ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ותשעים-וחמש של הכנסת השש-עשרה, 2004-12-14 00:00

אחמד טיבי: הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון), התשס"ה–2004 43

גילה פינקלשטיין: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 24) (הכרה באפוטרופוס כהורה יחיד), התשס"ה–2004 46

ישראל אייכלר: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 84) (עבירות מין שנעשו בקטין), התשס"ה–2004 55

ראובן ריבלין: גבירותי וחברי חברי הכנסת - לראשונה אני יכול לומר, שגבירותי נמצאות ברוב במסגרת הזאת - היום יום שלישי, ב' בטבת תשס"ה, 14 בדצמבר 2004.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, כיושב-ראש סיעת האיחוד הלאומי, קיבלתי את מכתבך אתמול.

ראובן ריבלין: ההחלטה שלי אתמול לא היתה כדי לפגוע בסיעה זו או אחרת, או להתייחס לסיעתך אחרת.

ראובן ריבלין: כאשר אתה ביקשת לנמק הימנעות בדיון שנערך על-פי הצעה של סיעתך לאי-אמון בממשלה, לאחר שבוועדת הכנסת לא נתבקשה הוועדה להתחשב בכך שאתם מבקשים לקיים דיון נפרד לגבי ההצעה הנפרדת, לא יכולתי לאפשר לסיעה גם להיות שותפה להגשת אי-אמון, שהדיון בה נערך בצוותא חדא ובמשותף עם הצעה של סיעה אחרת להביע אי-אמון בממשלה, מתוך הסכמה שהתקבלה בוועדת הכנסת, ולאחר מכן לאפשר לך להימנע ולנמק את הימנעותך.

ראובן ריבלין: התנאי הוא קומולטיבי, הוא תנאי מצטבר, גם שאתה לא משתתף בדיון וגם שנמנעת בהצבעה.

ראובן ריבלין: זה נכון שהתקיים התנאי הראשון, כי בהצבעה הראשונה אתם נמנעתם, אבל לא נתקיים התנאי שלא השתתפתם בדיון.

ראובן ריבלין: השתתפות בעצם הדיון שבו נציגך פורס בפני המליאה את הצעתו להביע אי-אמון בממשלה, היא השתתפות בדיון.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שאני טועה, ושצריך להביא את הנושא הזה לוועדת הפירושים.

ראובן ריבלין: אשמח להביא את הנושא הזה בפני ועדת הפירושים על מנת לראות, אם כאשר סיעה מגישה אי-אמון ונמנעת בהצעת אי-אמון של סיעה אחרת, גם כאשר הדיון הוא דיון משותף והיא לא השתתפה בדיון, היא יכולה להימנע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, הייתי רוצה להבהיר בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, שהדיון הסיעתי מצטרף להצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון היא חלק בלתי נפרד מהדיון.

ראובן ריבלין: אם חבר הכנסת סלומינסקי ביקש בשם סיעת

ראובן ריבלין: כם להביע אי-אמון בממשלה, הוא השתתף בדיון גם בשמכם.

ראובן ריבלין: אני לא אומר שמדובר באורים ותומים ובתורה שניתנה למשה בסיני, אבל זו הפרשנות שאני נתתי, לא מתוך התייחסות לסיעת

ראובן ריבלין: כם הנכבדה, אלא מתוך התייחסות לעבודת הכנסת.

צבי הנדל: אני מאוד אודה ליושב-ראש אם מכתבי יועבר לוועדת הפירושים.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אני אבקש ממזכיר הכנסת להעביר זאת לוועדת הפירושים.

ראובן ריבלין: בהחלט ראוי לקיים דיון על נושא זה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, יש הודעה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: מזכיר הכנסת אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 95), התשס"ה–2004, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכל אחד מכם להצביע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, הצבעת בעד.

ראובן ריבלין: זה דבר שאדוני עלול להתרגל אליו.

ראובן ריבלין: הוא עוד יהפוך חלק מהממסד.

ראובן ריבלין: אני ממשיך להצביע כהרגלי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לבני, בבקשה.

אתי לבני: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר היום על התרבות הישראלית.

אתי לבני: אתמול התקיים בוועדת החינוך דיון בנושא של התרבות.

אתי לבני: חוק שלי נפל לפני יומיים בוועדת השרים, כאשר ביקשתי "לצבוע" סכום מסוים לתרבות הישראלית.

אתי לבני: מקוצצים תקציבי התרבות ואין מי שידאג לתרבות הישראלית.

אתי לבני: בין קרנות ההשתלמות ובין הכספים שמוקצים לישיבות, אין מי שיישא את דברה של התרבות הישראלית.

אתי לבני: אני רוצה לומר לכם, שיש הרבה צרכני תרבות בישראל.

אתי לבני: יש הרבה אנשים שחלק מהצדקת הקיום שלהם פה זה התרבות הישראלית, התרבות היהודית והתרבות הבין-לאומית.

אתי לבני: זה מוביל אותי לצורך לציין את הביקור המאוד חשוב של כלת פרס נובל, המשוררת ויסלבה שימבורסקה, אשה בת 80, קתולית פולנייה, שבאה לישראל כדי לציין אתנו 700 שנה ליהדות קרקוב ו-1,000 שנה ליהדות פולין.

אתי לבני: היא משוררת נפלאה, שמשלבת חוכמה גדולה עם שמחת חיים, פשטות ודברים מורכבים.

אתי לבני: אני רוצה לקרוא קטע קטן מתוך שיר שלה.

אתי לבני: השיר נקרא "ילדי התקופה", מתוך הספר שלה "הסוף וההתחלה": "אנחנו ילדי התקופה, התקופה היא פוליטית.

אתי לבני: כל המעשים היומיומיים או הליליים שלך, שלנו, שלכם, הם מעשים פוליטיים.

אתי לבני: תרצה או לא תרצה, לגנים שלך עבר פוליטי, לעור גוון פוליטי" - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אתי לבני: אתה לא תדע מה הסוף.

ראובן ריבלין: אני יודע, אבל נאום בן דקה הוא נאום בן דקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום התפרסם שוועדת-דברת ממליצה לסגור את המוסדות המסובסדים על-ידי הממשלה, כמו "בצלאל".

איתן כבל: זה די מדהים.

איתן כבל: ברור לכולנו מי עלול להיפגע מההחלטה הכל-כך מטופשת הזאת, ויסלחו לי החכמים שיושבים בוועדת-דברת.

איתן כבל: הייתי מציע להם לסגור את האוניברסיטאות במדינת ישראל, שהן הגוף המסובסד והנטל התקציבי הגדול ביותר על קופת המדינה, ואז יהיה לנו פתרון שלם לכל בעיית החינוך בישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד יתום, בבקשה.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להשתתף בצערן העמוק של חמש המשפחות של בני המיעוטים שנהרגו בפיגוע הנורא שהיה ברפיח.

אהוד יתום: אתמול מצאתי לנכון לבקר בכפר עין-מאהל אצל משפחת החלל חוסיין אבו-ליל.

אהוד יתום: מצאתי משפחה יוצאת מן הכלל.

אהוד יתום: אני מאוד מקווה שהממשלה שלנו תדע לטפל במגזר הזה, על מנת שירבו משפחות כמו המשפחה הזאת, וכמו המשפחות האחרות, וכמו אלפי החיילים בני המיעוטים שמשרתים בצה"ל.

אהוד יתום: יהי זכרם ברוך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אחרי כמה דיונים פה בכנסת על מה שקורה במחסומים, מעשים שיוחסו לחיילי צה"ל בגדה או ברצועה, היה חשוב לשמוע את נאומו של מופז בכנס הרצלייה, כדי לראות מה הוא מסיק מכל זה.

עזמי בשארה: הוא לא מתייחס למוסריות או לביקורת של הבית הזה על מה שנעשה.

עזמי בשארה: כל מה שעניין אותו הוא, שכאשר יש בעיות של יציבות ובעיות ביטחון, הציבור נתן תמיכה להסתערות טוטלית, וברגע שיש האטה ושקט, הציבור מבקר מחדש את חיילי צה"ל.

עזמי בשארה: הוא אמר שהוא מודאג מהלגיטימציה הציבורית.

עזמי בשארה: כל מה שעניין אותו הוא, האם יש תמיכה ציבורית או אין תמיכה ציבורית.

עזמי בשארה: אחרי שבועות שלמים של דיונים בבית הזה, כאשר דנו בנושא הזה בצורה הוגנת, השר מופז מודאג מהלגיטימציה הציבורית.

עזמי בשארה: הוא לא מודאג מעצם המוסריות של המעשים שנעשים במדים, על-ידי החיילים.

עזמי בשארה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת פינקלשטיין, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה לשתף אתכם במכתב שקיבלתי בתיבת הדואר שלי: "אני אמא יהודייה בת 84 קוראת אליכם, בני עמי: לא תרצח מפעל חיים.

גילה פינקלשטיין: חייבים לשקול מחדש את חוק גירוש היהודים מגוש-קטיף וממקומות אחרים בארץ-ישראל.

גילה פינקלשטיין: אם נגרש את אחינו מבתיהם, מבחינה מוסרית ונפשית אנחנו כמו גורמים למותם.

גילה פינקלשטיין: לאן אנחנו רוצים לשלוח את משפחות המגורשים?

גילה פינקלשטיין: ראש הממשלה הודיע, באמצעות התקשורת, שמי שיתנגד לחוק הגירוש יישלח לכלא.

גילה פינקלשטיין: זה נוגד לכל מה שיהודי בקרבנו.

גילה פינקלשטיין: אי-אפשר לעמוד בזה.

גילה פינקלשטיין: הרס וחורבן נחשבים חוקיים, והתנגדות להם – בלתי חוקית.

גילה פינקלשטיין: אני פונה אליך, ראש הממשלה, וגם אל חברי הכנסת:

גילה פינקלשטיין: חייבים לשקול מחדש את חוק גירוש היהודים מגוש-קטיף.

גילה פינקלשטיין: רחל הוק, בית-אל, אסירת אושוויץ לשעבר, נושאת על זרועי המקועקעת את המספר 22964".

גילה פינקלשטיין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת פינקלשטיין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת הנדל.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתמול עמד פה חבר הכנסת יחיאל חזן וקרא בהכללה לערבים "תולעים".

אבשלום וילן: הוא קיבל היום תמונה בעיתון וכמה כותרות.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, שההכללות הגזעניות הללו מוכרחות להיות מוצאות אוטומטית מחוץ לבית הזה.

אבשלום וילן: לא צריך לחכות לתלונה לוועדת האתיקה.

אבשלום וילן: כאשר חבר כנסת חוטא בכגון אלה ולא בוויכוח פוליטי סוער אלא בהכללות מטורפות - אני לא רוצה להיכנס לזה.

אבשלום וילן: חבר הכנסת יתום אמר שחמשת חללי צה"ל שלשום בפיגוע הקשה הם, במקרה, בני מיעוטים ששירתו שם.

אבשלום וילן: אז ההכללות על כולם גורפות?

אבשלום וילן: ככה מדברים על בני-אדם?

אבשלום וילן: אני פונה אליך, כיושב-ראש הכנסת, ללא תלונות, לנקוט מייד אמצעים נגד חברי כנסת המשתמשים בביטויים גזעניים שאין להם מקום בבית.

אבשלום וילן: אני פונה למרכז הליכוד: מתי סוף-סוף תשחררו אותנו מעונשם של כאלה שלא יודעים מהו כבוד הבית?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, לפני שאאשר לחבר הכנסת הנדל לשאת את נאומו, אני רוצה לומר בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, שעמדתי, כיושב-ראש הכנסת - אינני יכול להביע את עמדתי כחבר הליכוד שאליו פנית - היא שגם לעקרון חופש הדיבור הבלתי-מסויג הניתן לכל אחד ואחד מחברי הכנסת להביע את עמדתו ודעתו, על-פי שליחותו כפי שהוא רואה אותה, יש קווים אדומים.

ראובן ריבלין: במדינת ישראל, שהיא מדינה יהודית דמוקרטית, חיים אתנו יחד, לא רק באספקלריה האוניברסלית, בני העם הערבי, שכולם אזרחים ללא תנאי.

ראובן ריבלין: אין שום צורך לאפשר להם או לא לאפשר להם.

ראובן ריבלין: הם אזרחי ישראל שנולדו כאן, ואזרחותם ניתנה להם, ואין אזרחותם נמצאת על תנאי.

ראובן ריבלין: אני חושב שאמירה גורפת כזאת לבן העם היהודי ולכל בן-אנוש היא דבר בלתי ראוי.

ראובן ריבלין: לו הייתי כאן על הבמה ולו הייתי נוכח, הייתי מעיר זאת על המקום ולאלתר.

ראובן ריבלין: אני לא חושב שהדבר הזה הוא לכבודו של הדובר, אבל ודאי שלא לכבודה של הכנסת, ולא היה אפשר לעבור לסדר-היום בלי לומר את הדברים שאתה אמרת.

ראובן ריבלין: אני מצטרף לדבריך.

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב, שלבוא ולומר דבר כזה כבן לעם אשר נרדף פעמים רבות בצורה כל כך גורפת - כנראה הדבר יצא אצלו מתוך איזו התפרצות שאיננה ראויה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שבפרוטוקול ראיתי שהוא התנצל ואמר שכוונתו היתה רק לאותם מחבלים.

ראובן ריבלין: אבל אני ראיתי את הפרוטוקול, ואני מציע לו לעיין פעם נוספת בפרוטוקול ולראות עד כמה חמורים דבריו כלפי עצמו יותר מאשר כלפי השומעים והאכסניה, הזירה שאנחנו נמצאים בה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אני מודה לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מאחר שהזכירו את מרכז הליכוד, רציתי לציין את העירנות הגדולה של משפחת שרון בהצבעות האחרונות במרכז הליכוד.

צבי הנדל: נודע לי רק אתמול, שהעידו אנשים על עצמם שהם נדרשו להצביע שלוש וארבע פעמים בשמות שונים, על מנת שההצלחה תהיה מובטחת.

צבי הנדל: לא ראיתי את העירנות הגדולה כל כך, כשיושבים עם צה"ל לתת הנחיות איך לחסל את פצצות המרגמה והטילים על גוש-קטיף.

צבי הנדל: שם יש מין תרדמת כזאת שלא ראיתי אותה: לא בשדרות, שאני חושב שצריך למגר את הטרור, ולא באף מקום אחר.

צבי הנדל: אפילו במנהרות ההנחיות היו מאוד חד-משמעיות.

צבי הנדל: רק המרגמות על מתיישבי גוש-קטיף, שכנראה דמם לא כל כך חשוב, כי ממילא רוצים לגרשם - אז אולי באמצע, בדרך, ביום שישי, כמה ילדים יכולים להיפצע, ואולי ימותו כמה.

צבי הנדל: אולי אז יתעורר ראש הממשלה מהתרדמת הזאת.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת הנדל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חברת הכנסת פולישוק-בלוך.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לשני דברים חיוביים שקרו בימים האחרונים.

גאלב מג'אדלה: שמענו את נציגת תנועת הנשים "מחסום Watch", הגברת מיקי מעיין, שתנועתה עושה עבודה מסורה ונאמנה.

גאלב מג'אדלה: נדמה לי שהעבודה המסורה שהם עושים היא דוגמה לחברה בריאה שיש בה אכפתיות לציבור שלה, לחברה שלה ולמה שקורה בחברה שלה.

גאלב מג'אדלה: הדבר הנוסף - ראש המועצה המקומית רמת-השרון נלחם בכל דרך אפשרית וחוקית, בסיוע המשרד לביטחון פנים והשר גדעון עזרא, נגד השימוש באלימות, בכוח ובפשיעה.

גאלב מג'אדלה: על כך תודתנו לאנשים כאלה, שנוטלים חלק במה שקורה בחברה הישראלית למען שמה וטובתה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מג'אדלה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת דהאמשה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, ההתקפה חסרת הרסן, המופקרת אפילו, של התקשורת ושל מקצת הפוליטיקאים על חיילי צה"ל היא לא רק מדאיגה אלא גם מסוכנת.

מל פולישוק-בלוך: אם לא יהיו לגיטימציה ותמיכה בציבור כולו לחיילים שלנו, זה יהיה סופו של צבא-ההגנה לישראל.

מל פולישוק-בלוך: זה לא מפחית כהוא זה מהעובדה שצה"ל חייב לשמור ככל האפשר על מוסריותו וערכיו.

מל פולישוק-בלוך: שמעתי ברדיו את דבריו של חייל המלין על תוכנית "עובדה" המעוותת עובדות.

מל פולישוק-בלוך: העובדות כבר מזמן לא נחלתה של התוכנית הזאת.

מל פולישוק-בלוך: חיילינו נשלחים לעשות עבודה קשה וכמעט בלתי אפשרית.

מל פולישוק-בלוך: צריך לאפשר להם לעשות אותה וגם לתת להם את הכלים לחזור הביתה בשלום.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת טאהא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה עתה נכנסנו מהפגנתם של ראשי הרשויות הערביות מול משרד האוצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם, שר האוצר עסוק בכנס הרצלייה, וכנראה יש עוד עשירים שהוא רוצה לתרום להעשרת קופתם ועוד עניים שהוא רוצה להמשיך לרושש אותם, אבל זה לא פוטר אותו מחובתו הציבורית לתת מענה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרשויות הערביות סובלות מכל הכיוונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם אין ארנונה, והעוני במגזר הערבי הוא מעל ומעבר לכל פרופורציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין אזורי תעשייה, ואין מאיפה לגבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם האוצר מקפח אותם ולא נותן להם תקציבי פיתוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שנעשה גם לגבי החינוך במגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני יודע איפה במגזר הערבי לא סובלים: אם זה בערים בלתי מוכרות בנגב, בעיירות, ואם זה בחינוך בנגב ואם זה בחינוך בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בישיבה בבוקר עם משרד החינוך גם ראינו, ש-1,700 חדרים חסרים עכשיו, אד-הוק, רק כדי להדביק את הפער.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפער הזה הולך ונעשה הרבה יותר רחב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגיע הזמן שבמקום לדבר על תולעים ועל גזענות יתחילו לתקן, באמת ובפועל, את התקציבים ואת היחס והשוויון במגזר ובמדינה כולה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טאהא, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אלדד.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, השתתפנו בהפגנתם של ראשי הרשויות הערביות מול משרד האוצר בגלל המשבר הכספי הקשה שהן שרויות בו.

ואסל טאהא: הם לא יכולים לשרת את מועצותיהם, את תושביהם ואת אזרחיהם.

ואסל טאהא: הם לא יכולים להגיש להם שירותים מוניציפליים חשובים.

ואסל טאהא: הפסיקו את השירותים האלה.

ואסל טאהא: המצב מאוד קשה.

ואסל טאהא: בנוסף, זה הגיע למערכות החינוך, שם הממשלה - משרד החינוך משקיע 860 שקל בתלמיד ערבי, לעומת 4,900 שקל בתלמיד יהודי.

ואסל טאהא: זה לא ייתכן, וזה לא מתקבל על הדעת.

ואסל טאהא: יש צורך להפסיק את האפליה הזאת.

ואסל טאהא: יש צורך לממן את מערכות החינוך בסקטור הערבי.

ואסל טאהא: לא ייתכן שבאופן שיטתי שוכחים את הסקטור הערבי ולא מקצים לו כסף.

ואסל טאהא: יש לו דרישות אקוטיות מיידיות שלא סובלות דיחוי.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מרגי.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בכנסת מתקיימים היום כמה דיונים ממוקדים בנושא הבריאות.

אריה אלדד: בוועדת העבודה והרווחה הוצגו הקריטריונים לעדכון סל הבריאות.

אריה אלדד: מדי שנה מקצה האוצר תוספת מסוימת, והשנה הוקצו 120 מיליון שקל לעדכון הסל, מול בקשות לתוספת תרופות וטכנולוגיות בסך 1.5 מיליארד שקלים.

אריה אלדד: במיטת סדום הזאת שולחים חולי סרטן שנאבקים על עוד כמה חודשי חיים להילחם בחולי סוכרת שנלחמים על מניעת קטיעת רגל.

אריה אלדד: סל הבריאות זקוק מדי שנה לתוספת של 2% לצורכי תרופות חדשות וטכנולוגיות, אבל מדי שנה מחזרת מערכת הבריאות על הפתחים, וגם כשמקצים את הכסף, לפעמים לא נותנים אותו.

אריה אלדד: כל זמן שלא תעוגן התוספת בחקיקה – אף שהחקיקה עברה בקריאה טרומית, היום היא נתקעת בוועדות - לא נתקדם.

אריה אלדד: הממשלה מונעת, בכלים לא דמוקרטיים, את המשך החקיקה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעטיו של המשבר הקואליציוני בממשלה אנחנו ערים למשאים-ומתנים קואליציוניים בין המפלגות.

יעקב מרגי: היום עלה בכמה ועדות בכנסת, כפי שהזכיר חברי חבר הכנסת אלדד, נושא עדכון סל התרופות.

יעקב מרגי: למשרד הבריאות הוגשו בקשות לעדכון סל התרופות בשווי של כ-4 מיליארדי שקלים, ולתרופות מצילות חיים - כמעט 1.5 מיליארד שקלים.

יעקב מרגי: משרד האוצר מקצה לעדכון הסל, כמו שהזכירו, 120 מיליון שקל.

יעקב מרגי: לעניין שיפוי מעסיקים, ששר האוצר עקבי וקנאי לו, שלא הוכיח את עצמו בשנתיים האחרונות - שיתכבד ויבטל את תוכניתו לשיפוי המעסיקים ויעדכן את סל הבריאות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

אליעזר כהן: זה חודשים רבים יישובים יהודיים רבים בארץ-ישראל מופגזים במרגמות, בטילים ובתותחים.

אליעזר כהן: מקבלי ההחלטות יודעים שלצה"ל יש תשובה מלאה, מדויקת ועניינית לתופעה.

אליעזר כהן: מקבלי ההחלטות אינם מקבלים את ההחלטות האלה.

אליעזר כהן: אני לא מאחל להם שהפגזים ייפלו על ראשם, חס וחלילה - לא ולא.

אליעזר כהן: אבל אילו פגז אחד, לא אלפי פגזים כמו שנפלו על היישובים, היה נופל ליד ביתם של מקבלי ההחלטות, אני בטוח שהם היו מאפשרים לצה"ל לפעול אחרת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אנחנו נתקלים בבעיה חמורה כאן בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: יש חבורת חברי כנסת שעשו להם מנהג קבוע לעשות הצגות של גזענות ולהתקיף את הציבור הערבי ואת חברי הכנסת הערבים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו עושים ככל שביכולתנו לרסן את עצמנו, לא להגיב ולהתעלם מהם, כדי לא לתת להם כותרות.

ג'מאל זחאלקה: מה הם עושים?

ג'מאל זחאלקה: הם עולים בסולם ההסתה.

ג'מאל זחאלקה: אתמול היינו עדים לחיזיון של חבר הכנסת חזן, שאנשים ברמתו אינני יודע מה הם עושים בכנסת, אבל, כבוד היושב-ראש, אני לא יודע מה אפשר לעשות עם אנשים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מנסים להתעלם מהם, כי הם עושים הצגות של גזענות.

ג'מאל זחאלקה: זו אפילו לא אותה גזענות אותנטית.

ג'מאל זחאלקה: הם עושים זאת כדי לזכות בפופולריות זולה במרכז הליכוד.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה היא חמורה, והיא לא חזן, אלא האוזן שאליה הוא מפנה את דבריו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, דקה ולא ארבע דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני מודה לך שנתת לי זכות דיבור בלי שאבקש.

ראובן ריבלין: אדוני נכנס לאולם מזמן, והבנתי.

נסים זאב: זכין לאדם שלא בפניו.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: בפניך זיכיתי אותך בלי שתדע.

ראובן ריבלין: בפניך, אבל בלי ידיעתך.

נסים זאב: היום היה דיון בנושא סוחרי הסמים והנרקומנים באזור מרכז תל-אביב.

נסים זאב: שמעתי שהיתה אתמול בטלוויזיה איזו תוכנית, ולא ראיתי אותה, לגבי מאות מתקהלים בשכונה מסוימת במרכז תל-אביב.

נסים זאב: שמענו את הטענות הקשות של אותן משפחות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אם הממשלה, כמו שאמר ראש הממשלה, חושבת שזו מלחמה לאומית, והיא בראש מעייניו של ראש הממשלה - הקטסטרופה הזאת של אנשים שהופכים ממעשנים ונרקומנים לסוחרים זוטרים ואחר כך לסוחרים גדולים, היא דבר שהולך באופן הדרגתי.

נסים זאב: אין למשטרה שליטה.

נסים זאב: המשטרה לא פועלת מספיק כי אולי אין לה הכלים וכוח-האדם כדי למגר את התופעה.

נסים זאב: התופעה מדהימה, וצריך באמת טיפול שורשי ושיקומי.

נסים זאב: זו חובתה של הממשלה הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, אשים אותך אחרון.

ראובן ריבלין: אין לך בעיה, וזה עוד שלוש דקות.

ראובן ריבלין: וזאת, כדי לעשות גיוון.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, אני באמת חושב שאתה חייב למצוא איזה פתרון לדברי התועבה והנאצה הללו של חבר הכנסת חזן.

רן כהן: לדבר על כל הערבים כעל תולעים בכל מצב ובכל שעה - לא יכול להיות באמת שהכנסת הזאת תיהפך למקום של ניאוץ גזעני מסליד בצורה וברמה הזאת.

רן כהן: חברי הכנסת ממלאים את תפקידם על-פי הכרתם.

רן כהן: ועוד ביום שבו קוברים חמישה חיילי צה"ל ממוצא ערבי חבר הכנסת חזן אומר את הדברים הללו?

רן כהן: הרי זה ממש מעורר קבס.

רן כהן: אבל, אדוני היושב-ראש, באתי לומר כאן דבר אחד.

רן כהן: אני בא מישיבה משותפת של הוועדה לעובדים זרים וועדת העלייה והקליטה.

רן כהן: אני מאוד שמח שהשר שרנסקי כאן.

רן כהן: קיימת בעיה קשה ביותר של כ-200,000 לא אזרחים, אלא אנשים שנמצאים בארץ הזאת - כ-100,000 נלווים לעלייה מחבר המדינות ועוד כ-100,000 אנשים שאין להם מעמד ואין להם זהות וקיום.

רן כהן: יש כ-80,000 ילדים ויש עשרות אלפי קשישים.

רן כהן: הממשלה חייבת למצוא מעמד לבני-אדם שלא יכולים לרחף באוויר ולהיות לא יציבים בחייהם כאן.

רן כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: האחרון הוא חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: אדוני לא נרשם, והוא בא באיחור אחרי שנסגרה הרשימה.

ראובן ריבלין: אם הוא ירצה, יש לי עוד זמן.

ראובן ריבלין: יש לי עוד שלוש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני לא שותף לניסיון להעניש את חבר הכנסת חזן.

אחמד טיבי: מדובר בגזען קטן, ואני מציע ללכת דווקא על הגדולים.

אחמד טיבי: היסטורית, הרב עובדיה יוסף אמר "נחשים", רפול אמר "ג'וקים מסוממים", ואהוד ברק אמר על הפלסטינים שהם כמו תנינים, וחזן הוא תלמיד בבית-הספר הזה.

אחמד טיבי: לכן, ההתנפלות התקשורתית דווקא על חזן באה כדי לעשות איזה מין מנגנון הגנה של היטהרות עצמית.

אחמד טיבי: מדובר כביכול בחריג.

אחמד טיבי: לא מדובר בחריג.

אחמד טיבי: מדובר ב-mainstream ובתופעה.

אחמד טיבי: מי שצריך להיות מוענש זה אלה ששותקים ולא מגיבים.

אחמד טיבי: אני רוצה להצביע באופן כפול על חבר הכנסת חזן: חזן חזן - גזען גזען.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חנוכה שמח.

אורי אריאל: ראשית, תנחומי למשפחות הנופלים.

אורי אריאל: בימים אלה, כמו גם בימים אחרים, צריך לחזק את חיילי צה"ל, את כולם ללא יוצא מן הכלל.

אורי אריאל: צריך לחזק יחד אתם את התושבים הנמצאים בקווי העימות, בעיקר את תושבי גוש-קטיף, ש"חוטפים" כל יום, כמעט כל שעה, ואני מצטרף לחברי שתובעים תשובות מראש הממשלה.

אורי אריאל: או שאתה מסביר או שאתה מצליח - לצערי, בעניין הזה ראש הממשלה כל הזמן על תקן של מסביר.

אורי אריאל: אני עובר לנושא השני.

אורי אריאל: עמדנו היום בכותל המערבי, שריד לבית-מקדשנו, והיתה שם פתיחה של מירוץ הלפיד לזכרו של חברנו, השר רחבעם זאבי, גנדי, השם ייקום דמו.

אורי אריאל: המירוץ הוא לאנדרטת הבקעה, שבה שימש גנדי כאלוף פיקוד ובתפקידים אחרים.

אורי אריאל: בדרך עוברים ליד יריחו, שם יושבים הרוצחים ומתהוללים, לדברי בכירים במערכת הביטחון, ואף נותנים פקודות לטרור.

אורי אריאל: צריך לטפל גם בעניין הזה.

אורי אריאל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים שנרשם, חבר הכנסת מח'ול, עדיין יש זמן אז הוא יכול לדבר.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בעוד כחצי שעה יתקיים באודיטוריום בכנסת כנס תחת הכותרת: תקציב המדינה וחלקם של האזרחים הערבים.

מוחמד ברכה: הכנס הזה מתקיים זו השנה השישית ברציפות, אני מקיים אותו בשיתוף עם מרכז "מוסאוא".

מוחמד ברכה: יהיה לנו זמן להציג את מה שיהיה שם, הדברים מזעזעים על-פי הדוח שהוכן על-ידי "מוסאוא" בכל הקשור לנושא האפליה.

מוחמד ברכה: דווקא רציתי לומר כמה מלים חיוביות ולהודות לאותם אישים שיכבדו את המעמד הזה - פשוט יהיו בו מעט מאוד אנשים - גם יושב-ראש הכנסת, גם השר שטרית, גם יושב-ראש ועדת הכספים, שיכבדו את האירוע בנוכחותם וגם בדבריהם.

מוחמד ברכה: אבל בעצם אני רוצה להודות לעובדי הכנסת ולמשמר הכנסת, שמאפשרים את הכנס בצורה יפה מאוד.

מוחמד ברכה: יישר כוח.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זה תפקידם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול - בבקשה, אדוני.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אין לי טענות ואין לי ציפיות מחבר הכנסת חזן, יש לי ציפיות מהכנסת ומנשיאות הכנסת.

עסאם מח'ול: הטענות שלי הן ליושב-ראש הישיבה אתמול, חבר הכנסת אדלשטיין, שלא זרק את חבר הכנסת חזן אחרי שאמר את הדברים שאמר מעל הבמה.

עסאם מח'ול: אני חושב שיש קשר שתיקה שאי-אפשר לסבול אותו יותר בבית הזה על דברי גזענות, לרבות של שר שיושב כאן, השר לביטחון פנים, שבריאיון ל"ידיעות אחרונות" אמר, שהאזרחים הערבים הם הצרה הגדולה של המדינה.

עסאם מח'ול: אלה שעוברים בשתיקה על אמירות גזענות, אמירה אחר אמירה, הם מייצרים ומעודדים את האווירה שנוצרת ומגיעה לחבר הכנסת חזן.

עסאם מח'ול: מובן שלא אפנה לוועדת האתיקה שבראשה עומד חבר כנסת שדעותיו דומות לדעותיו של חבר הכנסת חזן.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר הערה לגבי הערותיכם על יושב-ראש ועדת האתיקה.

ראובן ריבלין: אני חושב שיושב-ראש ועדת האתיקה ממלא את תפקידו בצורה מכובדת.

ראובן ריבלין: צר לי שיש כמה חברים, בעיקר מסיעת חד"ש-תע"ל, שלבם מלא על יושב-ראש ועדת האתיקה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, לאחר שקיבלתי תלונה, התייעצתי עם חברי מכל סיעות הבית, והם גמרו את ההלל על יושרו של חבר הכנסת אלדד, אשר דעותיו ידועות אבל הוא בהחלט מקיים מידה שווה לכל תלונה הבאה מימין ומשמאל.

ראובן ריבלין: צר לי על ההרגשה הלא-טובה של הסיעה, אבל אני מוכרח לומר - - -

עסאם מח'ול: יש לו עמדות קשות כמו לחבר הכנסת חזן.

עסאם מח'ול: הוא מבטא אותן מעל הבמה הזאת.

ראובן ריבלין: יש לו עמדות קשות כלפי אלה שהוא מכנה אותם אויביו.

ראובן ריבלין: כמובן יש ויכוח; יש כאלה שהם יותר סובלניים בוויכוחים ויש פחות סובלניים, יש כאלה שאוהבים יותר ואוהבים פחות.

ראובן ריבלין: התייעצתי עם רוב סיעות הבית, גם עם סיעות שאינן דוגלות, בלשון המעטה, בהשקפת העולם שהוא דוגל בה.

ראובן ריבלין: לכן, הייתי מנסה לקיים איזו שיחת הבהרה על מנת שההרגשה הלא-טובה תרד.

ראובן ריבלין: תם פרק זה בסדר-היום, שהוא נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: השתתפו 27 חברים וכולם הספיקו לומר דבר.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/144).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסדר-היום: הצעות חוק של הממשלה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 65), התשס"ה–2004, קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: יציג את החוק כבוד שר התחבורה, השר מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, יעלה ויבוא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני כמובן אצטרף לכנס שלכם מייד לאחר שארד מהדוכן, בשעה 14:30, 14:45.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

מאיר שטרית: אם חברי הכנסת לא יתנגדו, אני רוצה להציע, אני אמור להציג היום שני חוקים, האחד, חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 65) - - -

ראובן ריבלין: כבר בדקנו את העניין של דיון משולב.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר, השר מבקש דיון משולב בשני החוקים, הוא גם יוכל להציג את שניהם.

נסים זאב: בגלל חנוכה זה אפשר.

ראובן ריבלין: האם חברי הכנסת הנוכחים, שהם 120 נוכחים בצורה תיאורטית ואלה הנמצאים באולם פיזית, מסכימים לכך שהשר יציג את שני החוקים כמקשה אחת?

אחמד טיבי: פה-אחד.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אז אדוני יציג עכשיו את הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 65).

ראובן ריבלין: אחר כך, הצעת חוק ספנות חופית (היתר לכלי שיט זר).

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר שטרית: הכול בקצרה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להציג פה את הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 65), שבעיני היא אחת מהצעות החוק החשובות ביותר למאבק בתאונות הדרכים.

מאיר שטרית: הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 65) עניינה הארכת התקופות שבהן ניתן להטיל הפסקת שימוש ברכב, תוך מסירת הוראה להעמדת הרכבים במגרשים שייקבעו.

מאיר שטרית: סעיף 3 לפקודת התעבורה קובע כיום את תקופת תוקפו של רשיון רכב.

מאיר שטרית: לנוכח קיומם של מצבים שבהם נמנע מבעל הרכב חידוש רשיון, למשל בעת קיום שביתה במשרד, מוצע להסמיך את שר התחבורה להאריך בצו, מטעמים מיוחדים, את תקופות תוקף הרשיון.

מאיר שטרית: סעיף 57א לפקודת התעבורה, שעניינו איסור מינהלי על שימוש ברכב, קובע ששוטר שתופס עבריין, נהג שעושה עבירת תנועה חמורה, בין העבירות המנויות בפקודה ובחוק - נסיעה ללא רשיון, נסיעה בשכרות, נסיעה בהשפעת סמים - רשאי לחלט לו את הרכב לתקופה של 30 יום.

מאיר שטרית: החוק מציע להגדיל את התקופה ל-60 יום.

מאיר שטרית: במקרה כזה הרכב יחולט לאדם, יועמד במגרש שיועמד לצורך כך על-ידי המשרד לביטחון פנים, והאיש יצטרך לשלם את דמי השינוע ודמי האחסון כדי להוציא את הרכב משם.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לומר, כאשר בקליפורניה הפעילו את החוק הזה, באמצעות החוק הזה לבדו הצליחו להוריד את מספר תאונות הדרכים ב-50%, כיוון שהעונש הזה הוא עונש מאוד מרתיע.

מאיר שטרית: שם שורת העבירות הכלולות בחוק הזה גדולה יותר.

מאיר שטרית: אני מקווה שנוכל לבחור עוד עבירה אחת או שתיים מהחמורות, למשל חצייה ברמזור אדום, ולהכניסן במסגרת החוק.

מאיר שטרית: נדמה לי שזאת ענישה שיכולה להיות גורם מאוד אפקטיבי במלחמה בתאונות הדרכים.

מאיר שטרית: היא יכולה להביא לשינוי מקצה לקצה ביכולת של המשטרה להביא לאכיפה של עבירות חמורות, בניגוד לעבירות קלות, שלפעמים בהן מתרכז עיקר המאמץ.

מאיר שטרית: פה אפשר יהיה הלכה למעשה להביא להרתעה משמעותית מאוד בתחום הזה.

מאיר שטרית: מוצע בהצעת החוק, אדוני היושב-ראש, שבית-המשפט יכול להאריך את תקופת החילוט עד 120 יום, אם יהיה צורך בכך.

מאיר שטרית: אני רוצה להסביר את הנקודה הזאת, כי היא הנקודה הכי חשובה בכל העניין הזה.

מאיר שטרית: היום כאשר תופסים נהג עבריין ולוקחים לו את הרשיון, לא פתרנו את הבעיה.

מאיר שטרית: לצערי הרב, מסתובבים על הכבישים נהגים שיש להם עשרות עבירות ואיבדו את הרשיונות וחלקם גם נוהגים ללא רשיון.

מאיר שטרית: השתוממתי להיווכח, אדוני היושב-ראש, כאשר הייתי שר המשפטים וטיפלתי בבקשות חנינה, ש-50% מבקשות החנינה היו בענייני תנועה.

מאיר שטרית: זה מה שהוביל אותי לבדוק את כל סוגיית הקנסות ולעשות מבצע קנסות.

מאיר שטרית: מאחר שהיו מכפילים את הקנסות פעמיים ובכל שנה, הסתבר לי שאנשים הגיעו לסכומים אדירים, שלא יכלו לשלם, וכשנגמר תוקף הרשיון שלהם, הם היו מאבדים את הרשיון שלהם.

מאיר שטרית: לתדהמתי נוכחתי, ש-180,000 איש נסעו אז בישראל ללא רשיון.

ראובן ריבלין: זה מה שאומר, עבירה גוררת עבירה.

מאיר שטרית: הדבר היה תמוה.

מאיר שטרית: עשיתי מבצע, דבר שחילץ את רובם הגדול מהמצב הזה.

מאיר שטרית: כולם רצו ושילמו את הקנסות שלהם וקיבלו את הרשיונות בחזרה.

מאיר שטרית: מה שמוכיח, שאם אתה לוקח רשיון נהיגה למישהו, גם אם זה עונש, האזרח הטוב, המסודר, שומר החוק, מכבד את זה.

מאיר שטרית: אין לו רשיון - הוא לא נוהג.

מאיר שטרית: אבל מי שמצפצף, נוהג.

מאיר שטרית: הדוגמה הבולטת ביותר היתה אותה בחורה צעירה שנסעה כטרמפיסטית מהעבודה לבית עם נהג אופנוע, שהסתבר בדיעבד, אחרי שהוא עשה תאונה ושניהם נהרגו - זה היה לא מזמן, לפני חודשיים - שהאיש בכלל איבד את רשיון הנהיגה שלו מזמן והוא נוהג בלי רשיון.

מאיר שטרית: ההבדל הגדול בין המצב הקיים לבין התיקון המוצע הוא, שהפעם אם יתפסו נהג עבריין כזה שעושה עבירה חמורה, ייקחו לו את הרכב ולא את הרשיון, ואז הוא לא יכול לנסוע עוד ברכב.

מאיר שטרית: הענישה של לקיחת הרשיון איננה מספקת כדי למנוע מנהגים עבריינים מועדים לנסוע ברכב ולהמשיך ולגרום תאונות גם כשאיבדו את רשיון הנהיגה.

מאיר שטרית: אני מאמין, אדוני היושב-ראש, בכל לבי - - -

מל פולישוק-בלוך: הוא לא יוכל להשיג רכב אחר?

מאיר שטרית: יהיה הרבה יותר קשה להשיג רכב אחר.

מאיר שטרית: עוד מוצע בהצעת החוק, כי השר לביטחון פנים, בהסכמת שר התחבורה, יוסמך לקבוע בתקנות הוראות הדרושות לעניין מגרשים שישמשו להעמדת רכב שניתנה לגביו הודעת איסור שימוש, ובין השאר לעניין אופן קביעת המגרשים, מספרם, גודלם, מיקומם והפיקוח של מפעילי המגרשים על כלי הרכב שיועמדו בהם.

מאיר שטרית: כמו כן מוצע לקבוע, כי בעל הרכב שנושא בהוצאות בשל העמדת רכבו, יישא גם בהוצאות שינוע הרכב למגרש שבו יועמד בתקופת איסור השימוש.

מאיר שטרית: הפסקת השימוש, כאמור, אדוני, היא כלי חשוב מאוד במלחמה בתאונות הדרכים.

מאיר שטרית: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/141).

מאיר שטרית: ]

ראובן ריבלין: השר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להציג את החוק השני, הצעת חוק ספנות חופית (היתר לכלי שיט זר).

מאיר שטרית: המגמה של הצעת החוק הזאת, אדוני, היא לגרום לכך שגם במדינת ישראל, כנהוג בעולם, תהיה הגנה על כלי השיט הישראליים ועל בעלי כלי השיט הישראליים, כדי שחופי המדינה לא יהיו הפקר ושכל החפץ לעשות בהם פעילות מסחרית - זה הנהוג היום - עושה זאת בלי שום אישור מאף אחד, ולא כמקובל במדינות אחרות בעולם.

מאיר שטרית: רוב המדינות הימיות בעולם קבעו מגבלות בדין על פעילות ספנותית למטרות מסחריות בתחומי המים הריבוניים שלהן, או האזור הכלכלי הבלעדי של המדינה – להלן: ספנות חופית - באמצעות כלי שיט שאינם כלי שיט לאומיים של המדינה.

מאיר שטרית: מגבלות אלה נועדו, בין היתר, לאפשר שמירה על קיומה של פעילות ספנות חופית המתבצעת באמצעות כלי השיט של אותה מדינה, וכן הגנה על האינטרסים הכלכליים והביטחוניים שלה, פיקוח על בטיחות השיט בחופי המדינה ובאזור הים הסמוך לה ומניעת זיהום הסביבה הימית מכלי שיט.

מאיר שטרית: למשל, היום יכול, לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, על-פי החוק, כלי שיט זר להיכנס לחוף הים של מדינת ישראל ולשפוך פסולת.

מאיר שטרית: לכאורה אי-אפשר למנוע את זה ממנו כי מותר לו להיכנס.

מאיר שטרית: אז אם הוא יכול לנצל את הלילה או את החשכה ולהיכנס ולשפוך פסולת, הוא עושה את זה ויוצא חזרה, דבר שקשה מאוד לשלוט בו, כי מותר לו להיכנס.

מאיר שטרית: בישראל לא קיימת היום כל מגבלה שבדין על ביצוע פעילות של ספנות חופית באמצעות כלי שיט זרים במימי החופין של ישראל ובאזורים הסמוכים להם, ועקב כך רשאים כלי שיט זרים לפעול בישראל בספנות חופית ללא כל הגבלה, בעוד כלי שיט ישראליים מנועים מלבצע ספנות חופית במרבית המדינות הימיות בעולם בשל המגבלות המוטלות על ביצועה באותה מדינה.

מאיר שטרית: הצעת חוק ספנות חופית (היתר לכלי שיט זר), אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, המונחת על שולחן חברי הכנסת, קובעת חובת קבלת היתר לשם ביצוע פעילויות של ספנות חופית בישראל באמצעות כלי שיט זר.

מאיר שטרית: מוצע כי ההיתר יינתן על-ידי מנהל מינהל הספנות והנמלים במשרד התחבורה.

מאיר שטרית: ההיתר יכול שיינתן על בסיס של הדדיות עם המדינות המבקשות לבצע ספנות חופית בישראל, ותנאים נוספים למתן ההיתר ייקבעו על-ידי שר התחבורה - להלן: השר - תנאים אשר יאפשרו שמירה על קיומה של תשתית ספנות ישראלית, שימור ידע ימי מקצועי והגנה על תעסוקת ימאים ישראלים, לצד פיקוח בטיחותי על כלי שיט זרים העוסקים בספנות חופית בישראל והגברת השמירה על בטיחות השיט וההגנה על איכות הסביבה הימית בישראל.

מאיר שטרית: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעות החוק ולהעבירן לוועדת הכלכלה להכנתן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, הואיל וכל חברי הכנסת שהיו נוכחים באולם, שכן כל חברי הכנסת צריכים להיות נוכחים באולם, ויש איזו ידיעה אישית של כל אחד, על כל פנים ידיעה חוקית, שכך מתנהל הדיון, קיבלתי את הסכמת כל החברים הנוכחים, שהדיון יהיה דיון משולב, אף שמדובר בשתי מאטריות שונות והדבר הוא ללא תקדים.

ראובן ריבלין: אבל, כמובן הסכמתי עקב החנוכה ועקב קיצור השעות שבהן אנחנו יכולים היום לדון בכנסת, שכן בשעה 17:00 אנחנו עוברים להדלקת נרות משותפת לכולנו.

ראובן ריבלין: ובכן, אותם חברים, על-פי אותו סדר רץ, נרשמו לשני החוקים.

ראובן ריבלין: כך שראיתי ובדקתי ואין גם שינוי בסדר הדוברים.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת חיים אורון אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה כמובן לפניו, אבל אם הוא לא יהיה, איוב קרא יהיה הדובר.

ראובן ריבלין: מי שנמצא באולם ולא רשום ורוצה לדבר, יבוא ויירשם, כי עוד מעט אסגור את הרשימה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה לא רשום.

ראובן ריבלין: אה, כבר נרשמת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת פולישוק, נא לגשת למזכיר להירשם.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אדוני שר התחבורה, חברי הכנסת, נתמוך בכל חוק שנועד להבטיח את שלום הנוסעים ולהציל חיי אדם.

ישראל אייכלר: יש עוד הרבה מה לעשות, אבל אני רוצה עכשיו להתייחס לנושא שקשור למשרד התחבורה, קשור לנסיעות וקשור להרבה אזרחים שסובלים, ההפרטה של שירותי התחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: הרעיון שבהפרטה הוא חשוב, ואנחנו תומכים בו.

ישראל אייכלר: אף אחד מאתנו לא רוצה לחזור לימי "המקשר", "אשד", "אגד" ו"דן", שיש להם מונופולים, וה"שופער", הנהג, הוא המלך של השכונה, אם כי היו נהגים מאוד מאוד נחמדים וטובים.

ראובן ריבלין: מה יהיה עם השירות האוניברסלי?

ראובן ריבלין: אם תהיה הפרטה, מי ייסע למקום שלא יהיה כדאי לו לנסוע?

ראובן ריבלין: זאת בעיה לא פשוטה בכל נושא ההפרטה.

ראובן ריבלין: בטח השר יודע איך לתת מענה ותשובה.

ראובן ריבלין: כי ברגע שעושים הפרטה רק לקווים שהם קווים רווחיים, מי ייתן שירות למקום שאליו לא כדאי להסיע אוטובוס, ובכל זאת החובה של המונופול לבוא ולתת שירות אוניברסלי?

מאיר שטרית: "אגד" ו"דן" נותנים שירות, לכן המדינה מסבסדת אותם על קווים לא רווחיים.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אלה יסובסדו ואלה לא יסובסדו.

ישראל אייכלר: מה שאמר היושב-ראש הוא נכון וחשוב ואמת ויציב, שהמדינה צריכה לדאוג שכל אזרח, גם אם אין לו רכב פרטי והוא גר במקום מרוחק, תהיה לו תחבורה ציבורית, ולכך נועדה התחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: אבל, למדנו כבר שהמדינה מסבסדת את "אגד" ו"דן" גם במקומות שמוניות ואנשים פרטיים היו שמחים לקבל בהם את הקו בלי שום סבסוד, ועוד היו מתפרנסים מזה יפה.

ישראל אייכלר: לכן רעיון ההפרטה במקורו הוא טוב, וצריך לחייב את החברות שנותנים להן את האשכולות, לקבל גם קווים לא כל כך רווחיים.

ישראל אייכלר: היום מישהו סיפר לי, שמבית-שמש לירושלים הוא חיכה עשרות דקות לאוטובוס בבוקר, והוא איחר לעבודה.

ישראל אייכלר: לכן, מה שיצא בסוף הוא, שדווקא ביישובים חרדיים, כמו ביתר, אלעד וקריית-ספר, יש חברות קטנות שלא מתמודדות עם זה.

ישראל אייכלר: אני מבקש, אדוני השר, או שיאחדו כמה חברות ויהיו חברות גדולות מספיק - אני לא אומר שהן צריכות להיות כמו "אגד", אבל גדולות מספיק כדי לספק את השירות במקסימום האפשרי - או לוותר על ההפרטה עד שתהיה מחשבה מחודשת על רעיון ההפרטה.

ישראל אייכלר: אי-אפשר להמשיך כך, כי בשעה שאנחנו מדברים אלפי אנשים אין להם פתרון לתחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: דבר נוסף: יש עלילות מתוזמנות.

ישראל אייכלר: סיפר חבר מועצת עיר ממפלגה מסוימת, שהוא רצה להגיע ליונית לוי בערוץ-2 בפריים-טיים, והוא מצא רעיון.

ישראל אייכלר: בחיים שלו הוא לא היה מגיע לשם.

ישראל אייכלר: הוא לקח כתב ואמר לו: אתה יודע מה?

ישראל אייכלר: החרדים מקבלים תעודות זכאות מ"אגד" לנסוע יותר זול.

ישראל אייכלר: וכבר היה תקציב בערוץ-2 להלביש אותו כמו חרדי ולעשות את כל העלילה, ממש סרט תיעודי.

ישראל אייכלר: אומרים שאין סרטים תיעודיים, יצירה מקורית.

ישראל אייכלר: ממש עלילה שלא היתה ולא נבראה ולא משל היתה, כאילו הציבור הכללי מסבסד את החרדים באוטובוסים, בתחבורה הציבורית, בשעה שגם "אגד" מודה שהיום רוב הנוסעים בתחבורה הציבורית הם מהאוכלוסייה החרדית, והם מפרנסים קווים שהם לא רווחיים במקומות אחרים, כי הם תמיד מלאים ועמוסים.

ישראל אייכלר: אלא מה?

ישראל אייכלר: היתה בעיה ש"אגד" היה צריך להתחרות באשדוד, ואז במקום להוריד את המחיר הם הגישו חשבון לגבי זכאים.

ישראל אייכלר: אני מבין שהעניין סודר.

ישראל אייכלר: אבל העלילה כבר נעשתה, ורוב אזרחי ישראל ראו פעם ופעמיים בטלוויזיה שהחרדים נוסעים בזול והחילונים ביוקר.

ישראל אייכלר: ממש כדאי להיות חרדי.

ישראל אייכלר: בעניין העלילה בתקשורת אמרתי למנכ"ל: אתה לא יודע איזה נזק והסתה זה גורם בציבור כשאתה אומר דבר כזה.

ישראל אייכלר: אחר כך אותו חבר עירייה התפאר בעיתון ואמר:

ישראל אייכלר: הגעתי ליונית לוי בפריים-טיים, שבע דקות, בזכות החרדים.

ישראל אייכלר: הוא חבר מפלגה שאני לא רוצה אפילו להזכיר את שמה.

ישראל אייכלר: נושא נוסף מופיע עכשיו בעמוד האחרון בעיתון: 25% מהחרדיות שנוסעות ב"מהדרין" לא משלמות, פשוט גנבות.

ישראל אייכלר: אחת מכל ארבע נשים חרדיות היא גנבת.

ישראל אייכלר: זה התפרסם ב"ידיעות אחרונות" השבוע.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: לא העובדה נכונה, את הפרסום ראיתי בעיתון.

ישראל אייכלר: הפרסום היה בעיתון.

ישראל אייכלר: שאלתי את הכתב אם במקרה שהוא היה כותב שבבאר-שבע נתפסו רבע מנוסעים, העיתון היה מכניס את זה לעמוד האחרון, והוא אמר: איפה, היו מכניסים את זה במדור התחבורה למטה.

ישראל אייכלר: לדעתי זה גם שקר, מישהו יזם פה עלילה נוספת.

ישראל אייכלר: אני לא מאמין שאחת מארבע נשים חרדיות עולה לאוטובוס בלי לשלם.

ישראל אייכלר: אני אבדוק את זה עם מנהל "אגד".

ראובן ריבלין: אולי מדובר בילדות, תינוקות של בית-רבן, בנות חצי שנה, שלא חייבות בתשלום.

ישראל אייכלר: יכול להיות שיש הרבה ילדים, וזה החשבון.

ראובן ריבלין: הסטטיסטיקה לא מחשיבה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, זה לא סביר.

מאיר שטרית: איך מישהו יכול לבדוק שאחד מארבעה לא שילם?

ישראל אייכלר: מלבד זה, האם אין פקחים ב"אגד"?

ישראל אייכלר: יש מדינות שבהן כולם עולים לאוטובוס בלי לשלם במקום, ואחר כך משלמים.

ראובן ריבלין: אדוני מכיר היטב את החוקים שעברו בכנסת.

ראובן ריבלין: אם יש הוצאת דיבה על ציבור והוצאת שטנה והסתה נגד ציבור, ישתמש אדוני פעם באמצעי זה שהחוק מעניק לו על מנת ללמד את מושכי העט הלכות הסתה.

ישראל אייכלר: אני מקבל את הצעת היושב-ראש, אבל בעניין הזה רק היועץ המשפטי לממשלה יכול להגיש, וכבר קבע היועץ רובינשטיין, שבענייני דיבה הם מאוד זהירים, הם לא עושים את זה, והדבר לא נעשה.

ראובן ריבלין: פה זה לא עניין של דיבה, אלא יש פה אלמנט שהוא בבחינה רבה יכול להיחשב כהסתה כלפי ציבור, הוצאת דיבתו של ציבור.

ישראל אייכלר: אני מוכן לעשות את זה כמבחן, נראה אם היועץ המשפטי לממשלה יגיש, ואני מאוד אשמח.

ישראל אייכלר: עוד נקודה אחת.

ישראל אייכלר: זקן בן 80 שעולה לאוטובוס, אם במקרה אין לו כרטיסיית זקן, נותנים לו לעלות במחיר של זקן.

ישראל אייכלר: ילד שבא בלי כרטיסיית נוער מפני שהוא איבד אותה, הנהג לא מכיר בזה ומחייב אותו לשלם 5 שקלים.

ישראל אייכלר: אדוני שר התחבורה, אולי צריך לתקן את הדבר הזה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: הבא אחריו, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, יעלה ויבוא.

ראובן ריבלין: אחריו – חברי הכנסת משה גפני, מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, אחמד טיבי, יוסף פריצקי, יעקב מרגי, מאיר פרוש, עבד-אלמאלכ דהאמשה, אילן ליבוביץ, עזמי בשארה, דניאל בנלולו, אופיר פינס, מגלי והבה, צבי הנדל, אבשלום וילן, גילה פינקלשטיין, יצחק לוי, אורי אריאל, נסים זאב ומלי פולישוק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שמועלית פה היום היא מאוד חשובה בעיני; גם הצעת חוק הספנות וגם בקשר להארכת מועד הרשיון של כלי רכב.

איוב קרא: כמו כל החוקים שמביא שר התחבורה, מדובר בחוקים חשובים, טובים, ואני אתמוך בהם.

איוב קרא: בהקשר של נושא הספנות, אדוני השר, אנחנו עדים להיתול במערכת בהקשר של כלי שיט ששטים ליד חופי ישראל, במיוחד באזור אילת.

איוב קרא: אני עד למצב שיש רמאות לשמה, יום-יום, שעה-שעה, כאשר מנצלים לקזינו פרטי כלי שיט שאין להם היתר על-פי החוק היום, בניסיון להתל במערכת.

איוב קרא: יום-יום ושעה-שעה שטות ספינות מול חופי אילת, במסווה של כלי שיט זרים, ובפועל מתנהל עליהן קזינו לא חוקי לכל דבר ועניין.

איוב קרא: אני מקווה שאימוץ הצעת החוק שלך מאז שהיית באופוזיציה, אדוני השר – נוכל לקדם אותה בשבועות הקרובים או בחודשים הקרובים כדי להביא למצב שאולי הכסף הזה ילך לחינוך, במקום שירמו את מדינת ישראל, לא ישלמו מסים וגם יהתלו במערכת וינהלו קזינו לא חוקי על כל ספינה כזאת.

איוב קרא: אני חושב שהצעת החוק פותרת את הבעיה הזאת, אין לי ספק בזה, ויישר כוח על כך.

איוב קרא: בקשר לנושא השני, אני תומך גם בהצעת החוק הזאת.

איוב קרא: לדעתי, יש כמה דברים שמשרד התחבורה מאמץ אותם והם חשובים ונכונים.

איוב קרא: יש דברים שיש בהם מעין פריצה ולקונות שצריך אולי לתפור אותן.

איוב קרא: הסעת נוסעים ברכב פרטי בשכר היא עבירה על-פי החוק, גם אין לה כיסוי בטיחותי.

איוב קרא: לדעתי, גם פה צריך השר להיכנס בעובי הקורה, למצוא דרך שחלילה לא יקרו אסונות ומצבים שבהם המערכת תימצא במבוכה.

איוב קרא: ברכבים עד עשרה נוסעים סידרו את זה, ולדעתי היום משרד התחבורה דואג ויש אכיפה חוקית ונכונה, דבר שלא היה בעבר, כשכל אחד עשה דין לעצמו.

איוב קרא: כל מי שהיה לו רכב לעשרה נוסעים עשה ככל העולה על רוחו.

איוב קרא: היום יש ביקורת עניינית, יש חברות שהן מפוקחות על-ידי קציני בטיחות.

איוב קרא: יש סדר בבלגן, מה שלא היה בעבר.

איוב קרא: בשבוע שעבר או לפני שבועיים תמכנו בחוק בקשר למוניות, שהשאיר את החאפרים מחוץ לתמונה.

איוב קרא: אבל נושא הרכבים הפרטיים לדעתי עדיין לוקה בחסר, וחשוב מאוד להיכנס לתמונה הזאת.

איוב קרא: אני עד למצב של הרבה רמאויות סביב הנושא הזה, וחשוב מאוד שבעידנך תמצא דרך כיצד אפשר למגר את התופעה הזאת.

איוב קרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני תומך בהצעת החוק הזאת, אני חושב שהיא הצעת חוק נכונה וראויה, משתי סיבות.

משה גפני: האחת, בגלל הדלקת נר שמיני של חנוכה הערב צריך לסיים בזמן, לכן אני מוותר על רשות הדיבור.

משה גפני: סיבה נוספת, מכיוון ששר התחבורה, השר שטרית, דיבר פה אתמול במליאת הכנסת, בדיון על האי-אמון, ואני מצטרף לכל מלה שהוא אומר.

משה גפני: לכן אני תומך עכשיו בהצעת החוק בשתי ידיים, כיוון שהנאום שלו היה מאוד מאוד חשוב.

משה גפני: הוא דיבר אל אנשי שינוי, כדאי שתשמעו ממנו את הנאום שוב.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש נאום חוזר - -

משה גפני: כן.

ראובן ריבלין: - - כתנאי להצבעתו, חלילה?

ראובן ריבלין: אני חוסך את קריאת השמות של האנשים שאינם נמצאים, כדי לא להלבין פנים של אנשים שנרשמו ואינם נוכחים.

ראובן ריבלין: הבאה אחריו הנמצאת באולם היא חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת אורי יהודה אריאל.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, שר התחבורה, כנסת נכבדה, שתי ההצעות הן הצעות מאוד מתאימות, וכמובן אתמוך בהן.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה לדבר על ההצעה הראשונה, שכוללת סעיפים אחדים שנוגעים לענייני תעבורה.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה להתייחס לאלו המתייחסים להחרמה מינהלית של רכב שעבר עבירות תנועה.

גילה פינקלשטיין: הזמן והניסיון מלמדים אותנו, שהחמרת צעדי הענישה נגד עברייני תנועה יש בה כדי להרתיע ולהשקיט במעט את האלימות המתחוללת בכבישים.

גילה פינקלשטיין: סוגיית המידתיות בנושא הזה, באילו אמצעים ראוי להשתמש כלפי אילו עבירות, חשובה ביותר, אך היא משנית ביחס לעיקרון החשוב של הצלת חיי אדם בכבישים, לא משנה מה יידרש לשם כך.

גילה פינקלשטיין: עיכוב מינהלי של רכב המעורב בעבירות תנועה חמורות, סביר, ראוי ואפילו מחויב.

גילה פינקלשטיין: אדם היוצא לכביש ונוהג בו באופן אלים ומסוכן, יש לעצור אותו מלפגוע בסביבתו, ואף החרמה מינהלית של רכבו היא לגיטימית ונצרכת.

גילה פינקלשטיין: בשיתוף עם ארגונים למניעת הקטל בדרכים, הנחתי בעבר הצעת חוק המאפשרת לא רק להשבית רכב שעבר עבירות תנועה לכמה חודשים, אלא אף לחלט אותו לטובת אוצר המדינה.

גילה פינקלשטיין: ראיתי בצעד קשה זה כלי יעיל לגרום לנהגים עבריינים לחשוב פעמיים לפני שהם משתוללים בכבישי הארץ ומקפחים את חייהם של אזרחים תמימים.

גילה פינקלשטיין: כבר עמד על כך מבקר המדינה לפני זמן רב, שאומנם הממשלה נוקטת דרכים שונות כדי להילחם בנגע התאונות ולצמצם את מספר הנפגעים בהן, ואפילו משקיעה אמצעים ניכרים בסלילת כבישים ובשיפור בטיחותם, בחינוך, בהסברה ובאכיפת חוקי התעבורה, אולם אין די בכך.

גילה פינקלשטיין: גם העונשים של קנסות שונים, וכן שלילת רשיון, כנראה אינם מרתיעים דיים.

גילה פינקלשטיין: כן ידועים מקרים שבהם נהגים אשר רשיונם נשלל, כפי שהזכיר השר, ממשיכים לנהוג למרות זאת.

גילה פינקלשטיין: הוראה בדבר תפיסת המכונית שבה נעברה העבירה מייד לאחר ביצועה ואפשרות חילוטה או השבתתה עשויות ליצור מהפכה הרתעתית שתשפיע על דפוסי התנהגותו של הנהג הממוצע בכביש.

גילה פינקלשטיין: גם העברת המכונית למגרש מיוחד, בלי שתעמוד מושבתת לצד ביתו של העבריין, עלולה לחסוך את הפיתוי לעבריין לעשות שימוש למרות האיסור.

גילה פינקלשטיין: אני מברכת על ההצעה ורואה בה צעד חשוב בדרך לכבישים בטוחים יותר במדינת ישראל.

גילה פינקלשטיין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב, שאינו נוכח באולם.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לפנות אליך, זה באמת תקדים לא טוב.

אורי אריאל: אני מציע שתאמר שאין תקדים בצירוף של שתי הצעות חוק - - -

ראובן ריבלין: ודאי שלא.

ראובן ריבלין: יש הנחה משפטית שכל חברי הכנסת נמצאים באולם המליאה, כאשר המליאה מתקיימת.

אורי אריאל: כן, זו הנחה ידועה.

ראובן ריבלין: השר ביקש ממני, הייתי צריך לבוא ולשאול את חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: ודאי שאני לא אסכים לכך בימים כתיקונם, אבל מדובר בכל זאת ביום מקוצר.

ראובן ריבלין: השר ביקש ששני הדברים יידונו, וכל החברים נרשמו על-פי הסדר הרץ לאותם שני חוקים, אבל אני בהחלט חושב שאתה צודק.

ראובן ריבלין: לא ראוי שיהיה דיון משותף בשני נושאים שאינם ממין אותו עניין.

אורי אריאל: אני מודה ליושב-ראש ורוצה להודות לשר התחבורה שהביא את הצעת החוק שמצטרפת לחוקים אחרים במלחמה – זו המלה הנכונה - בנגע תאונות הדרכים.

אורי אריאל: אינני אוהב את המלה הזאת.

ראובן ריבלין: אין דרך אחרת.

אורי אריאל: אבל במקרה הזה שבו נהרגים, נפצעים וניזוקים כל כך הרבה אזרחים, מעבר לכל מלחמות ישראל, המלה הנכונה היא בהחלט לצאת למלחמה.

אורי אריאל: נכון עושה וראוי עושה שר התחבורה.

אורי אריאל: שר התחבורה הזכיר באחד מנאומיו את פרופסור שיינין; הוא מינה אותו לעמוד בראש צוות מומחים שיציעו הצעה כוללת.

אורי אריאל: אני הייתי שואל את השר אם הוא יכול לתת עדכון ביניים.

אורי אריאל: אדוני שר התחבורה, אני רוצה לבקש, האם תוכל לתת עדכון לכנסת באחת ההזדמנויות, אם יש דוח ביניים של ועדת-שיינין, כי בלי לראות את ההיקף הכולל - - -

מאיר שטרית: דוח ביניים?

מאיר שטרית: אני מיניתי את ועדת-שיינין בשבוע שעבר.

אורי אריאל: נדמה לי שהזכרת אותה כבר לפני כמה שבועות, אבל בכל מקרה, אני מציע שאם תוכל, בהזדמנות קרובה תיתן דוח ביניים ותזרז את עבודת הוועדה הזאת, כדי שאכן גם תוכל לפעול להגשמתה, בתקווה שלא תוחלף כשר התחבורה, מספר 11 נדמה לי בשנים האחרונות, שזה דבר בלתי נסבל.

אורי אריאל: אני מאחל לך ולכולנו שתהיה רציפות בעניין הזה ושתוכל להגשים את הדברים.

ראובן ריבלין: יש מספיק מקום באכסדרה של משרד התחבורה לכל התמונות?

מאיר שטרית: - - -

ראובן ריבלין: אבל המשרד הוא משרד חשוב.

אורי אריאל: שר התחבורה, אני רוצה להתייחס לעוד נושא אחד, שגם הוא באחריותך, לתחבורה הציבורית הממוגנת ברחבי יש"ע.

אורי אריאל: צריך לומר שנעשתה פעולה משמעותית כדי לאפשר תחבורה ציבורית הולכת וגוברת, גם מצד הספקת אוטובוסים מוגני ירי וגם במחיר של הנסיעה הזאת, כדי לעודד את האזרחים להשתמש בתחבורה הציבורית ביש"ע, מקום שבו לצערנו יש כל יום ניסיונות פיגוע גם בתחבורה הציבורית.

אורי אריאל: זו הזדמנות לשלוח, אני חושב בשם כולנו, ברכה לנהגי "אגד", "דן" והחברות לפיתוח, שכל יום הם בכבישים.

אורי אריאל: אין להם הנחות ואין להם הפסקות, הם נוסעים.

אורי אריאל: אני חושב שאתה צריך גם משנת 2005, מהשנה הקרובה, לתת עידוד נוסף לתחבורה הציבורית, ובכך להקטין את הסיכון לאזרחים שנמצאים בסכנה כל כך גדולה במשך כל כך הרבה זמן.

אורי אריאל: לצערנו, לא רואים לזה סוף.

אורי אריאל: אני אודה לך אם תוכל להתייחס גם לנקודה זו.

אורי אריאל: חנוכה שמח.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: הבא אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אתה רוצה לחדש את השתתפותך בדיון?

ראובן ריבלין: כבר קראתי את שמך, אבל מכיוון שזה דיון כפול, אני יכול להוסיף אותך.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, החוק מחולק לשניים.

נסים זאב: יש אפשרות אחת להוריד רכב מהכביש, משום שאין לו רשיון רכב בתוקף.

נסים זאב: אין פה עניין של טעם מיוחד, כי אין מדובר פה באיזה עבריין או שיכור שנוהג ברכב.

נסים זאב: יש כאן ענישה כלפי הרבה אנשים שלא שמים לב שפג תוקף רשיונם.

נסים זאב: לדעתי, אם אדם שהוא לא עבריין תחבורה טעה, לא צריך להעניש אותו במקרה כזה ולהורות על הפסקת השימוש ברכבו ל-30 או ל-60 יום, כי הוא יכול לעשות טסט לרכב באותם הימים ואפשר לתת לו הזדמנות.

נסים זאב: אבל כשמדובר באיסור מינהלי, כשיש בעיה של שכרות או של עבריין תנועה קשה, זאת החלטה של שוטר או של קצין משטרה.

נסים זאב: לדעתי, צריך להגדיל את היכולת ואת הסמכות של אותו קצין או שוטר.

נסים זאב: אני לא יודע אם זה נכון לתת אפשרות לשוטר, לא דרך בית-משפט, להחליט להעלות את זה מ-30 ל-60 יום.

נסים זאב: אדוני השר, אפשר בהחלט לגשת לבית-משפט לאחר 30 יום, לומר שיש פה עבירה חמורה ולקבל אישור של שופט.

נסים זאב: למה אי-אפשר להכניס את הנושא הזה, כדי שהצדק גם ייראה כלפי אותו עבריין?

נסים זאב: אגב, אני רוצה לומר לך, שלא פעם היה לי קשה לראות שנהגים עובדי "אגד", שהיו מואשמים בגרימת מוות של הולכי רגל, בסופו של דבר חזרו לעבודה כאילו לא קרה דבר.

נסים זאב: מובן שתמיד אפשר ללכת לקולא.

נסים זאב: פה, במקרה הזה, אנחנו הולכים לחומרא.

נסים זאב: אני אומר שאולי צריך קצת יותר לחשוב על העניין.

נסים זאב: אני גם תומך בהצעת החוק שהעלה השר, שחובה לקבל היתר לשם ביצוע פעילויות של ספנות חופית בישראל באמצעות כלי שיט זר, ולתת את הסמכות לשר או למנהל החופים, כדי שלא יהיה מצב של הפקר וכל אחד יעשה מה שירצה.

נסים זאב: הייתי רוצה להעלות עוד נושא אחד שמפריע לי.

נסים זאב: רציתי לדעת, אדוני השר, האם יש הסכם הסגרה בין ישראל לארצות-הברית לפחות בנושאים הפליליים?

נסים זאב: יש מקרה מאוד חמור של צעיר שדרס למוות בסטטן-איילנד בניו-יורק.

נסים זאב: הוא נסע בשעה 03:00 והרג אדם.

נסים זאב: זה מקרה חריג ביותר.

נסים זאב: הוא נידון ל-21 שנות מאסר, מאסר עולם, דבר שאין לו אח ורע בתולדות מדינת ארצות-הברית.

נסים זאב: אני בדקתי, העבריינים הכי קשים, אלה שנהגו בשכרות, ברשלנות הכי קשה, רשלנות פושעת, קיבלו 15 שנות מאסר.

נסים זאב: המקרה הזה הוא חריג שבחריגים, הוא קיבל 21 שנות מאסר.

נסים זאב: הבחור הזה ניסה להתאבד בכלא כמה פעמים.

נסים זאב: אני יודע שיש בקשה והיו פניות רבות לשרים, לחברי כנסת.

נסים זאב: אם אדוני לא יודע על המקרה, אני רוצה ליידע אותו.

נסים זאב: חשוב שאדוני ידע שהבחור הזה מנסה בכל רגע להתאבד, כי הוא מעדיף את מותו מחייו.

נסים זאב: לפחות במצבים כאלה, שאין מדובר בהם באיזו עבירה ביטחונית קשה, מדובר בעבירה פלילית מקסימום - - -

ראובן ריבלין: עבירת פגע-וברח היא עבירה חמורה ביותר בארצות-הברית.

נסים זאב: לא היתה עבירה של פגע-וברח.

ראובן ריבלין: הוא לא היה מקבל 21 שנה.

נסים זאב: 21 שנה.

נסים זאב: גם אם נגיד שזה פגע-וברח, האם אי-אפשר שאדם שכבר נמצא למעלה משנתיים בכלא, ירצה את עונשו בכלא בישראל?

נסים זאב: זו המשאלה היחידה של המשפחה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אתה כחבר ועדת החוקה, חוק ומשפט, יחד אתי העברת חוק של ריצוי מאסרים.

ראובן ריבלין: יש אפשרות להגיש בקשה.

ראובן ריבלין: הוא צריך להגיש בקשה בארצות-הברית, היא מועברת למשרד המשפטים, והרשות המוסמכת שהשר שטרית מינה אותה כשר המשפטים, היא, נדמה לי - - -

מאיר שטרית: שר המשפטים.

ראובן ריבלין: שר המשפטים הוא הרשות המוסמכת, אבל נדמה לי שהוא מינה את פרקליטת המדינה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, שהיו פניות רבות לשר המשפטים שם.

נסים זאב: אבל אם מדינת ישראל פה לא תתערב, אם שר המשפטים שלנו לא יתערב, אני רוצה לומר לך, אדוני השר - - -

ראובן ריבלין: אני כבר אומר לך, הוא צריך להגיש בקשה.

נסים זאב: היתה בקשה והוגשה בקשה, ואני אעביר אותה לכבוד השר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון, אחריו – חברת הכנסת מל פולישוק, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: אני מודיע לכם, שחבר הכנסת אחמד טיבי וחבר הכנסת דהאמשה חידשו את רישומם להשתתף בדיון, והם ישולבו מייד בדיון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון - בבקשה, אדוני.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבין שהכנסת ריקה היום כי כולם מכינים את ה"לאטקעס".

מל פולישוק-בלוך: כולם במשא-ומתן.

חיים אורון: אני אגיע למשא-מתן לאט לאט.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך, שמזמן לא ישבתי עם מספר חברי כנסת כה רב לדיון בקריאה ראשונה של הצעת חוק.

ראובן ריבלין: קודם כול, כבר משתתפים 14 חברים, ובאולם נמצאים איזה 17-18, לרבות היושב-ראש והשר.

ראובן ריבלין: זה ברוב עם והדר.

חיים אורון: אז אני חוזר בי.

חיים אורון: אני מאחל לכולם - - -

ראובן ריבלין: זה דיון המוני כמעט בכנסת השש-עשרה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני תומך בשתי הצעות החוק שמופיעות פה, גם בהצעה שמדברת על החמרת הענישה והוספת מרכיבים נוספים בענישה הזאת, כמו תשלום עבור הוצאות שינוע וכו' וכו'.

חיים אורון: אני חושב שהמהלך הזה הוא במקומו, והוא חלק ממארג שנוגע ביותר מאשר פן אחד של הנושא הקשה מאוד של תאונות דרכים.

חיים אורון: גם עברנו בסוף השבוע הזה עוד פעם כמה וכמה אירועים קשים.

חיים אורון: אדוני השר, אני שמח שמינית ועדה, ואני גם חושב שבחרת יושב-ראש ראוי.

חיים אורון: אני כבר אומר לך מה הוא יציע: הוא יציע להשקיע הרבה כסף שלא יהיה לך.

חיים אורון: גם, לא רק.

חיים אורון: אני שמעתי לא אחת את דעותיו, ואני מתאר לעצמי שדעתו של יעקב שיינין לא תשתנה כאשר הוא עומד בראש ועדה מטעם.

חיים אורון: הוא מאלה שחושבים, ואני מוכרח להזדהות עם דעתו, שבצד אכיפה ובצד חינוך ובצד נוכחות רבה של המשטרה וכו' וכו' וכו', יש בעיה חמורה של תשתית.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

חיים אורון: תשתיות קשורות בכסף.

חיים אורון: אתה היית השר במשרד האוצר ואמרתם שאתם רוצים ממשלה קטנה ותקציב קטן.

חיים אורון: אמרתם אז: נעשה BOT, ונעשה PFI, ונעשה כל מיני מלים כאלה שמתחברות, ובסוף יצא מהם מעט מאוד.

חיים אורון: את הקטע הבא בחוצה-ישראל בינתיים המדינה עושה בעצמה, והקטע הדרומי בחוצה-ישראל תקוע ולא נעשה בו כלום.

חיים אורון: כל אחד יודע, שאם היו ממשיכים את הקטע בחוצה-ישראל לפחות עד - - - קטע מאוד משמעותי וצפוף בכביש הזה - - -

מאיר שטרית: עובדים עליו.

חיים אורון: מדברים על 2008.

חיים אורון: יש בעיה רק של תקציב.

מאיר שטרית: 2007.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהיום כביש 6 הוא אחד מהפרויקטים היותר רווחיים במדינה.

ראובן ריבלין: אדוני השר, איזה בעיה יש להם?

חיים אורון: ההשקעות הן לא מטעם חברת חוצה-ישראל.

ראובן ריבלין: אני נוסע רבות בכביש 6, ואני מוכרח לומר לך שמלא בכביש 6.

אליעזר כהן: לא רק ההכנסות גדלות, הקנסות גדולים פי כמה וכמה.

ראובן ריבלין: לא, אני מדבר על ההכנסות.

ראובן ריבלין: הקנסות, יפשפשו אלה שלא משלמים במעשיהם.

מאיר שטרית: קטע 19-20 - - - הוראה לחברת כביש חוצה-ישראל לסלול את שני הקטעים הללו.

מאיר שטרית: תקציבית, הם עובדים על שני הקטעים.

מאיר שטרית: לגבי קטע 18, אני בא עכשיו לכנסת מישיבה עם כל השותפים בעניין.

מאיר שטרית: נקווה שעד השבוע הבא - - -

ראובן ריבלין: כבוד השר, רושמת הפרוטוקול מתקשה.

ראובן ריבלין: אדוני ישיב על כביש 6.

חיים אורון: אני אומר את הדבר המהותי.

חיים אורון: אני אומר, וחוזר ואומר, אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אני לא אומר שהכול תשתיות.

חיים אורון: אנחנו רואים תמונות נוראיות בכבישים שהבעיה שלהם היא לא התשתית, ולא רוחב הפס, ולא רוחב השוליים, ולא שום דבר אחר, אלא זה כרוך בסיבות אחרות.

חיים אורון: לכן, אני גם לא חושב שזה יהיה נכון להתמודד עם השאלה רק בנקודה אחת.

חיים אורון: אבל, יש הנקודה הזאת, ואני אתן לך דוגמה, אדוני השר.

חיים אורון: הבוקר בוועדת הכספים איכשהו עצרנו, אני לא יודע לכמה זמן.

חיים אורון: ראיתי מהתקציב של משרדך לכבישים בין-עירוניים, 90 מיליון שקל מועברים לכביש שבין ענתות לעזרייה.

חיים אורון: אני מהבוקר מחפש לדעת מה בדיוק הכביש הזה.

חיים אורון: אני מתחיל לדעת מה הכביש הזה.

אורי אריאל: זה לערבים.

חיים אורון: אני יודע, תאמין לי שאני יודע.

חיים אורון: חברים יקרים, אני יודע שזה לפלסטינים.

חיים אורון: אבל, זה בשביל להשאיר כבישים אחרים רק ליהודים.

חיים אורון: הם עכשיו חוגגים, האיחוד הלאומי חוגג שעשינו כביש אפרטהייד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, הרי מבית-מדרשו של השמאל יצאה הקריאה האומרת: הם שם ואנחנו פה, אז הימין לומד מהם שם, הכול פה.

ראובן ריבלין: אני ואתה תמיד חשבנו שכולם ביחד.

חיים אורון: אבל, הימין תמיד לומד לא טוב.

חיים אורון: עושים שם גם וגם.

חיים אורון: מערכת כבישים כפולה.

אורי אריאל: זה לא מדויק.

חיים אורון: זה בעיקרון מדויק.

ראובן ריבלין: רבותי, זו לא ישיבת ועדה.

חיים אורון: תנו לי לסיים.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני כרגע לא עוסק רק בשאלת הכביש ההוא של 90 מיליון השקל.

חיים אורון: אני שואל אותך, אדוני השר, מאיפה יש בסעיף של כבישים בין-עירוניים עודף של 90 מיליון שקל מתוך 160 מיליון?

חיים אורון: זה לא מתוך 6 מיליארדים.

חיים אורון: מתוך סעיף של 158 מיליון, אם אני זוכר בעל-פה במדויק, אני חושב שאני זוכר 160 מיליון, 90 מוציאים.

חיים אורון: האם אין פרויקטים?

חיים אורון: אני אתן לך דוגמה רק בקטעים שאני נוסע בהם יום-יום.

חיים אורון: הכביש הזה בין מסמיה לצומת-נחשון, הרי הכביש הזה הוא נורא.

אורי אריאל: - - - אל תבקש עבורך.

חיים אורון: זה עבורי?

חיים אורון: זה לא נחשב אפילו לניגוד עניינים.

חיים אורון: אני מייצג את כל תושבי הנגב.

ראובן ריבלין: בוודאי בשביל זה נבחרת.

בנימין אלון: שקיבוץ נחשון יפסיקו לדרוש פיצויים מוגזמים.

חיים אורון: אדוני השר, אני מאחל לך שתישאר במשרדך, אני יודע שאלה ימים קשים - - -

מאיר שטרית: לא קשים.

חיים אורון: - - - לא קשים.

חיים אורון: דרך החוק הזה מצאתי לנכון להעיר על כמה נושאים.

חיים אורון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חיים אורון על הדברים החשובים שהעלה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מלי פולישוק, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: זה דיון רב משתתפים.

ראובן ריבלין: אני גאה בכל חברי הכנסת שמשתתפים ועולים האחד אחר השני על מנת להשתתף בדיון.

ראובן ריבלין: זה בהחלט בסדר.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמחה שהצעת החוק הזאת הובאה אלינו עכשיו, כדי שנוכל להתייחס לנושא שהוא מאוד חשוב.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שרוב אזרחי מדינת ישראל מודאגים מהנושא הזה לא פחות מהנושא המדיני-הביטחוני, כי הם יודעים שזה עלול להיות סיכון עבורם ועבור בני ביתם, אולי יותר מכל פיגוע אחר.

מל פולישוק-בלוך: לכן טוב שיש לנו דיון וטוב שאנחנו יכולים להתבטא בנושא.

מל פולישוק-בלוך: לכן, כמובן, אני תומכת בהצעת החוק.

מל פולישוק-בלוך: הנושא הזה נדון בוועדת הכלכלה, היינו שותפים לדיונים.

מל פולישוק-בלוך: אין ספק שצריך לחלט רכב של עברייני תעבורה.

מל פולישוק-בלוך: פגשתי הורים שכולים שבנם נרצח עם עוד שניים מחבריו.

מל פולישוק-בלוך: נהג משאית פגע בהם מאחור כשחזרו ממילואים בלילה.

מל פולישוק-בלוך: אתם בוודאי מכירים את הסיפור.

מל פולישוק-בלוך: העבריין בבית ובנם בבית-הקברות.

מל פולישוק-בלוך: יש הרבה סיפורים כאלה, יותר מדי.

מל פולישוק-בלוך: נהגים עבריינים הם רוצחים בפוטנציה.

מל פולישוק-בלוך: צריך להחמיר בעונשים וצריך להבין שתאונות דרכים אינן גורל.

מל פולישוק-בלוך: כך טוענת עמותת "אור ירוק", ובצדק.

מל פולישוק-בלוך: תאונות דרכים הן מחדל, וזה מחדל של הממשלה לאורך השנים, לא רק של זאת, הנוכחית.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים להחמיר בעונשים, להשקיע יותר בהרתעה ובאכיפה.

מל פולישוק-בלוך: צריך יותר שוטרים - התקציב הזה רוצה לקצץ בשוטרים ובכל פעם אני עולה לכאן ואומרת שצריך יותר שוטרים בדרך.

מל פולישוק-בלוך: כשנהגים רואים שוטרים בדרך, הם מייד מאטים ונוסעים לפי חוקי התנועה.

מל פולישוק-בלוך: צריך למנוע מפגעים בדרכים.

מל פולישוק-בלוך: נראה כאילו מע"צ עובדת בכל מקום, אבל מהישיבות בוועדת הכלכלה אנחנו יודעים שמע"צ בעצם משותקת.

מל פולישוק-בלוך: את הכבישים פותחים בכל מקום כאילו עובדים, וזה מביא לנזק, מביא למפגעים, מביא לתאונות דרכים, מביא לעצבים של הנהגים שעושים תאונות דרכים.

מל פולישוק-בלוך: בוועדת החינוך קיימנו ישיבה – להזכירכם, זו ועדת החינוך והתרבות - בנושא תרבות הנהיגה וחינוך לנהיגה נכונה.

מל פולישוק-בלוך: התרבות רחוקה מאוד מאופן הנהיגה של נהגי ישראל.

מל פולישוק-בלוך: הניסיון במדינות אחרות מראה שתוכנית אסטרטגית כוללת למלחמה בנגע תאונות הדרכים נותנת תוצאות מעולות.

מל פולישוק-בלוך: במקומות אחרים - ואדוני השר יודע - הפחיתו במחצית את תאונות הדרכים.

מל פולישוק-בלוך: החוק הזה אכן יעזור, אבל הוא לא מספק.

מל פולישוק-בלוך: התוכנית חייבת להיות כוללת, מערכתית, בחינוך לתרבות נהיגה, בשיפור תשתיות הכבישים, באכיפה מוגברת, בענישה מחמירה, בהקניית מיומנויות נהיגה.

מל פולישוק-בלוך: רק כל אלה יחד, ולא פסיק פה ופסיק שם, יביאו לשינוי הנחוץ במלחמה הנוראית הזאת בתאונות הדרכים.

מל פולישוק-בלוך: אני מברכת אותך על הבאת החוק ומקווה שיעבור.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת מלי פולישוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: אחריהם – חברי הכנסת חמי דורון ואיתן כבל.

ראובן ריבלין: הדיון יסתיים כאשר השר ישיב לכל המשתתפים ולאחר מכן נעבור להצבעה.

אחמד טיבי: אדוני מכובדי היושב-ראש, אדוני השר, אין ספק שתאונות דרכים הן אחת המכות הקשות שנפלו על החברה התרבותית באשר היא ובעיקר על החברה הישראלית.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה מה תפקיד הנהג, כגורם אנושי, ומה תפקיד התשתית שהאחריות לה היא בעיקר בידי המדינה, לעתים רחוקות בידי השלטון המקומי; על-פי רוב האחריות היא בידי השלטון המרכזי.

אחמד טיבי: אני נזכר שגם בכנסת הקודמת וגם בכנסת הזאת, אדוני השר, נאמתי כמה וכמה פעמים, עד שחברי התחילו לקרוא לזה "נאום הרמזור של טייבה".

אחמד טיבי: זה כמה שנים אני מתריע על כך.

ראובן ריבלין: הרמזור שם התקלקל?

אחמד טיבי: לא היה רמזור בטייבה.

אחמד טיבי: זה צומת שנהרגו ונפצעו בו אנשים בתאונות דרכים.

אחמד טיבי: פניתי לשר התחבורה דאז, נדמה לי שזה היה אפרים סנה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סלומינסקי, הדובר מבקש את תשומת לבו של השר לעניין שהוא מדבר בו.

אחמד טיבי: אדוני, כמועמד פוטנציאלי לראשות הממשלה, ער לעובדה - - -

ראובן ריבלין: הוא צריך לחדש את המועמדות שלו, כי היא נפלה בפעם הקודמת.

ראובן ריבלין: אמונה היא דבר חשוב וגם התמדה.

אחמד טיבי: יש סיכויים.

אחמד טיבי: פניתי למע"צ, ונדמה לי שבזמנו פניתי גם לשר יצחק מרדכי, בזמן שהיה שר התחבורה.

אחמד טיבי: זה היה בכניסה הדרומית לטייבה, בכניסה לכביש 24.

אחמד טיבי: בכל פעם שאני עולה לנאום במסגרת נאומים בני דקה ואין לי משהו אקוטי בראש, אני נואם את נאום הרמזור.

אחמד טיבי: כך לפחות אמר לי חבר הכנסת עסאם מח'ול.

אחמד טיבי: אני שואל אותו: על מה נדבר היום?

אחמד טיבי: הוא אומר לי: נאום הרמזור של טייבה.

אחמד טיבי: לדעתי, נאמתי את נאום הרמזור של טייבה לפחות שבע-שמונה פעמים.

מאיר שטרית: עוד פעם אחת, שאני אשמע.

אחמד טיבי: עכשיו אתה שר התחבורה וזה נאום הרמזור הראשון בקדנציה שלך.

אחמד טיבי: עכשיו יגידו שזה בתכנון.

אחמד טיבי: מתכננים.

אחמד טיבי: יש תכנון להציב רמזור בכניסה לכביש 24 בטייבה.

אחמד טיבי: יש תכנון.

אחמד טיבי: תאר לך שבצומת מסוים ברעננה, למשל, נהרגים שלושה אנשים ונפצעים 12 איש במשך תקופה מסוימת.

אחמד טיבי: היעלה על הדעת שמחאה של התושבים – דרך אגב, היו הפגנות וגם אני השתתפתי בהפגנות בכביש הזה, כדי לאלץ את מי שנוגע לעניין להציב רמזור ולעשות הכול כדי להפחית את תאונות הדרכים בכביש הזה, שבו נהרגים אנשים בדרכם לעבודה או בחזרה מהעבודה, נוסעים תמימים.

אחמד טיבי: ועדיין, אדוני שר התחבורה, הרמזור של טייבה, בכניסה לכביש 24, מחכה שיתקינו אותו, אף שאני יודע שיש תכנון.

אחמד טיבי: כבר כמה שנים אומרים שיש תכנון.

אחמד טיבי: מתחילים קודם מכוכב-יאיר, דרך טירה וכו'.

אחמד טיבי: אמרו לי שיגיע תורה של טייבה, אבל עד אז אלוהים יודע כמה אנשים ייפגעו בתאונות דרכים.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק באה לתרום למלחמה בתאונות הדרכים ולתיקון המצב הנוראי בכבישים וכלי הרכב שנוסעים עליהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני בטוח שזהו התיקון הנכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שזה בכיוון הנכון, אבל זה לא התיקון הנכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חס על בעלי רכבים שרכביהם יוחרמו מסיבה כזאת או אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה מדברת על החרמת הרכבים לא רק ל-60 יום, אלא רוצים להסמיך את בית-המשפט להחרים אותם לתקופה כפולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע, אדוני השר, אם זו הדרך הנכונה לטפל בבעיה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולנו שותפים לדעה שצריך להילחם בתאונות הדרכים, לכלות אותן, לצמצם אותן עד המינימום האפשרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בזה אין ספק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל אין זו הדרך הנכונה והעדיפה לעשות זאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדם שרכבו יילקח ממנו לתקופה של ארבעה חודשים, זה כבר מעל ומעבר לכל מידה של ענישה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שאנו יכולים, מובן שתמיד הסיבה היא תקציבית, אפשר לשפר את התשתיות של הכבישים, ואפשר לעשות כבישים נוספים, ואפשר להפנות כספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דיברו קודם על כספים שהולכים לכבישים פר-גזע, כבישים לערבים וכבישים למתנחלים בגדה המערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי צריך את זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שישפרו את התשתית בכלל, אבל לא לעשות כבישים מיוחדים לערבים וכבישים מיוחדים ליהודים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאן הגענו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי צריך את זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקום לעשות שני כבישים, הכפילות הזאת, אפשר להשקיע בתשתית טובה שתשרת את כולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מאמין שהמלחמה לא תימשך לעולם ועד, האינתיפאדה גם לא תימשך בלי סוף, והכיבוש לא יימשך בלי סוף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם ההתנחלויות לא תישארנה שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם, יש אומרים שזו דעה פוליטית – בסדר, דעה פוליטית, אבל יש דעות פוליטיות לא רק שלי, שלמצב הזה יש פתרונות אחרים, לא כבישים כפולים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש עוד רעיון בעניין הזה, ואמרתי את זה בשעתי באיזו ועדת חקירה, גם כשדנו בזה בוועדת הכלכלה: אנו הולכים עכשיו על הרכבות, שיכולות לחסוך הרבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם גם הן תעלינה בכסף ותהיה השקעה בתשתיות, אך כאשר אפשר יהיה לנסוע ברכבת מהצפון עד הדרום בין הערים ובתוך הערים, זה יחסוך, כמובן, המון גם בכלי רכב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שאדם סביר שיש לו אפשרות להגיע בקלות מאזורו לאזור האחר ברכבת, יעדיף לשים את הרכב בחניון ולנסוע ברכבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה גם יותר זול וגם יותר חסכוני, לכל הכיוונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, אני מבקש לבדוק פה רעיונות נוספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שזאת דרך טובה, אבל יש דרכים הרבה יותר טובות כדי לחסוך גם בדם וגם בדמים וגם בתאונות דרכים.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת חמי דורון, ואחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, הצעת החוק הזאת ברמה העקרונית היא הצעת חוק טובה.

חמי דורון: נדמה לי שכל הצעת חוק שבאה ליצור איזו מלחמה במגפה שנקראת תאונות דרכים במדינת ישראל היא ראויה וטובה, בתנאי שהיא תתרום באמת להקטנת מספר הקורבנות והתאונות.

חמי דורון: צריך לזכור דבר אחד: בסטטיסטיקה של תאונות הדרכים, כפי שהן מופיעות היום בנתונים הרשמיים, אדוני השר, מופיעות אך ורק אותן תאונות שיש בהן נפגעי גוף.

חמי דורון: כל עשרות אלפי, ואני אומר בצורה מפורשת, עשרות אלפי תאונות, מה שאנחנו מגדירים "תאונות פח", לא נכללות בכלל.

חמי דורון: יותר מזה, תאונות דרכים שיש בהן נפגעים אך האדם לא נפגע קשה, והוא לא הולך לדווח; לפעמים נהג צעיר שכל מה שיש לו זה פגיעה קלה, והוא צריך לשלם 449 ש"ח לבית-חולים, הוא יעדיף לשלם את זה מכיסו ולא לדווח על כך במשטרה פן יישלל רשיונו, כי הוא נמצא בתקופת הביניים – גם זה אינו מדווח למשטרה ולא נכנס לסטטיסטיקה.

חמי דורון: לכן הסטטיסטיקה של תאונות הדרכים במדינת ישראל היא מעוותת כלפי מטה הרבה יותר מהמתרחש בפועל.

חמי דורון: אמר קודם חבר הכנסת נסים זאב, שאולי אנו מחמירים כאן לגבי רכב שלא הוגש לטסט.

חמי דורון: אני חושב שהוא טועה, ואנו מקלים אפילו, ולמה הכוונה?

חמי דורון: רכב שלא הוגש לטסט, ואין בעצם אגרת רשיון שהיא בתוקף, אם ביצע תאונה, אין ביטוח – לא ביטוח חובה, ובטח ובטח לא ביטוח רכוש.

חמי דורון: ואז מי ישלם את הנזקים?

חמי דורון: מהיכן הם יגיעו?

חמי דורון: לכן אני חושב שזה נכון, אדם צריך להיות אחראי; בדיוק כמו שהוא אחראי לכך שהוא זה שצריך לדאוג לתעודת חובה בתוקף, כך הוא חייב לדאוג לכך שתהיה לו תעודה עבור הטסט שלו, שתעיד שהרכב אכן עבר טסט כמו שצריך.

חמי דורון: לכן אני חושב שזה בסדר.

חמי דורון: הצעת החוק היא בכיוון הנכון, אדוני השר, ואני מסכים, אני חושב שלא מחמירים מספיק, ואני אומר שלא מחמירים מספיק דווקא מהכיוון של מי שעסק 25 שנה בענף הביטוח, ואני מודע לתאונות ואני מכיר את המספרים אולי יותר טוב מאחרים כאן.

חמי דורון: אני אומר לך: אדם שנוהג ברכב, בין שהוא שיכור, בין שהוא שתה, בין שהוא מסומם, לא צריך לעצור את הרכב ולהחזיק אותו 60 יום או 120 יום, צריך לחלט את הרכב בצורה קטגורית לאוצר המדינה.

חמי דורון: נגמר, אין לו יותר אוטו.

חמי דורון: נסע ב"מרצדס" שעולה מיליון ש"ח, היה שיכור - הלכו מיליון הש"ח.

חמי דורון: אחרי שניים-שלושה מקרים כאלה ייגמר הסיפור.

חמי דורון: אני הגשתי הצעת חוק דומה לחוק שקיים בארצות-הברית, ואני מקווה שהממשלה תאמץ אותה ותתמוך בה.

חמי דורון: אם אדם נוהג ברכב ובתא הנהג יש בקבוקי משקה או פחיות משקה אלכוהולי, יחול עליו הכלל כאילו הוא נהג בשכרות.

חמי דורון: בארצות-הברית אסור לנסוע עם בירה בתוך הרכב, ומי שנוסע כשיש בירה בתוך הרכב משלם קנס אדיר, לרבות שלילת רשיון.

חמי דורון: לכן הגשתי הצעת חוק כזאת, ואני מקווה שהיא תאושר ותיתמך על-ידי הממשלה.

חמי דורון: צריך להבין דבר אחד: אנו מתייחסים לתאונות הדרכים במידה רבה כמו למזג האוויר – אנו מדברים הרבה על תאונות הדרכים, אנו לא נלחמים באמת ובתמים בתאונות הדרכים.

חמי דורון: אדוני השר, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא אכן הצעת חוק בכיוון הנכון, אך צריך להחמיר בנושאים האלה.

חמי דורון: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני תומך בהצעת החוק ומקווה שמי שאמון על מימוש החוק, יהיה לו גם שיקול דעת שלא להשתמש יתר על המידה, וזו הרי אחת הבעיות.

איתן כבל: אתה לא יכול לכתוב שיקול דעת, לקבוע פרמטרים לשיקול דעת בתוך חוק.

איתן כבל: כולנו מקווים שכך יהיה.

איתן כבל: נכון הוא שהצעת החוק הזאת היא חלק מפאזל של מאבק בתאונות הדרכים, שהפך להיות אולי המלחמה הקשה ביותר שיש לפתחנו.

איתן כבל: אני רוצה לפנות אליך, אדוני השר, לנצל את ההזדמנות הזאת ולהעלות בפניך שתי נקודות שאחת יותר בעייתית מרעותה, ולא צריך לזה תקציבים ולא צריך בשביל זה שום דבר.

איתן כבל: אני מבקש, אדוני, אם יוכל להקשיב לי, אני רוצה שתדע לך, אני מניח שחברי, חבר הכנסת אריאל, מכיר את זה מקרוב, יצא לי לא אחת לשרת בשטחים.

איתן כבל: אני רוצה לומר לך, אני לא מציע לאף אחד להיתקל באוטובוס שנוסע בכבישים בעיקר בלילה ביהודה ובשומרון.

איתן כבל: אני מנצל את ההזדמנות הזאת כי הבטחתי לחברי שבהזדמנות הראשונה – ואני מודה שלא עשיתי את זה עד היום - שיתאפשר לי, אני אעלה את העניין הזה בפני מי שאכן אחראי לו.

איתן כבל: זה פשוט מטורף.

איתן כבל: אני מבין את זה, יכול להיות שהחשש, הלחץ, אלף ואחת סיבות יכולות לגרום להם לנסוע במהירות מטורפת, וכשקו לבן הוא, למשל, רק עניין של המלצה.

איתן כבל: אני אומר את זה מניסיון לא של פעם אחת ולא פעמיים, ולא אחת באמצע סיור עמדנו עם הטלפון להתקשר, ואתה מכיר את זה, אומרים: עזוב, הוא כבר נסע.

אורי אריאל: זה בגלל הסיורים.

אורי אריאל: החיילים לוחצים עליהם לנסוע מהר.

איתן כבל: אני לא מדבר על סיורים עם ליוויים, אני מדבר אתך, למשל, בגזרת יקיר, בכל האזור ההוא שבו האוטובוסים נוסעים חופשי על הצירים.

איתן כבל: אני אומר לך, אדוני השר, זאת פשוט סכנת נפשות מן המדרגה העליונה.

איתן כבל: זה פשוט מפחיד.

איתן כבל: דבר נוסף שעלה לא פעם, זה הסימונים על הכבישים.

איתן כבל: בשביל זה לא צריך סעיפים תקציביים.

איתן כבל: אדוני השר, אני לא יודע אם יצא לך לנהוג לאחרונה בעצמך, אבל אני אומר לך שאין כמעט נהג שלא מתבלבל - מתכוון לנתיב מסוים, ומוצא את עצמו בנתיב אחר.

איתן כבל: אני לא מדבר על השילוט, אלא על הסימון במקומות שעובדים בהם.

איתן כבל: הגיעו לירח, כבר נחתו על המאדים, אבל צבע מתאים שיצבע את הסימונים הקודמים עדיין לא הצליחו למצוא.

איתן כבל: אני לא יודע כמה תאונות או כמעט תאונות היו רק בגלל הסימונים על הכבישים.

איתן כבל: אני מציע לך לבקש לנהוג במקומות שעובדים בהם.

איתן כבל: כל יום אנחנו מוצאים את עצמנו בסכנת נפשות בכבישים.

איתן כבל: לא מדובר בתקציבים או בכסף, אלא בטיפול נאות.

איתן כבל: תודה.

מיכאל נודלמן: על שתי הצעות החוק ישיב שר התחבורה מאיר שטרית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מודה לחברי הכנסת שהשתתפו בדיון.

מאיר שטרית: ההשתתפות הערה בדיון של חברי הכנסת מחזקת את ידי בקידום הנושאים הקשורים למלחמה בתאונות הדרכים, ואני מאוד מודה לכם על כך.

מאיר שטרית: הכוונה היא באמת להילחם בתאונות הדרכים.

מאיר שטרית: אני רוצה להתייחס לנקודות אחדות שהחברים העלו.

מאיר שטרית: לגבי שיקול הדעת.

מאיר שטרית: חבר הכנסת כבל, פה באמת לא ניתן שיקול דעת, כי העבירות נקבעות חד-משמעית.

מאיר שטרית: אם אתה נוסע כאשר רמת האלכוהול בדם שלך היא מעל הרמה המותרת, הלך לך האוטו.

מאיר שטרית: אם אתה נוסע מסומם, הלך לך האוטו.

מאיר שטרית: אם אתה נוסע בלי רשיון, אין מקום לשיקול דעת.

מאיר שטרית: העבירות הן חד-משמעיות ואין לשוטר שיקול דעת.

מאיר שטרית: הוא לא יכול להחליט אם יש לו רשיון או אין לו רשיון - או שיש לו או שאין לו.

מאיר שטרית: כאשר הפעילו את החוק הזה בקליפורניה, הורידו את מספר תאונות הדרכים ב-50%.

מאיר שטרית: ארצות-הברית הלכה לטיפול קיצוני ביותר, חבר הכנסת דורון, ואני בעד החמרת הענישה, אף שאני אישית עוד לא הגעתי לנקודה ההיא.

מאיר שטרית: ב-40 מדינות בארצות-הברית עבר חוק שאומר, שאם אדם נוסע שיכור או מסומם, כאשר ההגדרה של שיכור על-פי החוק האמריקני היא שיש לאותו אדם אלכוהול בדם מעל הרמה המותרת, והוא עושה תאונה והורג אדם, הוא נשפט לא על תאונה אלא על הריגה מדרגה ראשונה, ואז העונש שלו הוא 25 שנות מאסר.

מאיר שטרית: אני יכול להעיד בפני הכנסת, כשר המשפטים שטיפל בבקשות חנינה לתנועה, שראיתי מהי הענישה שבתי-המשפט מטילים על אנשים שנהגו בלי רשיון והרגו בני-אדם.

מאיר שטרית: הם קיבלו שנה, שנה וחצי מאסר.

מאיר שטרית: זה איום ונורא, אם מסתכלים על משפחתו של הקורבן שנהרסה.

מאיר שטרית: כולם ביקשו חנינות, אבל אף אחד לא קיבל.

מאיר שטרית: בארצות-הברית עבר חוק ב-40 מדינות, שאדם שנסע שיכור והרג בן-אדם, נשפט על הריגה ולא על תאונה.

מאיר שטרית: העונש על כך הוא 25 שנות מאסר.

מאיר שטרית: חבר הכנסת זאב, יש הסכם הסגרה בין ישראל לארצות-הברית, אבל כדי שתהיה הסגרה, שתי המדינות צריכות להסכים לכך.

מאיר שטרית: האיש הרלוונטי שעליו מדובר צריך לקבל את הסכמת התביעה האמריקנית במדינה שבה הוא נשפט להיות מוסגר לישראל, ואם הוא מקבל את ההסכמה, המשרד לביטחון פנים בארץ צריך לאשר את זה, ואחר כך שר המשפטים צריך לחתום באופן אישי על הסכמת ההסגרה, שהאיש יעבור לרצות את עונשו בארץ.

מאיר שטרית: אם אין הסכמה של המדינה שבה הוא נמצא, זה לא יכול להתקיים בכלל.

מאיר שטרית: זה המצב הנוכחי, וכדאי לטפל בו.

מאיר שטרית: הכתובת הנכונה לעניין היא המחלקה הבין-לאומית במשרד המשפטים, שמטפלת בהסכמי הסגרה ופונה למדינות לברר את גורלו.

נסים זאב: השאלה שלי היא אם יש הסכם הסגרה.

מאיר שטרית: הסכם הסגרה הוא לגבי הסגרת עבריינים.

מאיר שטרית: הממשלה יכולה לדרוש להסגיר עבריין שעשה עבירה בארצות-הברית.

נסים זאב: יש הסכם לגבי ריצוי העונש.

מאיר שטרית: זה מה שאני אומר לך.

מאיר שטרית: זה לא הסכם הסגרה.

מאיר שטרית: ההסכם שאתה מדבר עליו הוא הסכם ריצוי עונש.

מאיר שטרית: התנאי לקיומו הוא, שהמדינה שבה האיש אסיר צריכה להסכים להעביר אותו.

מאיר שטרית: אם היא לא מסכימה לכך, אי-אפשר להסגיר את האסיר.

מאיר שטרית: יש מדינות שלא מסכימות לשחרר.

מאיר שטרית: אחרת, מה הבעיה להביא את פולארד לארץ.

נסים זאב: אבל אם יש הסכם לגבי ריצוי עונש, אז מה הבעיה.

מאיר שטרית: מדובר על כך שזה מותנה בהסכמת המדינה.

נסים זאב: האם אי-אפשר לעשות מהלך כזה מצד משרד המשפטים?

מאיר שטרית: מהלך חד-צדדי?

נסים זאב: כן.

נסים זאב: לבקש מהלך חד-צדדי.

נסים זאב: שאנחנו נהיה היוזמים.

מאיר שטרית: לבקש אפשר.

מאיר שטרית: הכתובת הנכונה לעניין הזה היא המחלקה הבין-לאומית במשרד המשפטים.

מאיר שטרית: אני מציע שתפנה אליהם כחבר כנסת.

מאיר שטרית: הם יכולים לפנות לתביעה האמריקנית באותה מדינה ולבקש את הסגרתו של האיש.

מאיר שטרית: העלו פה את הצורך בטיפול בתשתיות ובגורמים אחרים המעורבים בתאונות הדרכים.

מאיר שטרית: בשבוע שעבר הוצאתי מינוי ליעקב שיינין, לעמוד בראש ועדה שאמורה להגיש לי המלצות לתוכנית לאומית למלחמה בתאונות הדרכים עד תחילת מאי 2005.

מאיר שטרית: הכוונה שלי היא לקבל את התוכנית הזאת, לאשר אותה ולהביא אותה לממשלה לדיון ולהחלטה, כדי לחייב את הממשלה לפעול לאורך טווח של זמן בצורה רצינית, להקצות את תשומת הלב, את המשאבים ואת הזמן הדרוש כדי לטפל בכל המרכיבים של תאונות הדרכים - תשתיות, הסברה, אכיפה, חינוך וכו'.

מאיר שטרית: זו תהיה תוכנית של ראיית הבעיה במקרו, לכמה שנים קדימה, כדי שלא כל חצי שנה או שנה יחליפו כיוון.

מאיר שטרית: אני מקווה שנצליח לעשות את הדיון הזה בממשלה לפני התקציב של השנה הבאה, כדי לתת לו ביטוי בתקציב של השנה הבאה ולהביא להורדה דרסטית של הקטל האיום הזה בכבישים.

מאיר שטרית: אני מתכוון בתוכנית הלאומית הזאת לנקוב במספר קונקרטי באחוזים, שבו נתחייב להוריד את אחוזי תאונות הדרכים בתוך זמן מסוים, ונוכל לבדוק את עצמנו אם אנחנו מצליחים או לא מצליחים.

מאיר שטרית: אני לא רוצה להגדיר זאת במונחים כלליים ולבדוק רק תשואות.

מאיר שטרית: אני רוצה להגדיר זאת במונחים של תפוקות, בכמה אחוזים ירדו תאונות הדרכים בכל שנה.

מאיר שטרית: זו המטרה.

מאיר שטרית: זו הצלת נפשות ממש.

מאיר שטרית: בכל שנה נהרגים למעלה מ-500 איש בישראל, ונפצעים אלפים.

מאיר שטרית: מאז קום המדינה ועד היום נהרגו בכבישים בישראל יותר אנשים מאשר בכל המלחמות ופעולות התגמול והטרור ביחד.

מאיר שטרית: זה דבר בלתי נסבל.

מאיר שטרית: זו אינה מכת טבע.

מאיר שטרית: אני מאמין שאפשר להוריד את מספר ההרוגים.

מאיר שטרית: אם ירצה השם, נוכיח שאפשר להוריד אותו, אפילו עד תום הקדנציה הזאת.

מאיר שטרית: נראה שינוי משמעותי בטיפול בו.

מאיר שטרית: החוק הזה הוא אבן אחת בדרך הזאת.

מאיר שטרית: חברים, אני מודה לכם על התמיכה.

מאיר שטרית: אני מקווה שהתמיכה הקולוסלית הזאת תהיה גם בהמשך הדרך בעתיד, בנושאים הבאים שנביא לכנסת.

מאיר שטרית: אני מבקש מהכנסת לאשר את שני החוקים ולהעביר אותם לוועדת הכלכלה להכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

איתן כבל: אדוני השר, לא צריך את דוח ועדת-שיינין כדי שישפרו את הסימונים בכבישים.

מאיר שטרית: אני לא רק שמעתי, אלא גם הקשבתי.

מאיר שטרית: הבעיה מוכרת לי.

מאיר שטרית: מסתבר שהצבע השחור, שבו מוחקים, אינו מוחק מספיק טוב.

מאיר שטרית: אני אבקש שיביאו מחיקון נורמלי.

מאיר שטרית: נחפש מחיקון יותר רטוב.

חמי דורון: הבעיה היא עם הרשויות.

חמי דורון: יש כמה סוגים.

חמי דורון: הכול עניין של מחיר.

חמי דורון: הרשויות משתמשות בצבע כושל, וככה זה בא לידי ביטוי במעברי חצייה ברשויות מקומיות.

מאיר שטרית: יש תקן לגבי הצבע, ומי שמשתמש בניגוד לתקן, עובר על החוק.

מאיר שטרית: אני אבדוק את העניין הזה.

מיכאל נודלמן: תם הדיון על שני החוקים האלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להצביע עכשיו על כל חוק בנפרד.

מיכאל נודלמן: אנחנו נצביע עכשיו על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 65), התשס"ה–2004.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 65), התשס"ה–2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מיכאל נודלמן: 16 בעד, אין נגד ואחד נמנע.

מיכאל נודלמן: אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 65) עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לדיון בוועדת הכלכלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק ספנות חופית (היתר לכלי שיט זר), התשס"ה–2004.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק ספנות חופית (היתר לכלי שיט זר), התשס"ה–2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מיכאל נודלמן: בעד - 16, אין נגד ואין נמנעים.

מיכאל נודלמן: החוק עבר בקריאה ראשונה, ויועבר לדיון בוועדת כלכלה.

מיכאל נודלמן: אדוני סגן המזכיר, בבקשה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות היושב-ראש, אני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בנושא זכייתם של מדענים ישראלים בפרס נובל לכימיה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תפקוד חסר של מכוני הרדיותרפיה

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

מיכאל נודלמן: ההצעה הראשונה היא הצעה לסדר-היום מס' 5189:

מיכאל נודלמן: תפקוד חסר של מכוני הרדיותרפיה, מאת חבר הכנסת שאול יהלום.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מעלים ביום הבריאות בכנסת שלוש הצעות לסדר-היום שקשורות בנושאי הבריאות, וזאת מתוך דאגה עמוקה למערכת הבריאות הציבורית במדינת ישראל, שהולכת ונפגעת, הולכת ונחנקת, מאבדת מכוחה; יותר ויותר אנשים אינם מוצאים את מקומם במערכת הבריאות הציבורית.

שאול יהלום: לפי מחקר שנערך על-ידי ההסתדרות הרפואית בישראל, 30% מאזרחי מדינת ישראל מבטחים את עצמם בביטוח רפואי פרטי, כי הם אינם סומכים על הביטוח של קופת-החולים, לרבות הביטוח המשלים.

שאול יהלום: לעומת זאת, 20% מהעשירונים הנמוכים אינם מסוגלים לקבל את מה שהרופא רושם להם מתוך סל התרופות, כי אין להם כסף עבור דמי ההשתתפות.

שאול יהלום: אני אקדיש את הדקות הספורות שנותרו לי לנושא אחד, מכוני הרדיותרפיה.

שאול יהלום: חולי הסרטן במדינת ישראל, שמספרם מוערך ב-25,000-30,000, יכולים להירפא על-ידי שני מסלולים: המסלול הכימותרפי - הכנסת חומר לגוף כדי לרפא את המחלה; המסלול השני הוא רדיותרפיה, שבאה לרפא ולחסל את הגידול הממאיר.

שאול יהלום: הרדיותרפיה התקדמה מאוד בשנים האחרונות, בייחוד בעשור האחרון, והיום הריפוי נעשה ברמה גבוהה.

שאול יהלום: מצד אחד התועלת היא מרובה, ומצד שני יש סכנה רבה שכל טעות בהקרנה תפגע באיברים בריאים.

שאול יהלום: לכן, חשוב מאוד שתהיה מומחיות בנושא הזה, שמצד אחד תרפא ומצד שני לא תביא את החולה לחדר מיון מפני שאיברים אחרים בריאים נהרסו.

שאול יהלום: אחרי דיונים רבים בכנסת ובוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, הגענו למסקנה שמדינת ישראל אינה נותנת לריפוי באמצעות רדיותרפיה את התקציב הראוי.

שאול יהלום: כל המומחים האונקולוגים הפועלים בתחום הזה, טוענים כי התקציב המועט הניתן למכוני הרדיותרפיה יביא לקריסת הטיפול הרדיותרפי-הקרינתי בתוך זמן קצר.

שאול יהלום: נוכח הדברים האלה הוקמה ועדה מיוחדת בראשות ד"ר עומר אנקול, שהגיש את מסקנות הוועדה במאי 2003.

שאול יהלום: מאז לא נעשה דבר לשיפור הנושא.

שאול יהלום: אני אדבר על הדברים שצריכים לשפר, לפי חוות הדעת של גדולי האונקולוגים העוסקים בתחום.

שאול יהלום: את הקרינה יוצרים בסיוע מכשיר ההקרנה, הנקרא מאיץ.

שאול יהלום: לפי התקנים הבין-לאומיים, למספר החולים במדינת ישראל יש צורך ב-32 מאיצים, ויש רק 18 כאלה.

שאול יהלום: הדבר מביא לכך ש-20% מהחולים אינם מקבלים טיפול.

שאול יהלום: ועדת-אנקול המליצה להוסיף תשעה מאיצים, שמונה חדשים ואחד שיחליף ישן.

שאול יהלום: שום דבר לא תוקצב מאז.

שאול יהלום: היחידה לרדיותרפיה כוללת פיזיקאי רפואי ופיזיקאי העוסק בתכנון ובטיפול, שנקרא דוזימטריסט, וטכנאי נוסף לקרינה ולריפוי.

שאול יהלום: משרד הבריאות לא הגדיר עד היום את היחידות, את הצרכים ואת התקנים לרדיותרפיה.

שאול יהלום: לכן נוצר מצב של ויכוח על התקנים בכל ששת המרכזים, שהצלחתו תלויה במידה שבה ראש המחלקה האונקולוגית רגיש וחזק אל מול מנהל בית-החולים; ולא בתקינה, שהיא התקינה הקבועה שצריכה להיות.

שאול יהלום: המומחים דורשים שיגדירו את היחידות במכונים, כמה ציוד צריך להיות וכמה כוח-אדם.

שאול יהלום: בנוגע לרופאים, עדיין לא הוגדר המקצוע.

שאול יהלום: לפי דרישת המומחים, המקצוע צריך להיות מוגדר כאונקולוג קרינתי.

שאול יהלום: עד לרגע זה הוא לא הוגדר, אף שמשרד הבריאות התבקש לעשות זאת.

שאול יהלום: יש בסך הכול 15 רופאים מומחים שמטפלים בתחום.

שאול יהלום: אלה 15 רופאים שמטפלים ב-10,000 חולים בערך, שזה שיעור הנמוך ב-20% מהשיעור שצריך להיות.

שאול יהלום: אנחנו מקבלים שרופא אחד מטפל ב-670 חולים.

שאול יהלום: אין שום רופא שיכול לטפל ביעילות ב-670 חולים.

שאול יהלום: לכן, עורכי הדוח מבקשים להוסיף 25 רופאים.

שאול יהלום: כך שרופא יטפל ב-325 חולים, ועדיין מדובר בעומס רב שלא מקובל בעולם.

שאול יהלום: אבל, זה יותר סביר.

שאול יהלום: דבר לא נעשה עד לרגע זה.

שאול יהלום: הפיזיקאים צריכים להיות מוגדרים.

שאול יהלום: המקצוע פיזיקה רפואית לא מוגדר בישראל, ולכן כל פיזיקאי בוגר אוניברסיטה, ללא הכשרה מיוחדת, מתקבל.

שאול יהלום: התוצאה היא שאין טיפול של מומחיות בעניין.

שאול יהלום: אומנם יש פיזיקאים מחוץ-לארץ שעלו למדינת ישראל, ול-12 מהם יש תואר דוקטור, לתשעה תואר .M.A ולשמונה תואר .B.A.

שאול יהלום: זה בסדר, אבל התחלופה שלהם כבר איננה במדינה.

שאול יהלום: בנוסף, הוועדה המליצה על 48 תקנים, חסרים 13.

שאול יהלום: אין הגדרה – אין מספיק פיזיקאים.

שאול יהלום: טכנאים שעובדים שם - שוב, המקצוע טכנאי קרינה לריפוי לא הוגדר על-ידי משרד הבריאות.

שאול יהלום: הוועדה המליצה על הוספת 30 טכנאים ועל קורסים להסבה מקצועית.

שאול יהלום: שני הדברים לא נעשו.

שאול יהלום: כאשר בדקו את הכול הגיעו למסקנה שייקח לתוכנית חמש שנים כדי לשפר את המכונים, והיא צריכה להינתן בתקצוב של כ-30 מיליון שקלים לשנה, כדי להביא אחרי חמש שנים את המכונים למצב שיהיו ראויים לשמם, ואכן נוכל להתגאות ברפואה מודרנית מצד אחד, ומצד שני תהיה יכולת לרפא את חולי הסרטן שמוגדרים כאלה שהקרינה מתאימה להם.

שאול יהלום: אבל, כידוע לכולם, בתקציב לשנה הבאה, למרות ההבטחות שניתנו כאן בכנסת על-ידי מנכ"ל משרד הבריאות, כשנבנתה תוכנית אב שבין 120 מיליון לבין 150 מיליון למשך חמש שנים, שאכן תוכנית האב תיושם – תוכנית האב אינה מיושמת, וכפי הידוע לנו לא תוקצב הסכום הדרוש, 30 מיליון שקלים, לשנה הבאה.

שאול יהלום: על כך דנים כל מומחי האונקולוגיה.

שאול יהלום: הם דנים ופונים למנכ"ל משרד הבריאות, לאנשי האוצר, ותשובה אין.

שאול יהלום: מכאן אני אומר, בשם הכנסת, בשם האינפורמציה ובשם חברי מועצת האונקולוגיה, שמכתביהם נמצאים לפני, שאם אנחנו מסתכלים על אותם חולים במחלה חשוכת המרפא, שאפשר לרפא, ויש לנו אפשרות לעשות זאת, הרי שהציווי של נתינת החיים לחולים אלה, הציווי היהודי "וחי בהם", הוא הציווי שצריך להוביל את מערכת התקציב של מדינת ישראל.

שאול יהלום: אני קורא לוועדת הכספים, אני קורא לכל הבית הזה שעומד לדון בתקציב 2005, אם וכאשר הוא יובא לכנסת, לא להרפות מהנושא, יחד עם שאר הנושאים הקשורים במערכת הבריאות החנוקה, הנמצאת במצב קשה, לטפל גם במכונים לרדיותרפיה, כדי שנוכל לתת את הטיפול הראוי לחולים הקשים הזקוקים לטיפול זה.

שאול יהלום: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, תשובה והצבעה על ההצעות לסדר-היום יהיו ביום רביעי.

מיכאל נודלמן: בכל ההצעות לסדר-היום לא יהיו היום תשובות והצבעות.

מיכאל נודלמן: שחיקת סל הבריאות

מיכאל נודלמן: ההצעה הבאה לסדר-היום, מס' 5201: שחיקת סל הבריאות, מאת חבר הכנסת חיים אורון.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת שאול יהלום בחר, במסגרת יום הבריאות שמתקיים היום בכנסת, להציג קטע מסוים, ואני מאוד מזדהה עם התיאור של המקרה הספציפי הזה של רדיותרפיה, גם כשזה מתחבר אל מכלול רחב יותר.

חיים אורון: בחרתי לדבר על המכלול, כאשר בפנים נמצא נושא הרדיותרפיה, ולמשל נושא הפגיות, המצב בתחום זה, שאני אעלה מחר בהצעת תיקון לחוק, שיבטיח מימון מתאים לפגיות; וגם הנושא שהכנסת עוסקת בו ללא הפסקה בכל מיני מסגרות, וגם היום, בדיון ממושך שהתקיים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות - סל התרופות; ועוד ועוד נושאים.

חיים אורון: אני רוצה לטעון את הטענה, אדוני השר, שמה שקורה היום במערכת הבריאות הוא מהפכה שיש מי שמתכנן אותה, יש מי שרוצה שהיא תתרחש כך ויש מי שהרבה הרבה פחות מזועזע מתוצאותיה.

חיים אורון: בפני ועדת העבודה והרווחה והלובי לרפואה הציבורית הונח לפני כמה שעות, על-ידי הר"י, ההסתדרות הרפואית, סקר שמדבר על עמדת הציבור כלפי מערכת הבריאות הציבורית בישראל, והסקר הזה מאוד מאוד קשה, אדוני היושב-ראש.

חיים אורון: הוא אומר, שאחוזים הולכים וגדלים בציבור הישראלי אינם סומכים על מערכת הבריאות, והם מבטאים את חוסר הביטחון שיש להם כלפי המערכת בשתי צורות: מי שיכול מבטיח את עצמו בדרכים אחרות – בביטוח משלים אחד, ומשלים מושלם, ומושלם על מושלם על מושלם, ויש סט שלם, ויש הרבה משפחות, ויש על כך נתונים – אין לי זמן לפרט את כולם - שיש להן יותר מאשר ביטוח אחד, ולא הזכרתי ביטוח סיעודי, שמקיף למעלה מ-3 מיליוני תושבי מדינת ישראל; ויש חלק אחר, שמבטא את האי-יכולת שלו לסמוך על המערכת הזאת בדרך של הצבעה ברגליים.

חיים אורון: דרך אגב, זה דוח נוסף על דוחות קודמים שיצאו על-ידי מכון ברוקדייל ואחרים בעבר, אבל בכל פעם הבעיה יותר חריפה ומועצמת.

חיים אורון: על-פי הדוח הזה, 20% מהציבור נאלצו לוותר או לצמצם את השימוש בשירותים הרפואיים בשנה האחרונה.

חיים אורון: 20% - אחד מכל חמישה.

חיים אורון: 19% מהציבור נאלצו לוותר על רכישת תרופות במרשם; לא שמישהו הלך לבקש לעצמו איזו תרופה, כי הוא שמע בפרסומת ברדיו שיש תרופה חדשה, והוא רוצה אותה, אלא רופא נתן לו מרשם, והוא לא הלך לממש את המרשם, כי אין לו כסף לשלם על התרופות.

חיים אורון: רופא שלח אותו לרופא מומחה – זה 15%, זאת אומרת, כל חולה שישי – תחשבו על זה – רופא המשפחה אמר לו שילך לרופא עיניים, לרופא אוזניים, אני לא יודע לאיזה רופא, והוא לא מגיע לרופא מומחה, משום שאין לו כסף לשלם לרופא.

חיים אורון: זה כאילו שהוא הפסיק את הטיפול.

חיים אורון: זו המשמעות של העניין.

חיים אורון: עסקנו הרבה בשבועות האחרונים בעוני בקרב הילדים.

חיים אורון: 10% מההורים אומרים – צא ולמד, אדוני היושב-ראש, כמה לא אומרים – שהם מנעו מהילדים שלהם תרופות וביקור אצל רופא, כי לא היה להם כסף.

חיים אורון: הם מודים.

חיים אורון: הם אומרים.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, זאת לא היתה התמונה.

שאול יהלום: צריך להדגיש שזה לא רופא פרטי.

חיים אורון: זה בתוך הרפואה הציבורית, זה לא שמישהו הלך לרופא ספציאליסט, שמשלמים עליו אני לא יודע כמה כסף.

חיים אורון: יש ויכוח.

חיים אורון: בשנה הבאה ימלאו עשר שנים לחוק הבריאות.

חיים אורון: רוב החומר שאני מכיר בנושא הזה, אני לא רוצה להגיד כולו, לפי דעתי רובו הגדול, מסמן את חוק הבריאות כנקודת מפנה חיובית בהתפתחותה של הרפואה הציבורית בארץ.

חיים אורון: אני אומר, כמי שעמד ליד ערש החוק הזה, מכמה וכמה היבטים, שזאת היתה נקודת מפנה הכרחית, אחרת היתה קורסת המערכת כולה.

חיים אורון: אבל, ראה זה פלא, סקר דומה שנעשה אז על-ידי מכון ברוקדייל, שעוסק בתחום הזה, מה הוא הראה?

חיים אורון: הוא הראה שב-1995, לפני החוק, היתה רמת שביעות רצון מסוימת, על-פי המדד הזה, של 75%-80%, היא קפצה ל-90%-95% שנתיים אחרי קבלת החוק, ב-1997, וירדה ב-2001 מתחת ל-80%, לשיעורים שהיו לפני החוק.

חיים אורון: ואני אומר לכם, שאם תכניסו את הסקר הזה לגרפים האלה, תקבלו תוצאות עוד הרבה יותר קשות, כי הסקר נגמר ב-2001, וזה מדבר על 2004.

חיים אורון: האם זה מקרה?

חיים אורון: זה לא מקרה.

חיים אורון: איך אני יודע שזה לא מקרה?

חיים אורון: קודם כול, דיברנו על זה פה כל הזמן, אמרנו שזה מה שיקרה.

חיים אורון: זה גם לא מקרה, ולא יעזור שום דבר, השר שרנסקי, כי יש רוב בממשלה שבמעשה או במחדל מקבל את התמונה הזאת ופועל על-פיה.

חיים אורון: איך הוא פועל על-פיה?

חיים אורון: משנה לשנה שוחקים את סל הבריאות.

חיים אורון: משנה לשנה לא מגדילים את סל הבריאות, לא על-פי הגידול הטבעי, לא על-פי הזדקנות האוכלוסייה.

חיים אורון: מעמיסים על הציבור אחוזים יותר גדולים מההוצאה הפרטית, והציבור לא עומד בזה.

חיים אורון: כאשר חוקקו את החוק השתתף הציבור בפחות מרבע, ב-24 אגורות מכל שקל מכסף פרטי.

חיים אורון: אגב, הרוב הלך למשקפיים, לרפואת שיניים, לטיפולים שלא היו בסל, או אם מישהו רצה מאוד כל מיני טיפולים שלא צריכים להיות בסל, ניתוחים קוסמטיים או ניתוחים מיוחדים.

חיים אורון: היום אנחנו כבר נמצאים ב-32%-33%.

חיים אורון: על כל שקל שאתה משלם מס בריאות, בממוצע, כמובן, אתה משלם 33 אגורות במקום אחר, ומי שאין לו, לא משלם.

חיים אורון: כשחוקקו את החוק, אדוני השר, היו כאלה שאמרו שהם רוצים את זה כך, שהם רוצים את הפרופורציה הזאת, זאת הפרופורציה הנכונה.

חיים אורון: אז הציבור החליט בעצמו על מה הוא מוציא את הכסף.

חיים אורון: האם אתם זוכרים את הדיבורים על כך שהיה לנו מלאי תרופות בבית, שהיו מספרים שלישראלי יש בנק תרופות בבית, הוא אוסף תרופות.

חיים אורון: אלה שלא לוקחים את התרופות הם אנשים שהרופא אמר להם לקחת תרופות.

חיים אורון: הוא לא ויתר על הבנק, הוא ויתר על הקרן, על השקל הראשון שלו כשמדובר בתרופות.

חיים אורון: מה קורה?

חיים אורון: קודם כול, אדוני השר, זה לא צודק, וזה גם לא הוגן כלפי אותו ציבור: אלה משפחות מרובות ילדים, אלה עולים חדשים, זו האוכלוסייה הערבית, אלה שהכי צריכים את זה.

חיים אורון: שנית, זה בניגוד לחוק.

חיים אורון: אמרתי בדיון קודם, ואני אומר את זה על-פי כתובתך, כי המקום בחוק הישראלי שמופיע בו משפט מהמניפסט הקומוניסטי זה בחוק הבריאות:

חיים אורון: כל אחד על-פי יכולתו, כל אחד על-פי צרכיו.

חיים אורון: המשפט הזה מופיע בחוק הזה, כי לא היתה הגישה הזאת שאתה תיתן כמה שאתה יכול ותקבל על-פי מה שאתה צריך.

חיים אורון: אתה מרוויח הרבה – תשלם יותר, אתה מרוויח מעט – תשלם מעט, אבל אתה ובני-משפחתך מקבלים את מה שקבענו כסל.

חיים אורון: זה נשחק.

חיים אורון: זה כבר לא שם, וזה גם לא על-פי החוק.

חיים אורון: אבל זה גם מטומטם.

חיים אורון: למה זה מטומטם חוץ מזה שזה לא מוסרי?

חיים אורון: כי בכל הארצות, ויש על זה נתונים מכל העולם, ברגע שרמת האי-שוויון בבריאות הולכת ועולה, סך כל ההוצאה הולך ועולה.

חיים אורון: כך זה באמריקה וכך זה בארצות במערב-אירופה שבהן יש רפואה ציבורית חלשה, ההוצאה הלאומית בסך הכול הולכת וגדלה.

חיים אורון: נכון, לא מתקציב המדינה – מי שיש לו, משלם הרבה, מי שאין לו, משלם מעט או לא משלם בכלל, אבל סך כל ההוצאה הולכת וגדלה.

חיים אורון: מה קורה אצלנו?

חיים אורון: אותו ילד שלא קיבל חיסון בטיפת-חלב, כי בטיפת-חלב לא היתה אחות, מה שרוצים עכשיו להעביר, או לא היה מי שיבדוק לו את השיניים בבית-הספר, מגיע אחר כך למערכת הבריאות ומשלם פי-ארבעה או פי-עשרה ופי-מאה, כי הרפואה המונעת היא הכי זולה.

חיים אורון: כמו שסיפר קודם חבר הכנסת יהלום על הרדיותרפיה, זה גם לא יעיל, החיסכון הזה לא יעיל, מכל הכיוונים הללו אתה יכול לנאום עוד נאום ועוד נאום, ולהגיד: אלוהים אדירים.

חיים אורון: אני רוצה לסיים בנקודה אחת.

חיים אורון: אנחנו, אדוני היושב-ראש, נמצאים אולי ברגעים האחרונים שבהם אפשר עוד להציל את המערכת.

חיים אורון: בסך הכול יש מערכת של רפואה ציבורית בריאה בארץ, עם רמת רפואה מאוד גבוהה, עם ציבור רופאים מאוד מסור ומאוד מחויב, ואני מברך פה את ההסתדרות הרפואית, שרואה בנושא הזה חלק מהמאבק שלה, לא רק המאבק שבעיני הוא לגיטימי, אתה יודע, כשאיגוד מקצועי נאבק על זכויותיו, בעיני זה לגיטימי, אבל במקרה זה הם לא נאבקים רק כאיגוד מקצועי, הם גם נאבקים את המאבק הכולל, ומגיעות להם על כך כל הברכות.

חיים אורון: התשתית הזאת קיימת, מרכזים רפואיים לתפארת; לא פזורים נכון בכל הארץ, בנגב חסר ובגליל חסר, אבל אני עוזב את הנקודה הזאת.

חיים אורון: אפשר עוד להציל את זה, ואני לא יודע מה יהיה בעוד חמש שנים.

חיים אורון: בעוד חמש שנים או שזה יהיה אבוד, או שנצטרך לשלם פי כמה וכמה בשביל איכשהו לצאת מהבור שנוצר פה בשנים האחרונות באופן מכוון, ועל-פי מדיניות מטומטמת, ולחזור למסלול שהיינו בו ב-1996, 1997, 1998.

חיים אורון: אם היינו נמצאים שם, היו היום במערכת הבריאות עוד 2-3 מיליארדי שקלים, ועם 2-3 מיליארדי שקלים אפשר להמשיך לעשות מערכת בריאות מאוד-מאוד טובה.

חיים אורון: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: אמרתי שתשובה והצבעה בנושא הזה יהיו ביום רביעי.

מיכאל נודלמן: הקמת קופת-חולים חמישית

מיכאל נודלמן: הצעה לסדר-היום מס' 5254: הקמת קופת-חולים חמישית - מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי.

אהוד רצאבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת במליאה, האמת היא שבכל פעם מחדש אני משתאה כשאני עומד מול המליאה, והפעם נדמה לי שאנחנו שבעה, אין אפילו מניין.

אהוד רצאבי: אני מקווה שהנעדרים – אפרופו יום הבריאות – לא נעדרים בגלל העובדה שהם לא מרגישים טוב.

אהוד רצאבי: הנושא שאני רוצה לדבר עליו הוא הקמת קופת-חולים חמישית, שאותה מצאתי באותו חור שחור שנקרא "חוק ההסדרים".

אהוד רצאבי: אינני יודע אם הדבר הזה, שנקרא "קופת-חולים חמישית", כפי שהוגדר כעסק למטרת רווח, כקופת-חולים למטרת רווח, נעשה גם על דעתו של שר הבריאות וגם על דעתו של משרד הבריאות, או שמא זו אותה גחמה ידועה של משרד האוצר לשכלל את המשק ולהתיר תחרות חופשית ושוק חופשי, הכול מתוך ראייה שזה תמיד נכון.

אהוד רצאבי: ובכן, לא כל דבר הוא כסף.

אהוד רצאבי: בריאות זה בוודאי לא כסף.

אהוד רצאבי: אלא אדם בריא בוודאי צריך הרבה כסף.

אהוד רצאבי: האם הקמת קופת-חולים חמישית עלתה על סדר-היום שלנו מכיוון שארבע הקופות הקיימות מתפקדות כל כך טוב?

אהוד רצאבי: האם אנחנו מקבלים את מלוא השירותים, אפרופו נאומו של חבר הכנסת אורון קודם לכן, מסל הבריאות, עד כדי כך שאנחנו צריכים קופת-חולים חמישית שתהיה למטרת רווח?

אהוד רצאבי: מי יהיו הקליינטים של אותה קופת-חולים חמישית?

אילנה כהן: מי שיעשה ניתוחים פלסטיים.

אהוד רצאבי: גם, אף שאת זה אפשר לעשות גם במקומות פרטיים.

אהוד רצאבי: ברור לי דבר אחד, שזו לא תהיה תושבת אופקים, וודאי שהיא לא תהיה אותה אחת שעלתה לפני שנים ספורות מאתיופיה – פגשתי אחת כזאת אתמול עם משכורת של 3,000 שקלים – היא בוודאי לא תהיה אותה נוהגת 4 על 4, בג'יפ עירוני מרמת-השרון.

אהוד רצאבי: סליחה, היא כן תהיה זאת.

אהוד רצאבי: לזה כיוונתי.

אהוד רצאבי: אילנה כהן, בלבלת אותי עם הניתוחים.

אהוד רצאבי: היא בוודאי תהיה בהכרח זאת.

אהוד רצאבי: היא תהיה בהכרח זאת שתהיה מסוגלת לשלם לקופת-החולים, שמטרתה היא רווח, את השכר החודשי או את דמי המנוי החודשיים, שיהיו בוודאי יקרים לאין ערוך, כי הקופה הזאת צריכה להרוויח, היא צריכה לדווח לבעלי המניות שלה, והמנכ"ל צריך לדווח ויושב-ראש הדירקטוריון - לבעלי המניות: רבותי, עשינו כל מאמץ כדי להרוויח.

אהוד רצאבי: איזו אוכלוסייה הם ייקחו?

אהוד רצאבי: הם ייקחו את העשירים ואת העשירות, הם ייקחו בוודאי את הצעירים, כי הצעירים חולים פחות בינתיים.

אהוד רצאבי: מי יישאר בתור קליינטורה של ארבע הקופות האחרות?

אהוד רצאבי: מטבע העניין, וכמשלים למה שאמרתי קודם לכן, אדוני היושב-ראש, יישארו כל אותם מוגבלים, כל אותם מעוטי הכנסה, כל מי שהגיעו לגיל מבוגר ואינם מסוגלים לגמור את החודש, מכיוון שהם נשענים על קצבאות שונות ומשונות.

אהוד רצאבי: הם בדרך כלל אלה שחולים יותר - - -

אילנה כהן: הם גם לא מסוגלים לעשות ביטוח משלים.

אילנה כהן: אלה העניים.

אהוד רצאבי: מכאן נוצר מצב שלמעשה מצבן הכלכלי של ארבע הקופות, שגם כך לא נותנות לנו שירות מלא, ילך ויורע עוד יותר.

אהוד רצאבי: זאת אומרת שיש כאן איזה רעיון שאני לא יודע איך לקרוא לו, מטומטם, אווילי, טיפשי, של מישהו שלא חשב עד הסוף, או אולי מישהו שחשב על מטרה מאוד-מאוד מסוימת, שלי היא לא ברורה לחלוטין.

אהוד רצאבי: רבותי, קופת-חולים חמישית, שתעבוד למטרות רווח, תרוקן מתוכנו את כל מה שנקרא חוק ביטוח בריאות, תרוקן את סל הבריאות מתוכנו, היא תהיה קופת-חולים לעשירים, שגם כך יכולים לקנות שירותי בריאות בכספם, שגם כך יש להם.

אהוד רצאבי: היא בוודאי לא תיתן שירות ל"עמך", ולזה אנחנו מצווים.

אהוד רצאבי: אנחנו, כחברי הכנסת, חייבים לשים לאל את כוונתו של משרד האוצר ואת כוונת הממשלה, שאישרה צעד אווילי זה, להקים קופת-חולים חמישית, ומן הראוי שהנושא הזה ירד מסדר-יומה של הכנסת.

אהוד רצאבי: אם חס ושלום, עקב קוניונקטורות פוליטיות עכשוויות, חוק ההסדרים יעבור בזמן כלשהו, אני אבקש ואדרוש לפצל את הסעיף הטיפשי הזה מחוק ההסדרים, כדי שלפחות נוכל לדון בו בכובד ראש בוועדת הבריאות, בראשותו של חבר הכנסת יהלום.

אהוד רצאבי: כדבר משלים שאני רוצה להעלות, שוב באותו חוק הסדרים מוצע לתת אפשרות לרוקחים לתת מרשמים ללא אישור רופא, אלא על סמך דעתם.

אהוד רצאבי: פה אני מבקש דבר אחד, לנקוט משנה זהירות.

אהוד רצאבי: לא שאינני סומך על רוקחים, אלא בשביל מה יש רופאים.

אהוד רצאבי: ואם הכוונה היא לפתור את בעיית ההכנסה של אותם רוקחים, שהכנסתם נפגעה עקב האפשרות לקנות תרופות - מה שרק אושר לפני חודשים מספר - הרי מן הראוי שגם לגבי תרופות אלה תהיה מגבלה - אילו תרופות.

אהוד רצאבי: רק אתמול שמענו על תינוק שהורעל על-ידי שתיית יתר של "אקמול".

אהוד רצאבי: גם תרופות אלה חייבות להיות מוגבלות ברשימה סגורה ומהודקת תחת פיקוח.

אהוד רצאבי: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: בנושא זה תשובה והצבעה במועד אחר.

מיכאל נודלמן: [מס' כ/52; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ח, עמ' 15055; נספחות.

מיכאל נודלמן: ]

מיכאל נודלמן: אנחנו חוזרים לדיון בהצעת חוק: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (מס' 3), התשס"ה–2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיכאל נודלמן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שאול יהלום.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, חג שמח.

שאול יהלום: אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (מס' 3), התשס"ה–2004.

שאול יהלום: זו הצעת חוק פרטית של חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול.

שאול יהלום: הצעת החוק באה ליתן מענה על סכנת החנק בשל אכילת פיצוחים ומזונות אחרים אצל ילדים מתחת לגיל חמש.

שאול יהלום: אצל ילדים בגילים אלה המנגנון המתאם בין בליעה לנשימה אינו מפותח דיו, וכתוצאה מכך מאושפזים מדי שנה בבתי-החולים ילדים בגילים הנמוכים בשל חנק מבליעת סוגי מזון שונים.

שאול יהלום: בדיוני ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בהצעת החוק התברר כי הרוב המכריע של מקרי האשפוז הם כתוצאה מבליעת פיצוחים או אכילת נקניקיות על-ידי הפעוטות.

שאול יהלום: אומנם המציעים עצמם בהצעתם המקורית לא כללו נקניקיות, אבל לדיון בא פרופסור יונה אמיתי, ראש המחלקה לאם ולילד במשרד הבריאות, ואמר שיש מקרים שבהם ההורים לא מודעים והם חותכים את הנקניקיות לא לאורך אלא לרוחב, והנקניקייה נכנסת לקנה הנשימה; הגודל אותו גודל, וזה נכנס כמו פקק וחונק.

שאול יהלום: משרד הבריאות אמר, שאם מצרפים את הפיצוחים עם הנקניקיות, אנחנו מכסים 90% מהמקרים.

שאול יהלום: לכן כללנו גם את הנקניקיות.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, לאור זאת מוצע לתקן את פקודת בריאות הציבור (מזון) [נוסח חדש], התשמ"ג-1983, ולחייב את שר הבריאות להתקין תקנות בדבר חובת סימון אזהרה.

שאול יהלום: זה מה שיהיה.

שאול יהלום: על השקיות יהיה כתוב, נניח על הנקניקיות: לילדים מתחת לגיל חמש יש לחתוך את הנקניקיות לאורך, לרצועות דקות; סימון אזהרה על גבי אריזות של פיצוחים ושל נקניקיות בשל הסכנה שבנתינתם לפעוטות מתחת לגיל חמש.

שאול יהלום: עוד מוצע לחייב הצבת שלטי אזהרה בנדון במקומות הממכר של מוצרי המזון האלה, אם הם נמכרים בתפזורת ולא באריזה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לברך את חברי הכנסת ד"ר אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול, יוזמי הצעת החוק אשר עשויה להציל חייהם של ילדים רכים בשנים.

שאול יהלום: מובן שאני מברך את כל אלה שהשתתפו בישיבה, משרד הבריאות, וכמובן את כל סגל הוועדה, היועצת המשפטית, המנהלת וכל הסגל של ועדתנו, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שאול יהלום: ההצעה מוגשת ללא הסתייגויות, ואני מציע לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

שאול יהלום: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, ההצעה מוגשת ללא הסתייגויות ואנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (מס' 3) בקריאה שנייה.

מיכאל נודלמן: ההצבעה החלה.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–2 – 8 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מיכאל נודלמן: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מיכאל נודלמן: אני קובע שהחוק עבר בקריאה שנייה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים לקריאה שלישית על הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (מס' 3), התשס"ה–2004.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 8 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (מס' 3), התשס"ה–2004, נתקבל.

מיכאל נודלמן: בעד - 8, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מיכאל נודלמן: אני קובע שהחוק התקבל ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טיבי, זה אולי החוק הראשון?

אחמד טיבי: נכון.

מיכאל נודלמן: אני מברך אותך.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, זה החוק הראשון שלי שעולה ומתקבל בשלוש קריאות.

אחמד טיבי: מדובר בחוק חשוב, אני מקווה גם שהוא ימנע פגיעה בילדים, פגיעה שהגיעה ויכולה להגיע עד כדי מוות מתשניק, מוות מחנק.

אחמד טיבי: זה המקום להודות ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת שאול יהלום, שהיה לעזר רב בקידום החוק הזה.

אחמד טיבי: זה המקום גם להודות למנהלת הוועדה, הגברת וילמה מאור.

אחמד טיבי: וגם ליועצת המשפטית, עורכת-הדין ג'ודי וסרמן, תודה רבה.

אחמד טיבי: אני גם רוצה להודות לעוזרת הפרלמנטרית המסורה שלי, כיפאח עבד-אלחלים, למנהל הסיעה נאזם באדר ולמזכירת הסיעה דליה בקר, על שעזרו לי, יחד עם שני עמיתי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול.

אחמד טיבי: אני מודה לכל חברי הבית אשר תמכו בהצעת החוק הזאת.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: אני מברך אותך שוב על החוק הראשון שלך.

מיכאל נודלמן: [מס' כ/54; "דברי הכנסת", חוב' ו', עמ' 16558; נספחות.

מיכאל נודלמן: ]

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון), התשס"ה–2004.

מיכאל נודלמן: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון), התשס"ה–2004.

מל פולישוק-בלוך: האמת שזאת היתה צריכה להיות הצעת חוק אחרת - חוק זכויות המורה או עובד/ת ההוראה.

מל פולישוק-בלוך: שמעתי מחברת הכנסת פינקלשטיין שהיא עובדת גם על הצעת חוק כזאת, ואני אשמח מאוד להצטרף לשינוי החקיקה שיהיה גם חוק זכויות עובד ההוראה, כחוק בפני עצמו ולא רק תיקון בחוק אחר.

מל פולישוק-בלוך: בינתיים הוספנו על הצעת החוק המדוברת, והסיבה לכך היא שבשנים האחרונות, יום-יום בעצם, אנחנו עדים להתגברות האלימות בצורה מאוד חמורה בחברה בכלל, בכל רובדי החיים.

מל פולישוק-בלוך: קודם דיברנו על האלימות בכבישים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רואים מה קורה בבתי-החולים, שמענו על כך השבוע, במגרשי הכדורגל.

מל פולישוק-בלוך: בדרך לכאן שמעתי עדות של בחורה צעירה, שסיפרה מה קרה לה כשהיא יצאה ממשחק כדורגל.

מל פולישוק-בלוך: זה פשוט מזעזע שדברים כאלה קורים במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: האלימות קיימת בכל חיינו, ומערכת החינוך, כמראה למה שמתרחש בחברה, גם בה יש מקרי אלימות רבים וקשים.

מל פולישוק-בלוך: זו אלימות פיזית, אלימות מילולית.

מל פולישוק-בלוך: היא מופנית, כמובן, כלפי תלמידים, והיא מופנית גם כלפי עובדי ההוראה, המורים והמורות, הגננים והגננות.

מל פולישוק-בלוך: אין ספק שבעיית האלימות היא בעיה כלל-חברתית, שאנחנו חייבים למגר אותה ולהסירה מסדר-יומנו, והיסוד לכל הדברים האלה טמון בחינוך, בדור העתיד, אולי הוא יצליח לתקן מה שפה כבר התקלקל.

מל פולישוק-בלוך: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין הגישה הצעת חוק לתיקון חוק זכויות התלמיד, כפי שאמרתי, ולפיה הן בסעיף המטרה של החוק, והן בסעיף הקובע כי ההוראות לפי החוק יפורסמו ויובאו לידיעת התלמידים והוריהם, תבוא לידי ביטוי גם השמירה על כבוד עובד ההוראה.

מל פולישוק-בלוך: ועדת החינוך סברה שאכן יש חשיבות שלצד זכויות התלמיד, שאין חולק על קיומן וחשיבותן, יש לאזכר את הצורך לשמור על כבודם של כל באי המוסד החינוכי.

מל פולישוק-בלוך: בעמדה זו תמך גם משרד החינוך, התרבות והספורט, ולכן הכינה הוועדה את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית, כך שהיא כוללת בסעיף המטרה אזכור של שמירה על כבודם של התלמידים, עובדי ההוראה וצוות המוסד החינוכי, והמטרה - עידוד יצירת אקלים של כבוד הדדי בקהילת המוסד החינוכי כולה, הכוללת גם את הורי התלמידים.

מל פולישוק-בלוך: למעשה, על-ידי התוספת הזאת אנחנו גורמים להשלמת התמונה ולדאגה למכלול הגורמים שהם חלק מהיבט החינוך.

מל פולישוק-בלוך: תיקון נוסף הוא תיקון סעיף 4 לחוק זכויות התלמיד, כך שיקבע במפורש שהכללים בדבר שמירה על כבוד הדדי, כאמור, וכן כללי המשמעת, לרבות כללים בדבר מניעת אלימות והטיפול בה, יובאו לידיעת התלמידים והוריהם בתחילת כל שנת לימודים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו בעד שקיפות ובעד הבהרת הדברים בתחילת השנה, ולא רק כשקורה, חלילה, אירוע לא תקין.

מל פולישוק-בלוך: מעציב אותי שצריך חקיקה להקניית ערך בסיסי כל כך, ערך של כבוד הדדי בין בני-אדם.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה לא היה צריך להיות בחקיקה, אני חושבת שזה היה צריך להיות דבר מובן מאליו, והייתי מסתפקת בעשרת הדיברות, בתורה.

מל פולישוק-בלוך: אבל, לצערי הרב, המצב בארץ הולך ומידרדר וכל מעשה למיגור האלימות הוא חיוני וחיובי.

מל פולישוק-בלוך: הצעה זו בוודאי אינה ממצה את הדרכים הנדרשות לעידוד הכבוד ההדדי בקרב קהילות מוסדות החינוך ולמיגור תופעת האלימות המתגברת, אך אין ספק שהיא תהווה נדבך נוסף בבניית המודעות לתופעה ובטיפול בה.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני מבקשת מכם, חברי הבית שנוכחים, לאשר בקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק כפי שהוכנה על-ידי הוועדה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, הצעת החוק הוגשה ללא הסתייגויות.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון), התשס"ה–2004.

מיכאל נודלמן: נא להצביע.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–3 – 8 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

מיכאל נודלמן: בעד - 8, אין נגד ואין נמנעים.

מיכאל נודלמן: אני קובע שהחוק התקבל בקריאה שנייה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 9 נגד – אין נמנעים – אין חוק זכויות התלמיד (תיקון), התשס"ה–2004, נתקבל.

מיכאל נודלמן: בעד - 9, אין נגד ואין נמנעים.

מיכאל נודלמן: החוק התקבל וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: רשות הדיבור לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין, יוזמת החוק.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, קיבלנו זה עתה תיקון שמטרתו ליצור אקלים מיטבי בבית-הספר ושיפור היחסים בין המורים לתלמידים במערכת החינוך.

גילה פינקלשטיין: עד כה חייב החוק הקיים את בתי-הספר לקרוא באוזני התלמידים בתחילת כל שנה את זכויותיהם.

גילה פינקלשטיין: הענקת כבוד למורה, עובד ההוראה, כלל לא מוזכרת בחוק.

גילה פינקלשטיין: אט אט הפנים התלמיד הישראלי הממוצע את רשימת זכויותיו, בלי להבין כי חובותיו הן ערובה לזכויותיו.

גילה פינקלשטיין: כך התרגל התלמיד לדקלם "מגיע לי", בלי לגלות אחריות גם למוטל עליו כלפי המורים ועובדי ההוראה.

גילה פינקלשטיין: ריבוי המקרים שעליהם דיברה חברת הכנסת, יושבת-ראש הוועדה מל פולישוק, שבהם נקלעים מורים ליחס אלים ומשפיל מצד תלמידיהם, מעורר בקרב אנשי חינוך, פסיכולוגים ומומחים תהיות קשות באשר ליחס ולאיזון הנכון בין זכויות התלמיד לחובותיו.

גילה פינקלשטיין: עלינו לעצור מייד את המגמות המתחזקות בשנים האחרונות של פריקת עול, של מרידה בסמכות הצוות החינוכי, והביטויים הללו מהדהדים היטב ברחובותינו ומסבים נזק אדיר למערכת החינוך ולהתנהלותם התקינה של בתי-הספר.

גילה פינקלשטיין: הדגשת זכויות התלמיד, שהיא בעיקרה חיובית, גימדה בלי משים את חובותיו כלפי עובד ההוראה.

גילה פינקלשטיין: עלינו לאזן את המציאות בבתי-הספר, ולשם כך אני יוזמת סדרת חוקים אפקטיביים, שזהו הראשון שבהם.

גילה פינקלשטיין: אין לנו הזכות לוותר לתלמיד על חובותיו, כפי שחובה עלינו להגן על זכויותיו.

גילה פינקלשטיין: יש לנקוט מכלול של צעדים שיגבירו את המוטיבציה בקרב מורים לחיזוק מעמדם, הן לשיפור ממשי של התנאים שלהם, הן להשבת כבודם למקומו הראוי.

גילה פינקלשטיין: לפיכך חובה עלינו לאזן בחקיקה בין זכויות התלמיד לאחריות המוטלת עליו.

גילה פינקלשטיין: אני שמחה שהצלחנו להביא לידי גמר את התיקון בחוק זכויות התלמיד, שבכוחו לחזק את מעמד המורה בישראל, ובצד זה להיטיב עם תלמידיו.

גילה פינקלשטיין: אני מבקשת להודות לוועדת החינוך, שקיימה את הדיונים בהליך החקיקה, ליושבת-ראש הוועדה, חברתי חברת הכנסת מל פולישוק, שניהלה את הדיונים מתוך אחריות וטוב דעת, וליתר חברי הוועדה, וכן למנהלת הוועדה, יהודית, ליועצת המשפטית, עורכת-הדין מירב ישראלי, וליתר אנשי הלשכה המשפטית.

גילה פינקלשטיין: תודה.

גילה פינקלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/59).

גילה פינקלשטיין: ]

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 24) (הכרה באפוטרופוס כהורה יחיד), התשס"ה–2004, של חברת הכנסת מרינה סולודקין - קריאה ראשונה.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זו הצעת חוק מס' 323, ויש לה היסטוריה.

מרינה סולודקין: הגשתי את הצעת החוק הזאת בכנסת החמש-עשרה, והיא עברה בקריאה טרומית והיתה מוכנה לקריאה ראשונה, אבל אחרי פיזור הכנסת הייתי צריכה להתחיל מן ההתחלה.

מרינה סולודקין: עכשיו הצעת חוק הזאת, בנוסח שלה, הגיעה לכנסת השש-עשרה.

מרינה סולודקין: מטרת החוק היא הכרה באפוטרופוס כהורה יחיד.

מרינה סולודקין: החוק נולד בשטח.

מרינה סולודקין: יש הרבה הורים שמגיעים לארץ כאפוטרופוס עם קטין, בלי בן-זוג או בת-זוג, או שכאן בארץ קורים אסונות במשפחות של עולים - הורים נפטרים, נעלמים או עוזבים - והאפוטרופוס נשאר עם הקטין.

מרינה סולודקין: חשוב מאוד שהאפוטרופוס יהיה זכאי לגמלה לפי הבטחת הכנסה, בשיעור שמשתלם להורה יחיד.

מרינה סולודקין: אני מאוד מודה לוועדת העבודה והרווחה על כך שהבינה את חשיבות החוק הזה והעבירה את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

מרינה סולודקין: הדבר יפתור בעיה של עשרות משפחות עולים.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת רשף חן, בבקשה.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני הורה לא-יחיד, וזה full-time job.

רשף חן: זו משימה קשה מאוד להיות הורה, וזאת גם כשיש לך מישהו שעוזר לך.

רשף חן: הרעיון של אדם שצריך לגדל ילד או ילדים לבד הוא במלוא מובן המלה מעורר פלצות.

רשף חן: אני לא יודע איך אנשים מסוגלים להתמודד עם המשימה הזאת.

רשף חן: זו משימה כמעט בלתי אפשרית.

רשף חן: מדינת ישראל עוזרת.

רשף חן: האמת היא שהיא לא עוזרת מספיק, והאמת היא שבתוכנית הכלכלית האחרונה פגענו בחד-הוריים בצורה מוגזמת ומצבם קשה מאוד.

רשף חן: אבל, נותנים משהו.

רשף חן: והנה, מתברר שיש אנשים שנסיבות חיים כאלה ואחרות מביאות אותם להיות אפוטרופוסים של ילד, והם יחידים, ולמעשה לכל דבר ועניין הם הורים יחידים.

רשף חן: לעתים קרובות זה בהתנדבות, ולעתים קרובות האנשים האלה הם אנשים מבוגרים מאוד, הרבה אחרי הזמן שבו הם חשבו שהם יצטרכו לטפל בילד, וכבר אין להם תמיד הכוחות והכסף.

רשף חן: ובשל איזה מצב חוקי מוזר, יותר טעות מכל דבר אחר, האנשים האלה אינם נהנים מאותן זכויות והטבות שמהן נהנים חד-הוריים אחרים במדינת ישראל.

רשף חן: הצעות החוק של חברת הכנסת סולודקין ושלי באו לתקן את המצב המוזר הזה ולהביא למצב שבו הורה יחיד, בין שהוא הורה ביולוגי בין שלא - כל מי שהוא הורה יחיד באמת והוא אפוטרופוס של ילד והוא לבד, יקבל אותו יחס ממדינת ישראל.

רשף חן: אלה חוקים נכונים וטובים, והמצב היה צריך להיות כך גם קודם.

רשף חן: בעצם, זה מתקן עוול.

רשף חן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: יש רשימה ארוכה של דוברים, אבל לא אקרא את כל הרשימה כי אתם רואים שחסרים פה חברי כנסת.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק המועלית לפנינו היום היא הצעת חוק טובה, ובעצם היא באה לתקן מצב אבסורדי שבו מי שמאמצת ילד או שיש בחזקתה ילד אינה זכאית לאותן הטבות של חד-הוריים או חד-הוריות.

איוב קרא: אני חושב שהדבר הזה לא היה צודק.

איוב קרא: חברי הכנסת סולודקין וחן, אני מברך אתכם על היוזמה.

איוב קרא: אני חושב שהדבר הזה חשוב מאוד, אבל בראייה שלי צריך גם להיטיב עוד יותר עם החד-הוריות.

איוב קרא: הקצבה שמקבלות משפחות חד-הוריות צריך לשמר אותה, ולאפשר להן לפחות גם לקבל את הקצבה בעת שהן לא עובדות, וגם לאפשר להן לעבוד בענפים מסוימים עם הקצבה לפחות בפרק זמן מוגבל.

איוב קרא: כך אף פעם לא נפגעת הפרנסה שלהן, והן יכולות לשאוף לעצמאות כלכלית.

איוב קרא: הדבר הזה מחייב.

איוב קרא: מה הועילו חכמים בתקנתם, כאשר אנחנו רק מעודדים ללכת לקצבאות?

איוב קרא: זה דבר מאוד חשוב לא להשאיר אנשים חסרי כול או חסרי פרנסה, אבל יותר חשוב לעזור להם להיכנס למעגל העבודה, מתוך ראייה שאסור לפגוע בקצבה שלהם, ויש ללכת ולאמץ אותם לתקופה מסוימת כך שיוכלו להשתלב במעגל העבודה עם הקצבה.

איוב קרא: לדעתי, הדבר הזה צריך להיות על סדר-יומם של האוצר ושל ועדת העבודה והרווחה.

איוב קרא: אנו יכולים בזה אולי למצוא בשורה, כי מה שקורה בפועל הוא שרוב החד-הוריות לא עובדות ויש להן בעיה גם בקשר לילדיהן.

איוב קרא: לדעתי, צריך למצוא הסדר שיסייע להן בסוגיה הזאת.

איוב קרא: אני מציע לחברי הכנסת סולודקין וחן שיחשבו על הנושא הזה.

איוב קרא: לדעתי, צריך לסייע להן להשתלב במעגל העבודה גם במחיר שימשיכו לקבל אותן קצבאות.

איוב קרא: לא יקרה שום דבר.

איוב קרא: ממילא הן יקבלו את זה.

איוב קרא: המקסימום הוא שאנחנו נוכל לקבל אותן אולי במקום אותם עובדים זרים, במקום אנשים שלא צריכים להיות במשק, ובמקום אותם אנשים שמעבירים הון עתק למדינות האם שלהם.

איוב קרא: כך אנחנו פותרים לפחות חלקית בעיה של מדינת ישראל בקשר לנושא הזה ולסוגיה הזאת.

איוב קרא: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חברי הכנסת יגאל יאסינוב ועבד-אלמאלכ דהאמשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זו הפעם הראשונה שיוצא לי לעמוד כאן על הדוכן אחרי הפיגוע שהיה ברצועת-עזה, שבו נפלו חמישה חללים בדואים.

מגלי והבה: מכאן אני רוצה לשלוח את תנחומי לאותן משפחות של לוחמים אמיצים, אם מהצפון ואם מהנגב.

מגלי והבה: ברגעים כאלה אנחנו עומדים עם המשפחות ומזדהים עם כאבן.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, כמי שיוצא לו להסתובב המון בקרב חיילים מהעדה הבדואית, שהם שותפים לגורל ואחים לנשק, אני רואה כמה הם מקופחים בחיי היום-יום שלהם, אם בנגב ואם בצפון.

מגלי והבה: אבל, כפי שאמרתי, ברגעי עצב אנחנו צריכים לעמוד לצדם ולחזק את ידי המשפחות.

מגלי והבה: אני רוצה לקרוא מכאן לממשלת ישראל ולצה"ל לעשות הכול על מנת שמשפחות החללים הבדואים, וכל מי שעושה שירות צבאי, יקבלו את הטיפול הראוי ויהיו שווים לא רק בחובות אלא גם בזכויות.

מגלי והבה: הצעת החוק שלפנינו היא מסוג הדברים שצריך לעשות אותם, ואפילו אי-אפשר להגיד על כך מלה רעה אחת.

מגלי והבה: אני רוצה באמת להודות כאן למציעים, חברי הכנסת סולודקין וחן.

מגלי והבה: צריך גם לזכור שכשאנחנו מדברים על סדר העדיפויות, אנחנו מדברים על הצעת חוק שיש לה עלות של מיליון שקל.

מגלי והבה: אנחנו יודעים את הקיצוצים שאנחנו רואים בתקציב ואיפה סדר העדיפויות הנכון.

מגלי והבה: אני מניח שההצעה באה באמת להיטיב עם אותם אפוטרופוסים שלקחו על עצמם לגדל עוד ילד, או שלקחו על עצמם מטלה שאינה קלה, אבל אני מקווה שבאמת תהיה להם היכולת לטפל בילד ולפרנס אותו.

מגלי והבה: אם בא החוק להיטיב עם הילד במצבנו הכלכלי הקשה, אין לי ברירה אלא לתמוך בו ולסייע לאותו ילד ולאותה משפחה.

מגלי והבה: אבל, אל לנו להפוך למדינה שבה אנחנו מסתמכים רק על קצבאות ורק רוצים שמישהו יפרנס אותנו.

מגלי והבה: אנחנו צריכים לעודד את האנשים לצאת לעבודה.

מגלי והבה: המדינה צריכה לדאוג למקומות העבודה ולעשות סדר נכון של חלוקת האמצעים שיש.

מגלי והבה: בכל זאת, אני רואה לעצמי חובה לתמוך בחוק הזה, וההסברים שאנחנו מנסים להסביר במצוקה הכלכלית הקשה לא יעצרו בעדי מלתמוך בחוק.

מגלי והבה: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יגאל יאסינוב, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהמשה.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת והצופים, קודם כול, אני רוצה להגיד חג שמח, כי אנחנו עדיין בחג.

יגאל יאסינוב: החוקים שאנחנו מדברים עליהם כרגע הם מתנה טובה לחג לאותם הורים במשפחות חד-הוריות שמתקשים היום לפרנס את המשפחה לבד.

יגאל יאסינוב: אני חושב שאם רוב החוקים היו חוקים כאלה, היתה פה קואליציה מקיר לקיר, בלי חילוקי דעות בין מפלגות, בין חברי כנסת.

יגאל יאסינוב: אבל לא הכול כך.

יגאל יאסינוב: היום מצוין בכנסת יום הבריאות, ומה גילינו היום?

יגאל יאסינוב: היינו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, יחד עם שדולת הבריאות בכנסת, וכל שנה מתברר במפתיע שאין כסף לדבר הבסיסי - תרופות מצילות חיים.

יגאל יאסינוב: פתאום ראינו שיש עודפים בתקציב המדינה, כמו אותם 290 מיליון שקלים שמקבלת יהדות התורה, ודווקא 290 מיליון שקלים חסרים במערכת הבריאות לתרופות מצילות חיים.

יגאל יאסינוב: אני חוזר: 290 מיליון שקלים חסרים, ו-290 מיליון זורקים.

יגאל יאסינוב: זה אותו סכום כסף, ועכשיו אנחנו יודעים מאיפה הביאו אותו.

יגאל יאסינוב: אז לא יהיו תרופות, לא יהיו טיפולים, לא תהיה התקדמות בטכנולוגיה מדעית.

יגאל יאסינוב: מה יהיה?

יגאל יאסינוב: יהיו יותר אנשים בישיבות, יהיו פחות מתגייסים, יהיו אולי יותר בזבוזים, כי אנחנו יודעים שמזה זה מתחיל, אבל אנחנו לא יודעים לאן זה יוביל אותנו.

יגאל יאסינוב: מה שעוד מפתיע היום הוא, שאין אף חבר כנסת ממפלגת העבודה כרגע בדיון על חוקים כאלה חשובים.

יגאל יאסינוב: הם כולם עסוקים בכניסה לקואליציה, לממשלה – 19 או 21 מועמדים להיות שרים וראשי ועדות.

יגאל יאסינוב: הם לא נמצאים פה, זה לא חשוב להם.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להגיד להם מכאן, ואולי אותם מצביעי מפלגת העבודה שצופים בטלוויזיה יגידו להם: אתם מנהלים היום משא-ומתן להיכנס לקואליציה.

יגאל יאסינוב: כאשר אנחנו עשינו את זה, דאגנו לכל הציבור, ואתם גם תדאגו.

יגאל יאסינוב: הנה, שייקחו 290 מיליון מיהדות התורה ויחזירו לבריאות – לתרופות, לנזקקים, לאותם חולים שלא יכולים לקבל את הטיפול כיוון שזורקים את הכסף לישיבות.

יגאל יאסינוב: תודה רבה.

נסים זאב: בתנאי שזה יהיה לחולים של שינוי.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת אילן ליבוביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עניינה של הצעת החוק הוא לאפשר לאפוטרופוסים של קטינים לקבל יותר כסף מהבטחת הכנסה, כמו שמקבלות משפחות חד-הוריות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נראה שבמדינה הזאת תמיד הכול סובב סביב כסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא נגד, אני לא פוסל את זה, אבל מעניין לעניין באותו עניין: הסטודנטים הפגינו לפני שעה באוניברסיטה העברית בירושלים בדרישה שלא להעלות את שכר הלימוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באה המשטרה ועצרה חלק מהם ופיזרה את ההפגנה בכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שומע פה קריאות, ואנשים מובאים עכשיו למעצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל את שר האוצר: למה צריך להביא אותנו למצבים האלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה צריך שסטודנטים יפגינו וייעצרו, ובמקום לשבת על ספסל הלימודים, במקום לדאוג ללימודיהם, הם יצטרכו עכשיו לעסוק בשכר לימוד ובהעלאת שכר לימוד ובהפגנות ובדברים שלפחות לכאורה לא להם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא לזה נועדו הסטודנטים, ולא לזה נועדה האוניברסיטה העברית, אלא כדי שהתלמידים והסטודנטים ישקדו על שולחנם ועל ספריהם ועל תורתם בבית-מדרשם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא לשר לביטחון פנים, עכשיו וכאן, להורות על שחרורם של אלה שנעצרו ולהורות למשטרה שכאשר הסטודנטים מפגינים למען דרישות צודקות ונכונות שלהם, שלא יטפלו בהם בידיים קשות ולא יאסרו אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם לא ראויים להיות מטופלים גם בהליך המשטרתי וגם בהליך הענישתי או הפלילי לכאורה, שמתחיל עכשיו במעצרם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אסור לעצור סטודנטים ואסור למשטרה לטפל בהם כמו בכל מעצר או בכל מי שעובר על החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא זאת מטרתם, בוודאי לא זאת מטרתה של המשטרה, או לא צריכה להיות מטרתה, לטפל באנשים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המשטרה נועדה לטפל בפורעי חוק ובעבריינים ובפושעים, והארץ מלאה באנשים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל הסטודנטים שיצאו להפגין למען יזכו באהדה ובהבנה וכדי שהעניין שלהם סוף-סוף יהיה במקום הנכון וייחתך בצורה הנכונה, ולא על-ידי העלאת שכר הלימוד אלא על-ידי הקפאת השכר הזה ועזרה לסטודנטים ללמוד – נדמה לי שזו חובת כולנו, ובין היתר זו חובתה של המשטרה לתת לעניין הזה יד וכתף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל לה, למשטרה, חס וחלילה, להמשיך את המעצר או את הטיפול הפלילי או הענישתי בסטודנטים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולנו חייבים לאפשר להם ללמוד וגם לאפשר להם למחות נגד העלאת שכר הלימוד, או לא להעלות את השכר בכלל, ואז הם יתפנו רק ללימודים והמשטרה תתפנה לטיפול בעבריינים ובאנשים הנכונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אילן ליבוביץ, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת אהוד רצאבי.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לאחל לכולם חג שמח ולומר כמה מלים, מכיוון שהחוק שעומד לפנינו הוא חוק שראוי שייכלל בספר החוקים.

אילן ליבוביץ: אנחנו מדברים על מצב שבו משפחות נקלעות למצוקה כלכלית.

אילן ליבוביץ: רק בשבוע שעבר טיפלתי במקרה שקשור לעניין הזה, מקרה של אם שלא ידעה שהיא זכאית לסכומים מסוימים מהביטוח הלאומי, אם חד-הורית שבעלה נפטר והביטוח הלאומי מתעמר בה בעניין הזה ולא מוכן לתת לה את ההחזרים לאחור.

אילן ליבוביץ: המצוקה הכלכלית של רבים במדינה הזאת היא לא סוד, ולכן ההכרה באפוטרופוס כהורה יחיד, שתיתן לו את ההטבות שנדרשות מהבחינה הזאת, היא צעד גדול מאוד ומבורך, לדעתי.

אילן ליבוביץ: אני קורא לכל החברים לתמוך בהצעה הזאת.

אילן ליבוביץ: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אהוד רצאבי - מוותר.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שעומדת כאן לפנינו היא טובה והיא ראויה, ואני אתמוך בה בקריאה ראשונה.

יוסף יצחק פריצקי: היא טובה והיא ראויה, משום שהיא מבקשת ליצור מעמד של שוויון ולהקנות זכויות לאפוטרופוס יחיד כמו להורה יחיד.

יוסף יצחק פריצקי: רעיון השוויון הוא רעיון נשגב, הוא רעיון שהכנסת הזאת צריכה להמשיך ולקדם אותו בכל מיני אופנים ובכל מיני דרכים.

יוסף יצחק פריצקי: כי נכון הדבר, שאם אדם מגדל, למשל, את ילדיו של בן-זוגו או בת-זוגו שהלכו לעולמם - נישואים שניים - ואחד מבני-הזוג, לא עלינו, הולך לעולמו, נהיה בן-הזוג השני הורה יחיד, אפוטרופוס, והוא כמו כל הורה יחיד רגיל.

יוסף יצחק פריצקי: במה ייגרע חלקו או חלקה?

יוסף יצחק פריצקי: לכן ההשוואה הזאת היא השוואה נכונה והיא השוואה ראויה.

יוסף יצחק פריצקי: בכלל, אדוני היושב-ראש, כדאי לנו בכנסת הזאת - ועכשיו אני מבין שעם המשא-ומתן הקואליציוני היא עוד תאריך הרבה ימים, וכנראה הבחירות שסברנו שמתקרבות, הולכות ומתרחקות מאתנו, וטוב שכך - לחשוב יותר על הדברים הפוזיטיביים, איך אנחנו יוצרים יותר שוויון, איך אנחנו יוצרים יותר שיתוף, איך אנחנו יוצרים יותר סולידריות.

יוסף יצחק פריצקי: במקום להתווכח על השונה, בואו נחפש את השווה.

יוסף יצחק פריצקי: במקום לריב האחד עם השני - קבוצות של עולים וותיקים, יהודים וערבים, דתיים וחילונים - כשיש בינינו חילוקי דעות לגיטימיים, זה בסדר גמור, מותר ואפילו רצוי שיהיו חילוקי דעות, אבל אפשר למצוא מספיק דרך משותפת שאפשר ללכת בה ביחד.

יוסף יצחק פריצקי: הצעת החוק הזאת חוקקה על-ידי חברי לשעבר, או לא לשעבר, כבר אינני בדיוק יודע איך להגדיר את הדבר הזה, על-ידי חברי כנסת מסיעת שינוי, כך נאמר.

יוסף יצחק פריצקי: כמו שאמרתי, ההצעה היא הצעה טובה וראויה.

יוסף יצחק פריצקי: אני רק מציע למציעים שיושבים שם, חבר הכנסת ליבוביץ, אם לא כדאי לשקול בקריאה השנייה להקנות את הזכויות הללו גם למי שעדיין לא הוכר כאפוטרופוס על-ידי בית-המשפט.

יוסף יצחק פריצקי: הרי יש מצבים שבהם, כמו שאמרתי, בן-זוג נפטר או בת-הזוג נפטרת.

יוסף יצחק פריצקי: מוצא אדם את עצמו מטופל - - -

מרינה סולודקין: - - -

יוסף יצחק פריצקי: אז אני שמח שכיוונתי לדעת גדולים, ועוד יותר - לדעת גדולות.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חברי הכנסת נסים זאב ויעקב מרגי.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק ראויה וראוי לתמוך בה.

אריה אלדד: היא באה לפתור מצוקה קשה של יחידים, של בודדים; לא של המונים, אלא של מתי מעט, והיא באה לתקן עיוות ולסתום פרצה - היכולת להבטיח לאפוטרופוס יחיד שמתפקד כהורה יחיד.

אריה אלדד: החוק הזה גם לא יעלה הרבה לאוצר, ולכן אולי יש גם סיכוי שיתקבל, ויותר מזה, שהחוק ישרוד, שהתיקון ישרוד, שלא ייכנס לאותו ארון במשרד האוצר שכתוב עליו "לבטל בשנה הבאה", אלא לארון שעליו כתוב "נו, מילא".

אריה אלדד: התיקון הזה הוא פרי עבודתם של כמה חברי כנסת חרוצים, מחוקקים שזיהו את הכשל הקיים במערכת הנוכחית ועמלו על כך שיוכלו לשכנע את המליאה ואת הוועדה לאשר את החוק.

אריה אלדד: לעתים מדובר בעמל של חודשים ארוכים, ואז, אחת לשנה מגיע האוצר לארון שבו תייק חוקים לביטול בשנה האחרונה, שופך את כולם לשק אחד שכתוב עליו "חוק ההסדרים", ומוחק במחי הרמת יד קואליציה עבודת חקיקה של חודשים ארוכים.

אריה אלדד: כך אירע בשנים האחרונות לחוקים רבים, מהם צודקים וטובים - קצבאות, מענקים שונים, מענקים למשפחות ברוכות ילדים.

אריה אלדד: כך יקרה השנה לסעיפים שונים בחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

אריה אלדד: כך יקרה לפטור מהמע"מ באילת, כך יקרה לתיקוני חקיקה רבים שעשתה הכנסת.

אריה אלדד: חוק ההסדרים הוא חוק לא דמוקרטי, גם אם באופיו, באופן טכני, הוא בסדר, הוא חוקי, הוא בגדר חוקי המשחק הפוליטי של תן וקח.

אריה אלדד: אנשי העבודה הנעדרים היום מהכנסת הזאת באופן כל כך בולט, כי בוודאי כולם עסוקים במלאכת המרכבה של הקואליציה הבאה, מהווים דוגמה לכך שבמחיר אותם חוקי משחק של תן וקח, כדי להכשיר, לאשר, לבצע את תוכנית ההתנתקות שכל כך יקרה להם, יכשירו כל שרץ חברתי וכלכלי וירימו את ידם לתמוך בחוק ההסדרים בעוד שבועות אחדים.

אריה אלדד: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחרון הדוברים - חבר הכנסת יעקב מרגי.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, לפנינו הצעת חוק הבטחת הכנסה (הכרה באפוטרופוס כהורה יחיד).

נסים זאב: כולם דיברו כאן על כך שמדובר באיזו אלמנה או איזה אלמן.

נסים זאב: כמו שצריכים להכיר באדם שיש לו ילד יחיד, גם באפוטרופוס צריכים להכיר, בצדק, ואין לי עם זה שום בעיה.

נסים זאב: אני חושב שהחוק גם מתייחס למצבים אחרים של אימוץ ילדים.

נסים זאב: הלוא מדובר פה באפוטרופוס שאיננו הורה - -

יוסף יצחק פריצקי: זה אימוץ.

נסים זאב: - - זה אימוץ ילדים.

יעקב מרגי: אם יש אימוץ בחוק, הוא כבר הורה.

יוסף יצחק פריצקי: מדובר כאן במצב שבו בני-זוג המביאים עמם ילדים מנישואים ראשונים חיים יחד, ואחד מהם נפטר.

יוסף יצחק פריצקי: נשאר אחד עם הילדים של בן-זוגו, אם נישאו כדת משה וישראל ואם לא, אבל פרנסתם עליו או עליה.

נסים זאב: אני מסכים עם ההנחה הזאת, ואין לי בעיה אתה.

נסים זאב: אני אומר שזה גם כולל - - -

מרינה סולודקין: רק זה - - -

נסים זאב: זה רק זה?

נסים זאב: אז אני רוצה לדבר על אותם אפוטרופוסים, שהם למעשה המאמצים.

נסים זאב: אני רוצה לומר שהמדיניות של אימוץ ילדים נותנת את התגמול הראוי לאותם ההורים שאינם ביולוגיים, ואין לי עם זה שום בעיה.

נסים זאב: יש לי בעיה ברמה העקרונית עם תפיסת העולם.

נסים זאב: ידוע שיש אימוץ פתוח ואימוץ סגור.

נסים זאב: כאשר הורי הילד בחיים, באימוץ פתוח מתאפשר לילד להיפגש עם הוריו הביולוגיים, ובאימוץ סגור נאסר על הילד להיפגש עם הוריו הביולוגיים.

נסים זאב: אני רוצה לומר שעברנו חוויות קשות של הורים רבים שזעקו פה במשך חודשים רבים, עד שהמשטרה פינתה אותם בכוח.

נסים זאב: מדובר באלפי ילדים שבית-המשפט פסק נגד הוריהם וקבע שצריך לאמץ את ילדיהם באימוץ סגור.

נסים זאב: אנחנו יודעים מה זה לקחת תינוק מזרועות אמו.

נסים זאב: דיברתי עם עובדים סוציאליים שזו עבודתם עשרות שנים.

נסים זאב: הם אמרו שהם לא מכירים מקרים שלבית-המשפט היה כל כך חשוב להציל את חייו של הילד, כביכול שהילד בסיכון, שלא ניתן רק באימוץ סגור.

נסים זאב: בהזדמנות הזאת אני אומר שצריך לשנות את המדיניות הזאת של אימוץ סגור ולהפוך את זה לאימוץ פתוח, כן לאפשר להורים לדעת מי הבן שלהם, איפה נמצא הבן שלהם.

נסים זאב: אפשר להגביל את זה כך שלא יהיה מצב שבו כל שני וחמישי אפשר לקחת את הילד, אבל גם זכותו של הילד לדעת מי הוריו הביולוגיים.

נסים זאב: אני חושב שמבחינה נפשית ייעשו חסד וצדקה עם אותן משפחות.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק הוא חוק ראוי, וזה המקום להודות לחברת הכנסת מרינה סולודקין ולחבר הכנסת רשף חן.

יעקב מרגי: אני רוצה להתייחס לתחילת הקדנציה.

יעקב מרגי: כולנו זוכרים את ריצת האמוק עם כינונה של הממשלה הנוכחית.

יעקב מרגי: כל דבר שזז, כל דבר חברתי לדרוס, לרמוס, למחוק.

יעקב מרגי: עלולים פה לטעות שהנה הניצנים הראשונים מגיעים.

יעקב מרגי: רבותי, החוק הוא חיובי וטוב, אבל החוק מדבר על מקרים בודדים.

יעקב מרגי: מי שמדבר על הבטחת הכנסה ומדבר על חוק שעלותו כמיליון שקלים, הרי כשהוא יעשה חלוקה לשנה הוא יבין שהמקרים האלה בודדים.

יעקב מרגי: לצערנו הרב, בלקונות האלה של הבטחת הכנסה נכללות עוד הרבה קטגוריות של משפחות שמתמודדות עם קשיים של החברה ושל המשפחה ואין להן מענה.

יעקב מרגי: הן מופיעות וצצות מדי פעם בוועדות.

יעקב מרגי: אני מקווה שחברת הכנסת מרינה סולודקין תמשיך לדלות אותן אחת-אחת, כמו שהיא יודעת לעשות.

יעקב מרגי: בהמשך דברי אני רוצה להתייחס למה שהבטיח לנו שר האוצר בנימין נתניהו במשבר של האמהות החד-הוריות לגבי מקורות התעסוקה.

יעקב מרגי: כולנו שואפים, ידידי חבר הכנסת מגלי והבה, מי ייתן ויבוא יום שהמוסד לביטוח לאומי יהיה מובטל, שיהיה לו כסף ולא יצטרכו לתת לאף אחד.

יעקב מרגי: כולנו שואפים לזה.

יעקב מרגי: אנחנו לא מדברים על המקרים שבאמת לא רוצים לצאת לעבודה.

יעקב מרגי: כל חברי הכנסת מקבלים פניות מאקדמאים, מבעלי ניסיון תעסוקתי רב, שמוכנים לעבוד ולהשתכר שכר מינימום פלוס 10% או 20%.

יעקב מרגי: זה לא בשמים, לא מדובר בג'ובים, אבל אין להשיג להם.

יעקב מרגי: המשק לא נותן להם את זה.

יעקב מרגי: לכן זו הזדמנות חשובה, כשמעלים את החוק החשוב הזה, להתפלל שהמגמה אכן תמשיך ותתחזק, כי היום כל בעלי המקצוע, אפילו המעסיקים, אפילו אנשי המשק הבכירים, שדגלו בשיטת קיצוץ הקצבאות לסוגיהן, טוענים שלא לזה כיוונו ולא לזה פיללו.

יעקב מרגי: החברה הישראלית נמצאת בצומת, בפרשת דרכים קשה בין קריסה טוטלית לבין צמיחה, אבל החברה לא יכולה לשאת על גבה את כל תחלואי המשק.

יעקב מרגי: לא הגענו לכאן מכל קצות תבל להקים עסק כלכלי, באנו להקים כאן מדינה לעם היהודי.

יעקב מרגי: אנחנו עוד צעירים - 56 שנות קיום המדינה, עם כל מה שעברנו במדינה הזאת.

יעקב מרגי: לכן שלא תאוץ לאוצר הדרך ולא יצפה לתקן את כל תחלואי המשק והחברה ביעף, בחצי קדנציה, מה גם שהמדיניות של האוצר, החיקוי של האוצר את המדיניות הכלכלית של ארצות-הברית של אמריקה תביא אותנו לאותו דבר.

יעקב מרגי: מי שלמד את ההיסטוריה הכלכלית של אמריקה יודע שהיא לא הצליחה להתמודד עם העוני.

יעקב מרגי: עד היום היא לא מצליחה להתמודד עם תופעת ההומלסים.

יעקב מרגי: אומנם לא הגענו לכך, אבל, לצערנו, אנחנו מתקרבים לכך.

יעקב מרגי: המדינה התנערה מהאחריות לדיור הציבורי.

יעקב מרגי: היום אין במדינה מלאי של דירות לדיור הציבורי, והמדינה גם לא מעודדת חלופה - דירות להשכרה בשכר דירה סביר, שיהיה רחוק מגובה המשכנתה.

יעקב מרגי: כל הנקודות האלה הן נקודות למחשבה לאוצר.

יעקב מרגי: אני מקווה שהן ייפלו על אוזניים כרויות.

יעקב מרגי: בסוף דברי אני רוצה להתייחס למשפחות החללים הבדואים מהנגב ומהצפון ולהשתתף בצערן.

יעקב מרגי: לצערנו הרב, ברגעים כאלה אנחנו מרגישים את האחווה בין המיעוטים השונים במדינה, בין האוכלוסיות השונות.

יעקב מרגי: זו ההזדמנות לקרוא למדינת ישראל - זו ההזדמנות וזו השנה לתקן עוולות שנעשות כלפי אותם מגזרים שמושיטים יד ונותנים כתף למדינת ישראל בשעות קשות אלה.

יעקב מרגי: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריה – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להודות לחברי, חברת הכנסת מרינה סולודקין וחבר הכנסת רשף חן.

גילה פינקלשטיין: זו הצעה טובה, הצעה ראויה.

גילה פינקלשטיין: זו הצעה שמבקשת ליצור מעמד שווה לאפוטרופוס יחיד כמו להורה יחיד.

גילה פינקלשטיין: היא באה לפתור מצוקות של בודדים, לתקן עיוות, לסתום פרצה.

גילה פינקלשטיין: זה תיקון חשוב שמזהה את הכשל הקיים בחברה הישראלית ומהווה מענה ונדבך חשוב לתיקון חברתי נחוץ וראוי.

גילה פינקלשטיין: חשוב שהכנסת תמיד תהיה קשובה לבעיות החברתיות השונות ותעשה כמיטב יכולתה למצוא מענה עליהן.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לכל המברכים את חברת הכנסת מרינה סולודקין וחבר הכנסת רשף חן על הצעת החוק הזאת.

ישראל אייכלר: אני מכיר את חברת הכנסת סולודקין בוועדה לפניות הציבור, שם עוסקים בבעיות מיקרו של יחידים, של בודדים, של קבוצות, של אנשים שצריכים עזרה, וחברת הכנסת סולודקין תמיד שם.

ישראל אייכלר: מתאים לך להגיש הצעת חוק שאינה המונית ואינה נוגעת להרבה אנשים, אבל חשוב מאוד שגם האנשים שאינם רבים, אלא יחידים, לא יירמסו בגלגלי הביורוקרטיה של הרוב.

ישראל אייכלר: זה מאוד חשוב, כי תפארתה של כל מדינה, בפרט מדינה יהודית, היא בהיותה מדינת רווחה, צדק וצדקה גם לאנשים החולים והחלשים.

ישראל אייכלר: זה סותר את כל התזה של הקדנציה האחרונה של הממשלה הזאת, שהחזק צריך לשלוט, צריך להתחלק בשלל של המסים שהוא גובה גם מהחלשים.

ישראל אייכלר: לכן העניין של הבטחת הכנסה סותר את כל התזה - אמרו לי, לא שמעתי אותו בקולו - של שר האוצר, שדיבר היום על חיסול כל הקצבאות מכל הסוגים ודיבר הרבה על פרנסה מעבודה.

ישראל אייכלר: ומי לא בעד העבודה, "רַבּותָה"?

ישראל אייכלר: הרי כל המהפכה היתה על הרעיון של העבודה.

ישראל אייכלר: למעשה, יש 300,000 אנשים שמחפשים עבודה ואין להם.

ישראל אייכלר: יש מאות אלפי עובדים שעובדים קשה ואין להם כדי לפרנס את משפחתם בכבוד בגלל שכר המינימום, שהוא ממש זעום.

ישראל אייכלר: לכן, העניין של הבטחת הכנסה הוא מוסד של כבוד למדינה שנותנת מינימום של מחיה לאנשים שאין להם עבודה או שאינם מסוגלים לעבוד, או השלמת הכנסה שנותנים לאנשים עובדים שלא מגיעים אפילו לשכר המינימום.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים היום שהדיבורים על יציאה לעבודה הם דיבורי שקר וסרק.

ישראל אייכלר: אני מכיר אלפי אנשים שמוכנים לקבל כל משרה שאחד מהחזקים והשליטים מוכנים לפנות באחת מרשויות השלטון, או אפילו במגזר הפרטי, שבאופן בסיסי לא חייב להעסיק אנשים שהוא לא זקוק להם.

ישראל אייכלר: אבל, יש היום הרבה עובדים זרים שמורידים את רמת השכר בעבודות קשות, וגם פועלים מהשטחים, וגם אנשים שהולכים לעבוד קשה מאוד לא יכולים לפרנס את המשפחה.

ישראל אייכלר: מה הפתרון שהייתי קורא לו ברוח השבוע?

ישראל אייכלר: הפתרון של ההתייוונות, זה מיעוט הילדים.

ישראל אייכלר: מי שאין לו כסף, שלא יוליד ילדים, ומי שאין לו כסף, אולי שלא יפרנס את הזקנים.

ישראל אייכלר: ולכן יש גם המתות חסד ויש גם הריגה של אנשים זקנים וסיעודיים בבתי-החולים בשקט בשקט.

ישראל אייכלר: זאת התייוונות, זאת לא יהדות.

אתי לבני: יש גם הפלות רחמנא ליצלן.

ישראל אייכלר: רחמנא ליצלן, נכון, מסיבות סוציאליות.

ישראל אייכלר: כל אלה הם דברים מתייוונים שעליהם נלחמו כאן החשמונאים ובזכותם אנחנו פה.

ישראל אייכלר: כאשר אומר שר האוצר "כששני בני-הזוג עובדים אין בעיה של עוני", מה זה שני בני-הזוג עובדים?

ישראל אייכלר: האם אשה שיש לה ילדים היא לא אשה עובדת?

ישראל אייכלר: היא לא מייצרת?

ישראל אייכלר: אם היא עובדת כפקידה במשרד האוצר והיא מגישה תה לשר האוצר, היא כן עובדת, ואם היא מחתלת את הילדים שלה היא לא עובדת?

ישראל אייכלר: היא בוודאי אשה עובדת ויצרנית כמו כל אחד אחר.

ישראל אייכלר: אם אומרים ששני בני-הזוג צריכים לעבוד, אולי גם נחזור לעבודת ילדים.

ישראל אייכלר: היו זמנים שילדים יצאו לעבודה בגיל שבע - בכל ההיסטוריה התעשייתית לפני המהפכה התעשייתית.

ישראל אייכלר: אולי נחזיר את עבודת הילדים.

ישראל אייכלר: למה כל הילדים צריכים ללכת לבית-הספר?

ישראל אייכלר: האם לא חבל על הזמן?

ישראל אייכלר: זה לא יצרני.

ישראל אייכלר: עוד מעט יגידו שגם הזקנים יצאו לעבודה עד שייתש כוחם.

ישראל אייכלר: כל התזות האלה הן תזות אנטי-יהודיות.

ישראל אייכלר: התזה היהודית היא, שמי שיכול שיעבוד ויפרנס את משפחתו.

יוסף יצחק פריצקי: חייב.

ישראל אייכלר: חייב באמת, בוודאי.

ישראל אייכלר: ומי שלא יכול, אנחנו צריכים לעזור לו.

ישראל אייכלר: החזקים צריכים לעזור לחלשים, והחברה צריכה לעזור לאנשים חולים גם בגוף ובנפש.

חמי דורון: זה בתנאי שלא יהיו פרזיטים, בתנאי שאנשים יצאו לעבודה.

ישראל אייכלר: אתה יודע, מר דורון, שיש כאלה שטוענים שחברי הכנסת הם פרזיטים מפני שהם יושבים על כיסאות של עור צבי?

ישראל אייכלר: פרזיטים זה מושג מיוחד, יחסי.

ישראל אייכלר: אתה יודע שיש 750,000 עובדי המגזר הציבורי ששר האוצר טוען שמחציתם מיותרים, ויש אנשים במגזר הפרטי שקוראים להם פרזיטים?

ישראל אייכלר: כל אחד קורא לשני פרזיט.

ישראל אייכלר: למשל, יש אלפי סטודנטים שלומדים ופרופסורים שמלמדים.

ישראל אייכלר: האם אתה תגיד עליהם שהם פרזיטים?

ישראל אייכלר: לא.

חמי דורון: לא, אבל - - -

ישראל אייכלר: ודאי שלא.

ישראל אייכלר: אתה רק תגיד על מי שלומד תורה שהוא פרזיט.

ישראל אייכלר: ואני אומר שמי שלומד תורה הוא גיבור חיל, כי מי שלומד תורה מוותר על מנעמי החיים.

ישראל אייכלר: מי שלומד תורה הוא אדם שחי בדלות ובעוני, והוא לא מבקש ממך שתפרנס אותו, כי אתה לא מפרנס אותו גם אם אתה נותן לו 10% ממה שאתה נותן לסטודנט.

ישראל אייכלר: לא לסטודנט - זה לא הולך לסטודנט.

ישראל אייכלר: זה הולך למרצים באוניברסיטה ולהנהלות האוניברסיטאות.

חמי דורון: הרב אייכלר, עיני דומעות.

ישראל אייכלר: חמי, אנחנו נמשיך את הוויכוח אחר כך, כי היושב-ראש אומר שצריך להדליק נרות חנוכה.

ישראל אייכלר: אני מאמין שאתה לא רוצה להפר את המצווה של הדלקת נרות חנוכה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: רשימת הדוברים הסתיימה, ואנחנו צריכים לעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 24) (הכרה באפוטרופוס כהורה יחיד), התשס"ה–2004.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 24) (הכרה באפוטרופוס כהורה יחיד), התשס"ה–2004, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מיכאל נודלמן: 16 חברי כנסת בעד, אין נגד, אין נמנעים.

מיכאל נודלמן: אני קובע שהצעת חוק התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ותידון שם.

מיכאל נודלמן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/59).

מיכאל נודלמן: ]

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון מס' 84) (עבירות מין שנעשו בקטין), התשס"ה–2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שלפניכם מטרתה עשיית צדק עם נפגעי תקיפה מינית.

גילה פינקלשטיין: לצערנו, מספר לא קטן של הקורבנות הם קטינים, שהפושע מנצל את תמימותם ואת חוסר הבנתם על מנת לבצע את זממו.

גילה פינקלשטיין: פעמים רבות פוטרת מערכת המשפט את הפושע מעונש, משום שבזמן שעמד הקטין על דעתו והבין את משמעות המעשים שנעשו בו, כבר חלה התיישנות על העבירה ולא ניתן למצות אתו את הדין.

גילה פינקלשטיין: היום החוק מעניק דחייה בהתיישנות רק בנוגע לעבירות מין בקטין שביצעו בני-משפחתו.

גילה פינקלשטיין: הארכת ההתיישנות בתקיפת בן-משפחה נמשכת עד הגיע הקטין לגיל 38.

גילה פינקלשטיין: הגבלת החוק אך ורק לפשעים שביצעו בני-משפחה אינה מובנת לי כלל ועיקר, בהתחשב בעובדה ששיעור ניכר מן הפונים למרכזי הסיוע לנפגעי תקיפה מינית עושים זאת שנים רבות לאחר שבגרו והבינו את הנזק הנפשי והפיזי שנגרם להם.

גילה פינקלשטיין: בשלב הבוגר של חייהם פנייה למשטרה היא כבר חסרת תועלת בשל ההתיישנות שחלה על העבירה שבוצעה בהם בהיותם קטינים.

גילה פינקלשטיין: התוצאה האבסורדית היא, שככל שהקורבן צעיר יותר בעת התקיפה, גדל הסיכוי שתקופת ההתיישנות תסתיים בטרם יגיע לבגרות ותוקפו לא יועמד לדין כלל.

גילה פינקלשטיין: על כן הצעתי, בתמיכה ובשיתוף המרכז לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית, להאריך את תקופת ההתיישנות של עבירות מין בקטינים כך שתקופת ההתיישנות תחל ביום שמלאו לקטין 18 שנים, זאת מתוך הבנה כי כל עוד אדם הוא קטין אין לדרוש ממנו להבין את חומרת המעשים המיניים שנעשו בו.

גילה פינקלשטיין: באופן כזה יתאפשר לפתוח בהליך פלילי נגד כל תוקף מסוג זה עד היום שימלאו לקורבן 28 שנים.

גילה פינקלשטיין: בדיוני ועדת החוקה עלתה דרישה מצד משרד המשפטים, להתנות את הארכת ההתיישנות בחיזוק נוסף, מלבד עדות הנפגע או הנפגעת.

גילה פינקלשטיין: בעיני יש למתן הגבלה זו, בייחוד לאור העובדה שהארכת ההתיישנות ממילא צריכה לעבור כמה גדרות.

גילה פינקלשטיין: הראשונה שבהן היא חובת אישורו של היועץ המשפטי לממשלה, והשנייה, דרישת ראיות נוספת לעדות הנפגעת מצד בית-המשפט.

גילה פינקלשטיין: תוספת החיזוק שמבקש משרד המשפטים היא בבחינת מגבלה מיותרת.

גילה פינקלשטיין: היא עלולה למנוע הגשת כתב אישום והרשעה נגד הפושע שימשיך להסתובב כל ימיו חופשי ומסוכן.

גילה פינקלשטיין: אני מקווה שבסבב הדיונים הבא בוועדת החוקה נגבש פשרה הולמת שתיתן מענה לשני הצדדים בעניין הזה.

גילה פינקלשטיין: כיושבת-ראש השדולה למען הילד, אבקש לגלות את הרגישות הראויה לא רק ביחס למצבם של קטינים קורבנות תקיפה מינית, אלא בכלל ביחס למצבו ולמעמדו של הקטין בישראל.

גילה פינקלשטיין: אני מבקשת את תמיכתכם בהצעה.

גילה פינקלשטיין: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: יש רשימת דוברים.

מיכאל נודלמן: הדובר הראשון הוא חבר הכנסת איוב קרא.

מיכאל נודלמן: אחריו – חברי הכנסת יעקב מרגי, עבד-אלמאלכ דהאמשה ומגלי והבה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שמעלה היום חברת הכנסת גילה פינקלשטיין נותנת תעודת כבוד לכל מה שקשור לבית-המחוקקים הזה.

איוב קרא: כמו תמיד, אני רוצה לומר לחברת הכנסת יישר כוח.

איוב קרא: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולדבר על מה שקרה אתמול עם אילנה דיין ועם רל"שית הרמטכ"ל בקשר להדלפות שהיו בפרשת המ"פ וכל הסוגיה סביב הנושא הזה.

איוב קרא: בוויכוח שהיה אתמול בין אילנה דיין לרל"שית התברר מעל לכל ספק שמדובר בניסיון לתפור תיק לאותו קצין, וזה מוכח יותר ויותר כל יום.

איוב קרא: אני חושב שצריך לחזק את קציני צה"ל, ואי-אפשר לתת לפצ"ר להיות המפקד של הצבא ולרמטכ"ל להיות היועץ, במקום להיות להיפך.

איוב קרא: מה שיקרה, אם האינתיפאדה תימשך, אנו נמצא את עצמנו בריצה לתוך בתי-המשפט כל יום כדי להוכיח מי אשם ומי לא אשם, וננהל את הצבא מבין כותלי בית-המשפט.

איוב קרא: רק אתמול הובאו למנוחות חמישה מטובי בנינו בכפרים השונים בצפון ובדרום.

איוב קרא: בגלל כל מיני דברים שאנו רואים אותם פה עלולה להיות התגובה של חיילי צה"ל לא על-פי מה שנהגנו ולמדנו כאשר כולנו שירתנו, ובעצם יש היום רתיעה מלהתמודד עם הבעיה הזאת, ויש בעיה אמיתית כל יום, שעה-שעה, להתמודד עם הקונספציה שצריך להבדיל בין אויב לחף מפשע.

איוב קרא: ומאחר שאנחנו נמצאים במין וייטנמיזציה – וייטנם מסוג חדש – אין לי ספק שמי שחוטף במצב הזה, זה מפקדים שצריכים לתת פקודות נכונות וללכת עם המוסר שמוכר בצה"ל, עם האמת של צה"ל, מה שלא היה עד עכשיו.

איוב קרא: אני שולח מכאן את תנחומינו למשפחות החיילים שנספו אמש.

איוב קרא: אני מאחל מכל הלב החלמה לכל הפצועים.

איוב קרא: אני מקווה בכל מאודי שלא נדע קורבנות, לא בצד הזה ולא בצד השני, אבל קודם כול, הקם להורגך השכם להורגו, ואני חושב שכך מנהלים את העניינים בצבא.

איוב קרא: אף אחד לא רוצה קורבנות בצד השני, אך גם אי-אפשר שכל מחבל - או מחבלת - מתחת לגיל 18, שבא להרוג חיילים, והוא נתפס, יחשבו שהוא חף מפשע.

איוב קרא: ראינו כבר מחבלים בני תשע ו-11, והיד עוד נטויה, לצערי הרב.

איוב קרא: אני מקווה שלא נדע עוד מלחמות.

איוב קרא: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: יש הסכמה שמוותרים ורק נצביע.

יעקב מרגי: יש הדלקת נרות.

מיכאל נודלמן: אם כולם מוותרים, נלך להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 84) (עבירות מין שנעשו בקטין), התשס"ה–2004.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 84) (עבירות מין שנעשו בקטין), התשס"ה–2004, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מיכאל נודלמן: בעד - 8, אין נגד, ויש נמנע אחד.

מיכאל נודלמן: אני קובע שהחוק נתקבל בקריאה ראשונה, ויעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מיכאל נודלמן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ג' בטבת התשס"ה, 15 בדצמבר 2004, בשעה 11:00.

מיכאל נודלמן: ישיבת הכנסת נעולה.