ייענה לעניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת דהאמשה על תשומת הלב, שהפנה אותי לעניין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אדוני צריך לדעת שיש שר עבודה ויש שר רווחה.

ראובן ריבלין: שר העבודה הוא שר שיש לו הרבה עבודה, הוא גם שר התעשייה והמסחר, גם שר התקשורת וגם שר העבודה.

ראובן ריבלין: שר הרווחה הוא השר שאדוני ביקש לפנות אליו.

ראובן ריבלין: השר מאיר שטרית ישיב לעניין הצעתו של חבר הכנסת גפני.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ברצוני להתייחס במלים אחדות לשתי ההערות, גם של חבר הכנסת אופיר פינס וגם של חבר הכנסת גפני.

מאיר שטרית: גם אני קראתי כמוך את הכתבה בעיתון על הסקר שמצביע על כך שכל ילד חמישי במדינה הולך לישון רעב.

מאיר שטרית: אני לא אומר שאין במדינה מצוקה ועוני, יש.

מאיר שטרית: אני חושב שיש הגזמות גדולות מאוד בסקרים הללו, שנעשים על בסיס סקר של 500 אנשים ולפיו קובעים שכל ילד חמישי במדינה עני.

מאיר שטרית: אני מציע לקחת אותם בעירבון מוגבל.

מאיר שטרית: אין כמעט אדם במדינה שאין לו מקור הכנסה.

מאיר שטרית: מי שאין לו מקור הכנסה, מקבל הבטחת הכנסה.

מאיר שטרית: אין סיבה שילדים ילכו לישון רעבים, אלא אם הוריהם משתמשים בכסף בדרך לא נכונה בתקציב שהם מקבלים.

מאיר שטרית: אני מציע לכל מי שמפקפק במה שאני אומר, שייקח את הדוח של הביטוח הלאומי, את הנתונים של ההכנסות של הביטוח הלאומי או של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ויבדוק מה המצב בעשירונים השונים, לפי חתך עשירונים מהראשון ועד העשירי, מה המצאי בתוך המשפחות האלה, כמה מן המשפחות בעשירון הכי נמוך מחזיקות פלאפונים, מכוניות, טלוויזיה בכבלים.

אילנה כהן: מה רצית שהם יעשו?

אילנה כהן: אם יש עוני כזה - - -

מאיר שטרית: גברתי, סדר עדיפויות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אילנה כהן, השר משיב לחבר הכנסת פינס.

ראובן ריבלין: אופיר פינס העלה את הנושא בצורה מאוד נוקבת.

אופיר פינס-פז: יכול להיות לאדם פלאפון, ואין לו טלפון של "בזק".

אופיר פינס-פז: טלפון יותר יקר מפלאפון.

מאיר שטרית: לא נכון, אבל לא חשוב.

מאיר שטרית: אני מדבר על סדר עדיפויות.

מאיר שטרית: אני מציע להסתכל באחוזים ולדבר אתי שוב.

אופיר פינס-פז: יש רעב במדינה או אין?

מאיר שטרית: יש, בממדים מזעריים.

אילנה כהן: הוא אומר לך שהם יאכלו את הפלאפון.

מאיר שטרית: לא כל ילד חמישי.

אופיר פינס-פז: למה אתה לא מפנה את אנשי משרד הבריאות אליך?

מאיר שטרית: אני לא השר האחראי על זה היום, אבל אני אומר לך שאני חושב שהנתונים שמפרסמים בעיתונים ועושים מהם כותרות ענקיות הם בדרך כלל נתונים מאוד מופרזים ומוגזמים.

מאיר שטרית: במדינת ישראל כמעט שאין רעב.

מאיר שטרית: אם יש רעב, זה חריג ביותר, ובדרך כלל כתוצאה מתפקוד לא נכון של המשפחה, לדעתי.

מאיר שטרית: כי אין משפחה בארץ שאין לה מקור הכנסה כלשהו מהמדינה.

מאיר שטרית: מדינת ישראל משלמת קצבאות בהיקף של 50 מיליארד שקלים.

מאיר שטרית: אז אל תספרי לי על רעב, אני לא קונה את זה.

מאיר שטרית: תפסיקו עם הדבר הזה, זה מוגזם ומופרע.

אופיר פינס-פז: יכול להיות אדם שמקבל מהביטוח הלאומי קצבה של 1,300 שקלים בחודש, והוא נשאר רעב.

מאיר שטרית: אנחנו מדברים על ילדים.

מאיר שטרית: הקצבאות לכל משפחה שיש בה ילדים הן הרבה יותר גבוהות מזה.

מאיר שטרית: לעניינו של חבר הכנסת גפני, אני החלטתי על הפסקת העבודות לאחר פניות אלי, של חברי הכנסת פרוש וגפני ואזולאי וחברי כנסת אחרים מהסיעות החרדיות.

מאיר שטרית: מדובר בעבודות במסילת הברזל בעכו, במקום שקרו תאונות דרכים, לצורך הפרדה בין המסילה לבין הכביש.

מאיר שטרית: חופרים מתחת לכביש כדי להפריד בין הרכבת לבין תנועת כלי הרכב, כי המקום הזה מאוד מסוכן.

מאיר שטרית: כשהתחילו עבודות החפירה גילו שם עצמות.

מאיר שטרית: כשגילו את העצמות הופסקו החפירות.

מאיר שטרית: אנחנו לא מדברים על יום או יומיים, אלא על חודשים.

מאיר שטרית: בחודשים הללו הובאו מומחים, אדוני היושב-ראש, שיבדקו אם בית-הקברות הזה יהודי.

מאיר שטרית: הובא מומחה ראשון, שהוא מוסכם בדרך כלל גם בין משרד התחבורה לבין הגורמים החרדיים, והמומחה קבע חד-משמעית שבית-הקברות הזה איננו בית-קברות יהודי, הוא בית-קברות של עובדי אלילים, של פגאנים, על-פי כל הממצאים בקבר.

מאיר שטרית: העדה החרדית לא הסתפקה בזה וביקשה לקבוע מומחה מוסכם.

מאיר שטרית: הוזמן פרופסור אדן, מאוניברסיטת בר-אילן.

משה גפני: זאת לא העדה החרדית, אלא אנשים במשרדים שעוסקים בעניין.

מאיר שטרית: אנשים דתיים, אנשים שאכפת להם מהעניין.

מאיר שטרית: הרב שמידל מייצג את העניין הזה בצורה נכבדה.

משה גפני: הרב רוטשילד.

מאיר שטרית: גם הרב רוטשילד.

מאיר שטרית: על דעתו של הרב שמידל הוזמן פרופסור אדן, מאוניברסיטת בר-אילן, איש דתי לכל הדעות, ארכיאולוג מומחה שעשה בדיקה, וכולם התכוונו לקבל ולכבד את החלטתו.

מאיר שטרית: נעשתה בדיקה שארכה למעלה מחודש, וקראתי את חוות דעתו.

מאיר שטרית: בשבוע האחרון, לאחר שהתחממו הרוחות והעדה החרדית לא קיבלה את חוות הדעת, עצרתי את העבודות לשבוע ימים והזמנתי אלי לפגישה, שהתקיימה ביום שלישי האחרון, את כל נציגי העדה החרדית, את אנשי משרד התחבורה, את אנשי אגף העתיקות, שהם מומחים בעניין, וקראתי את כל חוות הדעת.

מאיר שטרית: חוות הדעת של הפרופסור אדן מאוניברסיטת בר-אילן, שהוא איש דתי מאוד, קובעת חד-משמעית שאין שום סיכוי שבית-הקברות הזה הוא יהודי.

מאיר שטרית: הפוך, בית-הקברות הזה הוא בית-קברות של עובדי אלילים.

מאיר שטרית: נקבע באופן חד-משמעי, גם על-פי התקופה שאליה שויכו העצמות האלה, שהיא בכלל לפני שהיו שם יהודים, על-פי כל הסימנים.

מאיר שטרית: לכן, אדוני היושב-ראש, כשהדבר הזה נקבע באופן חד-משמעי, אין סיבה - - -

מאיר פרוש: אדוני אומר כל הכבוד לאנטישמים שפוגעים בבתי-קברות יהודיים בחוץ-לארץ?

מאיר פרוש: מדינת ישראל פוגעת בבית-קברות לא-יהודי, זה מה שאדוני אומר?

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, בכל הארץ חופרים.

מאיר שטרית: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, תם ולא נשלם.

מאיר שטרית: אינני המומחה לעניין, אדוני היושב-ראש, אבל אני קובע בצורה מפורשת, על דעתם של המומחים, על דעת אנשי אגף העתיקות, שבדקו מראש, ועל דעת המומחה הראשון ועל דעת המומחה השני, שנקבע על דעתו של הרב שמידל, שבדק וקבע שבית-הקברות הוא של עובדי אלילים, מתקופה שבכלל לא היו יהודים באזור.

מאיר שטרית: לכן כל ההתחכמות הזאת וכל המלחמה הזאת מיותרת לחלוטין.

מאיר שטרית: ברגע שהתברר שזה המצב, ניתנה הוראה להמשיך את העבודות.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר, שהואיל בטובו, מחוץ למסגרת תפקידו, להשיב על ההצעות לסדר לפי סעיף 53.

ראובן ריבלין: כמובן, תם ולא נשלם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס העלה נושא חשוב, שבמהלך עניינים רגיל בוודאי היה נדון השבוע בסערה גדולה בכנסת.

ראובן ריבלין: הבוקר שמעתי את חבר הכנסת רן כהן מתייחס לאותם נושאים, וחבר הכנסת פינס העלה אותו נושא שמטריד רבים מהציבור בישראל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מערכת הכיסאות המתחלפים היא בעיקר נחלת סיעות הקואליציה.

ראובן ריבלין: פעם נוספת היא הילכה כאן בתוך הכנסת, רבים מהחברים זזו.

ראובן ריבלין: יש כאלה שזזו שורות, יש כאלה שזזו כיסאות.

ראובן ריבלין: אני רוצה שישימו לב לכך, שכן עמדות ההצבעה הן עמדות ברורות, וכל אחד יכול להצביע רק מעמדתו.

ראובן ריבלין: הואיל והמערכת שלנו היא מערכת אלקטרונית, המופעלת על-ידי נגיעה, הערכות של הצעות התקציב הנמצאות לפניכם – אם הן פוגעות במסך, הן יכולות לשבש.

ראובן ריבלין: לכן אני מבקש להזיז אותן מהמסכים עצמם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אדוני השר, מדי יום ביומו אנחנו מארחים קבוצות של תלמידים, שהרי הקשר שלנו עם הנוער והחינוך לדמוקרטיה הוא מאושיותיה של מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית.

ראובן ריבלין: היום אני מתכבד להפנות את תשומת לבכם, שביציע האורחים יושבים תלמידים מבית-הספר לטבע, סביבה וחברה מתל-אביב, שהגיעו לסיור בכנסת.

ראובן ריבלין: אני מברך אותם, את מוריהם ואת מורותיהם.

ראובן ריבלין: אני מקווה שהם יזכו לביקור מועיל ומעניין גם בכנסת ישראל, היכל הדמוקרטיה, וגם בירושלים, בירתה של ישראל לנצח נצחים.

ראובן ריבלין: אני מברך אתכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, בדיון האחרון שקיימה מליאת הכנסת, ביום רביעי האחרון, התפזרנו לקראת השעה 14:00, נוכח העצרת שהתקיימה בהר-הרצל לזכרו של ראש הממשלה המנוח, יצחק רבין.

רוני בר-און: נושא הדיון היה אז האלימות בבתי-הספר, ונותרו שני דוברים.

רוני בר-און: יושב-ראש הישיבה, סגן היושב-ראש חבר הכנסת אדלשטיין, הודיע שהדיון ביום שני ייפתח בהשלמת דברי שני הדוברים האלה.

ראובן ריבלין: הוא טעה.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, השבוע אנחנו מייחדים את הדיון רק לנושא ההתנתקות, הפינוי וגם הפיצוי, במידה כזאת או אחרת, וגם לחוק תקציב המדינה.

ראובן ריבלין: לכן, השבוע לא נקיים זאת.

ראובן ריבלין: בישיבה השבועית הסדירה הבאה, כמובן, כמו שאמר יושב-ראש הישיבה, סגן היושב-ראש אדלשטיין, יבוצע הדבר כהלכתו על-פי מילותיו.

ראובן ריבלין: לפני שבוע גם נאמר שהישיבה הבאה היא היום בשעה 16:00, אני תיקנתי את זה בתום הישיבה המיוחדת, ישיבת הזיכרון, ואמרתי שישיבת הכנסת הבאה תתקיים ביום שני בשעה 11:00, כך כתוב גם בפרוטוקול.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, אנחנו היום בסדר-יום אחר לחלוטין ולכן לא ניגע בזה.

ראובן ריבלין: מייד לאחר דבריהם של שני הדוברים ישיב השר ותיערך גם הצבעה על ההצעה לסדר-היום, אם להעלות אותה, להעבירה לוועדה או לדחות אותה.

ראובן ריבלין: השבוע ניתקנו את המערכת השוטפת של הכנסת בעבודתה וייחדנו את השבוע הזה לדיון בחוק הפינוי והפיצוי, בחוק התקציב ובחוק ההסדרים במשק.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אולי נעשה הפסקה כמה דקות כדי שראש הממשלה יגיע לדיון?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, הודעתי לממשלה שהדיון בנושא חוק יישום ההתנתקות יתחיל בשעה 11:15-11:20.

ראובן ריבלין: בדרך כלל ראש הממשלה מקפיד מאוד להגיע לא לאחר השעה היעודה, והעובדה שגם עכשיו הוא הגיע.

ראובן ריבלין: לשאלתך, חבר הכנסת פרוש, את החוק יציג בפני הכנסת השר המקשר בין הממשלה לכנסת, השר מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: שר האוצר לא היה אמור כלל להגיש את ההצעה הזאת.

ראובן ריבלין: הצעת התקציב תידון מחר, ואולי תוכל לשאול את השאלה הזאת.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/130).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר מאיר שטרית להביא לפני הכנסת את הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות, התשס"ה–2004.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: מייד לאחר דבריו של השר, לפנים משורת הדין ובהסכמתו של יושב-ראש הקואליציה, יישא את דבריו יושב-ראש האופוזיציה כדובר ראשי מטעם האופוזיציה.

ראובן ריבלין: אני כבר לא יודע מי פה האופוזיציה, מי הקואליציה לעניינים אלה, אבל יושב-ראש האופוזיציה בתואר ידבר בהסכמתה של הקואליציה, כראשון הדוברים; לא כראשון הדוברים אלא כדובר, כאילו ראש הממשלה הציג את החוק - כנציג האופוזיציה, כיושב-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, לאחר שהכנסת כבר החליטה בשבוע שעבר על קבלת תוכנית ההתנתקות, אנחנו ניגשים בעצם לאישור החוק שאני מציג בפניכם, בשם הממשלה כמובן, הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות, התשס"ה–2004.

מאיר שטרית: אני מבקש, ברשותכם, להסביר את העקרונות המרכזיים של החוק; אני אכנס לפירוט ככל שהדבר יידרש כדי להסביר את הנקודות המרכזיות בחוק הזה.

מאיר שטרית: אני מקווה שחברי הכנסת, על כל סיעותיהם - אני לא רואה שום סיבה למישהו שלא לתמוך בחוק הזה עתה משהתקבלה ההחלטה, כדי להבטיח את היכולת שלנו - - -

צבי הנדל: הכנסת אישרה את החלטת הממשלה.

מאיר שטרית: זה מה שאמרתי.

צבי הנדל: זה לא מה שאמרת.

צבי הנדל: אמרת שהכנסת אישרה את תוכנית ההתנתקות.

מאיר שטרית: נכון, זה מה שהובא לכנסת, זאת היתה החלטת הממשלה, החלטת הממשלה ביחס לתוכנית ההתנתקות.

מאיר שטרית: על כן, אני חושב שבעניין הזה אין סיבה למי מאתנו להימנע מלתת אפשרות לממשלה לפצות בנדיבות את המתיישבים אם וכאשר יצטרכו להתפנות - אם תרצה, אני מתקן את הנוסח - אם וכאשר הממשלה תחליט לפנות אותם.

מאיר שטרית: אני חושב שכולנו צריכים לתמוך בחוק הזה ולהעביר אותו בכנסת במהירות האפשרית, כדי שהלכה למעשה הדבר הזה לא יהווה מכשול.

ראובן ריבלין: כבוד השר, החוק מדבר גם על דרך פינוי וגם על פיצוי.

בנימין אלון: מה זה "דרך פינוי"?

בנימין אלון: מה, הם זבל?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, אני מצטט דברים על מנת לגאול עולם, דברים בשם אומרם, זה מה שהממשלה אומרת.

ראובן ריבלין: אדוני אחר כך יוכל לומר מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, החוק מקיף גם את נושא הפיצוי וגם את נושא הפינוי.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני קורא את שם החוק, תיכף אפרט אותו: הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות, התשס"ה–2004.

מאיר שטרית: זה שם החוק ועם שם החוק אי-אפשר להתווכח.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חילקתם את התקציב אבל אין חוק הסדרים.

בנימין אלון: יש.

רן כהן: הוא הונח?

ראובן ריבלין: אני לא יודע מדוע קיפחו אותך.

יצחק הרצוג: לא קיבלנו אותו.

רן כהן: אני מתנצל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מרגע זה אין שאלות אלא לנושא שהשר מדבר בו, ואני אקפיד על כך.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד השר, אתן לך עכשיו לדבר בצורה חופשית ביותר בלי שום הפרעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ביום 6 ביוני 2004, בהחלטת הממשלה מס' 1996, החליטה הממשלה להקים ועדה לענייני פינוי-פיצוי והתיישבות חלופית.

מאיר שטרית: ב-12 בספטמבר 2004 היתה השלמה של המלצות הוועדה על-ידי ועדה שהוקמה לצורך העניין להכין את ההצעה.

מאיר שטרית: ב-14 בספטמבר 2004 אישרו בקבינט הביטחוני את המלצות הוועדה.

מאיר שטרית: ב-23 בספטמבר 2004 פורסם תזכיר חוק להערות משרדי הממשלה והציבור על בסיס המלצות הוועדה.

מאיר שטרית: כמו כן התקבלו הערות מהציבור, מהמתיישבים וממשרדי הממשלה והתקיימו מפגשים עם כל מי שהתעניין, עם הוועדה שהכינה את ההצעה וההמלצות.

מאיר שטרית: ב-20 באוקטובר 2004, בעקבות דיון בהערות התזכיר, תוקנה ההצעה והוכנה טיוטת הצעת החוק שהובאה לאישור הממשלה ולוועדת השרים לחקיקה, והיא מונחת בפניכם על שולחן הכנסת.

מאיר שטרית: ברשותכם, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לסקור את החוק על-פי חלקיו השונים ולהסבירו.

מאיר שטרית: הדבר הראשון, ראשית, תחולה גיאוגרפית - זה החלק הראשון בחוק שקובע בעצם, שהחוק ליישום תוכנית ההתנתקות יחול על שטח חבל-עזה וכן השטח בצפון השומרון המסומן במפה בתוספת ראשונה לחוק.

מאיר שטרית: מי שעיין בחוק יכול לראות, שצורפה מפה של צפון השומרון על מנת להצביע בדיוק מהו השטח שעליו יחול חוק ההתנתקות.

מאיר שטרית: החלק השני, פרק ב' של החוק, דן במינהלה ובתפקידה.

מאיר שטרית: הוקמה על-פי החוק מינהלה במשרד ראש הממשלה, והיא תפעל לשם סיוע למתיישבים בחבל-עזה ובצפון-השומרון וליישום תוכנית ההתנתקות.

מאיר שטרית: המינהלה תבצע ותתאם את הפעילות האזרחית מול המתיישבים בהיבטי הפיצוי, הסיוע וההתארגנות מחדש.

מאיר שטרית: מנהל המינהלה יוסמך להפעיל את סמכויות המינהלה.

מאיר שטרית: יחד עם חשב המינהלה הוא גם יוסמך לחתום בשם המדינה על ההסכמים עם המתיישבים שירצו להתפנות.

מאיר שטרית: הדבר הזה נעשה כדי ליצור תחנה אחת למתיישבים, שלא יצטרכו להתרוצץ במשרדי הממשלה השונים.

מאיר שטרית: הממשלה רצתה לקבוע מצב שהמינהלה תסייע במידת האפשר לחתוך את כל העניינים הביורוקרטיים וליצור מצב שהמתיישב מתייצב פעם אחת בלבד בתחנה, יגיע להסכם, המינהלה מוסמכת להגיע אתו להסכם, לחתום אתו על הסכמים ולבצע את ההסכמים הלכה למעשה.

מאיר שטרית: כל הסידורים האחרים עם כל משרדי הממשלה הרלוונטיים וכל הסידורים האחרים, הכול על המינהלה, המתיישב לא צריך להתעסק בזה.

מאיר שטרית: לדעתי זה דבר חשוב ביותר, להגיד למתיישבים: אנחנו רוצים לעשות את זה בדרך הקלה ביותר, כדי לסייע למתיישב שאמור בעצם להעתיק את מגוריו למקום אחר.

צבי הנדל: איפה הכסף?

מאיר שטרית: תיכף, החוק מטפל בזה, נגיע לזה.

מאיר שטרית: מנהל המינהלה יוסמך להפעיל את סמכויות המינהלה יחד עם נציג החשב הכללי שיושב במינהלה הזאת.

מאיר שטרית: סמכויות המינהלה ניתנות להאצלה כמובן לסגני מנהל המינהלה.

מאיר שטרית: פרק ג' דן בוועדות הזכאות.

מאיר שטרית: על-פי הפרק הזה תוקמנה ועדות זכאות.

מאיר שטרית: ועדות הזכאות האלה רשאיות כמובן לדרוש מכל מתיישב שיבקש תביעה לפיצוי כל מידע רלוונטי לבירור התביעה, והוועדה תפעל בדרך הנראית לה המועילה ביותר לבירור התביעה.

מאיר שטרית: החלטת ועדת הזכאות תהיה מנומקת ובכתב.

מאיר שטרית: התמצית של ההחלטות תפורסם ללא נתונים מזהים.

מאיר שטרית: הרעיון הוא ליצור שקיפות מלאה, לא מסתירים שום דבר, שאף אחד לא יחשוב שאת זה מסדרים או נותנים לזה יותר או פחות, הכול יפורסם בלי שמות מזהים של האנשים עצמם, כדי שהכול יהיה שקוף ולא יהיה שום דבר מוסתר ומתחת לשולחן.

מאיר שטרית: החוק נותן אפשרות לכל מתיישב שלא יסכים להחלטות של ועדת הזכאות, לערער בבתי-משפט.

מאיר שטרית: מותר לו לפי החוק שלא לקבל את הכרעת ועדת הזכאות ולפנות לבית-משפט כדי לערער על הקביעה ולדרוש יותר, אם נראה לו שמגיע לו יותר.

מאיר שטרית: איך יופעל המנגנון של בירור התביעה לפיצויים?

מאיר שטרית: המתיישב יוכל להגיש תביעה לפיצויים לוועדת הזכאות, בצירוף כל המסמכים הנדרשים ותצהיר, ולנסות להגיע להסכמה עם המינהלה.

מאיר שטרית: מותר יהיה להגיש תביעה לפיצוי עד שלוש שנים מיום הפינוי הנוגע לתביעה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, נתנו זמן מספיק לאנשים להגיש תביעה – עד שלוש שנים מיום הפינוי הנוגע לאותה תביעה עצמה.

מאיר שטרית: ועדת הזכאות מקבלת החלטה לגבי התביעה.

מאיר שטרית: אחרי שוועדת הזכאות מקבלת החלטה, יכול לקרות אחת מהשתיים: המתיישב מקבל את ההחלטה, היא נראית לו הגיונית, הוא מקבל את הסכום, חותם על הסכם עם ועדת הזכאות, מקבל את הפיצוי ושלום על ישראל; בונה את ביתו מחדש במקום שהוא רוצה, על-פי קביעת ועדת הזכאות.

יצחק לוי: איפה הוא יגור עד אז?

מאיר שטרית: הוא יכול גם להחליט שהוא איננו מקבל את החלטת ועדת הזכאות, והוא יכול, כמובן, לערער בבית-משפט השלום בירושלים.

מאיר שטרית: קבענו שבית-משפט השלום בירושלים יהיה בית-המשפט היחיד בארץ שידון בתביעות הללו.

מאיר שטרית: אם יהיה צורך, אנחנו בודקים את האפשרות שבית-המשפט יצא לשטח, כדי שיהיה יותר קרוב למתיישבים עצמם, ויקיים שם דיונים.

מאיר שטרית: על כל פנים, בית-משפט השלום בירושלים יהיה ערכאת הערעור הראשונה.

מאיר שטרית: למתיישב יש זכות שלא לקבל את הכרעת בית-המשפט, והוא יכול לערער בזכות, בלי צורך ברשות, בבית-המשפט המחוזי בירושלים.

מאיר שטרית: אם לא יקבל את הכרעת בית-המשפט המחוזי בירושלים, הוא יכול לערער ברשות, כמו שמקובל, לערכאה העליונה, בבית-המשפט העליון.

מאיר שטרית: זאת אומרת, הדלת פתוחה בפני כל מתיישב לקבל את הזכאות.

מאיר שטרית: אם הוא לא מקבל – לערער בבית-משפט השלום; אם לא מקבל – יכול לערער בזכות בבית-המשפט המחוזי; אם לא מקבל גם את זה – הוא עדיין יכול לערער ברשות בבית-המשפט העליון.

מאיר שטרית: במלים אחרות, הממשלה משאירה בעצם פתח לכל מתיישב אם ירצה להתווכח עם המערכת או לעשות דבר אחר.

מאיר שטרית: זו זכותו.

רוני בר-און: לא חבל על הזמן ועל הסחבת?

רוני בר-און: שיערערו ישר לעליון.

מאיר שטרית: אני חושב שאין צורך.

מאיר שטרית: כפי שתיכף אסביר, חבר הכנסת בר-און, תראה שההצעות של הממשלה הן מאוד נדיבות, כך שלמתיישב שירצה לבנות את ביתו מחדש, לדעתי לא תהיה שום בעיה - גם בקבלת הקריטריונים שנקבעו בוועדת הזכאות – לבנות את ביתו מחדש או את העסק שלו מחדש, ויש גם תמריצים נוספים מעבר לפיצוי הרגיל אם יעשה זאת בנגב או בגליל.

בנימין אלון: עד שיפנו אותו משם.

מאיר שטרית: אף אחד לא יפנה אותו משם.

אורי אריאל: יש אפשרות לעבור לחוות-השקמים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, שאלתך נשמעה.

ראובן ריבלין: מספיק.

מאיר שטרית: את הוויכוח הזה כבר עברנו, חבר הכנסת אריאל - - -

אורי אריאל: אתה טועה.

מאיר שטרית: פרק ד' דן בפינוי – ביטול זכויות ומסירה.

מאיר שטרית: אני רוצה להסביר את העניין הזה כי חשוב שהוא יהיה מובן.

בנימין אלון: לא לטייח, אדוני השר.

מאיר שטרית: אני לא מטייח כלום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, אני מציע שנשמע את השר.

ראובן ריבלין: אני בטוח שהשר ישמח לשמוע שאלות, אם הדברים לא יהיו ברורים.

בנימין אלון: אני מכבד את השר.

בנימין אלון: בפרק ד' אתה אומר לכל שלושה אנשים - - -

ראובן ריבלין: עדיין הוא לא הגיע לשם.

ראובן ריבלין: הפניתי את תשומת לבו עוד לפני שהתחלת, כדי למנוע קריאות ביניים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת בני אלון, עבדתי בכל העבודות בחיים אבל אף פעם לא עבדתי בטיח, אז אני לא טייח טוב.

מאיר שטרית: אני לא מסתיר שום דבר, החוק חשוף, כתוב לפניך שחור על גבי לבן, ואין פה שום דבר מוסתר.

מאיר שטרית: אני מבקש להסביר את עניין הפינוי, כיצד הדבר הזה יעבוד.

מאיר שטרית: לאחר שהממשלה תחליט על פינויה של כל אחת מקבוצות היישובים האמורות בהחלטת הממשלה מ-6 ביוני 2004, יקבע ראש הממשלה בצו את השטחים שיפונו, ולגבי כל שטח ייקבע יום פינויו.

מאיר שטרית: ראש הממשלה יקבע בהתייעצות עם שר הביטחון ועם השר לביטחון פנים, לגבי כל שטח שנקבע לגביו יום פינוי, את יום הגבלת הכניסה.

יצחק לוי: למה לא הממשלה?

יצחק לוי: זה שינוי מהחלטת הממשלה הקודמת.

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: אני אומר שוב: אחרי שהממשלה תחליט על פינויה של כל אחת מקבוצת היישובים, ראש הממשלה יקבע בצו את השטחים שיפונו - -

ראובן ריבלין: סמכות ראש הממשלה תלויה בהחלטת הממשלה.

מאיר שטרית: - - ולגבי כל שטח יקבע את יום פינויו.

מאיר שטרית: ראש הממשלה יקבע, בהתייעצות עם שר הביטחון ועם השר לביטחון פנים, לגבי כל שטח שנקבע לגביו יום פינוי, את יום הגבלת הכניסה.

מאיר שטרית: בתקופה שבין יום הגבלת הכניסה לבין יום הפינוי תותר הכניסה רק למי שמקום מגוריו בשטח שחלים עליו הצווים, לספקי שירותים חיוניים, לכוחות הביטחון וההצלה ולמי שהמפקד הצבאי קבע שנוכחותו בשטח נחוצה ולא תפריע לפינוי.

מאיר שטרית: אני רוצה להסביר את שני המושגים האלה, כדי שיהיה ברור.

מאיר שטרית: נניח שהממשלה מחליטה לפנות את קבוצת היישובים הראשונה, ואז ראש הממשלה קובע בצו את יום הפינוי של אותה קבוצת יישובים.

יצחק לוי: אני רוצה לשאול.

מאיר שטרית: רגע, אני אסיים את דברי.

ראובן ריבלין: השר שם לב, אדוני הצביע, ראיתי.

ראובן ריבלין: אחר כך אם ירצה השר - ישיב.

מאיר שטרית: תן לי לסיים את הפרק ואני אענה על שאלתך.

מאיר שטרית: כאמור, אחרי שהממשלה החליטה על פינויה של קבוצת יישובים מסוימת, ראש הממשלה קובע בצו את יום הפינוי.

מאיר שטרית: הוא קובע תאריך: מיום זה וזה עד יום זה וזה תפונה קבוצת היישובים הזאת.

מאיר שטרית: ברגע שנקבע צו כזה, ראש הממשלה, בהתייעצות עם השר לביטחון פנים ושר הביטחון, יקבע את יום הגבלת הכניסה, שבדרך כלל הוא יחול זמן מה לפני יום הפינוי.

מאיר שטרית: ואכן, יום הגבלת הכניסה קובע, שבעצם מאותו יום ואילך אף אדם שאיננו תושב המקום, או כוחות הצלה או כוחות הביטחון או מי שמפקד השטח מרשה לו להיכנס, לא יוכל להיכנס עוד לשטח.

מאיר שטרית: זה חל בתקופה שבין יום איסור הכניסה עד יום הפינוי.

מאיר שטרית: מיום הפינוי אסור לאף ישראלי להיות שם, גם לא לתושבי המקום, ומי שיהיה בשטח אחרי יום הפינוי, עובר על החוק וצפוי לעונשים הקבועים בחוק, כפי שמוצע.

מאיר שטרית: אני מדגיש: עד יום הפינוי אזרחים שגרים שם יכולים להיות שם, וכנ"ל כוחות הצלה, כוחות הביטחון וספקי שירותים שונים.

צבי הנדל: בחיים לא תזכה לזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל - - -

מאיר שטרית: מיום הפינוי ואילך אסור לאף אזרח ישראלי להישאר שם.

בנימין אלון: אם יש שם ילדים לא תיתן להם - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, הוא אומר דברים שכתובים בחוק.

ראובן ריבלין: עכשיו הוא לא יכול לענות.

ראובן ריבלין: הוא לא נמצא פה בשאלות ותשובות.

ראובן ריבלין: בסוף דבריו של השר אשאל אותו אם הוא מוכן לענות על שאלות ואאפשר לחברים לשאול שאלות.

מאיר שטרית: החל מיום הפינוי יחולו, למעט על כוחות הביטחון, הכללים הבאים: לא ייכנסו ולא ישהו בשטח המפונה ישראלים אלא בהיתר מאת מפקד כוחות צה"ל באזורים אלה.

מאיר שטרית: כניסה לשטח מפונה ללא היתר והתנגדות המהווה הפרעה לפינוי, יהוו עבירות שיש עליהן עונשים בחוק.

מאיר שטרית: סימן ב' בחוק קובע, שעל ישראלים ליטול עמם את המיטלטלין שבשליטתם מן השטח המפונה עד ליום הפינוי, או עד ליום עזיבת השטח המפונה, לפי המוקדם.

מאיר שטרית: כל הזכויות שהיו לישראלים בשטח המפונה ונוהלו על-ידי הממונה על הרכוש הממשלתי והנטוש, יהיו בטלות החל מיום הפינוי.

מאיר שטרית: המשמעות של הסעיף הזה היא נורא פשוטה: החל מיום הפינוי שנקבע, הקרקע עוברת בעצם לידי המדינה.

מאיר שטרית: אין שום זכות שהיתה בקרקע למתיישב או לאדם אחר.

מאיר שטרית: היא בטלה מאותו רגע ואילך.

מאיר שטרית: יותר מזה, כל מה שנשאר בשטח החל מיום הפינוי – מיטלטלין או דברים אחרים שלא לקחו - המדינה רשאית לנהוג בו מנהג בעלים.

מאיר שטרית: במלים אחרות, המגמה היא להגיד למתיישבים שיצטרכו עד אותו יום להתפנות, לפנות את חפציהם מהמקום - - -

אורי אריאל: מה תעשו עם הרכוש של משפחת חטואל?

אורי אריאל: האם תעבירו את זה למשמורת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, זו הפעם האחרונה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אורי אריאל, הממשלה, כאמור, רשאית לנהוג בכל רכוש שנמצא שם מנהג בעלים.

מאיר שטרית: היא תחליט מה לעשות בו – היא תרצה לאחסן אותו, תאחסן אותו, תרצה לזרוק אותו, תזרוק אותו.

מאיר שטרית: מותר.

מאיר שטרית: אדוני, כאשר החוק קובע - - -

אורי אריאל: הבגדים של הילדים - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת אריאל, החוק חל גם על משפחת חטואל.

מאיר שטרית: הם לא חריגים בעניין.

ראובן ריבלין: אדוני לא ינהל כרגע, אלא אם כן הוא רוצה - - -

מאיר שטרית: אני לא רוצה.

ראובן ריבלין: אם אדוני רוצה, אני לא אפסיק.

מאיר שטרית: להיפך, אני לא רוצה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, אני לא רוצה לקרוא לסדר בעניינים כל כך רגישים.

ראובן ריבלין: אדוני צריך להבין, זה זמנו של השר להסביר.

ראובן ריבלין: ירצה לענות על שאלות – אאפשר לך.

ראובן ריבלין: קריאות ביניים מותרות אבל לא מעבר ליכולת שלנו.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, הצעה לסדר: אם הערבית היא שפה רשמית, האם הוא יתרגם את זה גם לערבית?

ראובן ריבלין: השאלה שלך היא שאלה רטורית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, השר ימשיך.

בנימין אלון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, אני אהיה חייב לקרוא אותך לסדר.

מאיר שטרית: חברים, הרי ההתנגדות שלכם לעניין הפינוי כבר היתה.

מאיר שטרית: עכשיו נגמר העניין.

מאיר שטרית: אנחנו דנים - - -

בנימין אלון: לא, עכשיו זה - - -

מאיר שטרית: לא, היתה.

מאיר שטרית: הכנסת החליטה ברוב קולות - - -

בנימין אלון: - - -

ראובן ריבלין: אדוני מבקש קריאות ביניים?

ראובן ריבלין: אדוני ידבר על החוק.

מאיר שטרית: אתה יודע שאני לא אדיש לקריאות ביניים.

מאיר שטרית: זה חלק מהפרלמנטריזם.

ראובן ריבלין: אין לי ויכוח אתך.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים בעניין זה - - -

מאיר שטרית: הכנסת קיבלה את החלטתה.

מאיר שטרית: תשלים עם זה.

מאיר שטרית: זה לא על דעתך, זה ברור.

מאיר שטרית: אתה מתנגד לפינוי.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

בנימין אלון: עם ממשלת גירוש וחורבן אני אשלים?

מאיר שטרית: אתה יכול לא להשלים, חבר הכנסת אלון.

מאיר שטרית: יש בשביל זה בחירות בעם, כאשר יגיעו בחירות.

ראובן ריבלין: היום אנחנו מדברים על החלטת הכנסת, חבר הכנסת אלון.

מאיר שטרית: הציבור נותן מנדט.

בנימין אלון: הבחירות יקבעו - - -

ראובן ריבלין: אדוני מדבר על החלטת הכנסת שלדעתו היא מה שהיא, אבל היא החלטת הכנסת.

מאיר שטרית: הציבור נותן מנדט למה שהוא מאמין.

מאיר שטרית: למה להתווכח?

ראובן ריבלין: אדוני הצביע נגד החלטת הכנסת שלדעתו היא מה שהיא, אבל היום יש החלטת הכנסת.

מאיר שטרית: חבר הכנסת בני אלון, משמעות הדמוקרטיה היא - - -

בנימין אלון: שיש בה כדי לפנות יישובים?

ראובן ריבלין: לא אמרתי.

ראובן ריבלין: יש החלטת הכנסת באשר היא.

מאיר שטרית: חבר הכנסת בני אלון, זכותך לקבוע כל עמדה פוליטית שנראית לך לפי תפיסת עולמך.

מאיר שטרית: אתה מסכים אתי שהזכות הזאת לא יכולה להכריח אותי או חברי כנסת אחרים לקבל את דעתך, כמו שאני לא יכול להכריח אותך לקבל את דעתי.

מאיר שטרית: משום כך יש דמוקרטיה ונקבע שהחלטות בכנסת מתקבלות ברוב קולות.

מאיר שטרית: היה והציבור חושב שהכנסת פעלה לא נכון או מפלגה פועלת לא נכון, הציבור מבטא את זה בקלפי, וביום הבחירות קובע פסק-דינו של הבוחר.

בנימין אלון: נשתדל שיהיו בחירות - - -

מאיר שטרית: מאה אחוז, גם זו זכותך.

מאיר שטרית: נכון לעכשיו הציבור נתן לראש הממשלה ולמפלגתנו את המנדט לעשות מה שאנחנו עושים.

מאיר שטרית: יחשוב הציבור אחרת ביום הבחירות, הוא ינהג אחרת, אולי ייתן לכם את המנדט לעשות מה שאתם רוצים.

מאיר שטרית: קראתי הבוקר שראש המפלגה שלך מציע לפעול לפי הסכם ז'נבה, להחזיר את מזרח-ירושלים, להקים מדינה פלסטינית.

מאיר שטרית: ממש הסכם ז'נבה.

מאיר שטרית: מעניין, אולי בגלל החלטת הכנסת הוא שינה את דעתו.

מאיר שטרית: מאוד מוזר.

ראובן ריבלין: האם אדוני מציג את הצעת ראש תנועתו של חבר הכנסת אלון?

בנימין אלון: לא תנועתי.

מאיר שטרית: אמרתי ראש המפלגה שלך.

ראובן ריבלין: היא אחת המפלגות המרכיבות את הסיעה שבה חבר הכנסת אלון והוא גם ראש תנועה.

מאיר שטרית: אני עובר לסימן ב' בפרק ד'.

מאיר שטרית: כאמור, ביום הפינוי כל מה שנשאר בשטח יראו בו כאילו ויתרו עליו והמדינה רשאית לעשות במיטלטלין האלה כבעלים.

מאיר שטרית: פרק ה' דן בפיצויים עצמם.

מאיר שטרית: רבותי, התכלית של הפיצויים היא להקנות לזכאים שיוגדרו בחוק פיצוי הוגן וראוי בגין בית-המגורים, אובדן פרנסה ועסקים.

מאיר שטרית: כמו כן, החוק קובע שיינתנו תמריצים לעסקים ממשיכים ותמריצים מוגברים לעסקים ממשיכים העוברים לאזורי עדיפות לאומית א' בנגב ובגליל.

מאיר שטרית: כלומר, יינתנו תמריצים גם למי שממשיך את העסק שלו ולא סוגר אותו, אלא פותח אותו שוב בישראל.

מאיר שטרית: יינתנו תמריצים נוספים למי שיעבור לגור בנגב ובגליל.

מאיר שטרית: זה תמריץ נוסף מעבר לכל הפיצויים.

מאיר שטרית: בפרק ה' יש שורה של נושאים שאני אמנה אותם אחד לאחד בקצרה.

מאיר שטרית: סימן א' לתוספת השנייה - מדובר על הפיצוי בשל בית-המגורים.

מאיר שטרית: סימן ב' – מדובר על מענקים ושיפוי בגין הפינוי.

מאיר שטרית: סימן ג' - פיצויים בגין עובדים שמאבדים מקום עבודתם ופרנסתם.

מאיר שטרית: סימן ד' - התוספת השלישית - פיצויים בגין עסקים.

מאיר שטרית: סימן ה' - פיצויים בגין תשתיות.

מאיר שטרית: סימן ו' - מוסדות ציבור.

מאיר שטרית: סימן ז' - אגודות שיתופיות, התיישבויות.

מאיר שטרית: לכל אחד מהפרקים, כל אחד מהחלקים הללו, יש התייחסות וטיפול מאוד מתאים.

מאיר שטרית: נתחיל בסימן א', אדוני, לגבי הפיצוי בשל בית-המגורים.

מאיר שטרית: כללית, החוק קובע שני מסלולי פיצוי בהתאם לסוג הזכויות והוותק של המפונה.

מאיר שטרית: מסלול א': ערך בית טיפוסי ביישוב המפונה.

מאיר שטרית: המשמעות היא שנותנים לאדם פיצוי על הבית שלו לפי מה שהוא שווה במקום שבו הוא נמצא.

מאיר שטרית: לדוגמה, בית במקום x ביישוב מסוים, יש הערכת שמאות של שמאי ממשלתי.

מאיר שטרית: קובעים מה שווי הנכס ועל-פי זה מפצים אותו.

מאיר שטרית: מסלול ב' הוא ערך בית באזור ייחוס.

מאיר שטרית: במקרה הזה הפיצוי יותר גבוה והוא ניתן לא לפי ערך הבית או הקרקע במקום שנמצא בו הנכס, אלא במקום ייחוס אחר שנקבע לפי שמאי ממשלתי - ועדה שבדקה וקבעה.

מאיר שטרית: קבעו שהקו בין אשקלון לבין קריית-גת הוא אזור הייחוס.

מאיר שטרית: נותנים את הפיצוי על הקרקע לפי הערך באזור הייחוס.

מאיר שטרית: כמובן, מדובר בפיצויים יותר גבוהים למי שעומד בקריטריון של מסלול הפיצויים השני.

מאיר שטרית: מי שיקבל את מסלול א' הוא ישראלי בעל חוזה חכירה או בעל רשות מהמדינה או משלוחיה ביחס לקרקע ולבית-המגורים שנערכו לפני היום הקובע.

מאיר שטרית: העיקרון בעניין הזה הוא פיצוי בגובה השווי הכלכלי של הבית הטיפוסי ביישוב שיפונה.

מאיר שטרית: מי שמקבל את מסלול א' הוא אדם שגר ביישובים הללו עד שנתיים.

מאיר שטרית: כלומר, לא יותר משנתיים.

מאיר שטרית: כדי לחשב את הפיצוי נקבעו שלושה טיפוסים של בתים באזורי הפיצוי: טיפוס 1 - בית שנבנה בשיטת "בנה ביתך", כלומר אדם שבנה את ביתו בעצמו, בית-מגורים פרטי.

מאיר שטרית: טיפוס 2 - בנייה מרוכזת, כלומר מקום שהמדינה - משרד השיכון - בנתה.

מאיר שטרית: מדובר בבנייה מרוכזת של בתים טוריים או בתים רב-משפחתיים או דו-משפחתיים.

מאיר שטרית: הטיפוס השלישי - בנייה טרומית.

מאיר שטרית: כדי לפשט את העניין נקבעו שלוש נקודות עקרוניות לגבי הפיצויים: 1.

מאיר שטרית: הפיצוי על כל בית יחושב כמכפלה של שטח הבית בעלות בנייה למטר רבוע, באופן מדורג.

מאיר שטרית: לצורך חישוב הפיצוי לפי גודל שטח הבית קבענו שלא משנה מה גודל הבית, תמיד הפיצוי המינימלי יינתן על לא פחות מ-70 מטר רבוע.

מאיר שטרית: גם אם הבית הוא בגודל 40 מ"ר, הפיצוי יינתן לפי שטח מינימלי של 70 מ"ר.

מאיר שטרית: דרך אגב, זה בתוספת של 10%, כך שבעצם מגיעים ל-80.5 מ"ר.

מאיר שטרית: יינתן פיצוי מינימלי לכל אדם, גם אם ביתו הרבה יותר קטן מהשטח הזה.

מאיר שטרית: נקבעו גם ערכים לגבי כל מטר בנייה - - -

נסים זאב: יש בתים כאלה?

מאיר שטרית: יש.

מאיר שטרית: נקבעו ערכים לגבי כל מטר בנייה.

מאיר שטרית: ב"בנה ביתך" נקבע שהפיצוי על כל מ"ר בנייה יהיה 900 דולר; נכון להיום 4,050 שקל למ"ר בנוי.

מאיר שטרית: בבנייה מרוכזת - 750 דולר למ"ר בנוי; בבנייה טרומית - 600 דולר למ"ר בנוי - 2,700 שקל לכל מ"ר בנוי.

מאיר שטרית: עלות הבנייה תפוצה בשלוש מדרגות: עד 160 מטר - - -

עמיר פרץ: העלות כוללת את ערך הקרקע?

מאיר שטרית: לא, אני מדבר רק על הבית.

מאיר שטרית: אני אגיע בהמשך לעניין הקרקע.

מאיר שטרית: מדובר רק על הבניין עצמו, כלומר כמה עולה לבנות בית במקום אחר.

מאיר שטרית: בקרקע נטפל בנפרד.

מאיר שטרית: כשגודל הבית הוא 160 מ"ר, מקבלים פיצוי של 100% עלות הבנייה למ"ר.

מאיר שטרית: על השטח שמעל 160 מ"ר ועד 200 מ"ר מקבלים 90% מתוספת הבנייה השולית.

מאיר שטרית: כלומר, אם על המ"ר הראשון עד 160 מ"ר מקבלים 900 דולר למ"ר, על המטרים הרבועים מ-160 עד 200 יקבלו 90% מ-900 דולר למ"ר.

מאיר שטרית: מעל 200 מ"ר, יקבלו 80% מתוספת הבנייה השולית.

קולט אביטל: ואם מדובר במשפחה ברוכת ילדים?

מאיר שטרית: 200 מ"ר זה כולל גם משפחה ברוכת ילדים.

עמיר פרץ: אדוני השר, אם זו נקודת פתיחה למשא-ומתן, זה טוב.

עמיר פרץ: אני לא מכיר קבלן במדינה שיבנה לך בית בפחות מ-1,000 דולר למ"ר - - - אתה מדבר על בית מרוהט - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, אני מציע שעל העניינים ינהלו ויכוח או דיון בוועדה.

ראובן ריבלין: אם החוק לא יעבור, ממילא מה שכתוב לא קיים, ואם יעבור - אדוני יוכל להשתתף בדיונים בוועדה ובוודאי להביע את דעתו.

מאיר שטרית: חבר הכנסת פרץ, כמי שהתחיל את מפעל "בנה ביתך" בארץ - דרך אגב, יחד עם ראש הממשלה, שהיה אז שר החקלאות ועזר לי מאוד באותה תקופה להזיז את העניין הזה ביבנה - ואני מומחה ל"בנה ביתך": לבנות מטר רבוע בשיטה הזאת עולה לא יותר מ-450 דולר.

יעקב מרגי: איפה?

יעקב מרגי: באיזו מדינה?

מאיר שטרית: בכל מקום.

קריאות: - - -

מאיר שטרית: בכל מקום.

מאיר שטרית: בניתי הרבה בתים.

יעקב מרגי: נשארת תקוע ביבנה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, אני מאוד מכבד את אדוני ומעריך אותו, אבל לא נכנסנו עכשיו לדיוני ועדה.

מאיר שטרית: גם היום אני בונה.

אורי אריאל: איזו ממשלה מושחתת - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, אני מבקש לאפשר לשר להרצות את אשר יש לו לומר בלי הפרעה.

ראובן ריבלין: מי שירצה ישאל שאלות, ואם השר ירצה - יענה.

מאיר שטרית: חברים, למה לכם להסתבך בעובדות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, אולי אדוני לא שמע.

ראובן ריבלין: אדוני רוצה לדבר עם חבר הכנסת כהן, אם ירצה חבר הכנסת כהן - יצא אתו החוצה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, בזמן ששר התחבורה מציג תוכנית לגירוש, זה לא צריך להיות בשיא הנחת.

אורי אריאל: עם כל הכבוד - - -

ראובן ריבלין: אין לי ויכוח.

ראובן ריבלין: האם אדוני ראה פה נחת?

ראובן ריבלין: אדוני לא יכול להפריע לקיום הדיון.

מאיר שטרית: אין פה שום נחת.

ראובן ריבלין: אין פה שום נחת ואין פה שום שמחה.

ראובן ריבלין: עם זה, לא תהיה פה הפרעה.

אורי אריאל: ממלא-מקום ראש הממשלה מחייך מאוזן לאוזן - - -

מאיר שטרית: למה אתה משמיץ?

מאיר שטרית: אין פה שמחה ואין פה שום נחת.

ראובן ריבלין: פה זה לא מועדון השייך למישהו.

ראובן ריבלין: זה מועדון השייך לעם, ופה הוויכוח יתנהל ללא הפרעה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אריאל, אין פה שמחה ואין פה שום נחת.

מאיר שטרית: אני אומר לך שמה שנעשה כאן זה כדי לפצות בנדיבות רבה את המתיישבים.

מאיר שטרית: אין אחד מהם שלא יוכל לבנות בית חדש עם הפיצוי שהוא יקבל על-פי החוק.

מאיר שטרית: לכן, אני מציע, אל תתנפל על הממשלה.

מאיר שטרית: אגב, ראש הממשלה, אחרי שהחוק היה מוכן, שיפר את התנאים בהרבה מאוד מובנים לטובתם של המתיישבים.

אורי אריאל: תודה, אדוני ראש הממשלה.

אורי אריאל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל לא יתייחס לנקודה זאת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב - - -

נסים זאב: רק דקה - - -

ראובן ריבלין: לא דקה ולא חצי דקה.

ראובן ריבלין: לא יכול אדם להיכנס, להתיישב ואפילו לא לדעת מה אמר השר וכבר להעיר הערה.

נסים זאב: זו שאלה מהותית.

ראובן ריבלין: לא, חבר הכנסת זאב, אני מצטער מאוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, זו הערתי האחרונה לך.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, נוסף על הפיצויים כאמור - ואני מציע, רבותי, התאזרו בסבלנות, בסוף דברי אביא דוגמאות קונקרטיות של משפחות, גדלים של בתים, ומה הפיצוי שיוצא להן על-פי התחשיב שנעשה במינהלה, על-ידי אנשי מקצוע, מה הפיצוי הספציפי שיוצא לכל משפחה.

מאיר שטרית: אני אביא שורה של דוגמאות של משפחות בתנאים שונים, משפחות גדולות, משפחות קטנות, גרים בשכירות, מסלול א', מסלול ב' - - -

ראובן ריבלין: אני מייחס חשיבות רבה לדברים, אך אני מבקש מאדוני שייתן לי הערכה, כמה זמן אדוני חושב שהוא צריך כדי להציג את החוק?

ראובן ריבלין: לא אמנע ממנו בכל זמן, פשוט כדי - - -

מאיר שטרית: כשהתחלנו את הדיון חשבתי שייקח לי שעה, אבל להערכתי עד 13:00 אני אסיים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר שטרית: זה חוק ארוך ואני חושב שכדאי להסביר אותו.

מאיר שטרית: אני מעדיף לומר דברים מעל דוכן הכנסת - - -

ראובן ריבלין: אין לי ויכוח אתך.

ראובן ריבלין: הואיל ואני מכיר אותך כל כך הרבה שנים, אני יודע שכשאתה עומד על דעתך, אתה גם תממש אותה.

ראובן ריבלין: אני לא גוזר עליך פחות.

ראובן ריבלין: הקדשנו את כל השבוע לשלושת החוקים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר שטרית: אני חושב שרצוי שהדברים ייאמרו.

מאיר שטרית: שיהיה ברור, לפני שאנשים יתווכחו עם מה שהם לא יודעים, כדאי שנאמר אותם בבירור.

ראובן ריבלין: אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, נוסף על הפיצויים על-פי מסלול א', זכאי לפי מסלול זה, שמתגורר בשטח המפונה, יוכל לקבל נוסף על הפיצוי גם הלוואה מוטבת לזכאים של משרד השיכון בשיעור של 20% מהפיצוי, על-פי הכללים המקובלים לזכאים.

מאיר שטרית: ההלוואה תינתן רק במקרה שהזכאי ירכוש בית-מגורים או קרקע לבניית בית-מגורים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, נוסף על הפיצוי, אדם יוכל לקבל הלוואה בתנאים של זכאי משרד השיכון, של 20% בתוספת לפיצויים.

מאיר שטרית: עד כאן מסלול א'.

מאיר שטרית: אני עובר למסלול ב'.

מאיר שטרית: מדובר על ישראלי בעל חוזה חכירה או בר-רשות מהמדינה ומשלוחיה ביחס לקרקע ולבית-המגורים, אשר ביום הקובע שהוא 6 ביוני 2004, תזכרו שזה היום הקובע, ביום הקובע, מרכז חייו בשטח מפונה מעל שנתיים רצופות - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, עד כאן שומעים אותך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, תסביר לחבר הכנסת פרץ שעד כאן שומעים אותו.

מאיר שטרית: במסלול ב' - - -

עמיר פרץ: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, אדוני הוא הדובר השביעי ובזמנו ודאי שישכיל לומר את כל דבריו.

מאיר שטרית: בעניין הזה, רבותי, לא תהיה זכאות לפי מסלול ב' ליותר מבית אחד.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אם אדם מחזיק שני בתים ובאחד הוא גר ואת השני הוא משכיר למישהו אחר, על הבית הראשון שבו הוא גר הוא יקבל לפי מסלול ב' ועל הבית השני יקבל לפי מסלול א'.

מאיר שטרית: רכיבי הפיצוי: במקרה הזה רכיבי הפיצוי מורכבים - 1.

מאיר שטרית: מערך הקרקע באזור הייחוס.

מאיר שטרית: זאת אומרת, פה מביאים בחשבון מה שווה קרקע בשטח שבין אשקלון לבין קריית-גת ועל-פי זה מפצים אותו על הקרקע; 2.

מאיר שטרית: סכום לבניית מגורים על-פי מה שנקבע במסלול א'.

מאיר שטרית: זאת אומרת, במסלול א' ערך הבנייה של מטר רבוע הוא אותו דבר, לא משנה אם זה מסלול א' או מסלול ב'.

מאיר שטרית: הוא יקבל את הפיצוי על הבית כמו במסלול א' פלוס פיצוי על הקרקע באזור הייחוס, ערך הקרקע במקום שהוא הולך לבנות בית אחר.

מאיר שטרית: במסלול ב' ערך הקרקע, כאמור, נקבע לפי ערכי הקרקע באזור ייחוס.

מאיר שטרית: חקלאים יקבלו פיצוי בגין חלקת בית-המגורים במסגרת מסלול זה ועל חלקה ב', בתוך רצועת-עזה.

מאיר שטרית: הפיצוי יינתן במסגרת הפיצוי לעסקים.

מאיר שטרית: אני רוצה להסביר את זה, כי אולי זה לא ברור: חקלאים רבים באזור עזה, יש להם לפעמים שלוש חלקות: חלקה א' זו חלקת המגורים, יש חלקה ב' שהיא ברצועת-עזה וחלקה ג', אדוני, חקלאים רבים באזור עזה מחזיקים קרקעות בסדר-גודל של עד 50 דונם שמעובדות בתוך שטחי ישראל, בתוך "הקו הירוק" והם מעבדים אותן, זו חלקה ג' שלהם.

מאיר שטרית: חלקה א' - מקבלים פיצוי של אזור מגורים לפי מסלול ב'.

מאיר שטרית: זאת אומרת, הוא מקבל פיצוי על הבניין ופיצוי על הקרקע לפי אזור ייחוס.

מאיר שטרית: על חלקה ב' - הוא מקבל פיצוי לפי הפיצוי לעסקים.

מאיר שטרית: אם הוא מגדל שם משהו, יש לו עסק, הוא מקבל פיצוי לעסקים.

מאיר שטרית: חלקה ג' כמובן נשארת אצלו.

מאיר שטרית: 50 הדונמים נשארים בידיו והוא ממשיך לעבד אותם.

מאיר שטרית: על זה הוא לא יקבל פיצוי, כי החלקה הזאת נשארת בידיו גם אחרי הפינוי.

בנימין אלון: והבולדוזר יהרוס את הכול.

מאיר שטרית: לא, אני מדבר על שטחים בתוך ישראל.

בנימין אלון: אבל הבולדוזר, מה יעשה?

מאיר שטרית: זו מדיניות.

מאיר שטרית: הבולדוזר יכול לעשות מה שיחליטו בממשלה בסופו של דבר.

מאיר שטרית: הערכים שהוצעו לוועדה מבוטאים בחוק שעניינו זכויות בשטח המפונה.

מאיר שטרית: זכויות בקרקע שהיא לא נחלה, בית-מגורים עד חצי דונם, הפיצוי הוא עד 50,000 דונם.

מאיר שטרית: זכויות בחלקת מגורים בנחלה ביישוב חקלאי ללא מחוברים, כולל פיתוח ומע"מ הוא 80,000 דולר.

מאיר שטרית: זאת אומרת, פרט לפיצוי על הבית אדם יוכל לקבל 50,000 דולר, אם יש לו חצי דונם ואם יש לו נחלה - עוד 80,000 דולר על ערך הקרקע שבה הבית שלו נמצא, נוסף על הפיצוי על הבית.

מאיר שטרית: במסלול ב' גם מביאים בחשבון את הוותק של המגורים ויש פיצוי בעניין הזה על הוותק של המגורים.

מאיר שטרית: הפיצוי על רכיב הקרקע ניתן בחלקו בהלוואה ובחלקו במזומן, לפי הוותק של האיש.

מאיר שטרית: היחס בין הלוואה למזומן, אדוני היושב-ראש, נקבע לפי הוותק של האיש.

מאיר שטרית: אני אפרט, ברשותך: אם אדם גר שנתיים עד שלוש שנים, הוא מקבל שביעית במזומן ושש-שביעיות בהלוואה.

מאיר שטרית: אם הוא גר שמונה שנים ומעלה, הוא מקבל את הכול במזומן, אפס הלוואה וכל המדרגות בדרך.

מאיר שטרית: למשל, ניקח את האמצע - אדם שגר ארבע שנים וחצי מקבל שלוש-שביעיות במזומן וארבע-שביעיות בהלוואה.

מאיר שטרית: במלים אחרות, זה במדרג עולה.

מאיר שטרית: ככל שהוותק שלך גבוה יותר, אתה מקבל את רוב הכסף במענק.

מאיר שטרית: ככל שהוותק שלך נמוך יותר, אתה מקבל את רוב הכסף בהלוואה.

מאיר שטרית: פיצוי חלופי בגין זכויות בקרקע - בעל זכויות בנחלה בשטח מפונה מעל שנתיים, לפי מסלול ב', כאמור, יוכל לבחור לקבל כמסלול חלופי לפיצוי כספי בגין הקרקע נחלה ללא תשלום באזור עדיפות לאומית א' בנגב או בגליל, על-פי הקרקעות, כפי שייקבע על-ידי מינהל מקרקעי ישראל.

מאיר שטרית: במלים אחרות, המינהל יעמיד קבוצה גדולה של נחלות שמוצעות לאנשים, לקבל אותן כתחליף במקום כסף, במקום הקרקע, בנגב ובגליל.

מאיר שטרית: הדרך תהיה - כל הקודם זוכה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אדם שרוצה נחלה חלופית, יכול לפנות למינהל דרך המינהלה ולקבל נחלה חדשה, ואז הוא לא יקבל פיצוי על הקרקע, הוא יקבל את הכסף לבנייה ויבנה את הבית שלו מחדש בנחלה החדשה.

מאיר שטרית: שומה פרטנית של הבית המפונה - כמובן, הדרך פתוחה בפני המתיישב לומר: אני לא רוצה לקבל את הקריטריונים של הוועדה או את קביעת הוועדה, אני מעדיף לעשות שומה נפרדת לבית שלי.

מאיר שטרית: במקרה כזה, מי שרוצה יוכל לעשות בדרך של שומה גם במסלול הזה, יוכל לבקש שומה גם במסלול א' וגם במסלול ב'.

מאיר שטרית: הפנייה לשומה צריכה להיעשות בתוך 90 יום מיום מתן הצו על יום הפינוי או 30 ימים לפחות לפני יום הפינוי.

מאיר שטרית: השומה תיעשה לפי כללי שומה מקובלים על-ידי השמאי הממשלתי הראשי, לאחר שתינתן לתובע הזדמנות להביא את הראיות שהוא רוצה בפני התובע הראשי.

מאיר שטרית: עד כאן לגבי בעלי בתים.

מאיר שטרית: לגבי שוכרים: אלה שגרים שם בדיור ציבורי - מי זכאי לקבל פיצוי בגין דיור ציבורי?

מאיר שטרית: בעלי חוזה שכירות עם חברת "עמידר", "שיכון ופיתוח", החטיבה להתיישבות או אגודה שיתופית התיישבותית, על-פי חוזה עם הממונה או עם חברה משכנת.

מאיר שטרית: אדם שמרכז החיים ומקום המגורים שלו קבוע בבית דיור ציבורי ביישוב מפונה מהיום הקבוע מעל שנתיים.

מאיר שטרית: העיקרון: זכאי השוכר דירה בדיור ציבורי יהיה זכאי לסכום פיצוי שונה, לנוכח אופי הזכויות בדיור הציבורי, כי הוא לא בעל-הבית, הוא גר שם בשכירות.

מאיר שטרית: לזכאים השוכרים דירה יינתן פיצוי במדרג לפי ותק המגורים באזור, בהתאם לפרטים שאביא מייד.

מאיר שטרית: אנשים שגרים עד שנתיים יקבלו שכר דירה לשנה.

מאיר שטרית: הפיצוי להם יהיה שכר דירה לשנה, והם יוכלו לשכור בית בכל מקום אחר שהם רוצים.

מאיר שטרית: אדם שגר שנתיים עד שלוש שנים מקבל 20% ממסלול א' - מהפיצוי של בעל-בית במסלול א'.

מאיר שטרית: מי שגר שלוש עד ארבע שנים, מקבל 40% ממסלול א'.

מאיר שטרית: מי שגר ארבע, חמש שנים, מקבל עלות בניית בית מלאה, לפי מסלול א', ועוד 32,000 שקלים מענק.

מאיר שטרית: מי שגר חמש עד שש שנים, מקבל מסלול א' - עלות בניית בית, פלוס 64,000 שקלים מענק.

מאיר שטרית: שש שנים עד שבע שנים - מסלול א', ועוד 96,000 שקלים מענק.

מאיר שטרית: שבע שנים עד שמונה שנים - מסלול א', עלות בניית בית, ועוד 128,000 שקלים מענק.

מאיר שטרית: מי שגר שמונה שנים ומעלה, מקבל מסלול א' ועוד 160,000 שקלים מענק.

מאיר שטרית: נוסף על זה, כל מי שקיבל מענק נמוך מ-160,000 שקלים, יוכל לקבל הלוואה משלימה בתנאי משרד השיכון, שמשלימה את המענק שלו עד 160,000 שקלים, במגמה לעזור גם למי שגרים בשכירות לבנות בית חדש או לקנות בית במקום אחר.

מאיר שטרית: גם הם, אם הם הולכים לנגב או לגליל, הם מקבלים תמריץ נוסף בכל מקרה, נוסף על הפיצוי הזה.

מאיר שטרית: פרט למענקים הללו יש מענק הוצאות הובלה והתארגנות לכל משפחה, לפי גודל המשפחה.

מאיר שטרית: יש מענק לדמי שכירות.

מאיר שטרית: שאל אותי קודם הרב יצחק לוי: איפה יגורו בינתיים?

מאיר שטרית: חבר הכנסת יצחק לוי, כל אדם שמתפנה יוכל לקבל מענק ולשלם דמי שכירות לחצי שנה, ולפי בקשתו עוד חצי שנה נוספת.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אדם יכול לקבל שכירות לשנה שלמה, מיום שהוא מפנה את השטח.

מאיר שטרית: פרט למענק דמי שכירות יש מענק אישי נוסף בגין ותק.

מאיר שטרית: על כל נפש שמעל גיל 21 יש מענק אישי לשנה.

מאיר שטרית: פרט לזה, יש הלוואה עומדת, שהופכת למענק אחרי חמש שנים - - -

רן כהן: על כל שנה?

מאיר שטרית: על כל שנה שהוא גר במקום, ואם הוא היה מעל גיל 21, תיכף אפרט.

מאיר שטרית: פרט לזה יש הלוואה עומדת להתיישבות בנגב ובגליל, שתהפוך למענק אחרי חמש שנים שהאיש גר שם, מענק שעומד על 30,000 דולר נוספים, מעבר לכל פיצוי אחר שקיבלו בכל המסלולים.

מאיר שטרית: עכשיו המענקים והשיפוי, ממענק הוצאות והובלה – אני לא רוצה להיכנס לפרטים.

מאיר שטרית: יש מענקים - שכר דירה לעד שלוש נפשות מגיע ל-400 דולר לחודש כפול שישה חודשים.

מאיר שטרית: ארבע עד חמש נפשות זה 450 דולר לחודש כפול שישה חודשים.

מאיר שטרית: שש נפשות ומעלה - 500 דולר כפול שישה חודשים.

מאיר שטרית: לשנה, אם אדם מקבל מענק – והוא יכול לקבל לשנה - עד שלוש נפשות הוא מגיע ל-6,800 דולר, ארבע עד חמש נפשות – 8,400 דולר.

מאיר שטרית: שש נפשות ומעלה, הוא מגיע ל-6,000 דולר מענק לשכר דירה עד לגמר בניית הבית שלו או קניית בית אחר.

מאיר שטרית: הלוואה עומדת, התמריצים הניתנים - העיקרון הוא תמרוץ הזכאי, לרבות קהילות שלמות, להתיישב באזורי עדיפות לאומית א' בנגב ובגליל.

מאיר שטרית: מה שאמור לגבי קהילות שלמות – המינהלה פתוחה, אדוני היושב-ראש, לקחת יישוב שלם, אם הוא מעוניין בכך, ולהעביר את היישוב כולו למקום אחר בנגב או בגליל.

מאיר שטרית: המינהלה תהיה מוכנה להעמיד לרשות יישובים שלמים אפשרות להעתיק את היישוב כולו, את כל הקהילה, למקום אחר.

נסים זאב: עם התשתיות?

מאיר שטרית: בוודאי.

מאיר שטרית: יש אפשרות להעתיק את היישובים כולם לנגב ולגליל, אם הם ירצו בכך.

מאיר שטרית: אני חושב שזה רצוי, זה הדבר הטוב ביותר שאפשר לעשות.

מאיר שטרית: על-ידי תמרוץ אנשים לגור בנגב ובגליל אתה משיג שתי מטרות.

מאיר שטרית: אתה גם שומר על חיי הקהילה כמו שהם היו, אם הם רוצים להישאר יחד, ואתה נותן להם אפשרות ליישב את המקומות הללו, את הנגב והגליל, שיש בהם שטח רב להתיישבות.

מאיר שטרית: זכאות: זכאי לפי אחד ממסלולי הפיצוי למגורים, אשר מרכז חייו באזור ביום הקובע, וירכוש או יבנה בית-מגורים באזורים הללו.

מאיר שטרית: מדובר על המענקים להתיישבות באזור עדיפות לאומית.

מאיר שטרית: התמריץ הוא הלוואה על סך 30,000 דולר, שהופכת למענק בתום חמש שנים.

מאיר שטרית: כאמור, המענק הזה הוא בתוספת לכל הפיצויים שניתנו קודם.

מאיר שטרית: מענק אישי בשל ותק: מי שביום הקובע היה בן 21 שנים ומעלה, ומרכז חייו במשך חמש שנים ברציפות היה ביישוב; סכום המענק - 2,400 שקלים לכל שנת ותק.

מאיר שטרית: לדוגמה: שני בני-זוג, בוותק של 15 שנים, זכאים על-פי זה למענק של 72,000 שקלים.

מאיר שטרית: זה כמובן נוסף על כל הפיצויים האחרים, על הקרקע והדירה.

מאיר שטרית: דמי הסתגלות לעובדים נועדו לאפשר לשכירים העובדים וגרים בשטח המפונה, שעבודתם הופסקה עקב הפינוי, לקבל תשלומים כתחליפי הכנסה, לפי חישוב של חודש לשנת ותק באזור, עד לתקופה של שישה חודשים.

מאיר שטרית: קצבה חודשית עד גיל פרישה.

מאיר שטרית: אנשים שעברו את גיל 57 והסיכויים שלהם להיקלט בשוק העבודה אחרי שמפנים את האזור הם נמוכים - אנחנו מציעים לשלם להם קצבה חודשית עד גיל הפרישה, זאת אומרת עד גיל 65.

מאיר שטרית: הרעיון פה הוא ליצור עידוד להמשך צבירה לפנסיה ולקבל את דמי ההסתגלות, אי-התערבות ביחסי עבודה והבטחת זכויות עובדים בפירוק עסקים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אנחנו דואגים לכל ההיבטים של דאגה לעובד, שלא ימצא את עצמו באוויר, כשאין לו ממה לחיות.

מאיר שטרית: לגבי עסקים.

מאיר שטרית: זכות במקרקעין של ישראלים בשטח המפונה – אלה מבחני הזכאות, שיש לו זכות על הקרקע הזאת – הוכחות פעילות במועד הקובע.

מאיר שטרית: זאת אומרת, התנאי הוא שאנשים באמת מוכיחים שהם פעלו שם, שהיה להם עסק שעבד, שהרוויח, ועל-פי זה הם מקבלים פיצוי.

מאיר שטרית: מה העקרונות לפיצוי בעלי עסקים?

מאיר שטרית: העיקרון הוא על בסיס עקרונות דומים, שמתחייבים מאופי העסקים.

מאיר שטרית: הפיצוי יכול להיות אחד משני המסלולים.

מאיר שטרית: ראש הממשלה, אני חושב שמבקשים, אני מניח שאתה צריך לצאת.

מאיר שטרית: אני חושב שאתה יכול, ואני אמשיך.

ראובן ריבלין: אני לא מגביל את כבוד השר בדבריו.

ראובן ריבלין: הפתקאות שאדוני מקבל ממזכיר הממשלה בוודאי מעניינות מאוד, אבל זה ודאי יתברר מחר.

אורי אריאל: זה מרתק, אתה חייב להמשיך עד 14:00.

מאיר שטרית: לא אמשיך עד 14:00, אני עומד לסיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, אני מכיר את השר ואני יודע את דרכו.

ראובן ריבלין: הוא מאוד מדויק, הוא מאוד מפורט.

ראובן ריבלין: לכן שאלתי אותו עד מתי, והוא אמר עד 13:00.

ראובן ריבלין: אני רק רציתי שאחרים ישמעו, כי אני ידעתי, אני יודע את דרך הצגת הדברים על-ידו.

מאיר שטרית: אשתדל לצמצם, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני לא ינהל שיחות כתוצאה מפתקאות שהוא מקבל פה, אלא אם כן הוא מבקש את רשות היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אדוני ימשיך, אני לא עוצר אותו חלילה בחוק כל כך מפורט וכל כך דרמטי.

בנימין אלון: אפשר להקים גדר סביב שוק הכרמל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, מתינו מונחים לפנינו.

ראובן ריבלין: אני מציע לא להכניס את זה - אף אחד עוד לא יודע דבר, מה קרה ואיך קרה.

בנימין אלון: מוליכי שולל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, הזעקה היא זעקה, אבל לא לנצל את הזעקה לצורך התרסה כזאת או אחרת.

רן כהן: - - - 1,000 הרוגים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, אני חושב שהגנתי - - - חבר הכנסת אלון.

בנימין אלון: זה ראש הממשלה שממשיך את האוסלו שלך.

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, אני קורא אותך לסדר, וחבר הכנסת אלון - אני קורא אותך לסדר.

אורי אריאל: ראש הממשלה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל.

בנימין אלון: כל פושעי אוסלו - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, אולי אדוני לא שמע, אני קראתי אותו לסדר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, אני קראתי אותך לסדר.

ראובן ריבלין: זה נגמר, אתה לא תדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, מספיק.

רן כהן: יש להם גם טענות.

מאיר שטרית: ההשתלחות הזאת היא לא לעניין.

מאיר שטרית: אנחנו דנים בחוק רציני מאוד, ואני מציע להתייחס לחוק עצמו.

ראובן ריבלין: אין פה השתלחות.

ראובן ריבלין: קרה דבר בשוק הכרמל.

מאיר שטרית: כן, אני יודע, לכן אני אומר שאין צורך בהשתלחות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, הפיצוי לעסקים נעשה לפי שני מסלולים, לפי בחירותו של בעל העסק.

מאיר שטרית: בעל עסק, דרך אגב, יכול להיות גם חקלאי, שיש לו עסק חקלאי, לאו דווקא עסק תעשייתי או אחר.

מאיר שטרית: אפשרות אחת, פיצוי לפי ערך הנכסים – זה לפי בחירתו של האיש.

מאיר שטרית: עושים שמאות לגבי ערך הקרקע, ערך הנכסים שיש לו, מפצים אותו בהתאם.

מאיר שטרית: זו אפשרות א'.

מאיר שטרית: אפשרות ב' היא פיצוי לפי השווי של העסק, לפי הרווח העסקי של העסק.

מאיר שטרית: מה שעושים בעניין הזה, בודקים את השומות של בעל העסק למס הכנסה חמש שנים אחורה, ועל-פי הרווח התפעולי שלו כל שנה מחשבים את המכפיל, והוא מקבל פיצוי צופה פני עתיד עד הסוף.

מאיר שטרית: הוא מקבל פיצוי מלא לשווי העסק, על-פי הרווח שהוא צבר בחמש השנים האחרונות.

מאיר שטרית: למה נקבעו חמש שנים כממוצע?

מאיר שטרית: כדי לקבוע תקופה מסוימת של פעילות שמראה באמת מה הרווח ההגיוני של העסק הזה, על-פי השומות של האיש עצמו.

מאיר שטרית: וגם כאן כמובן תמיד הדרך פתוחה בפני כל מי שלא רוצה לקבל לא את זה ולא את זה ללכת לערעור אם הוא רוצה, לבתי-משפט, וכן הלאה, אבל בעיקרון, לדעתי, התנאים שנקבעו הם פיצוי הוגן בהחלט שנותן אפשרות לאיש לקבל פיצוי לפי שווי העסק שלו הלכה למעשה, ולפי מכפיל הרווח שלו.

מאיר שטרית: תשתיות – אני מקצר, כפי שאתה רואה, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: איך אתה מכפיל את הרווח?

מאיר שטרית: עושים ממוצע של חמש שנים, לוקחים את הרווח הממוצע הזה ועל-פיו מכפילים את המכפיל וצופים פני העתיד ולפי זה משלמים לו את הפיצוי.

מאיר שטרית: אני חושב שזה הגון מאוד.

מאיר שטרית: אתה מביא בחשבון כמה העסק הזה היה יכול להרוויח בתקופה קדימה.

נסים זאב: - - -

מאיר שטרית: אתה לוקח את הרווח - - -

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אלה דברים שתוכלו לברר בוועדה.

ראובן ריבלין: אין ויכוח.

ראובן ריבלין: פירוט היתר הוא חשוב מאוד לכל אזרחי ישראל, מבחינתו של השר, אבל - - -

אורי אריאל: איך נצביע אם לא נבין את כל הפרטים?

מאיר שטרית: אני מסביר - - -

ראובן ריבלין: הואיל ואני יודע שגם אדוני מקפיד - -

מאיר שטרית: אתה בחור חריף ומבין.

ראובן ריבלין: - - ומבין בכל פרט ופרט, אז אני לא אמרתי לשר שעל חוק כל כך מפורט וגם כל כך דרמטי מבחינת חיינו הוא לא יפרט כמה שהוא רוצה.

אורי אריאל: לפני שאתה מצביע אתה צריך לדעת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, האם נדמה לך שאני הגבלתי את השר בזמן?

ראובן ריבלין: גם השר, כשאמר הרגע שהוא מנסה לקצר, הוא אמר את זה על דעתו.

ראובן ריבלין: אני לא מבקש ממך לקצר.

מאיר שטרית: או.

מאיר שטרית: קיי.

אורי אריאל: לרגע זה היה נשמע.

ראובן ריבלין: אז אני מבקש סליחה מאדוני ומהשר.

ראובן ריבלין: אם מישהו חשב שאני מבקש מהשר לקצר, הרי הוא לא יודע מה היתה כוונתי.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, בעניין הזה כשאני מדבר וצופה את פני העתיד, זו הדרך שבה מעריכים עסקים גם בשוק הפרטי, כשרוצים למכור מאדם אחד לשני.

מאיר שטרית: אגב, נעשתה פה עבודה מאוד מאוד נמרצת – אני אתייחס בסוף החוק לאנשים שעשו את העבודה – עם אנשי מקצוע מהמדרגה הראשונה.

מאיר שטרית: לא נחסכו פה שום מאמצים ושום רצון לעזור ולסייע למתפנים.

מאיר שטרית: הרעיון הוא, כמו שאמרתי בתחילת דברי, לפצות את המתיישבים - לדעתי, בנדיבות - כדי לסייע להם לעבור את המשבר הזה של העקירה.

מאיר שטרית: אין ספק שיש בזה כאב, ולכן צריך גם לפצות אותם ולתת להם לבנות את החיים שלהם מחדש.

מאיר שטרית: זו הכוונה.

מאיר שטרית: לא היה חיסכון במאמצים בעניין הזה וברצון ללכת לקראת המתיישבים.

מאיר שטרית: זו הדרך שבה מנהלים גם עסק פרטי כשרוצים למכור אותו מאדם אחד לשני: בודקים את מכפיל הרווח של העסק לאורך תקופת זמן של פעילות, רואים מה הרווח הפוטנציאלי של העסק לשנה, ועל-פי זה קובעים את ערכו של העסק.

מאיר שטרית: כשנקבע ערך העסק אתה קונה אותו במחיר שהוא שווה.

מאיר שטרית: וזה הפיצוי בעצם שישולם לאיש אם הוא רוצה ללכת בדרך הזאת.

מאיר שטרית: מי שהעסק שלו לא מרוויח, הוא יוכל לקבל את הפיצוי לפי ערך הנכסים של העסק, כי יכול להיות אדם שיש לו עסק שהוא לא מרוויח, שהוא מפסיד.

מאיר שטרית: אז הוא לא יכול לבחור את המסלול של הפיצוי לפי רווח, הוא יכול לבחור את המסלול של הפיצוי לפי ערך הנכסים.

מאיר שטרית: אני מאמין שכל אדם יבחר לפי מצבו העסקי.

מאיר שטרית: אדם שמצבו העסקי טוב – יבחר את מסלול הפיצוי לפי המצב העסקי, לפי הרווח שלו; אדם שהמצב העסקי שלו רע, יבחר פיצוי לפי הקרקע.

מאיר שטרית: אני יכול לומר לך, חבר הכנסת זאב, מאחר שאתה מקשיב בעניין, אני יכול לומר לך שעל-פי חשבוננו, אילו היינו בוחרים רק מסלול אחד זה היה מוריד את היקף הפיצוי הכללי האפשרי כמעט בחצי.

מאיר שטרית: מכיוון שבוחרים שני מסלולים, הפיצוי שחושב כללית לפי ההערכות שיש למינהלה הוא כמעט כפול, כיוון שכל אחד יבחר כמובן את המסלול שבו הוא יקבל את הפיצוי הגדול ביותר, וזה לגיטימי, זה בסדר גמור, זו בדיוק הכוונה.

מאיר שטרית: הכוונה היא שהאיש ירגיש מבחינתו את האפשרות לבנות מחדש את העסק שלו במקום אחר, וזו הכוונה.

מאיר שטרית: נוסף על הפיצוי, אדוני היושב-ראש, יינתנו תמריצים למי שיקים את העסק מחדש בארץ, תמריצים נוספים בדרך של מענק עד אחוז מסוים משווי הפיצויים שהוא קיבל, אם הוא פותח את העסק שלו מחדש.

מאיר שטרית: גם בדרך של חוק עידוד השקעות הון, אם הוא מקים את העסק באזור פיתוח - נגב וגליל, יקבל 32% מענק עידוד השקעות הון, על-פי חוק עידוד השקעות הון.

מאיר שטרית: זה דבר שהוא גם כן תמיכה נוספת כדי להקים את העסק מחדש ולפתח אותו מחדש בישראל.

מאיר שטרית: תשתיות.

מאיר שטרית: גורמי תשתית ונותני שירותים הפועלים בשטח המפונה מכוח חובה שהוטלה עליהם – זה העיקרון של הפיצוי – לפי הדין בישראל ובאזור, לא יהיו זכאים לפיצוי לפי החוק.

מאיר שטרית: ועדת זכאות שתמונה לכך תהיה רשאית לקבוע להם תשלומים בגין תשתיות שהיו נחוצות לצורך מתן השירותים ובגין עלויות הפינוי.

מאיר שטרית: התנאים נקבעו בחוק, התנאים לקביעת היקף הפיצוי, כאשר בעניין הזה הרעיון הוא שפיצויים ניתנים רק לאותן תשתיות שנקבעו לצורך מתן שירותים בתוך אזור הפינוי עצמו.

מאיר שטרית: יש תשתיות אחרות שנעשות ממילא מכוח חוק, ועליהן לא מגיע פיצוי.

מאיר שטרית: מוסדות ציבור.

מאיר שטרית: הגדרה, מה הם "מוסדות ציבור", בעצם?

מאיר שטרית: גורמים שאינם חלק מהממשלה, מגורמים מיישבים, מרשויות מקומיות או מאגודות שיתופיות שככלל לא פועלים לשם חלוקת רווחים לחבריהם או בעלי מניותיהם או אינם בגדר עסקים באזור.

מאיר שטרית: פעולתם באזור איננה מחויבת על-פי דין ספציפי המסדיר את פעולתם.

מאיר שטרית: לדוגמה, ישיבה, מתנ"ס, אגודת ספורט, בית-כנסת.

מאיר שטרית: כללי הפיצוי: הפיצוי בשל השקעות בבנייה שעשה מוסד הציבור לפי פעילותו כמוסד ציבורי בניכוי השקעות ממשלתיות וציבוריות אחרות.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אם למשל ועד בית-כנסת בנה בית-כנסת חדש מכספו הוא, הוא יקבל פיצוי מלא על כל בניית בית-כנסת.

אורי אריאל: יכול להיות שזה יתפרש ככניעה לטרור, הבריחה הזאת?

מאיר שטרית: איזו בריחה?

ראובן ריבלין: השאלה שלו היתה רטורית, והיא מבחינתו שאלה חשובה.

מאיר שטרית: לא יכול להיות.

ראובן ריבלין: מבחינתו היא שאלה חשובה.

מאיר שטרית: הוועד שבנה את בית-הכנסת, 80% מעלות הבנייה קיבל מהמדינה ו-20% הוא השקיע, יקבל פיצוי רק על 20%.

מאיר שטרית: זה הכלל הקובע.

מאיר שטרית: כנ"ל לגבי כל מוסד אחר.

מאיר שטרית: הכסף שהושקע על-ידי האנשים עצמם, על זה יתקבל פיצוי מהמדינה.

מאיר שטרית: מה שהושקע - - -

מיכאל מלכיאור: אם תורם נתן את הכסף?

מאיר שטרית: תורם?

מאיר שטרית: אני מודה שהנקודה הזאת לא נחשבה; זה לא כסף פרטי של אנשים, אז אני לא חושב שהוא יקבל פיצוי.

מאיר שטרית: התורם לא מבקש פיצוי, ולדעתי הוא לא יקבל פיצוי, לפי החוק.

ראובן ריבלין: קהילה בנתה בית-כנסת מתרומות, בית-הכנסת קיים.

ראובן ריבלין: נגיד הקהילה כולה - - -

מאיר שטרית: עוברת, יבנו לה בית-כנסת חדש.

ראובן ריבלין: מה זה "יבנו"?

מאיר שטרית: המדינה תבנה לה.

מאיר שטרית: הלוואי שנגיע לשם.

ראובן ריבלין: הלוואי שלא נגיע בכלל לאותו שלב, אבל הישועה היא כהרף עין.

מאיר שטרית: אתה רואה, לכל אחד "הלוואי" אחר.

ראובן ריבלין: אבל אני רוצה לומר שבעניין זה, חבר הכנסת מלכיאור, בוועדה אדוני יפנה את תשומת לב המחוקקים.

אורי אריאל: איך תפצו על בתי-הקברות?

מאיר שטרית: סליחה?

ראובן ריבלין: אצל מנסחי החוק היתה שמחה גדולה בניסוח החוק.

אורי אריאל: אדוני השר, איך תפצו על בתי-הקברות?

ראובן ריבלין: אני המלצתי שהוועדה תהיה ועדה משותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון.

ראובן ריבלין: זאת המלצתי.

ראובן ריבלין: אני לא אוכל לקבוע, שכן ועדת הכנסת היא זאת שתקבע.

ראובן ריבלין: פירושו של דבר ועדת הכנסת בהחלטה פוליטית תקבע את זה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, על-פי הנוהל הממשלה מציעה והכנסת מצביעה על זה, ואז ועדת הכנסת קובעת את ההרכב.

ראובן ריבלין: כן, כן.

מאיר שטרית: אנחנו נציע את הרכב הוועדה המשותפת.

ראובן ריבלין: אני כיוונתי לדעת גדולים, ואני מודה.

ראובן ריבלין: ודאי, חשבתי שהממשלה מציעה לוועדת כספים - - -

מאיר שטרית: לא.

ראובן ריבלין: אם הממשלה תציע לוועדת כספים אין לי יותר מקול אחד, אני רק אמרתי, לפי דעתי מבחינת מהות החוק, הצורך פה הוא לדון במשותף גם בנושא של - - - הרי החוק הוא לגבי אותם כללים הבאים להיות מעבר לחוק כבוד האדם וחירותו.

מאיר שטרית: יש לנו הצעה, אדוני, ונביא אותה לכנסת לפני ההצבעה.

מאיר שטרית: מחר נביא את הצעתי לגבי הוועדה והרכבה.

אורי אריאל: אדוני השר, איך תפצו על בתי-הקברות?

מאיר שטרית: חבר הכנסת אורי אריאל, אתה רוצה לגרור אותי לוויכוח?

ראובן ריבלין: כבוד השר, אדוני לא צריך להיגרר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, מטעמו, בצדק רב, שואל שאלות שהוא לא מבקש ממך תשובות עליהן.

מאיר שטרית: נכון, לכן אני גם לא עונה.

ראובן ריבלין: הוא לא מבקש ממך תשובות.

מאיר שטרית: אז אני לא עונה.

ראובן ריבלין: הוא אמר, שמענו, לא היסיתי אותו, והשאלה היא שאלה.

מאיר שטרית: אדוני, העקרונות לגבי הסדרי המיסוי.

מאיר שטרית: כל הפיצויים האישיים פטורים ממס.

מאיר שטרית: כך נקבע בחוק.

מאיר שטרית: זאת אומרת, התושבים המפונים לא ישלמו מס בגין הפיצויים האישיים על הבתים, על הקרקע, על הנחלות.

מאיר שטרית: לא ישלמו על זה מסים.

מאיר שטרית: פיצויים בגין אובדן פרנסה – יחול הדין הרגיל הקיים היום.

מאיר שטרית: אם אדם משלם מס הכנסה על הכנסתו, ישלם אותו דבר לפי הכנסתו.

מאיר שטרית: פיצוי עסקי – סוכם בהצעת החוק שאנחנו מציעים, ישולם מס אחיד של 10% במקור והתחשבות בהסדרי הפירוק.

מאיר שטרית: זאת אומרת, המס המקסימלי שייגבה לכולם בפיצויים העסקיים יהיה 10% בלבד.

מאיר שטרית: כמו כן, יינתן שיפוי, אדוני, על חיוב במס רכישה.

מאיר שטרית: כל משפחה שמרכז חייה בשטח המפונה, שתפנה את האזור כדין עד יום הפינוי, ואשר תרכוש בית-מגורים בתוך שלוש שנים מיום הפינוי, כשתקרת סכום הרכישה כסכום הפיצוי שתקבל בגין בית-המגורים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, משפחה שמשתמשת בכספי פיצויים לקנות בית בתוך שלוש שנים, המדינה תשלם לה גם את מס הרכישה, יחזירו לה בעצם את כל הכסף שהיא צריכה לשלם כמס רכישה.

מאיר שטרית: מנגנוני התשלומים: אופן תשלום הפיצוי ייקבע כך שיביא בחשבון נושים, בפרט של עסקים.

מאיר שטרית: נקבעו מנגנונים בכל הנוגע להסדרת חובות התאגידים וליחידים שיהיו מעוניינים בכך, ובכלל זה יצירת מנגנון להסדר נושים מזורז בדרך של מינוי מנהל מסדיר על-ידי המינהלה תוך כדי הקפאת הליכים לתקופה ממושכת.

מאיר שטרית: לגבי המפוצה היחיד ייקבע כי רכיבים מסוימים יהיו מוגנים מפני תפיסה ועיקול של נושים.

מאיר שטרית: רשויות מקומיות – פה ההסדר הוא הפשוט ביותר.

מאיר שטרית: כל הרשויות האזוריות שקיימות בחוף-עזה – המועצה הדתית שלה, הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה, הוועדים המקומיים בשטח המפונה – יחדלו לפעול במועדי הפינוי שייקבעו.

מאיר שטרית: יתנהלו הליכי פירוק לגופים אלה, שבמסגרתם יוסדרו החובות שלהם ובסיומם יחדלו הגופים האלה להתקיים.

מאיר שטרית: עם הפינוי, המינהלה לוקחת על עצמה את האחריות לפתור את כל הבעיות ואת כל החובות שיש לארגונים האלה, ובעצם מאותו יום ואילך תיפסק פעולתם.

מאיר שטרית: יש הוראות שונות שכדאי לציין: לא יינתן פיצוי ולא תהיה זכות עילה או תביעה לפיצוי מהמדינה בשל תוכנית ההתנתקות ובשל הפינוי אלא לפי החוק.

מאיר שטרית: במלים אחרות, אנחנו עושים פה חוק שקובע בדיוק כיצד יפונו המתיישבים.

מאיר שטרית: אין אופציה אחרת לחפש דרך לקבל פיצויים בשיטה אחרת.

מאיר שטרית: זאת הדרך היחידה.

מאיר שטרית: יש מסלול ברור, נהיר, שברגע שהוא יאושר בכנסת הוא הופך להיות המסלול הקובע את דרכי הפיצוי.

מאיר שטרית: ועדה מיוחדת תוקם ותוסמך לאשר תשלום מיוחד לפנים משורת הדין למי שלטענתם נפגעים והחוק לא מקנה להם זכאות.

מאיר שטרית: זאת אומרת, מקימים ועדת חריגים, אדוני היושב-ראש, כי עלול להיות מצב שבו מישהו נופל בין הכיסאות, לא נופל בסעיף כזה או אחר ונשאר באוויר.

מאיר שטרית: תהיה ועדת חריגים שתוכל להתחשב בכל מקרה כזה, לדון בבקשתו ולפצות אותו לפי שיקול דעתה.

מאיר שטרית: יש הוראות שונות שכדאי להזכיר: לכל אדם שמפונה מהשטח תהיה אפשרות לרכוש קרקע בתוך שלוש שנים בפטור ממכרז ממינהל מקרקעי ישראל לאחר אישור מינהל מקרקעי ישראל ובאישור שר האוצר.

מאיר שטרית: הרעיון הוא להקל על אנשים לקנות קרקע במהירות, לבנות בתים חדשים במקומות אחרים ולא לחכות למכרזים של המינהל.

מאיר שטרית: מובן שיש הסמכה לוועדה לקביעת הגבלה של שכר טרחת עורכי-הדין.

מאיר שטרית: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להביא שורת דוגמאות של משפחות ולציין לאיזה גובה של פיצוי הן תגענה על-פי תחשיב של המינהלת.

מאיר שטרית: משפחה בת שש משפחות, שמתגוררת במושב 20 שנה, בעלת נחלה ועליה בית-מגורים בשטח של 300 מ"ר באיכות בנייה של "בנה ביתך", בן בן 24, בת בת 22, האב הינו בעל עסק חקלאי.

אורי אריאל: די עם ההוצאה להורג הזאת.

אורי אריאל: די.

מאיר שטרית: האם שכירה בשש השנים האחרונות בשכר חודשי של 5,000 שקל.

מאיר שטרית: על-פי התחשיב שמביא בחשבון את הפיצויים בגין הנחלה ובית-המגורים, הם מגיעים לסך של 328,000 דולר.

מאיר שטרית: הפיצויים בגין חלקה ב' – 30,000 דולר.

מאיר שטרית: דמי הסתגלות לאם – 6,700 דולר.

מאיר שטרית: מענק הוצאות הובלה, התארגנות ודמי שכירות לשנה – 10,000 דולר.

מאיר שטרית: מענק אישי בשל ותק – 23,500.

שלום שמחון: אתה חושב שבסכום הזה הוא יכול להקים משק חדש במקום אחר?

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: שיפוי בשל מס רכישה – 11,500 דולר.

מאיר שטרית: סך הפיצוי מהמדינה מגיע ל-410,000 דולר.

מאיר שטרית: אני אקנה לך כמה משקים שאתה רוצה באזור הנגב בחצי המחיר.

מאיר שטרית: בחצי המחיר.

צבי הנדל: - - - הבית שלך - - -

מאיר שטרית: חברים, אני לא מביא דברים שהם לא נכונים.

מאיר שטרית: אני אראה לך.

מאיר שטרית: אי-אפשר לבנות ברשפון, אני מסכים.

ראובן ריבלין: עוד רגע הוא יענה על הרבה הערות.

ראובן ריבלין: הדיון הזה מקומו אולי בוועדה, אבל לא צריך לנהל פה סחר- מכר.

ראובן ריבלין: יש פה נושאים עקרוניים הרבה יותר חשובים.

מאיר שטרית: זה לא פיצוי עסקי אלא רק פיצוי בלי נחלה, בלי חלקה ג' של 50 דונם, שנשארת בידי החקלאי מעובדת במרחב הנגב.

שלום שמחון: אפשר להעיר הערה והיושב-ראש לא יכעס עלי?

ראובן ריבלין: אם השר מסכים, לי אין בעיה.

שלום שמחון: אני בעד תוכנית ההתנתקות, אבל אתה גם מפנה אדם מביתו וגם מחליט בשבילו איפה הוא יהיה אחר כך, בנגב או בגליל.

מאיר שטרית: לא, לא.

שלום שמחון: זה מה שאתה אומר.

מאיר שטרית: סליחה, אני אתקן.

מאיר שטרית: שמע אותי עד הסוף.

ראובן ריבלין: האם זה עולה בקנה אחד עם חוק כבוד האדם וחירותו, חבר הכנסת שמחון?

מאיר שטרית: אף אחד לא מכתיב לו שום דבר.

שלום שמחון: להקים משק חקלאי בסדר-גודל שיש בגוש-קטיף – אני מכיר שם את המשקים – אי-אפשר לעשות את זה בעולם.

מאיר שטרית: אני חולק עליך.

מאיר שטרית: הדברים נבדקו גם על-ידי שמאים מומחים ואני חולק עליך.

צבי הנדל: אתם לא מתחשבים בגודל המשק.

צבי הנדל: כל המשקים אותו הדבר.

צבי הנדל: אריק שרון, על החווה שלו, יקבל אותו הדבר.

מאיר שטרית: סך הפיצוי מהמדינה עומד, כאמור, על 410,000 דולר, בלי קשר לשאלה אם הוא יעבור לגור בנגב או בגליל.

מאיר שטרית: אם הוא עובר לגור בנגב או בגליל, הוא מקבל תוספת של 30,000 דולר מענק, כך שהפיצוי מגיע ל-440,000 דולר.

מאיר שטרית: המענק לנגב ולגליל נועד לתת תמריץ למי שרוצה לגור בנגב או בגליל ולא להכריח אותו.

מאיר שטרית: ב-400,000 דולר אתה יכול לקנות דירה בכל מקום נורמלי בארץ, אם אתה רוצה לגור בדירה.

מאיר שטרית: צריך לזכור שנחלה ב' שבידי החקלאי נשארת בידיו, וזה פיצוי רק על חלקת המגורים ועל חלקה א'.

שלום שמחון: מה הוא יעשה עם חלקה ב'?

מאיר שטרית: הוא ימשיך לעבד אותה.

שלום שמחון: אשמח לברר את הנקודות האלה אצלי בוועדה.

אורי אריאל: אולי תוותר לנו על הדוגמאות?

מאיר שטרית: למה שאני אוותר?

מאיר שטרית: אני רוצה לתת דוגמאות כדי שיהיה ברור על מה מדברים.

מאיר שטרית: כל מיני אנשים מפיצים בציבור שהפיצויים לא יספיקו לקנות דירה.

מאיר שטרית: כדי לסתור את הטענות השקריות האלה, אני אומר את המספרים.

מאיר שטרית: שיהיה ברור על מה מדובר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, השר יאמר מה שהוא רוצה ואם ייתן דוגמאות, והן מכאיבות, אין מה לעשות.

ראובן ריבלין: החוק, לרבים מאתנו, מכאיב.

צבי הנדל: הוא יכול - - -

ראובן ריבלין: לעומתך, חבר הכנסת הנדל, חבר הכנסת אריאל ביקש שהוא יפרט אפילו עד 14:00.

אורי אריאל: עד 18:00.

ראובן ריבלין: עד תום הקדנציה אפילו.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש יודע שאני מסוגל.

מאיר שטרית: אם יש צורך, אין בעיה.

ראובן ריבלין: לשיטתי, הלוואי שאדוני היה ממשיך להציג את החוק עד תום הקדנציה ב-2007.

צבי הנדל: אני יכול לשאול שאלה?

מאיר שטרית: אני רק אסיים את הצגת הדוגמאות.

ראובן ריבלין: השר הבטיח לענות על שאלות החברים.

מאיר שטרית: דוגמה נוספת: משפחה עם נחלה ועסק חקלאי, משפחה בת שש נפשות שמתגוררת שש שנים במושב, בעלת נחלה ועליה בית-מגורים בשטח 250 מ"ר באיכות בנייה של "בנה ביתך", ללא ילדים מעל גיל 21.

מאיר שטרית: האב הוא בעל עסק חקלאי, האם שכירה בשש השנים האחרונות בשכר חודשי של 5,000 שקל.

מאיר שטרית: הפיצוי בגין הנחלה ובית-המגורים הוא 258,000 דולר, הפיצוי בגין חלקה ב' הוא 30,000 דולר, דמי הסתגלות לאם הם 6,700 דולר, מענק הוצאות הובלה, התארגנות ודמי שכירות לשנה הם 10,000 דולר, מענק אישי בשל ותק הוא 6,400 דולר, שיפוי בשל מס רכישה הוא 10,000 דולר.

מאיר שטרית: סך הפיצוי מהמדינה הוא 321,000 דולר, ואם הוא עובר לנגב או לגליל – 351,000 דולר.

מאיר שטרית: דוגמה שלישית, אדוני היושב-ראש:

מאיר שטרית: אותה משפחה שמתגוררת בחבל-עזה שנתיים, סך הפיצוי מהמדינה מגיע ל-265,000 דולר, ואם היא עוברת לנגב או לגליל – 295,000 דולר.

מאיר שטרית: נוסף על זה היא יכולה לקבל הלוואה מוטבת בגובה 46,000 דולר בתנאי משרד השיכון.

מאיר שטרית: אם אותה משפחה מתגוררת בחבל-עזה 15 שנה, היא מקבלת מהמדינה 366,000 דולר, ואם היא עוברת לנגב או לגליל – 396,000 דולר.

מאיר שטרית: נוסף על זה יקבלו פיצוי בגין העסק החקלאי ותמריצים.

שלום שמחון: הוא יכול לקחת את הציוד החקלאי שלו?

מאיר שטרית: כן, ודאי, הכול שלו.

מאיר שטרית: מה שיישאר בשטח שהוא לא לוקח, המדינה תנהג בו מנהג בעלים.

מאיר שטרית: הוא יכול לקחת את כל הציוד שלו.

מאיר שטרית: דוגמה נוספת: משפחה בעלת שש נפשות שמתגוררת ביישוב קהילתי עשר שנים, בבית שנבנה בבנייה מרוכזת בשטח של 200 מטר.

מאיר שטרית: האב מרוויח 8,000 שקל, האם מרוויחה 9,000 שקל לחודש ושניהם עובדים שמונה שנים אצל אותו המעביד.

מאיר שטרית: הפיצוי בגין בית-המגורים – 197,000 דולר.

מאיר שטרית: דמי הסתגלות לאם ולבת – 22,700 דולר.

מאיר שטרית: מענק הוצאות הובלה והתארגנות – 10,000 דולר.

מאיר שטרית: מענק אישי בשל ותק – 10,000.

מאיר שטרית: שיפוי בשל מס רכישה – 6,900 דולר.

מאיר שטרית: סך כל הפיצוי מהמדינה – 247,000 דולר.

מאיר שטרית: אם הם עוברים לנגב או לגליל – 277,000 דולר.

מאיר שטרית: משפחה שמתגוררת ארבע שנים באזור בבית בבנייה מרוכזת בשטח של 200 מטר, מגיעה לפיצוי כללי של 196,000 דולר.

מאיר שטרית: אם הם עוברים לנגב או לגליל – 226,000 דולר; והלוואה מוטבת בגובה 35,000 דולר.

מאיר שטרית: אותה משפחה המתגוררת באזור 20 שנה ויש לה שני ילדים, סך הפיצוי מהמדינה מגיע ל-258,000 דולר, ואם היא תעבור לנגב או לגליל, היא תקבל 288,000 דולר.

מאיר שטרית: כאמור, כל מה שאני אומר עכשיו לא כולל את העסקים, אלא זה רק הפיצוי בגין הבית והנחלה.

מאיר שטרית: זה לא כולל עסק.

מאיר שטרית: משק גדול בגני-טל יקבל על העסק לבד, אם זה עסק חקלאי, עוד 400,000 דולר.

צבי הנדל: כל הכבוד.

מאיר שטרית: ועוד פיצוי בגין העסק החקלאי שהוא אישי לפי דוחות כספיים או לפי העסק.

מאיר שטרית: זה נוסף על מגורים ולא הפיצוי היחיד שהוא מקבל.

מאיר שטרית: אני מדבר כרגע על הפיצוי על חלקה א' עם בית-המגורים.

מאיר שטרית: על העסק יש פיצוי נוסף של 400,000 דולר.

מאיר שטרית: גם מזה הוא לא יכול לבנות משק?

מאיר שטרית: דוגמה נוספת.

מאיר שטרית: אותה משפחה, בבנייה מרוכזת, בית של 120 מ"ר - כדי לעשות את זה קצר - שגרה באזור עשר שנים; היא תקבל פיצוי שמגיע ל-218,000 דולר; אם היא מתגוררת ארבע שנים - מגיעים לפיצוי של 167,000 דולר; משפחה שגרה באזור 20 שנה - כל אותו הרכב משפחה על בית של 120 מ"ר - היא תגיע לפיצוי של 229,000 דולר.

מאיר שטרית: משפחה בדיור ציבורי, אנשים שגרים בשכירות, הפיצוי בגין בית-המגורים - משפחה בת שש נפשות שמתגוררת בשטח של 60 מ"ר, אדוני היושב-ראש, בדיור ציבורי במשך עשר שנים.

מאיר שטרית: האב מרוויח 5,000 שקל, האם מרוויחה 3,500 שקל לחודש, ועובדים אצל אותו מעביד שמונה שנים.

מאיר שטרית: הפיצוי בגין בית-המגורים - 77,700 דולר; דמי הסתגלות - 11,300; מענק הוצאות הובלה והתארגנות, דמי שכר דירה לשנה - 10,000 דולר; מענק אישי בשל ותק - 10,700 דולר; שיפוי בשל מס רכישה - 390 דולר.

מאיר שטרית: סך הפיצוי מהמדינה - 110,000 דולר, ואם הוא עובר לנגב ולגליל, זה יהיה 140,000 דולר - עוד מענק של 30,000 דולר.

מאיר שטרית: נדמה לי שאדם שגר בשכירות ביישוב ומקבל מענק של 140,000 דולר, יכול בקלות לקנות בית אלטרנטיבי אחר בכל מקום, וכמעט לא תהיה בעיה.

מאיר שטרית: הנה הבאתי - אני חושב, אדוני היושב-ראש - שורה של דוגמאות של בתים כדי להביא דוגמאות קונקרטיות על כמה מדובר בפיצוי.

מאיר שטרית: כמובן, לגבי עסקים לא ציינתי דוגמאות, הבאתי לכם דוגמה אחת למשק בגני-טל, למה יכול להגיע.

מאיר שטרית: כך שמסתבר, אדוני היושב-ראש, גם על-פי בדיקתי - אבל אני מוכרח לומר לך, אדוני היושב-ראש, אני אומנם סובייקטיבי, אבל לפי בדיקתי האובייקטיבית, נראה לי שהמדינה נוהגת פה בעניין הזה בפיצוי נדיב - ואני מצדיק את זה - מתוך כוונה לגרום לכך שהמשבר לאנשים שעוקרים אותם מבתיהם יהיה קטן ככל האפשר, ואני יודע שזה באמת כואב, מרגיז, כי זה נעשה גם בניגוד לדעתם של רוב המתיישבים - - -

ראובן ריבלין: אני פשוט צריך להתחלף, כי אני הולך לישיבת נשיאות.

ראובן ריבלין: האם אדוני מוכן לענות על שאלות?

מאיר שטרית: כן, ודאי.

מאיר שטרית: בבקשה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת ברכה, אדוני יחליף אותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל ביקש ראשון, חבר הכנסת שמחון ביקש שני, חבר הכנסת אלון ביקש שלישי, ואם יהיו עוד חברים שירצו לבקש לשאול - בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - יושב-ראש האופוזיציה; לא מוגבל בזמן.

צבי הנדל: שתי שאלות קצרות.

צבי הנדל: השאלה הראשונה: מפגש של שלושה אנשים - דינם שלוש שנות מאסר; תגיד על זה כמה מלים.

צבי הנדל: ואם במקרה אחד מהם מורח מרגרינה בסכין - אז זה חמש שנים.

צבי הנדל: הדבר השני: מאיפה הכסף?

מאיר שטרית: אני מודה לך על השאלות.

מוחמד ברכה: אתה רוצה את כל השאלות ביחד?

מאיר שטרית: לא, לא.

מאיר שטרית: אחת-אחת, זה יותר טוב.

מאיר שטרית: פינג-פונג זה יותר טוב.

מאיר שטרית: אני מודה לך על השאלות.

מאיר שטרית: א.

מאיר שטרית: אין שום כוונה שאדם שמורח מרגרינה על האוטו ייכנס לשלוש שנות מאסר.

מאיר שטרית: מדובר על התפרעות שמסכנת - - -

צבי הנדל: לא זה מה שכתוב.

מאיר שטרית: כתוב בפירוש.

מאיר שטרית: אני אומר לך באחריות - גם על דעת היועץ המשפטי לממשלה ועל דעת משרד המשפטים - מה שהחוק אומר, וגם לכך הוא מתכוון.

מאיר שטרית: לא מדובר על התקהלות של אנשים.

צבי הנדל: התקהלות של אנשים.

מאיר שטרית: אנשים יכולים להתקהל אם רוצים לעשות הפגנה - על-פי החוק מותר להם, אף אחד לא ייאסר, לא יקרה להם שום דבר.

מאיר שטרית: מדובר על שלושה אנשים שמתפרעים או פוגעים באיש חוק, בחייל או בשוטר, ואז הם צפויים למאסר.

צבי הנדל: זה אתה אומר.

צבי הנדל: זה לא מה שכתוב.

מאיר שטרית: זה החוק אומר.

מאיר שטרית: החוק אומר - ואני מציע, חבר הכנסת הנדל, כשזה יהיה בוועדה, תחדד את זה עד הסוף.

מאיר שטרית: אני חידדתי את זה עם משרד המשפטים והיועץ המשפטי לממשלה.

מאיר שטרית: זו הכוונה.

מאיר שטרית: לגבי הכסף: החוק, אדוני היושב-ראש, מציע בתוך הצעת החוק סעיף - מי שיש לו החוברת לפניו, בסעיף 149 לחוק, בעמוד 65 בחוברת - שבחוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית, התשנ"ב-1992, יבוא: הממשלה רשאית להגדיל את הגירעון לשנת 2005 בגובה של 0.4% - זה סדר-גודל של 2.2 מיליארדי שקלים שמיועדים לפיצויים בשנת 2005.

מאיר שטרית: ההערכה של האוצר היא, שבשנה הזאת, שנת 2005, זה סדר-הגודל של ההוצאה שיינתן לצורך של כל החוק הזה של פיצוי-פינוי.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לכנסת - אני אומר את זה כמובן גם על דעת האוצר ושר האוצר.

מאיר שטרית: הוא אמר שזו ההערכה.

מאיר שטרית: אנחנו מקווים שהחוק יעבור על-פי המתכונת המוצעת כאן.

מאיר שטרית: כל הגדלה בהוצאה לפי החוק תחייב את הממשלה לבצע קיצוצים נוספים אחרים כדי לכסות על הפער, כי כרגע הכסף שמיועד לפינוי הזה בא מתוך הגדלת הגירעון בגובה 0.4%, בהיקף של 2.2 מיליארדי שקל, על-פי התחשיבים שנעשו.

מאיר שטרית: אם החוק יעבור במתכונת המוצעת בזאת - זה יכסה את כל ההוצאה שתהיה ב-2005, וכמובן ב-2006 ייעדו לזה כסף נוסף.

מאיר שטרית: הכסף הזה איננו רק לפיצוי.

מאיר שטרית: ההערכה היא, שעלות הפינוי-הפיצוי תהיה כמה מיליארדים נוספים – סדר-גודל של 4-5 מיליארדי שקלים - אבל לא הכול יוצא ב-2005.

מאיר שטרית: חלק יצא ב-2006.

מאיר שטרית: סכום זה כולל היערכות הצבא, המשטרה, היערכות לתשלום הפיצויים העסקיים ואחרים לאורך השנים, לא כולם יצאו דווקא ב-2005.

צבי הנדל: פירוש הדבר שהכסף הוא על חשבוננו.

מאיר שטרית: הכסף תמיד על חשבון המדינה, בוודאי.

צבי הנדל: הזקנים, האלמנות - - -

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: כרגע הפיצוי הוא לא על חשבון אף אחד.

מאיר שטרית: החוק מציע הגדלה של הגירעון ב-0.4% כדי שלא לפגוע בשום שירות אחר ולאפשר את מתן הפיצויים.

מאיר שטרית: זו הכוונה.

מאיר שטרית: אם יוציאו מעל הסכום הזה - הממשלה קיבלה הודעה משר האוצר, שאם יגדל הסכום של הפיצוי שיידרש, הם מודיעים שזה יבוא על חשבון תקציבים אחרים של הממשלה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת שמחון, בבקשה.

שלום שמחון: האמת שאני לא משתחרר מהרושם שההערכות האלה לגבי משק ובית - לא משנה מה - בסופו של דבר מותאמות, כדי שמי שיפונה משם יגור במקומות מאוד מסוימים.

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: אדם יכול לגור איפה שהוא רוצה.

שלום שמחון: הכסף שאתה נותן לו לא נותן לו את האפשרות להשתחרר - - - ואתה מוליך אותו במסדרון צר למקום מאוד מסוים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת שמחון, לפי הדוגמה שהבאתי - משק בגני-טל מקבל 400,000 דולר למשק ועוד כ- 350,000 דולר לבית, זה 750,000 דולר - אם הוא לא עובר לנגב ולגליל.

מאיר שטרית: ונוסף על זה, הוא עדיין מחזיק את חלקה ב' של 50 דונם באזור הנגב.

מאיר שטרית: נראה לך לא סביר שהוא יכול להסתדר בכל מקום בארץ - -

שלום שמחון: אני אסביר לך למה אני מתכוון.

מאיר שטרית: - - עם 750,000 דולר?

שלום שמחון: אני אסביר לך למה אני מתכוון.

שלום שמחון: אם תרשה לי, אני אגיד לך.

מאיר שטרית: בבקשה.

שלום שמחון: כשאתה אומר גני-טל, או נניח לצורך העניין אתה אומר מושב לוזית, מושב לוזית הוא - - - ליד ירושלים.

שלום שמחון: גני-טל - - - למי שמכיר את ההתיישבות, זה משהו דומה ברמתו לכפר-ויתקין, הוא רק ממוקם - - -

מאיר שטרית: זה מה שקובע את ערך הקרקע.

שלום שמחון: אבל הוא ממוקם במקום אחר.

מאיר שטרית: אבל זה מה שקובע את ערך הקרקע - המיקום.

שלום שמחון: אבל תבין, מי שבגני-טל - - -

מאיר שטרית: במושב שלך, כמה שווה דונם, לעומת מושב רשפון?

צבי הנדל: המושב שלי שווה מיליארד - - -

מאיר שטרית: לא, לא.

מאיר שטרית: אני שואל אותו על המושב שלו.

שלום שמחון: אין ערך לדבר הזה.

שלום שמחון: למה אמרתי?

שלום שמחון: - - - אם אתה אומר נגיד לוזית, שזה במרכז הארץ, פה ליד ירושלים, או אתה אומר לצורך העניין מושב אחר, שאני לא אזכיר את שמו במרכז הארץ, מבחינתי נתת לי את המתכונת, לא קשור למיקום הגיאוגרפי.

שלום שמחון: זאת אומרת, צבי הנדל, לצורך העניין, כדי להיות באותו מצב - הוא צריך לחיות במושב ברמה של כפר-ויתקין, אף שהוא היה עד עכשיו שם.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, אני לא חושב שמושב ברמה של כפר-ויתקין - כל חלקה שם עולה מיליונים רק בגלל ערך הקרקע, אתה יודע את זה כמוני בדיוק.

מאיר שטרית: זה לא דוגמה להשוואה.

מאיר שטרית: ודאי שהוא לא יכול לגור בכפר-ויתקין או ברשפון, או בארסוף, אבל בכל מקום אחר נורמלי באזור - ומה רע שיגורו בנגב ובגליל?

מאיר שטרית: מה, זה רע לתמרץ אנשים?

מאיר שטרית: חלוצים שהלכו בתנאים הכי קשים לגור בעזה, מה רע שישבו את הנגב והגליל?

מאיר שטרית: אדרבה ואדרבה.

צבי הנדל: שלום, כל - - - שלו - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת הנדל.

צבי הנדל: - - זה בשביל להציג אותנו כרודפי בצע כסף - - -

מאיר שטרית: חלילה וחס.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, עוד שני שואלים.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בני אלון והאחרון שישאל - - - שלום.

שלום שמחון: שאלה שנייה - לאיזו ועדה החוק הזה אמור ללכת?

מאיר שטרית: אני מחר אביא את הצעתי לכנסת.

מאיר שטרית: הרעיון הוא - כפי שזה עומד כרגע לדעתי - להביא לוועדה משותפת.

מאיר שטרית: מחר אני אציע את הרכבה.

מל פולישוק-בלוך: - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אתה כמובן לא יכול לקבוע את הרכב - - -

מאיר שטרית: לא את ההרכב השמי, רק את ההצעה לאיזו ועדה משותפת.

בנימין אלון: אדוני השר, קודם כול אני מצטער - - - כיהודי - - -

מאיר שטרית: גזירה היא.

צבי הנדל: הוא נהנה.

צבי הנדל: הוא נהנה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת הנדל, אתה לא צריך להעיר על כל מלה באולם הזה.

מאיר שטרית: איש לא נהנה, חבר הכנסת הנדל.

בנימין אלון: - - - מפלגה לאומית - - - סעיף 149 - שבנוי על חוק הפחתת הגירעון - מתלה בעצם את כל החוק הזה בהעברת התקציב - - -

מאיר שטרית: זה תמיד כך.

בנימין אלון: כלומר, תקציב 2005 לא ייחד שום סעיף, אלא הם מוסיפים 5 או 6 מיליארדי שקלים, שאני לא יודע כרגע מה יהיה המקור שלהם, אילו הלוואות יצטרכו לקחת בחוץ-לארץ או במקום אחר כדי להגיע לזה, אבל אתם מייעדים את זה מהגירעון שיגדל.

מאיר שטרית: נכון.

בנימין אלון: אם הבנתי נכון.

בנימין אלון: אז אם כך, יש לי שתי שאלות: א.

בנימין אלון: בפועל, אם זה כל כך קל, כשביקשו - - - תוספת של מיליארד, של שניים, אקרא לך מה שכתבתם ומה שאמרתם - - -

מוחמד ברכה: מה השאלה, חבר הכנסת בני אלון?

מוחמד ברכה: זה לא נאום מול נאום.

בנימין אלון: - - - זה קל כל כך להגדיל גירעון, נכון?

בנימין אלון: השאלה השנייה שאני שואל אותך היא: האם לא יובא אישור תקציב לסעיף הזה, בלי - - -

מוחמד ברכה: שתי השאלות ברורות.

מאיר שטרית: חבר הכנסת בני אלון, אני הרי מעריך אותך כאדם מאוד נבון ופיקח, לא סתם.

מאיר שטרית: אז אתה לא שואל שאלות סתם, אז אני גם לא אענה לך סתם.

מאיר שטרית: אני אענה לך לגופו של עניין.

מאיר שטרית: תראה, הרי ודאי שלא היית יותר שמח אם היינו אומרים על-פי תפיסה כלכלית שאסור להגדיל את הגירעון, שאנחנו נקצץ עכשיו 2 או 3 מיליארדים מתקציבי המדינה, כדי לכסות את כספי הפיצויים.

בנימין אלון: בשנה אחת?

מאיר שטרית: לא בשנה אחת, בשנתיים.

מאיר שטרית: אבל בשנה אחת זה 2-3 מיליארדים.

מאיר שטרית: הרי ודאי לא היית שמח, אתה או מישהו אחר, שיגידו: בואו עכשיו נקצץ בממשלה עוד 2 מיליארדים חרף המצב, כדי לשלם את ההתנתקות וליצור איזה עימות בין האוכלוסיות של המתפנים לעומת האוכלוסייה הרגילה.

מאיר שטרית: שיאשימו פתאום את המתנחלים שבגללם מקצצים להם בשירותים החברתיים - אני חושב שזה לא רצוי.

צבי הנדל: הממשלה - - -

מאיר שטרית: מאה אחוז, אבל ברור לך מה קורה בחוץ, חבר הכנסת הנדל.

מאיר שטרית: אני חושב שזה לא נכון, ולכן הממשלה קיבלה החלטה שלא לקצץ בשירותי הממשלה בשביל לשלם פיצויים, אלא להגדיל את הגירעון, מאחר שהגדלת הגירעון היא חד-פעמית, ואין כוונה לפרוץ את מסגרת הגירעון לאורך שנים, אלא כדי להתגבר על הדבר הזה, והיו דברים מעולם.

מאיר שטרית: כשהיתה העלייה הגדולה מברית-המועצות בשנות ה-90, הממשלה הגדילה את הגירעון שלה כדי לתת תשובה לקליטת העלייה.

מאיר שטרית: הפעם, במקרה הזה, כדי לתת תשובה לפיצוי של המתנחלים, מגדילים את הגירעון באופן חד-פעמי, כדי שלא לפגוע בשירותי הממשלה, ולדעתי זו המדיניות הנכונה.

מאיר שטרית: ברור, החלק הזה של הגדלת הגירעון הופיע בחוק ההסדרים.

מאיר שטרית: אנחנו חשבנו שנכון יותר לשים אותו כחלק מהחוק הזה, כי הכסף הזה מיועד לממן את החוק זה, ולכן הוא נכנס לתוך החוק הזה, כדי להבטיח שיהיה כסף כדי לכסות את הפיצויים עבור המתנחלים.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, וזאת השאלה האחרונה.

בנימין אלון: לשאלה השנייה - - - יהיה תקציב?

מאיר שטרית: בוודאי.

מאיר שטרית: חבר הכנסת בני אלון, אם אין תקציב, אז אין ממה שהגירעון יגדל.

מאיר שטרית: מקדמות יהיו רק אחרי שהממשלה מחליטה על הפינוי.

מוחמד ברכה: התשובה ברורה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני השר, במסגרת הדברים שציינת, וגם בתוך הצעת החוק, הדברים מעודדים את המתנחלים לעבור לנגב ולגליל.

טלב אלסאנע: יש לנו ניסיון מר בעניין הזה.

טלב אלסאנע: לאחר הסכם השלום עם מצרים, כתוצאה מההסכם גורשו, הועברו יותר מ-8,000 בדואים והופקעו 100,000 דונם של האוכלוסייה הבדואית.

טלב אלסאנע: השאלה היא, האם ההעברה הזאת של מתפנים לנגב או לגליל היא על חשבון אדמות של האוכלוסייה הערבית שחיה שם?

טלב אלסאנע: השאלה השנייה, לאור הדברים שאתם מציעים בהצעת החוק הזאת, אתה לא רואה שאתם תעודדו אנשים לרוץ ולהתנחל בגדה, ולאחר מכן להקשות על כל סיכוי לפנות אותם בעתיד - לאור הסכומים האסטרונומיים?

טלב אלסאנע: למה אין קשר בין הפיצוי כאן לצורך של האוכלוסייה הבדואית לעבור ליישובי הקבע?

מאיר שטרית: ראשית, לשאלה הראשונה, לא ידוע לי על שום כוונה או רצון להפקיע קרקעות מאף אחד לצורך העניין.

מאיר שטרית: הנגב מספיק רחב, וגם הגליל, ואפשר להקים בהם הרבה מאוד יישובים והרבה מאוד בתים.

צבי הנדל: - - -

מוחמד ברכה: יש לך הערה על כל דבר, חבר הכנסת הנדל.

מוחמד ברכה: אתה מושך את החבל יותר מדי אתי.

מוחמד ברכה: ואני מעביר פעם אחת ושנייה, זה כבר עשר פעמים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת הנדל, לפי גרסתי, כל מי שמחזיק אדמה שלא כחוק, ולא חשוב אם זה בדואי או התנחלות לא חוקית, צריך לפנות אותו.

מאיר שטרית: זה אינטרס של מדינת ישראל לעמוד במסגרת החוק, שאנשים לא יעשו שבת לעצמם.

מאיר שטרית: אדם יכול להקים בית רק על קרקע שניתנת לו כחוק וכדין.

מאיר שטרית: אם בדואי יושב על קרקע לא כדין, אז הקרקע היא לא שלו, זו לא הפקעה.

מאיר שטרית: כמו בהתנחלות לא חוקית, אותו דבר.

מאיר שטרית: אדם שמקים התנחלות לא חוקית, צריך לפנות אותו.

קולט אביטל: כמה התנחלויות לא חוקיות הורדתם?

קולט אביטל: כמה פיניתם?

קולט אביטל: איפה פיניתם?

מאיר שטרית: אני חושב שפינו חלק, ולדעתי גם מטפלים ביתר.

מאיר שטרית: אני חושב שלא משאירים את זה באוויר.

מאיר שטרית: לגבי השאלה השנייה - חבר הכנסת טלב אלסאנע, תזכיר לי מה היתה השאלה.

טלב אלסאנע: השאלה היא: לאור הסכומים, האם לא מעודדים אותם לעבור לגדה?

מאיר שטרית: א.

מאיר שטרית: נדמה לי שכל מי שהיום הולך להתיישב באזור הגדה - יש"ע, או ברמת-הגולן, חותם על הסכם שקובע שלא יחולו עליו דיני הפיצויים בעתיד; בכתב.

מאיר שטרית: לכן, לא מעודדים אנשים.

מאיר שטרית: ב.

מאיר שטרית: שים לב, גם החוק פה קובע, שכל החוק וכל התהליכים שציינתי חלים מהיום הקובע, זאת אומרת, מיום 6 ביוני 2004.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אנשים שיתיישבו עכשיו, לא יקבלו פיצויים; רק מי שגר לפני אותו יום קובע, אחורה.

טלב אלסאנע: גם לגבי הגדה?

מאיר שטרית: אני מדבר כרגע לגבי יהודה ושומרון, גם לגבי יהודה ושומרון באותם יישובים שמפונים.

מאיר שטרית: ודבר אחרון, אדוני.

מאיר שטרית: נגמרו השאלות.

מאיר שטרית: אני רק רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהגיד תודה רבה.

מאיר שטרית: ראשית, לאהרן אברמוביץ, מנכ"ל משרד המשפטים, שעמד בראש הוועדה שהכינה את החוק; לכל החברים, עובדי משרד המשפטים, יהושע שופמן, סגן היועץ המשפטי לממשלה, לעליזה קן, לאנשי מקצוע רבים מאוד שעבדו על החוק הזה, הכינו אותו לפרטיו ועשו עבודה מאוד מאוד יסודית, שמקיפה כמעט כל פרמטר שאפשר.

מאיר שטרית: אני חושב שמגיעה להם תודה על הבאת חוק שמעובד היטב מהנקודה הראשונה עד האחרונה.

מאיר שטרית: אני מודה לכם מכל הלב, לכל אנשי משרד המשפטים.

מאיר שטרית: אנא תמסור, עמית, את תודתי לכל העושים במלאכה.

מאיר שטרית: אני מקווה, רבותי חברי הכנסת, שלא תהיה סיבה לאיש מהחברים, עתה, כשההחלטה התקבלה, שלא לתמוך בחוק הזה, ולהתקדם, כדי שכשיגיעו לפינוי, אם יגיעו לפינוי ויפנו, אפשר יהיה לפנות את המתיישבים.

מאיר שטרית: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: תודה לשר שטרית.

מוחמד ברכה: אני מזמין את יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שמעון פרס, לשאת את דבריו.

מוחמד ברכה: אחריו - ניכנס לדיון של חברי הכנסת, והראשון אחרי חבר הכנסת פרס יהיה חבר הכנסת חיים כץ מהליכוד.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני משבח את הממשלה על הגשת החוק הזה.

שמעון פרס: אני חושב שהחוק הזה הוא פשוט לקח שנלמד מפינוי היישובים בסיני, ימית.

שמעון פרס: אז התגלו הרבה מאוד בעיות.

שמעון פרס: אנשים אחדים קיבלו יותר מדי, אנשים אחרים קופחו, והיה ניסיון להתמודד עם כל היקף הבעיות שיש.

שמעון פרס: הפעם החוק מקדים את ביצוע ההתנתקות ואת פינוי היישובים.

שמעון פרס: ומבחינה זאת זה דבר נכון לעשות, מפני שאף אחד מאתנו איננו רוצה לפגוע במתנחלים באופן אישי, או חס ושלום לקפח את זכויותיהם או לפגוע ברכושם או לפגום בעתידם.

שמעון פרס: אבל אני גם אומר לצד השני, שכדאי להסתכל.

שמעון פרס: אני זוכר את האמוציות סביב פינוי ימית ובנותיה, את הכלובים שהביאו, את הצבא שהביאו, את המאבק שהיה, ומה זה אתם מנתקים אותנו מהמקומות, מהאדמה, מהבתים שבנינו, מהשדות שהפרחנו.

שמעון פרס: אני שואל את עצמי מה היה קורה חס ושלום אילו היה להיפך, הם היו מנצחים, ואנחנו היינו נשארים במלחמה עם מצרים.

שמעון פרס: איזה מחיר היינו משלמים ב-25 השנים שחלפו?

שמעון פרס: מחיר בנפש, בוודאי היו קורבנות לא מעטים; מחיר כלכלי, מפני שהבעיה הכלכלית של ישראל היא ביסודו של דבר פוליטית.

שמעון פרס: ממשלות הליכוד בזבזו הון עתק בהקמת התנחלויות שאינן דרושות, בפיתוח שטחים שלא נישאר בהם, וזה נעשה על חשבון החלק החברתי.

שמעון פרס: כלומר, העוני, שהבוקר התגלה ממד מחריד שלו, שכל ילד חמישי הולך לישון רעב - כל ילד חמישי במדינת ישראל הולך לישון רעב.

שמעון פרס: לאן הגענו?

שמעון פרס: והנגב נשאר כפי שהוא נשאר.

שמעון פרס: הלוא אילו חלק מהכסף היו משקיעים בנגב או בגליל, כל הארץ היתה פורחת.

שמעון פרס: לא היה עוני לא בקרב יהודים ולא בקרב ערבים.

צבי הנדל: תמשיך להסית, תמשיך להסית.

שמעון פרס: ומבחינה כלכלית היינו עומדים היום בתל"ג כפול.

שמעון פרס: אני גם מתפלא על האנשים שיושבים בעזה.

שמעון פרס: הם לא יודעים שבתוך 12 שנים יהיו שם 3 מיליוני תושבים ערבים, שחיים ויחיו בעוני, בצפיפות, בשנאה, בטרור?

שמעון פרס: הם רוצים או שהם לא רוצים להתנתק מהבתים, אבל הם רוצים - - -

צבי הנדל: ממשלת העבודה הקימה את זה.

מוחמד ברכה: אדוני, אני קורא אותך לסדר.

מוחמד ברכה: לא קוראים קריאות בינתיים מהצד, ועוד בעמידה.

יצחק הרצוג: בסדר, עשתה טעויות - - -

שמעון פרס: אדוני, יכול להיות שהממשלות הקימו, בדמוקרטיה מותר גם לתקן שגיאות, לא רק לעשות שגיאות.

שמעון פרס: אז עכשיו מתקנים שגיאה.

שמעון פרס: מה האסון?

שמעון פרס: אם עשו שגיאה צריך לנצח נצחים?

שמעון פרס: מתקנים אותה ונגמר העניין.

שמעון פרס: היה מצב נורא, נורא, וזו ראשית ההבראה, מפני שאם נמשיך, כל אלה שרוצים להאריך את זה, צעד אחרי צעד, זמן אחרי זמן, אין להם תשובות לאמהות ששולחות את הילדים לשם, לשרת בצבא, למשפחות שחיות בעוני, לנגב שחי בשיממונו, לגליל שמחכה לפיתוח, למאות אלפי המובטלים והעניים, והילדים ההולכים לישון רעבים, אם ערבים ואם יהודים, ילד רעב הוא ילד רעב.

שמעון פרס: אני גם רוצה לומר, שיש כאן בין חברי הכנסת כאלה שאומרים, אנחנו בעד יציאה מעזה - כמו חברינו בש"ס - אבל בהסכם, לא חד-צדדית.

שמעון פרס: לדעתי, עכשיו נוצר גם סיכוי להסכם.

שמעון פרס: קורים עכשיו שלושה דברים בעת ובעונה אחת, באותו מקום, שבאמת יוצרים תשתית להסכם, שלא היתה כמותה: הבחירות בארצות-הברית - לא חשוב מי ייבחר - יביאו למפנה במדיניות אמריקה, ואמריקה מוכרחה לעבוד יחד עם אירופה ועם רוסיה כדי לרסן את הסכנה האירנית, ואני לא חושב שיעשו את זה באמצעות צבא.

שמעון פרס: אני חושב שחל שינוי אצל הפלסטינים ואני לא אכנס לשום דבר אישי, לא אכנס לשום ספקולציה על בריאות כזאת או אחרת.

שמעון פרס: אבל לפחות אירוע אחד הוא אירוע מבטיח, זה שקמה ועדת ביטחון פלסטינית תחת ראש אחד, שיש לה אולי סיכוי להתמודד עם סכנת הטרור, היא גם כן הבטחה נוספת שאפשר לשנות את המצב.

שמעון פרס: והדבר השלישי אצלנו, שלפחות בליכוד יש חצי או רוב שמתכוון ברצינות לניתוק הזה.

שמעון פרס: עובדה היא שיש פילוג סביב הנושא הזה.

שמעון פרס: שלושת השינויים האלה, לדעתי, יוצרים אפשרות לפנות גם תחת הסכם, ומוטב שעה אחת קודם.

שמעון פרס: אנחנו לא יכולים כל הזמן לפתח בארץ אנרגיות שליליות, ציניות, אי-אמון.

שמעון פרס: כל היום אנחנו עוסקים בניתוחים פסיכולוגיים של כל מנהיג, מביאים אנשים למכון הפתולוגי עוד בטרם הם מתו ועושים להם ניתוח בחיים, לא אחרי המוות.

שמעון פרס: אנחנו נפגעים מכל הניתוחים האלה, חסרי השחר.

שמעון פרס: רוב הניתוחים הפסיכולוגיים שעשינו לא היו שווים את ההשקעה שעשינו, אם לגבי סאדאת שזלזלו בו ועד קדאפי שלא האמינו שיעשה מפנה כזה בניגוד לכל ההשערות שלנו.

שמעון פרס: על כן, החוק הזה הוא צעד קטן נוסף בדרך לביצוע היציאה מעזה, לפינוי יישובים בעזה, את כל היישובים בעזה וחלק מהיישובים ביהודה ושומרון, לטובת השלום, לטובת מדינת ישראל, לטובת העם הפלסטיני, ובמידה רבה מאוד גם לטובת הכלכלה הישראלית, וטוב שזה נעשה באמצעות החוק.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אנחנו, כמובן, נתמוך בחוק הזה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני, חבר הכנסת פרס, יושב-ראש האופוזיציה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת חיים כץ, אחריו - השר יוסף לפיד, ואחריו - חבר הכנסת שלמה בניזרי.

מוחמד ברכה: אני קורא כדי שחברי הכנסת יתכוננו.

מוחמד ברכה: אחרי חבר הכנסת בניזרי - חברי הכנסת בנימין אלון, רן כהן, ניסן סלומינסקי.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני; חמש דקות.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום שלישי לפני שבוע הצביעה כנסת ישראל על הצהרה -דקלרציה - שתומכת בהתנתקות מרצועת-עזה, או ביציאה מגוש-קטיף.

חיים כץ: והיום בחוק פינוי-פיצוי אנחנו באים להתחיל וליישם את תוכנית ההתנתקות.

חיים כץ: אני לא נכנס לשאלת הפיצויים, אם אפשר לבנות בית בסכום שנותנים, אם היום מחיר הבנייה כמו לפני עשר, 20, 30 שנה.

חיים כץ: לי מפריעים שני דברים.

חיים כץ: קודם כול, שלילת זכות המחאה.

חיים כץ: חברי שר התחבורה עמד על הדוכן והסביר מה יקרה לאדם שיישאר יום אחד בשטח אחרי הפינוי, הוא יהיה עבריין וילך לכלא לשלוש שנים.

חיים כץ: וחלילה וחס אם הוא יתנגד - לאן אנחנו מובילים, איזו מדינה אנחנו רוצים להיות?

חיים כץ: מחר זה יתחיל בוועדי עובדים, שביתות.

חיים כץ: בהפגנות ביום האדמה אנחנו לא כאלה נחרצים.

חיים כץ: אנחנו יפי נפש כשזה נוגע ליהודים, כשנוגע לערבים אנחנו לא ככה - - -

מוחמד ברכה: כן, שם רק יורים כדורים חיים.

מוחמד ברכה: בהפגנות של ערבים יורים כדורים חיים.

מאיר שטרית: אם הוא יכה חייל - - -

חיים כץ: הוא לא יכה חייל.

מאיר שטרית: זאת הכוונה.

חיים כץ: זאת לא הכוונה.

מאיר שטרית: זאת הכוונה.

חיים כץ: אדוני שר התחבורה, זה לא נאמר - - -

מאיר שטרית: לא היית פה.

חיים כץ: ראיתי את החיוך על פניך כאילו אתה שש לגרש את האנשים מבתיהם - - -

מאיר שטרית: סלח לי, אתה בכלל לא היית פה.

חיים כץ: הייתי.

חיים כץ: הייתי פה ושמעתי אותך.

מאיר שטרית: אתה פה רבע שעה, בקטע שדיברתי לא היית.

חיים כץ: בקטע שדיברת - - -

מאיר שטרית: לא היית.

חיים כץ: סלח לי, מאיר - - -

מאיר שטרית: אל תגיד דברים שלא שמעת.

חיים כץ: אתה יודע מה, אתה צודק, לא הייתי.

חיים כץ: מאה אחוז, אם אתה נהנה מזה, לא הייתי.

מאיר שטרית: תסתכל בפרוטוקול.

חיים כץ: אבל אתה יודע בדיוק שאני ישבתי כאשר דיברת על הפיצויים, דיברת על ההתנתקות ומה יקרה עם האנשים שם.

מאיר שטרית: תסתכל בפרוטוקול.

חיים כץ: לא רוצה להסתכל בפרוטוקול, הסתכלתי עליך.

חיים כץ: אוי לה למדינה שמגרשת את אזרחיה.

חיים כץ: ואם הילד איחר לבוא מבית-הספר, מה יעשו לו?

חיים כץ: ואם הוא השאיר את הטלוויזיה, למי ניתן את הטלוויזיה - שאל חבר הכנסת בני אלון - לרוצח משפחת חטואל ניתן את הטלוויזיה של משפחת חטואל?

חיים כץ: ניקח את הרכוש וניתן להם?

חיים כץ: מה הסיפור הזה בכלל?

חיים כץ: מתי זה היה במדינת ישראל, מתי זה היה במדינה דמוקרטית, מתי זה היה במדינה מתוקנת?

חיים כץ: זכות המחאה.

חיים כץ: אז כבר רצינו לקחת את זכות השביתה, היום אנחנו לוקחים לא את זכות השביתה - את זכות המחאה.

חיים כץ: והחרמה של הרכוש – היית אומר: ניקח את הרכוש, נשים אותו במקום מסודר ואחר כך האדם יקבל את רכושו.

חיים כץ: אחרי שיתרצה, אחרי שכבר עשינו ואחרי שגירשנו אותו, יקבל את רכושו.

מאיר שטרית: נכון.

חיים כץ: אבל לא אמרת את זה.

מאיר שטרית: אמרתי שהמדינה תנהג ברכוש - - -

חיים כץ: ככל העולה על רוחה.

חיים כץ: בזמן המנדט, הבריטים, כדי לאיים על המחתרת, נהגו באותה שיטה.

חיים כץ: את מי אנחנו באים להכות דרך הכיס?

חיים כץ: אנשים שאנחנו שלחנו אותם לגור שם?

חיים כץ: הם עלו בצורה חוקית, אתה לא מדבר על התנחלויות לא חוקיות.

חיים כץ: אנחנו מדברים על יישובים שאנחנו מימנו, אנחנו שלחנו ואנחנו בנינו, והיום אנחנו באים לעקור אותם משורש.

חיים כץ: וזו לא יציאה מעזה, כמו שאמר יושב-ראש האופוזיציה, אלא מקרבים את הגבול לשדרות.

חיים כץ: לא כל גוש-קטיף בתוך עזה, נכון שנצרים בתוך עזה.

חיים כץ: אבל לא כל הגוש בתוך עזה.

חיים כץ: מהלכים עלינו אימים, שיש שם 3 מיליונים.

חיים כץ: גם מדינת ישראל, אדוני שר התחבורה, מוקפת ב-800 מיליון ערבים.

חיים כץ: אז לאן נברח?

חיים כץ: אנחנו הולכים בזמן מלחמה, בלי הסכם, ובורחים.

חיים כץ: שמענו את ה"חמאס", ה"חמאס" רואה את זה כבריחה.

חיים כץ: איבדנו את הסבלנות ואת כושר העמידה.

חיים כץ: באים ומאיימים על אנשים שגרים שם: נכה אתכם בכיס ונזרוק אתכם לכלא.

חיים כץ: לא היה כדבר הזה מעולם במדינה הזאת, בשום דבר.

חיים כץ: דווקא אנשים שאנחנו שלחנו אותם, במקום לגלות סבלנות וסובלנות, במקום להתייחס אליהם כאל בני-אדם, נוהגים כלפיהם בשיטה של איומים.

חיים כץ: אני מצפה מממשלת ישראל שתגלה סבלנות וסובלנות, קצת יותר חוכמה, קצת יותר תבונה, ואם צריך להתנתק ויחליטו שצריך להתנתק, אפשר לעשות את זה אחרת.

חיים כץ: בגלל הדרך, בגלל המחאה - לא מעניין אותי הפיצויים כי אני לא חושב שצריכים להיות פיצויים, אני חושב שצריך להישאר שם - אני אצביע נגד התוכנית הזאת.

חיים כץ: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: השר יוסף טומי לפיד – בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: לרשותך אדוני עשר דקות.

מוחמד ברכה: אחריו - חבר הכנסת שלמה בניזרי, אחריו - חבר הכנסת בנימין אלון, ואחריו - חבר הכנסת רן כהן.

המשפטים יוסף לפיד: אדוני היושב-ראש, אני מביע את תנחומי לקרובי המשפחה של קורבנות מעשה הטרור המזוויע הזה ושולח איחולי החלמה לפצועים.

המשפטים יוסף לפיד: מה שקרה היום בשוק הכרמל זה מסר, והמסר הוא שערפאת יכול להיות פה או בפריס – business as usual, אנחנו עוסקים ברצח יהודים.

המשפטים יוסף לפיד: מה שלא יהיה, ואיך שלא יהיה, ומי שלא ישלוט ואיך שלא ישלוט – לנו יש מטרה אחת מקודשת: לרצוח כמה שיותר יהודים.

המשפטים יוסף לפיד: יהודים חפים מפשע, יהודים שלא לחמו בנו, יהודים שהתהלכו בשוק לתומם, ילדים, נשים, מבוגרים – לרצוח לרצוח לרצוח.

המשפטים יוסף לפיד: זה המסר.

אורי אריאל: ואנחנו בורחים.

המשפטים יוסף לפיד: רבותי, נמשיך להילחם בהם בכל כוחנו, וכבר נאמר שהידיעות כאילו נפסיק את הסיכולים הממוקדים בגלל מה שקורה עכשיו בשטחים, אין להן בסיס.

המשפטים יוסף לפיד: כוחות הביטחון שלנו יעשו הכול כדי להגיע לטרוריסטים – חיים או מתים.

המשפטים יוסף לפיד: ועכשיו לעניין החוק: זה חוק שהוכן בכאב לב, במודעות לכך שגם מי שיקבלו פיצויים הגונים – והפיצויים בחוק הזה הם מאוד הגונים – ודאי לא שמחים להיפרד מביתם, להחליף בית וללכת לגור במקום אחר.

המשפטים יוסף לפיד: יש דברים שקשה מאוד לתרגם לכסף.

המשפטים יוסף לפיד: לכן, כאשר אני שומע תרעומת על עצם החוק, אני לא יכול שלא להבין לרוחם של האנשים – לא אלה שמנצלים את ההזדמנות לנגח פוליטית את הממשלה – אלא המתיישבים עצמם, שחלקם הגדול כואבים את החוק הזה, את המניעים של החוק הזה.

המשפטים יוסף לפיד: אני מבין אותם, וכולנו צריכים להיות מודעים לכך שאנחנו מדברים על יהודים טובים, שפעלו על-פי הנחיותיהן של ממשלות ישראל – של השמאל ושל הימין – ובעזרתן.

המשפטים יוסף לפיד: הם צריכים להבין שאנחנו עושים את זה בחוסר רצון ומתוך אילוץ, משום שאנחנו חושבים שמדינת ישראל לא תהיה מדינה מתוקנת כל עוד היא שולטת בשליש משטח שחיים בו 1.5 מיליון ערבים ו-7,000 יהודים.

המשפטים יוסף לפיד: אז אנחנו עושים את זה בצער.

המשפטים יוסף לפיד: והואיל ואנחנו עושים את זה בצער גם התקנו את החקיקה הזאת כך שהחברה הישראלית תגלה – אדוני השר, אפשר קצת?

המשפטים יוסף לפיד: תודה רבה – שהחקיקה הזאת נעשית לפנים משורת הדין.

המשפטים יוסף לפיד: יש בחקיקה הזאת רוחב לב, יש בה הבנה, יש בה התחשבות, יש בה יציאה לקראת המתנחלים – יש בחקיקה הזאת כל הרצון הטוב שבעולם לפצות באופן הגון אנשים שנפגעים, משפחות שנפגעות.

המשפטים יוסף לפיד: אני לא מדבר עכשיו על הצד הפוליטי של העניין.

המשפטים יוסף לפיד: על הצד הפוליטי ענתה הכנסת בשבוע שעבר, כשהעבירה את חוק ההתנתקות ברוב עצום – רוב של 22 קולות.

המשפטים יוסף לפיד: אני מדבר עכשיו על הצד האנושי של החקיקה הזאת.

המשפטים יוסף לפיד: אנחנו שומעים באוזניים כרויות טענות כלפי החוק, אם יש, טענות לא מבחינה פוליטית, אלא מבחינה אנושית.

המשפטים יוסף לפיד: יכול להיות שלמרות העבודה האדירה שהשקיעו מנכ"ל משרד המשפטים, אהרן אברמוביץ, והצוות שלו, עדיין יש בחוק הזה ליקויים או לקונות.

המשפטים יוסף לפיד: יש זמן לתקן אותם, כך שאם יש מישהו שלא חשבנו על מצבו המיוחד והוא נפגע, נוכל להתחשב בו.

המשפטים יוסף לפיד: אני מאוד מאוד מקווה שגם אלה שמרגישים פגועים יתייחסו בהבנה לכך שאנחנו פועלים מתוך אילוץ אנושי, פוליטי ואסטרטגי שאין מנוס ממנו.

המשפטים יוסף לפיד: ובהקשר זה איני יכול שלא להזהיר את אלה שמסיתים, שמאיימים על מי שרק מעז לחשוב על נטישת גוש-קטיף – ואני יודע על מה אני מדבר; יש אנשים שמקבלים טלפונים ומכתבים ויש מישהו שהפקדנו עליו שמירה של השב"כ.

המשפטים יוסף לפיד: לא ייתכן שאנשים שבתום לב, מתוך כאב, מתרצים ונענים לפנייה של ממשלת ישראל ושל כנסת ישראל, יסבלו מכך שילחצו אותם אל הקיר, שיאיימו עליהם, שיעשו להם אוסטרסיזם, שיעשו עליהם חרמות, שהילדים שלהם יתביישו לצאת לרחוב.

אורי אריאל: לא יכול להיות שיחרימו אותם?

המשפטים יוסף לפיד: לא יכול להיות שיעשו חרמות על אנשים כאלה.

אורי אריאל: יכול להיות.

רן כהן: החיים שלהם.

המשפטים יוסף לפיד: אלה החיים שלהם, וכל אדם רשאי להחליט על חייו שלו, ולאיש אין זכות וסמכות להגיד ליהודי אחר מה הוא צריך לעשות עם משפחתו או עם ביתו.

אורי אריאל: יש לו סמכות, והוא יגיד.

המשפטים יוסף לפיד: החרמות האלה הם בלתי מוסריים, הם בלתי חוקיים והם בלתי אנושיים.

אורי אריאל: תעמיד אותם למשפט, מה הבעיה?

המשפטים יוסף לפיד: אני אומר לך שזאת התנהגות בלתי אנושית, ואני אומר לך יותר מזה - - -

אורי אריאל: מה שאתה עושה זה התנהגות בלתי אנושית.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אורי אריאל.

המשפטים יוסף לפיד: זאת התנהגות לא יהודית לפי מה שאני מבין שהיהדות מייצגת.

אתי לבני: אסור לאיים באצבע.

אורי אריאל: בלי האצבע אני אומר לך שמה שאתה עושה זה - - -

מוחמד ברכה: נא לשבת כשאתה קורא את קריאת הביניים.

אורי אריאל: אני יוצא - - - את שר המשפטים ההומני הזה.

מוחמד ברכה: טוב, נו.

המשפטים יוסף לפיד: אני מתנחם בבניין הארץ כשאתה יוצא.

המשפטים יוסף לפיד: רבותי, כמו שאני מנסה להתעמת עם אנשים כמו חבר הכנסת אריאל, אני גם רוצה לומר לאנשים שמסכימים לדרך שהממשלה הולכת בה: היזהרו מפני חסידים שוטים שמגלים חדוות ניצחון ושמחה לאיד נוכח גורלם של המתיישבים.

המשפטים יוסף לפיד: זה לא נכון, זה לא צודק, זה לא אנושי וזה לא מועיל לכל העניין.

גאלב מג'אדלה: זה לא מועיל – הכי חשוב.

המשפטים יוסף לפיד: אז גם למנהיגים בצד השמאלי של המפה הפוליטית יש תפקיד, והתפקיד הוא להסביר שזו לא חגיגה נגד חבורה שעסקה בכיבוש מוקצה, אלא זה אקט עצוב מאוד, שפוגע ביהודים טובים כמוכם וכמוני.

המשפטים יוסף לפיד: לאור מה שאמר השר שטרית עד עכשיו, ולאור הסבריו, ובהזדמנות זו שחבר הכנסת ברכה יושב בראש הישיבה הזאת, אני פונה אל הציבור הערבי ואומר לו: אם נציגיכם לא יעזרו בתהליך ההתנתקות, העולם הערבי וההיסטוריה הערבית לעולם לא יסלחו לכם.

המשפטים יוסף לפיד: אם אתם שמים רגל לניסיון נועז של הממשלה שבראשה עומד אריק שרון, להוציא יהודים מההתיישבות בגוש-קטיף, ותעשו חשבונות פוליטיים קטנוניים פנים-ערביים ביניכם לביניכם; אם אתם לא מבינים את המשמעות של המהלך הזה, אלא משחקים לידי הקיצונים הימנים בתחום היהודים - - -

אחמד טיבי: זה הפוך ממה שאמרת לפני שבוע.

מוחמד ברכה: שב בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

המשפטים יוסף לפיד: אני שמח שחזרת מערפאת.

המשפטים יוסף לפיד: מה שלומו, מר טיבי?

אחמד טיבי: מה זה הסגנון הזה?

המשפטים יוסף לפיד: אני מברך אותך על שובך.

המשפטים יוסף לפיד: אני מבין שהיית מאוד מודאג.

אחמד טיבי: ודאי שהייתי שם.

אחמד טיבי: זה לא טבעי?

מוחמד ברכה: חבר הכנסת טיבי, שב במקומך ותקרא את מה שאתה צריך לקרוא.

אחמד טיבי: זה הפוך ממה שאמרת לפני שבוע כשהסתת נגדנו באופן אישי.

אחמד טיבי: אמרת לאנשי הימין, אדוני שר המשפטים, איך אתם מרשים לעצמכם להיות בצד אחד עם אחמד טיבי.

אחמד טיבי: עכשיו אתה אומר את זה הפוך.

המשפטים יוסף לפיד: עכשיו אני אומר את זה הפוך כי זה נכון גם הפוך.

המשפטים יוסף לפיד: אני אומר לאחמד טיבי, איך אתה מרשה לעצמך להיות עם הימין הקיצוני בתוך היהודים?

המשפטים יוסף לפיד: בדיוק את זה אני אומר.

המשפטים יוסף לפיד: אני אומר שזאת ברית בלתי קדושה.

אחמד טיבי: תחליט.

המשפטים יוסף לפיד: אתם יודעים מה?

המשפטים יוסף לפיד: מעבר לכל הוויכוחים שיש בינינו - - -

מוחמד ברכה: מי המוקצה במשוואה שלך, הימין הקיצוני שלא צריך להתחבר אליו או הערבים שלא צריך להתחבר אליהם?

מוחמד ברכה: מי המוקצה?

המשפטים יוסף לפיד: אני בכנות ובתום לב אומר לך, חבר הכנסת ברכה, אני גם לא מבין אתכם.

המשפטים יוסף לפיד: מעבר לזה שאני לא מסכים אתכם, מעבר למה שאני חושב על מה שאתם עושים, אני אומר לכם: אני פשוט לא מבין אתכם.

המשפטים יוסף לפיד: איזו חוכמולוגיה זו להתייצב מול ממשלת שרון כשהיא רוצה לפנות יישובים?

מוחמד ברכה: זה הדבר האולטימטיבי.

ואסל טאהא: תסתכל על החבילה.

המשפטים יוסף לפיד: אני חולק על חבר הכנסת אלון בגישתו לנושא הזה, ויש לי אתו עימות קשה, אבל לפחות אני מבין אותו.

המשפטים יוסף לפיד: אבל כשיש לי עימות עם חברי כנסת ערבים על כך שהם מתנגדים לנסיגת צה"ל מרצועת-עזה, אני פשוט לא מבין מה אתכם.

ואסל טאהא: זאת דמגוגיה זולה.

ואסל טאהא: אנחנו לא מתנגדים - - - מתנגדים לסיפוח אדמה מהגדה.

מוחמד ברכה: נא לאפשר לשר לסיים דבריו.

מוחמד ברכה: בבקשה.

המשפטים יוסף לפיד: לשר יש זכות לחרוג.

מוחמד ברכה: לא, אתה מדבר עכשיו כחבר הכנסת, עשר דקות.

המשפטים יוסף לפיד: אני משוכנע שלא רק אני לא מבין אתכם, אלא הרוב המכריע של הציבור הערבי אינו מבין אתכם.

המשפטים יוסף לפיד: אם אתם תכשילו את ההתנתקות, אתם תישאו באחריות לכך שהסכסוך הזה לא ייגמר לנצח.

המשפטים יוסף לפיד: תודה רבה.

עמרם מצנע: למה אתה תוקף אותם?

עמרם מצנע: הם נמנעו.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יעקב מרגי - בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: הוא תקף אותנו גם בשבוע שעבר.

גאלב מג'אדלה: למה אתה לא אומר "חלק מחברי הכנסת"?

גאלב מג'אדלה: למה אתה אומר "הערבים"?

אחמד טיבי: כל הערבים אותו דבר, נכון?

אחמד טיבי: אתה אומר: חברי הכנסת הערבים.

אחמד טיבי: יש לפחות שניים - - -

מוחמד ברכה: חמש דקות לרשותך.

מוחמד ברכה: רבותי, אם אתם רוצים להמשיך את הוויכוח הזה, אפשר במקום אחר.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכנסת אישרה בשבוע שעבר את תוכנית הממשלה להתנתקות מחבל-עזה, והיום אנו דנים על חוק הפינוי.

יעקב מרגי: אני שואל את עצמי: האם אנחנו יודעים למה בית-המחוקקים הישראלי נדרש פעמיים לדיון בנושא הפינוי במקום לקבל את החוק כבר בפעם הראשונה?

יעקב מרגי: הרי מה ההבדל בין אישור הכנסת לתוכנית ההתנתקות ובין פינוי חבל-עזה?

יעקב מרגי: ולא נותר לי אלא לענות, שזה כנראה כדי לאפשר לשר זבולון אורלב עוד חמישה חודשים של שררה.

יעקב מרגי: השר זבולון אורלב טבע מטבעות לשון חדשים בפרלמנט הישראלי: האחד, המושג של השפעה מבפנים; והשני, האולטימטום המוזר בן 14 יום.

יעקב מרגי: אם ההשפעה מבפנים הביאה את ההתנתקות, כדאי מאוד שחסידי ארץ-ישראל ואוהביה ישאלו את השר אורלב: הלנו אתה או לצרינו?

יעקב מרגי: אותה מפלגה שהביאה את הממשלה הזאת לחוף מבטחים בתוכנית ההתנתקות, ממשיכה להושיט לה את הגשר ואת הגב, כנראה לצלוח את הישרדותה המוטלת בספק בהעברת התקציב לשנת 2005.

יעקב מרגי: ואני שואל שוב את השר זבולון אורלב: עד מתי?

יעקב מרגי: את זעקת עם ישראל הנאנק לאחר שנתיים קשות של גזירות כלכליות לא שמעת.

יעקב מרגי: את זעקת עולם התורה, שהתעללת בו אתה וממשלתך, לא שמעת.

יעקב מרגי: כרגע את זעקת ארץ-ישראל אתה גם לא רוצה לשמוע.

יעקב מרגי: אותה ממשלה ממשיכה באי-ניקיון כפיים בהביאה את חוק הפינוי יחד עם חוק הפיצוי.

יעקב מרגי: כי לא יעלה על הדעת שאני אתנגד להתנתקות ואתנגד לכך שהעקורים מבתיהם יקבלו את הפיצוי.

יעקב מרגי: הממשלה מביאה את חוק הפינוי והפיצוי בכריכה אחת ומאלצת אותי להתנגד לפיצוי העקורים מבתיהם.

יעקב מרגי: אם חוק הפיצוי היה בא בנפרד, ודאי שהייתי תומך בו, כדי שלא יתקיים בממשלה - הרצחת וגם ירשת.

רן כהן: זה בא היום בנפרד.

יעקב מרגי: זה מוגש ביחד באותו חוק - הפינוי והפיצוי.

יעקב מרגי: תאשר גם את הפיצויים.

יעקב מרגי: עמד פה השר שטרית - - -

רן כהן: כל מה שכתוב פה זה רק פיצוי.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: זה פינוי ופיצוי.

יעקב מרגי: אני מתנגד לפינוי, אבל לא ייתכן שאני אתנגד לכך שיפצו את האנשים שפינו אותם.

יעקב מרגי: מאלצים אותי להתנגד.

רן כהן: הבנתי קודם שאמרת שצריך היה להביא את זה בשבוע שעבר ביחד.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אמרתי שאנחנו מדברים פעמיים על הפינוי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, עומדים כאן שר התחבורה, מר מאיר שטרית, ושר המשפטים טומי לפיד וטוענים שהממשלה הביאה חוק נדיב, בשיא הרגישות.

יעקב מרגי: איך אפשר לומר חוק נדיב, בשיא הרגישות?

יעקב מרגי: הרי החוק הזה בא להכשיר גירוש יהודים מבתיהם, בתים שנבנו עם רגש, עם נשמה, שנים רבות.

יעקב מרגי: שנים רבות נעקרו מחייהן של משפחות רבות.

יעקב מרגי: מי יחזיר להן את שנות ההשקעה בבניית חייהן?

יעקב מרגי: היכן כל שוחרי זכויות האזרח?

יעקב מרגי: היכן הקדושה שלכם?

יעקב מרגי: חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו נרמס כאן בריש גלי, שלא לדבר על זכות הקניין.

יעקב מרגי: בעוד זה הדגל של החוק הזה, ומתפאר בכך פה בתחילת דבריו השר שטרית, אפילו זכות המחאה נמנעת מן העקורים מבתיהם, זכות המחאה שהיא הערך העליון במשטר דמוקרטי.

יעקב מרגי: בזמן שנותר לי אני רוצה לפנות לאחי, תושבי גוש-קטיף ותושבי צפון-השומרון: זו צביעות מצדנו לבוא ולומר לכם שלא יכאב לכם, שלא תמחו.

יעקב מרגי: זכות המחאה היא שלכם גם אם ירצו לעקור אותה מכם.

יעקב מרגי: אבל אל תגיעו למצב של סרבנות ועד למצב של אלימות, וודאי שלא להרים יד, ואני סמוך ובטוח שלא תרימו יד לא על חייל ולא על מישהו מכוחות הביטחון.

יעקב מרגי: בסיום דברי אני רוצה לשלוח איחולי החלמה מהירה לנפגעי הפיגוע הנתעב בתל-אביב ותנחומים למשפחות ההרוגים.

יעקב מרגי: ושוב, ברגעים קשים אלו, שהדם עדיין לא נוגב מזירת הפיגוע, אני באמת רוצה לשאול את כולנו פה:

יעקב מרגי: האם אנחנו מאמינים באמת ובתמים שהמחבלים הנפשעים האלה יסירו את ידם מהטרור לאחר המהלכים המדיניים שלנו?

יעקב מרגי: לאלוהים פתרונים.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בנימין אלון - בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת רן כהן.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יישר כוחך, חבר הכנסת מרגי.

בנימין אלון: אני מסכים לכל דבריך.

בנימין אלון: לצערי, גם בביקורת על ידידי השר אורלב, כאשר מדובר בחבל יישובים של הפועל המזרחי, של תנועתו, חבל שהוקם על-ידי גבתי, גלילי ואנשי העבודה, והוא זה שנותן את הפלטפורמה, וזאת כשהיה יכול כבר להפיל את הממשלה בהצטרפות להצעות אי-אמון של האופוזיציה, פעמים רבות, והצעתי לו ודיברתי אתו על זה.

בנימין אלון: כואב הלב על הנפילה הנוראה הזאת של תנועה מפוארת כזאת שמיוצגת כאן בחוסר הבנה פוליטי שכזה.

בנימין אלון: אדוני, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות איננה רק פירוט של פיצויים.

בנימין אלון: לא הייתי מתייחס לדבר הזה, והייתי מבין שאם גוזרים גזירה צריך לפצות, אבל הסעיפים שמופיעים פה הם יישום ההתנתקות.

בנימין אלון: אף אחד לא קורא לזה "חוק פיצוי-פינוי".

בנימין אלון: ראש הממשלה הוליך שולל כשפתח את ישיבת הממשלה ביום ראשון, כדרכו, בשקר, בספינים מכוונים, שגם אלה שהם נגד ההתנתקות יהיו בעד החוק הזה.

בנימין אלון: החוק הזה הוא שנותן ליישם את ההתנתקות והוא שנותן שיניים להתנתקות.

בנימין אלון: סעיף 22 נותן כוח של צו לראש הממשלה לפנות, נותן כוח של צו להרחיק אנשים מהשטח.

בנימין אלון: יותר מזה, מיום שהחליט ראש הממשלה שלא נכנסים לשטח, ייכנסו עוד "תנובה" ואספקת לחם, אבל מיום שיוחלט שזה יום פינוי, ירעיבו אותם וגם אסור להכניס לחם ואסור להכניס מים, גם אם הם לא ירוצו ויתפנו.

בנימין אלון: גם זה כתוב בחוק הזה.

בנימין אלון: מהיום שיש צו הרחקה, החוק הזה יאציל סמכות לאסור כל שלושה שמתקהלים, בלי נשק, סתם, לשלוש שנות מאסר; גם אם הם בני המקום, גם אם הם אחים של בני המקום והם הגיעו לשם, גם אם הם אזרחים שחושבים שלא צריך לעשות את זה.

בנימין אלון: יש פה סעיפי עונשין - כמו סעיף 27 – סעיפים דרקוניים, שאני מציע גם לאנשים מהשקפות שונות, נא לקרוא אותם לפני שמאשרים אותם.

בנימין אלון: סעיף 149, שהוא סעיף המקור התקציבי של החוק הנורא הזה, אומר שמדובר על שינוי בחוק הפחתת הגירעון.

בנימין אלון: היה חוק שהתקבל בזמן ממשלת שמיר, שאמר שכל שנה צריך להפחית את הגירעון.

בנימין אלון: החוק פה בא לשנות את החוק הזה ולהודיע שאנחנו נגדיל את הגירעון ב-0.4%.

בנימין אלון: מה המשמעות של הגדלת הגירעון?

בנימין אלון: זה 5-6 מיליארדים בשנתיים, אם לא יהיו עוד הוצאות.

בנימין אלון: אני לא מדבר על מה שאפשר לעשות עם 5-6 מיליארדי שקל, אני רק אומר מה המשמעות של זה.

בנימין אלון: המשמעות של זה – ותסתכלו בספר התקציב שמוצג – היא שהמקור לכיסוי הפער הגירעוני הוא עוד תלות בהלוואות חוץ.

בנימין אלון: אין דרך אחרת.

בנימין אלון: עוד תלות ועוד תלות ועוד אובדן עצמאות.

בנימין אלון: אני רוצה לומר לך, ראש ממשלת הגירוש והחורבן, אדוני ראש ממשלת המיעוט, ראש הממשלה שרון, אתה אמור עכשיו להתמודד עם הפיגוע הזה בשוק הכרמל.

בנימין אלון: חבל על הזמן וחבל על הכסף.

בנימין אלון: האויבים מבינים את השפה של הנסיגה.

בנימין אלון: הם מבינים שאתה מקרין ארעיות.

בנימין אלון: הם יראו את היהודים נעקרים, הם יראו את התמונה הזאת והם יאמרו: כל היהודים פה הם זמניים.

בנימין אלון: אדוני ראש הממשלה, כנס את כל היהודים לתל-אביב, תעשה חומה סביב תל-אביב, תעשה גדר סביב שוק הכרמל, תפסיק לבזבז כספים, כמו שבזבזת עד עכשיו על התנחלויות ושליחת אנשים לגבעות.

בנימין אלון: אבל פתאום נהיית מנהיג השמאל ופתאום החלפת את השקפותיך.

בנימין אלון: למה להוליך שולל עכשיו על תפיסת עוד מרחבי ארץ?

בנימין אלון: רכז את היהודים הגלותיים, רכז את היהודים הנודדים שלא יודעים מה זה ריבונות, שלא יודעים מה זה ממשלה; רכז את יהודי הגלות שלא ידעו אי-פעם טעם של אדמה, של "צומוד", של להיות צמוד לאדמה.

בנימין אלון: רכז אותם בתל-אביב, עשה חומה סביבם.

בנימין אלון: זה זול יותר, זה יעיל יותר, זה בטוח יותר.

בנימין אלון: את כל המפונים תיקח לשכונות הצמודות ולפחות תדאג לשוק הכרמל ולשאר השווקים בתל-אביב.

בנימין אלון: בושה.

בנימין אלון: ממשלת גירוש, ממשלה שמקרינה כלפי האויב הערבי לכל סוגיו - ה"חמאס", אש"ף, "פתח" וכל גווניו - ממשלה שמקרינה לאויב הערבי: אנחנו פה זמניים.

בנימין אלון: אתם "צומוד", אתכם איש לא יזיז.

בנימין אלון: גם לא את הפליטים שהם באמת זמניים ובאמת כבר צריך לפתור את הבעיה שלהם ובאמת צריך כבר לפרק את המחנות שלהם, שהם חממות של טרור, ולמצוא להם פתרון אנושי.

בנימין אלון: אתם קבועים; אנחנו, היהודים - על גלגלים.

בנימין אלון: בואו תראו בטלוויזיה איך אריק שרון עוקר יהודים.

בנימין אלון: זה מה שיישאר בזיכרון הקולקטיבי.

בנימין אלון: כל השאר הבל.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: רשות הדיבור לחבר הכנסת רן כהן.

מוחמד ברכה: אחריו - לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, ואחריו - לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אי-אפשר לעלות על הבמה הזאת לאחר הפיגוע בשוק הכרמל ולדבר על חוק כלשהו, פיגוע שנעשה בידי מחבלים טרוריסטים, נאלחים, רוצחים, ששפכו דם נקיים שבאו לשוק; אי-אפשר שלא להביע את הזעם והחלחלה נוכח האנשים האלה ולקרוא לכל כוחות הביטחון להילחם בטרור בכל כוחם ולעקור את הטרור בכל הכוח שאפשר.

רן כהן: מפלצת אדם שבאה לשוק הכרמל כדי לרצוח אנשים, צריך שייפגע קודם שהוא פוגע.

רן כהן: אסור שהפיגוע הארור הזה, שנעשה כדי לחבל בהתנתקות, כדי לפוצץ את התהליך הזה, יפגע בהתנתקות.

רן כהן: יש להילחם בטרור ולצאת מעזה ומהשטחים בו-זמנית.

רן כהן: זה מה שצריך להיות כל הזמן.

רן כהן: אני רוצה לשלוח מכאן גם השתתפות בכאבן של המשפחות השכולות וגם איחולי בריאות שלמה לפצועי הפיגוע ביום הקשה הזה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, החוק הזה הוא לא חוק פינוי ולא חוק גירוש.

רן כהן: הוא חוק שבא להחזיר את המתנחלים הביתה למדינת ישראל, לחיות חיים מלאים, ריבוניים, בתוך מדינתם.

רן כהן: מה שהימין הקיצוני עושה בעניין הגירוש והפינוי והטרנספר זה שקר אחד גדול שנועד להמשיך את המצב הזה שבו אנחנו נמצאים ככובשים ושולטים על עם אחר והם נמצאים נשלטים על-ידינו.

רן כהן: לא גירוש – חוזרים לישראל, חוזרים לחיות במדינה הזאת ונותנים סוף-סוף סיכוי לחיות כשני עמים שחיים זה ליד זה ולא חונקים זה את זה.

רן כהן: דובר כמה נורא מצבם של המתנחלים, והנה הולכים לעשוק אותם.

רן כהן: 2.5-3 מיליארדי שקלים ניתנים ל-6,000-6,500 תושבי רצועת-עזה ועוד 1,500 בצפון-השומרון.

רן כהן: 8,000 תושבים.

יעקב ליצמן: הרבה יותר.

רן כהן: תעשו את החשבון איזו קבוצת אוכלוסייה קיבלה את השפע האדיר הזה.

רן כהן: עשיתי חשבון מאוד פשוט, הרב ליצמן, אתה היית יושב-ראש ועדת הכספים - משפחה שגם אם היא גרה היום ב-40 מטר רבוע תקבל מינימום 72,000 דולר.

רן כהן: אם היא גרה ב-160 מטר רבוע – היא תקבל 145,000 דולר; מעל 200 מטר רבוע - 175,000 דולר.

רן כהן: נוסף על זה יקבלו עוד את ערך הקרקע, מענק אישי לכל נפש על כל שנה ועוד את כל הטיפולים שהמינהלה נותנת.

רן כהן: רבותי, אני בעד שיצאו ויפוצו בצורה נדיבה.

רן כהן: הם עוברים תהליך קשה.

רן כהן: בנדיבות – כן; אבל בהפקרות, בפזרנות?

רן כהן: מה קרה?

רן כהן: אני אומר לכם, שמי שעבר את שדרות, אופקים ונתיבות ועבר לגוש-קטיף ועכשיו יקבל את הפיצויים על-פי החוק הזה, יוצא עשיר גדול.

רן כהן: אחיו נמצאים ביישובי הפיתוח האלה, הם יישארו רחוק מאחוריו.

רן כהן: למה, רק משום שהוא הלך לגוש-קטיף?

רן כהן: מה קרה?

רן כהן: התבשרנו היום על אחד הסמלים של אסונות העוני בישראל: 20% מילדי התיכון הולכים לישון רעבים לילה אחד בשבוע לפחות.

רן כהן: אז מכאן פזרנות, ומכאן קמצנות.

רן כהן: אני אביא לכם את הדוגמה הכי טובה, אדוני היושב-ראש; לא ייאמן.

רן כהן: קראתי את החוק הזה.

רן כהן: דייר דיור ציבורי שגר בהתנחלויות, שהדירה לא שלו, כמו הדייר בתוך ישראל, בוותק של שנתיים הוא כבר מתחיל לקבל פיצוי.

רן כהן: עם ותק של שמונה שנים, הוא כבר מקבל 160,000 שקלים מענק, נוסף על מה שהוא מקבל בתור פיצויים אישיים, על כל שנה, על כל נפש וכן הלאה.

רן כהן: זאת אותה ממשלה שבספט

רן כהן: מבר לפני שנה קיצצה וחתכה את הזכויות של דיירי הדיור הציבורי לשליש, כלומר ב-70%.

רן כהן: דייר דיור ציבורי בישראל נענש, דייר דיור ציבורי בהתנחלויות, רק בגין המעבר הזה מאלי-סיני או מגוש-קטיף לתוך מדינת ישראל, הוא כבר מקבל שפע עצום של הון.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני אומר ביושר, אני התנגדתי להתנחלויות מהמתנחל הראשון ומההתנחלות הראשונה, ואמרתי כל השנים שזה הולך להמיט אסון על ישראל, גם אסון על המתנחלים וגם אסון על הפלסטינים.

רן כהן: אני בעד שהדבר הזה ייעשה בהוגנות ובנדיבות.

רן כהן: המינהלה כולה פועלת לטובתם.

רן כהן: אבל אני מתנגד, ואני אצביע בעד החוק, משום שאני רוצה בהתנתקות ואני רוצה בביצועה ואני רוצה שהיא תתקדם, אבל אני מציע שלא נצא מדעתנו.

רן כהן: לא מדובר פה על מסכנים ועל אומללים, מדובר פה על אנשים שבאים לחיות במדינת ישראל החופשית והדמוקרטית.

רן כהן: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דבר מדהים קורה זה כמה ימים במסדרונות.

ניסן סלומינסקי: באים אלי, ואני מניח שגם אל רבים מחברי, שרים בממשלת ישראל ומנסים לשכנע אותי להצביע בעד החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: לכאורה, הטיעון נראה סביר.

ניסן סלומינסקי: הם אומרים: מאחר שכנסת ישראל החליטה על הפינוי, כבר יש פינוי, עכשיו הדיון הוא רק על הפיצויים.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שיפנו אותם בלי שישלמו להם פיצויים?

ניסן סלומינסקי: אז בוא ותצטרף, תתמוך בחוק הזה, כי החוק הזה מבטיח פיצויים הוגנים לאותם אנשים.

ניסן סלומינסקי: לכאורה טיעון סביר, אבל אותם שרים – או שהם לא מבינים כלום, או שהם מטעים במכוון ובמזיד.

ניסן סלומינסקי: על חלק אני יכול להגיד שהם לא מבינים.

ניסן סלומינסקי: זה לא לשבחם, אבל הם לא מבינים.

ניסן סלומינסקי: חלק מטעים.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה לא נקרא חוק הפיצויים, הוא נקרא חוק פינוי ופיצוי.

ניסן סלומינסקי: החלק של הפיצויים הוא החלק הזניח בחוק הזה.

ניסן סלומינסקי: החוק העיקרי מדבר על הפינוי.

ניסן סלומינסקי: היום במדינת ישראל, לפי חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, אי-אפשר לפנות אדם מרכושו ולבטל את קניינו הפרטי.

ניסן סלומינסקי: זה על דעת כל המשפטנים, אפילו אלה מהשמאל ואחרים.

ניסן סלומינסקי: כשממשלה רוצה לנשל אדם מביתו – זה יכול להיות ברמת-גן, באום-אל-פחם או בגוש-קטיף – זה בניגוד לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

ניסן סלומינסקי: כדי להתגבר על זה, כנסת ישראל צריכה לחוקק חוק מיוחד, שמאפשר את הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: בלי זה אין שום סיכוי שהמהלך הזה יזוז, כי זה בניגוד לחוק ובג"ץ הכי קטן יפיל את זה.

ניסן סלומינסקי: זה שבשבוע שעבר הכנסת אישרה את החלטת הממשלה לא קשור לעניין, לא קשור לפינוי, לא נתן שום גושפנקה חוקית.

ניסן סלומינסקי: בהחלטת הממשלה כתוב שלא יפונה שום יישוב בינתיים, ושבוע לפני כן הכנסת הזאת הפילה את הצהרת ראש הממשלה.

ניסן סלומינסקי: הכנסת, כדי להתגבר על חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, חייבת לחוקק חוק.

ניסן סלומינסקי: זה החוק, ואת זה מעלימים מאתנו, או אלה שלא מבינים או אלה שעושים זאת בכוונה.

ניסן סלומינסקי: פרק ד' של החוק – החביאו את זה, לא הציגו את זה בהתחלה כדי שזה לא יבלוט ויראו – נקרא "פינוי, ביטול זכויות ומסירה", וזה עיקרו של החוק; לא הפיצויים וכל הדברים שעליהם אפשר להתווכח לכאן או לכאן, ואני ודאי לא מסכים עם חברי רן כהן, אבל חבל על הזמן לדבר על זה.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על הדבר הבסיסי, על עצם היכולת של ממשלה לבוא ולהגיד לאדם: זה היה רכושך, שכח מזה, מעכשיו והלאה זה לא רכושך.

ניסן סלומינסקי: יש לי הזכות לעשות את זה, זה החוק.

ניסן סלומינסקי: כך אומר החוק בהמשך, סעיף 28(א): "זכות מכל סוג שהוא, של ישראלי, תאגיד ישראלי, רשות מקומית כהגדרתה בסעיף 113, ועד מקומי כהגדרתו בסעיף 123, חברה ממשלתית או ההסתדרות הציונית העולמית, לגבי מקרקעין בשטח מפונה המנוהלים על-ידי הממונה, בטלה החל מיום הפינוי - - - " זאת קריאה ראשונה.

ניסן סלומינסקי: אם היא תאשר את זה בשלוש קריאות, הכוונה היא שכנסת ישראל מאפשרת להודיע לאדם: מה שהיה עד עכשיו רכושך, בטל ומבוטל, נקודה.

ניסן סלומינסקי: בין שבעל הזכות זכאי לפיצויים ובין שלא, זה כבר לא רלוונטי.

ניסן סלומינסקי: וכך מופיע בדברי ההסבר: "מוצע לקבוע כי כל הזכויות לפי חוזים אלה יהיו בטלות החל מיום הפינוי, או ביום שנקבע בהסכם - - -".

ניסן סלומינסקי: זה עיקרו של החוק, חוק הפינוי.

ניסן סלומינסקי: על זה עומדת הכנסת להחליט בקריאה ראשונה ביום רביעי.

ניסן סלומינסקי: שאף אחד לא ימכור לנו סיפורים שבסך הכול מדובר כאן על פיצויים למתנחלים, ולכן להיפך, תשתף פעולה, תדאג אולי להגדיל את זה.

ניסן סלומינסקי: לא, זה הזניח, העיקר זה הפינוי.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאוי לנו, אוי לכנסת ישראל, ואני אומר גם לחברי הכנסת האחרים, אוי לנו אם יתקבל חוק כזה שמאפשר לפנות אדם מביתו, לבטל את הזכויות הבסיסיות המוקנות לאדם לפי חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

ניסן סלומינסקי: אז היום יש ממשלה כזאת, בעוד שנה או שנתיים תהיה ממשלה שתפעיל את זה לגבי מקומות שאתם, חברי הכנסת האחרים, לא מעלים על דעתכם, אבל יעשו את זה, למה לא?

ניסן סלומינסקי: מה ההבדל בין זה לבין מקום אחר?

ניסן סלומינסקי: אתה חושב שיש הבדל, אני חושב שאין הבדל.

ניסן סלומינסקי: אם כבר הצבעתם ונתתם אפשרות לשלטון להפקיע את רכושו של הפרט, בניגוד לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, מחר זה יכול לפגוע במקומות שאף אחד לא מעלה על דעתו היום, אבל מחר זה יהיה, כמו שלא העלינו על דעתנו שיעשו את זה.

מיכאל מלכיאור: אין הבדל בין מה שנמצא בתוך מדינת ישראל לבין מה שנמצא מחוץ למדינת ישראל?

ניסן סלומינסקי: לא לעניין זה.

ניסן סלומינסקי: זה רכושו הפרטי, למה שיהיה הבדל?

ניסן סלומינסקי: כאן אתה בא לחוקק חוק, שאומר שהממשלה רשאית להחליט ביום מסוים, לפי הבנתה, שמרגע הזה ואילך אין לך זכויות בקרקע.

קולט אביטל: אולי הממשלה מכרה לו רכוש - - -

מוחמד ברכה: חברת הכנסת אביטל, תני לו לומר משפט אחרון.

ניסן סלומינסקי: לכן מפלגתי בוודאי תצביע נגד זה, ואני פונה לכל חברי הכנסת, לא רק לליכוד שמנסים לשכנע שיש פינוי ועכשיו רק מדובר על הפיצוי, אני מציע גם לכל האחרים.

מיכאל מלכיאור: ועם משאל עם זה בסדר?

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מלכיאור, לא מקובל עלי שאתה לא נשמע לדברים שאני אומר.

מוחמד ברכה: הוא צריך לסיים, להגיד משפט סיום.

ניסן סלומינסקי: אני מציע לחברי הכנסת האחרים, מכל הסיעות, שכל אחד יחשוב היטב, ואם יגיע היום - שלא יבוא בטענות.

ניסן סלומינסקי: אתם היום, אם תצביעו בעד, נותנים לשלטון שיהיה – ומחר יהיה שלטון אחר – את הסמכות להפקיע רכוש פרטי, בניגוד לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

ניסן סלומינסקי: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

מוחמד ברכה: עשר דקות לרשותך.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק שלפנינו נקרא חוק יישום תוכנית ההתנתקות.

יעקב ליצמן: בחוק הזה, אדוני היושב-ראש – בעצם אלה מלים יפות למה שהולכים לעשות כאן – הכוונה היא שהולכים לתת פיצויים לאלה שהולכים לפנות אותם.

יעקב ליצמן: אנחנו מדברים על פיצויים של 5.5-6 מיליארדי ש"ח שהולכים לתת לאלה שהולכים להוציא אותם - - -

מוחמד ברכה: רבותי, אתם מפריעים לדובר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מצנע וחבר הכנסת סלומינסקי.

עמרם מצנע: אני מנסה לשכנע אותו.

מוחמד ברכה: אז בבקשה, יש כורסאות נוחות מאוד בחוץ.

יעקב ליצמן: ניסן, יש לי כמה דברים לומר לך, אולי בעקיפין.

יעקב ליצמן: בסך הכול הולכים לתת עכשיו פיצויים לאלה שלדברי חבר הכנסת סלומינסקי – ואני לא רוצה להיכנס עכשיו להתנתקות, הרי הצבענו נגד, לפי ההוראה של מועצת גדולי התורה ושל אגודת ישראל.

יעקב ליצמן: אבל אני רוצה להתייחס לפליאה של חבר הכנסת סלומינסקי, שקורא לזה גירוש, ואתה מתפלא איך מגרשים ילדים מעזה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לשאול אותך, חבר הכנסת סלומינסקי, למה לא התפלאת כשגירשו אותנו מהקואליציה?

יעקב ליצמן: למה לא התפלאת כשפינו אותנו ולקחו מפלגה אנטי-דתית, רודפת דת, שונאת חרדים?

יעקב ליצמן: לא שמתי לב שצעקת: גירוש, פינוי.

יעקב ליצמן: אז היה בדיוק הפוך – במקום לתת פיצויים לאלה שגירשו, נתנו פיצוי למגרשים.

יעקב ליצמן: ראית?

יעקב ליצמן: עולם הפוך.

ניסן סלומינסקי: לא הייתי חבר הכנסת אז, וכן צעקנו על זה.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: היית חבר הכנסת.

יעקב ליצמן: בקדנציה הנוכחית.

יעקב ליצמן: ראית איזה עולם הפוך?

יעקב ליצמן: נותנים פיצויים למגרשים, לא למגורשים.

יעקב ליצמן: אנחנו היינו מגורשים – היינו בקואליציה, הכול היה טוב ויפה, היה לנו הסכם יפה עם הליכוד כל השנים – פיצו אותנו?

יעקב ליצמן: גירשו אותנו ונתנו הרבה כסף לאלה שמגרשים אותם עכשיו.

ניסן סלומינסקי: לא, דאגנו לכם - - -

יעקב ליצמן: לא שמעתי כאן מלה אחת של מחאה מהקואליציה – לא מימין, לא מהאיחוד הלאומי ולא מהמפד"ל.

יעקב ליצמן: מלה אחת לא שמעתי על כך שמגרשים אותנו.

יעקב ליצמן: לא רק זה, נתנו פרס למי שגירשו אותנו.

יעקב ליצמן: ראית דבר כזה?

מיכאל מלכיאור: אני מתפלא.

ניסן סלומינסקי: - - - לפיצוי דאגנו לכם.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת סלומינסקי, אני יודע איזה פיצוי.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני אגיד לך בדיוק איזה פיצוי קיבלנו: 15% קיצוץ בגני-הילדים.

יעקב ליצמן: פיצוי נאות, נכון?

יעקב ליצמן: 20% קיצוץ בת"תים.

יעקב ליצמן: 45% או יותר קיצוץ בקצבאות הילדים; בישיבות - 30%, 40%, במה לא קיצצו?

יעקב ליצמן: זה הפיצוי שקיבלנו בהשראת הקואליציה הזאת.

יעקב ליצמן: והם התפלאו – ואת זה אני לא מבין – למה אנחנו לא תומכים בהתנתקות.

מיכאל מלכיאור: - - -

יעקב ליצמן: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, מה אומרים לנו?

יעקב ליצמן: אין כסף.

יעקב ליצמן: מה לעשות?

יעקב ליצמן: המדינה במצוקה, אין כסף, צריך להוריד את רמת החיים.

יעקב ליצמן: נניח שאני מסכים שאין כסף.

יעקב ליצמן: 5.5 מיליארדי ש"ח לפיצויים יש?

יעקב ליצמן: אתה יודע מה?

יעקב ליצמן: 200 מיליון ש"ח חסרים לסל התרופות – לא הרבה.

יעקב ליצמן: אתה יודע מה זה מעשר?

יעקב ליצמן: מותר להוריד מעשר?

יעקב ליצמן: שיוריד קצת לילדים נכים, קצת לתרופות – עיני לא צרה, חלילה וחס, בסכום שהם מקבלים.

אלי בן-מנחם: שיוסיף קצת, לא שיוריד קצת.

יעקב ליצמן: אני אצביע נגד הפיצויים, כפי שהצבעתי נגד ההתנתקות, אבל אני רוצה להבין דבר אחד: איפה כולם היו כל הזמן?

יעקב ליצמן: הרי לא מפסיקים לפגוע בנו.

יעקב ליצמן: במשך שנה וחצי לא שמעתי על ההתנתקות.

יעקב ליצמן: דווקא היום, לקראת הפיצויים האלה, שהגישו לנו בחוק הזה – ובזה אני פונה למפלגת העבודה – היום קיבלנו נתון מדהים:

יעקב ליצמן: אחד מכל חמישה ילדים הולך לישון רעב; אחד מכל חמישה מתלמידי התיכון.

יעקב ליצמן: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שאם יבדקו אצל הילדים החרדים, ואני מניח שאולי גם אצל הערבים – אם יעשו את החשבון זה יהיה יותר מאחד מתוך חמישה, כי הפגיעה אצלם בשנה וחצי האחרונה היתה הרבה יותר קשה מאצל אחרים בשכבות החלשות.

יעקב ליצמן: מספר המשפחות העניות והחלשות הרבה יותר גדול אצלם מאשר במגזר הכללי.

יעקב ליצמן: אני מתפלא למה זה רק אחד מחמישה.

יעקב ליצמן: אני בטוח שזה הרבה יותר.

יעקב ליצמן: ומה הפרס שאנחנו מקבלים מהנתון המדאיג הזה?

יעקב ליצמן: בבני-ברק – הרי נותנים הזנה לאשכול סוציו-אקונומי 2.

יעקב ליצמן: נתנו לכל המקומות.

יעקב ליצמן: לאיזו עיר לא נתנו?

יעקב ליצמן: לעיר הענייה ביותר בישראל, בני-ברק.

יעקב ליצמן: המקום היחיד שלא נתנו.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: כי חיים שם דתיים וחרדים.

יעקב ליצמן: שם לא ייתנו.

יעקב ליצמן: שם לא אכפת אם יש ילדים עניים, לא ייתנו שם הזנה.

יעקב ליצמן: פוליטיקה.

יעקב ליצמן: לא שמעתי שום צעקה – חברי הכנסת – מחאה: איך לא נותנים להם?

יעקב ליצמן: אותם אשכול סוציו-אקונומי 2 – לא ביקשתי שייתנו בבני-ברק יותר מאשר במקום אחר – אבל למה לא נותנים לבני-ברק הזנה כפי שנותנים בכל מקום אחר?

יעקב ליצמן: לכן, אדוני היושב-ראש, בקטע הזה אני חייב להגיד שבימים האחרונים, כשהתפלאו מאוד למה אנחנו מצביעים נגד – לא היתה לנו שום סיבה להצביע בעד.

יעקב ליצמן: שמישהו ישכנע אותי להצביע בעד; הפינוי ומה שקורה היום עם הכסף וכל זה, אם יש 5.5 מיליארדי ש"ח לתת למפונים, אז לפחות שיחזירו את קצבאות הילדים, שיעשו הטבה בהזנה בבתי-הספר, שיעזרו לילדים נכים.

יעקב ליצמן: הרי 100 מיליון השקלים שצריך לתת שם לילדים בסיכון – העולם יתהפך.

יעקב ליצמן: הולכים לבג"ץ – בג"ץ צריך להחליט אם הם בסיכון או לא בסיכון.

יעקב ליצמן: וכאן יש הרבה כסף.

יעקב ליצמן: זאת אומרת שהממשלה, אם היא רוצה, יש לה כסף; במקום שהיא לא רוצה – אין לה כסף.

יעקב ליצמן: הייתי משנה את השם של החוק.

יעקב ליצמן: למה נתנו לו את השם "יישום תוכנית ההתנתקות"?

יעקב ליצמן: לדעתי צריך לתת לחוק שם אחר, שמתאים יותר לפיצויים האלה.

יעקב ליצמן: לדעתי, ממשלה שיש לה הרבה כסף – וכנראה, לפי הנתונים ששמעתי לאחרונה, המיתון מחריף בחודשים האחרונים, והמצב לא משתפר, וכנראה הגבייה לא עלתה בחודשים האחרונים.

יעקב ליצמן: מה שצריך להדאיג אותנו, חברי הכנסת, הוא, מאיפה ייקחו את הכסף הזה?

יעקב ליצמן: הרי ברור לכם שהכסף הזה – יבוא שר האוצר ויגיד: אני רוצה עוד קיצוץ.

יעקב ליצמן: מאיפה יקצצו?

יעקב ליצמן: אני אגיד לכם מאיפה לא יקצצו: במשרדים של שינוי לא יקצצו – במשרד הפנים אולי כן – לא יקצצו במקומות האלה.

יעקב ליצמן: יקצצו רק במשפחות החלשות; יקצצו אך ורק לנזקקים.

יעקב ליצמן: אנחנו נראה מה שראינו כאן עכשיו, לקראת ראש השנה, את התורים הארוכים; ראינו את החסד הנפלא שיש כאן.

יעקב ליצמן: לצערי נראה תורים גדולים עוד יותר, כי שר האוצר יגיד: מאיפה יש לי כסף?

יעקב ליצמן: – ויקצץ.

יעקב ליצמן: אז מה, הוא יגדיל קצת את הגירעון?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: אבל יהיה עוד קיצוץ, ויהיה קיצוץ בחינוך, ויהיה קיצוץ בבריאות, ויהיה קיצוץ ברווחה, ובעיקר, המשפחות החלשות ייפגעו עוד פעם.

יעקב ליצמן: לכן נצביע נגד.

יעקב ליצמן: תודה.

משה כחלון: תודה לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

משה כחלון: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

משה כחלון: לרשותך עשר דקות.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת עמיר פרץ.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות שאיבדו את יקיריהן הבוקר בפיגוע בשוק הכרמל בתל-אביב, להשתתף בצערן של המשפחות וגם להביע צער וגינוי למעשה שקורבנותיו חפים מפשע.

מוחמד ברכה: כנראה המחזה הזה, כשמחברים אותו לאותם מחזות של הרג אזרחים חפים מפשע ומצור על עם שלם בשטחים הכבושים, בעצם אלה הפנים האמיתיות של הכיבוש, של מעלל דמים בלתי נפסק, ופה אין תרנגולת וביצה; פה ידוע מי האבא ומי האמא של האלימות, שזה המשך הכיבוש ומדיניות הדיכוי של העם הפלסטיני ונטילת חירותו ושעבוד חייו ואדמתו ועתידו.

מוחמד ברכה: לכן אנחנו בזמננו כסיעת חד"ש, עוד לפני הקדנציה הזאת – נדמה לי שזה יותר מעשר שנים אחורה – הנחנו על שולחן הכנסת הצעת חוק שמדברת על פינוי-פיצוי במסגרת של הסכם שלום, כי חשבנו שאת המפעל הקולוניאליסטי הזה צריך לסיים, כי הוא האבא של כל הרשע, או הביטוי הכי קיצוני של הרשעות של הכיבוש.

מוחמד ברכה: הפינוי שעליו מדובר ברצועת-עזה, אם הוא יתבצע – אגב, חשוב לציין שבשבוע שעבר הכנסת לא הצביעה על פינוי, אלא הצביעה על חוק התנתקות, ואין בזה משום פינוי יישובים.

מוחמד ברכה: בעצם, רעיון ההתנתקות בא כדי להכשיל את המהלך הגדול שהיה אמור להביא יציבות ושלום לשני העמים.

מוחמד ברכה: הם ניסו לדחות או להכחיש את הדברים של וייסגלס באותו ריאיון מפורסם ב"הארץ".

מוחמד ברכה: היה צריך לשמוע את שר הביטחון בשבוע שעבר, פה על הבמה הזאת, על הדוכן הזה, כשהוא עמד כאן ואמר במפורש שתוכנית ההתנתקות באה כדי להוציא אותנו מהאפשרות – את הממשלה, זאת אומרת – של התמודדות במצב בין-לאומי מסוים עם תוכניות אחרות שיכולות לבוא מהקהילה האירופית ומכל מקום אחר בעולם, ויכפו עלינו.

מוחמד ברכה: לכן זה היה צעד מקדים, זו היתה תרופה למכה, והמכה היא תנועה אמיתית לכיוון של תהליך שלום.

מוחמד ברכה: ודווקא הלכו ובחרו אותן התנחלויות שמדובר עליהן כאן, הן יפונו - שוב, הן יפונו - התנחלויות שהן בעצם ביטוי של כישלון המפעל ההתנחלותי הקולוניאליסטי ברצועת-עזה.

מוחמד ברכה: הרי מה לא עשו כדי לעודד מתנחלים לבוא לעזה במרוצת השנים מאז 1967 ועד היום?

מוחמד ברכה: מה לא נעשה?

מוחמד ברכה: כמה תקציבים הוזרמו לשם?

מוחמד ברכה: וברגעי השיא הגיעו ל-20,000-21,000 מתנחלים שהיו שם, ובעקבות האינתיפאדה הם ירדו ל-7,200, אבל זה לא מנע משלטונות הכיבוש להפקיע כ-40% משטח הרצועה, שהוא אחד השטחים הכי מאוכלסים בעולם מבחינת צפיפות בני-אדם.

מוחמד ברכה: זה לא מנע משלטונות הכיבוש להפקיע או לשים את היד על 50% מהמים ברצועת-עזה, כשהאזור המאוכלס הוא קרוב לים, ואז אחוז המליחות במים הוא גבוה, ודווקא המים הטובים היו בשליטת הכיבוש ובשליטת ההתנחלויות.

מוחמד ברכה: 50% ל-7,200 ו-50% הנותרים למיליון וחצי פלסטינים, ככה החלוקה נעשית.

מוחמד ברכה: ולמרות זאת ועל אף זאת ועל אף כל הכסף שהוזרם לשם, והמיגונים והשמירות וההוצאות הכספיות הצבאיות שהוצאו כדי לתחזק את המפעל הנורא הזה, על אף כל זאת העסק הזה נכשל.

מוחמד ברכה: אז הממשלה באה ואמרה שמבחינתה נכון שההתנחלויות האלה מהוות מטרד איום ונורא לבני העם הפלסטיני, שזה ממרר את חייהם ולא מאפשר את תנועותיהם ממקום למקום בתוך הרצועה.

מוחמד ברכה: הממשלה מבחינתה אמרה שזה עסק לא משתלם, לא ביטחונית ולא כלכלית.

מוחמד ברכה: אז אם כך, אם בלאו הכי הממשלה עומדת במצב כזה, למה לא לספסר בעניין הזה?

מוחמד ברכה: גם נפטרים מהבעיה הזאת של החזקת פרויקט כושל מצד אחד, וגם נגבה מחיר פוליטי מצד שני.

מוחמד ברכה: ואכן גבו מחיר פוליטי מהאמריקנים בצורת הנאום של בוש שהונח על השולחן והכנסת הצביעה בעדו בשבוע שעבר; הנאום של בוש שמדבר על חיסול כל המרכיבים של המשא-ומתן על הסדר הקבע, גבולות 1967.

מוחמד ברכה: שם נאמר, אין חזרה לגבולות 1967; צריך להביא בחשבון את המציאות המתהווה שם.

מוחמד ברכה: את הנושא של ההתנחלויות צריך להביא בחשבון, את המצב שהתהווה, זאת אומרת שיש גושי התיישבות גם בירושלים המזרחית וגם בשאר השטחים בגדה המערבית, אם אריאל ואם מה שנקרא גוש-עציון וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, מתן אור ירוק לסיפוח גושי ההתנחלויות האלה.

מוחמד ברכה: הסוגיה השלישית היא ירושלים, אמרנו.

מוחמד ברכה: הסוגיה הרביעית היא הגבולות.

מוחמד ברכה: גם בנושא של הגבולות, גם בנושא ההתנחלויות, גם בנושא ירושלים, וגם בנושא זכות השיבה.

מוחמד ברכה: שם נאמר במפורש שאין משא-ומתן על זכות השיבה, אלא למדינה הקיקיונית שתקום ויקראו לה מדינת פלסטין.

מוחמד ברכה: עכשיו באים ומביאים את התוכנית הזאת של פינוי-פיצוי.

מוחמד ברכה: לפצות, לתת פרס לאותם גזלנים, כובשים קולוניאליסטים שהלכו וישבו על עם שלם כדי להצר את צעדיו ולמרר את חייו.

מוחמד ברכה: המדינה שילמה על הפשע ההתנחלותי, והיא צריכה לשלם על פירוקו.

מוחמד ברכה: האזרחים במדינת ישראל צריכים לתחזק את המבצע הכושל, שגם בגדה המערבית בסופו של דבר הוא יתפרק.

מוחמד ברכה: הרי היו התנחלויות הרבה יותר גדולות מההתנחלויות של ישראל בשטחים הכבושים הפלסטיניים.

מוחמד ברכה: היו התנחלויות של הצרפתים באלג'יר, ולא רק זה, האלג'ירים קיבלו אזרחות צרפתית והצביעו אפילו לאספה הלאומית הצרפתית.

מוחמד ברכה: ועל אף זאת ולמרות זאת המבצע ההוא נפל וכשל תחת ההתנתקות הלגיטימית של העם הנכבש.

מוחמד ברכה: וגם כאן הפרויקט הקולוניאליסטי של ההתנחלויות ייפול; לא היום – מחר; לא מחר - בעוד שנה, אבל העם ימשיך לשלם על חשבון אותם רעבים, הילדים שישנים ללא ארוחה, על חשבון עובדי הרשויות המקומיות, על חשבון המובטלים, על חשבון עיירות הפיתוח, על חשבון האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: אנחנו נמשיך לתחזק התנחלויות, ואחר כך נתבקש לממן את הפינוי.

מוחמד ברכה: לכן, זו אחיזת עיניים, זה לזרות חול בעיניים, ולצייר את העניין כאילו הנה, הממשלה עושה מהפכה.

מוחמד ברכה: אנחנו התנגדנו ועדיין מתנגדים לתוכנית ההתנתקות, אנחנו גם התנגדנו למשאל העם, כי משאל העם לא יכול להתבצע.

מוחמד ברכה: לא יכול להיות שבאים לשאול את העם בישראל אם הוא צריך להמשיך להחזיק בשטחים שכבשה ישראל.

מוחמד ברכה: ההימנעות שלנו בשבוע שעבר היתה כדי להגיד "לא" לתוכנית ההתנתקות, אבל גם להגיד "לא" לאותם תרגילים של נתניהו שניסה לספסר בקולות ההתנגדות שלנו ולתעל אותם לכיוון משאל העם.

מוחמד ברכה: הדברים הם ברורים וחד-משמעיים, אף שוחר שלום לא מתנגד לפירוק התנחלויות.

מוחמד ברכה: אבל פה לא מדובר על כך, אלא מדובר על אליבי להנצחת הכיבוש, במיוחד בגדה המערבית, ולהשאיר את רצועת-עזה תחת מצור ימי, מצור יבשתי ומצור אווירי.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, פתאום יש לממשלה כסף, או יש לה סעיפים, יש אפשרויות לחשוב שזה מקרה חירום, להעלות את הגירעון ב-0.4% - 2.5-3 מיליארדים השנה, ועוד אותו סכום בשנה שלאחר מכן.

מוחמד ברכה: למה הרעיונות היצירתיים האלה לא מצאו את מקומם על שולחן הממשלה כשאנשים לא קיבלו משכורת בשלטון המקומי 17 חודשים ו-18 חודשים?

מוחמד ברכה: למה ההמצאה הגאונית הזאת לא באה לאוויר העולם כשהיה צריך לתחזק את סל הבריאות בתרופות לאנשים מבוגרים, שנתנו את חייהם, ועכשיו הם עלולים להימק בעוני וברעב ובמחסור?

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו רואים שכל ההתנהלות של הממשלה הזאת היא לא ביטוי של אופק חדש ולא ניסיון לסמן דרך אחרת.

מוחמד ברכה: שמענו את הנימה המתנשאת, הנמוכה, הפרימיטיבית, המתייחסת למחלתו של היושב-ראש הפלסטיני יאסר ערפאת - "כל עוד אני יושב על הכיסא הזה הוא לא יקבל - - -".

מוחמד ברכה: הוא רוצה לנקום בו גם במותו, חס וחלילה.

מוחמד ברכה: אבל הנה, לאיש הזה כנראה יש באמת שבע נשמות, וגם הפעם שרון יתבדה.

מוחמד ברכה: אי-אפשר, גם במצב של עימות, ללעוג ולנסות להשפיל נשיא נבחר של עם.

מוחמד ברכה: זו התנהגות בריונית, שבטית, שאין לה שום קשר עם העולם המודרני והחשיבה המודרנית.

מוחמד ברכה: גם בעוינות ובמאבק יש כללים, והממשלה הזאת משוללת כל ערך תרבותי, אנושי, לא כלפי העם הפלסטיני ולא כלפי הנהגתו, אבל גם לא כלפי עמה שלה.

מוחמד ברכה: אנחנו, אדוני היושב-ראש, לא נספק אליבי לאי-פינוי ההתנחלויות, אם יום אחד יבואו לפנות התנחלויות.

מוחמד ברכה: לכן אנחנו לא נצביע בעד החוק הזה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

משה כחלון: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

משה כחלון: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

משה כחלון: גברתי סגנית מזכיר הכנסת, אני מבקש ששר תורן יהיה נוכח בדיון.

משה כחלון: יש הרבה שרים תורנים ואף אחד לא נמצא כאן.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לפתוח בהודעת גינוי לפיגוע שהתרחש היום בשוק הכרמל, בלבה של תל-אביב.

עמיר פרץ: שמעתי קולות מראשי ההנהגה הפלסטינית, שקוראים לאפשרות של "הודנה" חדשה, שקוראים לאפשרות של פיוס, והפיגוע היום מחזיר אותנו לנקודות מוצא שבהן קיצונים מכתיבים לנו את עתידנו כאן במזרח התיכון.

עמיר פרץ: אני בטוח שהכנסת כולה מאוחדת במאבק נגד הטרור, וכן ברור שהטרור פוגע בראש ובראשונה בעם הפלסטיני, הטרור מרחיק מהעם הפלסטיני את הפתרון, ומעביר יותר קבוצות משני הצדדים להיות מאוד חסרי אמונה לגבי תהליך השלום.

עמיר פרץ: אנחנו דנים היום בחוק פינוי-פיצוי, ואני יודע שאפשר לעשות השוואות עם סעיפים תקציביים, אבל אני רוצה לבחון את זה מההיבט ההיסטורי ורוצה לומר לממשלת ישראל: אתם צריכים במקרה הזה להיות נדיבים במידת האפשר.

עמיר פרץ: פגשתי תושבים מאלי-סיני, הם לא דומים לתושבים מנצרים.

עמיר פרץ: אני מבין שבנצרים יש מתנחלים שלא יזוזו בשום מקרה, תמורת שום הון שבעולם, וכנראה המאבק שם יהיה מאבק של פינוי בכוח, ומשטרת ישראל תצטרך לעשות את מלאכתה וצה"ל יצטרך לעשות את מלאכתו.

עמיר פרץ: כי כאשר ממשלה דמוקרטית מקבלת החלטות, הכוחות השונים והזרועות שקיימות במדינת ישראל צריכים לבצע את המוטל עליהם.

עמיר פרץ: אבל אין שום סיבה שבגלל ויכוח על סעיף זה או אחר נדחף את אנשי אלי-סיני ואת אנשי ניסנית לעמוד בחזית אחת עם תושבי נצרים.

עמיר פרץ: בשביל מה?

עמיר פרץ: אני יודע שתושבי אלי-סיני הגיעו לשם כי חיפשו בית, כי הממשלה אמרה להם: בואו, במקום לבנות בית במקום אחר, ניתן לכם בית בתנאים יותר טובים.

עמיר פרץ: הם, ברובם, מבינים שנפל דבר בישראל והפינוי יתבצע, וכל השאלה היא אם נותנים להם את התנאים הנדרשים כדי שיוכלו לקנות בית דומה במקום אחר ויוכלו לקיים את משפחותיהם בכבוד.

עמיר פרץ: אני חושב שממשלת ישראל צריכה לעשות הכול כדי לא לגרום לכך שבשל שיקולים כלכליים תיווצר חזית אחידה של כל מי שנמצא היום ברצועת-עזה, כאילו כולם חטיבה אחת, וזה לא נכון.

עמיר פרץ: מספר המתיישבים שנמצאים שם בגלל תפיסה אידיאולוגית שרואה את רצועת-עזה כחלק ממדינת ישראל, הוא מספר קטן ומצומצם; אלה אנשים ספורים שהתפיסה המשיחית הזאת יוקדת בהם.

עמיר פרץ: אבל אין ברירה, הם צריכם להבין שהמשיחיות לא תוביל אותנו לשום מקום, שהפיסה המשיחית הזאת, שמתערבבת לה עם החלטות פוליטיות מדיניות, יכולה להוביל אותנו לתהום.

עמיר פרץ: לכן, מי שמעיין בחוק רואה שיש שינויים מאוד משמעותיים לעומת הדרך שבה נהגו בעת הפינוי מיישובי חבל-ימית.

עמיר פרץ: אני חושב שצריך לנהוג בהגינות כלפי אנשים שהשקיעו מעצמם.

עמיר פרץ: חלקנו ידע מראש שאסור להיות שם, גם אני הייתי אחד מאלה שהציעו שלא לחיות במשק באזור הזה.

עמיר פרץ: לא הסכמתי בשום פנים ואופן, כי חשבתי שאסור להתיישב או להשקיע באזורים שבכל מקרה נצטרך לפנות אותם בשלב זה או אחר.

עמיר פרץ: אני מציע שההתדיינות הזאת תהיה התדיינות מהירה, ואם אפשר – להתחיל לאשר מקדמות, כדי שכל משפחה שלא רוצה להפסיד זמן, ורוצה להקים לעצמה חיים אחרים במקומות אחרים, שתינתן לה ההזדמנות.

עמיר פרץ: אין שום סיבה שנכלא שם מישהו בגלל פרוצדורות.

עמיר פרץ: יש שם פרק אחד, אדוני היושב-ראש, שנוגע לעובדים.

עמיר פרץ: בפינוי ימית עשו הסכם מסודר עם הממשלה, וקבעו כללים מה בדיוק מקבל כל אדם שמאבד את מקום עבודתו בגין הפינוי.

עמיר פרץ: זה לא בהכרח דווקא מתיישבים שנמצאים שם, אלה יכולים להיות עובדים ממקומות אחרים שבגלל הפינוי יאבדו את מקור פרנסתם.

עמיר פרץ: גם בזה צריך שיהיו כללים ברורים, גם בזה צריך שנגיע להתנתקות הזאת, לביצוע הזה, עם כמה שפחות דברים לא ברורים.

עמיר פרץ: ככל שהדברים יהיו בהירים יותר, ברורים יותר, אני מאמין שהפינוי יהיה הרבה יותר קל.

עמיר פרץ: כמובן, בסופו של דבר נצטרך להתמודד מול אותה קבוצה קטנה, שהגיעה לשם מסיבותיה, וכרגע הם צריכים להבין שמדינת ישראל החליטה שהנסיבות המשיחיות הסתיימו.

עמיר פרץ: מדינת ישראל החליטה שההתנתקות בעזה היא המניע המרכזי, שאולי יהפוך ה"סטארטר" לתהליך השלום כולו.

עמיר פרץ: אני מכיר את החששות של חברים רבים בבית, וגם אני חושש שעזה first

עמיר פרץ: תהפוך לעזה lastובזה נגמור עניין, שמישהו רוצה להשתמש בפינוי מעזה כדרך להקפיא את כל התהליך.

עמיר פרץ: אבל אינני חושב שיש למישהו מאתנו זכות.

עמיר פרץ: אף שאנחנו חושדים ואף שאנחנו מלאים ספקות, צריך לתת לתהליך ההתנתקות לצאת לדרך.

עמיר פרץ: לכן, אני אתמוך בחוק.

עמיר פרץ: אני מקווה מאוד שהוא יעבור.

עמיר פרץ: אדוני, תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה, לרשותך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, משום מה תקף השר לפיד את חברי הכנסת הערבים.

ואסל טאהא: הוא התחיל בנאומו, וכנראה היה חסר לו חומר לתקוף את ש"ס.

ואסל טאהא: הוא שכח.

ואסל טאהא: היום את כל תשומת לבו הוא שפך כנגד החברים הערבים בכנסת.

ואסל טאהא: השר לפיד זורה חול בעיניים ומאחז עיניים, לא רוצה לראות את האמת או שהוא לא מעודכן בתוצאות ההצבעה באותו לילה, כשהתוכנית הזאת אושרה.

ואסל טאהא: כנראה הוא שכח ששני חברי כנסת ערבים הצביעו בעד ועוד שישה חברי כנסת נמנעו משיקול נכון, משיקול דעת נכון מאוד.

אלי בן-מנחם: השר לפיד ודאי ציפה שגם תצביעו בעד.

ואסל טאהא: אף אחד מאתנו לא הצביע נגד, אבל למה הוא תוקף?

ואסל טאהא: מה הסיבות שהניעו אותו לאחז עיניים ולא לראות את האמת?

ואסל טאהא: למה הוא זורה חול בעיניים?

ואסל טאהא: למה הוא משקר?

ואסל טאהא: הוא פונה לאוכלוסייה הערבית ומתכוון להכפיש.

ואסל טאהא: ודאי שהוא מתכוון להכפיש את חברי הכנסת הערבים.

ואסל טאהא: אבל, האוכלוסייה הערבית בגרה והיא יודעת בדיוק כיצד נציגיה מצביעים ומה בדיוק היא רוצה, ואנחנו כנציגיה יודעים בדיוק את מי אנו מייצגים ואיך נצביע ומהי טובת האוכלוסייה הערבית ומהי טובת השלום בכלל.

ואסל טאהא: לכן, ההתקפה הזאת לא במקומה.

ואסל טאהא: אני חושב שהשר לפיד טעה כאשר האשים את חברי הכנסת הערבים שהם רוצים להכשיל את ההתנתקות, את הנסיגה.

ואסל טאהא: הוא קרא לזה "נסיגה".

ואסל טאהא: אנחנו בעד נסיגה.

ואסל טאהא: אנחנו בעד פירוק התנחלויות.

ואסל טאהא: אנחנו בעד שלום צודק.

ואסל טאהא: השר לפיד, לפני שחלמת על זה, זאת היתה עמדתנו.

ואסל טאהא: תמכנו בשתי מדינות לשני עמים.

ואסל טאהא: תמכנו בנסיגה, בפירוק ההתנחלויות ובסיום הכיבוש.

ואסל טאהא: כל חברי הכנסת הערבים תמכו ויתמכו בפירוק ההתנחלויות ויתמכו בנסיגה ובשלום צודק, אבל הם לא יתמכו בסיפוח אדמה כבושה מהגדה המערבית למדינת ישראל ולא יתמכו בבנייה ובעיבוי של התנחלויות בגדה המערבית.

ואסל טאהא: אנחנו בוודאי לא נתמוך בבניית הגדר הגזענית שהתוכנית הזאת כוללת והחוק הזה כולל.

אלי בן-מנחם: למה גדר גזענית?

קולט אביטל: למה הגדר גזענית?

ואסל טאהא: גדר גזענית, מפני שהיא מפרידה ומכתרת עם שלם ואוסרת עליו לחיות כפי שחיים עמים אחרים.

אלי בן-מנחם: היא מכתרת גם אותנו.

קולט אביטל: קודם זה היה בסדר, כי לא היה גבול.

ואסל טאהא: היא בנויה על אדמה פלסטינית.

ואסל טאהא: היא קלקלה 14%, השמידה והרסה 14% מהאדמה הפלסטינית.

קולט אביטל: אתה לא רוצה שתי מדינות?

קולט אביטל: אתה לא רוצה שתי מדינות?

קולט אביטל: חוץ מזה שגדר - - -

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת קולט אביטל, מספיק שאני מפריע לו.

ואסל טאהא: היא מנעה מחולה להגיע לבית-חולים, והיא מנעה מתלמיד להגיע לבית-ספרו.

ואסל טאהא: היא כמו נחש, נכנסה לכל שכונה ושכונה.

ואסל טאהא: איך אנחנו נתמוך בבניית גדר כזאת?

ואסל טאהא: אם בונים גדר, ובונים, ואם כבר מחליטים לבנות, שייבנו על "הקו הירוק", אף שאני עקרונית נגד בניית גדר, מפני שמי שחותר לשלום לא מחפש גדרות.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמנענו מלתמוך בתוכנית ההתנתקות, מפני שהיא כוללת את הגדר, מפני שהיא כוללת סיפוח אדמה כבושה בגדה המערבית, מפני שהיא לא מסיימת את הכיבוש ומפני ששרון רוצה להקריב כמה התנחלויות בגדה ובעזה על מנת לספח הרבה התנחלויות וגושי התנחלויות ואדמות ומקומות אסטרטגיים שיש לישראל אינטרסים נוספים בהם.

ואסל טאהא: מה זה?

ואסל טאהא: זה סיפוח.

ואסל טאהא: אתם רוצים שאנחנו נתמוך בחוק כזה שיממן את ביצוע התוכנית הזאת?

ואסל טאהא: למרות כל זה, אנחנו רואים בפינוי כל שעל צעד חיובי.

ואסל טאהא: לכן, אנחנו נמנענו.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, החוק הזה, שמוציא 5.5 מיליארדי שקל על חשבון העניים, על חשבון המובטלים, על חשבון האוכלוסייה הערבית - אנחנו רואים בזה בזבוז כסף, מפני שמי שגזל אדמה וכבש אדמה חובתו לסיים את הכיבוש ולצאת משם.

ואסל טאהא: אני שואל את ראש הממשלה ואת השר לפיד: האם חשבתם על 25% מהאוכלוסייה, האוכלוסייה הערבית שמהווה 25% מהאוכלוסייה, הערבים שהם פליטים בתוך הארץ, שנעקרו מבתיהם ב-1948 והם נמצאים בכפרים שונים במצוקת דיור ללא הפשרת קרקע?

ואסל טאהא: למה לא מקימים מינהלה שתפתור את בעיותיהם?

ואסל טאהא: למה רק לעקורים יהודים מקימים מינהלה?

ואסל טאהא: למה 50 שנה ויותר מ-50 שנה האוכלוסייה הזאת סובלת ממצוקת דיור, ממצוקת קרקעות?

ואסל טאהא: מה עוד, מפתים את המתנחלים: 90,000 שקל - אם תגורו בגליל או בנגב, ללא כל התחשבות במצוקת הקרקעות ובמצוקת הדיור של האוכלוסייה הערבית.

ואסל טאהא: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא נצביע בעד החוק הזה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת טאהא.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק המונח לפנינו הוא החוק לפינוי ופיצוי, כפי שכתוב בכותרת שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אני מבין נכון, הוא בא לסייע לממשלה בביצוע תוכנית ההתנתקות ופינוי ההתנחלויות מעזה ומצפון הגדה.

קולט אביטל: למה אין פה שר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי, הממשלה כרגיל איננה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר שהיה - יצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ידעתי שהוא יצא.

אלי בן-מנחם: רוצים פה שר.

קולט אביטל: צריך להיות שר במליאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, התרגלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם כשהממשלה לא עסוקה, בימים הרבה יותר טובים מאלה היא לא היתה פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו הם עסוקים במי יוצא ולמי יש אולטימטום ומי מתפטר ומי לא, אז אנחנו ניתן להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפי שאמרתי, מכובדי, לגבי ההצעה שבפנינו, לכאורה לפחות, ואני יודע שחברי חולקים ואומרים שהכול תעלול ואמתלה ובסוף התוכנית לא תתבצע - אני אומר: ממה נפשך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם התוכנית תתבצע, מה טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו תמכנו בה ונתמוך בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא נגד פיצוי המתנחלים, אף שזה חורה לנו, כי זה על חשבון הציבור בישראל, על חשבון התושבים, על חשבון העניים ועל חשבון התקציב הכללי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים שמקבלי הקצבאות מקבלים פחות, ולמשפחות מרובות ילדים גם קיצצו את הקצבאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דרך אגב, קראתי הבוקר ואני קורא גם עכשיו לשר הרווחה הנכבד להורות למוסד לביטוח לאומי להיערך לתשלום קצבאות המובטלים והמשפחות מרובות הילדים לפני החג הבא עלינו לטובה בשבועיים הקרובים, או יותר נכון בשבת שאחרי השבת הקרובה, אולי ביום ראשון, כך שהתשלומים ישולמו לבעלי המשפחות ולמקבלי הקצבאות בימים רביעי וחמישי, 8 ו-9 בנובמבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, החג יהיה ב-12 או ב-13 בנובמבר, ואחר כך באים ימי שישי ושבת, ולכן חשוב שהתשלומים יהיו עד יום חמישי באותו שבוע, כך שאנשים יוכלו לקבל את הכסף ולהכין במעט שיקבלו איזו אפשרות של שמחת חג, להאכיל את הילדים ואולי גם להלבישם ולאפשר אווירה קצת שונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכספים האלה שולמו שבוע או שבועיים לאחר מכן, כך שנדמה לי שלא תהיה זו בעיה גדולה ולא אסון גדול להקדים את התשלום בשבוע אחד למשפחות מרובות הילדים ובשבועיים למקבלי הקצבאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, לגופו של עניין, אנחנו לא ניתן לממשלה אליבי לא לפנות את המתנחלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הכנסת תדחה את חוק פיצוי ופינוי, מר שרון יוכל בקלות לומר: רגע, הכנסת לא נתנה לי, ואני לא יכול לפנות אותם בלי כסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה יהיה אולי אליבי טוב מאוד לממשלה לסגת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי במה מחשידים את הממשלה רבים וטובים בכנסת הזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מחשידים אותה בזה שהיא לא מתכוונת ברצינות לפנות יישובים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר זאת בריש גלי: אני לא בטוח שהממשלה מתכוונת לפנות יישובים, עם כל ההכנות, ההצבעות והחוקים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שמר שרון יחפש איזו הזדמנות טובה ואליבי, כפי שאומרים, כדי לחזור בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז, מה תפקידי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לעזור לו למצוא אליבי כזה או לדחוק בו כן לפנות את היישובים ולא להשאיר לו סיבה או אליבי לא לפנות אותם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, הסיעה שלנו לא תאפשר מתן אליבי כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני עוד לא מתחייב ברגע הזה שאנחנו מצביעים בעד, אבל ודאי שאנחנו לא נצביע נגד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נשקול את צעדינו היטב היטב ונצביע באופן שיתמוך בצורה הברורה ביותר בפינוי ההתנחלויות ובפינוי המתנחלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הממשלה תשלם להם פה ושם כספים - הרי האנשים האלה מוכרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים שתושבי ימית בחלקם הגדול הלכו להתנחלויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים שבזמן האחרון - וטוב עשתה הממשלה שהיא מנעה יישוב מחדש של מתנחלים או תוספת של מתנחלים - אנשים, סוחרים כאלה, יודעים איך להוציא את הכסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא הולך ונרשם כמתנחל, רושם על שמו דירה, אף שהוא ממשיך להתגורר בתל-אביב, בנתניה, במרכז הארץ, ובבוא העת, הנה בעוד חודש או חודשיים, כשיבואו לפנות, הוא יגיד: רגע, יש לי דירה, ומגיע לי כסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, מנעו בזמן האחרון, בשבועות האחרונים, אולי חודש או חודשים, אם אינני טועה, מכירת דירות חדשות ביישובים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהתשלומים חייבים להיות במידת הצדק ובמידת ההפסד האמיתי שאנשים שם מפסידים ברכוש, ולא מעל ומעבר ולא ככספי שוחד או כספים שיהיה בהם כאילו לשכנע את האנשים להתפנות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שמוכן להתפנות - יתפנה גם עם הכסף הנכון והאמיתי שמגיע לו, ומי שלא רוצה להתפנות - לא יתפנה גם אם הוא יקבל פי-שניים או פי-שלושה ממה שמגיע לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייבים לשמור על כספי הציבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אעבור לשפה הערבית, כדי שגם שומעינו הערבים יבינו במה מדובר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחי המאזינים בכל מקום, מונחת כעת על שולחן הכנסת הצעת חוק לפצות את המתנחלים ולפנותם מההתנחלויות, כלומר פינוי ופיצוי בהצעת חוק אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש רבים, ובהם עמיתי בכנסת המייצגים את הציבור הערבי, האומרים ששרון לא רוצה באמת ובתמים לפנות את ההתנחלויות, ושהוא רוצה רק להיפטר מהלחץ הבין-לאומי, ובפרט מהלחץ האירופי ומהלחץ הפנימי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא רוצה לצאת לעולם עם תוכנית חלופית, או עם תוכנית שבאמצעותה יוכל להיפטר מהתשלומים שיש לשלם לפי תהליך השלום, כשם שיוכל להיפטר ממפת הדרכים, ובו בזמן הוא מחפש אחר אמתלה, סיבה, או מוצא, כדי שבסופו של דבר הוא ישמור על ההתנחלויות והכיבוש מחד גיסא וייפטר מהלחץ העולמי והמקומי מאידך גיסא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר, בהנחה שזה מה שקורה, שאנחנו הראשונים שהתנגדו להתנחלויות, והראשונים שהתנגדו לשרון ולכיבוש, והצענו את המספר הרב ביותר של הצעות אי-אמון בממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך אנו עושים ממשלה ממשלה – ממשלת דמים וממשלת כיבוש, וממשלת עשירים, בכל הנוגע לשכבות העם העניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולם, כאשר מונחת על שולחן הכנסת הצעת חוק האומרת, אנו רוצים לפנות את המתנחלים ולפצותם, האם ניתן לשרון ולממשלתו תירוץ בכך שנדחה את החוק הזה, ואז הוא יוכל לבוא לכל הלוחצים ולומר להם: הכנסת סירבה לתת לי סמכות לפצות את המתנחלים ואפילו לפנות אותם – הנחתי על שולחן הכנסת הצעת חוק לפינוי ולפיצוי המתנחלים, והכנסת דחתה אותה ברוב מוחץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם ניתן לו זאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שחובתנו לדחוף קדימה, אכן כן – עלינו לדחוף קדימה לפינוי כל מתנחל, בין שהוא בעזה ובין שהוא בצפון הגדה המערבית, כפי שמוצע כעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למי שלא יודע – השטח בצפון הגדה המערבית כפול פי כמה וכמה משטחה של רצועת-עזה, אף שמספר ההתנחלויות שם קטן בהרבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עלינו לתמוך בהצעה משום שבעתיד יהוו הצעת חוק זו ופינוי זה הקדמה לפינוי שאר ההתנחלויות ושאר המתנחלים מכל שטחי המולדת הפלסטינית הכבושה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התשובה על האפשרות ששרון מרמה, ואפילו אם ניתן לו את הסמכות ונגרום לחוק זה לקבל רוב בכנסת הוא לא יפנה את ההתנחלויות, אני אומר: האם זו הסיבה שלא ניתן לו את הסמכות, בכך שנצביע נגד, וניתן לו אמתלה ותירוץ מראש שלא יפנה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרשימה הערבית המאוחדת, אף שלא החליטה סופית על עמדתה, לא תהיה אבן נגף לפינוי ההתנחלויות ופיצוי המתנחלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שהפיצוי צריך להיות במידה נאותה וסבירה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש בקרב המתנחלים כאלה שהם אומנים וסוחרים – אפילו מתנחלי ימית בסיני, שפונתה לאחר השלום עם מצרים – שנכנסו להתנחלויות בגדה המערבית וברצועת-עזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם מומחים בלהרוויח כספים ובלהרוויח פיצויים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא אגזים אם אומר, שיש מתנחלים העוברים להתנחלויות אחרות שעודן קיימות בגדה המערבית, ומהם כאלה שברשותם בתים, שדות ונדל"ן בהתנחלויות מסיבה אחת ויחידה: כדי שיקבלו פיצויים, אף שהממשלה מנעה בשבועות האחרונים התנחלות מחודשת בדגש על רצועת-עזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איננו מתנגדים לכך שיש לפצות אנשים אלה באופן סביר ובשווה ערך למה שברשותם, שכן פיצוי זה הפך להיות תנאי לפינוים, ואם זה התנאי לפינוי – אז כן לפינוי וכן לכל מה שיוציא לפועל פינוי זה ויסייע לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא נתנגד לכך כלל וכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהפינוי הוא דבר טוב, הכרחי ומקודש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מרצונו של שרון או שלא מרצונו, פינוי זה יהיה שלב בדרך הפינוי הסופי והמלא של כל ההתנחלויות, שלב בדרך למדינה פלסטינית עצמאית שבירתה ירושלים הנאצלת ושלב בדרך השלום בין שני העמים, בין באמצעות מפת הדרכים בין שלא באמצעותה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדברים ברורים, ולא נניח לשרון, למתנגדי הפינוי ולמתנגדי השלום לזכות ברוב שיצדיק את המשך כיבוש האדמות הפלסטיניות הקדושות על-ידם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) אדוני, תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה רבה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת קולט אביטל, לרשותך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריה - חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אין כאן נוכחות של הממשלה?

אלי בן-מנחם: הנה, הוא הגיע.

קולט אביטל: יפה מאוד.

סילבן שלום: חמש דקות, מה קרה?

אלי בן-מנחם: השר סילבן, תישאר אתנו.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אדוני שר החוץ, חברי חברי הכנסת, לא אגזים אם אומר שאני חשה כי כולנו כאן, בבית הזה, שותפים לעשייה ולתהליכים בעלי השלכות היסטוריות.

קולט אביטל: החוק שמוגש היום לכנסת, חוק יישום תוכנית ההתנתקות, הוא ארוך ומורכב, ושלם מאוד, ועלי להודות שלא הספקתי לעבור על כולו.

קולט אביטל: לכן אני מבקשת להתייחס לחוק רק ברמת העיקרון.

קולט אביטל: נכון הוא וצודק שמדינה תדאג לאזרחיה שהיא מפנה מבתיהם ביוזמתה.

קולט אביטל: עיקרון זה, אגב, צריך לחול גם על אזרחי המדינה האחרים, אם וכאשר הם מפונים מבתיהם בתוך גבולות "הקו הירוק", ואני מתייחסת בכך גם לאוכלוסייה הבדואית.

קולט אביטל: אני רוצה להגיד כאן היום כמה מלים לציבור שהחוק יחול עליו.

קולט אביטל: אינני נמנית עם אותו ציבור שהחליט, מי מסיבות אידיאולוגיות ומי כדי לשפר את איכות חייו, לעבור לגור בחבל ארץ זה, בעזה, אך אני יכולה להבין את כאבם, את הטראומה שהם עוברים ועוד יעברו – לעזוב בית, גינה, עץ שניטע, חממה או מפעל שהקמת בזיעת אפיך.

קולט אביטל: אני מבינה ללבם, ואני מבקשת להביע תמיכה, גם אם מדובר רק בתמיכה נפשית ולאו דווקא בתמיכה פוליטית.

קולט אביטל: עם זאת, ההחלטה נפלה.

קולט אביטל: זהו חבל ארץ שבו אין לאף אחד עתיד, לפחות בתקופה הנראית לעין – ככל שהסכסוך הולך ומחריף, ככל שהשנאה סביבנו הולכת ומעמיקה, ככל שהאיבה כלפינו מתעצמת, ככל שהאלימות גוברת.

קולט אביטל: זה מצב בלתי אפשרי, שמסכן חיי אדם – חיי התושבים עצמם וחיי כל אותם חיילים צעירים שאנחנו שולחים לחזית כדי להגן עליהם.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, אדמת עזה אינה אדמה קדושה.

קולט אביטל: אין בה ממדים היסטוריים; אין בה מקומות קדושים לדת היהודית שבעבורם כולנו, בנינו ובנותינו, צריכים לחרף את נפשנו; אין בה ממד אסטרטגי הדרוש כדי להגן על מדינת ישראל.

קולט אביטל: נהפוך הוא.

קולט אביטל: עזה הפכה לנטל ביטחוני ולחלום בלהות לאלה מאתנו הרואים את המציאות בעיניים פקוחות.

קולט אביטל: וזאת השאלה שצריכה לעמוד לנגד עיני הציבור הישראלי כולו: האם אנחנו מוכנים לראות, לתפוס, להפנים ולקבל את המציאות שאנחנו חיים בה כפי שהיא, לעשות במסגרתה את המיטב ואת המירב לחיזוק העם, לחיזוק המדינה ולביצור מעמדנו הבין-לאומי, או האם ימשיך חלק מאתנו לזרות חול בעיניים, להיאחז באיזו הזיה כאילו מספיק להתעקש, מספיק להחזיק מעמד ובסופו של דבר ננצח?

קולט אביטל: לצער כולנו, דווקא עוצמתו של צה"ל היא שאפשרה לרבים להמשיך לחלום שהכול אפשרי, שהכול בידינו ושנוכל להמשיך להתקיים כך, ללא גבולות, עד קץ הימים.

קולט אביטל: בדור מקימי המדינה, ודוד בן-גוריון בראשם, ידעו היטב להבחין בין מציאות לחלום, בין מה שאפשר להגשים ובין מה שאי-אפשר.

קולט אביטל: הוא הגשים את החלום בתנאים ובנסיבות קשים, מכיוון שהבין בדיוק מהם הסיכויים, מהם הסיכונים, מהן המגבלות – מהן מגבלות המציאות – והיכן הגבול עובר.

קולט אביטל: ניסיון נואש להגשים את הבלתי-אפשרי מסכן בסופו של דבר את כולנו ועלול לסכן את המפעל הציוני כולו.

קולט אביטל: זאת הנקודה שאנחנו ניצבים בה היום – נקודת התפכחות בקרב רוב העם, שהבין והפנים שעלינו להיפרד – להיפרד מהחלום הבלתי-אפשרי, להיפרד מהגיהינום של עזה, ולחזור לעצמנו.

קולט אביטל: פשוט לחזור לעצמנו ולחיות חיים נורמליים בתוך גבולותינו.

קולט אביטל: אני רוצה לברך את ראש הממשלה על הגשת החוק ועל הנחישות שהוא מגלה.

קולט אביטל: זהו חוק ראוי וצודק, ואני אתמוך בו.

קולט אביטל: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת קולט אביטל.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, בבקשה.

אלי בן-מנחם: לרשותך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריה – חבר הכנסת סגן השר יעקב אדרי.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שוב אנחנו עדים לפיגוע, שוב יש הרוגים ופצועים.

מל פולישוק-בלוך: אני שולחת את תנחומי למשפחות ההרוגים ואיחולי החלמה מהירה לפצועים.

מל פולישוק-בלוך: זאת הסיבה להחלטתנו על ההיפרדות מעזה, אותו מקום שרק גובה מאתנו עוד ועוד קורבנות – השאיפה להביא קץ לשפיכות הדמים הזאת גם בתל-אביב, וכדי לאפשר לפלסטינים לחיות את חייהם ברצועת-עזה וכדי לשחרר אותנו, הישראלים, מכיבוש שמביא אתו רק שפיכות דמים.

מל פולישוק-בלוך: אפשר שיהיו פיגועים גם אחרי שנצא מעזה; יש להניח שיהיו "קסאמים" על שדרות גם אחרי שנצא מעזה, אבל אני מאמינה בלב שלם שהתהליך החד-צדדי שאנחנו עושים היום אומנם יביא להידברות ולשקט באזורנו.

מל פולישוק-בלוך: מטרת החוק שאנחנו דנים בו היום היא יישום בפועל של ההחלטה שקיבלנו כאן בכנסת בשבוע שעבר.

מל פולישוק-בלוך: זו החלטה דמוקרטית שנתקבלה ברוב של 67 תומכים מול 45 מתנגדים.

מל פולישוק-בלוך: אני מברכת את ממשלת ישראל על כך שהגישה הצעת חוק הוגנת ומפורטת לפיצוי הנפגעים מפינוי רצועת-עזה ובפרט גוש-קטיף, פיצוי למי שייאלצו לנטוש את ביתם, את בית-העסק שלהם, את היישוב שבנו במו-ידיהם, את מה שזרעו, נטעו ובנו.

מל פולישוק-בלוך: אך זו גם העת לבקש מהם, ממי שנדרשים לפנות את ביתם: אל תותירו מאחוריכם תל חורבות; אל תחזירו אותנו למחוזות ימית.

מל פולישוק-בלוך: אסור לנו להחריב את הבתים בגוש-קטיף.

מל פולישוק-בלוך: להיפך – בואו ננצל את המהלך ההיסטורי הזה וכמחווה של רצון טוב ניתן גם לעם הפלסטיני הזדמנות לשקם את חייו ולקדם אותם.

מל פולישוק-בלוך: ביקרתי אצלכם, אנשי גוש-קטיף.

מל פולישוק-בלוך: ראיתי את היישובים היפים שבניתם.

מל פולישוק-בלוך: באמת, הציונות בהתגלמותה.

מל פולישוק-בלוך: אך מקומה של הציונות אינו רק גוש-קטיף.

מל פולישוק-בלוך: ציונות נדרשת – מאוד נדרשת – בגליל וגם בנגב.

מל פולישוק-בלוך: בואו נשקיע את מרצנו ואת משאבינו הדלים בבנייה בנגב ובגליל, כדי שניצור רוב יהודי במדינת ישראל בגבולות בני הגנה.

מל פולישוק-בלוך: היום יש כנס בשדרות.

מל פולישוק-בלוך: אני מאחלת לכם הצלחה, אנשי הכנס.

מל פולישוק-בלוך: זהו כנס חברתי.

מל פולישוק-בלוך: לא רק על הגודל של מדינת ישראל אנחנו צריכים להילחם; אנחנו חייבים להילחם על ערכי מדינת ישראל, על התכנים שלנו, על הסולידריות החברתית.

מל פולישוק-בלוך: זהו הנושא של כנס שדרות, שמחר אני מקווה להשתתף בו בתפקיד יושבת-ראש ועדת החינוך, כי החינוך הוא בראש מעיינינו.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו כאן חוק שמציג בפרטי פרטים את תהליך ההתיישבות מחדש של המתפנים מרצועת-עזה.

מל פולישוק-בלוך: חוק זה יאפשר לנו כנראה, בסופו של התהליך, לשים את הדגשים הנכונים בתחומי מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: זאת ההזדמנות להודות לצוות במשרד המשפטים, שעמל על הנושא ועשה עבודה יוצאת מן הכלל.

מל פולישוק-בלוך: אני פונה אליכם, אנשי משרד המשפטים, ובראשם היועץ המשפטי לממשלה: בכך לא תמה עבודתכם.

מל פולישוק-בלוך: להיפך.

מל פולישוק-בלוך: אתם חייבים לפעול בלי ויתור, בלי רפיון ידיים ובקול רם וברור נגד כל גילויי הסרבנות וההתנגדות לביצוע חוק זה.

מל פולישוק-בלוך: הבוקר קיבלתי גלויה, והבאתי אותה לכאן.

מל פולישוק-בלוך: הכותרת למעלה היא בס"ד, ומישהו כנראה מאמין מאוד במה שכתוב בתורה, אבל מאחל לי אריכות ימים לא יותר מחודש.

מל פולישוק-בלוך: הוא רוצה את מותי.

מל פולישוק-בלוך: למה הוא רוצה את מותי?

מל פולישוק-בלוך: כי אני מנתקת יהודים מביתם.

מל פולישוק-בלוך: ובכן, מי שכתב את זה – זה הוא, כי זה כתוב בלשון זכר: לא יעזור לך.

מל פולישוק-בלוך: התהליך התחיל, אנחנו מאמינים בדרכנו ונבצע אותה, ואף אחד לא יפחיד אותנו.

מל פולישוק-בלוך: זוהי דמוקרטיה, והרוב - הוא הקובע.

מל פולישוק-בלוך: אסור לאף אחד לאיים, לא על חיי, אבל גם לא על חיי אחרים, וודאי לא על חיילי צה"ל או כוחות הביטחון כשהם יבואו לפנותכם, אנשי גוש-קטיף.

מל פולישוק-בלוך: היום – ואי-אפשר שלא לקשור את הדברים - קיימנו דיון בוועדת החינוך על גילויי האלימות בחברה בכלל וספציפית במוסדות החינוך.

מל פולישוק-בלוך: קיימת עלייה משמעותית במספר התקריות האלימות ואלה המדווחות בחודש האחרון, וזה קשור לאלימות מילולית - אלימות מילולית של רבנים ומנהיגי ציבור, לרבות חברי כנסת כאן בבית הזה - וזה משפיע על כל החברה.

מל פולישוק-בלוך: אני קוראת לכם, אל תגררו אותנו למחוזות מסוכנים, אל תלבו את האלימות.

מל פולישוק-בלוך: ייתכן מאוד שאנחנו נהיה עדים בימים הקרובים למהפך גם באומה הפלסטינית.

מל פולישוק-בלוך: זה הזמן לקרוא לכם, הפלסטינים, מעל במת הכנסת:

מל פולישוק-בלוך: בואו ניתן יד להידברות בינינו למען עתיד טוב יותר; נכון, עם כאב, עם ויתור כואב, אבל עתיד טוב יותר לשני העמים.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת מלי פולישוק.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר, פואד, בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עם כל הצער והכאב שיש בפינוי, בפינוי אנשים מבתיהם, הפעם עלינו לראות את טובת העם כולו, וטובת העם כולו מחייבת אותנו להתחיל בתהליך הזה ולא לעצור.

בנימין בן-אליעזר: אני מכיר את רוב היהודים שחיים שם.

בנימין בן-אליעזר: אסור לדבר עליהם בהכללה, אף פעם לא לדבר עליהם בהכללה.

בנימין בן-אליעזר: יש בהם, ואני אסתכן ואומר, קרוב ל-80%, אם לא יותר מזה, אדוני היושב-ראש, שהם יעמדו, יזילו דמעה, יקומו ויצאו.

בנימין בן-אליעזר: הם רוצים לחיות במדינה דמוקרטית, במדינה שהיא לא מדינת פלנגות, אלא מדינה שיש בה ממשלה ויש בה הייררכיה ויש בה מערכת שיפוט ומערכת חקיקה, והם רוצים להיות בתוכה גם אם חלומם נשבר.

בנימין בן-אליעזר: כמי שמכיר את הנושא - הייתי אומר כמעט כל חיי הצבאיים ואחר כך חיי הפרלמנטריים והמדיניים עסקתי בנושא הזה - אני יכול לבוא ולומר: בסופו של עניין המדינה הולכת להרוויח מהמהלך הזה הרבה מאוד.

בנימין בן-אליעזר: בפעם הראשונה אני רואה סיכוי, אדוני היושב-ראש, שמהלך מסוים יתחיל להביא לשינוי דרמטי במציאות הפוליטית-הביטחונית.

בנימין בן-אליעזר: אין לי צל של ספק שכאשר העולם כולו יראה את פינוי אחרון החיילים ואחרון המתנחלים מעזה, הוא יבין כמונו שלא נותרה עוד סיבה אחת, סיבה אחת לאנשי "חמאס" ולכל המרצחים להמשיך ולהפעיל את נשקם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בן-אליעזר, שנייה אחת.

אלי בן-מנחם: אני רוצה לקרוא את שמות הדוברים שצריכים לדבר אחריך ולא נמצאים באולם, אולי הם ישמעו ויגיעו לכאן: חבר הכנסת השר אהוד אולמרט, אחריו - חבר הכנסת יאיר פרץ, אחריו - חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי.

בנימין בן-אליעזר: אין לי גם ספק בכך שמצרים תנהג אחרת.

בנימין בן-אליעזר: בפעם הראשונה מצרים תבין שבעצם בחלק הצפוני של גבולה לא עומדת יותר ישראל ולא מבטיחה את ההגנה על הגבול הזה, אלא עומד שם כוח פלסטיני, והיא הראשונה, לפי מיטב הערכתי, אשר תעוט ותסגור ותסתום את כל המנהרות.

בנימין בן-אליעזר: אין לי צל של ספק שהמהלך הזה יתחיל להביא - ואני עדיין לא מכליל בנושא הזה את מה שקרה אתמול או מה שקורה בימים האחרונים, סיכוייו לחיים של יאסר ערפאת, אם בכלל יישאר בחיים, ואילו השפעות יש לכך - אבל אין צל של ספק שאנחנו רצים לקראת תקופת דמדומים מאוד מאוד מאוד מעניינת, ובתקופה הזאת יהיה מאבק קשה מאוד, מי הולך לשלוט, האם ה"חמאס" או הרשות הפלסטינית.

בנימין בן-אליעזר: אל תשאירו סיבה ל"חמאס" ללכת ולהתחזק.

בנימין בן-אליעזר: הוא מתחזק יום אחרי יום, שעה אחרי שעה, דקה אחרי דקה, וצריך לעצור את זה.

בנימין בן-אליעזר: עם כל הכאב, אני חייב לומר את זה.

בנימין בן-אליעזר: עם הרשות הפלסטינית אתה עוד יכול לדבר; עם ה"חמאס" אין לך מה לדבר משום שאת השפה שלך הם אינם מבינים.

בנימין בן-אליעזר: ולכן, אני רואה כתוצאה מהמהלך הזה רק טוב, ומכאן והלאה - לחוק שמונח כאן לפנינו: אסור לנו להירתע מכל הסכומים שרשומים פה, נהפוך הוא.

בנימין בן-אליעזר: מדינת ישראל חייבת לגלות רוחב-לב ולאפשר להם לקום ולבנות את בתיהם במקום אחר.

בנימין בן-אליעזר: לבנות בית זה לא רק בנייה פיזית, אלא ללכת ולהיטמע בסביבה אחרת.

בנימין בן-אליעזר: מדובר בילדים שנולדו שם ובנכדים שנולדו שם, אדוני היושב-ראש, ולכן צריך לעזור להם וצריך לסייע בידם.

בנימין בן-אליעזר: יש ביניהם אנשים שהקימו מערכות שלמות שנתנו להם את לחמם שם, וצריך לעזור להם להקים מערכות דומות.

בנימין בן-אליעזר: וצריך לפצות אותם ואת ילדיהם על הסבל שהם עוברים.

בנימין בן-אליעזר: בדברים האלה אסור לחסוך, להיפך.

בנימין בן-אליעזר: ככל שהיציאה הזאת, עם כל הכאב המתלווה אליה, תהיה חלקה, אין לי צל של ספק שהמשכו של התהליך - הרי הוא לא הולך להיעצר בעזה - יהיה קל יותר וחלק יותר.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, מלה אחת אחרונה לגבי הקולות הנשמעים בימים האחרונים, קולות האיום.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו באמצעה של תקופה שבאה לציין תשע שנים לרציחתו של יצחק רבין, זכרו לברכה.

בנימין בן-אליעזר: חודש ימים לפני האירוע הזה, כאשר אני עצמי נתקלתי באלימות - ולא אחזור על הסיפור - זעקתי ליד שולחן הממשלה, וכך נרשם בפרוטוקול שבע פעמים: "יהיה רצח".

בנימין בן-אליעזר: אז רבין, זכרו לברכה, השתיק אותי ואמר לי: האם אתה מבין על מה אתה מדבר?

בנימין בן-אליעזר: האם יהודי ירצח יהודי?

בנימין בן-אליעזר: האימה הזאת חוזרת אלינו בימים אלו, ואל תזלזלו בזה.

בנימין בן-אליעזר: אני מקווה שקריאתי זו מעל במת הכנסת - ואני מכיר את האנשים הפועלים בשטח: אסור לסלוח, אסור למחול, אסור לוותר - שלא לחסוך דבר.

בנימין בן-אליעזר: אני מקווה שהפעם כל מערכות הביטחון וכל מערכות השלטון, ובעיקר הרוב השפוי שחי שם ונמצא שם, יעשו את הכול כדי שזוועה דומה לא תהיה.

בנימין בן-אליעזר: אני בוודאי אתן את ידי לתקציב הזה שמוגש, וכל-כולי תפילה שהתהליך הזה - אם זה יהיה תלוי בתקציב הזה - ייגמר מהר והטראומה המלווה אותו ממילא תהיה מכאיבה כמה שפחות.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת בנימין בן-אליעזר.

סילבן שלום: אמרת שאתה מצביע בעד התקציב?

בנימין בן-אליעזר: לגבי התקציב של ההתנתקות.

סילבן שלום: אל תטעה.

בנימין בן-אליעזר: לגבי התקציב הכללי, אני אחסוך ממך שאלה נוספת, אצביע נגדו.

סילבן שלום: הוא אמר, אני אתן את כל-כולי לתקציב.

אלי בן-מנחם: על תקציב הפינוי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הצעת חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה (תיקון מס' 4), התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת משולם נהרי; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – שימור ועידוד גורמי הפקה ישראלית), התשס"ה–2004, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן ויורי שטרן; הצעת חוק העלאת צאצאי יהודי אתיופיה, התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת אורי יהודה אריאל; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ריבית על יתרת זכות), התשס"ה–2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק חיסכון באנרגיה ובמים (תיקוני חקיקה), התשס"ה–2004, מאת חברי הכנסת יגאל יאסינוב ואילן ליבוביץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת זיקנה מוגדלת לעולים עובדים), התשס"ה–2004, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – נגישות מערכות מידע), התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת עמרי שרון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עונש מינימום לנאשם בהריגה), התשס"ה–2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – הודעה בדבר משיכת יתר), התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (גז הצחוק), התשס"ה–2004, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, יצחק הרצוג ואורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (המצאת דרישה לתשלום דוחות חנייה), התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק העונשין (תיקון – גילויי גזענות כלפי מוצא עדתי), התשס"ה–2004, מאת חבר הכנסת יורי שטרן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 82), התשס"ה–2004, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הצעת ועדת הכספים לחלוקת הנושא של עובדים זרים בפרק י"ב להצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה), התשס"ד–2003.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: החלטת ועדת הכספים בדבר אישור צווים: צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 29), התשס"ד–2004; וצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 31), התשס"ד–2004.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

אלי בן-מנחם: (קריאה ראשונה)

אלי בן-מנחם: השר אהוד אולמרט - אינו נוכח; חבר הכנסת יאיר פרץ - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: סגן השר ויקטור בריילובסקי, בבקשה; לרשותך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת מיכאל איתן.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת אלי בן-מנחם, שהוא תורן כרגע; אני אדבר כאשר אסיים את התורנות שלי כאן.

אלי בן-מנחם: אחרי - חבר הכנסת אלי אפללו.

יצחק הרצוג: גם הוא לא נמצא.

יצחק הרצוג: מי אחריו?

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת יצחק כהן.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת גלעד ארדן.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת יורי שטרן.

אלי בן-מנחם: ואחריהם - חבר הכנסת יצחק הרצוג.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני משתתף בצער משפחות ההרוגים בפיגוע בתל-אביב הבוקר ורוצה לאחל החלמה מהירה לפצועים.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, הנושא של היום הוא למעשה החלק השני של חוק ההתנתקות שעבר בכנסת בשבוע שעבר.

ויקטור בריילובסקי: החלק הזה מדבר על פינויים ופיצויים.

ויקטור בריילובסקי: מי שתמך בחוק ההתנתקות, מאוד טבעי שיתמוך גם בחוק הזה.

ויקטור בריילובסקי: אבל המצב הפוליטי במזרח התיכון משתנה כל יום.

ויקטור בריילובסקי: לפני כשבוע לא ידענו שום דבר על מצב בריאותו של יאסר ערפאת.

ויקטור בריילובסקי: היום הוא כבר בבית-החולים ליד פריס, וכולנו מדברים ומנסים לנחש מה יהיה כשערפאת יצא מהתמונה הפוליטית.

ויקטור בריילובסקי: אולי כל השיח הזה מוקדם מדי.

ויקטור בריילובסקי: אבל זאת הזדמנות טובה לחשוב על כל הסיטואציה עוד פעם.

ויקטור בריילובסקי: אני חושב שמישהו מהפוליטיקאים שלנו ממהר להודיע, שעכשיו יש פרטנר ואנחנו צריכים להתחיל אתו במשא-ומתן תיכף ומייד ולהגיע להסכם שלום, וזה בזמן ששום דבר לא ידוע, לא ידוע מה יהיה עם ערפאת, לא ידוע מי יחליף אותו, אם בכלל, או אולי יהיה תוהו ובוהו במשך זמן רב.

ויקטור בריילובסקי: בסיטואציה הזאת, אני חושב שעמדת הממשלה היא עמדה נכונה, להמשיך עם תוכנית ההתנתקות כאילו שום דבר לא קרה ובאותו הזמן לעקוב אחר ההתפתחויות בשטחים.

ויקטור בריילובסקי: המטרה שלנו, לתמוך בצורה עדינה - מנהיגות מתונה.

ויקטור בריילובסקי: אבל עם זאת, לא להתערב בעניינים הפנימיים של הפלסטינים.

ויקטור בריילובסקי: אם יתברר שאפשר לבצע התנתקות בתיאום עם הפלסטינים, מובן שזה יהיה הרבה יותר טוב ממהלך חד-צדדי.

ויקטור בריילובסקי: אם לא, אנחנו צריכים לבצע התנתקות על-פי התוכנית הראשונה.

ויקטור בריילובסקי: אם יתברר שיש מנהיגים חדשים, פלסטינים שמוכנים לוותר על הדרישה של השבת הפליטים, שמוכנים להיאבק בטרור ולבצע רפורמות, שמסכימים למדינה מפורזת, שמסכימים לבטל את התעמולה נגד ישראל ועוד כמה דברים, אז מובן שצריך להתחיל תיכף ומייד במשא-ומתן ולהגיע להסכם.

ויקטור בריילובסקי: אם המנהיגים החדשים לא מוכנים לקבל את העקרונות האלה, אנחנו צריכים לשאוף להסכמים זמניים, חלקיים, אולי מקומיים; אנחנו צריכים לשאוף ל"הודנה", אנחנו צריכים לשאוף לסיטואציה שנותנת לנו אפשרות לשרוד עד לרגע שמנהיגים פלסטינים יהיו מוכנים לפתרונות ריאליסטיים.

ויקטור בריילובסקי: אבל היום אין שום חלופה לתוכנית ההתנתקות ולחוקים הקשורים בה.

ויקטור בריילובסקי: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לסגן השר ויקטור בריילובסקי.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יאיר פרץ - בבקשה, לרשותך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת מיכאל איתן.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, לפני שבוע נפל דבר בישראל והכנסת אישרה את חוק ההתנתקות.

יאיר פרץ: חוק ההתנתקות למעשה היווה את הנדבך לחוק שדנים עליו בכנסת, חוק פינוי-פיצוי.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אם נתבונן לרגע בשינויים שחלו לאחר שכנסת ישראל הצביעה על חוק ההתנתקות, נראה אם המהלך הזה שהכנסת דנה בו היום הוא רלוונטי.

יאיר פרץ: לפני ימים מספר התבשרנו שראש הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת - אותו ערפאת שלא רצה שום משא-ומתן, שום דין ודברים, התבצר במוקטעה ומשם שלח הנחיות ל"תנזים", לפלסטינים, לטרוריסטים - אותו יאסר ערפאת מסתלק היום מהנוף הישראלי.

יאיר פרץ: אותם אנשים שהמנהיגים במדינת ישראל הצביעו עליהם כאנשים שניתן לנהל אתם משא-ומתן, אם זה אבו-עלא, אבו-מאזן, דחלאן - כל אלה הם אנשים, לא שהם צדיקי הדור, לא שידיהם לא רוחצות בדם, אבל אלה אנשים שמבינים שעם הטרור לא ניתן להגיע לשום מקום; הטרור הוא רק דבר שגורם סבל לפלסטינים ולרשות הפלסטינית.

יאיר פרץ: לכן, אדוני ראש הממשלה, לאחר שראש הרשות עזב את מדינת ישראל, זאת השעה להמתין בסבלנות ולדחות את כל נושא ההתנתקות, לדחות את כל נושא פיצוי-פינוי, להמתין אולי תקום הנהגה חדשה שנוכל לנהל אתה משא-ומתן, שנוכל לבוא בדין ובדברים, שנוכל לאפשר לאותה החלטה שהכנסת קיבלה, על ההתנתקות, לתת לאותם אנשים שיקבלו את השטח המפונה, שיקבלו אותו ולא יכניסו טרוריסטים לוואקום הזה, אלא יאפשרו לאנשי הרשות הפלסטינית לקבל את המקום, לנהל משם דברים, לשלוט במצב ולא לתת לטרוריסטים לזרוק "קסאמים" על שדרות ועל נתיבות.

יאיר פרץ: אני בטוח ומשוכנע, אדוני ראש הממשלה, שזו שעה טובה לעם ישראל, שעה שתאפשר לך לחזור לא מההתנתקות, אלא מההחלטה על מימוש ההתנתקות באופן מיידי, ולנוכח המצב החדש אולי יימצא גורם מתון ברשות הפלסטינית שיסכים לנהל אתנו משא-ומתן, שיסכים לבוא עמנו בדין ודברים היום, כדי שנוכל לעשות את ההתנתקות בצורה מסודרת, בצורה שתאבטח ותבטיח את שלומם של אזרחי מדינת ישראל.

יאיר פרץ: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יאיר פרץ.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מיכאל איתן – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אפללו – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת גלעד ארדן – אינו נוכח; חבר הכנסת יורי שטרן – אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יצחק הרצוג, בבקשה; לרשותך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו – סגן השר זאב בוים, חבר הכנסת יוסי שריד, חברת הכנסת נעמי בלומנטל, חבר הכנסת שאול יהלום, חבר הכנסת דניאל בנלולו וחברת הכנסת אורית נוקד.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חבר הכנסת הרצוג.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני כמה חודשים, כשהתפרסמה תוכנית ההתנתקות, הגשתי הצעת חוק שמטרתה לקבוע הסדר פיצויים למפונים.

יצחק הרצוג: אני חייב לומר שהקובץ שמונח על שולחננו הוא קובץ מרשים, מפורט ומקצועי מאוד.

יצחק הרצוג: רואים שהושקעה בו מחשבה רבה מאוד.

יצחק הרצוג: מדובר בשרשרת חוקים ותיקוני חקיקה שמציעה קודקס שלם לכל נושא ההתנתקות.

יצחק הרצוג: אני חושב שבחלק מהפרקים נלמדו לקחים מחוק הפיצויים למפוני סיני, חוק שבעקבותיו התנהלו דיונים משפטיים רבים במשך הרבה מאוד שנים.

יצחק הרצוג: הרבה מאוד אנשים עשו מזה הרבה מאוד כסף – עורכי-דין, רואי-חשבון, שמאים וכיוצא באלה.

יצחק הרצוג: אין ספק שמדובר בתהליך כואב וקשה מאוד-מאוד.

יצחק הרצוג: אני רוצה לומר שחסרה לי כאן ההתייחסות הפסיכולוגית למפונים ולמשקעים ולכאבים שלהם.

יצחק הרצוג: העליתי את זה עוד בדיון בוועדת הכספים, והובטח לי שבתקציב מינהלת ההתנתקות יש מקום למחלקה מיוחדת שתעסוק רק בהיבט הפסיכולוגי, גם בטיפול וגם בעצם ההתייחסות למשבר שכל אדם שנעקר מביתו עובר.

יצחק הרצוג: לכן אני חושב שבסך הכול הצעת החוק שלפנינו היא משמעותית ורצינית מאוד.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להציע קצת ייעול בנושא המשפטי, ואציע זאת גם בוועדה שתדון בחוק הזה.

יצחק הרצוג: דהיינו, במקום להוביל כל דבר במסלול של עררים ועתירות בבתי-משפט, אני חושב שהמדינה, ככלל וכחובה – ואולי אפילו בפרק חובה בחוק – צריכה להציע מנגנוני גישור.

יצחק הרצוג: היום יש הרבה יותר יכולת גישור, תרבות גישור ומכוני גישור, ולכן אפשר ורצוי לאפשר למפונים ולרשות העוסקת בכך לקיים את ההתדיינות בצורה של גישור, שמביאה לא אחת לפשרה בהסכמה וברוח טובה, בלא הוצאת כסף על עורכי-דין לאורך שנים ובלא תסכול וכאב לב רבים.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים לפני אתגרים גדולים מאוד.

יצחק הרצוג: דנו על כך בכנסת בשבוע שעבר ונדון בכך גם בימים הקרובים.

יצחק הרצוג: בד-בבד עם תוכנית ההתנתקות, שאנחנו תומכים בה בשל חשיבותה האסטרטגית למדינת ישראל ולשינוי המפה האזורית, אני חושב שעלינו להיות עירנים וקשובים גם להתפתחויות בצד הפלסטיני ולא לאבד הזדמנויות.

יצחק הרצוג: יש לנו פה חלון הזדמנות אדיר להגיע לאפיון של גורם פלסטיני יציב שייקח את השטח כאשר הוא יפונה.

יצחק הרצוג: לדעתי, אחת הטעויות הקשות מאוד של ראש הממשלה עד עכשיו היא שהוא וממשלתו אינם עוסקים באיתור גורם פלסטיני יציב שייקח את השטח, ישתלט עליו וישמור עליו.

יצחק הרצוג: צריך להכין את הגורם הזה, להכין את הכוח הזה, לפתוח אתו בדיאלוג ולתת לו הישגים.

יצחק הרצוג: זאת טעות קשה מאוד, ואני אומר את זה השכם והערב:

יצחק הרצוג: אם אחרי חתימת הסכם עקבה והפעלת תוכנית מפת הדרכים היה שרון נותן לאבו-מאזן רק את נצרים, הוא היה הופך את אבו-מאזן לראש ממשלה יציב וחזק בצד הפלסטיני, שגם היה נאבק בטרור.

מיכאל איתן: אשרי המאמין.

יצחק הרצוג: זאת היתה טעות גדולה, החמצה היסטורית.

יצחק הרצוג: כבר אותר מנהיג פלסטיני שהיה מוכן ללכת בדרך מקובלת בזירה הבין-לאומית, אבל אנחנו פספסנו את ההזדמנות.

יצחק הרצוג: ודאי שיאסר ערפאת תרם את חלקו בצורה משמעותית, אבל גם ארצות-הברית וגם ישראל לחלוטין לא עזרו לאבו-מאזן להתייצב על כס שלטונו.

לימור לבנת: מה עם ערפאת?

לימור לבנת: הוא היה נותן לו? נניח שהוא צדיק גדול.

יצחק הרצוג: ערפאת השפיע על התהליך באופן משמעותי.

יצחק הרצוג: עם זאת, אם היתה ישראל נותנת לאבו-מאזן נכס מוחשי כדי להראות לציבור שלו, זה היה מאזן את הכוח של ערפאת, שבאותה עת היה בתקופה חלשה.

יצחק הרצוג: השרה ודאי תסכים אתי שכרגע יש חלון הזדמנות שממש חבל לפספס אותו – בד-בבד עם יישום תוכנית ההתנתקות.

לימור לבנת: אני מסכימה שצריך.

יצחק הרצוג: צריך לאתר גורם פלסטיני יציב שאפשר לעודד אותו ולהפעיל אותו כדי שיעשה זאת – לא בחיבוק דוב, אלא בצורה חכמה, מתוחכמת ובגיבוי בין-לאומי.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, לסיום אני רוצה להתייחס להערות של קודמי.

יצחק הרצוג: עם כל הסערה שאנחנו עוברים, אנחנו עוסקים בשני אתגרים נוספים: האתגר הראשון, הקשה ביותר, הוא העימות עצמו, כלומר העימות המתפתח בחברה הישראלית.

יצחק הרצוג: אנחנו חייבים לתת את הדעת על כך בכל הרמות – גם ברמה החינוכית, גם ברמה הערכית וגם ברמה האכיפתית, וצריך שתהיה קואליציה מכל סיעות הבית להיאבק בצורה מוחלטת בקריאות גנאי ובאיומים.

יצחק הרצוג: האתגר השני – והוא יעמוד לפתחנו מחר ובימים הקרובים – הוא התקציב.

יצחק הרצוג: עוד נעסוק בו.

יצחק הרצוג: זה דגל נפרד, זו זירה נפרדת לחלוטין שנצטרך להתמקד בה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אומר לך רק שאנחנו חושבים שהדגל הזה הוא דגל נפרד.

יצחק הרצוג: ודאי שהפכנו להיות הסיעה היציבה והאחראית ביותר בפרלמנט הזה, שהולכת בקו עקיב.

יצחק הרצוג: אנחנו לא מוכנים להיות פראיירים, כמו שאומרים בסלנג, וודאי לא קבלני המשנה של הממשלה, אם היא לא מוכנה לשוחח אתנו על התקציב.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה; לרשותך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו - סגן השר זאב בוים, ואחריו - חבר הכנסת יוסי שריד.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו עוסקים היום בחוק פינוי-פיצוי, ובמצבים כאלה תמיד עולה השאלה אם הכסף יענה את הכול.

מיכאל איתן: אני יכול לומר כאן שאני בהחלט מרגיש שלא בנוח, כמי שבמשך שנים היה אחד מהתומכים במפעל ההתיישבות, גם בגוש-קטיף גם בצפון השומרון, כמי שקרא לאנשים ללכת לשם, והיום אני, כחלק מהכנסת הזאת, חלק מהרוב בכנסת שהצביע לאשר את החלטת הממשלה, אומר להם: חברים יקרים, אם אומנם יתמלאו כל התנאים, בחודשים הקרובים ייתכן מאוד שתצטרכו לעזוב, ואנחנו נפצה אתכם.

מיכאל איתן: האומנם הכסף יענה את הכול?

מיכאל איתן: האומנם אפשר לקנות אותם בכסף?

מיכאל איתן: האומנם אפשר להציע להם כסף?

מיכאל איתן: נכון, זה אולי מביש, אבל יהיה מביש הרבה יותר אם לא נעשה גם את זה.

מיכאל איתן: אם אנחנו מתכוונים לעשות זאת, צריכים לעשות זאת בצורה המרבית שאנחנו יכולים.

מיכאל איתן: יש דברים שלא נוכל לפצות עליהם.

מיכאל איתן: יש אנשים שכבר לא יוכלו לזכות לפיצוי.

מיכאל איתן: אנחנו מסתכלים על חוק הפינוי והפיצוי הזה עם הרבה בושה ואחריות שאנחנו עצמנו נושאים בה לכך שהנהגנו, והיום אנשים צריכים לשלם איזה מחיר תמורת שינוי במדיניות שלנו.

מיכאל איתן: התהליך הזה הוא בהחלט תהליך קשה.

מיכאל איתן: קשה להם הרבה יותר מאשר לנו, אבל קשה גם לנו, וחלק מהפתרון הוא נכונות, הוא הבנה, והוא גם הקלה בפיצוי החומרי עד כמה שאפשר, ואפשר יותר ממה ששמעתי בשלב הזה שמוצע, ממה שהבנתי שמציעים.

מיכאל איתן: יש כאן היבטים נוספים, ההיבטים של הדמוקרטיה, של חופש הביטוי, של ההפגנה, של ההבנה שלנו שבאותו תהליך שאנחנו נושאים באחריות לו צריך לאפשר לאוכלוסייה שנפגעה להביע את מחאתה, כמו בכל מדינה דמוקרטית.

מיכאל איתן: מדובר על מחאה במסגרת החוק.

מיכאל איתן: מדובר על כך שאנשים יוכלו להפגין, שאנשים יוכלו להיאבק.

מיכאל איתן: לא מדובר על כך שיפגעו בסדרי השלטון, לא על כך שיפגעו בחיילים, לא על כך שיגרמו נזק וינהגו באלימות כלפי צדדים שלישיים.

מיכאל איתן: אבל מחאה פסיבית – בהחלט כן.

מיכאל איתן: אי-אפשר למנוע זאת מהם, לפחות את זכות המחאה והצעקה.

מיכאל איתן: אנשים באים אלי ואומרים לי: צריך לנקוט אמצעים נגד המפגינים.

מיכאל איתן: הממשלה מציעה הצעה שעל-פיה אלה שימשיכו להיאבק את המאבק הדמוקרטי יקבלו פיצוי יותר נמוך.

מיכאל איתן: אני שואל: האם יש לכך הצדקה?

מיכאל איתן: האם זה הוגן?

מיכאל איתן: אומרים לי: למה לא?

מיכאל איתן: מדוע הממשלה שצריכה לשאת בנטל הפינוי היותר קשה נגד אלה שלא הולכים מרצונם, מדוע שלא תקזז את ההוצאה שתהיה לה בפינוי מסכום הפיצוי?

מיכאל איתן: אני טוען שזאת גישה מוטעית.

מיכאל איתן: יש לדמוקרטיה מחיר, והממשלה שלנו כממשלה דמוקרטית פועלת הרבה פעמים בהרבה מישורים נגד מפגינים מסוגים שונים, ולא שמעתי פעם אחת שבאים למפגינים ואומרים להם: אתם תישאו בהוצאות ההפגנה.

מיכאל איתן: ראיתי הפגנות שעלו מיליארדים.

מיכאל איתן: ראיתי את עובדי שדות התעופה משתקים את הכניסה והיציאה מהארץ, פגיעה אדירה בעשרות אלפי אנשים, בעסקים שלהם, פגיעה אדירה במשק התיירות, פגיעה אדירה בתקציב המדינה, שלא לדבר על מקרים שבהם הם השתלטו על המסלולים ושיתקו את התחבורה האווירית לחלוטין.

מיכאל איתן: האם קרה פעם אחת שמישהו בא ואמר, עם סיום הסכסוך הזה, שעכשיו ינכו משכר העובדים האלה את כל ההוצאות הכבדות שהם גרמו במסגרת הבעת המחאה ומימוש זכות השביתה?

מיכאל איתן: בכל אופן, כשאנחנו משווים בין שתי העילות, כאן יש אנשים שנלחמו על פרנסתם, שהיא לא מהצנועות במשק, ואילו כאן יש אנשים שנאבקים על הבתים שלהם.

מיכאל איתן: יש אנשים שנולדו בבתים האלה.

מיכאל איתן: יש אנשים שאומרים: זה הדבר היקר לנו מכול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מיכאל איתן, אנא ממך, תשתדל לסיים.

מיכאל איתן: בסדר.

מיכאל איתן: לכן אני מתייחס דווקא מההיבט הזה: מצד אחד אני שומע קולות מימין ומשמאל, שצריך לבצע את מהלך ההתנתקות ולסייע לשקם את האנשים, שבסופו של דבר, כפי שאמרתי קודם, אנחנו שלחנו אותם, אנחנו היינו אחראים לזה שהם נמצאים שם, ומצד שני באים בהצעות שפוגעות בזכותם הבסיסית להביע מחאה, ואני כמובן לא כולל בזכות להביע מחאה שום זכות לפגוע בצדדים שלישיים, להפעיל אלימות ולפגוע בסדרי השלטון והממשל של מדינת ישראל.

מיכאל איתן: אני מאוד מקווה שהצעת החוק בעניין הפינוי והפיצוי, שכוללת בתוכה בחלק אחד את המרכיב של הפיצוי הכספי, תצא מכאן בהחלטה, ברמה הגבוהה ביותר שהמשק הישראלי יכול להרשות לעצמו, לפצות את האנשים הללו.

מיכאל איתן: ולגבי החלק השני בהצעת החוק, שכולל שורה ארוכה של הוראות עונשיות, של דברים שקשורים בפינוי עצמו ופוגעים בזכויות אדם – אני מאוד מקווה שכשהחוק יצא מהכנסת הוא יצא עם המידה המאוזנת הנכונה של הצורך, מצד אחד, לבצע את החלטות הממשלה, אבל מצד שני, לעשות את זה לפעמים בקושי, לפעמים עם עוד כוח-אדם, לפעמים עם עוד סבלנות, כאשר אנחנו יודעים שבסופו של דבר אנחנו מחויבים לשמור גם על זכויות האדם של מי שכרגע נמצאים בשעה קשה ורוצים להביע את מה שהם יכולים עוד להביע, את המחאה על מה שנעשה להם.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

אלי בן-מנחם: סגן השר זאב בוים - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יוסי שריד, בבקשה.

אלי בן-מנחם: לרשותך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו – חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, ביום כזה אי-אפשר לפתוח בדברים בלי לשוב ולהוקיע בכל לשון של הוקעה את הגילוי הרצחני האחרון של הטרור, ולחזור ולהזכיר שטרור לעולם הוא בלתי נסלח, לעולם הוא בלתי נסבל, ולעולם אין להצדיק אותו.

יוסי שריד: גם כיבוש איננו יכול להצדיק בשום פנים ואופן טרור, וטרור איננו יכול להצדיק כיבוש.

יוסי שריד: יכול מאוד להיות, אדוני היושב-ראש, שמחר-מחרתיים, לאחר הבחירות בארצות-הברית, העולם החופשי יצטרך לטכס עצה, בינו לבין עצמו, מה בכל זאת ייעשה בטרור הזה, שלעולם אסור בשום פנים ואופן להתפשר אתו, אבל איך בכל זאת העולם החופשי בחזית מאוחדת נוקט צעדים שאינם מרחיבים לפחות את מעגל הטרור ואת מעגל הטרוריסטים הנקלים האלה.

יוסי שריד: אנחנו נתמוך בהצעת החוק פינוי-פיצוי, פיצוי-פינוי, ואולי אני אתחיל את הדברים באמירה האחרונה של חבר הכנסת איתן, כי היא אמירה שלפי דעתי לא רק מערפלת את הראייה הנכונה אלא משבשת אותה לחלוטין – "אנחנו שלחנו אותם".

יוסי שריד: אנחנו לא שלחנו אותם.

יוסי שריד: קודם כול, אני לא יודע מי זה "אנחנו".

יוסי שריד: אני לא זוכר ששלחתי אותם - - -

מיכאל איתן: אני רוצה להסיר מכשלה מפיך.

מיכאל איתן: כששומעים חצאי דברים - - -

יוסי שריד: שמעתי את הדברים במלואם.

מיכאל איתן: ה"אנחנו" לא התייחס אליך, אלא אלי.

יוסי שריד: אז אני לא יודע מי זה "אנחנו".

מיכאל איתן: - - -

יוסי שריד: בסדר, הבנתי שאתה שלחת אותם ואני לא שלחתי אותם.

יוסי שריד: לא רק שלא שלחתי אותם, אלא גם כאשר הם הלכו לשם ראינו חובה לעצמנו להזהיר אותם מפני ההליכה הזאת.

יוסי שריד: לא חשוב כרגע מי שלח אותם ומי לא שלח אותם, אם כי זה מאוד-מאוד חשוב מבחינות מסוימות, אלא שעל-פי ההגדרה, אדוני היושב-ראש, האנשים האלה, שנשלחו, אינם קטינים.

יוסי שריד: אני לא יודע איך אתה – אני מניח שזה נכון גם לגביך – אותי לא שולחים לשום מקום שאני לא רוצה להישלח אליו.

יוסי שריד: נניח שמישהו ירצה לשלוח אותי, נו, אז מה?

יוסי שריד: ירצה – רצון כביר.

יוסי שריד: מדובר באנשים מבוגרים, באנשים ריבוניים, באנשים שאמורים להיות בעלי שיקול דעת.

יוסי שריד: הם הלכו לשם באופן מודע, הכול היה ברור.

יוסי שריד: הם ידעו שהם הולכים לארץ מריבה, הם ידעו שהם הולכים לארץ שגורלה לא הוכרע, לארץ שהעתיד שלה, במקרה הטוב, לוט בערפל, ובמקרה היותר גרוע – אבל היותר נכון – ברור לגמרי שהיא לא תישאר בידינו.

יוסי שריד: זה נכון לגבי כל השטחים – זה נכון גם לגבי הגדה המערבית, אבל זה נכון שבעתיים כאשר מדובר בעזה.

יוסי שריד: מה החידוש שיש כאן?

יוסי שריד: עזה לא השתנתה, 300 קילומטרים רבועים נשארים 300 קילומטרים רבועים; מיליון וחצי פלסטינים, עם ריבוי טבעי שהוא מהגבוהים בעולם, שרובם המכריע הם אפילו פליטים.

יוסי שריד: האנשים האלה, אנשים מבוגרים, הלכו לשם כדי להשתתף במאבק פוליטי, כדי להכריע את הכף בעצם נוכחותם באותה ארץ מריבה.

יוסי שריד: נניח שלא היה איש במדינה שהיה מזהיר אותם מלכתחילה, ואומר להם: אל תאמינו לכל האנשים האלה שמספרים לכם שכדאי ללכת לשם וצריך ללכת לשם ודין ההתנחלויות האלה כדין נגבה.

יוסי שריד: אל תאמינו להם, כי האנשים האלה הם אנשי תעתועים, ולא בפעם הראשונה הם מכשילים אתכם, והם ימיטו עליכם אסון.

יוסי שריד: המצב עכשיו הוא באמת מצב קשה מבחינת המתנחלים, אבל אי-אפשר לטעון כאן לתמימות.

מיכאל איתן: מה עם אלה שנולדו שם?

יוסי שריד: אנשים מבוגרים קיבלו על עצמם אחריות; הם רצו להשתתף במאבק הפוליטי, הם רצו להכריע את הכף, אבל מה לעשות, הכף לא הוכרעה גם כאשר נקבעו כך וכך עובדות מוגמרות בשטח, כביכול – שהיום אנחנו יודעים שהן לא מוגמרות כל כך – בצלמן ובדמותן של 200 התנחלויות בגדה וכ-20 התנחלויות ברצועת-עזה.

יוסי שריד: אשר על כן גם לא מדובר בטרנספר.

יוסי שריד: כאשר מדברים על טרנספר מדברים על פשע נגד האנושות.

יוסי שריד: כל פעם אני שומע שגם מצטטים איזה מאמר שלי שהוציאו מהגנזך – ידוע לכל העולם שאני מתנגד תקיף, מאז ומעולם, לכל גילוי של סרבנות, מכאן ומכאן.

יוסי שריד: אני לא נותן בהם סימנים ולא מוצא בהם הבדלים.

יוסי שריד: יש הבדלים, אבל אני לא חושב שההסברים המלומדים שלנו יועילו.

יוסי שריד: אני נגד סרבנות – אבל מישהו מצא איזה מאמר שלי שאומר אמירה מאוד פשוטה ומובנת מאליה, שכל אחד ודאי יסכים לה, אני גם מניח שגם חבר הכנסת מיקי איתן יסכים, שאם מבצעים טרנספר, שהוא פשע נגד האנושות, אסור בשום פנים ואופן לתת יד לביצוע פשע נגד האנושות.

יוסי שריד: כאן לא מדובר בטרנספר.

יוסי שריד: כבר אמרתי שהאנשים ידעו – האנשים ידעו לאן הם הולכים; הם הלכו בעיניים פקוחות; הם הלכו מתוך הזדהות; לפעמים הם עשו את זה – אולי לא כל כך ברצועת-עזה – אפילו למגינת לבן של ממשלות, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: לפעמים אפילו הממשלות לא הסכימו.

יוסי שריד: אז עשו את זה בדרכי רמייה, והקימו התנחלויות מאחורי הגב, ורובן הגדול של ההתנחלויות קמו בשעתן כמו מה שנקרא היום "מאחזים לא חוקיים", ואת האישור קיבלו רק בדיעבד.

יוסי שריד: אז מה הטענה?

יוסי שריד: אומרים גם: "משאל עם".

יוסי שריד: אני לא זוכר שאמרו לשאול את העם כאשר היה ידוע שהנושא הזה כולו שנוי במחלוקת.

יוסי שריד: מישהו הציע אז משאל עם?

יוסי שריד: אני לא זוכר שאי-פעם שאלו את פי.

יוסי שריד: גם אני אחד מהעם – אחד העם – ואף פעם לא שאלו את פי.

יוסי שריד: לכן, למה אני מטפל במושגי היסוד האלה, אדוני היושב-ראש?

יוסי שריד: כי כל העניין, יש בו המון תעתועים ואחיזת עיניים ורמייה ושטיפת מוח.

יוסי שריד: עכשיו נפל הפור, והפה שקרא להם ללכת לשם הוא הפה שקורא להם עכשיו לצאת משם.

יוסי שריד: אותו פה; או אותם פיות - הרי אי-אפשר לשכוח את חלקה של מפלגת העבודה בעניין הזה, כי היסטורית היא בעצם זרעה את זרע הפורענות.

יוסי שריד: עכשיו קוראים להם חזרה, וצריך לנהוג אתם בהתחשבות ובהבנה.

יוסי שריד: זו לא גזירה שהעולם לא ידע כמוה באכזריותה.

יוסי שריד: אני לא רוצה לומר שזה כאילו לעבור דירה, אבל זה ודאי לא טרנספר.

יוסי שריד: זה יותר לעבור דירה מאשר טרנספר, ובתנאים – ובתנאים, אדוני היושב-ראש – שכל מי שהיה אי-פעם קורבן של טרנספר היה רוצה לעבור טרנספר דה-לוקס כזה.

יוסי שריד: אז בנדיבות, בהתחשבות – בנדיבות בהחלט כן – אבל לא בהפקרות.

יוסי שריד: על-פי ההצעה הזאת אני מתרשם שיכול לחול כאן חלילה הכלל של דמי לא יחרץ, כלומר דמי לא יתפרץ, דמי לא יתפרע, דמי לא יפגע בחיילים – כל מיני דמים – ויהיו מוכנים לשלם כהנה וכהנה ולשטוף בכספים שאין.

יוסי שריד: יש אנשים רעבים; יש ילדים רעבים.

יוסי שריד: לא היינו צריכים להגיע לבוקר הזה כדי לדעת שיש ילדים רעבים בארץ.

יוסי שריד: אז גם בעניין הזה – בחוש מידה, ולא בכל סכום ולא בכל מחיר.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת שריד.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, בבקשה.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דומני שידוע, גם לפי מקומות הישיבה שלנו, שהשקפת עולמו ועמדתו של חבר הכנסת יוסי שריד שונות לחלוטין מאלה שלי.

נעמי בלומנטל: כשאני שומעת את דבריו אני מוכרחה לומר שאני מתקוממת, ונראה לי שכאשר חבר הכנסת שריד אומר שהתיישבו שם אנשים שידעו מראש שזאת ארץ שעתידה לוט בערפל, והיה ברור שהשטח לא יישאר בידינו – אפשר לומר אותו דבר לגבי כל החזון הציוני.

נעמי בלומנטל: גם הורינו, כשהגיעו לארץ, לא ידעו מה העתיד של המדינה - - -

יוסי שריד: לא.

יוסי שריד: אני לא יודע מה ההורים שלך חשבו, אבל ההורים שלי חשבו אחרת.

נעמי בלומנטל: אני לא רוצה להשוות בין הורינו, אבל נדמה לי - - -

יוסי שריד: לא, יכול להיות ששלך יותר טובים.

יוסי שריד: ההורים שלי - - -

נעמי בלומנטל: אני בטוחה שכשהם הגיעו – נדמה לי שהם הגיעו באותן שנים – גם הם הגיעו לארץ לא ברורה לחלוטין, עדיין לא היתה מדינה והם לא ידעו מה יהיה גורלם למחרת היום.

נעמי בלומנטל: לא זה העיקר.

יוסי שריד: זה לא היה שנוי במחלוקת בתוכנו.

יוסי שריד: כולנו ידענו, והורינו כולם ידעו, בלי יוצא מן הכלל, שהם באים לכאן כדי לבנות בית לאומי.

יוסי שריד: עזה היתה שנויה במחלוקת בינינו – בינינו.

נעמי בלומנטל: נכון, אבל אני בטוחה שהיו כאלה שהיו מוכנים לגבולות 1948, לגבולות צרים יותר, והיו כאלה שחשבו שלא צריך להסתפק בכך כאשר מדברים על מדינה יהודית.

נעמי בלומנטל: ברור לחלוטין שהשקפות עולמנו הן שונות מהיסוד.

נעמי בלומנטל: לכן, אני רוצה להתייחס למה שמונח כאן לפנינו ונקרא: הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות.

נעמי בלומנטל: כל מלה בחוק הזה מקוממת אותי.

נעמי בלומנטל: מכיוון שהחוק רווי מלים, אני יכולה לומר שההתקוממות שבתוכי הולכת וגוברת עם כל מלה.

נעמי בלומנטל: במה הדברים אמורים - נראה לי שחוק מסוג זה לא היה מעולם על שולחנה של כנסת ישראל.

נעמי בלומנטל: להלכה, חוק ככל החוקים.

נעמי בלומנטל: זה מזכיר לי ולרבים מאתנו חוקים אחרים, כאילו הכול מסודר, אופן לאופן, מלה מלה, הכול כל כך מאורגן ומסודר, ואז יבואו ויאמרו לנו: זה חוק של מדינת ישראל.

נעמי בלומנטל: זה חוק שהוא בושה למדינת ישראל, משום שלהצעת החוק הזאת שנדונה כאן יש משמעות רחבה בדברי הימים של עם ישראל.

נעמי בלומנטל: אפשר לומר שמאז הוגלינו בכוח הזרוע מארצנו, מגורשים הפעם ואומנם מגורשים יהודים מארץ-ישראל.

נעמי בלומנטל: רכושם למעשה מוחרם ונשללת זכותם למחות.

נעמי בלומנטל: אך הפעם אנו לא מדברים על כובש זר שמגרש יהודים מאדמתם אלא על ממשלה נבחרת, וכאן כנסת ישראל.

נעמי בלומנטל: ההתנהלות הזאת היא משוללת לחלוטין ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, כפי שהם משתקפים גם במגילת העצמאות וגם בחוקי-היסוד של מדינת ישראל, ואפילו בחוק נאור ומתקדם כמו חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

נעמי בלומנטל: יש כאן לפנינו מהלך, שבעיני הוא מהלך מהותי בסיסי.

נעמי בלומנטל: הוא לא רק שגוי, אלא במהותו סתירה מוחלטת לציונות.

נעמי בלומנטל: אין כאן שאלה שאוהבים לעסוק בה - שר זה הצביע כך ושר זה הצביע אחרת, בגלל הכיסא, בגלל קוניונקטורה פוליטית מסוימת ברגע מסוים.

נעמי בלומנטל: לא אלה פני הדברים.

נעמי בלומנטל: מדובר כאן על מהות קיומנו.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שלאף אחד אין הזכות לשלול, לגזור, לגרש אנשים ממקומותיהם.

נעמי בלומנטל: בדיון בוועדת חוץ וביטחון היו לא מעט חברי הכנסת שאמרו: אז מה יש?

נעמי בלומנטל: עוברים דירה.

נעמי בלומנטל: האם מישהו כאן בכנסת הכריחו אותו, חוץ מחבר הכנסת הנדל, שזה מה שעומד להתרחש לגביו, אם אומנם החוק הזה ייושם, ואם התוכנית הקלוקלת והרעה הזאת תיושם, ואני לא מאמינה שהיא תיושם, מפני שזאת תוכנית שאין בה היגיון מלכתחילה.

נעמי בלומנטל: אין בה ולו נדבך אחד שיכול להצביע על אחריות בסיסית לביטחונה של מדינת ישראל.

נעמי בלומנטל: אני לא רוצה לדבר רק על נושא זכויות האדם בה.

נעמי בלומנטל: אין כאן שום דבר שאומר שיש פה איזו בשורה.

נעמי בלומנטל: אפילו כשעמדנו כאן ודיברנו כנגד הסכמי אוסלו, שגם בהם לא היה שום היגיון, אבל לפחות היה איזה הסכם.

נעמי בלומנטל: אתה עמדת מול מישהו שתקע לידך או חתם לך שאם תעשה כך וכך ויתורים מרחיקי לכת, טיפשות שאין דוגמתה, אבל לפחות אמרת, הנה, לפנינו יש איזו קבוצה, יש איזו ישות שאתה אומר לה: אם אנחנו נפעל כך אתם תפעלו כך.

נעמי בלומנטל: כאן אנחנו באים ואומרים: ניקח אותם 8,000 מתיישבים, וגם בצפון-השומרון, עם כל ההשלכות הביטחוניות של זה, ונגרש אותם, חד-משמעית.

נעמי בלומנטל: איזה מין דבר זה?

נעמי בלומנטל: מי שחלילה יתקוממו אל מול העוול שייעשה להם, אנחנו עוד נראה אותם מושלכים לבתי-הסוהר.

נעמי בלומנטל: אין אח ורע לחוק הזה בספר החוקים של מדינת ישראל.

נעמי בלומנטל: אני מקווה שהוא לא יצא לפועל.

נעמי בלומנטל: אני מקווה שלא יהיה לו רוב, וכולי תקווה שלא יהיה המשך לסוג כזה של חקיקה, עם הסמכויות הבלתי-מוגבלות כמעט שיש כאן לראש הממשלה מבחינת פינוי שטח, גירוש יהודים.

נעמי בלומנטל: אנחנו לא נוכל לתת לזה יד.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת נעמי בלומנטל.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה; לרשותך עשר דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת דניאל בנלולו, ואחריו - חברת הכנסת אורית נוקד.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אנחנו עומדים לנאום על החוק, חוק יישום תוכנית ההתנתקות, התשס"ה, כך הוא נקרא, אוי לנו שהגענו לכך.

שאול יהלום: בכלל, הצער שהיה צריך לאפוף את כל חברי הבית, איך הגענו למצב שאנחנו באים ומיישמים חוק, איך אנחנו מסכימים ליישם החלטת ממשלה שמדברת על עקירת אנשים על לא עוול בכפם, אנשים שבאו כחלוצים על-פי החלטת כל ממשלות ישראל, בנו בתים, הפריחו שממות, ובשום מקום לא לקחו שטח של מישהו.

שאול יהלום: כל השטחים, כל הבתים, כל שטחי החקלאות נבנו על דיונות, על שטחים של הממשלות למיניהן, על שטחים לא מיושבים.

שאול יהלום: הפריחו שממות, הולידו ילדים ונכדים, ואנחנו אומרים להם: אתם מפונים מבתיכם, כמובן למרות רצונכם, באכזריות קשה ונוראה של מי שהגה את התוכנית בראשות הממשלה.

שאול יהלום: אני יודע שיש בתוכנו אנשים שאומרים: למען שלום אנחנו צריכים להקריב הרבה קורבנות, וייתכן מאוד שבין הקורבנות יהיה גם פינוי שטחים ביש"ע.

שאול יהלום: אף-על-פי שאני מתנגד לכך וחושב שבחלק מהשקפת העולם הזאת קיימת טעות, אני מרים את הידיים מול ההיגיון.

שאול יהלום: יש היגיון שאומר: סכסוך שמתמשך כל כך הרבה שנים, אם אנחנו הולכים ועושים פה שלום, אם מדובר על שלום אמת - אף שבאוסלו חשבנו שמגיעים לשלום והגענו למלחמה עקובה מדם, שהביאה אסונות על גבי אסונות, אבל לפחות היה היגיון, הולכים לקראת שלום ואתה מקריב הרבה.

שאול יהלום: יש מי שיגיד: תקריב אפילו פינוי יישובים, אחר יגיד בלי פינוי יישובים.

שאול יהלום: נניח.

שאול יהלום: אבל כאשר ההקדמה לכל תהליך ההתנתקות על-ידי ממשלת ישראל אומרת במפורש, שתהליך ההתנתקות נובע מזה שאין לנו היום פרטנר לשלום - על זה אתה מוציא, מגרש, מטרנספר אנשים מבתיהם?

שאול יהלום: הרי זה עוול אנושי שאין דומה לו.

שאול יהלום: הרי כל אדם, כל אחד מאתנו יכול לראות את זה בכל מקום בארץ.

שאול יהלום: אני אחד מאלה שביקרו ביישובים עצמם.

שאול יהלום: ביקרתי בחגיגותיהם, בחגיגות הכנסת ספר תורה, בחנוכת בתים, בחגיגות של ימים טובים, בחגיגות גן.

שאול יהלום: אתה רואה איך הילדים הקטנים נקשרים למקום.

שאול יהלום: אתה רואה את היופי, אתה רואה את השירה, אתה רואה את הבכי של ההתרגשות, אתה רואה מה פירוש שלושה דורות.

שאול יהלום: אתה גם רואה את ההתקשרות של האנשים שהקיזו את דמם במקום הזה.

שאול יהלום: הרי אנשים מסרו את דמם ונפשם.

שאול יהלום: חבל-עזה רווי בדמם של הרוגים, של פצועים.

שאול יהלום: כך נקשרים למקום.

שאול יהלום: בא ראש הממשלה ועושה את הבלתי-נתפס.

שאול יהלום: אני אומר לחברי - ואין צורך לדבר עם חברי מהמרכז וימינה, הם מבינים זאת.

שאול יהלום: אני אומר לחברי שבשמאל, ראש מפלגת יחד, יוסי ביילין, אומר באותו היגיון: הרי חלק מהעניין לאותם אנשים שלא רוצים לקשור את עצמם ליישובים, ואומרים: אנחנו מוכנים לתת הרבה מהשטחים כשיבוא שלום.

שאול יהלום: הם מבינים שהשלום יושג כאשר נבוא למשא-ומתן, ונשלם בשבילו הרבה.

שאול יהלום: הרי הסיכוי היחיד לשלום הוא אם אתה בא אליהם ובידך הרבה הרבה תשלומים, כדי לשלם ולהשיג את השלום.

שאול יהלום: והם, הפלסטינים הערבים, הם מעריכים קרקע, הם מעריכים אדמה, הם לא רואים בנכסי דלא ניידי דברים שהם כעין נכסי דניידי.

שאול יהלום: וכשתבוא אליהם, עם מה תבוא?

שאול יהלום: עם מה תבוא לשלום, אם אתה מוסר כל כך הרבה מנכסיך?

שאול יהלום: אפילו לדידכם אתם, אנשי השמאל, שרוצים להגיע לשלום, הרי אתם מבינים שהשלום יושג רק אם יבואו לשולחן המשא-ומתן עם בוכטות של נכסים, אם תוכלו להגיד לבר-שיחכם: רבותי הערבים, תראו מה אתם מרוויחים.

שאול יהלום: מה אמרו לנשיא מצרים?

שאול יהלום: אתה מרוויח את כל חצי האי סיני, אתה מקבל כל כך הרבה שטח, אתה יכול לבוא לעמך ולהגיד: תמורת השלום הקר עם מדינת ישראל השגתי כל כך הרבה שטחים.

שאול יהלום: אבל תתארו לכם שנשיא מצרים היה מקבל תוכנית התנתקות שנה או שנתיים לפני קמפ-דייוויד, והיה בא ראש ממשלת ישראל, ונותן את כל חצי האי סיני, או מחצית מזה.

שאול יהלום: ספק אם היינו משיגים שלום עם מצרים.

שאול יהלום: היה בא נשיא מצרים, ומה הוא היה מקבל ממדינת ישראל?

שאול יהלום: עם מה הוא היה מפרש לעמו רווי השנאה שהוא עשה שלום?

שאול יהלום: אני יודע שיש כאלה שאומרים: מאחר שהתנגדנו להתנחלויות, כל התנחלות שאתה מוריד – טוב הדבר.

שאול יהלום: אבל זאת לא גישה ריאליסטית.

שאול יהלום: הגישה הריאליסטית צריכה לומר: לשמור מקסימום נכסים לפחות כערובה עד שיבוא שלום.

שאול יהלום: לכן, הכאב הוא כפול, הוא כאב לדידם של אלה שנעקרים, הוא כאב לדידם של אלה שמאבדים נכסים, שיכלו, אולי בעתיד, להביא שלום.

שאול יהלום: יש כאן כאב כפול, גם מימין וגם משמאל.

שאול יהלום: דבר נוסף, אני חוזר עכשיו מכנס שדרות.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, כנס שדרות הוא כנס של החברה הערכית בישראל, שאומרת: יש ערכים חברתיים, והיא עושה כנס למימושם, להגות בהם.

שאול יהלום: הייתי אומר שזה במידה מסוימת מול כנסי העשירים ובעלי הנכסים, כל ראשי המשק, שמתכנסים בקיסריה, כנס קיסריה, כנס הרצלייה.

שאול יהלום: אומרים: אנחנו נראה לכם שיש כנס של ערכים חברתיים.

שאול יהלום: דנו שם באמת במצב הקשה של החברה.

שאול יהלום: דנו שם במצב, רק אתמול פורסם סקר שלפיו 20% מילדי ישראל הולכים לישון רעבים, בלי ארוחת ערב.

שאול יהלום: דנו שם בסקרים שמראים עד כמה מערכת הבריאות בישראל לא משלימה את מה שהיא הבטיחה בחוק הבריאות.

שאול יהלום: דנו שם במצבם הקשה של הקשישים.

שאול יהלום: מעבר לבעיות הערכיות, כל אחד יודע שהבעיה העיקרית בבסיס כל הבעיות החברתיות של מדינת ישראל היא תקציב, היא כסף.

שאול יהלום: אין רוע.

שאול יהלום: הרי אם היה כסף לאוצר - האוצר קופץ את ידו ואומר: אין כסף.

שאול יהלום: אז אומרים: תוסיף קצת הוצאות לממשלה.

שאול יהלום: הוא אומר: אני אוסיף הוצאות לממשלה?

שאול יהלום: יש חוק של איזון התקציב, אני לא מוכן להוסיף על אחוז הגירעון, כי אני צמוד לחוק.

שאול יהלום: והנה, רבותי, הפלא ופלא, תוכנית ההתנתקות, שאינה מביאה שלום, שהיא פרי רוחו והגותו של אדם אחד, ראש ממשלת ישראל, שמעולם לא נדונה בשום פורום רציני, שמעולם לא התקבלה בשום פורום רציני - לזה פתאום יש כסף.

שאול יהלום: אומרת הצעת החוק בעמוד הראשון, שהתקציב שיידרש לביצוע החוק הוא עד 3 מיליארדי שקלים, וכל אחד יודע שזאת רק ההתחלה, וברגע שימשיכו, יהיו כל מיני תיקוניםבחוק.

שאול יהלום: כך חוזים, שהחוק הוא התחלתי, וכשהוא יעבור לוועדת הכספים הוא יקבל הרים, תלים ותוספות ויגיע בסוף לעלות כפולה, ל-6 מיליארדים.

שאול יהלום: אחד מחברי הכנסת, אורי אריאל, אומנם מדבר גבוהה גבוהה נגד ההתנתקות, אבל כבר עובד קשה מאוד על חוק לפיצוי המתנחלים שלפיו לא ישלמו מס הכנסה.

שאול יהלום: אם כן, כל אחד מבין שכל הכסף הזה לא יחזור לאוצר.

שאול יהלום: בוודאי יקבלו את העניין שלא ישלמו מס הכנסה.

שאול יהלום: גם לפי החוק האחוז של מס הכנסה הוא מזערי.

שאול יהלום: זאת אומרת, מדובר כאן על מיליארדים.

שאול יהלום: הרי כל אחד מבין, שאם את המיליארדים האלה היתה היום ממשלת ישראל נותנת, אם היתה אומרת, אני נותנת לבריאות, אני נותנת לקשישים, אני נותנת לפגים, אני נותנת לזקנים, אני נותנת לקצבאות הביטוח הלאומי - היינו מגיעים למצב שכולם היו רואים איזו חברה מתוקנת אנחנו, ואילו היום הפער החברתי עומד לקעקע בנו, עומד לחדור לכל פינה וליצור חברה מפורדת ושנואה.

שאול יהלום: בכנס הוצגה סטטיסטיקה, שלפיה פער ההכנסות בין העשירון התחתון לבין העשירון העליון - פי-22.

שאול יהלום: הרי זה מדהים, פי-22, במדינה שלנו.

שאול יהלום: לזה אין כסף, אין כסף לחברה.

שאול יהלום: בעניין הזה אומרים: לא נעז לפגוע בגודל הגירעון, לא נעבור על חוק הגירעון.

שאול יהלום: אבל כדי לעקור את היהודים ממקומם לפתע פתאום יש כסף, לפתע פתאום הכול ניתן והכול אפשרי.

שאול יהלום: אני עדיין קורא מכאן, אדוני היושב-ראש, לחברי היקרים, לראש הממשלה, לסיעת הליכוד, לשמאל כולו: אנא, בואו נתפכח, גם לגופה של התוכנית, גם לעניין השארת נכסים כערובה בידינו, גם לעניין הקרע הנורא שהתוכנית הזאת יוצרת, ללא הליכים דמוקרטיים מוקדמים, כגון מצע בחירות של מפלגה שרוצה לבצע את זה, מצע בחירות של ראש ממשלה שרוצה לבצע את זה.

שאול יהלום: העניין נפל כהפתעה, כרעם ביום בהיר על כולנו, בניגוד למי שהיה חולם על אריק שרון ועל מדיניותו, שעודדה כל הזמן את ההתיישבות שם.

שאול יהלום: מפאת כל הדברים האלה אני קורא לכל הממשלה, לקואליציה, לסיעת הליכוד, למפלגת העבודה ולשמאל: תעשו רגע של חושבים, ולפחות בואו נשב יחד – לא לממשלת אחדות שתבצע את ההתנתקות, אלא לאחדות שתחשוב אם אנחנו לא הולכים למהלך שהתוצאות שלו יהיו הרות אסון לחברה הישראלית לאורך עשרות, עשרות, עשרות בשנים.

שאול יהלום: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה רבה לחבר הכנסת שאול יהלום.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אורית נוקד, בבקשה.

אלי בן-מנחם: לרשותך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דניאל בנלולו לא נמצא, לכן קראתי לך.

אלי בן-מנחם: אחרייך - חבר הכנסת רוני בר-און.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שאול יהלום, כנסת ריקה, ראשית - - -

אלי בן-מנחם: למה ריקה?

אורית נוקד: ככה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שאול יהלום נמצא כאן.

אורית נוקד: אמרתי, ואחר כך אמרתי "כנסת ריקה".

אורית נוקד: ראשית, ברצוני לשלוח מכאן תנחומים למשפחות ההרוגים ואיחולי החלמה לפצועים.

אורית נוקד: הפיגוע ומעשי הטרור, שמטרתם לחבל בכל מהלך שיכול לשנות את המציאות כאן, לא ישנו את העובדה שמהלך ההתנתקות כבר יצא לדרך.

אורית נוקד: אני מקווה שבסופו של דבר, כשכל הצדדים יהיו בשלים ומוכנים, תהיה אפשרות להגיע להסדר שיכיר בשתי מדינות שחיות זו לצד זו בשלום.

אורית נוקד: ביוני קיבלה הממשלה החלטה שנושאה: תוכנית ההתנתקות המתוקנת.

אורית נוקד: זאת אותה החלטה שהתקבלה לאחר אותה פשרה מפורסמת, ועל התוכנית הזאת הצבענו בכנסת לפני כשישה ימים.

אורית נוקד: מטרת החוק שלפנינו היא ליישם את החלטת הממשלה והכנסת באופן שיסדיר את הפינוי של הישראלים ונכסיהם מחבל-עזה ומהשטח בצפון השומרון, וכל זאת תוך מתן פיצוי הוגן וראוי.

אורית נוקד: אני תומכת בחוק, משום שאני רואה בחוק הזה את הנגזרת של ההחלטה שהתקבלה, החלטה שהיא היסטורית בעיני, שבכוחה לשנות ולפרוץ את הדרך למציאות אחרת.

אורית נוקד: לא אכנס כאן לפרטים מדוע, על כך דנו בהרחבה לפני שבוע.

אורית נוקד: חבר הכנסת יהלום, אני רוצה לומר לך שיש דעה, ואפילו דעה רווחת, שתוכנית ההתנתקות יכולה להביא גם לתפנית בנושאים החברתיים-הכלכליים.

שאול יהלום: סוף-סוף יהיה אפשר - - -

אורית נוקד: יש הרבה שאומרים.

אורית נוקד: דרך אגב, אני רוצה להגיד כאן, במאמר מוסגר, שעל מנת לעסוק בנושאים חברתיים - מי כמוך יודע את זה, כי אתה עוסק בזה כמעט כל השנה - לא חייבים להיות דווקא היום בכנס בשדרות שנערך בדיוק שעה שהכנסת נמצאת בעבודה.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אורית נוקד, סליחה, אבל אם אינני טועה, גם כנס הרצלייה נערך כאשר היתה פעילות בכנסת.

אורית נוקד: דרך אגב, כנס הרצלייה היה ביום חמישי אחר-הצהריים ובערב.

אורית נוקד: זה קל יותר.

אלי בן-מנחם: לא.

אלי בן-מנחם: זה היה בשעות הכנסת.

שאול יהלום: מה פתאום?

אלי בן-מנחם: אם את לא הגעת לשם ואני לא הגעתי, אנחנו לא צריכים להאשים אותם בכך שיש פעילות בכנסת.

אלי בן-מנחם: בואי ונעזוב את זה.

אורית נוקד: לא.

אורית נוקד: אני יודעת מה אני אומרת, משום שאחר כך באים - - -

אלי בן-מנחם: לא שמעתי אותך אומרת זאת על כנס הרצלייה.

אורית נוקד: או.

אורית נוקד: קיי.

אורית נוקד: , אני לא שמעתי שבכנס הרצלייה העירו הערות לחברי כנסת שלא נכחו שם.

אורית נוקד: בכנס שדרות בשנה שעברה היתה ביקורת על כך שחברי כנסת לא נכחו שם, ואני חשבתי שזה לא נכון, כי מי שרוצה שחברי כנסת יהיו, יתכבד ויערוך את הכנסים בימי חמישי ושישי.

אורית נוקד: זו דעתי.

אורית נוקד: אבל לא משנה, וכרגע זו סטייה מהנושא.

אלי בן-מנחם: אוסיף לך דקה על הזמן, כי גזלנו לך.

אורית נוקד: בכל אופן, אתמוך בחוק.

אורית נוקד: מובן שאני אתמוך בכל החלטה תקציבית שתידרש לצורך ביצועו.

אורית נוקד: הבינותי שהחוק המוצע הוא פרי של לקחים והסקת מסקנות מהפינוי שהיה לפני כ-20 שנה בסיני, ויש לברך על כך.

אורית נוקד: החוק עוסק בהקמת מינהלה שתפעל על מנת לסייע למתיישבים בכל הקשור בתשלום הפיצויים.

אורית נוקד: היא תסייע להם תוך כדי מתן ייעוץ וליווי שיהיו נחוצים להם בתקופת ההתארגנות וההסתגלות.

אורית נוקד: היא תסייע להם לעבור למקום מגורים חדש ולמצוא תעסוקה הולמת.

אורית נוקד: נראה לי שהדבר החשוב ביותר הוא, שיינתן להם סיוע פסיכולוגי וסיוע בתחום הרווחה, וכן סיוע נדרש לצרכים מיוחדים של אנשים עם מוגבלויות.

אורית נוקד: אני חושבת שרעיון הקמת המינהלה הוא רעיון נכון.

אורית נוקד: יש כאן מחשבה על המתיישב.

אורית נוקד: יש כוונה לתת למתיישב כתובת אחת שאליה יוכל לפנות בצר לו.

אורית נוקד: אני חושבת שצריך לשים דגש בחוק על מתן פיצויים הולמים לכל מתיישב באופן שהוא יוכל לבצע את ההחלטות שלו מתוך בחירה חופשית.

אורית נוקד: דרך אגב, מתיישבים שעסקו בחקלאות והתיישבות, צריך לעודד אותם להמשיך ולעסוק בכך.

אורית נוקד: קראתי שניתנים גם תמריצים למפונים שיעברו להתגורר בנגב ובגליל.

אורית נוקד: אני חושבת שהתמריצים האלה נכונים, משום שחיזוק ההתיישבות בנגב ובגליל היה יעד לאומי של כל ממשלות ישראל לדורותיהן.

אורית נוקד: כאן יש לנו הזדמנות גם להגשים זאת הלכה למעשה.

אורית נוקד: חייבים להקל על המתיישבים עד כמה שאפשר את כאב הפינוי.

אורית נוקד: עם זאת, עם כל הכאב, אני מצפה שהמתיישבים יכבדו את החלטות הממשלה והכנסת, כדי שלא נצטרך לחזות שוב במראות שהיינו עדים להם בעת פינוי ימית.

אורית נוקד: בהזדמנות הזאת אני רוצה לחזק את יונתן בשיא.

אורית נוקד: אני מכירה אותו באופן אישי, ואני סבורה שהוא האיש הנכון במקום הנכון.

אורית נוקד: לסיום: ההתנתקות, על כל מכאוביה, היא הצעד הנכון לעת הזאת.

אורית נוקד: לפיכך, אני תומכת בהצעת החוק הזאת ומקווה שהיא תזכה לרוב בהצבעה.

אורית נוקד: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת אורית נוקד.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רוני בר-און - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אתי לבני, בבקשה.

אלי בן-מנחם: לרשותך חמש דקות.

אתי לבני: יש מישהו אחרי?

אלי בן-מנחם: הגעת בדיוק בזמן.

אלי בן-מנחם: יש פה רשימה ארוכה מאוד, ואני לא רואה אף אחד.

אלי בן-מנחם: אנחנו נמתין לך.

שאול יהלום: אני מוכן.

אתי לבני: חבר הכנסת יהלום יקדים אותי.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יהלום כבר דיבר רבע שעה.

אלי בן-מנחם: נמצא פה חבר הכנסת חזן, אבל אצטרך לעבור על הרשימה.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אתי לבני, הייתי מציע שבכל זאת תעלי, כדי לאפשר לאנשים להגיע.

אלי בן-מנחם: אחרי חברת הכנסת אתי לבני - חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חזן, הייתי צריך לדבר מזמן, אבל אני תורן.

אלי בן-מנחם: סגן היושב-ראש נסים דהן יחליף אותי.

אתי לבני: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, חוק פינוי-פיצוי שמונח על שולחננו, ועיינתי בו קמעה, ולא הספקתי הרבה, הוא בעצם השלמה להצבעה שקיימנו בשבוע האחרון, ההצבעה שאישרה את תוכנית ההתנתקות, והוא חלק מהתוכנית הזאת.

אתי לבני: אני מצפה שכמעט כל חברי הכנסת, גם אלה שהיו נגד תוכנית ההתנתקות, יצביעו בעד קבלת הפיצוי, כי אם אכן התוכנית הזאת תקרום עור וגידים, מגיע לאנשים האלה שנמצאים שם פיצוי הולם לפי מסקנות שהגיעה אליהם הוועדה.

אתי לבני: היא הופיעה גם לפני ועדת החוקה ונתנה את הקריטריונים והסבירה לפי מה היא פועלת, ואכן הביאה מוצר שנדמה לי שהוא מכיל את כל האלמנטים של פיצויי נזיקין או פיצויי נזק כאשר קורה מקרה כזה וצריך להחזיר את המצב של המתיישבים למצב שהם יוכלו לשקם את עצמם, להתחיל חיים חדשים, להתחיל עסקים חדשים, ויהיו להם כמה חודשי הסתגלות ומענקי העברה והם יוכלו לעבור בצורה הטובה ביותר את המשבר הזה שוודאי חלקם יעבור, הם וילדיהם.

אתי לבני: אני רק מקווה שבמהלך חקיקת החוק הזה ועדת הכספים, בתור אמצעי לחץ, לא תיכנע לכל מיני יוזמות - - -

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אתי לבני, תאפשרי לי לקרוא את השמות, כי קרה פה מצב שהרבה מאוד צריכים לדבר והם לא יודעים.

אלי בן-מנחם: אקרא את שמותיהם ואולי הם ישמעו זאת בחדר ויגיעו.

אלי בן-מנחם: אמרתי שאחרייך - חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

אלי בן-מנחם: אחריו - חברי הכנסת דוד לוי, ענבל גבריאלי, דוד אזולאי, דני יתום, מיכאל גורלובסקי, מאיר פרוש, אברהם פורז, איוב קרא, איתן כבל, אברהם הירשזון, אהוד רצאבי, צחי הנגבי, נסים זאב ומיכאל מלכיאור.

אלי בן-מנחם: עד כאן.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת אתי לבני, בבקשה.

אתי לבני: לא פתחת את מניין הזמן.

אתי לבני: אני על-זמנית.

אתי לבני: אני מקווה שבמהלך החקיקה של החוק לא ייכנסו או יוכנסו אליו תיקונים כאלה שלא יעמדו בקריטריונים, שיבואו רק כדי לרצות את הלחצים, כדי להשיג קולות או כדי לסתום את ההתנגדויות או לבטל את ההתנגדויות של חברי כנסת מכל מיני כיוונים.

אתי לבני: כבר ראינו הצעת חוק של אחד מחברי האיחוד הלאומי לפטור את כל הפיצויים ממיסוי, אם מקובל למסות סוג כזה של פיצויים.

אתי לבני: חלק גדול מזה לא ממוסה, כי פיצויים עבור הבית לא ממוסים ופיצויים מסוגים שונים של העברות ופיצויים על עבודה לא ממוסים, אבל הכוונה היא, שאם כבר יש התנגדות ויש מהומה גדולה, אז בהזדמנות חגיגית זו גם נשיג את המקסימום שאפשר, ולא חשוב באיזו צורה ולא חשוב לפי אילו קריטריונים, ונרד לקופת המדינה כדי לגרום לנו את המקסימום שאנחנו יכולים להפיק מההתנתקות הזאת.

אתי לבני: הייתי נוכחת כאשר היה דיון בשאלה מי בעצם שלח את המתיישבים האלה לרצועת-עזה וליהודה ושומרון, ונאמר שכולנו שלחנו אותם, חוץ מיוסי שריד, כי יוסי שריד לא שלח אותם.

אתי לבני: אני חושבת שהגישה הזאת לא נכונה.

אתי לבני: היתה מדיניות של ממשלות ישראל, ובאחת הממשלות אפילו ישבה מפ"ם דאז ותמכה בתוכנית ההתנחלויות, וכמובן שרים של מפלגת העבודה.

אתי לבני: שלחו את האנשים האלה, וחלק מהם, רובם, הלכו מרצונם, כדי לקבל הטבות כאלה ואחרות.

אתי לבני: אבל זה היה מפעל שהממשל הלגיטימי של מדינת ישראל נתן לו יד.

אתי לבני: לכן, אי-אפשר להשתמש בנימוקים: אני לא שלחתי אותם ולכן הם לא אנשים שיש לי איזו אחריות כלפיהם או סולידריות אתם, ולהוקיע אותם או להוציא אותם אל מחוץ למחנה.

אתי לבני: אנחנו שלחנו אותם, כולנו, ואנחנו נפצה אותם, אנחנו נקלוט אותם, אנחנו ניישב אותם, ואני מקווה שכל האנשים האלה, שיוצאו מהמקומות שהם יוצאים מהם עכשיו על-פי השלבים המתוכננים, והאנשים הבאים שיוצאו מהתנחלויות רבות נוספות, מה שנקרא התנחלויות מרוחקות, מנותקות ומבודדות, לא גושי התנחלויות, גם הם ייקלטו במסגרת מדינת ישראל ויוכלו לתרום הן לנגב, הן לגליל והן לאזורי הפיתוח, ויעברו את הטראומה הזאת, שהיא ודאי לא מבוטלת, בצורה הקלה ביותר.

אתי לבני: תודה.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת דוד לוי, בבקשה.

נסים דהן: חמש דקות לרשות כבודו ולא נעמוד אתו על קוצו של יו"ד כי יש לו עוד דקה של הדוברת הקודמת.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנה לנו דוגמה מוחשית איך בימינו אלה ממשלה שבמרכזה הליכוד מאמצת לעצמה את האמרה הידועה לשמצה: לכל דבר יש מחיר.

דוד לוי: לכל דבר יש מחיר, גם לארץ-ישראל, גם לעקירת מתיישבים, גם להריסת מפעל התיישבותי שהיה מן הקשים ביותר, אבל היה ונשאר סמל של אמונה של ממשלה, אמונה של עם, אמונה של אנשים אשר הלכו אחרי עמוד האש.

דוד לוי: הם תקעו יתד, הקימו בית והביאו לעולם ילדים, דור שלישי, ועתה ממשלה עוקרת אותם מאדמתם, מביתם, ממפעל חיים.

דוד לוי: אילו, אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר זאת, היינו באופוזיציה, הליכוד, והיו מושמעות באוזנינו האמירות האלה, התנתקות – מה היינו אומרים?

דוד לוי: איזה להט? איזה פולמוס?

דוד לוי: מי היה מתייצב בראש המחנה להדוף את האמירה הנלוזה הזאת?

דוד לוי: מי היה מעל הדוכן הזה מדבר בשם הליכוד?

דוד לוי: בתוקף תפקידו, ראש הממשלה בוודאי היה מוצא תשובות לאומיות לאמירה הזאת, שהיא ביטוי לאשליה, אבל היא גם ביטוי להתאכזרות כלפי אזרחים שכל חטאם היה שהאמינו בממשלה שלהם והלכו שבי אחרי שליחות.

דוד לוי: כך נאמר להם, שליחות לאומית ממדרגה ראשונה, ליישב את הארץ.

דוד לוי: יש לפעמים, אדוני היושב-ראש, שהססמה הזאת שהפריח ראש הממשלה לתדהמתנו כולנו, מקבלת מין דימוי שהוא שבר – מה שרואים מכאן לא רואים משם.

דוד לוי: מה האמירה הזאת באה לומר?

דוד לוי: כל עוד לא באתי לכס ראש הממשלה, כל מה שאמרתי לא היה מבוסס אלא על אשליות או על דברים לא בדוקים.

דוד לוי: איך אמירה כזאת יכולה להיאמר במדינה דמוקרטית?

דוד לוי: הרי לו היינו מאמצים אותה, לעולם לא היינו נותנים לאופוזיציה את הצ'אנס להחליף את הממשלה, כלומר היינו אומרים: אתם לא רואים משם שום דבר, אתם לא רואים את האמת, אתם לא יכולים לנהל את ענייני מדינה.

דוד לוי: אותו דבר במקרה הזה.

דוד לוי: חיפשתי חוקים, אדוני היושב-ראש, להשתכנע אולי הלבישו את מה שהיום מציעים לנו על חוק קיים כלשהו, אבל לא מצאתי חוק שנותן סמכויות גורפות כאלה בידי ראש ממשלה – לעקור אנשים, להצביע על אזורים, להטיל סגר, לנתק על-פי הוראתו.

דוד לוי: במשטר דמוקרטי אנחנו יוצרים לראשונה תקדים שיכול, חלילה, להיות בידי מאן דהוא שאין רואים משם מה שרואים מכאן, ואז הוא יחול גם על יהודה ושומרון.

דוד לוי: אלא מאי?

דוד לוי: שיהיה ראש הממשלה אומנם, אבל ממחנה נגדי.

דוד לוי: במו-ידינו אנחנו בעצם נותנים סמכות גורפת בידי אדם, שעל-פי הוראתו ייעקר אדם וייעשה בעצם כל מה שמוקנה בחוק הזה כלפי אזרח, רכושו, קניינו.

דוד לוי: אבל מעבר לכל זה, אדוני היושב-ראש, הרי לא בפיצוי עסקינן.

דוד לוי: זוהי הכסות לדבר הנורא שהוא הפינוי על לא כלום, פינוי שהוא כניעה, פינוי שאיננו מקרב שלום, פינוי שהוא פרס לטרור, פינוי המראה כי ישראל מתקפלת, ישראל נחלשת; פינוי שמשמעותו עייפות.

דוד לוי: עוד לא היה דבר כזה, אדוני היושב-ראש, שבבית הזה, על-פי החלוקה של המושבים כפי שהעם קבע אותם בבחירות, הם סולפו כך שמכמעט 70 חברי כנסת שאינם שמאל, מחצית מסיעת הליכוד, ובראשה ראש הממשלה, נתנו לשמאל רוב גם כאשר העם שלל ממנו מנדט לדרך הזאת.

דוד לוי: היא נתנה לו רוב לכפות, לכפות באמצעות מחצית מסיעת הליכוד, לכפות מדיניות שהרוב לא רצה בה, מדיניות שלא קיבלה מנדט, מדיניות אשר הוצעה ונדחתה ברוב עצום על-ידי העם.

דוד לוי: אנחנו מנסים להסביר, השתנו זמנים.

דוד לוי: מה השתנה?

דוד לוי: מה נשתנה, אדוני היושב-ראש?

דוד לוי: המצב נעשה טוב יותר?

דוד לוי: יש לנו פרטנר אשר אף הוא מיישם דברים שיש בהם תקווה לשלום?

דוד לוי: ראש הממשלה עצמו אומר שאין פרטנר.

דוד לוי: יש לנגד עינינו טרגדיה לאומית ממדרגה ראשונה.

דוד לוי: לראשונה, בעזרת קולות של הליכוד, לא כל הליכוד, כל המחנה הלאומי הפך מרוב עצום ומוצק בבית הזה, למיעוט.

דוד לוי: היו משברים, אדוני היושב-ראש, והיו גם משברים ממשלתיים, אבל זו הפעם הראשונה שראש ממשלה מהליכוד ייתן בידי השמאל את היכולת ליישם את מדיניותו.

דוד לוי: זהו הדבר אשר יירשם בתולדות הפוליטיקה הישראלית כהתקפלות במודע במישור הלאומי ובמישור המפלגתי.

דוד לוי: שבר.

דוד לוי: לא עבור שלום, לא עבור התקדמות, אלא על איזה חלום בלהות אשר לא נדון בממשלה, אשר לא נדון במפלגה, אשר לא נדון בקואליציה, אלא נולד במוחו של איש אחד ושווק לעולם בלי שנדע את פרטיו.

דוד לוי: הוא שווק מאחורי גבם של שרי הממשלה, אשר לא ידעו מאומה על פרטיו, ונכפה כאן במחיר של כיסא: או שאתם תלכו בדרך הזאת או שתאבדו את הכיסא.

דוד לוי: אנחנו נוכחים לדעת כי כוחו של כיסא, אדוני היושב-ראש, בשביל כמה אנשים כאן, חזק יותר מארץ-ישראל, מקברי אבות, מהתחייבות לעם ואפילו מן השיקול - אנה אנו באים.

דוד לוי: הולכים אל הבלתי-נודע בעיניים פקוחות כאשר השבר והמשבר הם פרי מעשה המפלגה אשר התיימרה לעמוד על המשמר ולשמור על המתיישבים, על קניינם ועל ארץ-ישראל.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לגנות את הפשע הנתעב, הפיגוע בשוק הכרמל היום.

אלי בן-מנחם: אני שולח בשם כולם תנחומים למשפחות השכולות ומאחל החלמה מהירה לפצועים.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברוך השם, כנסת ישראל קיבלה בשבוע שעבר החלטה היסטורית שלפיה "ושבו בנים לגבולם", וכאשר שבים בנים לגבולם צריך לדאוג להם בצורה הוגנת, ראויה ונדיבה.

אלי בן-מנחם: שמעתי את חבר הכנסת דוד לוי; ואני מכיר אותו הרבה הרבה שנים, עוד כאשר הוא היה ממלא-מקום ראש הממשלה ואני הייתי יושב-ראש ועד העובדים ב"אל על".

אלי בן-מנחם: שמעתי את הדבר הזה מחברי כנסת נוספים, ואני קצת מופתע.

אלי בן-מנחם: כנסת ישראל החליטה מה שהחליטה ברוב גדול.

אלי בן-מנחם: ההחלטה שהכנסת העבירה ברוב גדול עברה בישיבת ממשלה, עברה תיקונים, קראו לה תוכנית ההתנתקות המתוקנת, 67 חברי כנסת הצביעו בעדה ו-45 הצביעו נגדה.

אלי בן-מנחם: לא אילצו אף אחד, ועובדה שחצי מסיעת הליכוד הצביע נגד תוכנית ההתנתקות.

אלי בן-מנחם: ראש הממשלה אריק שרון אמר במערכת הבחירות שיהיו ויתורים כואבים, ואני מעריך שהוא יודע מה שהוא עושה.

אלי בן-מנחם: עובדה שזה בא לכנסת והיה לזה רוב.

אלי בן-מנחם: אני מציע לחברי חברי הכנסת שלא להפוך את החלטת הכנסת, עם רוב של 67 חברי כנסת, ולא משנה מה הנושא, רוב גדול של כנסת ישראל שנבחרה בבחירות דמוקרטיות על-ידי כלל הציבור – לא להפוך את זה ולומר כאילו כפו משהו, עשו דבר לא חוקי.

אלי בן-מנחם: זה קצת מסוכן.

אלי בן-מנחם: כשנוח צריך משאל עם וכשלא נוח הכנסת היא הגוף הריבון.

אלי בן-מנחם: זה קצת מסוכן לעתיד, ואני אומר את זה כחבר הכנסת.

אלי בן-מנחם: אנחנו מחליטים פה בנושאים רבים, ואני סומך על שיקול דעתם של חברי הכנסת, כי הם יודעים מה הם עושים.

אלי בן-מנחם: אני משוכנע שאם היה חבר כנסת בליכוד שלא רצה להצביע, הוא לא היה מצביע בעד התוכנית, חוץ משלושה-ארבעה שרים ששיחקו ברגע האחרון, דבר שלא הוסיף כבוד לממשלה וודאי שלא לכנסת.

אלי בן-מנחם: אני חוזר לנושא.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, מעיון בהצעת החוק שהניחה הממשלה עולה כי מדובר ללא ספק בפיצויים כספיים הוגנים למדי.

אלי בן-מנחם: מדובר בסכומי כסף גבוהים שיאפשרו למתנחלים להתערות בחברה הישראלית ולהמשיך ולתרום בקהילות השונות ברחבי מדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: אני סבור שהפיצוי הכספי המדובר יאפשר למתנחלים לקיים את רמת החיים שאליה הורגלו בסיוע המדינה ובסיוע גדול של המדינה במשך עשרות שנים ויעודד אותם להשקיע את מאות אלפי הדולרים בתבונה.

אלי בן-מנחם: עם זאת, בכוונתי לפעול כדי להעביר הסתייגות לחוק שלפיה הפיצוי למפונים יותנה בכך שהם לא יוכלו לממש את הכסף באזורים שעתידים להתפנות גם הם בשנים הקרובות.

אלי בן-מנחם: כלומר, שלא יהיה מצב שבו אנשים שיקבלו כאן פיצויים יעברו להתנחלות אחרת כדי להתפנות גם משם.

אלי בן-מנחם: בסך הכול הכסף הוא של כולנו, כספי מדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: אין שום היגיון שהמדינה תפצה היום מישהו שיעבור להתנחלויות בשומרון או בבקעת-הירדן או ברמת-הגולן ובאחד הימים נצטרך להחזיר גם את ההתנחלויות האחרות שם עבור שלום אמיתי.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הסתייגות כזאת בפינוי סיני היתה חוסכת היום הרבה כסף למדינה, שהרי רבים מהמפונים אז מימית וממקומות אחרים הגיעו לרצועת-עזה והם מתפנים בפעם השנייה.

אלי בן-מנחם: כמי שמכיר את המשרדים הממשלתיים, אני יודע כמה כסף מעבירים להתנחלויות פקידים התומכים במפעל ההתנחלויות.

אלי בן-מנחם: מצב זה צריך להיפסק.

אלי בן-מנחם: אני יודע שגם היום ממשיכים לבנות בעזה, לסלול מגרשי חנייה ולעשות כל מיני פרויקטים יקרים.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, כשאני אומר "היום", אני מתכוון להיום.

אלי בן-מנחם: עדיין משקיעים שם כספים רבים כאילו שום דבר לא קרה וכאילו הכנסת לא החליטה מה שהחליטה.

אלי בן-מנחם: הרי זאת איוולת שבאה על חשבון השכבות החלשות, על חשבון ערי הפיתוח ועל חשבון שכונות המצוקה.

אלי בן-מנחם: לכן, אדוני היושב-ראש, כדאי שהממשלה תפסיק להיכנע ללחץ המתנחלים גם במישור הכספי ובכך תוכל להביא לצמיחה כלכלית אמיתית.

אלי בן-מנחם: בכל מקרה, בפני המתנחלים אפשרויות רבות ומגוונות.

אלי בן-מנחם: הנגב והגליל משוועים לכוחות טובים שיפרו את האזורים הללו.

אלי בן-מנחם: יישוב הגליל והנגב - זו ציונות אמיתית, ולא מלחמות על דיונה כזאת או אחרת עם מאות חיילים מסביבה, חיילים בני 18-19 שצריכים לשמור עליה.

אלי בן-מנחם: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני וחברי מסיעת העבודה נתמוך בהצעת חוק זו בקריאה ראשונה, אף שיש לנו כמה הסתייגויות.

אלי בן-מנחם: את ההסתייגויות האלה נעלה לקראת הקריאה השנייה והשלישית, ואני מקווה שנצליח להעביר הסתייגות, כדי שלא יהיה מצב שבו אנשים יקבלו פיצוי פעם ועוד פעם מאותם כספי מדינה.

אלי בן-מנחם: לגבי התקציב, אני סמוך ובטוח שכל הסיעה שלנו תצביע נגד התקציב, כי התקציב הוא אנטי-חברתי, תקציב שפוגע בשכבות החלשות ויביא לפערים אדירים בחברה הישראלית.

אלי בן-מנחם: לכן לא נוכל לתת יד לתקציב הקשה הזה אלא אם הוא יתוקן ויהיה יותר צדק חברתי.

אלי בן-מנחם: תודה, אדוני היושב-ראש.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת החינוך, בראשית דברי אני רוצה לשגר מכאן תנחומים למשפחות היקרות שיקיריהן נפגעו היום בפיגוע בשוק הכרמל וברכת רפואה שלמה והחלמה מהירה לפצועים.

דוד אזולאי: נתפלל ליושב במרומים שיהיה זה, בעזרת השם, הפיגוע האחרון ולא נוסיף לראות עוד שכול וצער בעם ישראל.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, יום י"ט במרחשוון יירשם כאחד הימים העצובים לעם ישראל, שבו החליטה ממשלת שרון-לפיד להצביע בעד גירוש מתיישבים.

דוד אזולאי: עוד לא היה דבר כזה מאז קום המדינה, שמגרשים יהודים מביתם אל הבלתי-נודע.

דוד אזולאי: מגילת העצמאות קובעת, כי מדינת ישראל תהיה מושתתת על יסודות החירות, הצדק והשלום לאור חזונם של נביאי ישראל.

דוד אזולאי: גירוש יהודים מבתיהם ללא הסכם אינו הולם את ערכיה של מדינת ישראל ולא את מגילת העצמאות.

דוד אזולאי: זכרו, רבותי חברי הכנסת, היום זה המתיישבים בגוש-קטיף, ומחר ממשלה עם רוב דורסני תחליט לפנות את המושבים ביישובי הצפון או בכל מקום אחר בארץ, והכול באמצעות הרוב הדורס והמאיים.

דוד אזולאי: עד כדי כך שהממשלה הרעה הזאת החליטה אפילו על דבר נורא ואיום: שלילת המחאה מאותם מתיישבים.

דוד אזולאי: באמצעות הרוב הדורס רוצים לסתום פיות של המנסים להביע מחאה בכל קבוצת אנשים הקטנה ביותר.

דוד אזולאי: שלושה אנשים שיביעו מחאתם ייעצרו.

דוד אזולאי: קג"ב.

דוד אזולאי: איפה שרת החינוך?

דוד אזולאי: נעלמה.

דוד אזולאי: דווקא חבל, הקטע הזה נוגע לה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, בחוק הפיצוי לא מוזכרים פיצויים עבור נזקים אישיים, למשל טיפול פסיכולוגי בגלל נזקים נפשיים שנגרמו כתוצאה מן הפינוי, או סיוע ועזרה לאותם ילדים שמנתקים אותם מחבריהם, מבית-ספרם, מביתם.

דוד אזולאי: לא נאמר מה הפיצוי או מה הטיפול במקרים כאלה.

דוד אזולאי: הממשלה לא נתנה את דעתה על בתי-הקברות שם, על בתי-הכנסת.

דוד אזולאי: מי ייכנס לשם?

דוד אזולאי: איך יחזיקו את המקומות האלה?

דוד אזולאי: אני יכול לסמוך על ממשלה שפוגעת במתיה, שפוגעת בכל הקדוש לעם ישראל, שהיא תהיה האחראית ותדאג להמשך קדושתם של המקומות האלה?

דוד אזולאי: אוי לה לממשלה כזאת.

דוד אזולאי: זו ממשלה שפגעה במוסדות תורה, ממשלה שפגעה במשפחות ברוכות ילדים, ממשלה שפגעה בזוגות צעירים, פגעה במובטלים.

דוד אזולאי: לא פלא שממשלה כזאת תירשם בהיסטוריה כממשלה שפגעה באוכלוסיות החלשות.

דוד אזולאי: מי שאיבד את הרגש והחמלה כלפי השכבות החלשות, מה הפלא שהוא יפגע במתיישבים שנשלחו על-ידי ממשלות ישראל לדורותיהן?

דוד אזולאי: חברי בליכוד, תזכרו דבר אחד: השמאל מעולם לא הצליח לפנות מתיישבים, הוא מעולם לא הצליח ליישם את תוכניתו לפינוי המתיישבים.

דוד אזולאי: והנה, היום, הימין בראשות אריאל שרון – שאמר למתנחלים: לכו ותפסו כל גבעה – בלי בושה, בלי רחמנות, בעזות מצח, הוא מגרש אותם מבתיהם, ללא רחמים.

דוד אזולאי: אל תתפלאו.

דוד אזולאי: אריאל שרון היה ידוע כאיש הקשר בין היהדות החרדית לבין ממשלות ישראל של הימין במשך עשרות בשנים.

דוד אזולאי: בתיהם של אדמו"רים היו פתוחים לפניו, ידיהם היו מושטות לאריאל שרון.

דוד אזולאי: והנה, האיש הזה הגיע לשלטון, הפנה עורף, שכח בבת-אחת מי הביא אותו לשלטון.

דוד אזולאי: אין לו הכרת הטוב.

דוד אזולאי: זהו אדם כפוי טובה, ששכח את שותפיו לשלטון.

דוד אזולאי: אז מה הפלא שיגרש את חבריו מן ההתיישבות?

דוד אזולאי: אצלנו נאמר: עבירה גוררת עבירה.

דוד אזולאי: תחילה מפנים עורף לציבור שבחר בו, שהביא אותו, אחר כך פוגעים בעולם התורה.

דוד אזולאי: אז מה הפלא שבסופו של דבר הוא גם מגרש יהודים, שהוא זה ששלח אותם.

דוד אזולאי: אריאל שרון נבחר על-ידי אלו שלא רצו לפנות מתיישבים, והיום הוא מצליח לבצע את זממו באמצעות ידיהם של אנשי השמאל, שלא היו מסוגלים לעשות את זה.

דוד אזולאי: אני מדמיין לעצמי מה היה קורה אילו השמאל היה היום בשלטון, והם היו מעזים לעשות את המהלך הזה.

דוד אזולאי: אריאל שרון וחבריו היו יוצאים לרחוב וזועקים ומפגינים, ולא נותנים למהלך הזה להתקיים.

דוד אזולאי: אבל כשהימין בשלטון, ואין לו הרוב הדרוש, הוא נעזר בשמאל.

דוד אזולאי: רק הליכוד יכול לפנות שטחים.

דוד אזולאי: רק הליכוד יכול לגרש מתיישבים, ועוד להיעזר בשמאל.

דוד אזולאי: אמרתי בנאום ההתנתקות שלי, ואני חוזר על הדברים גם היום, אדוני היושב-ראש:

דוד אזולאי: לא ברור לנו למה ריצת האמוק של ראש הממשלה, שמנסה בכל מחיר לבצע את תוכנית ההתנתקות.

דוד אזולאי: אני בטוח שעם ישראל לא ישקוט ולא ינוח עד שיגלה את האמת המסתתרת מאחורי מעשיו של אריאל שרון.

דוד אזולאי: אין כאן שום מעשה פטריוטי.

דוד אזולאי: הדבר הזה צריך להיבדק: מה מניע את אריאל שרון לבצע את תוכנית ההתנתקות בכל מחיר, גם במחיר של קרע בתוך הליכוד?

דוד אזולאי: אבל אנחנו נזכור, "כי לא יטש ה' עמו ונחלתו לא יעזב".

נסים דהן: חבר הכנסת דני יתום, בבקשה.

נסים דהן: אחריו - חבר הכנסת זאב בוים.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת החינוך, אדוני סגן שר הביטחון, כנסת נכבדה, אי-אפשר להתחיל את דברינו היום בלי להזכיר את הפיגוע הנורא בשוק הכרמל בתל-אביב.

דני יתום: יד זדונית של מחבלים ערלי לב פגעה פעם נוספת בנשים וגברים חפים מפשע.

דני יתום: ואלו מחבלים, בני-הבליעל של "החזית העממית" – והיו יכולים להיות גם אנשי ארגונים אחרים – ששמו להם למטרה לפגוע בישראלים, לפגוע ביהודים, אבל גם להכרית כל סיכוי לשלום או לפחות לרגיעה באזור שבו אנחנו חיים.

דני יתום: כל אחד מאתנו חייב לשאול את עצמו מדוע הקיצונים – "הג'יהאד האסלאמי", ה"חמאס", ה"חיזבאללה", "החזית העממית", מדוע הם מתנגדים להתנתקות, שהרי לכאורה בהתנתקות יש מה שמשרת את האינטרסים שלהם.

דני יתום: הם מתנגדים להתנתקות מכיוון שהם מעוניינים שאנחנו נמשיך להקיז את דמם של טובי בנינו ברצועת-עזה – מקום מקולל, שאין לנו מה לעשות בו.

דני יתום: היינו בו זמן רב מדי.

דני יתום: כל דקה, כל שעה שאנחנו שוהים ברצועת-עזה, בין באמצעות חיילינו ובין באמצעות המתנחלים, התושבים, היא שעה מיותרת, שעה מסוכנת.

דני יתום: אני נושא מפה תפילה להחלמתם של הפצועים ומוסר מפה את תנחומי הכנים למשפחות ששכלו את יקיריהן.

דני יתום: הציונות מעולם לא חרתה על דגלה כיבוש שטח במטרה ליישב אותו.

דני יתום: אני לא מכיר אזכור בציונות שלפיו אנחנו, בני הארץ הזאת, צריכים להיות ברצועת-עזה.

דני יתום: היו כאן כאלה מחברי הבית הזה שדיברו כאילו ההתנתקות היא בגידה בציונות.

דני יתום: אין שטות גדולה יותר מן השטות הזאת.

דני יתום: לציונות יש יעדים, והיו לה יעדים.

דני יתום: לא היה לה אף פעם יעד להיות ברצועת-עזה וליישב את רצועת-עזה במתיישבים ישראלים.

דני יתום: אני מבקש להסב את תשומת לבכם לכך שבכל חודש, מדי חודש בחודשו, נולדים ברצועת-עזה 6,000 עזתים חדשים – כמעט כמספר כל המתנחלים שגרים שם.

דני יתום: אין מה לחפש שם.

דני יתום: הים הוא אותו ים, כמו שאמר אחד מראשי הממשלה שלנו לשעבר, זה הים התיכון; אבל ים השנאה שסובב את מתנחלי עזה, שבא לידי ביטוי על-ידי פלסטינים שגרים שם, וים האדם שמקיף אותם, ים המוסלמים, ים הפלסטינים – איננו מותיר לנו אלא לעשות את הצעד הנכון.

דני יתום: אני מאמין שהפיגוע לא היה יוצא לפועל, אדוני היושב-ראש, אילו הגדר, אותה גדר ביטחונית, היתה כבר שלמה.

דני יתום: במשך תקופה ארוכה גרר הממשל הישראלי את רגליו ולא השלים אותה, ועד היום מחצית הגדר טרם הושלמה.

דני יתום: זה לא מקרה שאותו מחבל – לפחות כפי שהדברים התפרסמו עד עכשיו – יצא משכם, עבר דרך ירושלים, מכיוון ששם חלקים גדולים עדיין אינם מאובטחים בגדר, ומשם עשה את דרכו עד שהתפוצץ בשוק הכרמל.

דני יתום: כאשר אנחנו עוסקים בהתנתקות, חייבים לראות את הפן האנושי.

דני יתום: אין ספק שהמתנחלים משלמים מחיר כבד מאוד, ואני יכול לומר שעל לא עוול בכפם.

דני יתום: לא הם החליטו לעזוב; ממשלת ישראל הלגיטימית וכנסת ישראל הלגיטימית קיבלו את ההחלטה בשבילם.

דני יתום: לכן אנחנו צריכים להיות בעלי חמלה, ואנחנו צריכים להקדיש הרבה מאוד רגישות ולהתייחס באופן עדין מאוד לתהליך ההתנתקות, כי מדובר במשפחות שגרות כבר עשרות שנים, יותר מ-30 שנה, במקומות האלה.

דני יתום: ועל כן ראוי שהפיצויים יהיו פיצויים יפים.

דני יתום: אני יודע שלא תמיד הפרוטה מבטלת את מפח הנפש, אבל המעט שאפשר לעשות כדי לסייע להם הוא בין השאר בפיצויים כספיים יפים – לא רזים מדי, לא קטנים מדי – העובדה הזאת יכולה בהחלט לעזור.

דני יתום: הקריאות בדבר חוסר לגיטימיות של הממשלה ושל הכנסת הן בלתי מתקבלות על הדעת, והדמוקרטיה הישראלית אסור לה שתישא אותן.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, יש בינינו מי שטוענים שבשם הדמוקרטיה וחופש הדיבור מותר להביא לידי ביטוי כמעט כל דבר, אבל יש דברים שגם דמוקרטיה חייבת להתגונן מפניהם ולהבטיח שלא יקרו כמותם בקרבה.

דני יתום: הקריאות לסרבנות, הקריאות לפלגנות והקריאות להתנגדות – שההתנגדות לא תהיה דמוקרטית, אלא התנגדות שחוצה את גבולות המותר בדמוקרטיה – אלה דברים אסורים.

דני יתום: ואני פונה מפה בקריאה, יחסית נרגשת, למי שעומדים בראש המחנה הפוליטי הימני, בראש מחנה המתנחלים: מוטלת עליכם אחריות כפולה ומכופלת להבטיח שצאן מרעית

דני יתום: כם, מי שסרים למרותכם, לא יעזו להרים יד על חייל, לא יעזו להרים יד על שוטר או על איש כוחות הביטחון, ואתם חייבים לפעול כדי לרסן אותם ולהביא לכך שככל שתהיה ההתנתקות צעד קשה – אישית, ציבורית, דבר שיש בו טראומה – ככל שהדבר הזה טראומטי, צריך לעשות הכול כדי שהוא יעבור באופן הקל ביותר והנורמלי ביותר.

דני יתום: הפינוי בארבעה שלבים, אדוני היושב-ראש - - -

נסים דהן: אדוני כבר צריך לסיים, ואני מציע שלא תתחיל נאום חדש.

דני יתום: אני מסיים, בהחלט.

דני יתום: הפינוי בארבעה שלבים הוא בעייתי.

דני יתום: הוא יחשוף את חיילינו, וגם את המתנחלים, לסכנות מיותרות.

דני יתום: אינני חושב שצריך להישאר בציר פילדלפי; אינני חושב שצריך להרוס בתים בתוכנית ההתנתקות; אבל אני רוצה לומר דבר אחד, ובזה אסיים.

דני יתום: אפשר שאנחנו עומדים לפני תקופה חדשה, עם הסתלקותו, עדיין לא מעולם החיים, אבל עם הסתלקותו מהאזור של ערפאת.

דני יתום: ראוי שממשלת ישראל, מדינת ישראל, שהיא השחקן המרכזי, החזק החשוב ביותר, תנהג באופן שיהיה בו כדי לעודד אצל הפלסטינים הנהגה מתונה שתבוא בעידן שלאחר ערפאת.

דני יתום: אנחנו לא נוכל להתערב; לא נמליך שם אף אחד במקומו – ניסינו זאת בלבנון וספגנו מנה אחת אפיים – אבל נוכל לייצר אווירה מעודדת הידברות.

דני יתום: יש חשיבות רבה מאוד בכך שלצד מלחמה בלתי מתפשרת בטרור הנפשע נפתח פתח לסיכוי, פתח למשא-ומתן ופתח להידברות.

נסים דהן: נא לסיים.

דני יתום: אני אצביע בעד חוק הפינוי והפיצוי, אבל נגד חוק התקציב.

נסים דהן: חבר הכנסת זאב בוים.

איתן כבל: ואחריו, אדוני היושב-ראש?

נסים דהן: אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש.

איתן כבל: אבל רשום פה - - -

נסים דהן: אני הולך לפי הרשימה שמונחת לפני, אם לא אכפת לך.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, היום שוב הכה בנו הטרור.

זאב בוים: המוטיבציות שלו תמיד גבוהות – השבוע מדובר בכ-40 התרעות חמות.

זאב בוים: עובדה היא שכבר זמן רב יש תחושה מוצדקת בציבור שכוחות הביטחון מצליחים להוריד את מפלס הטרור, והתחושה הזאת נכונה, ובכל זאת מפעם לפעם ארגוני הרצח מצליחים להוציא טרור, כפי שקרה הפעם.

זאב בוים: כבר דובר על הצורך להשלים את הגדר, ואני חוזר על כך פעם נוספת מעל במה זו.

זאב בוים: יש עיכובים שתלויים במערכת המשפטית, וצריך לשוב ולקרוא – לבחון איך ליצור כלים בתוך המערכת המשפטית כדי לזרז את הפעולות הנדרשות כדי לסכם תוואים, תוואים חדשים, לענות על השגות ועל פניות לבג"ץ ביתר מהירות.

זאב בוים: מדובר בעיקר בפרוזדור ירושלים ובעוטף-ירושלים.

זאב בוים: הטרוריסטים מזהים את הפרצה, ולכן קרוב לוודאי שמסלולו של המתאבד היום – גם הוא בא משכם, דרך ירושלים, פנימה.

זאב בוים: ככל שנמהר בעניין הגדר והשלמתה, כן ייטב.

זאב בוים: כבר יש עבודות שמתבצעות במערב הר-חברון, וגם שם יש עיכובים, כמו שציינתי.

זאב בוים: במקום שבו הגדר מופעלת באופן אופרטיבי, באופן מלא, בחלק הצפוני מטירת-צבי–בית-שאן ועד אלקנה, זה כשנה הגדר משמשת מכשול אמיתי, ולא חדר אף מחבל אחד, כזכור, מאותם אזורים.

זאב בוים: בטרם היות המכשול הזה נפגענו קשות.

זאב בוים: הוא יעיל, הוא מציל חיים והוא גם יוצר איכות חיים.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אשר לסוגיה שלפנינו, תוכנית ההתנתקות, אני רוצה לומר באופן כללי, שצריך שתהיה לנו מדיניות אסטרטגית של התנתקות במובן הרחב, הייתי כמעט אומר הפילוסופי, של המלה – מול חזון, חלום, שהתנפץ במסגרת אוסלו, אותו חזון של חבר הכנסת שמעון פרס, החזון בדבר המזרח התיכון החדש.

זאב בוים: מכיוון שהסתבר שאין מזרח תיכון חדש, וספק אם אפשר לצפות בעתיד הנראה לעין, או מעבר לו, שהמזרח התיכון יהיה חדש – מול זה צריך שנאחז בתפיסה שהיא הרבה יותר ריאלית, הרבה יותר מציאותית, הרבה יותר עם שתי הרגליים על הקרקע, של הינתקות במובן הרחב של המלה: ילכו הערבים לדרכם, ואנחנו נלך לדרכנו.

זאב בוים: אין לנו רצון או חלק להשתלב, קרוב לוודאי שאין סיכוי להשתלבות, ולכן אנחנו צריכים להעמיד בינינו לבינם סוג של קיר ברזל, של חומה.

זאב בוים: יחיו הם בשלום מצד אחד, ואנחנו, בעזרת השם, נחיה מהצד השני.

זאב בוים: זה ברמה העקרונית, ובתוך כך גם בסוגיה שעומדת על הפרק – אולי זה הצעד הראשון, מובן שזה צריך לבוא בהמשך, בהתאם להתפתחויות.

זאב בוים: אנחנו עוד לא יודעים מה יקרה עם הרשות הפלסטינית, מה תהיה התגובה שם על המציאות החדשה המתפתחת.

זאב בוים: צריך לראות את זה בזהירות, בעירנות, וכל התקדמות נוספת תצטרך להיבחן גם על-פי מתווה שכבר הושג בתוכנית הזאת בתמיכת הנשיא בוש והאדמיניסטרציה האמריקנית, נתמכת על-ידי הקונגרס האמריקני ברוב גדול, התמיכה האמריקנית בכך שזכות השיבה הנדרשת על-ידי הפלסטינים לא תתקיים בשטחי מדינת ישראל, פעם אחת; ופעם שנייה, לא פחות חשוב, הותרת גושי התיישבות מרכזיים ביהודה ובשומרון בכל הסדר עתידי.

זאב בוים: הנקודות האלה הן נקודות פתיחה חשובות, מרכזיות, כאשר אנחנו דנים בעתיד קיומה של מדינת ישראל במסגרת איזה הסדר פוליטי בינינו לבין שכנינו.

זאב בוים: אני רוצה להוסיף שתי הערות קצרות.

זאב בוים: א.

זאב בוים: אנחנו מטפלים עכשיו בחוק שאינו מדבר על פינוי, אלא בחוק שמדבר על פיצוי.

זאב בוים: בדרך כלל מבקשים לשאול מבחינת האוזן - פינוי-פיצוי.

זאב בוים: האמת היא שעדיין אין פה החלטה על הפינוי, אלא בחוק הספציפי הזה יש החלטות על פיצוי.

זאב בוים: כך צריך שיהיה, פיצוי הולם, נדיב, לאנשים שלגביהם יש החלטה לפנות אותם מהיישובים.

זאב בוים: צריך לטפל בזה בצורה הראויה, הרגישה, הנדיבה, תוך הבנת המציאות הקשה שבה נמצאים המתיישבים.

זאב בוים: בתגובה על הדברים שאמר חבר הכנסת בן-מנחם, שניישב את הגליל וניישב את הנגב, אני לא מציע שנטיל עכשיו משימות על המתיישבים, שממילא קורת-הגג נשמטת מעל ראשם - עוד להטיל עליהם משימות ציוניות.

זאב בוים: אני חושב שזה לא הגון, לא נכון.

זאב בוים: אם יש כוונה למדינת ישראל ליישב את הגליל והנגב, ראוי לעשות את זה לא בהזדמנות הזאת, או לאורך כל התקופה, ולמצוא את הדרכים לכך.

זאב בוים: אני חושב שלהטיל משימה ציונית כה כבדה על אנשים שחרב עליהם ביתם ומר גורלם - צריך לתת לכל אחד מהם להחליט מה הוא יעשה מנקודת ראותו הצרה, האישית, המשפחתית, ולא להעמיס בהזדמנות הלא-חגיגית הזאת איזו משימה לאומית נוספת.

זאב בוים: מי שירצה כמובן ויבחר ויעשה את המסלול המשפחתי שלו, שהוא חופף ומקביל למשימה וצורך לאומי כזה, אדרבה.

זאב בוים: נכון שיש סעיף כזה, שמציע, אבל אני חושב שזאת לא העת ולא זו קבוצת האנשים שאנחנו צריכים להטיל עליהם, על כתפיהם הצרות והכואבות, את המשימות הלאומיות הגדולות שלנו.

נסים דהן: נא לסיים.

זאב בוים: סיימתי, אדוני.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, לא אכחיש שאני נמנה עם אותם מאות אלפים בישראל שמתנגדים לתוכנית ההתנתקות.

מאיר פרוש: אנחנו מתפללים ומייחלים שבקרוב נתעורר ונגלה שהיה זה רק חלום רע, שאין התנתקות, שאין פירוק יישובים יהודיים, שאין טרנספר לאחים שלנו, שאין הריסת בתי-כנסת, שאין הריסת קברים, שאין ואין.

מאיר פרוש: סתם חלום רע.

מאיר פרוש: אבל אם, חלילה, זה לא חלום רע וזאת תהיה מציאות אכזרית, פורענות שבאה עלינו, צרה מכאיבה, כי אז חובה עלינו להתייחס לחוק פינוי-פיצוי במלוא האחריות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר, שקראתי בעיון את החוק, למדתי אותו וגם שאלתי מומחה, שמאי מקרקעין, שאלות הבהרה, והגעתי למסקנה העגומה: הפיצויים הם לעג לרש, החישובים שגויים ומביאים לערכים נמוכים.

מאיר פרוש: אותו שמאי מקרקעין, שאינו איש ימין ולא איש שמאל אלא איש מקצוע, אמר לי שהפיצוי שמוצע בחוק נמוך משמעותית מהפיצוי שנדרש להקמת נכס חלופי.

מאיר פרוש: גם קראתי באחד מהעיתונים, שחלק מהמפונים עוד יפסידו עד 150,000 דולר - על-פי חישוב מסוים, ואנחנו עוד נצטרך לרדת בהמשך לעומק ולפירוט הסכומים, בוודאי אי-אפשר לעשות את זה בקריאה הראשונה של החוק.

מאיר פרוש: אבל דבר אחד עלינו לזכור, מעבר לבתים יש בגוש-קטיף עסקים.

מאיר פרוש: גוש-קטיף מייצא 11% מהתוצרת החקלאית הישראלית לחוץ-לארץ, יותר מ-0.5 מיליארד שקל לשנה.

מאיר פרוש: 600 מתוך 1,700 המשפחות החיות בגוש עוסקות בחקלאות.

מאיר פרוש: 400 משקים חקלאיים, שמעבדים 27,000 דונם של מטעים ומאות חממות.

מאיר פרוש: האם נקשיח את לבנו כלפי אותן 600 משפחות?

מאיר פרוש: מה לגבי אותן מאות משפחות אחרות שיש להן שם עסקים, מבתי-מלאכה זעירים ועד לחברות היי-טק, מה יהיה על כל אלה?

מאיר פרוש: אני שואל, האם החוק המוגש אומנם יפצה אותם באורח צודק, באורח הוגן?

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, היה מי שאמר: בימית הממשלה היתה "נדיבה" - אני אומר נדיבה במרכאות כפולות - אבל הזמנים השתנו והממשלה תיזהר הפעם כדי שלא להגדיל את הגירעון התקציבי.

מאיר פרוש: כך אנחנו נראים.

מאיר פרוש: מכאן אנחנו למדים, שמכינים כבר תירוץ, מדוע צריך לקפח את המפונים בעת מתן הפיצויים.

מאיר פרוש: אבל אני רוצה לשאול את ראש הממשלה.

מאיר פרוש: כזכור לכולנו, ראש הממשלה היה זה שהוביל להתיישבות, ועל כך הוא יבורך.

מאיר פרוש: הוא הוביל להתיישבות במשך כל השנים, מאז מלחמת ששת הימים, בכל תפקידיו - שר החקלאות, שר התמ"ס, שר הבינוי והשיכון, שר התשתיות, בכל תפקיד הוא עודד את ההתיישבות.

מאיר פרוש: כאשר אריאל שרון הוביל את ההתיישבות בשנים ההן, זה לא סוד שהיתה גם התנגדות גדולה בקרב העם ובקרב הבית הזה.

מאיר פרוש: החברים טענו שאנחנו מוציאים כספים ומעבירים אותם להתנחלויות ללא כל צורך, או להתנחלויות שביום מן הימים אנחנו נפרק לטובת הסדר, לטובת שלום עם הפלסטינים.

מאיר פרוש: ושרון בדרכו הוא, הוביל את ההתיישבות, לא שם לב, לא שמע ולפעמים אולי עבד בחריגות בתקציב.

מאיר פרוש: זכורה לכולם העבודה שלו, כשהוא היה שר הבינוי והשיכון, עם העלייה הגדולה מברית-המועצות.

מאיר פרוש: העיקר כדי להוביל להתיישבות.

מאיר פרוש: הוא לא שם לב להוצאה הכספית האדירה שהוא הביא על מדינת ישראל כתוצאה מהמענקים שנתנו בימים ההם למתיישבים ולמתנחלים.

מאיר פרוש: והוא סבר שהוא צודק.

מאיר פרוש: מאיפה אני יודע שהוא סבר שהוא צודק?

מאיר פרוש: מכיוון שכך הוא פעל, בנחישות, בנאמנות ובמסירות.

מאיר פרוש: אני שואל, אם כך, אריאל שרון, מדוע אתה בא לכאן היום ומציע הצעה לפרק אותם יישובים?

מאיר פרוש: ממה נפשך?

מאיר פרוש: אם צדקת אז, מדוע אתה מפרק היום את היישובים, ואתה מפרק אותם ללא הסדר, ללא הסכם עם הפלסטינים?

מאיר פרוש: אם אז סברת שאתה לא צודק ויש צורך לפרק אותם, מדוע הובלת את מדינת ישראל להוצאות כספיות אדירות של מיליארדי שקלים ודולרים?

מאיר פרוש: זאת השאלה שאני שואל, אדוני היושב-ראש.

מאיר פרוש: אריאל שרון, או שהוביל את מדינת ישראל להוצאות כספיות אדירות כאשר הוא סבר שזאת האמת וכך צריך לעשות, או שהיום הוא אומר: כל מה שעשיתי זה טעות אחת גדולה.

מאיר פרוש: ברור שהיום הוא אומר: אז עשיתי טעות אחת גדולה, כל השנים חייתי בטעות אחת גדולה.

מאיר פרוש: אם כך, אני שואל, אם היום הוא חושב שאז הוא חי בטעות גדולה, מאין אנחנו יודעים שבעוד כמה שנים הוא לא יאמר: מה שעשיתי בתשס"ה, מה שעשיתי ב-2004, שהוריתי לפרק את ההתנחלויות, את ההתיישבות - מי יודע אם בעוד כמה שנים הוא לא יגיד: אכן טעיתי בתשס"ה.

מאיר פרוש: לכן, אי-אפשר ללכת אחרי מה שמציע אריאל שרון בעיניים עצומות.

מאיר פרוש: תודה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: השר אברהם פורז - ויתר.

נסים דהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

נסים דהן: חבר הכנסת איוב קרא.

נסים דהן: אחריו - חבר הכנסת איתן כבל.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לחזור ולומר, שההתנתקות הזאת - יום אחד נכה על חטא, מכיוון שהיא לא מביאה שלום, לא פותחת פתח של תקווה, ואנחנו מוסרים חלקי ארץ בלי לקבל עליהם תמורה.

איוב קרא: אין בעולם הזה מישהו שייתן דבר ללא תמורה.

איוב קרא: גם אם בעתיד יהיה פתח של תקווה, לא יהיה מה לתת עבור הפתח הזה.

איוב קרא: לכן, אלה שמדברים על שקט בדומה ללבנון, צריכים לזכור שלבנון היא מדינה ריבונית, יש לה גבול בין-לאומי, ה"חיזבאללה" ושאר הארגונים שם מבינים שהם צריכים להגיע עד לגבול הבין-לאומי.

איוב קרא: הם הגיעו לגבול הבין-לאומי והקימו תאים ביהודה, שומרון וחבל-עזה.

איוב קרא: אבל הם גם ידעו שאסור להם, על-פי הסכם עם האו"ם והקהילה הבין-לאומית, לצאת למאבקים מעבר לגבול הבין-לאומי.

איוב קרא: הדבר שונה כאשר מדובר בחזית הדרומית, שם אתה שומע כיצד ארגוני הסירוב, בראשם ה"חמאס" ו"הג'יהאד", אומרים שזה לא נגמר, שהם ימשיכו לפעול ואנחנו נמשיך לשלם מחיר דמים קשה.

איוב קרא: אשקלון ואשדוד יהפכו ליישובי ספר עם הזמן.

איוב קרא: אז למה צריך את כל ההרפתקה הזאת?

איוב קרא: נכון, אולי יש בזה תקווה, אבל הכתובת רשומה על הקיר, אדוני היושב-ראש.

איוב קרא: אנחנו לא יודעים מה ילד יום.

איוב קרא: אין ספק, עדיף להיות במצב גרוע מאשר ללכת לגרוע יותר.

איוב קרא: אני בעד הסכם, אני בעד להגיע לשלום, אני בעד להביא למצב שבו נחליף את הרובים שאנחנו מחזיקים בעטים.

איוב קרא: אבל ההסכם הזה לא מגיע, אנחנו רואים שזה לא באופק, לפחות על-פי ההנהגה הנוכחית ברשות הפלסטינית.

איוב קרא: אני מציע לאותן מדינות כמו מצרים וירדן, ששותפות להליך המדיני, שגם ייקחו אחריות.

איוב קרא: לא ייתכן שמצרים וירדן יפעלו למען השלום ולא ייקחו חלק כדי לגבות את ההליך המדיני ולסייע בהליך המדיני.

איוב קרא: בהצבעה שהתקיימה בשבוע שעבר, שמחתי שהיו בליכוד 17 חברים שהצביעו נגד ההסכם הזה.

איוב קרא: בסך הכול, מתוך 70 במחנה הלאומי, כ-50 חברי כנסת הצביעו נגד ההסכם הזה.

איוב קרא: משמעות העניין - השמאל העביר את התוכנית הזאת.

איוב קרא: אני חייב להעלות על נס את שרי הליכוד, בניגוד לכל ה"עליהום" שנעשה על שרי הליכוד שניסו להביא למשאל עם, כל המטרה שלהם היתה איחוד השורות גם בתוך הליכוד, גם בתוך הקואליציה.

איוב קרא: אי-אפשר לעשות "עליהום" על אנשים שכל כוונתם היתה טובה.

איוב קרא: הם רצו לשמור על הקואליציה, שהליכוד ימשיך להוביל את המדינה.

איוב קרא: מטרתם היתה טובה.

איוב קרא: אבל מה, כל החבורה הזאת, השמאלנית, לא השאירה מלה שלא דיברה נגד אותם אנשים.

איוב קרא: במה הם חטאו?

איוב קרא: הם הצביעו עם ראש הממשלה, אבל במשך כמה ימים הפילו עליהם תיקים, כאילו עשו חטא.

איוב קרא: במה חטאו?

איוב קרא: הם הלכו בסופו של דבר עם ההליך המדיני שמכתיב ראש הממשלה.

איוב קרא: אלה שקראו תיגר על שר האוצר צריכים לזכור, הוא חשב שטוב לליכוד וטוב לקואליציה שיהיה משאל עם, כדי שיהיה דבק וימשיכו להיות ביחד.

איוב קרא: אז יש כאלה שהאינטרס שלהם שונה, הם לא רוצים לראות את הדבק הזה.

איוב קרא: אנחנו מבינים שהם פוחדים מביבי נתניהו, והם יעשו כל דבר כדי לרמוס אותו, כדי לפגוע בו, כדי לקצר לו את הרגליים.

איוב קרא: הוא קיבל את משרד האוצר במצב קשה, עשה תוכנית כלכלית שכל העולם מדבר עליה, לרבות התעשיינים, אנשי עסקים, חברות וגם השכבות החלשות, כי אנחנו רואים שבתקציב החדש נותנים תוספת לקשישים, תוספת לסל התרופות, יש הורדת מסים.

איוב קרא: אסור לפגוע באדם ובמנהיג, שבעצם מה שעמד לנגד עיניו זה החיבור של הקואליציה, החיבור בעם ישראל.

איוב קרא: זה מה שעמד לפניו.

איוב קרא: אם אנשים מחכים למוצא פיו רק כדי לפגוע בו, זאת לא הדרך.

איוב קרא: אנחנו יודעים, אותם אנשים שמדברים על שלום, אותם אנשים שמובילים את הדגל הזה, הם הרי הביאו את ההתיישבות הזאת.

איוב קרא: אז ממי צריך לבקש סליחה?

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אני קורא לראש הממשלה להקפיא את ההתנתקות הזאת עד לבירור מצבו של ערפאת.

איוב קרא: הוא נמצא בטיפולים רפואיים, אנחנו לא יודעים מה יקרה אחריו, איזו מלחמת ירושה תהיה, ולכן טוב נעשה - במקום לנהל את הוויכוח הזה כעת, אני מציע שנקפיא את החוק הזה, לא נצביע עליו ביום רביעי, עד לבירור המצב ברשות הפלסטינית.

איוב קרא: כך נישאר מאוחדים, הקואליציה תישאר מאוחדת, המדינה תישאר מאוחדת, לא יהיה ויכוח ולא שסע בעם.

איוב קרא: תודה.

נסים דהן: אני מכריז על הפסקה בת דקה אחת.

נסים דהן: מייד אחרי זה - חבר הכנסת איתן כבל.

נסים דהן: אני רואה שחברי הכנסת לא נוכחים, צריך להתחיל לקרוא להם, כי אחרת, אחרי איתן כבל נצטרך לנעול את הרשימה.

נסים דהן: (הישיבה נפסקה בשעה 16:48 ונתחדשה בשעה 17:00.

נסים דהן: )

נסים דהן: הישיבה מתחדשת.

נסים דהן: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

נסים דהן: אני מקווה שבינתיים יגיעו חברי הכנסת האחרים שברשימה: חבר הכנסת אהוד רצאבי, השר צחי הנגבי וחבר הכנסת נסים זאב.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני תומך בהתנתקות ואצביע בעד חוק הפינוי והפיצוי.

איתן כבל: אני רוצה לומר בעניין הזה, שלמרות תמיכתי, לבי לבי לאנשים שנדרשים לעזוב את ביתם.

איתן כבל: זה לא עניין של מה בכך.

איתן כבל: זה דבר לא קל, ואני מניח שחלקם הגדול של מי שגרים שם, שמביעים את כאבם – זה כאב פנימי אמיתי וכן.

איתן כבל: אני מניח שכל אדם שנדרש לעזוב את ביתו חש תחושות קשות.

איתן כבל: אני מנצל את ההזדמנות הזאת, כשאנחנו עוסקים בחוק, לפנות לממשלת ישראל ולומר לה, בעניין זה, ללכת כמה שאפשר לקראת המתפנים.

איתן כבל: מובן שאסור לאפשר מצב שבו הליכה לקראת המתפנים בכל הקשור לפיצויים תוביל לסוג כזה או אחר של סחטנות.

איתן כבל: עם זה, צריך לראות את הדברים – איך אותם אנשים, שחלקם גרים שם עשרות שנים, ימצאו את עצמם, תוך כדי משבר נפשי לא קטן, נדרשים להתמודד עם בניית בית חדש במקום אחר.

איתן כבל: לעתים קרובות, מה שנראה על הנייר כפתרון מושלם אינו יכול לבוא לידי ביטוי במציאות.

איתן כבל: כי כשאתה בוחן את הפיצוי, על-פי המחירים שבהם הם גרים היום ביישובי חבל-עזה, כשהם נדרשים להתמודד בחבלים אחרים, בחלקים אחרים של ארץ-ישראל, אף שעל הנייר – על-פי החישובים של משרד האוצר ועל-פי החישובים של המינהלת – זה אמור להיות מספיק, בפועל זה לא כך.

איתן כבל: אני מנצל את ההזדמנות ומבקש שהמשא-ומתן עם המפונים יהיה בלב פתוח, ללכת לקראתם, כמובן בלי להגיע למצב שבו המדינה נסחטת.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כולנו עוסקים בהתנתקות.

איתן כבל: זה הפך לנושא המוביל והמרכזי היום בחברה בישראל.

איתן כבל: אני, לפחות, יכול לומר, שאני מצר על נקודה אחת, שלצערי ראש הממשלה אינו מביא אותה לידי ביטוי בדבריו.

איתן כבל: רוב הציבור במדינת ישראל חושב, שיום לאחר שצה"ל, היישובים והאזרחים שגרים ביישובים האמורים יתפנו, יהיה כאן המצב שיש בגבול הלבנון – ירי הפצמ"רים ייפסק, ירי ה"קסאמים" ייפסק.

איתן כבל: אני אומר לציבור, ואני אומר את זה כמי שתומך בהתנתקות, שלצערי זה לא יהיה המצב.

איתן כבל: לצערי, צה"ל יידרש להיכנס ולהתמודד עם האיומים שיגיעו אלינו מעזה ומסביבותיה לא פעם ולא פעמיים, ואולי אף יותר מכך.

איתן כבל: חשוב שהציבור ידע את זה.

איתן כבל: אסור שתיווצר הציפייה הזאת, כי הדבר עלול לגרום שבר קשה מאוד בחברה הישראלית, מבחינת היחס שלה.

איתן כבל: זה יחמיר את מערכת היחסים.

איתן כבל: אנחנו זוכרים את האמירה, שבימין אהבו להשתמש בה, שאהוד ברק נתן 97% ותראו איך הם דחו אותנו.

איתן כבל: כאן עלולה אותה מנטרה לחזור: הנה, התפנינו, נתנו להם, ובכל זאת הם ממשיכים לירות.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שמדובר בהתנתקות חד-צדדית, שאין לה, ולא צריך להיות לה, שום קשר עם מצבו הבריאותי של ערפאת.

איתן כבל: מעצם העובדה שהבנו שאין לנו פרטנר, וכל עוד אין פרטנר, ממשלת ישראל, בתמיכתנו, החליטה לבצע פעולה חד-צדדית.

איתן כבל: אם יימצא פרטנר – ואני חושב שהוא קיים, ותמיד היה קיים, וממשלת ישראל לא עשתה די, לצערי, כדי למצוא את הדרך לשבת ולהגיע להסכמה בינינו לבין שכנינו – אם יימצא פרטנר, לשיטתה של ממשלת ישראל, תמיד יהיה אפשר לשבת אתו ולהגיע להסכמות על המצב ביהודה ובשומרון, וכמובן גם בחבל-עזה.

איתן כבל: אני נושא תפילה שההתנתקות תצא לדרך, שהאנשים יקבלו את הפיצויים ושהפינוי יהיה ללא הרמת יד – כי אנשים צריכים להבין שהחברה בישראל מתנהלת לפי אמות מידה דמוקרטיות.

איתן כבל: אין מדובר במדינת הלכה, ויהיה רב גדול ככל שיהיה, אסור שיקרה מצב שיהודי ירים יד על יהודי.

איתן כבל: חייבים להישמע להחלטת הכנסת.

איתן כבל: אין כאן מצב שבו אפשר להרשות סרבנות של צד אחד.

איתן כבל: אסור שתהיה סרבנות, לא מימין ולא משמאל, אחרת אנה אנו באים.

איתן כבל: אני מקווה ונושא תפילה שהתהליך יסתיים במהרה והשלום יבוא לאזורנו במהרה בימינו, אמן.

איתן כבל: תודה, אדוני.

נסים דהן: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

נסים דהן: אחריו – חבר הכנסת אהוד רצאבי.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשבוע שעבר, בהצבעה דרמטית חשובה – באיזו מידה היא היתה היסטורית רק ימים יגידו, יכול להיות שהיא היתה היסטורית – קיבלה הכנסת את ההחלטה לאמץ את תוכנית הממשלה לנסיגה מרצועת-עזה ומצפון-השומרון.

חיים אורון: תמכנו בהצעה הזאת, משום שזו ההצעה שראש הממשלה מניח לפני הכנסת, לפני הציבור, וחשבנו שאנחנו צריכים לעשות כל דבר כדי שהיא תמומש, והנסיגה מרצועת-עזה ומצפון-השומרון תתבצע, לפחות על-פי לוח הזמנים שהציג ראש הממשלה ושהוצג בכנסת במסגרת ההחלטה.

חיים אורון: אני יודע שיש ביקורת רבה מאוד על ההצעה הזאת, ואני שותף לביקורת הזאת.

חיים אורון: אני שותף לביקורת על מה שקורה ברצועת-עזה בחודשים האחרונים; אני שותף לביקורת על הרצון, שהוא אולי חזק יותר מעצם ההתנתקות, לעשות את ההתנתקות הזאת ללא הידברות עם הצד השני.

חיים אורון: בזמן הדיון במליאת הכנסת אמרתי, שאני לא מאמין שאפשר לעשות את זה באמת באופן חד-צדדי.

חיים אורון: בסופו של דבר תצטרך ממשלת ישראל, גם ממשלת ישראל הזאת, למצוא מישהו להידבר אתו, להסדיר אתו שורה של נושאים מעשיים וגם נושאים שקשורים בסיכוי לייצב את המציאות בתוך רצועת-עזה.

חיים אורון: אם לא נעשה כן, יש סכנה גדולה של תהליך קשה מאוד בתוך הרצועה, שהפלסטינים וגם אנחנו נשלם עליו מחיר יקר.

חיים אורון: אבל בימים האחרונים, בלי לדחוק שום קץ, ובלי להתערב במעשה ידיו של השוכן במרומים, קורה משהו מאוד מהותי ברשות הפלסטינית.

חיים אורון: האירועים הללו מחייבים את ממשלת ישראל למחשבה שנייה על שאלת החד-צדדיות.

חיים אורון: אם העמדה שאין מדברים היא עיקרון, ולא סיכום של מצב, אפילו הוא שגוי – כי אני מאמין שגם קודם אפשר היה להידבר, וגם קודם אם היו רוצים היה עם מי לדבר, אבל בוודאי עכשיו – זו טעות שעלולה לעלות לנו ביוקר רב.

חיים אורון: זו טעות שיכולה לערער עוד יותר את מעמדם של אותם כוחות בחברה הפלסטינית, שיכול להיות שהמציאות שנוצרת עכשיו יכולה היתה לתת להם מנוף ודרך לבסס את מעמדם.

חיים אורון: התביעה הזאת שלנו מראש הממשלה גם היא אינה מותנית.

חיים אורון: אנחנו לא אומרים שלא נצביע בעד ההתנתקות, שלא נצביע בעד החוק מחר.

חיים אורון: אנחנו נצביע בעד, והמהלכים בלוח הזמנים לביצוע הנסיגה צריכים להתבצע כפי שדובר בהתחלה.

חיים אורון: אבל חייבים לעשות כל מאמץ כדי לחפש ולמצוא את הפרטנר שאתו נדבר על רצועת-עזה ועל צפון השומרון, ואחר כך על השטחים כולם.

חיים אורון: בדקה שנשארה לי, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לחוק שמונח לפנינו.

חיים אורון: אנחנו נעסוק בו כנראה רבות בחודשים הקרובים, בשבועות הקרובים, בוועדת הכספים של הכנסת, ונבחן אותו על כל פרטיו.

חיים אורון: אין עיני צרה במתנחלים, ואני חושב שהחוק צריך להבטיח פיצוי הוגן למי שבטעות שמעו את דברי הכזב של מי ששלחו אותם לשם והיום מחזירים אותם משם.

חיים אורון: אמרתי בדיון הקודם ואני אומר גם היום, יש בי כעס גדול וחשבון פתוח עם אותן ממשלות שעשו את הטעות הגדולה הזאת והפכו את המתנחלים ברצועת-עזה, כמו בשטחים, כמו ברמת-הגולן, לקלפי משחק במאבק הפוליטי, והיו מוכנות להשתמש בהם כקלפי משחק במאבק הפוליטי.

חיים אורון: אבל עמדתי זאת לא תשפיע על הרצון להציע פיצוי הולם והוגן לאותם מתנחלים, למרות הוויכוח שהיה בינינו לאורך שנים.

חיים אורון: אני חושב שאני מסוגל להבין מה עובר עליהם, אני חושב שאני מסוגל להבין בפני איזה קושי גדול הם עומדים, ואני חושב שחובתנו לעשות הכול כדי שהקשיים הללו יהיו קטנים ככל האפשר.

נסים דהן: נא לסיים.

חיים אורון: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שגם הרצון הזה לא יעבור גבולות מסוימים ולא יהיה מלווה בתופעות שראינו במקרים דומים בעבר ועסקנו בהן אחר כך שנים ארוכות.

חיים אורון: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, חברי הממשלה הנעדרים - אגב, אני חושב שזה לא ראוי.

נסים דהן: בהחלט.

נסים דהן: אני מצטרף לקריאה של הדובר, חבר הכנסת מלכיאור, לממשלה, לשלוח לכאן נציג ולכבד את הכנסת.

נסים דהן: אדוני המזכיר, אני מציע שתקרא לאחד מחברי הממשלה שצריך לשבת ברגע זה כאן.

מיכאל מלכיאור: החוק שמונח לפנינו הוא חוק חשוב וראוי כדי ליישם את ההצעות שהכנסת קיבלה ברוב גדול מאוד בשבוע שעבר.

מיכאל מלכיאור: אין ספק שיש בעצם הנסיגה החד-צדדית הרבה מאוד סיכויים והרבה מאוד סיכונים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שמי שמתעלם מהסיכונים שיש בעניין עושה טעות.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שנכון מאוד היה לממשלה להגיע למסקנה שכרגע אין פרטנר להסכמים מדיניים, ולכן חייבים לעשות דברים בצורה חד-צדדית, לפי האינטרס של מדינת ישראל ותושבי מדינת ישראל, וזה מה שאנחנו עושים.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, גם בגלל ההתפתחויות של השבוע האחרון, אני מאמין שגם בחד-צדדיות חייבת להיות מידה מסוימת של הסכמות.

מיכאל מלכיאור: אפשר להגיע להסכמים בין-לאומיים, למטרייה בין-לאומית, שתיקח אחריות למה שנעשה בחבל-עזה אחרי שאנחנו נהיה מחוץ לו, ולאט-לאט תיכנס לשם הנהגה פלסטינית אחראית, שתטפל בטרור ותיקח אחריות לעתיד האזרחים שגרים שם.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שאם הדבר הזה יצליח, הבאנו למודל שאפשר ליישם אותו אחר כך, כדי להגיע להסדרים דו-צדדיים ולמה שאני מקווה שיהיה יום אחד – גם להסכמי שלום.

מיכאל מלכיאור: אבל אין הבטחה בדבר.

מיכאל מלכיאור: צריך לדעת את הסיכונים שכרוכים גם ביציאתנו, ואיך יציאתנו תתפרש, וגם מי שבעד צריך לדעת שאלו דברים שעלולים להיות חלק ממה שנראה בתקופה הקרובה.

מיכאל מלכיאור: לגופו של עניין – לחוק ולפיצויים.

מיכאל מלכיאור: המתיישבים שיושבים היום במקומות הללו, גם בצפון השומרון, ברור לגמרי שמגיעים להם הפיצויים הנאותים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שעשו פה עבודה נהדרת, מינהלת סל"ע – סיוע למתיישבי עזה וצפון-השומרון - אנשי משרד המשפטים, המנכ"ל ואנשים אחרים שעסקו בחקיקה הזאת.

מיכאל מלכיאור: הם נכנסו לפרטים, ואני חושב שהגיעו לאיזונים.

מיכאל מלכיאור: זה לא דבר פשוט, מה נותנים לאדם שמוציאים אותו מביתו.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, יש גם דברים אחרים שצריך לעשות במדינה הזאת.

מיכאל מלכיאור: שמעתי היום שהשוו את זה לחוקים בנוגע לדיור ציבורי ובנוגע לילדים וכו'.

מיכאל מלכיאור: אינני חושב שאפשר להשוות.

מיכאל מלכיאור: אי-אפשר להשוות שום דבר לילדים בסיכון, אבל אנחנו גם לא יכולים לעזור.

מיכאל מלכיאור: יש, כמובן, כל הפעילות שהמדינה צריכה לעשות, ואין לנו ציפיות מהממשלה הזאת שתעשה למען ילדים בסיכון.

מיכאל מלכיאור: לכן, להכניס את זה לוויכוח עכשיו, זה פשוט לא במקום.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים מה הממשלה הזאת מסוגלת לעשות ומה היא אינה מסוגלת לעשות.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שבמה שהיא מסוגלת לעזור, אנחנו צריכים לעזור.

מיכאל מלכיאור: יש גם דבר חדש, שראש הממשלה הכניס עכשיו לחוק – התחשבות בוותק.

מיכאל מלכיאור: לא דומה אדם שגר שנה-שנתיים ביישוב לאדם שגר שם 30 שנה.

מיכאל מלכיאור: ראש הממשלה הביא את עניין הוותק לתוך החוק, ואני חושב שזה חשוב מאוד.

מיכאל מלכיאור: גם אדם שגר בשכירות והוא לא בעלים של דירה, ברגע שאתה מנתק אותו מביתו, מהסביבה שלו, מבית-הספר, מבית-הכנסת ומבית-המדרש, צריך לתת לו פיצוי על מה שאתה עושה בכוח מולו ועוקר אותו מביתו, והוא צריך להתחיל במקום אחר את החיים מחדש.

מיכאל מלכיאור: יש פה התחשבות בכל הדברים האלה.

מיכאל מלכיאור: יש פרטים שצריך לשפר, ואני בטוח שישפרו אותם.

מיכאל מלכיאור: למשל, הוזכר נושא החממות, שבו צריך לתת אולי יותר פיצוי ממה שהוצע.

מיכאל מלכיאור: יש עוד כמה תחומים כאלה.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שבעבודה פרטנית, שיעשו עכשיו בוועדות, יגיעו גם לפתרון הדברים האלה, כדי שבסך הכול הדבר ייעשה בצורה ראויה ויהווה גם דוגמה למה שנצטרך לעשות עד שיהיו גבולות קבע למדינת ישראל, גבולות קבע שכל המתיישבים ייכנסו לתוכם.

מיכאל מלכיאור: הנקודה האחרונה – אני רוצה להזכיר, ששמתי לב לכך שיש פיצוי רציני מאוד למי שיעבור לגור בנגב, ליישב את הנגב והגליל.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה חשוב, כי מכל הבחינות אנחנו חייבים לדאוג לפיזור אוכלוסין במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: נותנים עכשיו 30,000 דולר, מענק מיוחד, מלבד תמריצים מיוחדים, למי שפותח עסקים באזור הנגב, ואני מקווה מאוד שזה יעודד את האוכלוסייה לעבור בסך הכול כמה קילומטרים; מה גם שזה בקרבת מקום, בסביבה הקרובה ובמזג אוויר דומה.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שזה יעודד את פיזור האוכלוסין, למען עתיד החברה הישראלית.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שלא להשתמש עוד בביטויים כמו גירוש וכדומה, שאנחנו מכירים מחברות אחרות לגמרי.

מיכאל מלכיאור: אין מדובר פה בגירוש, אלא בסך הכול בהתנתקות למען התחברות למדינת ישראל ולחברה הישראלית.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: השר צחי הנגבי – אינו נוכח.

נסים דהן: גברתי סגנית המזכיר, מה עם נציג הממשלה?

נסים דהן: אנחנו נמתין.

נסים דהן: לא ייתכן שחברי הכנסת ידברו רק לפרוטוקול ושרי הממשלה לא יהיו כאן.

מיכאל מלכיאור: השר הנגבי היה צריך לדבר עכשיו.

נסים דהן: לפיכך אנחנו מכריזים על הפסקה של שלוש-ארבע דקות, כדי שחברי הממשלה יואילו בטובם לכבד את הכנסת ולהיות נוכחים כאשר חבר הכנסת נסים זאב מדבר.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להחמיא לך, אבל אני רוצה להודות לך על כך שאתה נוהג לפי הכללים שצריכים להיות בבית הזה.

נסים דהן: עד שאחד משרי הממשלה יואיל בטובו לכבד את הכנסת ולהיות נוכח בדיונים.

נסים דהן: (הישיבה נפסקה בשעה 17:23 ונתחדשה בשעה 17:30.

נסים דהן: )

נסים דהן: סגן השר לביטחון הפנים נכנס לאולם המליאה, ואנחנו מחדשים את הדיון.

נסים דהן: אני מבקש מהממשלה לדאוג שיהיה כאן נציג במשך כל הדיונים, כדי שחברי הכנסת ירגישו ששומעים אותם.

נסים דהן: לא חייבים לקבל את דבריהם, אבל לשמוע אותם חייבים.

נסים דהן: מי שצריך לדבר עכשיו הוא חבר הכנסת נסים זאב, גברתי, ולא חברת הכנסת לאה נס.

נסים דהן: גברתי עלתה על דעת עצמה.

לאה נס: היתה החלפה.

נסים דהן: לפי הרישום אצלי הדובר הבא הוא חבר הכנסת נסים זאב.

נסים דהן: חבר הכנסת זאב, אם אתה רוצה אתה יכול לוותר על זכותך.

לאה נס: הוא יכול להתחלף אתי אם כבר עליתי לדוכן.

נסים דהן: אבל זה יהיה על חשבון חבר הכנסת יאסינוב, ואני לא רוצה שחבר הכנסת יאסינוב ייפגע.

נסים דהן: רק אם הוא יוותר.

יגאל יאסינוב: אחליף עם לאה.

יגאל יאסינוב: אדבר פחות.

לאה נס: תודה רבה.

לאה נס: אדוני היושב-ראש, סגן השר, כנסת נכבדה, אני מודה לחברי.

לאה נס: אם סדר הדוברים כל כך חשוב – אנחנו רואים שהמליאה באמת מלאה.

לאה נס: לפני שבוע בדיוק, אדוני היושב-ראש, פתח פה יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין, את הדיון בתוכנית ההינתקות במלים מצמררות: "היום הרת עולם, היום יעמיד במשפט".

לאה נס: ואכן, החלטה הרת גורל התקבלה בכנסת ישראל, החלטה חסרת תקדים.

לאה נס: בכל ההיסטוריה שלנו לא היה תקדים של עקירת יישובים שלא במסגרת הסכם שלום.

לאה נס: לא נצטווינו לגזור על עצמנו צו גירוש.

לאה נס: תוכנית ההינתקות, הפוגעת בערכים הבסיסיים ביותר של עם ישראל, אינה נותנת ביטחון.

לאה נס: זו תוכנית שנותנת פרס לטרור.

לאה נס: בעקבותיה הטרור ילך ויגבר, וישאב עידוד מבריחתנו מפניו.

לאה נס: האשליה, כאילו התוכנית הזאת היא הפתרון האולטימטיבי בעבורנו, היא שגויה.

לאה נס: האם ה"קסאמים" יפסיקו ליפול בשדרות?

לאה נס: להיפך, הם עוד ירחיבו את טווח ירייתם.

לאה נס: בפתיחת ספר בראשית, במקום שבו מתוארות בריאת העולם והצבת האדם בתוכו, מצוין עקרון היסוד שעליו מצווה האדם בעולם, והוא לשפר ולקדם – ולהיזהר שלא להרוס.

לאה נס: בקוהלת רבה מסופר, כי בשעה שברא הקדוש-ברוך-הוא את האדם, נטלו וערך לו מעין סיור בגן עדן, ואמר לו: ראה מעשי כמה נאים הם.

לאה נס: כל מה שבראתי, לא בראתי אלא בשבילך.

לאה נס: תן דעתך שלא תקלקל - "שאם קלקלת אין מי שיתקן אחריך".

לאה נס: זהו משפט המפתח מבחינתי: "שאם קלקלת אין מי שיתקן אחריך".

לאה נס: נכון שמוטלת עלינו האחריות למצוא פתרונות ולערוך שינויים, אבל צריך לזכור שיש מקרים שעלולים לגרום נזק שלא יהיה אפשר לתקן אחר כך.

לאה נס: לכן, הטענה שאין פתרון טוב יותר אינה מקובלת עלי.

לאה נס: אם כרגע מוצע פתרון שגוי ומסוכן, אין כל היגיון בבחירה בו רק משום שלעת עתה הוא הפתרון היחיד.

לאה נס: הצעת חוק פינוי-פיצוי, שעומדת על סדר-היום, היא בעצם הצעת חוק שעיקרה ותכליתה יישום תוכנית ההינתקות.

לאה נס: בלעדיה לא יהיה אפשר ליישם את החלטת הממשלה ואת החלטת הכנסת, שהתקבלו לצערי ובהתנגדותי.

לאה נס: כמי שמתנגדת לתוכנית ההינתקות, מובן שלא אוכל לתמוך בחוק שיאפשר את יישומה של תוכנית מסוכנת זו.

לאה נס: שמעתי הבוקר את שר המשפטים מרעיף דברי שבח והלל על הצעת החוק; זאת הצעת חוק נדיבה, מלאות רגישות והבנה, רוחב לב ופיצוי הוגן, לדבריו.

לאה נס: אדוני היושב-ראש, מי שקורא את החוק לפרטיו מגלה את ההיפך הגמור; מגלה בעיקר פגיעה בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו והרבה חוסר רגישות וחוסר הבנה.

לאה נס: לקרוא לזה פיצוי.

לאה נס: ..

לאה נס: בעבור תומכי החוק הנלהבים, שבדרך כלל מגלים רגישות יתר לכבוד האדם וחירותו, המטרה – שהיא ההתנתקות – מקדשת היום את האמצעים, שהם זכויות האדם היהודי.

לאה נס: תודה רבה.

נסים דהן: תודה רבה.

יעקב אדרי: - - -

נסים דהן: אני אפסיק את הישיבה שוב.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, אולי יודיעו למזכירות שצריך להיות פה תורן מטעם הממשלה.

נסים דהן: הודענו.

נסים זאב: אני מוותר, אדוני.

נסים זאב: אם כבודו ממהר למקום כלשהו, אני מוחל על כבודי, ואני מאמין שהממשלה כולה שומעת אותנו, כל אחד בחדרו ובמקומו.

נסים זאב: זה תלוי ביושב-ראש.

נסים זאב: אם הוא ממהר, אני מוותר.

נסים זאב: אני מוכן להשמיע את דברי לפרוטוקול ולצופים.

יעקב אדרי: אם יש חובה, אשאר פה.

נסים דהן: אם הדובר מוחל על כבודו, לא אכפה את כבודו על הכנסת.

נסים דהן: אבל חבר כנסת אחר ודאי לא מוותר.

נסים דהן: חבר הכנסת וסגן השר, תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת נסים זאב, אתה יכול להמשיך.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה ממשיך להתעלם מהמציאות החדשה שנוצרה.

נסים זאב: ערפאת כבר החליט להתנתק מהמוקטעה, אבל ראש הממשלה אינו מתנתק מההתנתקות.

נסים זאב: הוא מתנתק מתוצאות המשאל בקרב חברי הליכוד ומהתנגדותו של הרוב בקואליציה שלו.

נסים זאב: את תוכנית ההתנתקות הוא ביסס על מפלגת העבודה ועל השמאל.

נסים זאב: צריכים להתבונן – כשכולם אומרים שהיה רוב גדול בכנסת הזאת להתנתקות, צריך לזכור שהימין הוא שהוביל את המהלך, אבל ההחלטה היתה של השמאל.

נסים זאב: לא היה רוב של הימין, ובזה ראש הממשלה הונה את העם.

נסים זאב: גירוש של אלפי יהודים, של מאות משפחות מבתיהן, ללא צורך.

נסים זאב: מה גרם לראש הממשלה להתנתק?

נסים זאב: מדוע הוא מסתכן ופועל נגד המצע המפלגתי שלו?

נסים זאב: מדוע הוא הורס ומערער את יציבותה של הקואליציה?

נסים זאב: מדוע אין ראש הממשלה מפרק את עזה מנשקה במקום לפרק יישובים, יישובים שהוא עצמו פיתח וטיפח במהלך הקריירה הארוכה שלו?

נסים זאב: מהי התועלת האמיתית ביציאת כוחות צה"ל מעזה?

נסים זאב: האם ראש הממשלה מאמין שברגע שישראל תפרק את היהודים מעזה – אני קורא לזה פירוק, ולא העתקה – הפלסטינים יפסיקו את פעולות הטרור נגד ישראל?

נסים זאב: האם ייפסק שיגור טילי ה"קסאם" לעבר שטחי ישראל?

נסים זאב: האם שרון מאמין שאחרי יציאת צה"ל מעזה לא נצטרך לשוב ולהיכנס אליה?

נסים זאב: הרי בפועל, חברי חברי הכנסת, בכל שבוע צה"ל חוזר ונכנס לחלקים כאלה ואחרים ברצועה.

נסים זאב: יצאנו מעזה כבר בשנת 1993, בהסכמי אוסלו.

נסים זאב: יותר מ-1,000 אנשים – אזרחים, נשים וטף – נטבחו.

נסים זאב: מה קרה עד עצם היום הזה?

נסים זאב: האם שרון מאמין שלאחר יציאתנו מעזה הפלסטינים, האירופים, בוש, שאר מדינות העולם, יניחו אותנו לנפשנו ויסכימו שנישאר ברוב גושי ההתיישבות?

נסים זאב: הלוא זה בעצם מה שדב וייסגלס אמר – כשנתנתק, העולם יניח אותנו לנפשנו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, זוהי הטעיה.

נסים זאב: אין ספק שהאינטרס של מדינת ישראל, להינתק מעזה ולשחרר את עצמה מעול של מיליון וחצי ערבים, הוא דבר הכרחי.

נסים זאב: הערבים העזתים ידועים בשנאתם – רצחנים.

נסים זאב: השאלה היא אם בפעולה הזאת של ההתנתקות אנחנו נותנים לערבים רצף טריטוריאלי בין עזה לבין יהודה ושומרון, ובעצם אנחנו חותכים את הרצף הטריטוריאלי של מדינת ישראל.

נסים זאב: נוסף על כך, שטחה של עזה יאפשר לישראל להשליך אליו מסתננים ואולי ערבים שהיא לא מעוניינת בהם.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר, שכל מה שראש הממשלה עושה ברגע זה נגד רצון הקואליציה ונגד רצון הבוחרים שלו הוא לדעתי אנטי-דמוקרטי.

נסים זאב: הוא לא יכול לבוא ביד ימין ולבעוט ברגל שמאל.

נסים זאב: עזה היא לא רק מרכז ומוקד של ארגוני הטרור הרצחניים הרשמיים, כמו ה"חמאס", אלא הפכה להיות בסיס לפלוגות הטרור של הרשות הפלסטינית בראשות ערפאת.

נסים זאב: עזה נעשתה מקור המתאבדים והמקום הבטוח שאליו כל הרוצחים יכולים לברוח אחרי שעשו את מעשיהם הנפשעים כלפי מטרות אזרחיות דווקא בישראל.

נסים דהן: נא לסיים.

נסים זאב: ישראל נאלצה – ונאלצת – שוב ושוב לנקות את קני הטרור ולהרוס בתי-חרושת לייצור טילים ותחמושת שנשתלו דווקא בתוך אוכלוסייה אזרחית; כמו כן, כדי לפוצץ את המנהרות שנחפרו תחת ציר פילדלפי ושימשו להברחת נשק רב שסיפקה מצרים.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, כל יציאה נוספת – ממשלת ישראל חייבת לבצע את מה שהיא לא ביצעה עד היום.

נסים זאב: קודם כול אנחנו צריכים לדאוג לפרז את עזה מנשקה.

נסים זאב: לא יכול להיות שכל הנשק הרב שקיים בעזה ימשיך להיות.

נסים זאב: לתת היום את האחריות הביטחונית למצרים - כשלמעשה מצרים מתעלמת, וביודעין מאפשרת את כל הברחת טילי ה"קסאם" ואת כל הנשק הרב מתחת לאף שלהם.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני רואה את זה כך: אנחנו נותנים פרס לטרור ומעודדים את הטרור.

נסים זאב: כל הדיון בפיצוי הוא הדבר השולי.

נסים זאב: לכן, אין לי עניין לגעת בשוליים, כאשר הדבר המרכזי והמהותי הוא שאנחנו מפקירים את היהודים שנשלחו תחת ממשלות ישראל, הלכו במסירות להגן על המדינה וליישב, לא מתוך אינטרס כלכלי אלא מתוך אינטרס ביטחוני.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת יגאל יאסינוב, זכותך להחליט אם אתה מנצל את רשות הדיבור גם כשהממשלה לא נמצאת, או שלכבודך אכריז על הפסקה עד שאחד משרי הממשלה יהיה כאן.

יגאל יאסינוב: אני אדבר, אבל אני חושב שמייד אחרי זה אגיע למזכירות הכנסת כדי לבדוק אם אפשר להגיש קובלנה לוועדת האתיקה בנושא.

יגאל יאסינוב: ברשותך, אדבר.

נסים דהן: חבר הכנסת יגאל יאסינוב, בבקשה.

נסים דהן: לרשותך חמש דקות.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להגיד שהיום, יום שבו שוב נעקצנו על-ידי הטרור ועוד פעם נהרגו אזרחינו, אנחנו דנים על חוק - שחלק יגידו שהוא חשוב וחלק יגידו שהוא דורסני וחלק יגידו משהו אחר - שבעם קוראים לו פינוי-פיצוי ואנחנו קוראים לו חוק יישום ההתנתקות.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להפריד אותו לכמה חלקים, ואני רואה שהממשלה פשוט לא רוצה להיות בדיון, כנראה כדי לא לשמוע.

יגאל יאסינוב: יש דבר אחד, והוא שאנשים מפנים אותם מהבתים, אנשים שצריכים לשנות את החיים, אנשים שצריכים להתחיל אולי פעם נוספת חיים מחדש - אני יודע מה זה, כי לא מזמן עליתי, וזה גם היה כואב וגם היה קשה, אבל לפחות לא נעקרתי.

יגאל יאסינוב: מצד שני, ברור שאי-אפשר להמשיך ולהחזיק אנשים כבני ערובה בתוך שטח מלא באוכלוסייה עוינת וטרוריסטים ואויבים.

יגאל יאסינוב: אנחנו חייבים להבין, שאי-אפשר גם להחליט על פינוי, על יציאה מעזה, וגם לא לתת לאנשים פיצוי כמו שחייבים לתת.

יגאל יאסינוב: יהיה מספיק או לא יהיה מספיק?

יגאל יאסינוב: זה דבר אחר.

יגאל יאסינוב: בדרך כלל, כל פעם זה לא יהיה מספיק, אבל לפחות אנחנו חייבים לנסות לתת פיצוי הוגן.

יגאל יאסינוב: יש בחוק דבר שמפריע לי.

יגאל יאסינוב: אצביע, כמובן, בעד, על-פי החלטת הסיעה, אבל יש בחוק חלק שמפריע לי, ואני ממשיך לבדוק אותו.

יגאל יאסינוב: יש התחייבויות של אותם תושבים שגרים כרגע בבתים כלפי קבלנים שבנו את הבתים או כלפי אנשים שגרו שם ומהם הם קנו את הבתים, ובעיני החלק הזה בחוק לא הוסדר כמו שצריך, כי הפיצוי שמקבלים משפחה או בן-אדם שמפנים אותם הוא דבר חשוב, אבל צריך גם לבדוק שאותו חלק שהוא חייב עבור אותו בית שהוא גר בו לצד שלישי - גם את זה צריך להוסיף לפיצוי ולהעביר.

יגאל יאסינוב: כלומר, צריך להיות צדק שלם, צדק מלא.

יגאל יאסינוב: דבר נוסף - כמה אנשים שכביכול רוצים לעזור לתושבי התנחלויות וצועקים יותר שזו פגיעה, אבל הצעקות שלכם לא יעזרו להם, כי הן פוגעות באותו פצע שכואב.

יגאל יאסינוב: פוגעים עוד פעם באותו פצע שמדמם.

יגאל יאסינוב: זה לא רק אלה שרוצים כביכול לעזור להם, אלא גם אלה שכביכול מצדיקים כל פגיעה וצועקים: "אין צורך לתת להם.

יגאל יאסינוב: למה שאנחנו נעזור להם?

יגאל יאסינוב: הם היו חייבים".

יגאל יאסינוב: הם אזרחי מדינת ישראל.

יגאל יאסינוב: הם אזרחי מדינת ישראל, והמדינה, הכנסת, הממשלה ואנחנו קבענו משהו.

יגאל יאסינוב: אנחנו אמרנו שהם, בסופו של דבר, בזמן הקרוב יפונו מהבתים.

יגאל יאסינוב: אנחנו חייבים לתת להם את המינימום שמגיע להם, וזה הפיצויים, הכבוד ויד חמה וידידות.

יגאל יאסינוב: יש סעיף אחד מעולה, שאלה שעוברים לנגב מקבלים תוספת.

יגאל יאסינוב: זה טוב, אבל אני חושב שצריך להיות עוד חוק, שכל אזרח ישראל שעובר לנגב צריך בכל מקרה לקבל איזה סכום כסף, כי אנחנו חייבים להמשיך בחלום הציונות - ליישב את הנגב.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, תודה.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת יחיאל חזן, בבקשה.

נסים דהן: אחריו - חברי הכנסת אפי איתם, אהוד יתום ועמרם מצנע.

נסים דהן: חבר הכנסת חזן, אני רוצה לומר שאתה יכול לנצל את זכותך ולדבר רק בפני חברי הממשלה.

נסים דהן: אם תבקש, נסגור את הישיבה עד שיגיע לכאן חבר ממשלה.

יחיאל חזן: אני מבקש לסגור את הישיבה כדי שיגיע לכאן חבר ממשלה.

יחיאל חזן: חשוב מאוד שחברי הממשלה ישמעו את הדברים.

יחיאל חזן: תודה.

נסים דהן: אני מודיע על הפסקה בדיון.

נסים דהן: אני מבקש ממזכירות הכנסת מול מזכירות הממשלה - זו כבר הפעם השלישית שאנחנו מבקשים שיהיה נוכח שר מהממשלה או סגן שר, ולצערי הרב ממשיכים לזלזל בכנסת.

נסים דהן: אני מציע שיושב-ראש הכנסת, רובי ריבלין, יתקשר אישית למזכירות הממשלה וימחה על כך.

נסים דהן: לא ייתכן זלזול כזה.

נסים דהן: אפילו שרים שצריכים להיות תורנים לא נמצאים כאן.

נסים דהן: (הישיבה נפסקה בשעה 17:51 ונתחדשה בשעה 18:04.)

נסים דהן: ישיבת הכנסת מתחדשת.

נסים דהן: חבר הכנסת זאביק בוים, סגן השר, בהזדמנות זו אני רוצה להביע את מחאתה של הכנסת כולה על התנהגות הממשלה.

נסים דהן: היות שאתה הנציג ברגע זה אתה מקבל את הנזיפה, אבל אני בטוח שתעביר אותה הלאה.

נסים דהן: לא ייתכן שהכנסת תקיים דיון כזה מכובד, כזה חשוב, בעתידו של עם, והממשלה תתעלם מהכנסת.

נסים דהן: אני מחדש את הדיון.

נסים דהן: חבר הכנסת יחיאל חזן.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השבוע יובא לאישור הכנסת בקריאה ראשונה החוק ליישום תוכנית ההתנתקות.

יחיאל חזן: למעשה, מדובר בחוק לגירוש מתיישבי גוש-קטיף וצפון-השומרון.

יחיאל חזן: לחוק ארבעה מרכיבים עיקריים: 1.

יחיאל חזן: הגירוש; 2.

יחיאל חזן: החרמת הרכוש; 3.

יחיאל חזן: שלילת זכות המחאה; 4.

יחיאל חזן: פיצוי בלתי הוגן.

יחיאל חזן: כל אחד ואחד מהמרכיבים שמניתי, וכולם גם יחד, מהווים פגיעה חמורה ביותר במעמדה של מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית, המחויבת לזכויות האדם.

יחיאל חזן: הגירוש: עיקר תכליתו של החוק ליישום תוכנית ההתנתקות הוא קבלת היתר חוקי למעשה לגירוש, בלשון העם טרנספר, של היהודים שגרים ברצועת-עזה.

יחיאל חזן: אישור החוק יהווה מהפכה בגישתה של מדינת ישראל למעשה הגירוש, מעשה שהיום הוא גם אסור על-פי החוק וגם פסול ומוגדר כפשע מלחמה וכפשע נגד האנושות.

יחיאל חזן: חברי חברי הכנסת, אני רק רוצה לומר לכם, למשל בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו נאמר: "אין פוגעים בזכויות שלפי חוק-יסוד זה אלא בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל, שנועד לתכלית ראויה, ובמידה שאינה עולה על הנדרש או לפי חוק כאמור מכוח הסמכה מפורשת בו".

יחיאל חזן: מגילת העצמאות קובעת כי "מדינת ישראל תהיה מושתתת על יסודות החירות, הצדק והשלום, לאור חזונם של נביאי ישראל".

יחיאל חזן: החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם מגדיר מהו פשע מלחמה.

יחיאל חזן: הוא קובע את המעשים הבאים: שוד רכוש פרטי או ציבורי, הריסה שרירותית של כרכים, ערים או כפרים, החרבה שאינה מוצדקת על-ידי הכרח צבאי.

יחיאל חזן: אותו חוק מגדיר כפשע כלפי האנושות גירוש של אוכלוסייה אזרחית וכן רדיפה מטעמים פוליטיים.

יחיאל חזן: האומנם תאשר הכנסת, ואף תורה לקיים חוק המאפשר ביצוע פעולות המוגדרות כבר למעלה מ-50 שנה בחוק הישראלי כפשעי מלחמה או כפשעים כלפי האנושות?

יחיאל חזן: חברי חברי הכנסת, הדברים שמניתי פה לא כתובים בחוק, אבל זה הפירוש של החוק.

יחיאל חזן: יש דברים נוספים, למשל החרמת רכוש.

יחיאל חזן: האיום בהחרמת רכוש הוא קו האופי המרכזי של החוק, ולמעשה לא ניתן להתייחס לחוק בלי להתייחס לאיום הגלום בו.

יחיאל חזן: למעשה מדובר בגישה שאפיינה את שלטונות המנדט הבריטי, אשר ניסו לדכא את תנועת המרי העברי תוך אימוץ הססמה שיש להכות את היהודים דרך הכיס.

יחיאל חזן: בדיוק על כך מדובר.

יחיאל חזן: אני יכול לומר לכם: אם יוציאו היום בכוח אזרח שגר באלי-סיני או בכפר-דרום, והדברים יישארו שם – על-פי החוק מוגדר שהדברים פשוט לא שייכים לאיש.

יחיאל חזן: שלילת זכות המחאה: סעיף העונשין בחוק נועד לשלול מהמפונים הפוטנציאליים ומהציבור הרחב המזדהה אתם את זכות המחאה.

יחיאל חזן: כבר שמענו לא פעם את חברי הכנסת, את יולי תמיר שאמרה שמותרות התנגדות פסיבית ואף חסימת כבישים.

יחיאל חזן: החוק שמונח לפנינו מונע את ההתנגדות הזאת.

יחיאל חזן: כאמור, מדובר בהחלטות ובעמדות של התייחסות לפינוי מאחזים בלתי חוקיים ובלתי מורשים.

יחיאל חזן: מדובר פה לא על מאחזים בלתי חוקיים ובלתי מורשים, אלא על בתים שהם חוקיים לחלוטין, על מתיישבים שגרים בבתים חוקיים לחלוטין, והיום אי-אפשר לפנות אותם.

יחיאל חזן: החוק הזה בעצם הולך לשנות את המצב.

יחיאל חזן: החוק מוגדר "פינוי-פיצוי", ואני אומר לכם שזה חוק של פינוי, ולא של פיצוי.

יחיאל חזן: הפיצוי פה הוא בלתי הוגן.

יחיאל חזן: בהצעת החוק עצמה אין ביטוי של ממש להתחשבות במכלול הקשיים והרגישויות של המתיישבים, ואין ניסיון הוגן לפצות אותם על מכלול הנזקים שייגרמו להם בשל גירושם ועקירתם מבתיהם.

יחיאל חזן: אני יכול לתת לכם כמה דוגמאות, חברי חברי הכנסת.

יחיאל חזן: לדוגמה, לא מוצע תשלום הוגן על אובדן פרנסה.

יחיאל חזן: מוצעים דמי הסתגלות.

יחיאל חזן: "דמי הסתגלות", בלשון העם: אדם שעובד במקום מסוים, ומפטרים אותו בגלל קשיים במקום העבודה, נותנים לו דמי הסתגלות.

יחיאל חזן: לא מוצע כל פיצוי בעבור נזקים אישיים – רפואיים, פסיכולוגיים, משפחתיים ואחרים – שייגרמו בשל הגירוש לאותם מתיישבים שגרים ברצועת-עזה על-פי חוק.

יחיאל חזן: לא מוצע כל פיצוי בעבור קשיי ההסתגלות של הילדים במסגרות לימודיות חדשות, כגון שיעורי עזר.

יחיאל חזן: חשוב להדגיש, כי לקחי פינוי ימית מלמדים שנזקים כאלה אומנם ייגרמו למתיישבים באופן ודאי ובקנה מידה נרחב, ואני יכול להוסיף שפגשתי אנשים שפונו מימית והם אמרו לי: לעולם לא אחזור להיות אותו אדם שהייתי כשגרתי בימית; אני אדם מתוסכל.

יחיאל חזן: זה מה שהולכים לעשות ליהודים שמגרשים עכשיו מרצועת-עזה.

משה כחלון: זמנך תם, חבר הכנסת חזן, אלא אם כן יש לך עוד משפט.

יחיאל חזן: עוד שנייה בבקשה.

יחיאל חזן: הצעת החוק ליישום תוכנית ההתנתקות אינה ראויה לבוא בספר החוקים של מדינת ישראל.

יחיאל חזן: אני קורא לכם, חברי חברי הכנסת, להצביע נגד הצעת החוק הזאת.

יחיאל חזן: אני אצביע נגדה.

יחיאל חזן: היא לא ראויה, היא מבזה את הכנסת ומבזה את עם ישראל.

יחיאל חזן: מעולם לא היה מצב שיהודים מגרשים יהודים.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אפי איתם, בבקשה.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אם יש את נפשכם לדעת, להבחין, לראות סימן מובהק מתי הולכים משטרים וצוללים בדמדומיה של אפלת עריצות; אם יש את נפשכם לדעת מתי אומה וחברה עולות על דרך חתחתים נוראה שאין ממנה חזרה - אל תלכו אל בתי-הכלא, אל תלכו אל מרתפי העינויים, אל תלכו אל מחנות הריכוז; לכו אל שפת החלקלקות, אל שפת השקר, לכו אל ההונאה ואל הרמייה, שהיא המבוא, הפרוזדור, שלתוכו נכנסים, וסופו מי ישורנו.

אפי איתם: לכאורה עומד לפנינו חוק תמים – פינוי-פיצוי.

אפי איתם: עסקה הוגנת.

אפי איתם: יש בחצר איזה מטרד, אולי איזו חורבה ישנה, אולי איזה גל אשפה מצחין, ועושים עסקה: אנחנו נפנה את הדבר המיותר הזה, ואם עוד נותר לו ערך כלשהו לגביך, ניתן לך גם איזה פיצוי.

אפי איתם: איזה שקר, איזו הונאה.

אפי איתם: שמו של החוק הזה מצטרף אל שורה ארוכה של מסדרונות חשוכים של רמייה, שיצרה אחר כך את הגדולים שבפשעי תבל.

אפי איתם: בשם היישוב מחדש נשלחו מיליוני אנשים אל עבודות כפייה הרחק במזרח הקפוא בסיביר, כשנשללת מהם כל זכות אנושית פשוטה, וזה היה הסעיף הידוע בחוקה – של שמירה על ביטחון המדינה – ששלח מיליוני אנשים אל המקום הנורא ההוא, כששליחיו של מנגנון החושך מצקצקים בשפתיהם ואומרים להם: יישוב מחדש.

אפי איתם: במדינות רבות נשלחו בשם החינוך מחדש מיליוני אנשים אל גלות שממנה לא שבו.

אפי איתם: והססמה המצמררת, שהיא אולי תמצית הרוע וההונאה שידע עמנו מעולם: "העבודה משחררת" – בשם הרמייה הזאת הובלו מיליוני יהודים בקרונות בקר אל מקום שלא שבו ממנו לעולם.

אפי איתם: קורבנות השלום – במושג הזה השתמשו כשהביאו עלינו את האסון הזה של חלם, טיפשות וקוצר ראייה, הבאתו של מרצח שכרגע כולנו מונים בתקווה את הדקות למותו, את השעות, את החודשים, וככל שקצר, כן ייטב.

אפי איתם: סל"ע – מינהלת סיוע לתושבי עזה – מסימני הרמייה של הממשלה הזאת, מסימני ההונאה, מכבסת המלים.

אפי איתם: איזה סיוע?

אפי איתם: לאילו תושבים?

אפי איתם: תאמרו: זוהי מינהלת עקירה, מינהלת נגע, ניתוק, גירוש ועקירה של יהודים מבתיהם.

אפי איתם: לפחות ידעו, תדע האומה, ידע העולם מול מה אנחנו עומדים.

אפי איתם: עומדים אנשים ומתחסדים.

אפי איתם: להשתמש במלה סלע – מקור של יציבות, של איתנות, של נחישות, של אמת, אמת בסלע, דיבור בסלע – ולהתחסד ולקרוא למינהלת הזאת "סיוע לתושבי עזה", כאילו באיזה מפעל הומניטרי, רחמנא ליצלן, מדובר כאן.

אפי איתם: החוק קובע, כי כדי לפגוע בחוק-יסוד – וחוק-יסוד אינו רק סך כל מילותיו; הוא רוח החוק, הוא נשמת החוק, הוא יסוד, כשמו כן הוא: הוא במידה רבה אמת טבעית, פשוטה, מוצקה, שאינה זקוקה לראיות – אומר החוק שחוק-יסוד אפשר להזיז, אפשר לערער, רק אם יש מטרה ראויה; כל כך ראויה, כל כך ברורה, כל כך אמיתית, עמוקה, חיונית ופשוטה, שאפשר לערער את היסוד, את היסודות, כדי לכונן אותה.

אפי איתם: ואתה מתבונן ברשלנות, בחוצפה ובגסות, בכלאחר-ידיות שבה מטרת החוק הזה נכתבת, ואתה שואל את עצמך עד לאן אפשר ללכת.

אפי איתם: מטרת החוק: "פינוי ישראלים ונכסיהם מחבל-עזה ומשטח בצפון השומרון בהתאם להחלטות הממשלה".

אפי איתם: הרי זה משפט חצוף, משפט ריקני, שנועד לכסות על כלום.

אפי איתם: זאת מטרה ראויה שלשמה מערערים חוק-יסוד, זכות יסוד של אדם לגור בביתו החוקי?

אפי איתם: לעבד את אדמתו שניתנה לו בדין?

אפי איתם: לגדל את ילדיו במקום ראוי ובטוח, שהוא ביתם?

אפי איתם: מישהו יכול לפענח מה עומד מאחורי השטות הזאת?

אפי איתם: זוהי מטרה ראויה?

אפי איתם: פינוי ישראלים ונכסיהם מחבל-עזה בהתאם להחלטות הממשלה?

אפי איתם: ודאי שאין כאן שום מטרה ואין כאן שום דבר ראוי, כי אני כבר חודשים ארוכים, בקריאות ביניים מכעיסות ובשיחות אישיות עם ראש הממשלה, תובע ממנו לקום ולומר מהי המטרה, מהו אותו דבר ראוי שלשמו הוא מסכסך ומעמת עימות עמוק – אותנו, את המשפחה, את האחים, את הבנים, את ההורים, את כל מה שיקר וקדוש לנו.

אפי איתם: ואני זוכר רק את טפיחות היד הכבדות – ספק עייפות ספק עצבניות – על השולחן, ואת האמירה הכמעט מנטראית: בסוף 2005 לא יהיו יהודים בחבל-עזה.

אפי איתם: ברוך השם למדינת ישראל יש חזון, למדינת ישראל יש פרוגרמה, והיא סוף-סוף נחושה ומלוכדת כמכונה משומנת, שלטונית, להוציא דבר-מה אל הפועל.

אפי איתם: לא רפורמה בחינוך, לא טיפול בבעיות חברה, לא טיפול בביטחון – אובססיה, שהיא על גבול מחלת הנפש, לעקור יהודים מביתם, ותו לא.

אפי איתם: כי יודע כל אחד, והדברים נאמרו כאן מעל הדוכן ובבית הזה, שאין בתוכנית הזאת שום נדבך ביטחוני, אין בתוכנית הזאת כדי מבוא למשא-ומתן לשלום, כי מי טיפש שיצטרף ויסכים לשאת ולתת עם אומה בורחת, נעקרת מחפירות חייה, עוקרת את בניה, עציה ובניה, ושולחת אותם לגלות מבישה?

עמרם מצנע: לגלות במדינת ישראל.

אפי איתם: כן, יש גלות במדינת ישראל, מצנע.

אפי איתם: כשייקחו אותך מחיפה על כורחך וישלחו אותך למקום אחר, זאת גלות, זה גירוש.

עמרם מצנע: לא מחיפה, כשיוציאו אותי מעזה לחיפה.

אפי איתם: לכן, אין כאן מטרה ראויה, יש כאן מכבסת מלים שמזכירה משטרים אפלים, שברצותם להונות את דעת הקהל, את הציבור, את בוחריהם, הלכו למחוזות שלא הם, לא עמיהם ולא משטריהם שבו משם.

אפי איתם: אין מדובר בתוכנית פינוי-פיצוי, מדובר בטרנספר אלים של אנשים מבתיהם, טרנספר שאני וחברי התנגדנו לעשות שכמותו לערבים; התנגדנו לראות בדרך הזאת דרך לפתרון בעיות מדיניות, דרך לפתרון הסכסוך.

אפי איתם: ואז עמדו גדולי חכמי המשפט וגדולי האתיקנים ומפלפלי המוסר ואמרו: על זה נשבור את הכלים, על זה נשכב מתחת לגלגלי המכוניות, לא ניתן לעקור ערבי אחד מביתו, גם אם אתם חושבים שבאופן הזה ניתן לפתור אולי חלק מן הבעיות.

אפי איתם: והנה הקלות, הצהלה שהיתה כאן, החיבוקים ערב ההצבעה הנוראה הזאת, כביכול נמצא איזה נתיב לאיזו גאולה, נמצא איזה מזור לכל הסבל שאנחנו סובלים בזה שנקום עכשיו איש על אחיו לדיראון עולם.

אפי איתם: אמר פעם מנחם בגין כי יש שופטים בירושלים.

אפי איתם: לאחר הצבעת הקלון הזאת שהיתה בכנסת בשבוע שעבר, הצבעה שהיא קלון מוסרי, היא פזיזות ביטחונית והיא קריאת תיגר עמוקה על מה שאנשים רבים במדינה הזאת מאמינים בו, לא נותר לנו אלא לפנות אל ערכאות הצדק של מדינת ישראל.

אפי איתם: לא צדק מתפלפל, מתחכם, של השורות הקטנות, של הפרשנות הנקדנית הפחדנית.

אפי איתם: אני פונה מכאן אל שופטי בג"ץ שיקומו ויאמרו לכנסת: טעית, החוק הזה הוא חוק בלתי חוקתי, בלתי מוסרי, ושום רוב שמצטרף לעוולה איננו נחשב לרוב לגיטימי וראוי.

אפי איתם: אנחנו, מכאן, עוד נפנה אל בית-הדין הגבוה לצדק של מדינת ישראל.

אפי איתם: ואני אומר לשופטי ירושלים: אם יש צדק, יופע נא עכשיו, מייד, בעניין הזה, בטרם קמים לפסוק הלכה שניתן לגרש יהודים מבתיהם, ותהא המטרה – שאיננה – אשר תהא.

עמרם מצנע: מה אתה רוצה מהשופטים?

עמרם מצנע: לך למפלגה שלך.

עמרם מצנע: ארבעה מתוכם תמכו.

אפי איתם: כידוע לך, עמרם, אני פונה גם אל חברי וגם אל מפלגתי.

אפי איתם: אבל אני חושב שנפל דבר בישראל.

אפי איתם: כנסת ישראל – הריבון, המחוקק, מי שאמורה לאזן בדרך החלטותיה ובאופן שבו היא מעצבת את חיינו הציבוריים בין משקלים שונים – נפלה נפילה איומה ונוראה.

אפי איתם: צמרמורת אוחזת אותי על הדין שהכנסת הזאת, שהמוסד הזה ייתן על החקיקה הזאת ועל ההחלטה הזאת.

אפי איתם: ולכן אני פונה אולי לערכאה האחרונה שנותרה ליהודים שומרי חוק, אוהבי עמם, אוהבי צדק אנושי פשוט.

אפי איתם: אני פונה אליהם ואני עוד אפנה אליהם בתחינה, בתפילה, בהיישרת מבט, ואומר להם: אם יש צדק במדינת ישראל, הוא איננו יכול להיות אדיש לחוק הזה, שהוא רמיסת כל מה שקדוש, ראוי, הגון וישר במה שבין אדם לאדם, ובוודאי במה שבין יהודי ליהודי.

אפי איתם: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: חבר הכנסת אהוד יתום, בבקשה.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, סגן השר זאב בוים, השר לשעבר עוזי לנדאו, חברי חברי הכנסת, היום הכה הטרור שוב בלב תל-אביב.

אהוד יתום: הוא הכה בלב לבו של שוק הכרמל, מקום שבו אנשים מסתובבים ואמורים להיות חופשיים לנפשם.

אהוד יתום: אני מבקש להשתתף בצערן העמוק של המשפחות ביום קשה זה ולאחל לפצועים החלמה מהירה.

אהוד יתום: עמרם מצנע, ידידי, חלומך מתגשם, ולא על-ידך.

אהוד יתום: אתה צריך להיות המאושר באדם.

עמרם מצנע: צדיקים מלאכתם נעשית בידי אחרים.

אהוד יתום: הובלת דרך, הפסדת בבחירות באופן מוחץ ביותר, והנה מדיניות ההתנתקות שלך קורמת עור וגידים.

אהוד יתום: אני לא מאמין.

אהוד יתום: אני רואה כאן, על גבי הלוח, אדוני היושב-ראש, במה אנחנו דנים – בהצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות, התשס"ה–2004.

אהוד יתום: אין לי אלא להביע צער כבד על שאנו דנים היום בדרכים ובאופן שבהם נפנה יהודים מאדמתם ביום כה קשה, שהוא לא חורג, לצערי, מימים אחרים.

אהוד יתום: צר לי גם על כך שעל אף הצהרות שלפיהן יזכו המתיישבים הללו, שנשלחו על-ידי כל ממשלות ישראל בזכות, בחלוציות של שנות האלפיים ויותר – צר לי שמפעל חייהם זה לא ישמש שליחות כל ימיהם עלי אדמות.

אהוד יתום: לא ימיהם שלהם, ימי הדורות הבאים, ימי הדורות החמישי והשישי והשביעי, כי אנחנו עוסקים היום בימי הדורות מהראשון ועד הרביעי.

אהוד יתום: מתיישב, עמרם מצנע, יאבד 25% מסכום הפיצויים, אלא אם פינה את השטח המפונה ומסר את החזקה במקרקעין שבהם היו לו זכויות.

אהוד יתום: אם קראת את החוק, אתה יודע שזה נכון.

אהוד יתום: אינני מבין כיצד בכלל הוגים רעיון בהצעת חוק המטילה עונשי מאסר עד שלוש שנים לישראלי הנכנס לשטח מפונה, שהכניסה אליו הוגבלה, או שוהה בו בלא היתר, או אף השתתף בהתפרעות, דבר שאני מגנה בכל תוקף.

אהוד יתום: אבל שלוש שנים?

אהוד יתום: געוואלד.

אהוד יתום: אתם יודעים מה זה שלוש שנים?

אהוד יתום: ועל מה?

אהוד יתום: על מצב שבו הוא נאלץ, אחרי שממשלות ישראל לדורותיהן הושיבו אותו על האדמה הזאת, להיעקר מביתו.

אהוד יתום: ותמורת מה?

אהוד יתום: מצנע, אתה היית נותן תמורה, היית הולך על תמורה.

אהוד יתום: פה אין גם תמורה.

אהוד יתום: מאבדים את הכול, את כל עולמם – לא רק הם, גם אנחנו – ללא תמורה, ללא הסכם, ללא נייר, ללא צעטאלע, ללא אישור.

אהוד יתום: על סמך מה?

אהוד יתום: על סמך דברים שאולי מבטיח הנשיא בוש.

אהוד יתום: גם קלינטון הבטיח הרבה מאוד כספים על כך שיצאנו מלבנון, לא קיבלנו אגורה אחת, אפילו לא שחוקה.

אהוד יתום: אבל יש לנו ה"אני מאמין" הציוני שלנו, להיכן אנו הולכים, אדוני היושב-ראש.

אהוד יתום: ערפאת לא נמצא כאן, הוא נמצא שם, בצרפת, הוא יצא לקבל את הטיפולים הרפואיים שלו.

אהוד יתום: לא יודעים מה יקרה פה בעוד שבוע, לא יודעים מה יקרה פה בעוד יומיים, לא יודעים מה יקרה בעוד שלושה - האם זה לא בא משמים על מנת להתעשת, אדוני היושב-ראש, על מנת לעשות "פוס", שנפסיק את הפעילות הזאת, את ההתנתקות החד-צדדית הזאת בלא תמורה ובלא הסכם?

אהוד יתום: אולי יקום מנהיג פלסטיני שאתו נוכל לבוא בדברים?

אהוד יתום: אולי נוכל לשוב שנה וחצי-שנתיים אחורה לחזון הנשיא בוש, אולי נוכל לשוב אל מפת הדרכים.

אהוד יתום: נישא וניתן אתם ואולי נקבל גם משהו תמורת העקירה.

אהוד יתום: ואני לא מדבר על כל העקירה.

אהוד יתום: הרי אי-אפשר להיות צבוע לחלוטין, אני מודה ומתוודה.

אהוד יתום: הלכתי עם ראש הממשלה שרון ואמשיך ללכת אתו, אבל הלכתי אתו כאשר הוא אמר: ויתורים כואבים, הוא אמר: מדינה פלסטינית, אבל ויתורים כואבים זה לא הינתקות חד-צדדית, ויתורים כואבים נעשים בהסכם.

אהוד יתום: צר לי לומר, שזאת הפעם הראשונה בהיסטוריה הציונית שמנהיג מוכן לוותר על אדמה של יהודים ולעקור אותם מאדמתם ללא תמורה.

אהוד יתום: אני מדגיש, ללא תמורה.

אהוד יתום: אני בר-שיח ופרטנר למשא-ומתן.

אהוד יתום: משא-ומתן יודעים איך מתחילים, לא יודעים איך מסיימים.

אהוד יתום: אבל אני בר-שיח בעניין הזה.

אהוד יתום: אני מוכן היום לשוב לחזון הנשיא בוש, למפת הדרכים, ללוחמה בטרור, לרפורמות, ולקבל תמורת מה שאנחנו נותנים.

אהוד יתום: כי אם ניתן היום את גוש-קטיף ואת צפון-השומרון, מחר ניתן את כל השומרון וניתן גם את רמת-הגולן.

אהוד יתום: ויש כאלה שמדברים גם על נתינה בתחום ירושלים.

אהוד יתום: לאן אנחנו רוצים להגיע, לאום-חאלד?

אהוד יתום: לשיח'-מוניס?

אהוד יתום: לבירעם ואקרית?

אהוד יתום: לאן בדיוק אנחנו רוצים להגיע?

אהוד יתום: יודעים בתהליכים כאלה כיצד הם מתחילים, אדוני היושב-ראש, לא יודעים כיצד הם מסתיימים.

אהוד יתום: ברוך השם כבר עשינו הסכמים, גם עם מצרים וגם עם ירדן, נתנו וקיבלנו, אנחנו יודעים איפה אנחנו עומדים.

אהוד יתום: במקרה הזה לא יודעים איפה עומדים, רק נסוגים.

אהוד יתום: דבר נוסף שחייבים להזכיר, איך נסוגים: תחת טרור, 1,000 הרוגים, לא עלינו, עם הגב למטרות שאותן אנחנו מסמנים בעצמנו לפלסטינים.

אהוד יתום: אני חושב שהפיגוע של היום רק מסמל את מה שצפוי לנו.

אהוד יתום: הזמן, עם כל הקונסטלציה והסיטואציה שנוצרה עם הליכתו של ערפאת לפריס - זה הזמן לעשות חושבים.

אהוד יתום: אני קורא לראש הממשלה אריאל שרון: עשה חושבים, הזמן הזה ניתן לנו במתנה.

אהוד יתום: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת עמרם מצנע.

משה כחלון: אחריו - השר לשעבר, חבר הכנסת עוזי לנדאו.

עמרם מצנע: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, הבוקר הכה הטרור פעם נוספת, וטרור הוא טרור הוא טרור הוא טרור.

עמרם מצנע: ובטרור צריך להילחם כאילו אין תהליך של משא-ומתן או תהליך מדיני או תהליך של התנתקות.

עמרם מצנע: אני רק קורא למכובדי, סגן שר הביטחון, לשקול כיצד מתנהגים, איך מגיבים, מה עושים, לא רק כדי להראות שאנחנו מגיבים על טרור - כפי שהיה היום - אלא גם להסתכל קצת קדימה.

עמרם מצנע: נדמה לי שבימים האחרונים, גם בגלל הפעולות המאוד מוצלחות של מערכת הביטחון באזור רצועת-עזה, ואין לי ספק, גם בגלל מה שמתרחש היום בהנהגה הפלסטינית, מסתמנת איזו רגיעה - כפי שאמר גם ראש אמ"ן - איזה פוטנציאל אולי להיכנס לדרך אחרת.

עמרם מצנע: על כן, את הטרור יש לגנות בכל מקרה, אבל להתבונן בסבלנות איך להתקדם.

עמרם מצנע: רבותי, ההחלטה בכנסת על ההתפנות מרצועת-עזה עברה לפני שבוע.

עמרם מצנע: אני שומע את המתנגדים לחוק פינוי-פיצוי, שעולים בזה אחר זה, גם שני קודמי, חבר הכנסת אהוד יתום וחבר הכנסת אפי איתם, ואני מבין את ההתנגדות.

עמרם מצנע: אין ספק שבדמגוגיה אפשר להגדיר הכול.

עמרם מצנע: אבל ההחלטה בכנסת עברה ועכשיו אנחנו דנים בחוק של פיצוי, בחוק שיאפשר את תהליך הפינוי בפועל לאחר שהממשלה תקבל החלטה נוספת, ואני מניח שתביא את זה לכנסת, ואני מניח שיסכימו כולם, שאם נגזר לפנות את המתיישבים היהודים, צריך לעשות את זה עם פיצוי הולם, עם פיצוי מתאים, אין ספק.

עמרם מצנע: אבל אני לא מקבל את הדיון ואת האמירה, שהפינוי של תושבים יהודים מהשטחים, שאינם חלק ממדינת ישראל, זה לא דבר לגיטימי.

עמרם מצנע: זה דבר לגיטימי; זה פינוי אנשים מבתיהם, אבל זה לא גירוש יהודים מארצם, וזוהי דמגוגיה ולא יותר מזה.

עמרם מצנע: זאת החלטה לגיטימית של מדינה, של ציבור נבחר, לפנות מתיישבים שנשלחו על-ידי כל הממשלות לאותם מקומות, הם נמצאים שם בחסותם, מדינה שלא החילה את הריבונות שלה על השטחים מאחר שהיא החזיקה אותם.

עמרם מצנע: גם ממשלות הימין החזיקו את השטחים כקלף מיקוח, כפוטנציאל למשא-ומתן כדי לקבל תמורה.

עמרם מצנע: על כן, אין זה גירוש, זה דבר לגיטימי, והוא איננו מעיד על שום תקדימיות לגבי עקירה של יהודים או אזרחי מדינת ישראל באשר הם מתוך שטחי מדינת ישראל הריבונית בגבולותיה כפי שהיא מכירה אותם.

עמרם מצנע: אין ספק שצריך לפצות כהלכה, אני רק מציע להיזהר, מאחר שבסופו של דבר אנחנו משלמים מחיר כפול.

עמרם מצנע: פעם אחת השקענו מיליארדים בשטחים ואנחנו ממשיכים להשקיע, גם ברצועת-עזה, גם ביישובים שונים ביהודה ושומרון, ואולי בעוד כמה שנים נצטרך להרחיב את אזור הפינוי.

עמרם מצנע: בתקדים שאנחנו יוצרים היום, אולי עם יד רחבה מדי, אנחנו יוצרים מציאות שלאחר מכן תעלה לנו מיליארדים שבמיליארדים כדי לעשות את מה שתחליט ממשלה לגיטימית בישראל.

עמרם מצנע: על כן, פיצוי בהחלט מכובד, שאנשים יוכלו להתיישב מחדש, שיוכלו לבנות את ביתם, אבל לא הייתי מציע לפתוח את עצמנו, כי בסופו של דבר זה כסף של עם ישראל, זה כסף של מדינת ישראל, זה כסף של תושבי מדינת ישראל, ובעידן של משבר כלכלי, כשאנחנו פוגעים בחינוך, ברווחה, כמעט בכל דבר שקיים היום, אני מציע לא לזלזל במשאבים האדירים שמעמידה מדינת ישראל, החברה הישראלית, בעצם לצורך פיצוי על שגיאות היסטוריות שעשו מנהיגים לאורך כל השנים, שהשקיעו והשקיעו והשקיעו ועדיין משקיעים מיליונים רבים במקומות שבסוף יתפנו.

עמרם מצנע: את המחיר הזה כולנו משלמים.

עמרם מצנע: רבותי, התוכנית הנוכחית איננה החלום שלי.

עמרם מצנע: מדובר על כך שמגשימים תוכנית שאני הבאתי לפני שנה וחצי.

עמרם מצנע: זה איננו החלום שלי.

עמרם מצנע: בתיאום עם הפלסטינים – מונח שהוא קצת פחות ממשא-ומתן - בתיאום היציאה מעזה, אפשר היה להשיג הרבה יותר, אפשר היה להשיג הפסקת אש; אני טוען שהיה אפשר להשאיר גם את יישובי צפון רצועת-עזה כחלק ממדינת ישראל בעתיד.

עמרם מצנע: אתם יודעים, יש פה אבסורד, מי שעומד על כך שהיציאה מעזה תהיה עד "הקו הירוק", על כל מילימטר של "הקו הירוק", למה בדיוק הוא מתכוון ועושה את זה חד-צדדי, שזה התקדים גם ליהודה ושומרון?

עמרם מצנע: למה הוא בדיוק מתכוון?

עמרם מצנע: למה שלושת היישובים בצפון רצועת-עזה, שהם מחסום, אזור מפורז, אם אתם רוצים, גבול בין רצועת-עזה לאזור אשקלון, לא יושארו במקומם?

עמרם מצנע: היה אפשר להשיג את זה לו היו עושים את זה בתיאום.

עמרם מצנע: אפשר להשיג את זה במשא-ומתן עתידי.

עמרם מצנע: דבר אחרון שאני רוצה להגיד, קראתי את החוק על כל חלקיו; חסר בו, לא רק אפשרות, אלא מתן עדיפות ותמרוץ למי שירצו לעבור כיישוב למקום אחר בארץ ולהמשיך את חיי הקהילה והחברה שלהם.

עמרם מצנע: אני יודע על אלי-סיני, שמעוניינים לעבור – אם נגזר עליהם – כיישוב, כחברה, ולא להתפרק, ואין לי ספק שיש עוד יישובים, בעיקר בגוש-קטיף, כמובן, יישובים חקלאיים, מתיישבים שירצו לעבור עם החברה שהם יצרו, עם הקשר בין האנשים.

עמרם מצנע: אין לי ספק שזה יהיה הרבה יותר קל.

עמרם מצנע: לכן, בשורה התחתונה, אדוני היושב-ראש, אני אצביע בעד.

עמרם מצנע: אני חושב שנכון לפצות את המתפנים.

עמרם מצנע: אני מציע לשקול היטב – גם בעתיד – כי אני חושב שעוד יהיו לחצים להכניס שינויים בחוק הזה, ובסופו של דבר אלה כספים של מדינת ישראל, של הציבור הישראלי, ולכל שקל יש תמיד חלופות מתאימות, בעיקר במציאות שבה אנחנו עומדים לדון בעוד יום-יומיים בתקציב רע מאוד מבחינת החינוך, הרווחה וכל הדברים האחרים שקשורים בהם.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת עוזי לנדאו, ואחריו - חבר הכנסת אילן ליבוביץ.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתבונן בהצעת החוק הזאת, על פרק ד' בה, ואני שואל עצמי איך מדינה דמוקרטית יכולה להרשות לעצמה פרק כזה בספר החוקים שלה בלי להתבייש.

עוזי לנדאו: הולכים לתהליך קשה, ואני רואה שם: אלה דינם מאסר שלוש שנים – "המפר הוראה לצאת משטח מפונה שניתנה בידי איש כוחות הביטחון לפי הוראות סעיף 25".

עוזי לנדאו: אני נשאר בביתי.

עוזי לנדאו: איני רוצה לצאת.

עוזי לנדאו: מחאה.

עוזי לנדאו: זכות המחאה קיימת בכל מדינה דמוקרטית.

עוזי לנדאו: שימו לב, אינני מדבר על התפרעות, על אלימות או על דברים מהסוג הזה.

עוזי לנדאו: אני נשאר לשבת.

עוזי לנדאו: זה אסור?

עוזי לנדאו: שלוש שנים?

עוזי לנדאו: מחאה שקטה – שלוש שנים, אדוני סגן השר?

עוזי לנדאו: מה זה?

עוזי לנדאו: כל מצקצקי הלשון הדמוקרטים בממשלה ובמשרד המשפטים, עם החולצות הלבנות והחליפות השחורות, עם המשקפיים העגולים, שמסבירים לנו על דמוקרטיה, על סובלנות ועל הבעת דעה, מה שמותר לסטודנטים – טבעי לגמרי – מה שמותר לוועדי עובדים, מה שמותר לכל עמותה שמבקשת להגן על הזכויות המינימליות שלה, פה – בשל העובדה שאתה מההתיישבות או מההתנחלות – שלוש שנים.

עוזי לנדאו: לא סתם, אומרים: מי שמשתתף בהתפרעות שמפריעה לביצוע הוראה "במטרה להפריע בביצוע הוראה כאמור" – שלוש שנים.

עוזי לנדאו: מה זו התפרעות, סגן השר, שגריר הממשלה בדיון הזה?

עוזי לנדאו: התפרעות היא: "התקהלות של שלושה אנשים או יותר המפירה את השלום".

עוזי לנדאו: אומר לנו השר שרנסקי, ואנחנו שומעים מיולי אדלשטיין, שני לוחמי חופש בברית-המועצות הישנה, הסובייטית, שעל-פי חוק כזה הושלכו מאות ואלפי יהודים לבתי-הסוהר.

עוזי לנדאו: מהי התקהלות של שלושה אנשים המפירה את השלום?

עוזי לנדאו: מפקד המשטרה במקום יחליט אם היא מפירה את השלום, ואם הוא יקבל הנחיות ממשרד המשפטים, מן היועץ המשפטי לממשלה – וכבר היו דברים בגו – נראה למשל שאנשים שעומדים עם שלטים שאינם מוצאים חן – יגידו שהם מסיתים.

עוזי לנדאו: או אנשים שקושרים או אוזקים את ידם באזיקים לגדר, או שוכבים לפני טרקטור – התפרעות.

עוזי לנדאו: שלושה אנשים.

עוזי לנדאו: נו, אז הם ישבו שלוש שנים בבית-הסוהר בגלל זה?

עוזי לנדאו: אני לא מבין את הדברים האלה.

עוזי לנדאו: ושוב אני מדגיש, אני לא עוסק בנושאים של אלימות, הרמת ידיים או תקיפה.

עוזי לנדאו: נגד מי שתוקף איש כוחות הביטחון יש לנו סנקציות בספר החוקים.

עוזי לנדאו: יטפלו בזה לפי החוק.

עוזי לנדאו: אבל מחאה נורמלית, סבירה, פשוטה?

עוזי לנדאו: זו עריצות.

עוזי לנדאו: זו דיקטטורה, אדוני סגן השר.

עוזי לנדאו: בפרשת השבוע החולף שמענו על סדום.

עוזי לנדאו: אני לא רוצה להרחיק לכת עד כדי כך - -

אורי אריאל: - - -

עוזי לנדאו: - - אבל, רבותי, אני רוצה שנבין – הולכים למהלך קשה, ורוצים להביא חוק שיסביר פנים לאוכלוסייה שעומדת לשלם מחיר כבד.

עוזי לנדאו: זה חוק שנועד לרצות?

עוזי לנדאו: לפייס?

עוזי לנדאו: מדינה צריכה להתבייש על חוק כזה.

עוזי לנדאו: משרד המשפטים – מי שיזם את הפרק הזה לא ראוי לתפקידו, במיוחד אם הוא פועל על-פי לחצים של פוליטיקאים שלא מעניין אותם כלום, הם את שלהם רוצים.

עוזי לנדאו: חבל שמצנע איננו פה עכשיו, כי הוא דיבר על המנדט ועל זה שהתהליך הוא דמוקרטי.

עוזי לנדאו: רבותי, החוק הזה חמור כי הוא אנטי-דמוקרטי, אין בו שום סובלנות, אין בו שום הבנה למי שאינו מסכים אתך.

עוזי לנדאו: החוק הזה הוא אנטי-דמוקרטי, כי כל התהליך של ההתנתקות הוא אנטי-דמוקרטי.

עוזי לנדאו: אין להתנתקות מנדט.

עוזי לנדאו: אני רוצה להזכיר לכולנו, שבבחירות הקודמות הליכוד רץ לכנסת עם התחייבות לציבור: אנחנו בעד ויתורים, כך אמרנו, אבל קודם פירוק תשתיות הטרור, אחר כך משא-ומתן, אחר כך הסכם, שיהיו בו ויתורים – ואז נצא.

עוזי לנדאו: מה אמר מצנע, העבודה בראשות מצנע?

עוזי לנדאו: ויתורים חד-צדדיים לאלתר, נסיגה חד-צדדית לאלתר.

עוזי לנדאו: כשאתה מתחייב לציבור לפני בחירות, זה הסכם לא כתוב שאתה חותם עליו: אתם תצביעו בעבורי, ואני אבצע את התוכנית הזאת.

עוזי לנדאו: הליכוד לא קיבל מנדט לנסיגה חד-צדדית; הוא קיבל מנדט למנוע נסיגה חד-צדדית, למנוע את תוכנית מצנע.

עוזי לנדאו: לבוא עכשיו ולאמץ את תוכנית מצנע זה בלתי לגיטימי בעליל.

עוזי לנדאו: אולי זה חוקי – ספרו כאן ידיים והכנסת הצביעה בעד – אבל זה בלתי לגיטימי.

עוזי לנדאו: כשר אבל מסריח – מה זה מסריח.

עוזי לנדאו: אני רק רוצה להזכיר לכל ידידינו מהליכוד, ידידי סגן שר הביטחון זאביק בוים – אנחנו ישבנו במליאה הזאת כשעבר כאן חוק אוסלו ב', והממשלה היתה יכולה אז להעביר את החוק הזה רק משום ששני חברי הכנסת מסיעת צומת, שהיתה סיעה ימנית – גונן שגב ואלכס גולדפרב – שהתחייבו בשם סיעתם לפני הבחירות למדיניות אחת, חצו את הקווים, ערקו והצטרפו לממשלת השמאל.

עוזי לנדאו: כמובן מסיבות אידיאולוגיות – גונן שגב היה לשר ואלכס גולדפרב שינה את שמו בישראל לאלכס מיצובישי.

עוזי לנדאו: אבל, רבותי, חבר הכנסת בוים, מה אמר הליכוד?

עוזי לנדאו: אנחנו אמרנו שזה חוקי, אבל זה לא לגיטימי.

עוזי לנדאו: זה כשר, אבל זה לא מסריח?

עוזי לנדאו: כך לא מתנהגים.

עוזי לנדאו: אז באים ומוכרים לנו את הסיפור, שאנחנו אמרנו לפני הבחירות, אריק שרון אמר לפני הבחירות: יהיו ויתורים כואבים ותהיה מדינה פלסטינית.

עוזי לנדאו: אנחנו אמרנו.

עוזי לנדאו: זה שיק בלנקו?

עוזי לנדאו: מותר לעשות עם זה הכול?

עוזי לנדאו: למשל, מותר בשם זה לסגת מהר-הבית?

עוזי לנדאו: לעזוב את הר-הבית, כי זה מה שאמרנו?

עוזי לנדאו: בגלל זה מותר לחזור לקווי 1967, שאבא אבן קרא להם "גבולות אושוויץ"?

עוזי לנדאו: וזה עוד נוסף על כך שאם למישהו היה ספק כלשהו, ראש הממשלה שרון אמר: נצרים כמו תל-אביב.

עוזי לנדאו: אז איזה מנדט יש?

עוזי לנדאו: איזה מנדט דמוקרטי?

עוזי לנדאו: זה דבר שלא ייעשה, זה דבר חמור ביותר.

עוזי לנדאו: לכן לא מפליא אותי שהחוק הזה טיבו כטיב התהליך שבו הוא זרם, וכדאי שנשים אל לב, חבר הכנסת, נציג הממשלה, זאביק בוים.

עוזי לנדאו: תראה מה קורה: הציבור מתבונן ורואה שהפרנו, כליכוד, את התחייבותנו לבוחר שניתנה לפני הבחירות, ואחר כך ראש הממשלה הפר את התחייבותו החגיגית לפני משאל המתפקדים שהשתתפו בו 100,000 איש.

עוזי לנדאו: בכל התהליכים הדמוקרטיים שהיו נאמר: "לא להתנתקות", וכשההחלטה לא עוברת בממשלה – מפטרים שני שרים.

עוזי לנדאו: הציבור עומד ומסתכל, ואיזו ממשלה הוא רואה?

עוזי לנדאו: הוא רואה ממשלה שמלה שלה היא לא מלה והתחייבות שלה היא לא התחייבות.

עוזי לנדאו: נו, אם אמרתם משאל – אמרתם משאל.

עוזי לנדאו: איך אומר "הגשש"?

עוזי לנדאו: סליחה, טעות, טועים, עבדתי עליכם, לא התכוונתי.

עוזי לנדאו: חבר'ה, נערים גדלים בבתי-הספר ולומדים מהי דמוקרטיה, והם צריכים לרחוש אמון לדמוקרטיה ולשלטון במדינה.

עוזי לנדאו: נו, אז אנחנו מתפלאים, אדוני סגן השר?

עוזי לנדאו: לצערי – אתה ידיד טוב שלי ויושב כאן ושומע את כל הדברים האלה בעבור כל הממשלה, שיש להגן עליה, ואי-אפשר להגן עליה.

עוזי לנדאו: אני שואל: הנוער מסתכל, ואתה שומע כמוני את התיעוב שיש לציבור מאתנו, מהפוליטיקאים, מהפוליטיקה, והטובים מתרחקים.

עוזי לנדאו: ומי נשארים לבצע את המהלכים בעד האינטרסים של העם והמדינה?

עוזי לנדאו: אולי מי שאינם עומדים לעתים על העקרונות שבשמם או בעבורם היתה מחויבות לציבור.

עוזי לנדאו: דבר אחד אסור לשכוח: לאן כל התהליך הזה מוביל אותנו.

עוזי לנדאו: לא צריך לראות אותו מנותק מכל המתרחש.

עוזי לנדאו: שלחנו את מיטב הנוער לרמת-הגולן - כל הממשלות - ואמרנו חלוצים ומלח הארץ והגולן זה נוף, ארץ-ישראל יפה, טבע וחקלאות, ואין שם אינתיפאדה ואין שם בעיה דמוגרפית.

עוזי לנדאו: והנה, בא ראש ממשלה בישראל ואומר: חבר'ה, תרדו למען השלום.

עוזי לנדאו: את זה אמר רבין זיכרונו לברכה, ויש לי הערכה רבה לרבין.

עוזי לנדאו: אחר כך אהוד ברק, כאשר ב-1998 היה כאן בכנסת אירוע לציון 30 שנה להתיישבות בבקעת-הירדן, היתה התחייבות חגיגית שלעולם לא נעזוב.

עוזי לנדאו: וכמה פעמים אמרנו כאן בכנסת, ואיזו מפלגה לא אמרה את זה, שירושלים שלמה לנצח נצחים ולעולם לא תחולק.

עוזי לנדאו: אבל אנחנו רואים שמחלקים את זה, יורדים מזה ויש נכונות.

עוזי לנדאו: ועכשיו הליכוד, ממשלה בראשות הליכוד, מוכנה לצאת מכל המקומות האלה.

עוזי לנדאו: זאביק, בוא תראה - - -

זאב בוים: אפשר לתקן משהו?

זאב בוים: באותה עצרת לציון 30 שנה להתיישבות ברמת-הגולן - - -

עוזי לנדאו: לא, זה היה לציון ההתיישבות בבקעת-הירדן.

זאב בוים: בעצרת בקצרין עלה אהוד ברק לבמה, ומול כל הציבור הגדול שהיה הוא לא התחייב, הוא ספג קריאות בוז, אבל לפחות הוא היה ישר עם עצמו בעניין הזה.

זאב בוים: זה למען הדיוק ההיסטורי.

עוזי לנדאו: למען הדיוק, שני דברים: מי שהתחייב לרדת מרמת-הגולן היה רבין.

עוזי לנדאו: ב-1998 אהוד ברק המשיך את ההתחייבות של רבין.

עוזי לנדאו: הוא אמר את זה ללא מורא ברמת-הגולן.

עוזי לנדאו: אבל אהוד ברק כאן, ב-1998, לפני שהיתה התחייבות של מישהו, התחייב בכנסת חגיגית - עוד לפני שהיה ראש ממשלה – שמבקעת-הירדן לא יוצאים.

עוזי לנדאו: על ירושלים אנחנו יודעים.

עוזי לנדאו: תראה, הקו האדום יהיה הקו שעליו כולנו נהיה מוכנים להילחם, מוכנים לשלם מחיר.

עוזי לנדאו: זו המשמעות היחידה של קו אדום, שממנו והלאה אינך נסוג, על קונסנזוס שמאחד את כולם.

עוזי לנדאו: אני שואל: איפה הקונסנזוס?

עוזי לנדאו: אתה מחנך אנשים שהגולן זו חלוציות, אבל אתה אומר להם: חבר'ה, רדו.

עוזי לנדאו: ירושלים השלמה - מוכנים לרדת מהר-הבית, לפחות חלק מאתנו.

עוזי לנדאו: עכשיו גוש-קטיף, אשר שלושה דורות כבר יושבים שם.

אורי אריאל: ארבעה דורות.

עוזי לנדאו: מי יאמין לממשלה?

עוזי לנדאו: אומרת הממשלה עכשיו: תעברו לנגב.

עוזי לנדאו: למה לנגב, מותק, תגיד לי למה?

עוזי לנדאו: מי אתה, מה אתה.

עוזי לנדאו: אתה ראש ממשלה.

עוזי לנדאו: סליחה, אני רוצה לדבר בכבוד לראש הממשלה, אבל מה יגידו אנשי השטח.

עוזי לנדאו: למה להאמין לך?

עוזי לנדאו: למה לא תזיזו אותנו מהנגב עוד פעם בעתיד?

עוזי לנדאו: אתה יודע מה אומרים היום?

עוזי לנדאו: אומרים שמפא"י ההיסטורית העלתה ארצה את עצמות ז'בוטינסקי והליכוד אולי יעלה את עצמות בן-גוריון ארצה, או את עצמות טרומפלדור ארצה.

עוזי לנדאו: מה הקו האדום?

עוזי לנדאו: על מה אנחנו נילחם?

עוזי לנדאו: זה האסון הגדול ביותר.

עוזי לנדאו: הנסיגה הזאת איננה נסיגה בגיאוגרפיה, איננה נסיגה משטח, היא נסיגה ממנטליות.

עוזי לנדאו: היא ביטוי להלוך נפש, לעייפות, היא נסיגה מהציונות, היא נסיגה מכל מה שיפה בעם העברי וממה שעשינו.

עוזי לנדאו: יש לה היבטים בתחום החברתי ובתחום יחסינו זה עם זה.

עוזי לנדאו: תראה את האטימות הגדולה, את הסולידריות המתערערת, את העובדה שהלב הופך גס לעתים לדל ולחלש בחברה.

עוזי לנדאו: דרוש בדק בית יסודי, והתוכנית של ההתנתקות היא רק סימפטום לבעיה קשה.

עוזי לנדאו: כאן אנחנו מצפים למנהיגות לאומית שתיתן כיוון אחר לגמרי, שתתבע מהציבור ותעמוד על שלנו ותעשה ממדינת ישראל משהו אחר לגמרי.

עוזי לנדאו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אילן ליבוביץ, בבקשה.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו - חבר הכנסת נסים דהן והשר ישראל כץ.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בפתח הדברים אני רוצה לשלוח את תנחומי למשפחות ההרוגים וברכת החלמה לפצועים בפיגוע הנורא שאירע הבוקר בתל-אביב, פיגוע אשר מראה לנו שלמרות הכול כנראה בצד השני עדיין יש גורמים שלא הבינו שצריך לחפש דרך אחרת, כמו שמדינת ישראל מחפשת, ולהגיע להבנה ולהסכמה ולשלום בין הצדדים.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום שלישי שעבר הצביעה הכנסת ואישרה את החלטת הממשלה בנוגע לתוכנית ההתנתקות בעזה ובצפון-השומרון.

אילן ליבוביץ: אני יושב כאן בשעות האחרונות ושומע את הדברים ונראה לי כאילו חלק מהדוברים עדיין לא הבין שאנחנו נמצאים בפאזה אחת אחרי.

אילן ליבוביץ: כאילו חלק מהדוברים עדיין לא הבין שההחלטה כבר אושרה בכנסת והדיון היום, אדוני חבר הכנסת והשר לשעבר עוזי לנדאו, אינו אם אנחנו מאשרים את התוכנית או לא, אלא בנוגע ליישום, בחוק שאמור לתת את הפיצוי.

אילן ליבוביץ: שמעתי את דבריך בקשב רב ואני יודע שהתייחסת לפרק ד' בהצעת החוק; אם ירשה לי הזמן אני אתייחס גם לפרק זה.

אילן ליבוביץ: אני שומע את הדוברים - שמעתי את חבר הכנסת אהוד יתום, את חבר הכנסת אפי איתם - שדיברו לפני, כאילו לא התקבלה החלטה.

אילן ליבוביץ: מדברים בלהט, בשצף קצף, ואני מבין אותם, זה כואב.

אילן ליבוביץ: יש חברים שזה כואב להם מאוד, זה נוגע להם, זה כואב להם ואני יכול להבין אותם.

אילן ליבוביץ: אבל, עם כל הכעס ועם כל ההתנגדות התקבלה החלטה, והיום אנחנו דנים במה קורה הלאה, איך לגרום לכך שאת ההחלטה הזאת ניתן יהיה ליישם ולבצע, מה הפיצוי הראוי והנאות שצריך לתת לאותם מתיישבים באותם יישובים ואיך צריך לנהוג כאשר באים לפנות אותם ומה יקרה עם הבתים, עם הרכוש, עם המבנים הציבוריים.

אילן ליבוביץ: בזה אמור להיות הדיון היום, ולא בשאלה אם כן או לא אנחנו מפנים, אם לצאת או לא לצאת.

אילן ליבוביץ: אני שומע, אדוני היושב-ראש, חלק מהדוברים שמתראיינים.

אילן ליבוביץ: אתה יודע, אני מוצא איזה קו שמחבר בין אלה שהתנגדו בשבוע שעבר, בין אלה שצעקו בשבוע שעבר "רק משאל עם", "רק זה יביע את הדמוקרטיה", לבין אלה שפתאום, ביומיים-שלושה האחרונים, אחרי שיושב-ראש הרשות נמצא בפריס, פתאום קוראים לעצור את התהליך, כי צריך לחפש פרטנר.

אילן ליבוביץ: עוד טריק לנסות לעצור את העגלה שיצאה מהאורווה, עוד טריק לנסות לגרום לכך שלא נקיים את התוכנית הזאת.

אילן ליבוביץ: אני אומר, אדוני היושב-ראש, יש החלטה שהתקבלה בממשלה וקיבלה את אישור הכנסת.

אילן ליבוביץ: בואו נצא עם זה קדימה, נעשה את זה כמה שיותר מהר, בלי ללכת לעם, בלי לחכות שאולי מישהו בצד השני יתעורר.

אילן ליבוביץ: נעשה את זה כמה שיותר מהר.

אילן ליבוביץ: היה צריך לעשות את זה עוד קודם.

אילן ליבוביץ: אתה יודע מה, חבר הכנסת אריאל, אולי בכלל לא היה צריך לעשות את זה מלכתחילה, כי לעניות דעתי לא היה צריך לשלוח אותם להתיישב שם ואז לא היינו מגיעים לכל הוויכוח הזה היום.

אורי אריאל: זו הכרעה חשובה - - - וכל הממשלות, גם השמאל וגם הימין - - - זה עמד לבחירות פעם אחר פעם.

אילן ליבוביץ: אין ויכוח על כך.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, החוק הזה כולל, בין היתר, פרק שנוגע לענישה למי שלא יפנה מרצון, למי שיתנגד לפינוי.

אילן ליבוביץ: לא אומר שאני מאושר מהדבר הזה, אני בכלל לא מאושר מכך שצריך להעניש מישהו מפני שהוא מסרב להתפנות מביתו.

אילן ליבוביץ: אני לא רוצה להתייחס לנושא הזה, חבר הכנסת אריאל, אני רוצה להתייחס בנקודה ספציפית זו של ענישה לאותם אנשים שקוראים להם לא להתפנות, לאותם אנשים שקוראים לחיילים לסרב פקודה ללכת לפנות.

אורי אריאל: אולי תתייחס גם לאלה שנשארים בביתם ולא רוצים להתפנות ושר המשפטים הציע להכניס אותם למאסר.

אורי אריאל: תייחד להם דקה.

אילן ליבוביץ: לאותם אלה, חבר הכנסת אריאל, שקוראים להם לא להתפנות, שקוראים להם להיאבק נגד הפינוי, שקוראים לחיילים לסרב פקודה.

אילן ליבוביץ: מכאן אני פונה שוב ליועץ המשפטי לממשלה: פעם אחת ולתמיד צריך לעשות סדר בדברים האלה, לפני שכשנבוא ליישום עצמו נמצא שאנחנו נלחמים אחד בשני, ולפני שנמצא שכשנבוא לפנות אותם יישפך דם של חיילינו.

אילן ליבוביץ: אחת ולתמיד לא להשאיר את זה למערכת הפוליטית.

אילן ליבוביץ: לא לומר שהקריאות האלה של הרבנים או של אחרים שקוראים לסרבנות ושקוראים להתנגדות צריכות להיפתר במישור הפוליטי.

אילן ליבוביץ: את הדברים האלה צריך לפתור על-ידי המערכת המשפטית.

אילן ליבוביץ: בשביל זה יש יועץ משפטי לממשלה, בשביל זה יש פרקליטות, ולשם כך הם מונו.

אילן ליבוביץ: לא להעביר את הכדור למערכת הפוליטית.

אילן ליבוביץ: לא להעביר את הכדור הלאה ואת האחריות הלאה, כי אם יקרה משהו, האחריות תיפול על היועץ המשפטי ועל פרקליט המדינה ולא על אף אחד אחר.

אורי אריאל: גם על הטייסים אמרת את זה.

אילן ליבוביץ: כן, גם לטייסים אמרתי את זה.

אילן ליבוביץ: אני מתנגד לסרבנות גם מהצד הזה.

אילן ליבוביץ: מי שקורא לסרבנות צריך להעמיד אותו למשפט, ללא הבדל בדעותיו, חבר הכנסת אריאל.

אילן ליבוביץ: אין לי בעיה עם זה.

אילן ליבוביץ: אני אומר את זה, ושזה יירשם גם בפרוטוקול.

אילן ליבוביץ: מי שמסרב לשרת בצבא, מי שמסרב לקיים את הפקודות שניתנות לו, צריך להושיב אותו מאחורי סורג ובריח.

אילן ליבוביץ: שם מקומו, כי יש לנו רק צבא אחד ויש לנו רק מדינה אחת, ואם כל אחד יחליט פה במדינה שהוא עושה מה שהוא רוצה או מה שרב זה או אחר אמר או חכם זה או אחר אמר לו, מהר מאוד נגיע לכך שיהיה לנו צבא של שכירי חרב, ולא אתה ולא אני רוצים את זה.

אילן ליבוביץ: לכן, האחריות מוטלת לפתחם של היועץ המשפטי לממשלה ושל פרקליט המדינה.

אילן ליבוביץ: הם אלה שצריכים לטפל בעניינים האלה, ומוטב שעה אחת קודם.

אילן ליבוביץ: לא לחכות שזה יקרה, כאשר אנשים יעמדו שם ויסרבו פקודה, או כאשר אנשים יעמדו ויתנגדו בכוח.

אילן ליבוביץ: עכשיו לעשות ולטפל באמצעים המשפטיים שיש בידם, לפני שיהיה מאוחר מדי.

אילן ליבוביץ: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו - חבר הכנסת נסים דהן.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברי חברי הכנסת, אי-אפשר להתעלם ממה שקרה היום, מהפיגוע הרצחני בתל-אביב ומאותם מחבלים ושולחיהם.

מגלי והבה: אני מגנה אותם ואני אומר להם שאנחנו נילחם בהם.

מגלי והבה: אני רק לא מבין את אלה ששולחים את המחבלים האלה.

מגלי והבה: הם כאילו מנסים להטעות את העולם בימים קדושים כאלה, לטענתם.

מגלי והבה: הם שולחים אנשים לפגוע באנשים חפים מפשע בשוק בתל-אביב.

מגלי והבה: אני מגנה אותם בכל פה ואני אומר שאנחנו נילחם בהם עד חורמה.

מגלי והבה: מכאן אני רוצה לשלוח את תנחומי למשפחות השכולות ולאחל החלמה לפצועים.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש לומר בתחילת דברי, כי בהצעת החוק שלפנינו צריך לתמוך - לא רק אלה שתמכו בהצבעה על תוכנית ההתנתקות, אלא גם אלה שהתנגדו לה.

מגלי והבה: אומר יותר מזה: דווקא אתם, חברי הכנסת שהתנגדתם לתוכנית, דווקא אתם צריכים לעמוד בראש מחנה התומכים בהצעת החוק שלפנינו.

אורי אריאל: תאפשר לנו לעמוד בראש.

מגלי והבה: אם באמת טובת האנשים בגוש-קטיף עומדת לנגד עיניכם, אתם צריכים להיות הראשונים בהסדרת סוגיית הפיצויים למפונים.

מגלי והבה: אינני אומר זאת בציניות וחלילה לא בשמחה לאיד.

מגלי והבה: אני חושב שנכון שאחזור על מה שאמרתי בנאומי בשבוע שעבר: נבחרנו לבית הזה כדי להכריע.

מגלי והבה: היום לא קיים ספק לגבי ההתנתקות.

מגלי והבה: זו עובדה שנקבעה בהחלטת הכנסת.

מגלי והבה: לכן, היום אנו חייבים להתאחד, כדי להבטיח את המקסימום לאלה שייאלצו לפנות את בתיהם.

מגלי והבה: רבותי חברי הכנסת, ההתנגדות להצעת החוק שלפנינו לא תשנה את הצבעותינו בשבוע שעבר.

מגלי והבה: מה שהיא כן תעשה, היא תמנע את התשלומים לאנשים שעתידים להתפנות.

מגלי והבה: ולכן - אני אומר זאת עם הרבה הערכה והשתתפות בכאב ובקושי - אם אתם רוצים בטובתם של מתיישבי גוש-קטיף וצפון-השומרון, הצביעו בעד הצעת החוק.

מגלי והבה: אני יודע שהדבר קשה לחלק מאתנו מבחינה רגשית ואידיאולוגית, אבל אני מזכיר לכולנו שוב, שנבחרנו לבית הזה כדי להכריע.

מגלי והבה: הצבעה נגד תגרום אולי להרגשה טובה, אך תהיה מאוד רעה למתיישבים.

מגלי והבה: הבית הזה אינו מוסד אקדמי או במה לוויכוחים פילוסופיים.

מגלי והבה: זה המקום שבו מתקבלות ההחלטות.

מגלי והבה: לכן, גם אלה שאינם תומכים בהתנתקות, ואולי בראש ובראשונה אלה שאינם תומכים בהתנתקות, צריכים להצביע בעד הצעת החוק ולהבטיח את ביטחונם הכלכלי של אותם מתיישבים ביום שאחרי הפינוי.

מגלי והבה: טמינת הראש בחול איננה מנהיגות, והיא תפגע באותם אנשים שאתם מבקשים לייצג בבית הזה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שלפנינו ארוכה ומורכבת וניכר שהושקע מאמץ רב בהכנתה.

מגלי והבה: עברתי על פרטי הצעת החוק, ואני סבור שמדובר בהצעת חוק שהיא הרבה יותר מהוגנת - אין בכך כדי להפחית מן הכאב והקושי הכרוך בפינוי של בית, אך אני חושב שבהצעתה השתדלה הממשלה ללכת ככל שניתן לקראת התושבים ולהקל עליהם כמה שאפשר בצעד הנדרש מהם.

מגלי והבה: כך למשל בעניין הפיצויים עבור פינוי בית-מגורים, אשר לגביו מאפשרת הממשלה כמה חלופות לבחירתם של התושבים, כך בשמירת הסטטוס ללוקחי הלוואות, כדי להבטיח שלא ייפגעו כתוצאה מן הפינוי, וכך במענקים שהממשלה מציעה מעבר לסכום הפיצויים המובטח לתושבים.

מגלי והבה: גם בפרק הפיצוי בגין אובדן מקום העבודה הממשלה נוטלת על עצמה עול כלכלי לא מבוטל על מנת להבטיח מינימום של פגיעה במי שייאלץ לעזוב את מקום עבודתו בעקבות ההתנתקות.

מגלי והבה: במסגרת זו הממשלה מציעה גמול חודשי לעובדים מעל גיל 57, אשר ישולם להם עד גיל הפרישה, דמי הסתגלות לאלה אשר יוכלו להשתלב במקום עבודה חדש, וכן המשך תשלום חלקו של המעביד לקופות גמל על-ידי המדינה, כדי לשמור על זכויותיהם בה.

אורי אריאל: - - -

מגלי והבה: איך שאתה רואה את הדברים - אני לא רוצה להתייחס לזה.

מגלי והבה: אני מבין דבר אחד: ברגע שהתקבלה ההחלטה ברוב גדול, כולנו צריכים לכבד את ההחלטות של הבית הזה, וגם החלטות שמתקבלות ברוב גדול.

מגלי והבה: אני מבין את הכאב שלך - אלא אם אתה רוצה להמשיך לגור שם תחת שלטון אחר.

מגלי והבה: רבותי חברי הכנסת, אינני מקל ראש בטראומה הנלווית לפינוי תושבים מביתם ומאדמתם, ולבי אתם כאיש תנועת הליכוד ובראש ובראשונה כאדם הכואב את כאבו של הזולת.

מגלי והבה: אך הדיון היום אינו בסוגיית ההתנתקות.

מגלי והבה: הדיון הוא בהסדרת עתידם של המפונים.

מגלי והבה: לכן צריכים היום חברי הבית הזה, תומכי ההתנתקות ומתנגדיה, להתאחד ולהצביע בעד הצעת החוק.

מגלי והבה: הצעת החוק שלפנינו איננה מדינית אלא אנושית, ולכן כל מי שכאב אנושי אינו זר לו צריך לתמוך בה.

מגלי והבה: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת נסים דהן - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת יורי שטרן, ואחריו - חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הציע חבר הכנסת מגלי והבה, ואני חושב שבכנות, לתמוך בהצעת החוק, והוא קרא גם לאלה שמתנגדים לעצם מעשה גירוש היהודים.

יורי שטרן: אני לא אשתמש במלה המזויפת הזאת "התנתקות", כי אין שום התנתקות.

יורי שטרן: מדינת ישראל תמשיך לפרנס את תושבי עזה, תמשיך לתת להם אישורי עבודה בישראל.

יורי שטרן: צה"ל ימשיך להיות מעורב בפעילויות שם.

יורי שטרן: כל התוכנית האומללה הזאת היא אך ורק לגירוש היהודים.

יורי שטרן: ואז אומרים לנו: תתמכו בכך שהיהודים המגורשים יקבלו משהו מהמדינה, ועוד מציירים את המדינה כנדיבה, כטובה, כמרחמת על האנשים.

יורי שטרן: ואני אומר: מדובר פה במעשי זוועה.

יורי שטרן: הכנסת הזאת שללה שלילה מוחלטת, ובית-המשפט שלל שלילה מוחלטת, גם זכות השתתפות בבחירות מאותם אנשים שדגלו בטרנספר של הערבים.

יורי שטרן: עכשיו אתם אומרים: לטרנספר את היהודים, לעשות דפורטציה – בלשון של מלחמת העולם השנייה – מותר, ובואו רק נחשוב איזה פיצוי יקבלו האנשים האלה.

יורי שטרן: כמו שאני התנגדתי לטרנספר הערבים, כך אני מתנגד לטרנספר היהודים.

יורי שטרן: לכן החוק הזה, שהוא חוק של גירוש, שאחר כך הוא עוד מסביר איך לסתום פה לאלה שהתנגדו לגירוש, הוא חוק אנטי-מוסרי, הוא חוק אנטי-חוקי, הוא מעשה אונס, שעושה וממשיך לעשות ראש הממשלה, שאנס את המפלגה שלו, את הסיעה שלו, את הממשלה שלו, וממשיך לאנוס אותנו.

יורי שטרן: הפיגוע של היום, מה שלא היה עומד מאחוריו, התארגנות זו או אחרת - אנחנו צריכים לראות את הבאות.

יורי שטרן: הטרור יגבר, הטרור יהיה יותר קשה, הטרור יתחזק בעקבות ההחלטה האומללה של רובכם, חברי הכנסת, לרבות חלק מחברי הליכוד, לתמוך בתוכנית האבסורדית הזאת של ראש הממשלה, כי אין מאחוריה כלום.

יורי שטרן: היא רק אומרת: אנחנו ניסוג.

יורי שטרן: למה ניסוג?

יורי שטרן: כי היו שם פיגועים.

יורי שטרן: אז מה המסקנה?

יורי שטרן: נעשה עוד פיגועים, יגידו המחבלים, ונגרש את צה"ל ואת היהודים משאר שטחי ארץ-ישראל.

יורי שטרן: הפינוי הוא פינוי על בסיס גזעני: מפנים רק את היהודים.

יורי שטרן: גם אם מישהו חושב שצריכה לקום בחבל-עזה מדינה פלסטינית, למה שלא יחיו שם יהודים?

יורי שטרן: ומי שחושב שאם מקימים מדינה פלסטינית אסור שיחיו בה יהודים, שיסכים שבמדינה יהודית אסור שיחיו ערבים.

יורי שטרן: בואו נקבל, אם ככה, הצעת חוק סימטרית, שמדברת על גירוש היהודים תמורת גירוש הערבים.

יורי שטרן: בבקשה, אני רוצה לראות אתכם תומכים בהצעת החוק הזאת, ודנים אחר כך על הפיצויים, כמה יקבל תושב אום-אל-פחם אם הוא יצטרך לנוע ולהגיע לג'נין.

יורי שטרן: אני רוצה לראות אותך, סגן השר זאב בוים, דן על זה.

יורי שטרן: בטוח שתזדעזע ולא תסכים.

יורי שטרן: אז למה אתה מוכן לתת יד לגירוש היהודים, שלא עשו שום עבירה, שחיים במקומות שלפחות חלקם היו קיימים עוד לפני קום המדינה, ואתה מסכים עם כך שמדינת ישראל חייבת להסתלק משם על כל אזרחיה?

יורי שטרן: אתה נותן יד לגזענות, אתה נותן יד לגירוש, ועכשיו אתה דן בפיצויים.

יורי שטרן: שום פיצוי לא יפצה, בוודאי לא הפיצויים שמוצעים פה בחוק.

יורי שטרן: שום פיצוי לא יפצה על המעשה הברברי הזה, שיפגע בכל אחד מאתנו.

יורי שטרן: אין פה איש שיתחמק מאחריות.

יורי שטרן: אני אומר, לא רק כחבר הכנסת, כאזרח - המראות האלה מהכנסת בתקופה האחרונה הם זוועה.

יורי שטרן: אני רואה פה אנשים שלא מאמינים לפסיק אחד בתוכנית הזאת, אבל מצביעים בעדה.

יורי שטרן: למה?

יורי שטרן: כי זו הקריירה שלהם.

יורי שטרן: הם רוצים להישאר שרים או סגני שרים, הם רוצים להתמנות לשרים או לסגני שרים, לכן הם מצביעים בעדה.

יורי שטרן: יש כאלה שמפחדים, יש כאלה שאומרים: אני כאיש שמאל, אני יודע שהתוכנית הזאת אבסורדית, היא לא נכונה, אבל איך אני, כאיש שמאל, יכול שלא לתמוך בתוכנית שפירושה פירוק היישובים?

יורי שטרן: אני חייב.

יורי שטרן: וככה רובם פה נותנים יד לדבר הכי ברוטלי, הכי אבסורדי, הכי פוגע, שכנסת ישראל אי-פעם החליטה עליו.

יורי שטרן: מעבר לזה, הכול מעשי שחיתות, שפשוט חוגגת, מעשי צביעות, והכי מגעיל היה לראות חברים וחברות במפלגת הליכוד צוהלים על הניצחון בהצבעה הזאת.

יורי שטרן: לא רק עשיתם את המעשה הזה, אולי אפילו מתוך אמונה בראש הממשלה, אבל שמחים, צוהלים, לוחצים ידיים לאנשי השמאל, כי הנה ניצחנו יחד.

יורי שטרן: במה ניצחתם?

יורי שטרן: במלחמה נגד היהודים.

יורי שטרן: את מה קבעתם?

יורי שטרן: את גירוש אזרחי ישראל.

יורי שטרן: למה נתתם יד?

יורי שטרן: לחיזוק הטרור.

יורי שטרן: על זה צהלתם?

יורי שטרן: אין הרבה תקווה, המושחתים האלה והקרייריסטים האלה ייתנו יד גם לחוק הפיצויים האומלל.

יורי שטרן: אבל זה לא יעזור.

יורי שטרן: ההתנתקות, כפי שקוראים לזה, זאת אומרת, גירוש היהודים, איננה עובדה מוחלטת.

יורי שטרן: יש עוד הרבה אפשרויות להילחם, ואנחנו נילחם בה, וגם אם נפסיד, הרי כל אחד יצטרך לתת דין-וחשבון תוך זמן מאוד קצר, ולא יהיו לכם שום דברי הסבר והצדקה מול הקורבנות שיישא בהם עם ישראל כתוצאה מההחלטה הזאת.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין סימטריה, אין השוואה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני סגן השר, חברי חברי הכנסת, אני יושב ומבלה כאן בשעה האחרונה לפחות, ואני שומע את חברי חברי הכנסת שמתנגדים לחוק, והם עדיין לא משלימים עם אישור הכנסת לתוכנית הממשלה, תוכנית ההתנתקות.

גאלב מג'אדלה: אחר כך הם זועקים את זעקת הדמוקרטיה.

גאלב מג'אדלה: איך זה מסתדר לכם?

גאלב מג'אדלה: הדמוקרטיה היא לא חד-צדדית, היא דו-צדדית.

גאלב מג'אדלה: אז מי שבשם הדמוקרטיה ובשם המוסר שואל איך עוקרים מתיישבים, למה הוא לא שואל את השאלות האלה בשם המוסר והדמוקרטיה בזמנים אחרים, בדוגמאות אחרות, בנסיבות אחרות?

גאלב מג'אדלה: דמוקרטיה זה ערך, לא דבר שקורה מתי שאני רוצה.

גאלב מג'אדלה: זה דבר שבתפיסת אדם.

גאלב מג'אדלה: אחר כך אפילו הרחיק לכת חבר כנסת אחד מהבית ואמר שהחוק הזה הוא בלתי חוקי, וזעק גם שהוא יפנה לבית-המשפט העליון.

גאלב מג'אדלה: אז נזכרים בבג"ץ, בבית-המשפט העליון, כשזה נוח לנו, ומתעלמים ממנו, ואפילו רוצים להקים בית-משפט מתחרה, כשזה נוח לנו?

גאלב מג'אדלה: זה דווקא בא מכיוון של חבר כנסת דתי, לכן אני מציין את זה.

גאלב מג'אדלה: אחר כך אומרים לנו שזאת החלטת ממשלה לא לגיטימית.

גאלב מג'אדלה: מה, הממשלה שהחליטה אחרי מלחמת ששת הימים לשלוח מתיישבים לגדה המערבית ולרצועת-עזה היתה לגיטימית, ועכשיו היא לא לגיטימית להוציא אותם?

גאלב מג'אדלה: מה הצביעות הזאת?

גאלב מג'אדלה: אתם חושבים שהציבור בישראל לא רואה ולא שומע, לא זוכר?

גאלב מג'אדלה: לא אני אמרתי, מי שכבש את השטחים האלה ב-1967, מנהיגי האומה הזאת והמדינה הזאת, מדינת ישראל, אמרו: אנחנו כבשנו את השטחים האלה כקלף מיקוח לשלום.

גאלב מג'אדלה: הגיע הזמן, זאת העת.

גאלב מג'אדלה: אתם לא רוצים להוציא את המתיישבים מהאדמה שנכבשה ב-1967?

גאלב מג'אדלה: אתם לא רוצים שלום?

גאלב מג'אדלה: אז תגידו לנו מה אתם מציעים.

גאלב מג'אדלה: עכשיו אומרים, שהממשלה הזאת צריכה להודות שנכשלה.

גאלב מג'אדלה: אני לא אומר שנכשלה.

גאלב מג'אדלה: אולי נכשלה במובן שלהם.

גאלב מג'אדלה: אולי הממשלה נוהגת בשפיות?

גאלב מג'אדלה: אולי הממשלה קיבלה שכל?

גאלב מג'אדלה: אולי הממשלה הגיעה למסקנה הנכונה, שצריך להוציא את המתיישבים מהשטח שנכבש ב-1967?

גאלב מג'אדלה: אומרים לנו אחרי זה: אנחנו בעד יציאה, אבל אחרי משא-ומתן, אחרי הסכם.

גאלב מג'אדלה: אבל הם שכחו לרגע שהם אמרו רק לפני כמה ימים שאין פרטנר פלסטיני.

גאלב מג'אדלה: אז זאת תחבולה או אמונה?

גאלב מג'אדלה: זאת תחבולה, שאתם רוצים להרוויח זמן כי אין פרטנר, וכל הזמן תאמרו שאין פרטנר, או שזאת אמונה שאין פרטנר?

גאלב מג'אדלה: נשאל אותם, את המתנגדים, מה אתם מציעים?

גאלב מג'אדלה: מה אתם רוצים?

גאלב מג'אדלה: אולי תשכילו אותנו?

גאלב מג'אדלה: אולי נדע סוף-סוף מה אתם רוצים?

גאלב מג'אדלה: סוף-סוף היום גילו שהדמוקרטיה פועלת בכיוון אחד.

גאלב מג'אדלה: אז מה תאמרו לאזרחי ישראל הערבים, ששאלו אתכם לא פעם באירועי אוקטובר: איפה הדמוקרטיה?

גאלב מג'אדלה: למה מותר לוועד עובדים להפגין?

גאלב מג'אדלה: למה מותר לחרדים לסגור את רחוב בר-אילן ולתעשייה האווירית מותר לחסום כבישים, ולא היו שם פצועים או הרוגים ואפילו לא היו תגרות ידיים?

גאלב מג'אדלה: מפליא מאוד.

גאלב מג'אדלה: אותם אנשים שמדברים היום על דמוקרטיה, הם מי שצהלו כאשר המשטרה השתמשה בכל הכוח שעמד לרשותה נגד הציבור הערבי בנסיבות מסוימות.

גאלב מג'אדלה: אחר כך הם אומרים: זה חוק אכזרי, זה חוק דיקטטורי.

גאלב מג'אדלה: הממשלה מחוקקת חוק אכזרי.

גאלב מג'אדלה: אבל הם לא הבינו, שהממשלה ומי שעומד בראשה – הוא יודע ומכיר את המתיישבים, והוא יודע שצריך לחוקק חוק כדי להפעיל את הסדר.

גאלב מג'אדלה: הוא יודע שהאנשים האלה לא יודעים לא חוק ולא סדר.

גאלב מג'אדלה: ראינו אותם באירועים רבים, ואנחנו יודעים איך הם הגיבו בנסיבות מסוימות ומה הם עשו, ומה הם עושים עכשיו, במסיק הזיתים, לפלסטינים.

אורי אריאל: איפה, באום-אל-פחם שם?

גאלב מג'אדלה: לא.

גאלב מג'אדלה: במסיק הזיתים, חבר הכנסת אורי אריאל.

גאלב מג'אדלה: במסיק הזיתים בשטחים נעשים דברים שהם בושה וכלימה.

גאלב מג'אדלה: כל יהודי, כל אדם, כל אזרח שפוי והגון בוש ונכלם על מה שקורה במסיק הזיתים.

גאלב מג'אדלה: לא באום-אל-פחם.

אורי אריאל: זה המקורות האלה - - -

גאלב מג'אדלה: הצעתי לחברך, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, שיצא אתי לשטח ויראה מה המתיישבים והחברים שלו המתנחלים עושים לאנשים שקוטפים את פרי הזיתים, שממנו הם רוצים להתפרנס.

גאלב מג'אדלה: האנשים האלה, הבריונים האלה – צריך חוק וסדר כדי לטפל בזה.

גאלב מג'אדלה: בשביל זה צריך חוק.

גאלב מג'אדלה: חברי חבר הכנסת יורי שטרן שאל אותנו ואמר לסגן השר: למה לא יכולים לדון בחוק שיעלה את הניסיון של גירוש אזרחים מאום-אל-פחם?

גאלב מג'אדלה: לא רק שזה לא מוסרי, אלא שזה לא הוגן.

גאלב מג'אדלה: הם לא נשלחו על-ידי ממשלת ישראל להתיישב באום-אל-פחם.

גאלב מג'אדלה: הם נולדו באום-אל-פחם, זה מאות שנים, בטרם קמה המדינה, ואתה לא יכול לעשות השוואות כאלה.

גאלב מג'אדלה: זה רק פוגע.

גאלב מג'אדלה: אם אתה חושב שזה פוגע רק בנו – זה לא פוגע בנו, זה פוגע בך, זה פוגע במי שאומר את האמירה.

גאלב מג'אדלה: אזרחי ישראל, ובכללם מי שהזכרת, תושבי אום-אל-פחם, נמצאים מאות שנים במקום שבו הם נמצאים.

גאלב מג'אדלה: הם לא נשלחו להתיישב על אדמה של אחרים.

גאלב מג'אדלה: על כן, אני וחברי הרבים שתמכו בחוק ההתנתקות, בתוכנית הממשלה, נמשיך לתמוך גם בחוק הזה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מאמינים באמונה שלמה שזו תחילת הדרך, שזו תחילתו של תהליך שלום אמיתי, תחילת תהליך שלום עם הפלסטינים, ושזה תהליך נכון שצריך להימשך.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אהוד רצאבי – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת מתן וילנאי, בבקשה.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי.

משה כחלון: חבר הכנסת טיבי, חכה עד הדקה התשעים, שלא יחזרו.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: הכרזת.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת שלא ממש נמצאים פה – סליחה, שניים נמצאים.

מתן וילנאי: סליחה, שלושה נמצאים.

משה כחלון: חבר הכנסת טיבי, אם עושים עכשיו הצבעה, אתה יכול להעביר מה שאתה רוצה.

אחמד טיבי: - - -

מתן וילנאי: יש גם שר.

אליעזר זנדברג: גם היושב-ראש.

מתן וילנאי: אני תומך תמיכה מלאה בתוכנית ההתנתקות, אף שאני מאמין שהדרך היחידה היא דרך המשא-ומתן, ונגיע אליה.

מתן וילנאי: החיים חזקים מהכול, ויהיה גם משא-ומתן.

מתן וילנאי: זה השכל הישר, זה מה שצריך להיות וזה מה שיהיה.

מתן וילנאי: אני פונה כרגע לחברי מהימין שמתנגדים לתוכנית הזאת.

מתן וילנאי: בפעם הקודמת שדיברנו על החוק הצעתי שאף אחד לא ינכס לעצמו את אהבת ארץ-ישראל, כאילו אהבת ארץ-ישראל היא רק אצל חובשי כיפות שגרים בשטחים.

מתן וילנאי: אני גר בירושלים ואוהב ארץ-ישראל לא פחות מכל אחד אחר.

מתן וילנאי: שלא ינכסו זאת לעצמם.

מתן וילנאי: עכשיו אני רוצה לדבר על הפחדת הציבור הישראלי במלחמת אחים, בדברים איומים ונוראים.

מתן וילנאי: בדרך של הפחדה לא נגיע לשום מקום.

מתן וילנאי: כולנו צריכים לזכור, שיהיה גם יום אחרי ההתנתקות, ומדינת ישראל תתקיים - חבר'ה, זה שאתם בצד זה בסדר, אבל למה ברעש כזה?

מתן וילנאי: היושב-ראש, אני מבקש.

משה כחלון: עם כל הכבוד, צריך להמשיך לנהל את העסק.

משה כחלון: אי-אפשר לעצור.

מתן וילנאי: אני לא מקבל את זה שאנחנו שוכחים את החברה הישראלית, את הקרעים שאנחנו חיים אתם יום-יום ושעה-שעה ובקלות אפשר להרחיבם ולהפוך אותם לכאלה שאי-אפשר לאחות.

מתן וילנאי: חייבים אחריות לאומית.

מתן וילנאי: כפי שמפלגת העבודה נוהגת באחריות ותומכת בראש הממשלה מהאופוזיציה, מכיוון שהיא מאמינה שיש משהו חזק יותר ממפלגה כזאת או אחרת – מדינת ישראל והחברה הישראלית - אני דורש את זה גם עכשיו.

מתן וילנאי: צריך להפסיק לדבר על כך שהמהלך הוא לא דמוקרטי.

מתן וילנאי: כל המהלכים של הממשלה עד היום, ובכללם חוק פינוי-פיצוי, שבא כרגע להצבעה, או יגיע מחר להצבעה, ובו אנחנו עוסקים, הם חלק מהליך דמוקרטי של משטר פרלמנטרי, של דמוקרטיה עקיפה – לא דמוקרטיה של משאלי עם ולא דמוקרטיה ישירה.

מתן וילנאי: זו לא אתונה של לפני אלפי שנים.

מתן וילנאי: זה משהו אחר, שהוא דמוקרטי, חוקי ולגיטימי, והוא מתנהל כיאות.

מתן וילנאי: אין דבר קל יותר מאשר לעסוק בהסתה בעניין הזה.

מתן וילנאי: אני שומע את זה לא רק פה, אלא בכל מקום שאני מסתובב בו.

מתן וילנאי: אני בא עכשיו מכנס שדרות, וגם שם שמעתי שמסבירים שהמהלך הוא אנטי-דמוקרטי.

מתן וילנאי: זה מהלך חוקי, דמוקרטי, שמתנהל לפי כל הכללים.

מתן וילנאי: אני זוכר היטב את כל ראשי הממשלה מהימין, היו ארבעה כאלה, וכל אחד מהם בזמנו, בתחושה של אחריות לאומית, פעל בניגוד למצע מפלגתו: ראש הממשלה מנחם בגין, עליו השלום, החזיר את סיני, והוא הראשון שהוריד יישובים – את ימית ואת חבל-ימית, את המושבים שמסביב וגם שני קיבוצים.

מתן וילנאי: הוא הוריד אותם מתוך ההבנה שכראש הממשלה כך הוא צריך לנהוג.

מתן וילנאי: ראש הממשלה יצחק שמיר הלך למדריד לשיחות הראשונות פנים אל פנים עם פלסטינים.

מתן וילנאי: ראש הממשלה נתניהו ניהל שיחות עם ערפאת וגם החזיר את חברון, למרות האמירות לפני זה, שהיו שונות לחלוטין.

מתן וילנאי: ועכשיו ראש הממשלה שרון, בדיוק באותו היגיון של "דברים שרואים מכאן לא רואים משם", נוקט צעדים שהם לא נכונים לליכוד, אבל נכונים לעם ישראל.

מתן וילנאי: זה מה שהוא עושה.

מתן וילנאי: בשום פנים ואופן אין מקום להסתה שאומרת שזה לא דמוקרטי ולא חוקי.

מתן וילנאי: זה חוקי וזה דמוקרטי, וכך זה יימשך.

מתן וילנאי: לסיכום: אני תומך בחוק הזה.

מתן וילנאי: אני קורא לכל אוהבי ארץ-ישראל לתמוך בחוק הזה בהצבעה מחרתיים אחר-הצהריים.

מתן וילנאי: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מונחת לפנינו הצעת חוק שמדברת על פינוי-פיצוי.

אחמד טיבי: פיצוי נותנים למי שהפסיד רכוש שהוא שלו בטאבו, רכוש של הוריו או של משפחתו; לא נותנים פיצוי למי שגזל קרקע של אחרים והשתלט עליה בכוח צבאי או בכוח מעבר לשלטון הצבאי, ואפילו בניגוד לחוק של הממשל הצבאי.

אחמד טיבי: לכן, יש כאן אמירה בלתי מוסרית בעליל.

אחמד טיבי: אינני יכול לחיות בשלום עם מתן פיצויים, ואני אהיה אחד מאלה שישלמו את הפיצויים האלה.

אחמד טיבי: אני וכל אזרח במדינת ישראל, לפי החוק הזה נצטרך לשלם פיצוי למתנחלים שגזלו את אדמתם של פלסטינים ואשר ראש הממשלה קרא להם כובשים.

אחמד טיבי: הרי מתנחלים הם חלק מהמערכת הכובשת.

אחמד טיבי: אם צריך לפצות מישהו, אדוני היושב-ראש, הרי שצריך לפצות את אלה שסבלו כתוצאה מהכיבוש או מהכלים שהשתמש בהם הכיבוש.

אחמד טיבי: לכן, אם מישהו צריך להיות מפוצה, והוא צריך להיות מפוצה, הרי אלה הפלסטינים, שאת הקרקע שלהם גזלו; או שהמתנחלים יפצו את אזרחי מדינת ישראל על כך שמאז 1967 הם היו לנטל כלכלי וכספי על כלכלת ישראל.

אחמד טיבי: כל ההטבות האלה, הסובסידיות, המענקים - מישהו יכול לומר כמה הוזרם מ-1967 ועד היום הזה למפעל הזה שנקרא ההתנחלויות?

אחמד טיבי: כשרוצים לכבס את המלים אומרים "מפעל ההתיישבות".

אחמד טיבי: מאות מיליארדים של דולרים.

אחמד טיבי: לכן, יש כאן מעשה בלתי מוסרי.

אחמד טיבי: נכון, זה בא כדי לשכנע את אלה שנמצאים שם ומעבירים אותם מבתיהם.

אחמד טיבי: אני מודה, לא נעים לעבור דירה.

אחמד טיבי: כבר עברנו כמה פעמים דירות.

אחמד טיבי: לא נעים.

אחמד טיבי: כשאתה שוכר דירה ועובר עם משאית, זה לא נעים, אבל זה הכול.

אחמד טיבי: פה מדובר באנשים שלא שכרו דירה, אלא השתלטו על אדמה.

אחמד טיבי: לעתים, בכמה שכונות במזרח-ירושלים, השתלטו על בתים קיימים.

אחמד טיבי: בשכם, למשל, השתלטו על בתים קיימים.

אחמד טיבי: לכן, זה מפעל גזל שסובסד ונתמך על-ידי הממשלה.

אחמד טיבי: מצד שני, אני ער לעובדה שהחוק הזה משמן את היציאה החוצה של המתנחלים האלה.

אחמד טיבי: גם לעובדה הזאת אני ער.

אחמד טיבי: לכן, כפי שאמר לפני חבר הכנסת מוחמד ברכה, לא נוכל בסופו של דבר לתמוך בהצעה שיש בה מתן פרס, פיצוי לגוזְלים, שגזלו גוזָלים.

אחמד טיבי: לא נוכל.

אחמד טיבי: הם גם הרגו גוזָלים.

אחמד טיבי: שנית, אני לא מבין למה הורסים את הבתים, חבר הכנסת אפרים סנה, למה יוצאים והורסים את הבתים.

אחמד טיבי: אם יוצאים, לפחות ישאירו את הבתים.

אחמד טיבי: אני יכול להבין, למשל, את הצורך הדתי להעביר בתי-כנסת במשאיות.

אחמד טיבי: יש טכנולוגיה שמאפשרת להעביר, אבל להשאיר את הבתים הנוספים, את כל השאר.

אחמד טיבי: אתה יודע שזה פותר בעיה, וכבר היו דברים מעולם במקומות אחרים.

אחמד טיבי: נכון, זה מין פיצוי לאלה שנגזלה מהם האדמה הזאת.

אחמד טיבי: אמרנו פעם שזה פותר באופן מסוים את המצוקה וגם את העוול ההיסטורי, באופן חלקי ביותר, לעקורים, לפליטים, ועזה מלאה במאות אלפי אנשים כאלה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול שלא להתייחס לפנייה הנרגשת של שר המשפטים לחברי הכנסת הערבים.

אחמד טיבי: הוא פנה אלינו היום, כאשר ישב פה חבר הכנסת ברכה כיושב-ראש הישיבה, ואמר: אני לא מבין אתכם, חברי הכנסת הערבים, איך אתם יכולים להיות בצד אחד עם הימין הקיצוני ולהצביע נגד.

אחמד טיבי: ראשית, הצבענו נמנע, אבל בכל זאת הוא מצא לנכון לפנות אלינו.

אחמד טיבי: אני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, ולצופים בבית, שאותו טומי לפיד, אבל טומי לפיד לפני שבוע, שגם היה אז שר המשפטים, פנה לאנשי הימין באיחוד הלאומי ואמר להם: איך אתם יכולים להצביע יחד עם חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תראו עם מי אתם נמצאים.

אחמד טיבי: את זה אמר אותו שר משפטים.

אחמד טיבי: אני לא מבין, לאיזו קריאה צריך להישמע?

אחמד טיבי: הימין צריך להישמע לקריאה שאומרת שאסור להיות עם ערבים, או שאנחנו צריכים להישמע לקריאה הזאת?

אחמד טיבי: נגד מי הוא בדיוק?

אחמד טיבי: יש אלמנט גזעני בקריאה הראשונה כאשר הוא קרא לחברי כנסת יהודים, שהוא החשיב אותם, וזה נשמע מתוך דבריו, כאילו הוא אומר: תתביישו לכם, אתם בסירה אחת עם חברי כנסת ערבים.

אחמד טיבי: זה יוצא לא מסתם חבר כנסת או מיושב-ראש מפלגה, אלא משר המשפטים של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: זה מביש, נודף מזה ריח רע של גזענות, אבל על מה נתפלא?

אחמד טיבי: הרי מדובר בגזען.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: השרה לימור לבנת - אינה נוכחת.

משה כחלון: חבר הכנסת דוד טל - אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אפרים סנה, בבקשה.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סיעת העבודה תתמוך בהצבעה בחוק פינוי-פיצוי כחלק ממהלך ההינתקות, אבל אנחנו חייבים לומר משהו בצורה מאוד-מאוד ברורה: החוק הזה לא ישמש תקדים בנדיבותו למה שיהיה בעתיד.

אפרים סנה: סכומי הכסף האדירים האלה, שהולכים להישפך על הפינוי, לא יוכלו בפעם הבאה להיות בסיס התחשיב.

אפרים סנה: ואם מישהו חושב דרך החוק הזה לכבול את ידיה של ממשלת ישראל, כדי שהיא לא תוכל בעתיד לפנות עוד יישובים, כי לא יהיה לה הכסף לזה, הוא טועה טעות קשה.

אפרים סנה: אני אומר שהיישובים שאכן יפונו במסגרת ההינתקות מעזה אינם היישובים האחרונים שיפונו ביהודה ושומרון ובעזה, כי מפת ההתיישבות כפי שהיא, היא מפה שמנציחה את המלחמה.

אפרים סנה: לא יהיה הסכם עם המפה הזאת.

אפרים סנה: היא מונעת את הפתרון, והפתרון הוא היפרדות וחלוקה של ארץ-ישראל לשתי מדינות.

אפרים סנה: מה שמונע חלוקה מונע פתרון ומה שמערבב אוכלוסיות מרבה מתח וטרור.

אפרים סנה: לכן, בסופו של דבר, רק מפה שתוסכם בין ממשלת ישראל ובין הממשלה הפלסטינית תהיה המפה שתביא לסיום המלחמה ולעידן חדש.

אפרים סנה: הדיון הזה מתנהל כאשר יש בצד השני פעמי שינוי שלא הייתי מציע לאף אחד להתעלם מהם.

אפרים סנה: יש פעמי שינוי, והשאלה היא מה תעשה ממשלת ישראל מול השינוי הזה: האם היא תהרוס אותו, כמו שעשתה לממשלתו הקודמת של אבו-מאזן, או תחליט פעם אחת, בתבונה, לאפשר למנהיגות פלסטינית מתונה לעמוד על רגליה ולדבר אתנו?

אפרים סנה: זה המבחן.

אפרים סנה: ההכרעה הזאת, שאנחנו עומדים להכריע ביום רביעי, היא ההקדמה למבוא של היומן שלפני הסרט.

אפרים סנה: ההכרעה האמיתית לא תהיה בהצבעה הזאת.

אפרים סנה: היא מחכה לנו בהמשך הדרך.

אפרים סנה: עם ישראל יצטרך להחליט אם הוא רוצה בסיום המלחמה או בהמשך ההתנחלויות.

אפרים סנה: זאת הברירה שעומדת בפניו.

אפרים סנה: וההחלטה הזאת היא בלתי נמנעת.

אפרים סנה: מחר ייבחר באמריקה נשיא חדש או אותו הנשיא.

אפרים סנה: הממשל, לאחר הבחירות, לא ייתן לדברים להתגלגל כפי שהם.

אפרים סנה: המזרח התיכון משווע לאיזה שינוי בכיוון הנכון, והסכסוך הישראלי-הפלסטיני יהיה המסלול שעליו תנוע הקהילה הבין-לאומית.

אפרים סנה: ואנחנו צריכים לדאוג שזה יהיה בהסכם, ולא חלילה בכפייה.

אפרים סנה: כאמור, אנחנו נתמוך בחוק הזה, כמו שאנחנו תומכים בכל מהלך ההתנתקות, אבל אני חוזר ומדגיש: הפתרון היסודי הוא לא בהתנתקות, אלא בהסכם בין שני העמים היושבים בארץ-ישראל, ואנחנו נוביל בכיוון הזה.

אפרים סנה: אנחנו לא מתכוונים להיות קבלני משנה של אף אחד.

אפרים סנה: יש לנו דרך, והיא מוכיחה את צדקתה, ובסופו של דבר היא תנצח.

אפרים סנה: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת מיכאל גורלובסקי.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת שלמה בניזרי, ואחריו - השר שאול מופז.

משה כחלון: המליאה ריקה, ואני רואה שיש פה עוד 20 דוברים, שאף אחד מהם לא נמצא באולם.

משה כחלון: זאת אומרת, שאם אף אחד מהם לא יגיע – אני אקרא את השמות, ומי שבחדר וירצה לעלות, יוכל לעשות זאת.

משה כחלון: מיכאל גורלובסקי מדבר כרגע.

משה כחלון: חבר הכנסת בניזרי, השר מופז, חבר הכנסת נודלמן, השר נוה, חבר הכנסת פינס, חבר הכנסת הירשזון, חברת הכנסת פינקלשטיין, השר נתניהו, חבר הכנסת פריצקי, חבר הכנסת רמון, חברת הכנסת מרינה סולודקין, חבר הכנסת חמי דורון, חבר הכנסת יצחק וקנין, השר גדעון עזרא, חבר הכנסת אריה אלדד, חברת הכנסת גילה גמליאל, חבר הכנסת אברהם שוחט, סגן השר לשעבר מיכאל רצון, חבר הכנסת אייכלר, חבר הכנסת שטייניץ, חבר הכנסת בריזון.

משה כחלון: אם הם לא יהיו, אני אנעל את הישיבה.

משה כחלון: בבקשה, חבר הכנסת גורלובסקי.

מיכאל גורלובסקי: אדוני היושב-ראש, אני אפנה אליך, כי הכנסת ריקה.

מיכאל גורלובסקי: אני רואה עכשיו שהשר נמצא, לכן אפנה גם אל הכנסת הנכבדה.

מיכאל גורלובסקי: כולכם מכירים את דעתי על תוכנית ההתנתקות המוזרה, ואני שוב פונה אל כל חברי הכנסת השפויים בקריאה להצביע נגד חוק יישום ההתנתקות.

מיכאל גורלובסקי: למרות התנגדותי לחוק הרע הזה, ואולי בגללה, אני חש דאגה עמוקה לגורל מדינת ישראל ולגורלו של העם היהודי.

מיכאל גורלובסקי: בשבוע שעבר, יום של הצבעות דרמטיות, הניח שר האוצר בנימין נתניהו אולטימטום על שולחנו של ראש הממשלה.

מיכאל גורלובסקי: מעל במה זו אני פונה היום אל שר האוצר בקריאה – משוך את האולטימטום.

מיכאל גורלובסקי: אולטימטום זה הפך להיות חסר משמעות מרגע שחתימתך נשארה לבדה על הדף.

מיכאל גורלובסקי: למרות ההתקפות הרבות בכלי התקשורת על צעד זה, כיבדתי את החלטתך לצאת באולטימטום, ומעל במה זו אני שוב פונה אליך ומבקש שתמשוך אותו.

מיכאל גורלובסקי: אדוני שר האוצר, אני אומר זאת כחבר בוועדת הכספים: היו ויהיו בינינו לא מעט חילוקי דעות על סעיפים שונים בתקציב, על תקציב המדינה ועל חוק ההסדרים, אבל אני חושב שהרפורמות הכלכליות שאתה מבצע מתחילת הקדנציה הצילו את כלכלת המדינה מקריסה, העלו אותה על מסלול היציאה מהמיתון והביאו תוצאות קונקרטיות בשיעורי הצמיחה ובסימנים לשיפור במצב האבטלה.

מיכאל גורלובסקי: התפטרותך מתפקיד שר האוצר תחזיר את כלכלת ישראל אחורה ותגרום נזק בלתי הפיך למדינת ישראל.

מיכאל גורלובסקי: אחרי שהנחת את האולטימטום נשמעו קולות של עסקנים שונים שהבטיחו להמשיך את דרכך הכלכלית ואת הרפורמות שאתה מוביל.

מיכאל גורלובסקי: אף אחד מאלה שמחכים להחליף אותך בתפקיד זה אינו נראה כמי שימשיך את הרפורמות שהתחלת.

מיכאל גורלובסקי: כשר האוצר עשית לא מעט צעדים לא פופולריים ולא פופוליסטיים, אבל ראית בתפקיד הזה שליחות, ואני מבקש ממך שתמשיך בשליחות זו.

מיכאל גורלובסקי: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת בניזרי – אינו נוכח.

משה כחלון: השר מופז – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת נודלמן – אינו נוכח.

משה כחלון: השר נוה – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת פינס – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת הירשזון – אינו נוכח.

משה כחלון: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפנינו מונח לדיון חוק פוגע ומשפיל ביותר, החוק שמכנים אותו "חוק פינוי-פיצוי", חוק שלוקח את מפעל חייהן של אלפי משפחות, את ערכיהן, את החוויות שלהן, את הליכוד החברתי שלהן, את החלומות ואת השורשים שלהן; את כל זה הוא מקמט בידו ומשליך לפח ההיסטוריה – לא לפני שהוא מגניב להן כמה עשרות אלפי שקלים בתמורה.

גילה פינקלשטיין: קחו פיצויים, תתנחמו בזה, אומר למתיישבים חוק פינוי-פיצוי.

גילה פינקלשטיין: לכו תבנו את חייכם מחדש במקום אחר, הוא מורה למפונים בני 40 ו-50 שעה שהם אוספים את מה שנותר מחלומם ועתידם.

גילה פינקלשטיין: אנו מתחרטים, זו היתה טעות.

גילה פינקלשטיין: הוחלט שההתיישבות בחבל-קטיף מזיקה לאינטרס הישראלי, מודיע החוק לפצועים, לנכים ולקבורים בחבל-קטיף.

גילה פינקלשטיין: נספק לכם טיפול פסיכולוגי, נבנה לכם בית חדש ליד הים, נייצר לכם מקום תעסוקה חלופי, נתאים לכם מסגרת חברתית דומה.

גילה פינקלשטיין: כאלה ועוד רבות הן האמרות שמשמיע חוק העקירה באוזני מפוני קטיף, והלב נחמץ למשמע הדברים.

גילה פינקלשטיין: האוזן מתקשה לשמוע והלב ממאן להאמין.

גילה פינקלשטיין: איך התפספס ונעלם לו העוול האמיתי כלפי תושבי גוש-קטיף.

גילה פינקלשטיין: איך מנסים להעריך את השבר האישי, הנפשי, הערכי, החברתי – את כל אותם מרכיבים שאין מדד שיעריך את שוויים.

גילה פינקלשטיין: עצם קיומה של ההצעה משדר השפלה ואטימות, ואין גבול לאדישות כלפי הנזק שהוא לכאורה סמוי.

גילה פינקלשטיין: והדברים צורמים ומכאיבים לנוכח האבסורד שבפינוי.

גילה פינקלשטיין: אין להכחיש שעם ישראל נדרש לא אחת לשלם קורבנות ומחיר כבד למען המשך קיומו בהשקט ובבטחה.

גילה פינקלשטיין: אך ככל שמדובר ביוזמת ההתנתקות, פני הדברים נראים שונים לחלוטין.

גילה פינקלשטיין: תוספת ביטחון אין בה, להיפך, ויוכיח מעשה ההתאבדות היום בתל-אביב.

גילה פינקלשטיין: צמיחה כלכלית אין בה, שהרי במסגרתה מושמדים עשרות מפעלים ופרויקטים שנושאים רווחים רבים.

גילה פינקלשטיין: הסכם הפסקת אש עם הפלסטינים אין בה, אפילו אם יסתלק ערפאת מן הזירה.

גילה פינקלשטיין: ויותר מכל אלה, כבר כעת מסתמן שהתוכנית הזאת חותכת את החברה הישראלית לגזרים בסכין חד ומדרדרת אותה לתופעות הרסניות של סרבנות, של אלימות, של הסתה ושל סתימת פיות.

גילה פינקלשטיין: אם אין בתוכנית ביטחון, אין בה צמיחה, אין בה שלום ואין בה אחדות, מדוע היא מושכת כל כך?

גילה פינקלשטיין: מה מצדיק את הפינוי?

גילה פינקלשטיין: כיצד בכלל אפשר לפצות מישהו על מהלך מטורף שכזה?

גילה פינקלשטיין: תשובה על הפנייה הקשה כנראה לא נקבל.

גילה פינקלשטיין: על כל פנים, אני מתנגדת לחוק פינוי-פיצוי, כפי שהתנגדנו, סיעתי ואני, בהצבעה על תוכנית ההתנתקות בשבוע שעבר.

גילה פינקלשטיין: המפד"ל לא תיתן יד לתוכנית תקציבית כזאת, של תוכנית ההתנתקות, לא רק משום שאינה רואה בה פיצוי הולם למתיישבים, אלא בעיקר משום שהיא מסרבת לאפשר הוספת ידיים ורגליים לרעיון הפינוי.

גילה פינקלשטיין: סיעת המפד"ל לא ויתרה על שאיפתה הצודקת להביא להכרעת העם, למשאל עם, לכל הפחות את ההתנתקות.

גילה פינקלשטיין: בלי מהלך כזה לא תוכל המפד"ל לתמוך בתוכנית ההתנתקות או בכל מהלך תקציבי אחר הקשור אליה.

גילה פינקלשטיין: אישור חוק משאל עם על תוכנית ההתנתקות הוא הפיצוי ההוגן היחיד בסיטואציה הפוליטית-החברתית הקשה שנקלענו אליה.

גילה פינקלשטיין: אני קוראת לראש הממשלה להביא את חוק פינוי-פיצוי לאישור הכנסת אם – ורק כאשר – תאושר תוכנית ההתנתקות ברוב מוצק בעם.

גילה פינקלשטיין: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: השר בנימין נתניהו – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת יוסף פריצקי – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת חיים רמון – אינו נוכח.

משה כחלון: חברת הכנסת מרינה סולודקין – אינה נוכחת.

משה כחלון: חבר הכנסת חמי דורון – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת יצחק וקנין – אינו נוכח.

משה כחלון: השר גדעון עזרא – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת אריה אלדד – אינו נוכח.

משה כחלון: חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת.

משה כחלון: חבר הכנסת אברהם שוחט – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת מיכאל רצון – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח.

משה כחלון: חבר הכנסת רוני בריזון – אינו נוכח.

משה כחלון: אחרון הדוברים, חבר הכנסת יצחק כהן, ולאחר מכן - הישיבה נעולה.

יצחק כהן: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, שלא יהיו אי-הבנות: אנחנו בתנועת ש"ס, חברי הכנסת, שליחיו של מרן הרב עובדיה יוסף שליט"א, אנחנו מפלגה של שלום, מפלגה שאוהבת שלום ורודפת שלום.

יצחק כהן: אבל, מורי ורבותי, מה שמונח פה לפנינו זה לא שלום - "אני שלום, וכי אדבר, המה למלחמה".

יצחק כהן: מה שמונח פה לפנינו זה תוכנית שתנציח את הקרע, תנציח את הסכסוך, תוכנית שסותמת את הגולל על כל אפשרות של הידברות עתידית.

יצחק כהן: מכיוון שאם כבוד ראש הממשלה, מר אריאל שרון, רצה באמת להניע תהליך, ככה לא מניעים תהליך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, ככה קוברים תהליך.

יצחק כהן: אם ראש הממשלה רצה לסמן אופק מדיני במהלך הזה, הוא סתם את כל האפשרויות של הידברות כלשהי עם גורם פלסטיני כלשהו, וזה אסון.

יצחק כהן: וזה אסון.

יצחק כהן: וזה אסון קודם כול למתיישבים, שנשלחו לחבל הארץ הזה על-ידי ראש הממשלה אריאל שרון.

יצחק כהן: זה אסון לתהליך השלום במזרח התיכון.

יצחק כהן: הנה, כרגע נכנס חבר הכנסת עמרם מצנע.

יצחק כהן: כשעמרם מצנע, בתוכנית שלו, ביקש מאריאל שרון את פינוי נצרים – אפילו לא את כפר-דרום, רק את נצרים – אריאל שרון אמר לעמרם מצנע: דין נצרים כדין תל-אביב, זה חיוני לביטחון מדינת ישראל.

יצחק כהן: את נצרים הוא לא רצה לפנות, בשום אופן.

יצחק כהן: מי יודע מה היה קורה אם היה מניע תהליך מדיני, עם ראש יהודי חכם, שקובע לו עסקות מטרה, עם יעד להגיע לשלום.

יצחק כהן: כך לתפוס חבל ארץ שלם?

גאלב מג'אדלה: קיבל שכל, מה אתה רוצה, קיבל שכל, חזרה לו השפיות.

יצחק כהן: תסביר לי אתה, מה יש בתהליך הזה?

יצחק כהן: מי ייכנס לשטח הזה?

יצחק כהן: ה"חמאס", דחלאן, מי?

יצחק כהן: הלוא יהיה תוהו ובוהו.

גאלב מג'אדלה: התושבים, התושבים, התושבים חוזרים.

יצחק כהן: איזה יושבים, אף אחד לא יושב שם.

יצחק כהן: לו היית אחד מהם, היית מסכים לתהליך מדיני?

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: אתה מקבל בחינם.

יצחק כהן: למה תהליך מדיני?

גאלב מג'אדלה: אחר כך יבוא תהליך מדיני.

גאלב מג'אדלה: אתם אומרים שאין פרטנר.

יצחק כהן: איזה אחר כך, עכשיו, למה אחר כך?

יצחק כהן: הנה, עכשיו שלחו – אני לא יודע, בטח לא אתה – שלחו מחבל לשוק הכרמל בתל-אביב.

יצחק כהן: איזה אחר כך, על מה אתה מדבר.

גאלב מג'אדלה: מה, בכל פעם שיקרה דבר כזה לא נעשה שלום?

גאלב מג'אדלה: יש להם מטרה שלא נעשה שלום, אתה משחק לידיים שלהם.

יצחק כהן: טוב, אותך לא שומעים בטלוויזיה, שהקהל לא יחשוב שזה דו-שיח של חירשים.

יצחק כהן: תקשיב טוב, מהבית לא שומעים אותך, אותי שומעים.

יצחק כהן: תן לי תהליך של נאום מסודר.

יצחק כהן: לו באמת רצה להניע תהליך של שלום – ועומד לידך עמרם מצנע – היה יכול להניע תהליך של שלום.

יצחק כהן: כי הנכסים האלה שהוא זורק כלאחר יד, בזלזול מוחלט, גם הנכס האסטרטגי הזה, גם התושבים, גם אתה, דרך אגב, גם כל התהליך עצמו – אם אתה מדבר על שכל – בשום שכל מניעים תהליך בצורה מסודרת.

יצחק כהן: אז אין לו פרטנר?

גאלב מג'אדלה: אז מה אתה מציע?

יצחק כהן: מה אני מציע?

יצחק כהן: תהליך מדיני עם הסכמים.

יצחק כהן: גרגר חול אחד לא להחזיר אם אין הסכם.

גאלב מג'אדלה: אז למה אתה אומר שאין פרטנר?

יצחק כהן: מי אומר שאין פרטנר?

יצחק כהן: יש מספיק פרטנרים.

גאלב מג'אדלה: עם מי נעשה את זה?

גאלב מג'אדלה: אתם אמרתם שאין פרטנר.

יצחק כהן: אם אתה מתכוון לערפאת – בר-מינן.

יצחק כהן: למי אתה מתכוון?

גאלב מג'אדלה: למה אתה מחכה?

גאלב מג'אדלה: הוא לא הולך למות, הוא עכשיו מבריא.

יצחק כהן: חביבי, אם הם לא מסוגלים, הוא היה יכול לעשות תהליך עם הקהילה הבין-לאומית.

עמרם מצנע: לתת להם את עזה זה פרס?

יצחק כהן: זה לא עזה, סליחה, את עזה מזמן נתת להם.

עמרם מצנע: רצועת-עזה זה פרס?

עמרם מצנע: זה פרס?

יצחק כהן: מזמן נתת את רצועת-עזה.

עמרם מצנע: תתפטר מזה.

יצחק כהן: התפטרת מזה מזמן.

יצחק כהן: אני מדבר על חבל-קטיף, ההתיישבות בחבל-קטיף זה לא רצועת-עזה.

עמרם מצנע: רצועת-עזה.

גאלב מג'אדלה: המתיישבים הם מכשול לשלום, למה אתה לא מבין, חבר הכנסת איציק כהן?

יצחק כהן: אולי ה"חמאס", ששלח היום את המחבל המתאבד לשוק הכרמל בתל-אביב, אולי זה המכשול לשלום?

גאלב מג'אדלה: מי אמר לך שאני מסכים למה שקורה?

יצחק כהן: אז למה אתה מדבר על המתנחלים, קודם כול תעשה סדר בבית.

גאלב מג'אדלה: מה זה סדר בבית?

יצחק כהן: קודם כול דבר על זה.

גאלב מג'אדלה: לא, אתה תצא מהבית שלי, אתה תצא מהאדמה שלי, אחר כך אני אעשה.

יצחק כהן: איפה האדמה שלך בדיוק, תגיד לי?

גאלב מג'אדלה: אני?

גאלב מג'אדלה: בבקה.

יצחק כהן: בקה-אל-ע'רביה?

יצחק כהן: אתה יודע מה, אתה צמוד לבקה-אל-שרקיה, היום היתה תוכנית מדינית מאוד מעניינת, של איווט.

גאלב מג'אדלה: עשית חומה, חומה עשית.

יצחק כהן: לא לשיטתו של איווט ליברמן.

יצחק כהן: את החומה רצה להקים עד בקה-אל-ע'רביה.

גאלב מג'אדלה: איציק, אני מכבד דבר אחד.

יצחק כהן: אני מכבד אותך, תן לי לגמור את הנאום.

גאלב מג'אדלה: קיבלתם הוראה מכבוד הרב עובדיה יוסף ואתם פועלים בהתאם, ואני מכבד את זה.

יצחק כהן: נכון, אנחנו עפר לרגליו.

גאלב מג'אדלה: אבל אתה מנמק נימוקים עכשיו.

גאלב מג'אדלה: הנימוק היחיד הוא שקיבלתם הוראה מכבוד הרב עובדיה יוסף.

יצחק כהן: ושמעת גם את הנימוקים.

יצחק כהן: שמעת גם על מה זה מבוסס.

גאלב מג'אדלה: על המפות של מופז?

יצחק כהן: כן, זה שכנע, נכון, בדיוק, חביבי.

גאלב מג'אדלה: אתה יודע שאני מעריך אותך מאוד.

יצחק כהן: ככה לא בונים חומה.

יצחק כהן: ככה לא בונים חומה.

יצחק כהן: ככה לא עושים תהליך מדיני.

גאלב מג'אדלה: ככה בונים שלום, יוצאים מעזה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לנאום.

משה כחלון: למה?

משה כחלון: נראה לי שאתה נהנה מהוויכוח.

גאלב מג'אדלה: מתחילים אמון, בונים אמון.

גאלב מג'אדלה: יוצאים מצפון השומרון, בונים אמון, מתחיל משא-ומתן עם הפלסטינים.

משה כחלון: אתה רואה שאתה מעורר ויכוח?

משה כחלון: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, אני יכול להרגיע אותך, אני צופה פה בטלוויזיה, אתה הופעת פה יותר ממנו בנאום שלו.

גאלב מג'אדלה: לא ביקשתי את זה.

משה כחלון: לא, זה יפה.

משה כחלון: תאפשר לו להשלים.

משה כחלון: חבר הכנסת כהן, נא להשלים.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, ההיסטוריה חוזרת.

יצחק כהן: תקשיב, גאלב.

יצחק כהן: בתקופת אחאב – אבא של אחאב, קראו לו עמרי, והוא מלך בפלגנות של מלכות ישראל.

יצחק כהן: גם אחאב בנה את השומרון, אבל אז זה היה מנימוקים אחרים; אז זה היה מנימוקים של עבודת הבעל, בשביל להיפרד ממלכות יהודה.

יצחק כהן: מה שמעניין, ובזה אסיים, היה לו שר אחד, חיאל בית האלי, והוא איבד את כל הילדים שלו בשביל לבנות את יריחו, למרות הקללה של יהושע.

יצחק כהן: זאת אומרת, הוא כפר, הוא האמין בבעל לא על חשבון מישהו אחר, על חשבון הילדים שלו.

יצחק כהן: בסופו של דבר, כשעשו את מבחן האמת על הר הכרמל, ואתה יודע את ההיסטוריה, אליהו הנביא הציע להם את מבחן האמת: "אש לא תשימו" – כשפתחו את המזבח של הבית, את מי מצאו בפנים?

יצחק כהן: את חיאל בית האלי, עם כלים לעשות אש.

יצחק כהן: זאת אומרת, הם לא האמינו ברעיון הזה.

יצחק כהן: תאמין לי, שרון לא מאמין במהלך.

יצחק כהן: אבל חיאל בית האלי לא האמין והלך עד הסוף בגלל נגיעות אישיות, וזה הפחד הגדול של כל התהליך.

עמרם מצנע: לא.

עמרם מצנע: מתי תבינו שלצאת מעזה זה אינטרס שלנו, ללא קשר לפלסטינים?

יצחק כהן: בלי הסכם.

עמרם מצנע: אינטרס שלנו.

עמרם מצנע: מה אתה עושה כשאתה אומר "הסכם"?

עמרם מצנע: אתה משאיר את היכולת שלנו להתנתק מעזה ערובה בידי הפלסטינים.

עמרם מצנע: ירצו הסכם - נצא; לא ירצו - לא נצא.

עמרם מצנע: אין לנו מה לחפש שם, תבין.

יצחק כהן: האלוף במילואים עמרם מצנע, אין תהליך מדיני ללא הסכם, אין תהליך חד-צדדי.

יצחק כהן: זה היה בלבנון, וזה היה טוב שם בלבנון.

יצחק כהן: לא יכול להיות בתוך ארץ-ישראל תהליך בלי הסכם, אין דבר כזה.

עמרם מצנע: מזל שבלבנון לא היו התנחלויות, אחרת לא היינו יוצאים.

יצחק כהן: הקו לא נעצר בחבל-עזה, הקו יכול לעצור במג'דל – מג'דל זה אשקלון, דרך אגב – ביפו, ברמלה ובלוד, שם אתה יכול להמשיך את הקו.

יצחק כהן: זה לא יכול להיעצר בשום מקום.

יצחק כהן: אם אין הסכם, אסור לעשות שום תהליך; רק בהסכם.

משה כחלון: חבר הכנסת כהן, תודה רבה.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: גם על הדברים הפוליטיים, גם על דברי התורה.

יצחק כהן: הנגיעות זה דבר מסוכן מאוד.

יצחק כהן: מסוכן מאוד, חביבי.

משה כחלון: התפלפלת עם גאלב מג'אדלה על דברי תורה, על אחאב, על יהודה.

ג'מאל זחאלקה: איפה ש"ס?

יצחק כהן: כולם פה, עובדים קשה.

משה כחלון: זאת הכוונה בבית הזה, רק להסכים.

יצחק כהן: כבוד השר מודי זנדברג, יש לך מספרי הפניות?

יצחק כהן: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: תם סדר-היום.

משה כחלון: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ח בחשוון התשס"ה, 2 בנובמבר 2004, בשעה 11:00.

משה כחלון: ישיבת הכנסת נעולה.

משה כחלון: תודה רבה לאדוני השר.