ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ואחת של הכנסת השש-עשרה, 2004-12-28 00:00

אורי אריאל: הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשס"ה–2004 36

אילן ליבוביץ: שאילתות ותשובות 39

אילן ליבוביץ: 2260.

אילן ליבוביץ: גיור חיילים וחיילות 40

אילן ליבוביץ: 2349.

אילן ליבוביץ: שידור הקלטת על וידוא הריגה בטלוויזיה 42

זאב בוים: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 142), התשס"ה–2004 43

אהוד רצאבי: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 48

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הצעת חוק הרשויות המקומיות (משמעת) (תיקון מס' 4), התשס"ה–2004 48

ואיכות הסביבה): הצעת חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות, התשס"ה–2004 51

חמי דורון: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 28 והוראת שעה) (מעבר מקופת-חולים אחת לקופת-חולים אחרת), התשס"ה–2004 63

טלב אלסאנע: הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 8) (חובת שימוע בוועדות השמה וערר), התשס"ה–2004 70

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שלישי, ט"ז בטבת התשס"ה, 28 בחודש דצמבר 2004 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לקדם בברכה את נשיא הפרלמנט האוסטרי, פרופסור ד"ר אנדריאס קוהל, המבקר בישראל ביקור רשמי.

ראובן ריבלין: נשיא הפרלמנט הוא מידידיה של ישראל באירופה, והוא מפגין באופן בולט את ידידותו.

ראובן ריבלין: יחסי ישראל ואוסטריה ידעו בשנים האחרונות עליות ומורדות, וזאת על רקע ההיסטוריה הקשה ממילא.

ראובן ריבלין: בתקופה האחרונה התחממו מאוד היחסים בין המדינות במובן החיובי.

ראובן ריבלין: אוסטריה מבטאת כיום הבנה למצבה של ישראל ולסכנות שעמן אנו מתמודדים כאן יום-יום.

ראובן ריבלין: נשיא הפרלמנט הוא מן המנהיגים הבולטים המבטאים עמדות אלו.

ראובן ריבלין: בנוסף, עומד נשיא הפרלמנט בראש הקרן הלאומית האוסטרית לפיצוי קורבנות השואה.

ראובן ריבלין: פעילותו משקפת הכרה אוסטרית, גם אם מאוחרת, באחריות האוסטרית הישירה לסבלם של יהודי אוסטריה בשואה ובחובה המוסרית לעשות משהו למען הניצולים שעדיין חיים.

ראובן ריבלין: ברוך הבא לירושלים, ובהזדמנות זו אאחל לך ולמשפחתך שנה טובה –Happy New Year and Merry Christmas.

ראובן ריבלין: Welcome to Jerusalem, welcome to our state, Israel, and welcome to the shrine of the state of Israel, the Parliament of Israel, the Knesset.

ראובן ריבלין: רבותי, אפשר למחוא כפיים.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים)

ראובן ריבלין: לפני שאני מתחיל את סדרת הנאומים בני דקה, אני מבקש מיושב-ראש אגודת הידידות בין שני הפרלמנטים, חבר הכנסת בריזון, לומר מלים מספר.

ראובן ריבלין: אחר כך אנחנו נעבור כמובן לנאומים בני דקה.

רוני בריזון: אדוני היושב-ראש, אורחים נכבדים, אני מצטרף כמובן לכל מלה שלך, אדוני.

רוני בריזון: אני מאחל לאורחים שלנו, שהביקור שלהם הוא חשוב מאוד, ביקור טוב ופורה אצלנו.

רוני בריזון: מכאן אנחנו הולכים עכשיו להיפגש אתם.

רוני בריזון: אני מקווה שעמיתי ואני נוכל להעביר להם במסגרת הדיון הזה של עמותת הידידות את המחשבות שלנו ואת הדרכים לקידום היחסים הבילטרליים.

רוני בריזון: צל מרחף מעל היחסים בין המדינות, צל עבר נורא.

רוני בריזון: במשך הזמן גם היו עליות ומורדות.

רוני בריזון: אני שמח לציין, שכמו שאמרת, אדוני, היחסים הולכים ומשתפרים.

רוני בריזון: ביקורים הדדיים, והביקור האחרון של הנשיא קצב, רק מעידים על כך שהאווירה בין שתי המדינות הולכת ומשתפרת.

רוני בריזון: אני וחברי בעמותת הידידות בוודאי נעשה הכול כדי שהיחסים האלה אכן ילכו בדרך שבה הם הולכים.

רוני בריזון: אני רוצה שוב לברך את אורחינו.

רוני בריזון: תודה רבה.

רוני בריזון: אני מודה לכם.

ראובן ריבלין: אני מקווה שאורחינו קיבלו את התרגום הסימולטני של דבריך, אבל אני בטוח שבפגישה ביניכם תוכל לומר אותם דברים בשפתם או בשפה משותפת המובנת לכולם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכולכם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת, ולאחר מכן אנחנו נצביע על מנת לראות מי רוצה להשתתף בנאומים בני דקה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הריני להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בעקבות דיון מהיר בנושא: ציון 60 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע על מנת לקבוע מי רוצה לדבר.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

ראובן ריבלין: מי שהיה אחרון בפעם הקודמת יהיה ראשון עכשיו.

רוני בריזון: ומי שלא דיבר בכלל?

ראובן ריבלין: מי שלא דיבר בכלל יהיה באמצע.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה תחילה לשלוח מכאן תנחומים לאותם עמים שהיום מלקקים פצעים נוראיים אחרי רעידת האדמה בסרי-לנקה, בתאילנד ובדרום-מזרח אסיה.

מוחמד ברכה: יש האומרים שרעידת האדמה הגיעה אפילו עד סומליה באפריקה.

מוחמד ברכה: מדובר עד עכשיו על מספר שמתקרב ל-50,000 קורבנות.

מוחמד ברכה: אני גם רוצה להזדהות עם אזרחי מדינת ישראל שגורלם אינו ידוע.

מוחמד ברכה: אני רוצה שאנחנו נסיק את המסקנה הנכונה: כמה הדאגות שעל בסיסן מתקיימות מלחמות בבית הזה קטנות לעומת אסון טבע כזה.

מוחמד ברכה: אז בואו נסתכל על הדברים בפרופורציה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לפני שאני נותן זכות דיבור לבא אחריו – חבר הכנסת מח'ול קיבל עונש על-ידי ועדת האתיקה של הכנסת.

ראובן ריבלין: הוא הגיש לי ערעור, ואכן, לפי סעיף 73 הערעור יכול להישמע רק בפני מליאת הכנסת.

ראובן ריבלין: מחר, לאחר השאילתות בעל-פה, אני אקיים את הדיון, וחברי הכנסת יחליטו אם הם מקבלים את ערעורו או לא.

ראובן ריבלין: הדיון יתקיים בצורה הזאת: חבר הכנסת מח'ול ישמיע את דבריו.

ראובן ריבלין: לאחר מכן יעלה יושב-ראש ועדת האתיקה על מנת להשיב בשמו ובשם הוועדה, ולאחר מכן תתקיים הצבעה אם לקבל את הערעור או לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול ביקש ממני להשהות את העונש בינתיים.

ראובן ריבלין: אין לי סמכות לכך.

ראובן ריבלין: כל מה שיכולתי לעשות הוא לקיים את הדיון מחר.

ראובן ריבלין: לא רציתי לקיים את הדיון היום, שמא חברי הכנסת לא יהיו מודעים לעובדה שיתקיים דיון חשוב כזה, שהוא הראשון בכנסת השש-עשרה, ונדמה לי אחד הערעורים היחידים בפני המליאה בכל הכנסות.

ראובן ריבלין: לכן בחרתי להודיע יום מראש.

ראובן ריבלין: אם חבר הכנסת מח'ול יצא זכאי על-ידי הבית, הרי שנצטרך להשיב לו את הזמן שהוא היה בהשעיה, אבל אין לי אמצעים, אין לי יכולת וגם סמכות - - -

אבשלום וילן: נצטרך להאריך את מושב הכנסת - - -

ראובן ריבלין: אני מדבר על הצד המוסרי.

ראובן ריבלין: איך לסדר זאת?

ראובן ריבלין: אנחנו נקים ועדה, אבל נדון בעניין בשעתו.

ראובן ריבלין: לפי דעתי, הכנסת היא זאת שצריכה לשמוע ולהחליט.

מאיר פרוש: הוועדה או ועדת הכנסת?

ראובן ריבלין: לא ועדת הכנסת, זה יהיה רק בפני המליאה.

ראובן ריבלין: הוועדה קיבלה את החלטתה פה-אחד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת פרוש.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמענו היום בפירוט את הדיווח על האסון הנוראי בדרום-מזרח אסיה.

מגלי והבה: מדובר על אלפי נפגעים, הרבה נעדרים והרבה שמלקקים את פצעיהם.

מגלי והבה: העולם כולו הפך להיות כפר קטן בעידן המודרני שבו אנחנו שומעים על אסונות כאלה.

מגלי והבה: מכאן אני רוצה לשלוח את תנחומי למשפחות שאיבדו את יקיריהן ולאחל לפצועים החלמה מהירה.

מגלי והבה: מכאן אני גם רוצה לשלוח לאותן מדינות את השתתפותנו בצערן.

מגלי והבה: שמענו היום בפירוט מה עושה משרד החוץ של מדינת ישראל על מנת לסייע לכל המדינות האלה, אלה שמקיימות אתנו קשרים ואפילו אלה שלא מקיימות אתנו קשרים, כי בנושא הומניטרי מסוג זה המטרה היא להוכיח עד כמה אנחנו הומניטריים ומזדהים עם הסבל של מדינות העולם.

מגלי והבה: אני רוצה לאחל לכל הישראלים שיחזרו הביתה בשלום, ומקווה שיאתרו את אלה שעדיין נעדרים.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, ואחריו – חבר הכנסת רן כהן.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמו קודמי אני מצטרף בתנחומים ובאיחולים לפצועים.

מאיר פרוש: אני רוצה להפנות מכאן קריאה למי שמיועד להיות שר השיכון, חבר הכנסת יצחק הרצוג, לאחר שאמר שהוא מעדיף לחדש את המענקים רק לנגב ולגליל.

מאיר פרוש: נכון שזה חשוב, אולי אפילו חשוב מאוד, אבל אני רוצה לומר למי שמיועד להיות שר השיכון - אם הממשלה תוצג אי פעם, אדוני היושב-ראש - שיש לנו עדיין אזורי עדיפות לאומית, ולכן אין מקום לומר שבנגב כן, בגליל כן, וביתר אזורי העדיפות לא.

מאיר פרוש: מדוע ייפגעו אלה שנמצאים באזורי עדיפות לאומית?

מאיר פרוש: מכאן הקריאה לחדש את המענקים, כי ענף הנדל"ן מצוי בקריסה.

מאיר פרוש: יש לחדש את המענקים לכל אזורי העדיפות הלאומית.

מאיר פרוש: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, למה אתה מפנה את תשומת לבי ואומר, אם הממשלה תקום?

ראובן ריבלין: עד כמה שאני מבין, זה תלוי בכם, לא בי, הרי אתם לא חתמתם עדיין על הסכם.

מאיר פרוש: מפלגת העבודה עוד לא חתמה.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אני לא מקיים שיחות קואליציוניות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כולנו בתוך התחושה של האסון הנורא, המזעזע, בדרום-מזרח אסיה.

רן כהן: אני רוצה לשלוח תפילה לשלומם של כל הישראלים, שיחזרו בשלום, בריאים ושלמים.

רן כהן: לבנו גם עם המשפחות שנקרעות מרוב דאגה וגעגועים.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר - ולשם כך נטלתי את רשות הדיבור - שאתמול הצבעתי בעד הצעת החוק של חברת הכנסת רוחמה אברהם על מפעלי ההזנה בבתי-הספר.

רן כהן: אני מודה על האמת, שעשיתי את זה בלב קרוע, משום שהיום התפרסם הדוח של המועצה לשלום הילד, שמראה שממשלות הליכוד, שבשמן היא התפארה כאן – וכאמור, הצבעתי בעד זה - הביאו למצב שבו יש 662,000 ויותר ילדים מתחת לקו העוני.

רן כהן: מי שמביא למצוקה הנוראה הזאת ולעוני הנורא הזה, היה ראוי שיחוקק חוק ראוי, שאומר שכל הילדים, לפחות כל ה-662,000, יוכלו לאכול ארוחה חמה בבתי-הספר, ולא להביא חוק שנשען רק על הטבות ועל גמילות חסדים.

רן כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בסוף השבוע צוטטו ב-Ynet קצינים בכירים בפיקוד הדרום, שאמרו כי יש הרבה מה לעשות כנגד פצצות המרגמה הנורות על גוש-קטיף, אבל ידינו כבולות.

אריה אלדד: אתמול אמר ראש הממשלה: שקר וכזב, הכול עלילה זדונית, ממניעים פוליטיים.

אריה אלדד: מאידך גיסא אמר קצין בכיר: צה"ל יכול לעשות בעזה מה שהוא עושה באיו"ש, שבו אין ירי של פצצות מרגמה.

אריה אלדד: כל אחד מאתנו נדרש להחליט למי הוא מאמין.

אריה אלדד: אם ראש הממשלה צודק, הקצינים שטוענים שידיהם כבולות משקרים.

אריה אלדד: חמור מזה, הם עושים את זה בזדון וממניעים פוליטיים.

אריה אלדד: האמת היא שיש מניעים פוליטיים לכבילת ידי הצבא - לא רוצים להפריע לאבו-מאזן.

אריה אלדד: במקום שאנחנו נדרוש שהוא יילחם בטרור, אנחנו נמנעים ממלחמה והפצמ"רים נופלים ונופלים.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת פריצקי.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני מצטער בצער המשפחות בתאילנד, וגם בצערן של המשפחות הישראליות, ומאחל החלמה לפצועים.

איוב קרא: תראו באיזה אסונות אנחנו נמצאים ולאיזה אסון מכניס אותנו הניסיון להביא להקמת ממשלה.

איוב קרא: ממלא-מקום לשמעון פרס מעכב את הקמת הקואליציה הזאת.

איוב קרא: יש ממלא-מקום שקוראים לו אהוד אולמרט, וכך הצהיר ראש הממשלה, אבל מתווכחים עכשיו על ממלא-המקום השני.

איוב קרא: לכן צריכה כל המדינה לחכות לישועה הזאת?

איוב קרא: לא יעלה על הדעת הדבר הזה.

איוב קרא: חבר הכנסת בייגה שוחט, תעביר את המסר הזה, אי-אפשר ששמעון פרס יהתל כל הזמן במדינה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: דיברתי עם אולמרט וזה לא עזר.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פריצקי, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: ברוך הבא למקום הפעילות המרכזית שלך בשנים האחרונות.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, רבותי וחברי חברי הכנסת, באתר NFC – "חדשות מחלקה ראשונה" - התפרסם שארגון המתקרא "המטה העולמי של חב"ד להצלת העם והארץ" עומד לשלוח חצי מיליון גלויות לחיילי צה"ל, ולכתוב שברגע שחייל יקבל את הפקודה הבלתי-חוקית בעליל להרוס את ארץ-ישראל, עליו לסרב לפקודה ולזכור את השבועה שהוא נשבע.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר כך: חופש הביטוי סובל גם גלויות כאלה, אבל מה שלא נסבל הוא, כפי שאני בדקתי, שהגוף הזה מקבל ככל הנראה, בדרכים כאלה ואחרות, מימון ממדינת ישראל במסגרת העמותות.

יוסף יצחק פריצקי: איך ייתכן, אדוני היושב-ראש, שגוף מקבל מימון ממדינת ישראל, לכאורה כדי לתת שיעורי תורה, להגביר אהבה, רעות, אחווה ושלום, ובכסף הזה הוא מוציא חצי מיליון גלויות לחיילי צה"ל?

יוסף יצחק פריצקי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה להצטרף לדברי קודמי ברגשי הזדהות מאוד עמוקים עם המדינות שנפגעות באסון בדרום-מזרח אסיה.

זבולון אורלב: אני שומע את הדיווחים ומרגיש גאווה גדולה להיות אזרח ישראלי, כאשר אני רואה את ההתגייסות של המדינה, של הצבא, של מערכת הרפואה, כדי לחלץ אנשים ממצוקה וכדי שכל ישראלי באשר הוא ירגיש שיש מדינה מאחוריו.

זבולון אורלב: אני תמיד שואל את עצמי, למה רק בשעת משבר ולמה רק בשעת אסון אנחנו מגלים את הכוחות החיוביים שלנו, של סולידריות, של אחריות, של שותפות?

זבולון אורלב: למה כשאין משבר יש אנשים שאיש לא מוכן להקדיש להם שום תשומת לב?

זבולון אורלב: למה כשאין משבר יש בתוכנו אנשים רעבים, אנשים שאינם עובדים, אנשים שאין להם קורת-גג מעל ראשם, אנשים עם הרבה מאוד בעיות?

זבולון אורלב: בואו נחשוב שאנחנו באמת במשבר, כי אנחנו באמת במשבר עמוק, ונגלה את אותה אחריות, את אותו רגש אחראי – אני אומר את זה גם כיהודי, אבל אני יודע שגם מוסלמים וגם נוצרים - כדי לשפר ולתקן את חברתנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, כמו עמיתי אני מצטרף עם רגשי הזדהות, צער עמוק וכאב על מה שקורה בעולם היום, כשעשרות אלפי אנשים הפכו לקורבן של אסון טבע נוראי.

ג'מאל זחאלקה: זו תזכורת ואזהרה לכל מי שגר בארץ, כי עד עכשיו אין אינפורמציה מספיקה על הסכנות של אסון טבע.

ג'מאל זחאלקה: היו החלטות לפרסם את אלה ולחלק חומר לאוכלוסייה איך להתנהג במקרה של רעידת אדמה, אבל החומר נגנז.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע מה היו השיקולים לאי-פרסום, אני חושב שהשיקולים היו שיקולים פוליטיים.

ג'מאל זחאלקה: צריך לזכור שגם בארץ יש כור גרעיני, שרעידת אדמה עלולה לגרום לאסון אזורי נוראי בגללו.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לחשוף את כל האינפורמציה ולחלקה לאוכלוסייה, עם האזהרות המתאימות, ולא רק לחלק "לוגול" בנגב ובלי הסבר.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, ואחריו – חבר הכנסת ליצמן.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, גם אני כמו קודמי מביע את רגשי הזדהותי בעקבות האסון הנורא, שמתואר כאחד מאסונות הטבע הגדולים ביותר שידעה האנושות, בטח בשנים האחרונות.

חיים אורון: אני מקווה שמאמץ בין-לאומי ענק, שלא היה כמותו, יצליח לתת מרפא ושיקום לאתרים שנפגעו.

חיים אורון: אני רוצה להמשיך לדבר על הנושא שדיברו עליו חברי הכנסת רן כהן וזבולון אורלב, דוח המועצה לשלום הילד שהתפרסם אתמול והיום.

חיים אורון: שר הרווחה לשעבר, חבר הכנסת זבולון אורלב, קרא לגלות רגשי סולידריות והזדהות עם הקבוצות החלשות בחברה הישראלית, גם בהקשר זה.

חיים אורון: אני רוצה לומר לו, שאין פה שום שאלה של סולידריות והזדהות.

חיים אורון: יש פה מחלוקת פוליטית עמוקה שצריך להתמודד אתה, ומי כמוהו כשר הרווחה היה שותף לעימות הזה.

חיים אורון: זה לא יסתיים בלחיצות ידיים, זה לא יסתיים בדיבורים של "מה יפית", זו הכרעה קשה מאוד שחותכת את הבית הזה, וצריך לנהל אותה בכל הרצינות.

חיים אורון: כאשר יתקרבו דיוני התקציב, תהיה עוד זירה למבחן הזה.

חיים אורון: אני מקווה שכל אחד מחברי הכנסת ידע בדיוק איפה עומד המבחן הזה, ולא רק בדיבורים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בעקבות האסון שקרה באסיה, אנחנו צריכים לעשות גם בדק-בית אצלנו.

יעקב ליצמן: אנחנו צריכים לבדוק מה מחפשים שם.

יעקב ליצמן: אבל מעבר לכך, אני חושב שכל אחד שנוסע לחוץ-לארץ צריך להשאיר בקונסוליה או בשגרירות כתובת שבה ניתן למצוא אותו בעת מצוא.

יעקב ליצמן: עד עכשיו אנחנו לא יודעים מי שם, לאן הוא הגיע, מתי הגיע.

יעקב ליצמן: זו אחת הבעיות בכל מה שנוגע לישראלים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לנגוע בנושא של המקוואות ומשרד השיכון.

יעקב ליצמן: אנחנו נמצאים כמה ימים לפני סוף תקציב 2004, ועד לרגע זה לא שוחרר תקציב למקוואות.

יעקב ליצמן: לא שוחרר הכסף, המקוואות עומדים, אף אחד לא גומר את בניית המבנים, וזה גורם לסבל רב ליהודים.

יעקב ליצמן: אני פונה לשרת השיכון כדי שתסיים מהר את הנושא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד יתום, בבקשה.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, יחד עם כל בית ישראל אני אבל על מותם של רבבות ומייחל לשוב בנינו הישראלים הביתה במהרה.

אהוד יתום: היום נפל דבר בוועדת החוץ והביטחון, וצריך לשבח את יושב-ראש הוועדה יובל שטייניץ, את יושב-ראש הכנסת ואת פרופסור רובינשטיין, על שהיטיבו להנחות ולהוליך את ועדת החוץ והביטחון למסגרת עבודה ולרפורמה מהותית ומשמעותית.

אהוד יתום: בית-המשפט הרשיע היום שלושה חוקרים פרטיים בגין כניסה למאגרי מידע.

אהוד יתום: אני הנחתי על שולחנה של הכנסת הצעת חוק חוקרים פרטיים, ולדעתי, רק דבר כזה יכול למנוע את המהלכים הבלתי-אחראיים הללו בעתיד.

אהוד יתום: אני אבקש את עזרת הבית כדי לחוקק את חוק החוקרים הפרטיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני שותף להבעת הצער על אסון הטבע באסיה המזרחית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לדבר על אסון נוסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי השבוע בחבל-עזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התלוויתי למשפחת נכבדים לרגל סולחה במקרה של מריבה שהביאה למוות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראיתי מקרוב וחשתי את האסון הנורא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא אסון טבע, אלא אסון בני-אדם, שהם חיים אותו יום-יום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התמזל מזלי להגיע למחסום כדי לעבור מעיר לעיר באמצע עזה, והנה אני רואה מולי שרשרת של מאות רכבים שעוצרים ליד כפר-דרום, כי יש מתנחלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מספיק שמשנים את הרמזור לאדום, וכל מי שעובר מקבל יריות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם עוצרים שעתיים –שלוש, ומתי שמתחשק להם, הם פותחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם יכולים לפתוח את זה לחמש דקות, לשעה או לשעתיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם להיכנס בין שני המחסומים אסור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במחסום אחר, בדרך הראשית בין צפון עזה לדרומה, מספיק רק שהטנק ירים את החרטום שלו, והדרך חייבת להיעצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל רכב שמעז להיכנס, מקבל יריות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנשים חייבים ללכת על החול הטובעני 3 קילומטרים כדי לעבור ממקום למקום.

ראובן ריבלין: בוודאי אדוני מגנה את ההפגזה של יישובים תמימים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלגי, בבקשה.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה דיווח כאן בכנסת אתמול, בוועדת החוץ והביטחון, על מידע שלפיו יש בידי "חמאס" ברצועת-עזה טילי כתף מסוג "סטרלה".

אילן שלגי: ידוע שעיקר הברחות אמצעי הלחימה לרצועה מתבצע במנהרות הנחפרות מתחת לציר פילדלפי.

אילן שלגי: כבר ב-17 ביוני, לפני למעלה מחצי שנה, פרסם משרד הביטחון מכרז לכריית תעלה בציר הזה בעומק של 15-25 מטר, אבל מאז הנושא נעצר ודבר לא קרה, ולא שמענו על פתרון אחר.

אילן שלגי: אני קורא לשר הביטחון שאול מופז, שלאחרונה אנו שומעים אותו מרבה לדבר בנושאים חברתיים, ואנחנו שומעים שהוא מסתובב בבר-מצוות ובחתונות של חברי מרכז הליכוד - - -

ענבל גבריאלי: - - -

אילן שלגי: על כל פנים, אני סבור ששר הביטחון צריך לתת לכנסת ולציבור תשובה, מדוע טרם נמצא פתרון למנהרות ומדוע הפתרון הסביר של כריית תעלה נעצר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, בקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, גם אני כמו כולם מביע צער על האסון ועל האובדן של חיי האנשים באסון הטבע בדרום-מזרח אסיה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להפנות את תשומת הלב של הכנסת והממשלה, בפרט את זו של השר לביטחון פנים, לתלונה חמורה שקיבלתי מטבריה.

ישראל אייכלר: פנה אלי הרב דב קוק, שמקיים קהילה קדושה בטבריה ביחד עם הרבנית קוק.

ישראל אייכלר: הם מרבים תורה ואמונה בישראל.

ישראל אייכלר: לפי התלונה, קיימת עוינות גלויה של המשטרה, ובנו של הרב נעצר על לא עוול בכפו בקטטה שפרצה שם על רקע מעצר רגיל של אזרח אחר, שמבוקש בתביעת מזונות רגילה, בידי שני שוטרים לבושים אזרחי.

ישראל אייכלר: המעצר עצמו אינו מענייני ואינו מעניינה של הכנסת, בשביל זה יש בתי-משפט ויש משטרה, שידונו בסכסוך המשפחתי.

ישראל אייכלר: מה שנוגע לי ולנו הם הביטויים האנטישמיים, כמו "הכלבים עם הזקנים השחורים", "תיתנו לכל מי שתראו בפנים מכות יבשות, אבל עם כל הכוח", "תקרעו אותם במכות".

ישראל אייכלר: כאשר בנו של הרב שאל: מה אתם רוצים ממני, אני הרי לא האיש, ענו לו: אנחנו עוצרים אותך בגלל שאתה בן של הרב, אנחנו נראה לו מה זה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לבקש מהכנסת - אני חושש שהאווירה של ההסתה בכנסת ובתקשורת נגד הציבור החרדי מקרינה על שוטר בשטח, ואת זה אני מבקש לבדוק.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, ואחריו – חבר הכנסת טאהא.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, גם אני, כמו כל חברי הבית, משתתף בצערן, באבלן העמוק של כל מדינות דרום-מזרח אסיה שנפגעו, ואני מקווה, עם כמה מאות משפחות ישראליות שיושבות ברגעים אלה באי-ודאות נוראה, שבאמת יחזרו כולם הביתה בריאים ושלמים כמה שרק אפשר.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להביא לתשומת לבה של הכנסת, שעל-פי השינויים שהתקבלו ושעומדים להתקבל בחוק-יסוד: הממשלה, בשבוע הבא קרוב לוודאי אנחנו עלולים לאשר ממשלה עם 23-24 שרים ועוד שישה סגני שרים.

אבשלום וילן: ואני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, מי יעשה את עבודת הכנסת?

אבשלום וילן: מי יהיה בוועדות, מי יהיה במליאה, מי יעשה את העבודה השחורה של הפרלמנט, שבלעדיה אין פרלמנט?

אבשלום וילן: לצערי הרב, ב-1999 שינתה הכנסת את חוק-היסוד.

אבשלום וילן: במקום להישאר עם 18 שרים ולהוריד את מספר סגני השרים - משרה שאינני מבין, פרט לכיבודים, לכבוד ולממון, מי זקוק לה.

אבשלום וילן: הגיע הזמן לעשות סדר ולהתחיל להיות כנסת מחוקקת ועובדת, ולא מועדון חלוקת כיבודים לשרים ולסגניהם.

אבשלום וילן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טאהא.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זאת לא הפעם הראשונה שנוסעים ערבים מעוכבים בנתב"ג על-ידי גורמי הביטחון.

ואסל טאהא: זאת לא הפעם הראשונה.

ואסל טאהא: אנחנו גם זוכרים כשמנעו אותם גורמים - גורמי הביטחון - מעיתונאים להצטרף לפמלייתו של ראש הממשלה, אף-על-פי שההזמנה של העיתונאים האלה באה ממשרד ראש הממשלה.

ואסל טאהא: האפליה המגמתית הזאת הגיעה רק לפני יומיים למשפחה שלמה, שוויתרה על טיסתה לקהיר.

ואסל טאהא: את האפליה הזאת צריך להפסיק, וצריך שגורמי הביטחון ורשות שדות התעופה בנתב"ג יתייחסו לנוסעים הערבים בדיוק כפי שמתייחסים לנוסעים היהודים.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת טאהא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, ואחריו – חבר הכנסת בייגה שוחט.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רציתי להביא בפני הכנסת, לעדכן את חברי הכנסת:

יעקב מרגי: זה השבוע החמישי שתושבי באר-שבע והסביבה חיים ללא תחבורה ציבורית.

יעקב מרגי: בית-המשפט כבל את החברה מלהביא חלופות.

יעקב מרגי: שר התחבורה - בסימפטום "הראש הקטן" – אומר, מה אני אעשה; שר האוצר בכלל לא רוצה להתייחס, זאת לא בעיה שלו.

יעקב מרגי: במקום אחר בארץ - אני חוזר - זה לא היה קורה.

יעקב מרגי: לעניין נוסף - היום פורסם דוח של המועצה לשלום הילד.

יעקב מרגי: שנתיים אנחנו זועקים פה בכנסת הזאת ועל כל דוכן רענן: זה מה שהתקציב יביא.

יעקב מרגי: השיטה, התיאוריה הקפיטליסטית של שר האוצר ושותפיו - שלאחרונה ברוך השם אין שינוי, אין שינוי תרתי משמע.

יעקב מרגי: אני מוצא את עצמי כחבר אופוזיציה רוצה להגן על אחד משרי הביטחון הטובים שהיו לנו במדינה, ומר ביטחון, ועם כל הכבוד, הגיע הזמן שאנשי שינוי ירדו קצת ביהירות שלהם - 8 בסולם ריכטר - שירדו קצת.

יעקב מרגי: היהירות כבר הביאה אותנו למאוס בכל הסגנון, ואני חושב שזה רק לכבוד שיש לנו שר ביטחון כמו השר מופז.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת בייגה שוחט, ואחרון הדוברים - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מצטרף לחברי חברי הכנסת שהביעו דאגה רבה וצער על מה שהתרחש בדרום-מזרח אסיה, לאותן משפחות ישראליות שלא יודעות מה עלה בגורל יקיריהן ונמצאות במתח כל כך גדול ובחוסר ודאות.

אברהם-בייגה שוחט: אבל הייתי רוצה מזה לקשור למצב מסוים אצלנו.

אברהם-בייגה שוחט: יש נושא אחד שככל הנראה בשלב מסוים - ואף אחד לא יודע מתי - אנחנו עלולים להיפגע ממנו בצורה רחבה מאוד, וזה הנושא של רעידות אדמה.

אברהם-בייגה שוחט: לא מעט ועדות הוקמו במשך הרבה מאוד שנים, וגם ברור לי שאי-אפשר לפתור את הכול במכה אחת - זה דבר שעולה הרבה מאוד כסף.

אברהם-בייגה שוחט: אבל, לפי מיטב ידיעתי, לא נעשה כמעט כלום בשנים האחרונות, בכלל זה בשנים שבהן אני הייתי בממשלה, בעניין זה, ולפי הערכתי יש לעשות כמה דברים בתוכנית רב-שנתית כדי להתמודד, חס וחלילה, עם אסון שעלול להתרחש, וככל שאומרים המומחים, הוא יתרחש.

אברהם-בייגה שוחט: השאלה מתי זה יהיה: אם זה יהיה מהר או יותר מאוחר, וטוב שעה אחת קודם להתכונן לזה.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שוחט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: אני רוצה לשבח את חברת הכנסת אראלה גולן, שהחליטה לחכות כמה ימים עד אשר היא תנאם את נאומה הראשון.

ראובן ריבלין: אני זוכר בימים שבהם אנחנו נבחרנו לכנסת לראשונה, בייגה, עברו שלושה חודשים עד אשר היה חבר כנסת מהין לעלות על דוכן הנואמים ולנאום את נאומו הראשון, ולאחר מכן, כמובן, על-פי הפרוצדורה אנחנו היינו מברכים אותו על נאומו הראשון.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת טלב אלסאנע, שזה נאומו באלף השני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום מדברים על תוכנית ההתנתקות והדרך להתמודד עם המפונים, אבל כנראה ממשלת ישראל רוצה להתחיל להתאמן על הפינוי על-ידי פינויה של האוכלוסייה הערבית הבדואית בנגב.

טלב אלסאנע: אתמול פורסם, כבוד היושב-ראש, שהולכים להקים יחידה של 1,000 שוטרים בפיקודו של מפקד משטרת לכיש, שהמטרה שלה היא דבר אחד - 1,000 שוטרים זה תקציב אדיר, זה עשרות מיליונים שאם היו משקיעים אותם באוכלוסייה הבדואית היו עוזרים לפתור את בעיותיה, אם מבחינת העוני או האבטלה, ובוודאי היו מקימים כמה בתי-ספר.

טלב אלסאנע: אבל, התפקיד של אותה יחידת משטרה הוא לא לבנות.

טלב אלסאנע: התפקיד שלה הוא להרוס.

טלב אלסאנע: ממשלת ישראל, המדיניות האחת והיחידה שיש לה, לצערי הרב בינתיים, לגבי האוכלוסייה הערבית הבדואית היא הריסת בתים.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לשינוי מחשבה, לשינוי מדיניות - במקום להרוס, להתחיל לחשוב איך לבנות.

טלב אלסאנע: אולי העלות התקציבית של בנייה היא יותר נמוכה, אבל גם התועלת ממנה היא חשובה מאוד.

טלב אלסאנע: לבנות גם בתים, אבל לבנות מערכת יחסים עם אוכלוסייה רחבה ולתרום להקמת ולבניית דו-קיום אמיתי, ולא דו-קיום של אחד על חשבון השני.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זו פריווילגיה שיש רק לאחרון לדבר קצת יותר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כבוד סגן שר הביטחון - אני רוצה לומר שר כל הזמן, השר זאב בוים - ישיב בשם הממשלה ויעיר הערות להערות חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, תודה לך - כל פעם מחדש אתה חוזר כקאטו הזקן - - -

ראובן ריבלין: בסוף זה יצליח.

ראובן ריבלין: בסוף זה יצליח, תאמין לי.

זאב בוים: בסוף, כפי שקרה - - - קרתגו תיחרב.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לדברים שאמר חבר הכנסת - - -

ראובן ריבלין: כאן אנחנו רוצים רק לבנות, רק לבנות אנחנו רוצים.

זאב בוים: - - - חבר הכנסת שלגי, שדיבר כדעת מומחה שהפתרון המאוד סביר של תעלה וכו' - הוא חפר והתפרפר פה, אבל אני בכל זאת רוצה להתייחס לכך, כדי שעם ישראל ידע.

זאב בוים: פעם אחת, אגף המפא"ת – מינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית - במשרד הביטחון בוחן כל רעיון, וכבר עלו למעלה מ-100 רעיונות.

זאב בוים: הראש היהודי ממציא פטנטים.

זאב בוים: נבנה שדה ניסויים מיוחד בדרום כדי לבחון כל רעיון.

זאב בוים: אין רעיון אחד שלא נבדק ביסודיות.

זאב בוים: מעבר לזה צריך לומר, בשלוש שנים האחרונות מערכת הביטחון - צה"ל חשף 94 מנהרות על ציר פילדלפי.

זאב בוים: אז זה כמובן מעיד על קצב הבנייה של המנהרות, אבל איך חושב חבר הכנסת שלגי - באיזו דרך, באיזו שיטה נחשפו 94 מנהרות?

זאב בוים: אנחנו יודעים היום על כשלוש מנהרות שחופרים, ואני מדבר על המנהרות מתחת לציר פילדלפי.

זאב בוים: יש סוג אחר, בעיה בפני עצמה, של מנהרות תופת, אבל 94 מנהרות הרי נחשפו, אז צריך לתת את הדעת - לא בדיוק את התשובה, אבל את הדעת - שכנראה יש דרכים לחשוף את המנהרות האלה.

זאב בוים: לכן, פעם אחת הדאגה מובנת, בעיקר על רקע העובדה שאנחנו עומדים בפני אפשרות שאולי נעזוב את הציר הזה, אבל צריך לומר - לא אלמן ישראל, ויש דברים, חבר הכנסת שלגי, שלא מוכרחים להפריח אותם לאוויר העולם דווקא מכאן.

ראובן ריבלין: תודה לסגן שר הביטחון על הערותיו.

ראובן ריבלין: רבותי, אנו ממשיכים בסדר-היום - הצעות לסדר-היום מס' 5370, 5420 ו-5424.

ראובן ריבלין: רבותי, השבוע יציינו בעולם את יום המאבק הבין-לאומי בנגע הסמים.

ראובן ריבלין: אדוני השר, חברי הכנסת, רק מי שעבר באחד מכפרי הגמילה מסמים וראה כיצד נראים צעירים וצעירות שנכוו במגפה הממאירה הזאת, ידע את גודל השבר והצעקה.

ראובן ריבלין: בנים ובנות שהם ממלח הארץ, משפחות של חלוצים, בוני המדינה שעסקיהם עם הציבור - והילדים נפלו לדיוטה התחתונה.

ראובן ריבלין: והעין בוכה והלב נצבט.

ראובן ריבלין: ויש כאן מראה לחברה שלא שומרת על היקר לה מכול, "ואת עמלנו אלו הבנים" וגם הבנות.

ראובן ריבלין: בכנסת הזאת צריכה להיות הכרה ברורה במלחמה חסרת פשרות בסם, בלגיטימיות שניתנת לו, במאבק ציבורי, חינוכי, תרבותי, שחוצה גבולות ומפלגות ושסעים.

ראובן ריבלין: הסם אינו מבדיל בין ההתנחלויות, הקיבוצים, הערים החרדיות והיישובים הערביים.

ראובן ריבלין: כולנו כאחד נילחם במשחית, בברוני הסמים ההופכים בתאוות הממון שלהם ילדים וילדות לחסרי חיים, לחסרי יכולת להיאבק, לנדחים מן החברה, מן העשייה, מן האנושי והיוצר שבאדם.

ראובן ריבלין: ברכותי, יושב-ראש הוועדה למלחמה בסמים - אתם רואים איך אנו נראים, אני פותח פה את הדיון בנושא, ברכותי לוועדת הכנסת למאבק בנגע הסמים, לעומד בראשה כיום, חבר הכנסת חזן, ולמי שניהל אותה בעבר, חבר הכנסת איוב קרא, על עבודתם.

ראובן ריבלין: תקוותי כי הבית כולו ייחלץ לפעילות בנושא, ובכך נביא מזור לעוד בית אחד בישראל ונציל עוד ילד אחד, עוד עולם מלא מירידה לשאול תחתיות.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש הוועדה למאבק בנגע הסמים של הכנסת, חבר הכנסת יחיאל חזן, לומר דברים, ואחריו – חבר הכנסת זחאלקה וחבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני לא לוקח זמן, תדברו את הזמן הדרוש לכם.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השבוע הוא שבוע קשה מאוד למשפחות בישראל ובכל העולם.

יחיאל חזן: נגע הסמים לא פוסח היום כמעט על שום חברה מתוקנת; נגע הסמים נמצא בכל מדינות העולם המערבי.

יחיאל חזן: נגע הסמים הוא מחלה קשה, ומדינת ישראל משאירה את נגע הסמים בתחתית סדר העדיפויות שלה.

יחיאל חזן: לצערי הרב, מי שלא יודע מה זה סמים לא מתייחס למי שחולה בנגע הסמים.

יחיאל חזן: נגע הסמים יכול להגיע לכל בית בכל מיני דרכים.

יחיאל חזן: פעם, כאשר ילד היה נקלע למחלה הארורה הזאת, למחלה הקשה הזאת, והיה משתמש בסמים, היינו אנחנו, בני הארץ הזאת, אומרים: טוב, נו, זה בשכונה, בעיירת פיתוח, אולי באיזה כפר ערבי; זה היה בתחתית החברה, אולי בשכונת-התקווה, אולי במוסררה בירושלים, אולי באיזה בלוק באור-עקיבא.

יחיאל חזן: לא כך הדבר היום.

יחיאל חזן: נגע הסמים הוא היום בכל בית.

יחיאל חזן: עד כדי כך הגיע המצב, שמי שלא משתמש בסמים הוא לא in, אדוני יושב-ראש הכנסת.

יחיאל חזן: מי שלא משתמש בסמים הוא לא in, הוא לא מבין, הוא לא יודע.

יחיאל חזן: כאשר משכנעים נער לקחת כדור "חגיגת", למשל, מסבירים לו שזה כיף לא נורמלי; אבל הנער מתפתה, ומי שנהנה מהפיתוי הזה, זה אותם סוחרי סמים שלוקחים אלפי בני נוער ואלפי ילדים והורגים אותם ומביאים אותם לאותה מחלה ארורה.

יחיאל חזן: טעות לומר שמי שמשת

יחיאל חזן: מש בסמים הוא עבריין.

יחיאל חזן: מי שמשתמש בסמים הוא חולה, מי שמשתמש בסמים הוא קורבן לסוחרי סמים.

יחיאל חזן: לצערי הרב, אדוני יושב-ראש הכנסת, כפי שאמרתי, מדינת ישראל שמה את המאבק בנגע הסמים בתחתית הסולם.

יחיאל חזן: אני יכול להקריא ולומר למשל, שבשנת 2000 התקציב של הרשות למלחמה בסמים במדינת ישראל היה 26 מיליון ו-269,000 ש"ח לכל מדינת ישראל.

יחיאל חזן: התקציב של הרשות למלחמה בסמים היה 26 מיליון ו-269,000 ש"ח בשנת 2000, ובשנת 2005, בתקציב שמונח לפנינו, התקציב של הרשות למלחמה בנגע הסמים יהיה 11.5 מיליון ש"ח.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, האם אתה שומע?

יחיאל חזן: 20% פחות נומינלית, זה התקציב.

יחיאל חזן: כלומר, לא חשוב מה לא יקרה, לא חשוב מה לא יהיה, כל מי שיושב בבית הזה והולך להצביע על התקציב של הרשות למלחמה בנגע הסמים, שהוא כ-11.5 מיליון ש"ח, אומר בעצם: אותי זה לא מעניין.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, לפני שהגעתי לכנסת הייתי יושב-ראש עמותה שנקראת "כינור דוד", שפעלה בתחום נגע הסמים.

יחיאל חזן: ואני רק אומר לך מה אמר לי נרקומן שנגמל.

יחיאל חזן: הוא אמר לי: יחיאל חזן, תראה, אני נקלעתי לסמים; אני יליד מוסררה, אני בן 38, אני נקלעתי לסמים כי לא היתה לי אוזן קשבת, אני נקלעתי לסמים בגיל 11 כי באתי מבית הרוס, לא היה לי מי שישמור עלי.

יחיאל חזן: הדבר היחיד שעוד דאגו שאעשה, שאגיע בבית-ספר יסודי לבית-הספר.

יחיאל חזן: אתה יודע, אדוני יחיאל חזן, בבית-הספר, בתקופה ההיא שעוד הלכתי לבית-הספר, לימדו שאסור לקטוף פרחי בר.

יחיאל חזן: היה טרנד כזה, שבכל מקום קטפו פרחי בר, ואז מערכת החינוך העבירה מסר לכל התלמידים, שאסור לקטוף פרחי בר, ולימדו אותי לא לקטוף פרחי בר.

יחיאל חזן: אתה יודע, יחיאל, שאם היו מלמדים אותי לא להשתמש בסמים, לא הייתי משתמש בסמים.

יחיאל חזן: לאלף עזאזל, מי מעניין אותו פרחי הבר?

יחיאל חזן: אני לא קוטף פרחי בר, אבל אותי זה כבר לא מעניין.

יחיאל חזן: לא חינכו אותי לא להשתמש בסמים.

יחיאל חזן: אני חושב שראוי וחשוב שכנסת ישראל - אני הגשתי הצעת חוק, וחשוב וראוי שכנסת ישראל תעביר הצעת חוק, שבתוך המסגרת הפדגוגית-החינוכית חובה יהיה על מערכת החינוך ללמד את הילדים בבית-הספר היסודי שלא להשתמש בסמים, להימנע משימוש בסמים.

יחיאל חזן: מערכת החינוך פועלת בתחום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה שתדע שמערכת החינוך פועלת בתחום מתוך - - -

ראובן ריבלין: אתה יודע מה התקציב של משרד החינוך?

ראובן ריבלין: אני הייתי יושב-ראש הוועדה שאתה משמש היום בה בשנת 1990, כאשר תקציב הרשות למלחמה בסמים היה 58 מיליון.

יחיאל חזן: אני לא רציתי לומר את זה, אני ידעתי את זה.

ראובן ריבלין: תאמר כמה משרד החינוך מקדיש – 1.5 מיליון ש"ח, כלומר, שקל על כל ילד.

יחיאל חזן: מתוך כל התקציב שלו, הכולל, משרד החינוך משקיע 6.4 מיליוני ש"ח לכל מערכת החינוך.

יחיאל חזן: 43 ימי הדרכה - 118,000 ש"ח, השתלמות לעובדי הוראה - 361,000 ש"ח, הכשרות עמיתים - 300,000 ש"ח, שעות הנחיה - 100,000 ש"ח, הקצאות לפעילות בית-ספרית - 400,000 שקל.

יחיאל חזן: בכל בתי-הספר במדינת ישראל 400,000 שקל.

יחיאל חזן: פרסומים – 100,000 שקל, פיתוח תוכניות – 80,000 שקל, מחקר – 150,000.

יחיאל חזן: חברי חברי הכנסת, האם אתם תמשיכו לתת יד?

יחיאל חזן: הרי כולנו יודעים שאנחנו נאבקים בטרור ומשקיעים בכך מיליארדי שקלים.

יחיאל חזן: כל דרך שאפשר אולי לפתור את המאבק בטרור אנחנו משלמים.

יחיאל חזן: אבל, ל"חיזבאללה" יש אסטרטגיה.

יחיאל חזן: לפלסטינים יש אסטרטגיה.

יחיאל חזן: הם נלחמים בכל דרך, לא רק בטרור.

יחיאל חזן: 10 טונות חשיש נכנסות למדינת ישראל דרך גבול מצרים, המדינה שיש לנו אתה שלום.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, יש לי בקשה.

יחיאל חזן: אני יודע שהיום והשבוע ידברו בכנסת נגד השימוש בסמים, אני יודע שמחר נדון בעניין בוועדה.

יחיאל חזן: אבל אני יודע עוד דבר, שילד שנקלע למחלה הארורה הזאת הורס את כל המשפחה.

יחיאל חזן: הוא גונב מאמא שלו את התכשיטים, הוא מרביץ לה כשהוא צריך סמים.

יחיאל חזן: הוא שובר את הבית ומחרף ומגדף, הכול כדי להשיג מנה.

יחיאל חזן: אנחנו יודעים שהמשטרה פועלת נגד הסוחרים.

יחיאל חזן: אני חושב שהבית הזה - ואני שפועל בתחום הזה יחד עם חברי בוועדה - אולי מבין את הבעיה.

יחיאל חזן: אבל אני חושב שהבית הזה צריך לתת יד להענשת אותם סוחרי סמים בחקיקה, כי בית-המשפט בסופו של דבר, כאשר הוא דן את הסוחר, הוא שולח אותו לשנתיים, שלוש שנים בבית-סוהר.

יחיאל חזן: הוא לא שולח אותו למאסר עולם.

יחיאל חזן: אנחנו צריכים לנהוג בעניין הזה בדיוק כמו מדינות העולם השלישי.

יחיאל חזן: לא לתת לבית-המשפט להקל על הסוחר.

יחיאל חזן: הטרוריסטים נלחמים בנו בכל דרך, אבל אותו ילד או אותו אבא שמשתמש בסמים נלחם בחברה, הוא הולך וגונב.

יחיאל חזן: הוא נלחם במשפחה, הוא הורס אותה.

יחיאל חזן: הוא נלחם בחיים שלו, כי הוא חולה והוא לא שם לב.

יחיאל חזן: במגזר הערבי הישראלי נלחמים.

יחיאל חזן: אבל כולנו כבר שכחנו שרק לפני חודשיים לא היה תקציב לעמותת "אל-סם"; גם השנה אין לה תקציב, והיא תיסגר.

יחיאל חזן: עמותת "אל-סם" היא עמותה שפועלת ללא כוונות רווח ובהתנדבות.

יחיאל חזן: היא מטפלת ביותר מ-1,000 בני נוער כל שנה.

יחיאל חזן: אני רוצה שתדע, אדוני סגן שר הביטחון, שבמדינת ישראל כל יום כ-300,000 משתמשים בסמים, או יותר נכון באים במגע עם סמים.

יחיאל חזן: כ-70% מהסטודנטים משתמשים בסמים; 30% מהם מודים שהם משתמשים, והם אומרים שהם משתמשים.

ג'מאל זחאלקה: איך אתה יודע על ה-70%?

ראובן ריבלין: זאת לא הבעיה, חבר הכנסת זחאלקה.

יחיאל חזן: 70% בסקר אומרים, אבל 30% מודים.

יחיאל חזן: הם אומרים: אנחנו השתמשנו פעם - מנתונים שקיבלתי מהרשות למלחמה בסמים, ששם עושים מחקרים ושם באמת יש עבודה שבודקת וגם מביאה לכך שבמשרד החינוך ובמקומות נוספים יהיה מענה הולם למי שמשתמש בסמים.

יחיאל חזן: מה שאני בא ואומר הוא, שאנחנו צריכים להשקיע יותר.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש הוועדה, יש שלושה צירים במאבק בסמים.

ראובן ריבלין: אחד זה חינוך.

ראובן ריבלין: בלי חינוך שום דבר לא יעזור.

יחיאל חזן: נכון.

ראובן ריבלין: אם מערכת החינוך לא תתגייס, יבואו אלינו כשטף.

ראובן ריבלין: המקום המרכזי לבלימה הוא החינוך, ואת זה יכול לעשות משרד החינוך.

ראובן ריבלין: הדבר השני הוא האכיפה, וזה המשטרה.

ראובן ריבלין: בלי שהמשטרה תעשה, ובתי-המשפט, כל מה שהם יכולים לעשות נגד אותם סוחרים, לא יהיה כלום.

ראובן ריבלין: הדבר השלישי, לצערנו הרב, כאשר נפלו הילדים, כאשר האנשים נפלו, הצורך שלנו הוא לעזור להם בגמילה.

ראובן ריבלין: שני הדברים הראשונים הם באחריות של משרדים בעלי אמצעים.

ראובן ריבלין: השאלה היא בסדר העדיפויות.

ראובן ריבלין: לגבי הדבר השלישי, אולי היה יותר טוב לתת את כל הכסף ל"אל-סם" במקום להקים כל מיני מועצות, שבסופו של דבר לא מצליחות להילחם בנושא הזה.

ענבל גבריאלי: אדוני היושב-ראש, יש גם שלב רביעי, והוא שצריך לשלב אותם בחברה אחרי שהם נגמלים, וזה עניין ליתר המשרדים.

ראובן ריבלין: ודאי, זה כבר משרד הרווחה.

ראובן ריבלין: אבל זה כבר שילוב בחברה במסגרת שיקום של כל מיני אנשים שהיו יוצאי דופן.

יחיאל חזן: אני לא אומר שמשרד החינוך לא עושה כלום.

ראובן ריבלין: לא, הוא בוודאי עושה.

יחיאל חזן: הוא עושה פעילות.

יחיאל חזן: אני אומר שצריך שבמשרד החינוך תהיה מערכת, שילמדו לא להשתמש בסמים.

יחיאל חזן: זה שיש יום מוקד בית-ספרי פעם בשנה, שמדברים עם בני-הנוער ואומרים למה אסור להשתמש, זה בסדר.

יחיאל חזן: תבורך המערכת שמשקיעה בעניין.

יחיאל חזן: אבל זה לא מספיק.

יחיאל חזן: המשטרה אומרת לי: הידיים שלנו כבולות.

יחיאל חזן: אנחנו תופסים את הסוחרים, ובסופו של דבר הם מקבלים עונשים שהם לעג לרש, וכדאי לאותו סוחר לחזור ולהמשיך לסחור בסמים.

יחיאל חזן: פה אנחנו צריכים לשנות ואנחנו נשנה.

יחיאל חזן: אני אדאג להגיש הצעות חוק כדי שנשנה זאת, וכבר הגשתי הצעות.

יחיאל חזן: הדבר הרביעי שעליו דיברה חברת הכנסת ענבל גבריאלי הוא הדבר החשוב ביותר.

יחיאל חזן: יש אנשים שמתנקים ועוברים תהליך גמילה לא פשוט.

יחיאל חזן: זה שנרקומן כבר מחליט ללכת ולהיגמל, זה לא אומר שהוא ייגמל בסופו של דבר.

יחיאל חזן: זה תהליך ארוך, קשה, מייגע.

יחיאל חזן: אבל אם בסופו של דבר אותו נרקומן נגמל, אני חושב שהחברה לא רק צריכה לומר שהיא רוצה לקבל אותו.

יחיאל חזן: אני חושב שאנחנו צריכים לדאוג שאותו נרקומן תהיה לו הכשרה מקצועית ויהיה לו מקום עבודה.

יחיאל חזן: אם החברה לא תדאג לו, בסופו של דבר הוא יחזור למעגל הסמים.

יחיאל חזן: כולי תקווה שמדינת ישראל והכנסת יעשו יותר כדי שתהיה לנו חברה טובה יותר.

יחיאל חזן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה ליושב-ראש לוועדה למלחמה בנגע הסמים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד, שחבר הכנסת זחאלקה הסכים להתחלף אתו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה יסיים את הדיון לאחר מכן.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אלדד.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברי חברי הכנסת, דומה כי אף שאנחנו מרבים לדבר על נגע הסמים, וככל שיש יותר ועדות ותוכניות חינוך והסברה ותעמולה, ככל שאנו מרבים במאמצי אכיפה, הולך השימוש בסמים וגובר, וביתר שאת בקרב בני נוער בארץ.

אריה אלדד: בסקרי הרשות למלחמה בסמים מצאנו, כי 30% מהסטודנטים מדווחים על שימוש כלשהו בסמים.

אריה אלדד: בקרב בני נוער גילאי 12-18, למעלה מ-10% דיווחו על שימוש כלשהו בסמים, כמחציתם במה שמכונה "סמים קלים" - חשיש וקנביס, יותר ממחצית ב"אקסטזי", ל.ס.ד.

אריה אלדד: או הירואין, ולמעלה מ-6% דיווחו על שימוש בתרופות הרגעה או בחומרים ממריצים.

אריה אלדד: במבוגרים שיעור השימוש הכולל דומה: 8% דיווחו על שימוש בקנביס או בחשיש, ורק למעלה מ-2% דיווחו על שימוש ב"אקסטזי", ל.ס.ד.

אריה אלדד: או הירואין.

אריה אלדד: יש להניח כי בשימוש בסמים קשים אנחנו עדים לתת-דיווח.

אריה אלדד: הסקרים בקרב בני-הנוער מעידים על כך שעולים חדשים משתמשים יותר מאשר ילידי הארץ, חילונים יותר מדתיים, ביחס של 5 ל-3, ערבים יותר מיהודים, ומנותקים ממערכת החינוך יותר מתלמידים המבקרים באופן מסודר בבתי-הספר.

אריה אלדד: אם כלל אוכלוסיית המחקר בקרב בני-הנוער כללה כ-600,000 צעירים, מדובר לפיכך בלמעלה מ-65,000 בני נוער המשתמשים בסמים.

אריה אלדד: תוכניות חינוך פרטניות, בית-ספריות, אזוריות וארציות קיימות כבר שנים מספר ומופעלות בהיקפים כאלה או אחרים, אבל בחוסר הצלחה ניכר, לפחות על-פי מבחן התוצאה.

אריה אלדד: המצב בתחום זה מזכיר לי את המצב בקשר לתאונות הדרכים, שבעטיו רק אתמול הביעה הכנסת אי-אמון בממשלה על כישלונה במאבק באסון הלאומי הזה.

אריה אלדד: דומה כי אי-אמון דומה צריך להיות מובע גם לגבי השימוש בסמים בארץ בממשלות ישראל לדורותיהן.

אריה אלדד: לפני שנים מספר כתב ד"ר משה קרון מאמר בנושא הזה, ובו הוא כותב כי נכשלנו כישלון חרוץ במלחמה הזאת, בין השאר כי כיוונו את המלחמה ליעד הלא-נכון: הפכנו את הסמים לאויב, במקום להכיר בעובדה כי בני-האדם הם הבעיה.

אריה אלדד: אבל גם אם היינו בוחנים את הצלחותינו במבחן הסמים כאויב, שיעור תפיסות הסמים ב-2003 היה נמוך מאשר ב-2002.

אריה אלדד: האם יש פחות סמים בשוק?

אריה אלדד: נהפוך הוא.

אריה אלדד: הרי אנו יודעים כי שיעור המשתמשים עלה.

אריה אלדד: מספר התיקים שנפתחו נגד בני נוער המשתמשים בסמים עלה ב-2003 ב-31% בהשוואה ל-2002.

אריה אלדד: אבל העלייה במספר התיקים שנפתחו נגד בני נוער הסוחרים בסמים היתה רק ב-14%.

אריה אלדד: כלומר, תפסו מה שהיה קל יותר לתפוס.

אריה אלדד: גם אם בחרו השלטונות לכוון את מאמציהם נגד הסמים עצמם, במבחן התוצאה נכשלנו גם כאן.

אריה אלדד: הסברים ותירוצים פסיכולוגיים מעמיקים יש בשפע.

אריה אלדד: בימי המלחמה בלבנון ידעו להסביר לנו, כי עצם שהיית צה"ל באימפריית הסמים של לבנון הגבירה את הפיתוי.

אריה אלדד: השילוב של מצוקות המלחמה עם הזמינות והרווחים העצומים הצפויים מהברחת סמים, הגדילו בשיעור ניכר את האספקה.

אריה אלדד: עכשיו מסבירים לנו, שהמתח והרצון להימלט מהמציאות, אסקפיזם, והברחות הסמים האדירות מסיני דרך המנהרות או גבול הנגב, הם הסיבות וצינורות האספקה.

אריה אלדד: רק מוזר שבמדינות כמו הולנד או שווייץ, שבהן אין מלחמות ואין מנהרות, גם שם השימוש בסמים הולך וגובר, רק התירוצים שונים.

אריה אלדד: לפיכך, פסיכולוגיה בגרוש או חסימת צינורות האספקה לא יקדמו אותנו.

אריה אלדד: בחברה הדוניסטית ולא ערכית זוהי מגפה אמיתית.

אריה אלדד: גם אם נרוץ בחקיקה פופוליסטית אחרי כל גלולת גת או בקבוק "ליקוויד" בפיצוציות, ונאסור על בני נוער לטפס על גגות כדי לשאוף גז מזגנים, גם אם נוסיף 100 תקנים של שוטרים ו-200 תוכניות חינוך נגד שימוש בסמים מהסוג שאנחנו מעבירים היום, כנראה לא נועיל הרבה, כי נעשה קצת יותר ממה שאנחנו עושים עכשיו, מאותו דבר שלא הוכח כמוצלח, כשהשימוש בסמים רק הולך ועולה.

אריה אלדד: לו היינו מיישמים, למשל, תוכנית חינוכית מסוימת ובוחנים את הצלחתה במבחן התוצאה בעיר נתונה, לאורך ציר זמן של שנים מספר, והיינו יודעים אם התוכנית הזאת טובה או רעה, אולי היה בכך טעם.

אריה אלדד: אבל מבחן תוצאה הוא מבחן שנוא על רשויות, כיוון שהוכחת כישלון איננה נעימה להן.

אריה אלדד: חס וחלילה, אולי נראה גם שרשות נכשלה, במבחן התוצאה ולא במבחן ההשתדלות או המאמצים, ואם נדרוש שרשות שנכשלה גם תישא באחריות למעשיה ולכישלונותיה, עלול מישהו לבקש שהעיקרון הזה של accountability, של נשיאה באחריות, ייושם גם לתחומי חיים אחרים שלנו, מתאונות דרכים ועד מניעת טרור, ואז, חס וחלילה, אנה אנו באים?

אריה אלדד: האמת הפשוטה היא, ששיעור ההתמכרות לסמים גדל בכל חברה שבה לנוער אין בשביל מה לקום בבוקר.

אריה אלדד: בכל חברה שהכריזה מלחמה על אידיאולוגיה, ששמה ללעג ערכים שגדולים מהפרט, בכל חברה שאיננה מחנכת לעבודה, איננה מציבה יעדים לאומיים שבני-הנוער נענים להם, בחברה שבה הדוגמה האישית של מנהיגים בכל רמה היא דוגמה שלילית ולא דוגמה לחיקוי - בחברה כזאת תגדל הפשיעה, תגדל ההתמכרות, יגדל גם השימוש בסמים.

אריה אלדד: הרבה יותר קל להקים אין-ספור ועדות מומחים ולבקש עוד תקציבים ותקנים לתוכניות חינוך למניעת שימוש בסמים, עוד כלבים שמאולפים לרחרח סמים ועוד תקנים לשוטרים.

אריה אלדד: גם אלו חשובים כמובן, אבל כל אלו אינם אלא ניסיון לרוקן את הים בכפית.

אריה אלדד: הליגליזציה של הסמים המכונים קלים תשפר רק את המספרים לפרק זמן קצר, כי מה שמוגדר היום כעבירה לא יהיה מוגדר כך לאחר שיכשירו שימוש בקנביס, למשל.

אריה אלדד: אבל גם בארצות שהתירו שימוש בסמים כאלה לא הסתמנה ירידה בשימוש בסמים, ולפעמים גם להיפך.

אריה אלדד: כלומר, יהיה מדובר בשינוי קוסמטי בלבד, שלגבי אלפי בני-אדם משמעותו עלולה להיות סלילת הדרך להתנסות בסמים ממכרים קשים.

אריה אלדד: לפיכך, הפתרון מצוי בדרך הקשה, אולי כזאת הנראית בלתי אפשרית, של הפיכת חברה לערכית.

אריה אלדד: לא תוכנית חינוך המסבירה לבני-הנוער שסמים ימחקו אותם, אלא חינוך שמגדל צעירים שיש להם בשביל מה לקום בבוקר.

אריה אלדד: עוד משפט אחרון בשולי הדברים.

אריה אלדד: במסגרת המלחמה בכיוון הלא-נכון - המלחמה בסמים במקום הבנת הבעיה שבני-האדם המשתמשים הם העיקר - יש אוכלוסיות חולים במחלות כרוניות מסוימות, כאלה שסובלים מסרטן סופני, מכאבים כרוניים או ממחלת קרוהן, שיכולים לזכות בהקלה משמעותית בסבלם אם ישתמשו בקנביס.

אריה אלדד: מתוך חשש שאם נכשיר שימוש כזה ייפתח פתח עצום לשימוש בלתי מבוקר ובלתי חוקי בסם, הטילו הרשויות מגבלות בלתי אפשריות למעשה על שימוש בקנביס לצורכי רפואה.

אריה אלדד: יש אומנם ועדה מיוחדת במשרד הבריאות הרשאית לאשר שימוש לאותם חולים אומללים, אבל דרך החתחתים להשגת הקנביס הדרוש להם באורח חוקי מובילה אותם, בסופו של דבר, לצורך להגיע לספק סמים, לסוחר סמים, לעבריין, כדי לקנות ממנו מה שמותר להם.

אריה אלדד: את הבעיה הזאת צריך לפתור, ואין חשש, באמת אין חשש שפתרון זה יגביר את השימוש בסמים.

אריה אלדד: לא מתחת לפנס הזה מונח המטבע שאנחנו מחפשים.

אריה אלדד: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אומרים הדוניסטית ולא הודוניסטית.

ג'מאל זחאלקה: יש מלה בעברית "נהנתנות".

ג'מאל זחאלקה: חברה נהנתנית.

ג'מאל זחאלקה: היצור האנושי נקרא, בין השאר, הומו לודנס, the playing animal.

יובל שטייניץ: זה היה בעברית?

ג'מאל זחאלקה: זה בלטינית.

אריה אלדד: והדוניסטית במה זה?

ג'מאל זחאלקה: לא בעברית, אבל יש מלה בעברית.

ענבל גבריאלי: נאה דורש נאה מקיים.

מוחמד ברכה: הוא חותר למקום מסוים.

מוחמד ברכה: חכו עד שהוא יגיע.

מוחמד ברכה: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: החיה המשחקת.

ג'מאל זחאלקה: המשחק הוא אינסטינקט בטבע האנושי.

ג'מאל זחאלקה: מקדמת דנא בני-אדם הלכו לשיטות משחק ולמשחקים שהפריעו והתנגשו לפעמים בארגון החברתי והקהילתי, שהוא כה חיוני לקיום האנושי עצמו.

ג'מאל זחאלקה: זה צד אחד של משחק, של בריחה מהמציאות.

ג'מאל זחאלקה: אבל סמים הם בעיה הרבה יותר קשה, שלא נוצרה אתמול או שלשום, ולא במאה ה-20 ולא במאה ה-19.

ג'מאל זחאלקה: יש עדויות לשימוש בסמים כמעט בכל התרבויות שאנחנו מכירים, מאז שהתרבויות האלה קמו לפני אלפי שנים.

ג'מאל זחאלקה: למשל, בהודו השימוש בקנביס הוא לפחות בן 5,000 שנה.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שיודעים.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהתחילו לפני כן.

ג'מאל זחאלקה: נכון שהנזירים בהודו הצליחו לשמור את הסוד 1,000 שנים, אבל אחר כך זה יצא החוצה, רק הנזירים השתמשו בו.

ג'מאל זחאלקה: כנ"ל בסין, כנ"ל בחברות היווניות ובוודאי בחברות המזרח ובחברה האשורית למשל, שהיא חברה מאוד נהנתנית, ושימוש בקנביס ובסמים אחרים היה חלק מההווי החברתי וההווי הדתי, השתמשו בהם במקדשים, וכמובן גם בארץ, כי אסור לשכוח שגם בארץ שלטה אשור ותרבותה של אשור, וגם כאן היה שימוש רחב בסמים, ובמיוחד בסם הקנביס.

ג'מאל זחאלקה: פעמים רבות קמו שלטונות להילחם בסמים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה להביא עכשיו דוגמאות היסטוריות, אבל בשביל לקבל פרופורציה אני יכול להגיד לכם, שכבר במאה ה-12, לאחר שחשיש וקנביס היו מותרים באופן חופשי במצרים, והיה אפילו שר החשיש שסחר בו למען המדינה, החליט הסולטן סיידון אל-שיחוני למנוע את החשיש.

ג'מאל זחאלקה: אנשי דת כתבו פסקי-הלכה מדופלמים עם אסמכתאות על האיסור הדתי החמור להשתמש בחשיש, המשטרה או כוחות הביטחון של המדינה תפסו את כל הסוחרים, הבעירו את כל החשיש מהשדות סביב קהיר והטילו עונש של עקירת שיניים על כל מי שמשתמש, לא סוחר בחשיש - מלחמת חורמה.

ג'מאל זחאלקה: הסיבה היתה שהוא רצה להילחם בצלבנים, וכשהוא מצא שכולם מסוממים, הוא לא יכול היה להילחם בהם.

ג'מאל זחאלקה: אבל זה לא פתר את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: עד היום יש שימוש בסמים במצרים, וזה לא השתנה הרבה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להגיד כאן שהשימוש בסמים היה, ישנו ויהיה.

ג'מאל זחאלקה: אין פתרון פלא לבעיה, אין פתרון שיגמור אותה סופית.

ג'מאל זחאלקה: יש התמודדות מוצלחת עם הבעיה, ויש התמודדות כושלת עם הבעיה; יש התמודדות יעילה, ויש התמודדות רשלנית עם העניין הזה; יש תנאים חברתיים שמגבירים שימוש בסמים, ויש תנאים חברתיים שמקטינים שימוש בסמים.

ג'מאל זחאלקה: צריכים לזהות את העניינים האלה ולטפל בהם ולבנות תוכניות בהתאם.

ג'מאל זחאלקה: אולי הדבר הכי חשוב שאני רוצה להגיד בעניין הזה הוא, שאין תוכניות קצרות טווח לטיפול בסמים.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה עצמה היא ארוכת טווח, כלומר כל תוכנית קצרת טווח סופה להיכשל.

ג'מאל זחאלקה: צריך לבנות תמיד ולהתמיד בתוכניות ארוכות טווח, ממוקדות ועשויות היטב.

ג'מאל זחאלקה: מה זה "עשוי היטב"?

ג'מאל זחאלקה: לפעמים עולים כל מיני אנשים, מומחים בגרוש או כל מיני פוליטיקאים שאומרים שכל הסמים אותו דבר, ויוצאים במסע שמחציתו חצאי אמיתות, או מתוך בורות אנשים אומרים דברים לא נכונים.

ג'מאל זחאלקה: כתגובת נגד יש היום תעשייה שלמה של הוצאות ספרים שאומרים לכם - אומרים שהסם עושה כך וכך, אבל זה לא נכון.

ג'מאל זחאלקה: מביאים ציטטות, ואז יש מתקפה נגדית, שמערערת בצורה מהותית מה שכתוב בספרים – ומי שרוצה, אני יכול להביא לו ספרים שיצאו בעברית בארץ, ואני לא רוצה לדבר על תעשיית הספרים הענפה באמריקה - שמקעקעים את התעמולה.

ג'מאל זחאלקה: אז למה להזדקק לשקרים או לדברים לא נכונים?

ג'מאל זחאלקה: יש להגיד את האמת המדויקת, היא מספיק חמורה; במיוחד כשהולכים לבתי-ספר, במיוחד כשמסבירים לאנשים, כי אנשים קוראים דברים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: הוא אומר שהוא לא רוצה להשתמש בסם, כי הוא עושה כך וכך; מביאים לו ספר ואומרים לו שזה לא כך.

ג'מאל זחאלקה: אז זה מקעקע את האמון, ובסופו של דבר זה חוזר כבומרנג.

ג'מאל זחאלקה: הפחדת יתר ויצירת ההפחדות שאינן במקומן מביאות לתגובת נגד ולבומרנג ובסופו של דבר לחוסר יעילות מוחלט.

ג'מאל זחאלקה: לכן צריך לדבוק באמת המדעית בכל אינפורמציה שנמסרת לציבור בעניין הסמים.

ג'מאל זחאלקה: נקודה שנייה, והיא שנויה במחלוקת – ולי יש דעה בנושא הזה, ואני רוצה להביע אותה – אני חושב שיש להבחין בין סוגי סמים, אני אגיד לך למה - - -

יחיאל חזן: אין סם קל וסם קשה.

יחיאל חזן: כל סם הוא סם, הוא סם מסוכן.

ג'מאל זחאלקה: בסדר, זו דעתך; גאון הדור חזן, זו דעתך.

ג'מאל זחאלקה: זה לא נכון.

ג'מאל זחאלקה: זה פשוט לא נכון, מה לעשות?

ג'מאל זחאלקה: יש הבדל בין סוגי סמים, בין השפעותיהם, בין ההשלכות שלהם.

ג'מאל זחאלקה: כל ילד יודע את זה.

ג'מאל זחאלקה: תגיד יום ולילה שזה לא ככה, זה לא ישנה את המציאות.

ג'מאל זחאלקה: אני אגיד לך מה קורה, יש הבדל בחומרה.

ג'מאל זחאלקה: כשאני קורא היום את המספרים, מדאיג אותי במיוחד כשאני קורא את המספרים על הסטודנטים: יותר מ-30% מהסטודנטים משתמשים בסמים.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לדעת, איפה הם אותם 30% שמשתמשים בסמים?

ג'מאל זחאלקה: אחר כך אתה קורא שהמספר הכי מדאיג בכל הרשימה הזאת על הסטודנטים הוא, ש-2.2% מהסטודנטים משתמשים דרך קבע בסמים קשים, זו הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה חושב שכל ה-30% משתמשים, ואתה חושב שהמלחמה בסמים הקלים והקשים היא אותו דבר, אז מביאים לנו תוצאות שהמשטרה תפסה טונות של חשיש וטונות של מריחואנה, כי את זה קל לתפוס, זה גדול, זה ענק.

ג'מאל זחאלקה: ומה עם ההירואין, שהוא סם קשה באמת?

ג'מאל זחאלקה: ובסמים אחרים הם לא משקיעים.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה משקיע מאמץ שווה בקשה וקל, בסופו של דבר אתה מחזק את הקשה.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה עושה הכול אותו דבר ומתייחס לכול אותו דבר ומקציב למלחמה בכול אותו דבר, בסופו של דבר אתה תביא לתוצאה הפוכה, כי אתה מטפל בקלים ומשאיר את הקשים.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שקרה במזרח-ירושלים, זה האסון של ירושלים המזרחית, שאני זועק את זעקתה היום, המקום המוכה ביותר בארץ מבחינת סמים.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה תפסה את כל סוחרי החשיש וסוחרים אחרים, והעלימה עין ולא עשתה שום דבר נגד סוחרי ההירואין ונגד סוחרי הסמים הקשים.

ג'מאל זחאלקה: תלכו לירושלים המזרחית ותראו כמה אנשים נגועים בסמים קשים.

ענבל גבריאלי: ובלוד?

ג'מאל זחאלקה: גם בלוד.

ענבל גבריאלי: בלוד דווקא כן הלכו נגד השימוש בסמים - - -

ג'מאל זחאלקה: אני מבדיל בין מראית עין של עשייה לבין עשייה באמת.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים עושים לנו הצגות, ואני אומר לך, שרוב המלחמות היעילות בסמים הן דיסקרטיות, לא כאלה שעושים הצגות ומחסומים.

ג'מאל זחאלקה: המחסומים יתפסו סמים?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נולדנו אתמול?

ג'מאל זחאלקה: יודעים איך תפסו.

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה לחקור את הפעילות המשטרתית, בדרך כלל תפסו את סוחרי הסמים הגדולים ואת הכמויות הגדולות בפעולה שקטה, לא מתוקשרת, לא בומבסטית, בפעולות מודיעין, בעזרת אנשים בתוך הקבוצות האלה – ככה תפסו סמים קשים.

ג'מאל זחאלקה: מעולם לא תפסו סמים במחסומים או דרך סיורים והטלת עוצר על חצי שכונה בלוד.

ג'מאל זחאלקה: זה סתם כדי להראות שעושים, ולא עושים שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים פעולת אמת ולא הצגות של פעולה.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש להשקיע.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אומר, צריך להשקיע מאמצים נגד סמים קלים; אני לא בעד ליגליזציה, אני לא רוצה שאובן לא נכון, אבל צריך לחלק גם את התקציבים ולהשקיע את המאמצים במוקד הבעיה, במקום הקשה ביותר, המאיים ביותר, ההרסני ביותר, ובו צריך לטפל, ולא ללכת למקרים הקלים ולהציג הצגות ולהראות את התפיסות של המשטרה בענייני סמים: 11 טונות של מריחואנה ו-16 קילוגרם הירואין.

ג'מאל זחאלקה: זה הכול, 16 קילוגרם.

ג'מאל זחאלקה: כמה מסתובבים בארץ?

ג'מאל זחאלקה: כמה נכנס לארץ?

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד כמה משפטים על הפוליטיקה של הסמים, ובנושא הזה אפשר לדבר הרבה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שסגן שר הביטחון - הוא לא יסכים, אבל אני עומד על דברתי אישית.

ג'מאל זחאלקה: אחרי הסכמי אוסלו פנה אלי אדם שהיושב-ראש מכיר אותו, חסיב אל-נשאשיבי, שהוא אדם אמין בהחלט.

ג'מאל זחאלקה: הוא פעל במסגרת המועצה הפלסטינית למלחמה בסמים, והוא אמר את הדברים האלה: המשטרה הישראלית, שפעלה בשטחים הכבושים לפני אוסלו, העבירה לרשות הפלסטינית את כל תיקי העבריינים – עברייני רכוש, רצח, כל התיקים – למעט תיקי הסמים.

ג'מאל זחאלקה: לא הסכימו להעביר אף תיק מתיקי הסמים למשטרה הפלסטינית.

ג'מאל זחאלקה: הלכתי ובדקתי.

ג'מאל זחאלקה: שאלתי אנשים שאני מכיר ומוקיר, ואין לי ספק באמינותם, מהרשות הישראלית למלחמה בסמים, והתשובה שקיבלתי היתה כזאת: ישראל לא תמסור את התיקים של עברייני הסמים הפלסטינים, סוחרי הסמים הפלסטינים, כי יש עניין – הוא אמר את זה בשקט, ביני לבינו, ואני אומר את זה עכשיו לכם - - -

יחיאל חזן: תגיד מי זה.

ג'מאל זחאלקה: מייד אגיד לך.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר דברים חמורים ביותר.

מוחמד ברכה: זה מעניין מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אתה עוד תשמע דברים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, אני דוקטור בסמים, ולכן הם לא שמו אותי בוועדה לסמים, כי לא צריך מומחים.

ג'מאל זחאלקה: מי צריך מומחים בכלל?

ג'מאל זחאלקה: זאת הסיבה שלא שמו אותי.

יחיאל חזן: אני מזמין אותך להיות חבר קבוע בוועדה.

מוחמד ברכה: המסקנה המיידית מהדיון הזה תהיה צירופו של חבר הכנסת זחאלקה לוועדה למאבק בנגע הסמים.

ג'מאל זחאלקה: סוחרי הסמים היו משתפי הפעולה.

ג'מאל זחאלקה: תפסו סוחר סמים, הפכו אותו למשת"פ – כמובן, מדובר בחלאת המין האנושי, מסוממים וכל אלה.

ג'מאל זחאלקה: העברת הרשימה – כאן יש סיבה פוליטית לא להעביר אותה, כי לא רוצים להסגיר משתפי פעולה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רואים חלק גדול ממשתפי הפעולה, ובמשטרת ישראל יודעים את זה וכולם יודעים את זה.

ג'מאל זחאלקה: חלק גדול מהם הם אנשים שנגועים בסמים בצורה זאת או אחרת בעברם.

ג'מאל זחאלקה: זה ברור, זה ידוע.

ג'מאל זחאלקה: בכל כפר ערבי ששמו אותם יודעים במי מדובר.

ג'מאל זחאלקה: דוגמה אחרת של הפוליטיקה של הסמים: עלה האדון האמריקני, וגם בישראל חוזרים על זה, הם מדברים על מה שנקרא "נרקו-טרור".

ג'מאל זחאלקה: האשימו את משטר ה"טליבאן", את "אל-קאעידה", השתמשו בסמים באפגניסטן, גידלו פרג, ייצאו אופיום לעולם.

ג'מאל זחאלקה: בין השאר זה נעשה כדי לפגוע במערב וגם להרוויח כסף בשביל לממן את הטרור.

ג'מאל זחאלקה: אתם יודעים מה קרה מאז הכיבוש האמריקני באפגניסטן?

ג'מאל זחאלקה: המספרים הם מה"וושינגטון פוסט", לא ממקום אחר.

ג'מאל זחאלקה: כיום ההכנסה מסמים באפגניסטן היא 2.2 מיליארדי דולר, פי-15 מהמצב לפני שלוש שנים, לפני הפלישה האמריקנית.

ג'מאל זחאלקה: לא פי-שניים, לא פי-שלושה, לא פי-חמישה – פי-15 עלה הייצור של הסמים באפגניסטן מאז שהאמריקנים נכנסו לשם.

ג'מאל זחאלקה: ראינו במו עינינו בטלוויזיה את הג'יפים של הצבא האמריקני דוהרים באמצע שדות הפרג, שמייצרים ממנו את האופיום.

ג'מאל זחאלקה: דיברו על הסמים בקולומביה.

ג'מאל זחאלקה: סך הכול ייצור הסמים בקולומביה הוא 3.5% מהתוצר הלאומי של קולומביה.

ג'מאל זחאלקה: באפגניסטן זה 50% היום.

ג'מאל זחאלקה: האמריקנים הופכים את העם האפגני לעם שכלכלתו תלויה בסמים.

ג'מאל זחאלקה: זאת הדמוקרטיה וזה הפיתוח הכלכלי שהביאו לאפגניסטן.

ג'מאל זחאלקה: באפגניסטן לא התפתח שום דבר כלכלי חוץ מהנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: ומי עומד מאחורי התעשייה הזאת?

ג'מאל זחאלקה: ברוני המלחמה, שהם בקואליציה של ארצות-הברית, שהם התומכים בנשיא הנוכחי קרזאי.

ג'מאל זחאלקה: הם הבסיס העממי כביכול של השלטון האמריקני או של הכיבוש האמריקני באפגניסטן.

זאב בוים: לפני הכיבוש האמריקני, מה קרה באפגניסטן?

מוחמד ברכה: הוא הסביר, אתה לא הקשבת.

ג'מאל זחאלקה: עלה פי-15.

זאב בוים: אל תוותר לאפגנים עצמם, אל תעשה להם הקלות.

זאב בוים: זאת לא שיטה להאשים תמיד את הכיבוש.

ג'מאל זחאלקה: סגן השר בוים הוא בעד זה, הוא מברך את האמריקנים על שהצליחו להעלות.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שאתה אומר.

ג'מאל זחאלקה: אתה מברך את האמריקנים על זה שהצליחו להעלות את הייצור של הסמים בארצות-הברית.

זאב בוים: אתה שמעת אותי מברך?

זאב בוים: אתה מסלף ואתה מתחבא ומתחמק מלהגיד שהבעיה באפגניסטן היא קודם כול עם האוכלוסייה האפגנית.

ג'מאל זחאלקה: באפגניסטן ייצרו סמים לפני כן.

ג'מאל זחאלקה: מה שאני טוען הוא, שמאז שהגיעו האמריקנים זה עלה פי-15, זה הנתון הקטן הזה.

ג'מאל זחאלקה: חומר למחשבה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לסיים ולומר שיש בעיה עם האמנים.

ג'מאל זחאלקה: מאז שהמשורר הצרפתי בודלר כתב את שיריו הנפלאים והמופלאים – אומרים בהשפעת חשיש, כי הוא היה חבר במועדון החשיש – הרבה אמנים חושבים שהם יכולים להפוך לבודלר.

ג'מאל זחאלקה: אפילו נמושות של אמנים.

ג'מאל זחאלקה: הוא כתב טוב גם כשהוא היה ער וגם כשהוא היה שיכור, הוא משורר גדול.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאין קשר לעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: כולם עושים פוזות של זה, והתקשורת משווקת אותם.

ג'מאל זחאלקה: האמנים משתמשים בסמים הם חברמנים.

ג'מאל זחאלקה: יש סלחנות בלתי נסלחת.

ג'מאל זחאלקה: הם כמעט עושים קידום מכירות של הסמים.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בחלק גדול מהאמנים, לא בכולם, אבל הסלחנות בנושא הזה היא בלתי נסלחת.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, יש זמן לדוברים או שזה חופשי?

מוחמד ברכה: אני מבקש שלא להעיר בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע שאמנים שלא משתמשים בסמים, שהם נגד השימוש בסמים, יגויסו למלחמה בסמים.

ג'מאל זחאלקה: אולי צריך להשתמש באמנים בצורה הפוכה.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, אני חושב שאם לוקחים את כלל התקציב המושקע בעניין הסמים, והוא תקציב ענק – נכון, התקציב המושקע ברשות למלחמה בסמים ירד בצורה דרסטית בשנים האחרונות, וזה פשע בפני עצמו, אבל כמה כסף משקיעים במשטרה?

ג'מאל זחאלקה: כמה כסף משקיעים בבתי-סוהר?

ג'מאל זחאלקה: כמה כסף משקיעים בשיקום?

ג'מאל זחאלקה: כמה כסף משקיעים ברווחה?

ג'מאל זחאלקה: אני מציע לעשות חשבון פשוט, שמשרד האוצר או משרד אחר יביא את כל התקציב הזה בכללותו, לראות את כל התקציב הזה ולבנות תוכנית.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שבהתחלה צריך להשקיע סכומים מסוימים, להעלות את התקציב של המלחמה בסמים.

ג'מאל זחאלקה: אבל לבנות תוכנית כזאת שבסופו של דבר יהיו פחות אנשים בבתי-סוהר, יהיה פחות צורך במשטרה, יהיה צורך פחות ברווחה, ואז ההשקעה הכספית לא תהיה גדולה - אבל התקציב הוא ענק.

ג'מאל זחאלקה: משלמים בסופו של דבר על סמים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך להגביר את המלחמה בסמים ולעשות אותה לא בצורה עיוורת, אלא בצורה מכוונת ונכונה.

ג'מאל זחאלקה: לפני כל דבר כזה, צריך לראות את מידת היעילות שלה, ולא לחלק משכורות בחלק מהמוסדות למנגנון ביורוקרטי, כשבסופו של דבר מה שמגיע לטיפול באדם המסומם הוא פחות מ-10% מהתקציב של הגוף.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: לחברי הכנסת שתהו על הזמן אני רוצה לומר שהיושב-ראש, כאשר החלפתי אותו, אמר לי שהדוברים נהנים מזמן בלתי מוגבל.

מוחמד ברכה: כך זה היה לגבי חזן ולגבי אלדד, וכך יהיה גם לגבי זחאלקה.

מוחמד ברכה: חוץ מזה, הדברים של חבר הכנסת זחאלקה היו מאוד מקצועיים, מאוד מעניינים.

זאב בוים: חוץ מעניין אחד.

מוחמד ברכה: בלי "חוץ".

מוחמד ברכה: אני חושב שזה נושא למחשבה.

זאב בוים: חבר הכנסת זחאלקה, בכמה אחוזים עלה ייצור הסמים בלבנון אחרי הכיבוש הסורי?

מוחמד ברכה: רבותי, אני פונה למציעים.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אלדד לא נמצא כאן.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת חזן וחבר הכנסת זחאלקה, בהעדר תשובה של הממשלה, אני מציע שאתם תסתפקו בדברים שלכם.

מוחמד ברכה: אתה יושב-ראש ראש הוועדה, ואתה ממילא מורשה ומוסמך להעלות את הנושא.

מוחמד ברכה: בלאו הכי אתם מטפלים בעניין הזה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש - - -

מוחמד ברכה: אולי עצם העובדה שהיום יוצא מזה משהו שדווקא חבר הכנסת זחאלקה, שהוא חבר כנסת מומחה באמת ברמה האקדמית - - -

יחיאל חזן: אני אדאג להזמין אותו כל ישיבה.

מוחמד ברכה: יפה מאוד.

מוחמד ברכה: אז יצא מזה משהו.

מוחמד ברכה: האם אתם מסתפקים?

יחיאל חזן: כן.

מוחמד ברכה: יופי.

טלב אלסאנע: מה זה מסתפקים?

טלב אלסאנע: ביום כזה צריכים לתת לכולם להתבטא.

נסים זאב: כמה אפשר לדבר על הסמים.

נסים זאב: יש עוד דברים במדינה הזאת.

מוחמד ברכה: חברי הכנסת, הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

מוחמד ברכה: בבקשה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 59), התשס"ה–2004, שהחזירה ועדת הכספים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק מוזיאון הכנסת, התשס"ה–2004, של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הוועדה לטיפול בניצולי השואה וברכוש היהודים קורבנות השואה וניצוליה ולהנצחת זכרם, התשס"ה–2004, של חבר הכנסת אברהם הירשזון; והצעת חוק קביעת הזמן (תיקון) (מועדים קבועים להקדמת הזמן בישראל), התשס"ה–2004, של חברי הכנסת אלי אפללו ודוד אזולאי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: התמודדות בני העדה האתיופית עם בחינות המיון לצה"ל

מוחמד ברכה: הצעה לסדר-היום מס' 5159, מאת חברת הכנסת ענבל גבריאלי, בנושא: התמודדות בני העדה האתיופית עם בחינות המיון לצה"ל.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת ענבל גבריאלי, בבקשה.

ענבל גבריאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר הביטחון, חברי הכנסת, לאחרונה, לפני שבועיים או שלושה שבועות בערך, פורסמה כתבה שחשפה תמונת מצב אומללה ביותר בדבר היחסים בין צה"ל למתגייסים בני העדה האתיופית.

ענבל גבריאלי: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, לו אני הייתי מתבקשת לתת את השם להצעה לסדר-היום הזאת, הייתי הופכת את הדברים והייתי מדברת על התמודדות, ויש לומר: התמודדות לקויה של צה"ל מול בני העדה האתיופית.

ענבל גבריאלי: כ-1,000 אתיופים מתגייסים מדי שנה לצה"ל.

ענבל גבריאלי: אחוז מבקשי הפטור משירות נמוך מאוד, במיוחד בהשוואה למגזרים אחרים.

ענבל גבריאלי: לשמחתנו, המוטיבציה היא אי שם בשמים.

ענבל גבריאלי: רבותי, עדיין כף יד אחת תספיק לנו כדי למנות את מי מבני העדה האתיופית שיגיעו לקורס קצינים או מ"כים, או לאיזה תפקיד שאנחנו מגדירים אותו כבעל משמעות.

ענבל גבריאלי: מבט חטוף בנתוני 2003 של שני המדדים העיקריים לבחינת המתגייס, קב"א ודפ"ר, לכאורה מעלה תמיהה על מה ולמה אני מלינה: ל-47.6% מהמתגייסים בני העדה האתיופית היה ציון קב"א נמוך מ-46, כלומר כמעט אחד משני מתגייסים לא יוכל למלא תפקיד משמעותי כלשהו בצה"ל.

ענבל גבריאלי: רק 2.6% קיבלו ציון דפ"ר גבוה: 70-90, כאשר 90 זה המקסימום.

ענבל גבריאלי: הדפ"ר נקבע על סמך המבחנים הפסיכוטכניים הנערכים במסגרת הצו הראשון.

ענבל גבריאלי: צה"ל, בהתבססו על הנתונים הללו, גזר את דין שירותם הצבאי של מרבית בני העדה האתיופית כשקבע באופן מוחלט את אי-מסוגלותם הכללית.

ענבל גבריאלי: על-פי תמונת המצב הזאת אין מנוס מלקבוע, לא את כישלונם של האתיופים, אלא, כך לפחות לדעתי, את כישלונה של המערכת.

ענבל גבריאלי: צה"ל נכשל בהבנה ובמיצוי הפוטנציאל הטמון בצעירים הללו, בני העדה האתיופית.

ענבל גבריאלי: מבחינת צה"ל אולי זה לא כל כך נורא, שהרי יש עשרות אלפי צעירים איכותיים אחרים, אבל המשמעות החמורה יותר של העניין, ההיבט החמור יותר, לפחות מבחינת האתיופים, נובע מכך שצה"ל הוא הסיכוי האחרון לקליטה מוצלחת.

ענבל גבריאלי: צריך לומר שוב ושוב ולהזכיר, שקליטת עלייה היא אחד מהיעדים הלאומיים החשובים של מדינת ישראל.

ענבל גבריאלי: אבל, כשמסתכלים על אופן קליטת בני העדה האתיופית, אני שואלת: האומנם?

ענבל גבריאלי: חוסר הסבירות של הנתונים עורר עניין בקרב אנשי מקצוע רבים, ומסקנתם היתה חד-משמעית: הכלים שבהם נבדקים המועמדים לגיוס מקרב בני העדה האתיופית פשוט אינם מתאימים להם.

ענבל גבריאלי: צה"ל בוחן עולים שהגיעו מהעולם השלישי על-ידי כלים מערביים, על-ידי כלים שמתאימים לבחון אותי וכל אחד מאתנו ויתר הישראלים.

ענבל גבריאלי: איך בכלל ניתן לצפות מנער, שהוריו אנאלפביתים, שהוא עצמו, לפחות בשנות חייו הראשונות, לא זכה לחינוך ראוי, להתמודד כשווה מול נער ישראלי צבר שנולד כאן?

ענבל גבריאלי: לדעתי, חד-משמעית, לצה"ל אסור לוותר או להתפשר על איכות, אך ודאי שלא כדאי לו לפסול פסילה גורפת.

ענבל גבריאלי: לפיכך, הדרך היא למצוא כלים אלטרנטיביים לבחינה.

ענבל גבריאלי: רבותי, למעשה הכלים הללו נמצאו מזמן, בין היתר בדמותו של קורס "מגן ציון", שהופעל מאמצע שנות ה-80.

ענבל גבריאלי: זהו קורס הכנה שבמסגרתו השלימו הנערים חסכים והתקדמו לנקודת זינוק טובה יותר, ואולי כמעט שווה לצברים.

ענבל גבריאלי: לצערי, קורס זה בוטל, וכן גם נסגר לפני שלוש שנים מדור עולי אתיופיה בצה"ל.

ענבל גבריאלי: היה מדור כזה שטיפל באתיופים, והוא נסגר.

ענבל גבריאלי: למעט תשובה לגבי בעיות תקציביות, לא הצלחתי למצוא שום תשובה אחרת.

ענבל גבריאלי: מהמתרחש באקדמיה וממספר מקרים מצומצם בצה"ל, ברור שהמרחק בין ההישגים במבדקים לבין יכולתם של הנבדקים בפועל גדול מאוד.

ענבל גבריאלי: אומנם מצה"ל נמסר כי הנושא נבדק - זו תשובה של השבועות האחרונים - ושעובדים על מציאת פתרון כלשהו.

ענבל גבריאלי: אבל, אדוני סגן שר הביטחון, אני חושבת שבמקום לבזבז גם זמן וגם משאבים על מציאת פתרונות, אולי כדאי פשוט לאמץ מחדש את הפתרונות שקיימים ושהוכיחו את עצמם.

ענבל גבריאלי: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אני מזמין את סגן שר הביטחון זאב בוים להשיב על ההצעה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת גבריאלי, קודם כול, אני רוצה לתקן משהו.

זאב בוים: החיילים בני העדה האתיופית שמתגייסים היום, רובם ככולם אינם עולים ונולדו כבר בארץ.

זאב בוים: נכון שהם באים מבתים, כפי שאת ציינת, שבהם ההורים באו מאתיופיה, מעולם שלישי, עם פער תרבות שהוא כמעט בלתי ניתן לגישור.

זאב בוים: אבל, זו רק איזו אבחנה כדי לתקן.

זאב בוים: להגיד בצורה נחרצת כזאת על-פי כתבה בעיתון, שצה"ל נכשל בטיפול באתיופים, זה קצת מרחיק לכת, ואני אומר זאת באנדרסטייטמנט.

ענבל גבריאלי: הנתונים מדברים בעד עצמם.

זאב בוים: אני מכיר, מהיכרות אישית מאוד, חיילים בני העדה האתיופית בקריית-גת, שהיא עירי, אף שאיזה זמן אינני שם.

זאב בוים: אני מכיר באופן אישי הרבה חיילים.

זאב בוים: אני לא חושב שזו התמונה.

זאב בוים: עם זאת, הבעיה קיימת, ואת העלית בעיה, ולזה אני רוצה להתייחס.

זאב בוים: אני רוצה לומר, שהתייחסותי נוגעת בעיקר לשיעור הנמוך של קצינים יוצאי העדה האתיופית, וזאת לפי דברי ההסבר להצעה שלך.

זאב בוים: אני רוצה לומר, לפחות בנושא של בני העדה האתיופית וקצונה בצה"ל, שחיילים בני העדה האתיופית, בשונה משאר חיילי צה"ל, לא נדרשים לעמוד בקריטריונים רגילים כמו קב"א לצורך מיון לקראת היציאה לקורס קצינים.

זאב בוים: בני העדה נשלחים לקורס על-פי המלצת הסמכות החילית, על-פי ההתרשמות של הסמכות החילית והמפקדים שממליצים על-פי ההיכרות מקרוב עם האנשים, ולא על-פי מבחנים, שבחלקם אולי לא מתאימים באמת ויש שם קשיים, שכפי שאנחנו ציינו הם קשיים של פערי תרבות.

זאב בוים: זה לא המקרה.

זאב בוים: במקרים שבהם מתגלה ליקוי בכשירותם לקורס קצינים, יציאתם לקורס נדחית למחזור מאוחר יותר.

זאב בוים: אם לאחר מבדק נוסף מתקבלת תוצאה חיובית, ניתן אישור ליציאתם לקורס, בלי קשר לעניין קב"א.

זאב בוים: יודגש כי אין מדד איכות אשר מגביל את יציאתם לקורס קצינים, ואני מדגיש - קורס קצינים.

זאב בוים: אני רוצה להגיד עוד משהו באופן יותר כללי, ובזה לסיים.

זאב בוים: את העלית בעיה נכונה בחלקה.

זאב בוים: את ציינת מסגרות וכלים שהיו בעבר, הוכיחו מידה לא מבוטלת של יעילות, ומסיבות שונות התבטלו.

זאב בוים: ראש אכ"א הודיע לאחרונה, שהוא עורך בחינה מחודשת של כל דרכי המיון של בני העדה האתיופית בצה"ל.

זאב בוים: אני מאוד מקווה שאנחנו נדע בקרוב את תוצאות הבדיקה ואת היישומים ממסקנות הבדיקה הזאת.

זאב בוים: אני מציע להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון.

זאב בוים: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: לחבר הכנסת אורי אריאל יש הצעה אחרת.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני, יש לך דקה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה לחברת הכנסת ענבל גבריאלי שהעלתה את הנושא לסדר-היום.

אורי אריאל: העדה הזאת ראויה לכל תמיכה ולכל סיוע.

אורי אריאל: לצערנו הרב, רבים מהם עדיין נמצאים באדיס-אבבה, בגונדר, בתנאים אנושיים קשים מאוד, והם ראויים להתחשבות ולהעלאתם בשנה הקרובה לארץ.

אורי אריאל: אני מקווה שבדיון שאמור להתקיים אצל ראש הממשלה אכן יוחלט כך ויימצאו המשאבים הכספיים, כשם שנמצאים משאבים כספיים לכל עולה ועולה שרוצה לבוא לארץ, ואין הגבלה על העלאת עולים מכל מדינה אחרת.

אורי אריאל: אני מקווה שראש הממשלה יתחשב בדעתו של יושב-ראש הסוכנות, מר סלי מרידור, שאכן מבקש להעלותם עכשיו.

אורי אריאל: כל שאר הבעיות צריכות להיפתר כשהם בארץ, ולא צריך להחזיק אותם שם בתנאים הקשים האלה.

אורי אריאל: אני מציע שהדיון יתקיים בוועדת הכספים, אם תהיה לכך הסכמה.

אורי אריאל: תודה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת גבריאלי, סגן השר הציע לקיים דיון בוועדת החוץ והביטחון.

מוחמד ברכה: אם זה מקובל עלייך, נערוך הצבעה.

מוחמד ברכה: מי שמצביע בעד – מצביע בעד העברת הנושא לוועדת החוץ והביטחון, ומי שמצביע נגד – מציע להסיר את הנושא מסדר-היום.

מוחמד ברכה: בבקשה, ההצבעה החלה.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מוחמד ברכה: ברוב של תשעה תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הנושא יועבר לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

מוחמד ברכה: [מס' מ/137; "דברי הכנסת", חוב' ח', עמ' 17079; נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לנושא הבא.

מוחמד ברכה: לתשומת לבם של חברי הכנסת, יש שינוי קל בסדר-היום.

מוחמד ברכה: לכן עכשיו אנחנו עוברים להצעות החוק.

מוחמד ברכה: הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 8), התשס"ה–2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית - יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת יובל שטייניץ.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בפתח דברי אני רוצה גם לשבח את חברתי, חברת הכנסת ענבל גבריאלי.

יובל שטייניץ: היא בהחלט העלתה נושא חשוב וראוי, ואני מוכרח גם לומר שהיא עשתה את זה בצורה מאוד תמציתית, חדה ואינטליגנטית.

יובל שטייניץ: אם מותר לשבח, ושמתי לב בישיבה הזאת שמותר, אז אני מרשה לעצמי לשבח.

יובל שטייניץ: ועדת החוץ והביטחון דנה בהצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 8), התשס"ה–2004, והיא מבקשת את אישור המליאה, אישור הכנסת, להצעה.

יובל שטייניץ: הוראת החוק הזאת מאריכה את הוראת השעה שעוסקת בשירות הסדיר הנוסף, מה שנקרא השס"ן, בשישה חודשים, ומאריכה את הוראת החוק כמעט בשנה.

יובל שטייניץ: מייד אני אומר על זה מלה, כי בנוסח שלפניכם נפלה טעות סופר.

יובל שטייניץ: מדובר בהשלמת השירות הסדיר לשלוש שנים.

יובל שטייניץ: החוק קבע שירות סדיר של שנתיים וחצי - 30 חודש, ויש הוראת שעה שמוארכת משנה לשנה, של שישה חודשים נוספים שירות סדיר, לשלוש שנים.

יובל שטייניץ: מצד אחד, ועדת החוץ והביטחון במליאתה התרשמה הפעם שהדבר אכן נחוץ והכרחי כמו בכל שנה ויותר מבכל שנה אחרת.

יובל שטייניץ: אם ההוראה הזאת לא תאושר, נצטרך לשחרר בערך 20% מהכוח של המערך הלוחם של צה"ל.

יובל שטייניץ: למעשה זה יותר, כי בתחילת הדרך החיילים עוברים הכשרה, טירונות, קורסים שונים, וזה מתקרב בערך לשליש מהכוח הסדיר הלוחם של צה"ל.

יובל שטייניץ: בשנים האלה במיוחד יש לזה השלכות עצומות.

יובל שטייניץ: נצטרך לגייס הרבה יותר מילואימניקים, גם בגילים יותר מבוגרים, לשירות פעיל.

יובל שטייניץ: זה דבר שהוא בלתי אפשרי תקציבית וגם בלתי אפשרי מבחינת המגמה של הכנסת להקל את העול שמשיתים על חיילי המילואים, במיוחד על חיילי המילואים הקרביים, שעליהם נפל בשנים האחרונות עול כבד.

יובל שטייניץ: לכן הוועדה החליטה להמליץ להאריך את הוראת השעה.

יובל שטייניץ: מצד שני, יש בהחלט בוועדת החוץ והביטחון מגמה של קיצור השירות הסדיר לשנתיים וחצי, או מתכונת דיפרנציאלית של שירות של שנה לחלק, שלוש שנים לחלק אחר, עם פיצוי כספי בשנה האחרונה.

יובל שטייניץ: יש כל מיני רעיונות, אבל המגמה הכללית היא קיצור, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: חברי הכנסת אילן ליבוביץ ואורי אריאל, ששניהם נוכחים כאן, חשבו שיהיה בזה איזה מסר שגוי למערכת הביטחון אם אנחנו נאריך את הבקשה בשנה שלמה; איזה מסר שאפשר להתמהמה עם תשובות על הצעות, וכמעט הייתי אומר להתחלה של סיכומים, בין ועדת החוץ והביטחון לבין מערכת הביטחון על הצורך בשינויים וברוויזיה בנושא.

יובל שטייניץ: לכן, בלחצם של שני החברים הללו, בסוף התפשרנו על הארכה ב-10 חודשים.

יובל שטייניץ: משום-מה נפלה פה טעות סופר.

יובל שטייניץ: אני מבקש מהכנסת לרשום לפניה, שהנוסח הנכון - אלא אם כן חברי הנכבדים ליבוביץ ואריאל יתקנו אותי – יהיה: עד יום 31 באוקטובר 2005, ואת התאריך העברי קשה לי לחשב כל כך מהר; זאת אומרת, הארכה של 10 חודשים.

יובל שטייניץ: מעבר לתיקון הזה, אני מתנצל על טעות הסופר שנפלה כאן.

יובל שטייניץ: אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק.

קריאה: - - -

יובל שטייניץ: בוועדה הוחלט על אוקטובר.

יובל שטייניץ: נדמה לי שבנוסח הוורוד כתוב אוקטובר.

מוחמד ברכה: לא, גם פה כתוב אוקטובר.

יובל שטייניץ: אבל משום-מה בטופס הכחול כתבו דצמבר.

יובל שטייניץ: זאת טעות סופר.

יובל שטייניץ: אני מבקש מהכנסת לאשר, כפי שהחלטנו בוועדה, בהשפעת חברי הכנסת אורי אריאל ואילן ליבוביץ – ובניגוד לדעתי, דרך אגב, אבל התפשרנו – את התאריך 31 באוקטובר 2005.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: יש הסתייגויות להצעת החוק.

מוחמד ברכה: לסעיף 1 - חבר הכנסת אילן ליבוביץ, אתה רוצה לנמק את ההסתייגות?

אילן ליבוביץ: כן.

מוחמד ברכה: בבקשה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אריאל, גם אתה רוצה לנמק?

אורי אריאל: - - -

יובל שטייניץ: סליחה, טעות הסופר היא לא טעות סופר, אלא טעות נואם.

מוחמד ברכה: יש תיקון מהקריאה הראשונה לקריאה השנייה והקריאה השלישית והוא מונח איכשהו.

מוחמד ברכה: אנחנו נצביע על הצעת החוק כפי שהיא בניירות שלפניכם.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אמרתי את הדברים כשדנו בהצעת החוק הזאת בקריאה הראשונה, ואני אחזור עליהם שוב.

אילן ליבוביץ: אני חושב שהצבא עושה לעצמו חיים מאוד קלים כאשר הוא מחליט להאריך את הוראת השעה הזאת מדי שנה.

אילן ליבוביץ: אנחנו שומעים זה זמן על תוכניות כאלה ואחרות של הצבא לקיצור השירות הסדיר.

אילן ליבוביץ: למרות זאת, מדי שנה אנחנו מגיעים לכאן ונדרשים לאשר את הוראת השעה.

זאב בוים: צריך להעמיד את זה קבוע על שלוש שנים, וכשיצטרכו - יורידו.

זאב בוים: זאת בדיוק הבעיה.

אילן ליבוביץ: לא.

אילן ליבוביץ: אדוני סגן השר, מה שצריך לעשות זה להשאיר - - -

זאב בוים: כשאתה אומר שעושים חיים קלים, תשאל את איתן כבל, שעושה שירות מילואים פעיל, מה המשמעות של העניין, איזה חיים קלים הוא עושה.

אילן ליבוביץ: אדוני סגן השר, חזרתי היום בצהריים משירות מילואים פעיל של שלושה ימים, ואני יכול להגיד לך בדיוק איזה חיים קלים הצבא עושה.

אילן ליבוביץ: כשמחזיקים מספיק חיילים שיגרפו בקריה וכשמחזיקים חיילים שיעלו ויורידו את הדגל - - -

זאב בוים: תנוח דעתך, אף אחד לא מגרף בקריה - - - ואל תשמיץ אותם.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בוים, מספיק.

אילן שלגי: מה קרה, אנחנו לא מכירים את צה"ל?

אילן שלגי: צה"ל הוא לא שלכם.

אילן שלגי: מגרפים בקריה.

מוחמד ברכה: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת ליבוביץ לומר את דבריו.

מוחמד ברכה: מספיק.

זאב בוים: צה"ל לא יכול להיות שק החבטות של שינוי והתסכול שלהם מישיבה באופוזיציה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בוים - - -

אילן שלגי: אתה לא יודע מה קורה בצבא - - -

אילן ליבוביץ: אדוני סגן השר, אולי כדאי שתדע שהצבא עצמו לא פעם ולא פעמיים צידד בקיצור השירות הסדיר ל-30 חודשים.

אילן ליבוביץ: רק בשנת 2000 היינו על סף השינוי הזה ובאו האירועים הנוכחיים - - -

זאב בוים: כן, בשנת 2000, כאילו לא קרה שום דבר מאז.

אילן שלגי: תדאגו שלחיילים יהיה אוכל.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת שלגי, עמיתך לסיעה מדבר מעל הדוכן וסגן השר לא אמור להפריע לו וגם אתה לא.

אילן ליבוביץ: בשנת 2000 הצבא היה על סף שינוי כזה.

אילן ליבוביץ: אני אומר לך, שאם הצבא היה נדרש לשלם לחיילים שכר מינימום, מהר מאוד הוא היה מוותר על חלק גדול מהם והיה מוריד להם את השירות לשנתיים.

אילן ליבוביץ: אם הצבא היה מגייס את כל המועמדים לשירות ביטחון ולא משחרר כמויות כאלה גדולות של חיילים מדי מחזור, הדבר הזה היה מסתיים.

אילן ליבוביץ: תפסיק לצעוק, אדוני סגן השר, עם כל הכבוד, ותתחיל להקשיב למה שאומרים לך, כי לא רק אתה מומחה גדול לביטחון.

אילן ליבוביץ: יש פה עוד כמה אנשים שעושים שירות מילואים, חוץ מחבר הכנסת כבל, ומכירים את הצבא, ולא רק אתה מכיר את הצבא.

זאב בוים: אז אתה צריך לכבד - - -

אילן ליבוביץ: תאמין לי, אני מכבד את הצבא לא פחות ממך ואולי אפילו יותר ממך.

מוחמד ברכה: סגן השר בוים, ממש לא נעים לי לקרוא אותך לסדר.

מגלי והבה: אילן, אפשר לשאול אותך שאלה?

מוחמד ברכה: לא, אתה לא פונה אליו.

מוחמד ברכה: זה לא דו-שיח ביניכם.

מוחמד ברכה: אתה מקבל רשות מיושב-ראש הישיבה ולא עכשיו.

מוחמד ברכה: אני רוצה שהישיבה תתנהל לפי סדר.

אילן ליבוביץ: במהלך הדיונים על חוק טל נשאל בזמנו ראש אכ"א מה היה קורה אם היינו מגייסים את כל החרדים, איך היה משפיע גיוסם על השירות הסדיר.

אילן ליבוביץ: הוא אמר שזה היה מקצר בארבעה חודשים את השירות הסדיר.

אילן ליבוביץ: הנה, כבר נתתי לך פתרון אחד איך לקצר את השירות הסדיר.

זאב בוים: זה לא פתרון ולא נכון - - -

אילן ליבוביץ: זה לא פתרון, כי זה פתרון שלא נוח לאנשים מסוימים.

חמי דורון: - - - אתם לא רוצים אותם - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת חמי דורון, סגן היושב-ראש - - -

זאב בוים: זה במגרש אחר - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בוים, אל תאלץ אותי להיות שופט בעניין כזה.

מוחמד ברכה: לא להגזים.

אילן ליבוביץ: לכן אני חושב, עם כל הכבוד, אדוני היושב-ראש וסגן השר, שנכון שלא באנו ואמרנו שאנחנו מפקירים פה את הכול ונתנו לצבא עשרה חודשים להיערך לעניין הזה, והצבא כבר בא ובוועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון לכוח-אדם התקיימו דיונים על מודל לקיצור השירות הסדיר.

אילן ליבוביץ: לכן לא צריך לבוא ולומר, אדוני סגן השר, לעשות את זה שלוש שנים, ולאחר מכן, אם יהיה צורך, נפתור את הבעיה, מכיוון שהצבא עצמו בא היום עם פתרונות לכך שאפשר יהיה לקצר את השירות הסדיר ל-30 חודשים.

אילן ליבוביץ: תודה רבה.

זאב בוים: - - - יוצא למלחמה ואתה מדבר על קיצור.

מגלי והבה: למה אתה צריך לצעוק ולהשמיץ - - -

אילן ליבוביץ: להשמיץ?

אילן ליבוביץ: את מי אני משמיץ?

אילן ליבוביץ: על מה אני משמיץ?

אילן שלגי: - - - תתבייש לך, תדאגו שיהיה אוכל לחיילים.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

זאב בוים: - - -

קריאות: - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בוים, סגן שר הביטחון, תקשיב לי בבקשה, אני אומר לך משהו בידידות.

מוחמד ברכה: אתה יושב כאן על תקן של סגן שר הביטחון ושר הביטחון בהיעדרו.

מוחמד ברכה: אם אתה רוצה, אתה רשאי לקחת את רשות הדיבור ולענות, אבל אל תעשה את המהומה הזאת, זה לא ראוי.

אורי אריאל: תודה, אדוני היושב-ראש.

אורי אריאל: חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מציע לכולנו להוריד את הטונים, כי נדמה לי שהמחלוקת לא כל כך גדולה ואין צורך לעשות תחרות מי יותר דואג לצה"ל.

אורי אריאל: אני מוכרח לומר לחבר הכנסת אילן שלגי, ידידי, שאין בעיה של אוכל בצבא.

אורי אריאל: אל תשתמש בזה.

אורי אריאל: היתה כותרת בעיתון, היה איזה דיון.

אורי אריאל: תרשה לי, אני לא רוצה להתווכח על זה - - -

אילן שלגי: כל חצי שנה - - -

אורי אריאל: אני לא רוצה להתווכח אתך על זה.

אורי אריאל: יש לי שלושה ילדים בצבא, בוודאי כמו לך וגם לאחרים.

אורי אריאל: אין בעיה אמיתית כזאת.

אורי אריאל: אני לא אומר שאין פה ושם בעיה נקודתית.

אורי אריאל: הבעיה גם אינה אם יש שני חיילים שמגרפים בקריה.

אורי אריאל: בואו נתעסק בעניין כפי שידידנו חבר הכנסת ליבוביץ העלה, ואני שותף להצעה הזאת.

אורי אריאל: יש דיון מתמשך, דיון טוב, דו-שיח בין צה"ל ומערכת הביטחון לבין ועדת משנה שהיתה בראשותו של חבר הכנסת חיים רמון ועכשיו בראשותו של חבר הכנסת דני יתום, על עניין כוח-אדם בצה"ל בנושאים שונים, בין השאר בנושא הזה.

אורי אריאל: יש הבנה ויש הסכמה שראוי לשנות את המצב.

אורי אריאל: זו הסכמה עקרונית.

אורי אריאל: מכאן ואילך יש שאלה איך לעשות את זה ומתי לעשות את זה.

אורי אריאל: כפי שציין יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אילן ליבוביץ ואנוכי לא מביעים אי-אמון במערכת, אלא מנסים לזרז אותה, בגדר אין מזרזים אלא למזורזים.

אורי אריאל: זה המצב ולא צריך להרבות מחלוקת, יש לנו מספיק מחלוקות.

אורי אריאל: לכן ההצעה שאמרה: בואו נאשר את החוק רק לחצי שנה, לא התקבלה, כי חצי שנה פירושה שבעצם לא מאשרים את החוק.

אורי אריאל: לעומת זאת, רצינו לומר למערכת הצבאית ולמשרד הביטחון: בואו נרוץ יותר מהר, כי מגיע לילדים שלנו תשובות יותר טובות.

אורי אריאל: מגיע לנו כהוריהם וכמחוקקים לקדם את העניין.

אורי אריאל: זאת הכוונה, כך צריך לקבל את זה.

אורי אריאל: אני מציע שהבית הזה יתאחד על העניין ובכוחות משותפים, יחד עם צה"ל ועם מערכת הביטחון, צריך לזה גם קצת את משרד האוצר, אפשר לקדם את הדברים למה שכולנו מאמינים בו.

אורי אריאל: תודה.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת אריאל.

מוחמד ברכה: יש הסתייגויות אחרות של חברי כנסת שלא יכולים לנמק אותן.

אורי אריאל: אתה רוצה שאחליף אותך?

מוחמד ברכה: אתה רוצה להמשיך לנמק?

מוחמד ברכה: בזה אנחנו מסיימים את פרק ההסתייגויות ועוברים להצבעות.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ליבוביץ וחבר הכנסת אריאל, אתם עומדים על כך שנצביע על ההסתייגות שלכם?

אורי אריאל: לא.

מוחמד ברכה: אם כך, אין הסתייגויות לחוק הזה.

מוחמד ברכה: יש הסתייגות אחת שלי וגם אני מוריד אותה.

מוחמד ברכה: לכן אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 8), התשס"ה–2004.

מוחמד ברכה: ההצבעה החלה.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 1 - 20 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

מוחמד ברכה: ברוב של 20 תומכים, ללא מתנגדים ועם נמנע אחד, הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: ההצבעה החלה.

מוחמד ברכה: רבותי, בבקשה.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים - 1 חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 8), התשס"ה–2004, נתקבל.

מוחמד ברכה: ברוב של 20 תומכים, ללא מתנגדים ועם נמנע אחד, אושרה בקריאה שלישית הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 8), התשס"ה–2004.

מוחמד ברכה: [מס' מ/139; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 17532; נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין - הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשס"ה–2004.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

מוחמד ברכה: בבקשה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאני ניגש להצגת הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין - הוראת שעה) (תיקון מס' 3), אני רוצה להודות לכנסת על אישור החוק הקודם.

יובל שטייניץ: אני גם רוצה להודות לכל החברים שהשתתפו כאן בסערה, לזאביק בוים, שהוא סגן שר הביטחון מצוין, ידידי וחברי, וגם לחבר הכנסת אילן ליבוביץ, שהוא חבר מצטיין בוועדת החוץ והביטחון, חוץ מאותן פעמים, וזה יותר מדי, שהוא נעדר עקב שירות המילואים שלו כקצין מודיעין.

יובל שטייניץ: יש פה עוד כמה חברים שבאמת על אף היותם חברי כנסת וגם מבוגרים בגיל, ממשיכים לשרת בשירות במילואים, שירות קרבי.

יובל שטייניץ: יישר כוח.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, לפני שאנחנו ממשיכים אני רוצה לומר עוד מלה אחת של ברכה.

יובל שטייניץ: היום הוצג בפני ועדת החוץ והביטחון וגם בפני הציבור דוח ועדת-רובינשטיין לבחינת הפיקוח הפרלמנטרי בישראל על מערכת הביטחון והדרכים לשיפורו.

יובל שטייניץ: ישבה ועדה בראשות פרופסור אמנון רובינשטיין, השר וחבר הכנסת לשעבר, יחד עם פרופסור יפה זילברשץ מאוניברסיטת בר-אילן, יחד עם הרמטכ"לים לשעבר אמנון ליפקין-שחק ודן שומרון, שני רבי-אלופים, ויחד עם חברנו יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מיכאל איתן, שתרם תרומה משמעותית ביותר.

יובל שטייניץ: אני רוצה להודות לכל חמשת החברים של ועדת אמנון רובינשטיין.

יובל שטייניץ: מסקנותיהם יחוללו מהפכה או מהפך ביכולת של הפרלמנט הישראלי לפקח, להשפיע, להתערב בצה"ל, במערכת הביטחון, במיוחד בנושא העברת תקציב הביטחון לוועדת החוץ והביטחון.

יובל שטייניץ: אם עד היום לוועדת החוץ והביטחון היו רק אוזניים, מהיום ייתוספו לה גם שיניים.

יובל שטייניץ: ובאמת, אני רוצה להודות על המלאכה המצוינת ועל התרומה, שהיא תרומה גם לדמוקרטיה, ובסופו של דבר גם למערכת הביטחון.

יובל שטייניץ: אני רוצה להציג את הצעת החוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין - הוראה שעה) (תיקון מס' 3), התשס"ה–2004.

יובל שטייניץ: לפי חוק שירות ביטחון, אי-אפשר לקרוא לשירות מילואים פעיל, להבדיל מאימונים, למי ששירת ביחידה קרבית ועבר את גיל 41.

יובל שטייניץ: הוראת השעה שלפנינו מאפשרת את זה.

יובל שטייניץ: כך היה בשנים האחרונות בעקבות העומס העצום על צה"ל ועל יחידות המילואים בעקבות האינתיפאדה, הלחימה בטרור בשטחים.

יובל שטייניץ: היא מאפשרת לקרוא לקצינים וגם למספר מאוד מוגבל של בעלי תפקידים מיוחדים לשירות מילואים פעיל גם אחרי גיל 41.

יובל שטייניץ: ועדת החוץ והביטחון, בהתחלה מתוך מאבק ואחר כך מתוך הסכמה עם הצבא ומערכת הביטחון, קבעה לפני כשנה וחצי, שמי שיקראו לו לשירות מילואים פעיל, לתעסוקה מבצעית לאחר גיל 41, יזכה לפיצוי כספי גבוה, או מה שמכונה מלא, לא מהשבוע החמישי אלא מהיום השמיני לשירותו במילואים.

יובל שטייניץ: הוא יזכה ל-400 שקל, הכול צמוד, זה היום כבר יותר, ליום השמיני, ו-133 שקל עבור כל יום נוסף.

יובל שטייניץ: כלומר, יוענק פיצוי כספי משמעותי לאותם אנשים שגם לאחר ששירתו 20 שנה ביחידות קרביות, ימשיכו להיקרא למילואים אחרי גיל 41.

יובל שטייניץ: לאור המצב, לאור העובדה שאנחנו עדיין נלחמים בטרור ובמניעת טרור, לאור העובדה שהשנה שצפויה לנו עשויה להיות לא קלה מבחינת המטלות על צה"ל ומערכת הביטחון, החליטה ועדת החוץ והביטחון במליאתה לאשר במקרה הזה כלשונה וככתובה את הצעת הממשלה, מערכת הביטחון, ולהאריך את הוראת השעה עד 31 בדצמבר 2005.

יובל שטייניץ: אני מבקש מהכנסת לאשר את ההצעה בקריאה שנייה ושלישית.

יובל שטייניץ: כאן אפילו הייתי אומר שיש סיכוי יותר גבוה שבעוד חצי שנה או שנה ההוראה הזאת, אם המצב הביטחוני ישתפר, אם המצב המדיני ישתפר, לא נצטרך להאריך אותה עוד פעם בשנה הבאה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים להסתייגויות להצעת החוק.

מוחמד ברכה: ראשון המסתייגים, חבר הכנסת אורי אריאל, האם אתה רוצה לנמק?

מוחמד ברכה: מוותר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אילן ליבוביץ, בבקשה.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני סגן שר הביטחון, כאשר דנו בהצעת החוק הזאת בוועדת החוץ והביטחון, אני הייתי חבר הכנסת היחיד שהתנגד לה בהצבעה על אישורה, ואני אסביר למה.

אילן ליבוביץ: הצעת החוק מדברת על כך שקצינים מעל גיל 41, יאפשרו לקרוא להם לשירות מילואים פעיל מעבר לאימונים בתמורה להטבות כספיות מסוימות, כפי שציין אותן יושב-ראש הוועדה.

אילן ליבוביץ: זה הוכנס רק בשנה שעברה בעקבות לחץ של יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת יובל שטייניץ.

אילן ליבוביץ: חבר הכנסת שטייניץ, אם אתה זוכר, אז אמרנו שאנחנו לא נהיה מוכנים להעביר את ההצעה הזאת, אלא אם כן יהיה באמת תגמול לאותם קצינים שעשו שירות מילואים במהלך שנים רבות, ומגיע להם תגמול.

אילן ליבוביץ: במקרה הזה באתי ודרשתי שהצבא יעשה דבר מאוד פשוט: יצמצם את רשימת הקצינים אשר יקראו להם לשירות מילואים פעיל; מכיוון שאני חושב שיש תפקידים מסוימים שאין צורך לקרוא בהם מעל גיל 41 לשירות מילואים.

אילן ליבוביץ: לדוגמה, מה החשיבות או ההכרח לקרוא למילואים קצין שלישות גדודי מעל גיל 41?

אילן ליבוביץ: או מה ההכרח לקרוא לקצין החימוש הגדודי מעל גיל 41?

אילן ליבוביץ: יש מספיק קצינים.

אילן ליבוביץ: אלו לא קצינים לוחמים, אלו לא מ"פים, אלו לא מג"דים שיש צורך לקרוא להם למילואים מעל גיל 41, בעיקר לשירות מילואים פעיל.

אילן ליבוביץ: צריך לציין, שיש תפקידים שאנחנו עדיין צריכים.

אילן ליבוביץ: לצבא יש מצוקה ברופאים, ולכן כנראה יש צורך להמשיך לקרוא לרופאים גם מעל גיל 41 לשירות מילואים פעיל.

אילן ליבוביץ: באתי וביקשתי מהצבא לצמצם את הרשימה.

אילן ליבוביץ: לצערי, הצבא לא הסכים לצמצם את הרשימה, ולכן אני חושב שהחוק הזה, או המשך הוראת השעה במצב הזה מאפשר לצבא להמשיך ביד קלה לקרוא לאנשי מילואים מעל גיל 41.

אילן ליבוביץ: אני חושב שזה דבר שהוא רע ביותר לנו, ורע ביותר לחיילי מילואים, עם העומס שיש עליהם גם כך היום.

אילן ליבוביץ: לכן, אני חושב שההצעה הזאת אינה טובה.

אילן ליבוביץ: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, רבותי.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים להצבעה.

מוחמד ברכה: אני שואל את חברי הכנסת המסתייגים, חברי הכנסת אורי אריאל ואילן ליבוביץ, אם הם מעוניינים להצביע על ההסתייגויות.

מוחמד ברכה: אני מבין שלא.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור להצבעה על כל הצעת החוק, הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלת קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשס"ה–2004.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–2 – 19 נגד – אין נמנעים - 2 סעיפים 1–2 נתקבלו.

מוחמד ברכה: ברוב של 19 חברי כנסת, ללא מתנגדים ועם שני נמנעים, הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, אני הצבעתי בטעות במקומו של חבר הכנסת לפיד.

מוחמד ברכה: אנחנו נציין זאת לפרוטוקול.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 6 בעד החוק - 9 נגד - 10 נמנעים - 2 חוק שירות ביטחון (הגבלת קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשס"ה–2004, לא נתקבל.

מוחמד ברכה: הצעת החוק לא התקבלה.

מוחמד ברכה: הצביעו בעדה תשעה חברי כנסת ונגדה עשרה חברי כנסת, ונמנעו שני חברי כנסת.

מוחמד ברכה: הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלת קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשס"ה–2004, לא נתקבלה.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לנושא הבא: שאילתות ותשובות לסגן שר הביטחון.

מוחמד ברכה: סגן שר הביטחון ישיב על שאילתא בנושא: אירועי "החריג המוסלמי" במערת-המכפלה, של חבר הכנסת אריה אלדד.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אריה אלדד שאל את שר הביטחון ביום ה' בחשוון התשס"ה (20 באוקטובר 2004): בלשכתי התקבלה תלונה על כך שביום ראשון, 12 בספטמבר 2004, היתה מערת-המכפלה פתוחה לערבים בלבד במסגרת "חריג מוסלמי".

מוחמד ברכה: למחרת התברר שנעשו מעשי ונדליזם במקום - גנבת נטלות וברזים, נזקים לסוכת המערה ועוד.

מוחמד ברכה: רצוני לשאול: 1.

מוחמד ברכה: האם הידיעות נכונות?

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: אם כן – כיצד תימנע הישנות מקרים כגון אלה?

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אלדד, בעקבות אירוע הטבח במערת-המכפלה הוקמה ועדת חקירה ממלכתית, אשר גיבשה בין היתר את עקרון ההפרדה בין מתפללים יהודים למתפללים מוסלמים.

זאב בוים: לעקרון ההפרדה האמור נקבע חריג, ולפיו בעשרה ימים במהלך השנה יורשו יהודים להיכנס לאזורים שבהם מתפללים בדרך כלל המוסלמים, "החריג היהודי", כך זה נקרא, ולהיפך, "החריג המוסלמי".

זאב בוים: ביום ראשון, 12 בספטמבר 2004, התקיים חריג מוסלמי במערת-המכפלה.

זאב בוים: במהלך חריג זה הגיעו כמה אלפים לתפילה, חלקם אף שהו בגן המערה.

זאב בוים: למחרת יום החריג, יום שני, 13 בספטמבר 2004, הובא לידיעתנו על-ידי גורמי המועצה הדתית וועדת היישוב, כי נגרם נזק רב בשדה המכפלה, לטפטפות, לברזים ולציוד אחר.

זאב בוים: בעקבות הדיווח בוצע מייד סיור במקום, שמטרתו לבחון את כלל הטענות הנוגעות לנזק שנגרם.

זאב בוים: מהסיור עלה, כי אכן נגרם נזק לציוד, שחלקו, כנראה, נגרם במכוון.

זאב בוים: לפיכך הוחלט על נקיטת הצעדים הבאים: 1.

זאב בוים: גורמי צבא יקיימו סיור בשדה עם אנשי הווקף, ובמהלכו תובהר התנהגות הנאותה המצופה במקום התפילה וכן יידון עניין הפיצוי על הנזק שנגרם; 2.

זאב בוים: ייקבעו הסדרי תנועה במרחב גן המערה.

זאב בוים: יש לציין שחריג מוסלמי שהתקיים בזמן הרמדאן, לאחר האירוע שאליו התייחסה השאילתא, עבר ללא אירועים חריגים כאלה.

זאב בוים: נוסף על הצעדים הנ"ל, ננקטים צעדים ביטחוניים שוטפים וקבועים במקום.

זאב בוים: קיימת שמירה של גורמים פלסטיניים וישראליים.

זאב בוים: כלל המתפללים נבדקים בבדיקה ביטחונית טרם כניסתם למתחם, והכנסת כל נשק אסורה.

מוחמד ברכה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אלדד.

אריה אלדד: תודה לסגן השר על התשובה העניינית והממצה.

אריה אלדד: אני מבקש להזכיר, כי בזמנו אמר ראש הממשלה, כי בניגוד לעמים אחרים, שההיסטוריה שלהם קצרה, לנו יש קברי אבות של 4,000 שנה, וראוי שכל ילד יהודי יבקר בהם.

אריה אלדד: האם תיזום שחיילי צה"ל כולם יבקרו במערת-המכפלה, כדי להכיר את קברי אבותיהם?

זאב בוים: אני הייתי מאוד שמח אם היה אפשר שכל חיילי צה"ל יבקרו באתרים היסטוריים וקדושים לעם היהודי, לרבות מערת-המכפלה, בוודאי ירושלים.

זאב בוים: אני לא בטוח שזה קורה.

זאב בוים: אני הייתי יורד קצת למטה, ודאי לגבי ירושלים.

זאב בוים: פעם ביקרו תלמידים בירושלים במסלול לימודיהם במערכת החינוך היסודית והעל-יסודית.

זאב בוים: במרוצת הזמן הם הדירו את רגליהם מסיבות שהזמן גרמן.

זאב בוים: אני סבור שזה ראוי ונכון.

זאב בוים: אני לא בטוח שזה ישים, שכל חיילי צה"ל יעשו זאת.

זאב בוים: אני כן סבור ואני מוכן לבדוק את זה, שיחידות שמשרתות סמוך למקום, גם אם הן לא יושבות בחברון, כמו חטיבת יהודה, יבקרו בקברים הקדושים במסגרת האוגדה.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 2260, של חבר הכנסת נסים דהן.

מוחמד ברכה: הוא לא נמצא, ולכן התשובה עוברת לפרוטוקול.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת נסים דהן שאל את שר הביטחון ביום י"א בכסליו התשס"ה (24 בנובמבר 2004): פורסם, כי בקרוב ייפגשו ראש אכ"א והרב הראשי לצה"ל עם ראש הממשלה לדיון בנושא הגיור בצה"ל.

מוחמד ברכה: רצוני לשאול: 1.

מוחמד ברכה: האם הידיעה נכונה?

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: אם כן – האם הרבנים הראשיים מעודכנים בדיונים אלה?

מוחמד ברכה: 3.

מוחמד ברכה: כמה חיילים לא-יהודים משרתים כיום בצה"ל?

מוחמד ברכה: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מוחמד ברכה: ככלל, הידיעה שפורסמה באינטרנט נכונה.

מוחמד ברכה: עם זאת, מועד הפגישה שצוין אינו נכון.

מוחמד ברכה: הרב הצבאי הראשי, יחד עם כלל הגורמים במדינה הנוגעים לסוגיה, נפגשים אחת לתקופה עם ראש הממשלה ודנים בנושא.

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: הרבנים הראשיים ונציגיהם שותפים לכלל הפגישות.

מוחמד ברכה: 3.

מוחמד ברכה: בצה"ל משרתים כיום כ-7,500 חיילים שאינם יהודים.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 2283, של חברת הכנסת ענבל גבריאלי.

מוחמד ברכה: היא איננה נמצאת, ולכן התשובה עוברת לפרוטוקול.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת ענבל גבריאלי שאלה את שר הביטחון ביום י"א בכסליו התשס"ה (24 בנובמבר 2004): נודע לי, כי בתרגיל שערך צה"ל לאחרונה פוצצו באופן יזום 20 חזירים.

מוחמד ברכה: מטרת התרגיל היתה בדיקת פגיעות הדף ותרגול הטיפול בהן.

מוחמד ברכה: רצוני לשאול: 1.

מוחמד ברכה: האם הידיעה נכונה?

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: אם כן – האם הריגתם של בעלי-חיים היא הדרך היחידה ללמוד על נפגעי הדף?

מוחמד ברכה: 3.

מוחמד ברכה: האם אין דוחות רפואיים מפיגועים קודמים שיכולים ללמד על התופעה של פגיעת הדף?

מוחמד ברכה: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-3.

מוחמד ברכה: בשל ריבוי פציעות קשות כתוצאה מהפיגועים שהתרחשו בשנים האחרונות ולאור חוסר בידע שעדיין קיים בתחום, מבצע חיל הרפואה, בשיתוף עם גורמים אזרחיים במערכת הבריאות, מחקר אשר מטרתו לסייע בהצלת חייהם של אזרחים וחיילים אשר נפגעו באירוע חבלני.

מוחמד ברכה: מיותר לציין, שמחקר זה הוצג לגורמים המתאימים וזכה באישור, על-פי הקריטריונים הנהוגים במחקר בעלי-חיים.

מוחמד ברכה: מטרת המחקר לאתר את המאפיינים הייחודיים של פגיעות ההדף ודרכי הטיפול היעילות בחבלות אלו.

מוחמד ברכה: במהלך המחקר נחשפים חזירים לפגיעות הדף, ולאחר מכן הם מקבלים טיפול תרופתי.

מוחמד ברכה: התרופה הנבדקת אמורה לעצור את הדימום הריאתי שעלול לסכן את חיי הפצועים הנפגעים בצורה דומה במהלך פיגוע טרור.

מוחמד ברכה: החזירים מורדמים טרם הניסוי ונמצאים תחת פיקוח וטרינרי צמוד.

מוחמד ברכה: קיום הניסוי בצורה האמורה מאפשר בדיקה מבוקרת של טכניקות הנשמה, אמצעי החייאה ותרופות שונות, ולא ניתן להשיג מידע זה בשום דרך אחרת.

מוחמד ברכה: לצערנו, הידע המצטבר מפצועי הפיגועים אינו מספיק, וכמובן אינו ישים לבדיקת טכניקות חדשות, שכן טכניקות אלו אינן מיושמות כיום בטרם בדיקה שתאשר את יעילותן.

מוחמד ברכה: עד כה הצטבר במסגרת המחקר ידע שסייע בטיפול בנפגעי הדף לאחר אירוע טרור חבלני, והוא כבר הציל חיים של כמה פצועים קשה.

מוחמד ברכה: אין ספק כי בתקופה קשה זו, שבה כל אזרח חשוף לפגיעה שעלולה לגרום לנכות קשה ואף מוות, חובה עלינו לעשות כל מאמץ כדי למצוא כל דרך אפשרית לשפר את איכות הטיפול הרפואי וכדי להציל חיים.

מוחמד ברכה: הצלת חייהם של נפגעים בחזית כמו בעורף היא משימתו הראשונה של חיל הרפואה ושל כל מערכת הבריאות במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: בתקופה זו, שבה עושים צוותי הרפואה האזרחיים והצבאיים לילות כימים במסירות בלתי מתפשרת לפצועים ולמשפחותיהם, חובה עלינו למצוא כל דרך כדי להציל חייהם של גברים, נשים וילדים.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 2349, של חבר הכנסת אורי אריאל, בנושא: שידור קלטת של וידוא הריגה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר הביטחון ביום כ"ה בכסליו התשס"ה (8 בדצמבר 2004): בתוכנית "עובדה" שודרה הקלטת של וידוא הריגה בילדה ערבייה.

מוחמד ברכה: לדעתי, הדלפת ראיה מסוג זה עלולה לשבש הליכי משפט.

מוחמד ברכה: עם זאת, מצ"ח לא תחקור את זהות המדליף.

מוחמד ברכה: רצוני לשאול: 1.

מוחמד ברכה: מה הן ההנחיות הכלליות לחקירת מצ"ח?

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: מי הדליף באירוע הנ"ל? 3.

מוחמד ברכה: מדוע מצ"ח אינה חוקרת?

זאב בוים: אורי אריאל, אני שמח שאתה נמצא פה, כי אני קיבלתי הבוקר ידיעה שייתכן שלא תוכל להיות וביקשת שאמסור מעל הדוכן את התשובה על השאילתא.

זאב בוים: הייתי עושה כך על-פי בקשתך.

זאב בוים: אני שמח שאתה פה לשמוע ותוכל גם לשאול שאלה.

זאב בוים: 1-3.

זאב בוים: בהתאם לחוק, עם הגשת כתב האישום מוטלת החובה על התביעה למסור את חומר החקירה במלואו לנאשם ולבא-כוחו.

זאב בוים: כמצוות החוק, הועבר חומר החקירה כולו, לרבות הקלטות שצולמו במוצב והקלטות שצולמו במהלך חקירת המשטרה הצבאית החוקרת, לידי הנאשם ובא-כוחו, בסמוך להגשת כתב האישום.

זאב בוים: כעבור שלושה ימים מהמועד שבו הועברו הקלטות לנאשם ולבא-כוחו, שודר החומר בתוכנית הטלוויזיה "עובדה".

זאב בוים: יודגש ויובהר באופן חד-משמעי, כי חומר החקירה לא הועבר בשום אופן לתקשורת על-ידי גורם כלשהו מהפרקליטות הצבאית או מהמשטרה הצבאית החוקרת.

זאב בוים: הפרקליטות הצבאית והמשטרה הצבאית החוקרת מקפידות על ניהול משפט זה, ככל משפט אחר, בפני הפורום היחיד המתאים לניהול המשפט, בית-הדין הצבאי.

מוחמד ברכה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אריאל.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, תודה, אני מודה לך על תשובתך, ואני שמח שלפי בדיקתכם זה לא יצא מגורם צבאי.

אורי אריאל: עם זאת, נדמה לי, אומר את זה מאוד בזהירות, שיש פעמים שיש גם הדלפות קשות ומזיקות גם מגורמים צבאיים, והשאלה, האם צה"ל ומערכת הביטחון מתייחסים בחומרה וגם מענישים, למען יראו וייראו?

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני סגן השר.

זאב בוים: אני לא יכול לומר באמת לגבי הדלפות כאלה שבאו ממקורות פרטיים של חיילים ששהו שם, אני לא יודע להגיד את זה, אני מקווה שלא.

זאב בוים: אני גם מוכן לומר יותר מזה, שיש בזה, ברגע שבדקנו וראינו שזה לא יצא מהגורמים המוסמכים – החוקרים, הפרקליטות, וכפי שנאמר - - -

בנימין אלון: עורך-דין - - -

זאב בוים: אבל זה מוזר, כי זה כאילו הוא פועל נגד זה שהוא מייצג, מרשו.

בנימין אלון: הוא פוטר, לא מייצג.

זאב בוים: כאילו על פניו נראה לא הגיוני, לכן נעשתה בדיקה מעמיקה.

זאב בוים: אני יכול לומר שבמקרה הזה לא יצא שום דבר לגורמים אחרים, כפי שציינתי.

מוחמד ברכה: אני מודה לסגן שר הביטחון.

מוחמד ברכה: [מס' מ/121; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 15663; חוב' ט', עמ' 17348; נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנו עוברים לנושא הבא:

מוחמד ברכה: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 142), התשס"ה–2004, קריאה שנייה ושלישית.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת חיים אורון, בשם יושב-ראש ועדת הכספים.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: הנושא לא יוצבע היום.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, כנראה בימי שלישי בשעות האלה ועדת הכספים מידרדרת עד כדי כך שאני צריך להציג את הצעת החוק שלה, אבל אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 142), התשס"ה–2004.

חיים אורון: הצעת החוק המקורית כללה שלושה סוגי תיקונים: הסוג הראשון – הקדמת הפחתת שיעור המס החל במכירות ניירות ערך זרים לשנת 2005; הסוג השני - תיקוני נוסח לגבי חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 132); והסוג השלישי – הוראות לעניין ניירות ערך מסוימים שיום רכישתם לפני יום הרישום בבורסה.

חיים אורון: בשל ויכוחים שנתגלעו בנוגע לנושאים השני והשלישי בוועדת הכספים, ועל מנת ליצור ודאות בשוק לעניין שיעור המס החל במכירת ניירות ערך, ביקשה ועדת הכספים, והכנסת אישרה, לפצל נושאים אלה מתוך הצעת החוק, ולפיכך בהצעת חוק זו מובאת בפניכם סוגיית הקדמת הפחתת שיעור המס החל במכירת ניירות ערך זרים לשנת 2005 בלבד.

חיים אורון: בהצעת החוק מוצע להקדים את המועד שבו יופחת שיעור המס החל על רווח הון במכירת נייר ערך זר לזה החל במכירת נייר ערך רגיל, לתחילת שנת המס 2005, ולקבוע כי המס בשיעור 35% יחול רק לגבי חלק רווח ההון הריאלי המיוחס לתקופה המסתיימת בתום שנת המס 2004.

חיים אורון: כמו כן מוצע להרחיב את סמכויות שר האוצר ולאפשר לו לקבוע, כי על יחיד שהחזיק בנייר ערך זר קודם לרישומו למסחר בבורסה יחולו גם שיעורי המס החלים על רווח הון במכירת נייר ערך בשנת המס 2003 ואילך.

חיים אורון: מוצע להקדים את הפחתת שיעור המס החל לגבי דיבידנד וריבית המשתלמים בשנת המס 2005 ואילך.

חיים אורון: בנוסף, מוצע להקדים לשנת 2005 את הפטור ממס לרווח הון ריאלי במכירת ניירות ערך זרים בידי קופות גמל.

חיים אורון: לבסוף, נקבעה הוראה מיוחדת לעניין קרן נאמנות פטורה והפיכתה לקרן נאמנות מעורבת.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק מוגשת בצירוף ההסתייגויות - אני מקריא את הטקסט שהתבקשתי לקרוא, ואביע הסתייגות.

חיים אורון: אני מציע לאשר את הצעת החוק בנוסח הוועדה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים אורון: עד כאן דברי יושב-ראש הוועדה ברשות ובסמכות.

חיים אורון: עכשיו יש לי חמש הסתייגויות.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אורון סיים את הצגת החוק בשם ועדת הכספים.

מוחמד ברכה: אני מבקש ממנו שיישאר על הדוכן וינמק את ההסתייגויות שלו עכשיו, כמסתייג, בכובע השני.

חיים אורון: בכובע השני - ויש לי גם הרגשה שיושב-ראש הישיבה ויושב-ראש הוועדה ידעו מראש למה החליטו מראש שבחוק הזה לא תהיה הצבעה היום, משום שיש לי הרגשה, שבהרכב הנוכחי של הכנסת, אם החוק היה מוצבע, לא בטוח שהוא היה עובר במתכונתו.

חיים אורון: אני אומר זאת באנדרסטייטמנט, חבר הכנסת בריזון.

חיים אורון: אני כבר אומר, אדוני היושב-ראש:

חיים אורון: הייתי שותף לדיוני הוועדה, והצעת החוק – אני אצביע בעדה, גם אם הסתייגותי לא תתקבל, כי אני חושב שהצעת החוק שמשווה את שיעורי המס החלים על ניירות ערך בחו"ל עם ניירות ערך ישראליים היא ביסודו של דבר מהלך נכון.

חיים אורון: אך אני מודה שהמחלוקת שלי היא הרבה יותר עמוקה, והיא מופיעה פה בהסתייגות לסעיף 1 ובהסתייגות נוספת באותה מתכונת לסעיף 2 ובהסתייגות נוספת באותה מתכונת לסעיף 4 - אדבר חמש –שבע דקות, לא אאריך – ועיקרה התמודדות עם השאלה שהכנסת נרתעת מלהתמודד אתה, ושלא בצדק, וזה שיעור המס על רווחי הון.

חיים אורון: אני כבר אומר: אין פה מחטף לגבי 2005.

חיים אורון: ב-2005 אני מציע השארת שיעור המס במתכונת הקיימת של 15%, אולי בשונה מההסתייגות של חבר הכנסת בני אלון, שמציע כבר ב-2006 קפיצה במדרגה אחת ל-20%.

חיים אורון: אני מציע קפיצה בשלוש מדרגות - בשנת 2006, 2007 ו-2008 - ולהגיע לשיעור מס של 25%.

חיים אורון: במתכונת הזאת יש יתרון ראשון, שהמעבר הוא מדורג.

חיים אורון: אף אחד לא יכול לומר: לא ידעתי, לא שמעתי, לא ראיתי.

חיים אורון: שנית, יש אפשרות, אף שמסומן הכיוון הכללי, יש אפשרות כעבור שנה לומר: רגע, אנו רואים שקורים דברים שלא צפינו – אגב, אני לא יודע מה בדיוק, תיכף אגיד על זה משהו - ואנו מציעים להישאר במדרגת המס הזאת.

חיים אורון: תראו, חברי הכנסת, ובעיקר מהקואליציה, חבר הכנסת יתום, שאני בטוח שמחר יפילו את ההסתייגות על-פי הוראת הקואליציה.

חיים אורון: במדינת ישראל יש ויכוח גדול על נטל המס במדינת ישראל.

חיים אורון: אין מחלוקת שנטל המס הישיר במדינת ישראל הוא גבוה - אגב, פחות ממה שמציגים, אבל הוא בהחלט גבוה.

חיים אורון: אבל נטל המס הגבוה במדינת ישראל הוא תוצאה של שני דברים: האחד - נטל המס העקיף במדינת ישראל הוא מהגבוהים בעולם, והמס העקיף, כמו מע"מ ומס קנייה והבלו שעולה עכשיו, הם מסים רגרסיביים מאוד, כי הם מוטלים באופן שווה על מי שהכנסתו היא שכר מינימום ומטה ועל מי שהכנסתו גבוהה מאוד.

חיים אורון: זו מהותם של מסים עקיפים - הם אחידים והם רגרסיביים, על זה אין מחלוקת.

חיים אורון: שיעור המס במדינת ישראל הוא מאוד גבוה.

חיים אורון: מצד שני, מרכיב מאוד מרכזי במסים ישירים שקיימים בעולם, שעד לפני שנתיים בארץ הוא לא היה בכלל, זה מס רווחי הון, וגם פה בחרו בשיעור מאוד נמוך, של 15%, ולא על כל רווחי ההון.

חיים אורון: ואני לא מכניס לדיון פה היום לא את מס העיזבון ולא מסים אחרים על ההון.

חיים אורון: ואני אומר, אלוהים אדירים, למה מדינת ישראל אינה פועלת כמו שפועלות המתוקנות שבמדינות.

חיים אורון: מי שלא שמע אותי, ואולי גם המאזינים, היושב-ראש בא לומר שתתקיימנה הצבעות, להוציא על החוק הזה, כשמראש נמסר לחברי הכנסת שלא תהיה הצבעה.

חיים אורון: חשדתי בכשרים, לכן אני מתקן את זה, גם שישמעו אחרים.

חיים אורון: ואני אומר, אדוני היושב-ראש - יושב-ראש הכנסת - למה במדינת ישראל על שקל מעבודה מוטל מס, ועל שקל מהעבודה של מעמד הביניים - לא השקל הראשון - יש סף מס אולי אפילו גבוה במדינת ישראל, אבל שכיר שמשתכר 10,000 שקל, 12,000 שקל, 14,000 שקל, תלוי במצבו המשפחתי, מתחיל לשלם 50% מס.

חיים אורון: ואם אותו אדם מצליח להשתכר - ואין לי על כך שום תלונה - בדרך של רווח הון, במניה, בריבית, הוא משלם מס מאוד שולי, בחלק לא משלם מס בכלל.

חיים אורון: אני לא רוצה לסבך את חברי הכנסת עכשיו בכל מערכת החוקים.

חיים אורון: ואני שמח שחברים נוספים בוועדת הכספים הצטרפו למגמה הזאת כדי להחזיר לדיון הציבורי את השאלה של מבנה מערכת המס.

חיים אורון: ועדת בן-בסט הציעה הצעה שלמה שהתייחסה גם למס עיזבון, גם למיסוי בשיעורים יותר גבוהים על הבורסה, גם על רווחי הון.

חיים אורון: ההצעה נפלה.

חיים אורון: ועדת-רבינוביץ הציעה הצעה בקטע מסוים, ומגיע כל הכבוד לממשלה שחוקקה בפעם הראשונה חוק של מס רווחי הון, אבל למה צריך להישאר מס בשיעורים הללו?

חיים אורון: וכל פעם, אדוני היושב-ראש, מופיע שר האוצר ואומר: ממשלה גדולה, נטל מס גבוה, אין כסף.

חיים אורון: לכן, חברי הכנסת, אני לא רוצה להאריך, אף שמבחינת התקנון יכולתי לדבר עוד הרבה זמן.

חיים אורון: אני רואה בהצבעה הזאת בנושא הזה שאלה עקרונית מאין כמותה, וגם אם נצליח במהלך הזה לאותת - אלה שחושבים כך - שאנחנו חושבים שלא ניתן להשאיר את המצב כפי שהוא, אני כבר יודע את התשובות.

חיים אורון: אומרים לי: תראה - כשהשוק למטה, אומרים: אל תתערב, סכנת נפשות; כשהשוק מתאושש ומתרומם, אומרים: אל תתערב, תן לו להתרומם; כשהוא למעלה אומרים: תיזהר, הוא למעלה, אתה תעשה חוק, הוא ייפול.

חיים אורון: לכן אני מציע הצעה מתונה, שתהיה פרוסה עד 2008.

חיים אורון: ניתן יהיה לעצור ברגע מסוים אם קורה משהו, ולחוקק חוק שישפר את מערכת המס, ישפיע יותר טוב על התהליך המאוד מאוד קשה שעובר על החברה הישראלית, של גידול הפערים, גידול האי-שוויון, עד כדי כך שהוא מסכן את הבסיס המשותף של החברה הזאת.

חיים אורון: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת אורון.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בייגה שוחט - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני, תציג את ההסתייגויות שלך.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני כקודמי מסכים לעיקרו של החוק וחושב שבאמת אין סיבה להמתין לשנת 2007 כדי ליצור האחדה בין ניירות ערך זרים לניירות ערך שלנו, וכל שאר הפרטים שבחוק - אני לא אחזור על מה שנאמר.

בנימין אלון: יש תיקון אחד שאני מציע, שהוא מהותי, ואני חושב שהוא לא מסובך להבנה והוא מחייב התייחסות.

בנימין אלון: המיתוס הזה, שעניינים של כלכלה שייכים למקצוענים, הוא בעוכרינו.

בנימין אלון: מדובר פה בדבר שיש לו השלכות בסיסיות על צדק חברתי, ובאמת, אם יורשה לי ממש בקצרה.

בנימין אלון: בשורה התחתונה, ועדת בן-בסט המליצה על מס מרווחי הון של מכירת ניירות ערך וריבית, של 25%.

בנימין אלון: ועדת-רבינוביץ הורידה את זה ל-15%.

בנימין אלון: אני מציע בכלל להפסיק עם ההדרגות, להגיע ל-20%.

בנימין אלון: השיקולים הם פשוטים, ולדעתי הם צודקים בכל הרמות.

בנימין אלון: מבחינת צדק חברתי ידוע שמס - ובלי להיות סוציאליסט או קומוניסט עם משנה סדורה - מס הוא כלי שיכול לעזור בבעיה המרכזית שיש לנו כאן בחברה, והיא פערים קיצוניים מדי ואי-שוויון בולט מדי בין העשירון העליון לבין שכבות רבות אחרות.

בנימין אלון: די ברור שאלו שנהנים מן ההכנסה הזאת שייכים לעשירונים גבוהים, ולכן אם אני אקח את ה-5% הנוספים האלה ואתרום בזה - עשיתי חישוב גס לפי הצפי של ההכנסה למדינה מהגבייה הזאת ב-2005 - להערכתי זה יגיע בין 0.5 מיליארד למיליארד שקל.

בנימין אלון: זאת תרומה חשובה.

בנימין אלון: מבחינת היעילות הכלכלית, מס, גם אם הוא צודק חברתית, אם הוא גורם לבן-אדם לא לעבוד או לרמות בכל צורה שהיא, או לברוח - לברוח, לעשות את העסקים במקום אחר - בסופו של דבר הוא גורם כלכלית לנזק בגביית המסים ובסופו של דבר הוא גם גורם שלילי.

בנימין אלון: אבל, רבותי, בדבר הזה שאני מציע אין שום דבר דרמטי או דרסטי.

בנימין אלון: ההיפך.

בנימין אלון: זה יגרום להרמוניזציה עם מערכות מס בעולם.

בנימין אלון: אני יכול להקריא לכם נתונים, מה מקובל בעולם במס שכזה במדינות שאנחנו אף פעם לא התביישנו לראות בהן מקור לחיקוי כלכלי: שווייץ - 35%; שבדיה - 30%; קוריאה - 20%; גרמניה - 31.6%; אירלנד - 26%.

בנימין אלון: אף אחד לא יברח לשום מקום אם נעלה את המס על רווחי הון - על ריבית אני קראתי.

בנימין אלון: כנ"ל בניירות ערך: בריטניה - 40%; אירלנד - 40% אם זה מכירות; דנמרק - 40%.

בנימין אלון: נכון שבארצות-הברית הורידו את זה אחרי חקיקות והגיעו ל-18%, אז אם אצלנו יהיה 20% ובארצות-הברית יהיה 18%, זה יגרום לנדידה של אנשים?

בנימין אלון: זה יגרום לאי-צדק, או נגיד אי-כדאיות כלכלית במס שכזה?

בנימין אלון: שלילי הדבר.

בנימין אלון: אין לי ספק שהקביעה הזאת - ואני מוכן להתפשר: לא 25%, אבל איזו פרופורציה בין מס שבא מעבודה, והקדים חבר הכנסת אורון - לא אחזור על דברים שמוכרים לכולם - אנחנו מגיעים ל-49%.

בנימין אלון: אדם עמל קשה כל יום ומרגיש שיש לו שותף fifty-fifty, ואחד שמצליח לשחק, נאמר לו: במקום 15%, תשלם 20%, וברוב המדינות המתוקנות משלמים יותר.

בנימין אלון: זה נשמע כל כך הגיוני שלפעמים נדמה לי שרק ביטוי כמו זה ששמעון פרס טבע, "קפיטליזם חזירי", יכול להסביר את זה, ואני ממש לא קומוניסט ואפילו לא סוציאליסט.

בנימין אלון: אני לא נעול בשום אידיאה-פיקס, אבל אם יש אפשרות צודקת חברתית - כל הזמן אנחנו מתווכחים במליאה מנין נביא 100 מיליון ומנין עוד 50 מיליון ומנין עוד 200 מיליון.

בנימין אלון: ואם אומרים לנו שהמדינות המתוקנות גובות מס שהוא יותר מ-20%, ואנחנו יכולים פשוט לקבוע, שבמקום 15% על מכירות של ניירות ערך, על ריבית, ייגבה מס של 20%, מה חטאנו ומה פשענו חברתית?

בנימין אלון: מה חטאנו כלכלית?

בנימין אלון: לא אקבל את הטיעון שבגלל זה אנשים יעדיפו לעשות את העסקאות בעולם הווירטואלי של היום במדינה אחרת, על ה-2% האלה של 18% בארצות-הברית ו-20% אצלנו; זה חסר כל היגיון וכל משמעות, כי מי שיודע איך הדברים עובדים, לא משתלם על כזה פער לעשות את זה.

בנימין אלון: אני חושב שכדאי לכנסת באמת להתעלם מהשקפות מקובעות ולנסות להתאחד סביב הנושא הזה ולהביא לתרומה נוספת למשק הישראלי, לתרומה נוספת לצדק, בחלוקה צודקת יותר, שתקטין את הפער החריף שבין העשירונים העליונים לאחרים ותתרום תרומה כלכלית צודקת מבחינת המדיניות הנכונה של המיסוי.

בנימין אלון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת איוב קרא - אינו נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אהוד רצאבי - בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רצאבי יהיה אחרון המסתייגים, אבל לא תתקיים, כאמור, הצבעה על הצעת החוק הזאת, ונעבור אחרי כן לנושא הבא.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

אהוד רצאבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ערב טוב.

אהוד רצאבי: אתחיל בהצהרה כפי שהתחיל חבר הכנסת אורון:

אהוד רצאבי: גם אם ההסתייגות שלי לא תעבור, כאשר תהיה הצבעה, אני אצביע בעד החוק הזה, יחד עם הממשלה, ואנסה לשכנע את חברי לסיעה להצביע גם כן עבורו.

אהוד רצאבי: ועדיין - אומר חבר הכנסת אלון שצריך לעשות צדק חברתי ולהטיל מס נוסף.

אהוד רצאבי: חבר הכנסת אלון, לו ניתן היה לחיות במדינה ללא מסים בכלל, ודאי שהיה טוב יותר.

אהוד רצאבי: אבל עדיין אותו אדם שמשקיע בבורסה, אותו אדם שיש לו רווחי הון, קודם כול הוא עובד.

אהוד רצאבי: קודם כול, הוא משלם 63% נטל מס, אחרי זה, מהשארית של ה-37% הוא אוכל ושותה ונותן לילדים, וביתרה הוא לוקח, ואולי, כפי שאתה קורא לזה, משחק בבורסה ועושה "גמבלינג" כזה או אחר.

אהוד רצאבי: דרך אגב, רווחי הון הם לא רק רווחים של ניירות ערך, אלא רווח הון הוא כל דבר אחר שהוא לא רווחים מעבודה.

אהוד רצאבי: לכן אין מקום למסות במס גבוה, ובוודאי לא במס על מס.

אהוד רצאבי: יותר מכך, אחת מהבעיות הרציניות של חוקי המס בישראל היא, שהם מתוקנים חדשות לבקרים.

אהוד רצאבי: במקום בצורה גלובלית, במקום בצורה מקיפה, באים ועושים תיקונים כל פעם על דבר-מה אחר.

אהוד רצאבי: לראיה, הגענו לתיקון 142.

אהוד רצאבי: לא יכול להיות מצב שבו אנחנו נתקן שוב חלק קטן, ונגדיל את שיעור המס על רווחי הון מניירות ערך, כאשר את שאר רווחי ההון אנחנו נשאיר בשיעורי מס גבוהים יותר, כמו 25%, כמו 36%, ולעתים גם 50% בגין רווחים מתקופות קודמות לינואר 2003.

אהוד רצאבי: צריך לעשות תיקון, צריך לעשות רוויזיה כוללת.

אהוד רצאבי: צריך ליישר את שיעורי המס לשיעור אחד, אחיד, שיהיה גם קל יותר להבנה וימנע "שירקס" - אני לא יודע איך אומרים זאת בעברית - וימנע תכנוני מס בלתי לגיטימיים על-ידי פישוט חוקי המס.

אהוד רצאבי: חבר הכנסת אלון, עשית השוואה, במספרים, של מה קורה בעולם בעניין נטל המס.

אהוד רצאבי: ישראל נמצאת בנטל מס כולל של 41.2% - נטל המס הגבוה ביותר במדינות המתועשות.

אהוד רצאבי: אתה נוקב בשיעורי המס על רווח הון, ולא אמרת מהם שיעורי המס על רווחים מעבודה.

אהוד רצאבי: צריך להסתכל על נטל המס הכולל, גם מעבודה וגם על נטל מס ישיר ונטל מס עקיף, ולא להסתכל רק על רווחים מניירות ערך.

אהוד רצאבי: לעצם העניין: אם אני רוצה לעזור ולצמצם את הפערים בין עשירים לעניים, הדרך הגרועה ביותר לעשות את זה היא דרך הטלת מס נוסף על עשירים.

אהוד רצאבי: אפשר לעשות את זה על-ידי הגדלת הצמיחה, אפשר לעשות את זה על-ידי הגדלת הכנסות המדינה ממסים, אבל לא על-ידי הגדלת נטל המס עצמו, אלא בצורה ישירה.

אהוד רצאבי: בואו לא נשכח, שגם השכבות של מעמד הביניים והשכבות הנמוכות יותר נהנות מרווחים בבורסה כאשר הן מפקידות את הכספים שלהן בקרנות נאמנות ובקרנות הפנסיה ובקופות הגמל, שדרכן נעשות פעולות בין בורסה לניירות ערך - גם בארץ וגם בחו"ל, ואת הרווחים האלה מחלקים בין העמיתים, שחלקם מקבלים פנסיה, כמו הרבה אנשים שאנחנו מכירים.

אהוד רצאבי: בן-בסט, בואו לא נשכח, גם רצה להטיל, נוסף על מס על הבורסה, מס עיזבון, שזה בכלל, לשמחתי הרבה, נפל מסדר-היום של ישראל, אני מקווה לעד.

אהוד רצאבי: השגתי הישירה: ב-1 בינואר 2007, לפי החוק המקורי, היו צריכים לקרות שני דברים - המס על ניירות ערך זרים היה אמור לרדת ל-15%, ובאותה שנה גם צריך היה לתת אפשרות לקיזוז בין רווח מניירות ערך ישראליים לבין הפסד מניירות ערך זרים והכנסות אחרות כגון ריבית ודיבידנד.

אהוד רצאבי: השר שטרית הגה את הרעיון, שעליו אני מברך, להקדים את הקטנת שיעור המס על ניירות ערך זרים ל-15%.

אהוד רצאבי: אבל השאירו את הנושא של קיזוז ההפסדים לשנת 2007, ויצרנו פה אבסורד.

אהוד רצאבי: הרי אם חבר הכנסת אהוד רצאבי השקיע, באמצעות בנק בישראל, במניה של "ג'נרל מוטורס" בארצות-הברית, ושם הוא הפסיד כסף, ולעומת זאת הרוויח פה במניה של "טבע", יוצא מזה שלמרות ההפסד שלו הוא עדיין צריך לשלם מס הכנסה.

אהוד רצאבי: זה אבסורד כלכלי מאין כמוהו.

אהוד רצאבי: לכן היה צריך להתיר כבר ב-1 בינואר 2005, עם השוואת המס על הסלים השונים, אפשרות לקיזוז הפסדים מרווחים ותשלום של מס אמיתי על רווחים אמיתיים ולא על פיקציות.

אהוד רצאבי: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

מוחמד ברכה: כאמור, חבר הכנסת רצאבי היה אחרון המסתייגים.

מוחמד ברכה: הנושא יובא להצבעה בקריאה שנייה ושלישית במועד אחר.

מוחמד ברכה: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון מס' 11), התשס"ה–2004, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: [מס' כ/49; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 14544; נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הרשויות המקומיות (משמעת) (תיקון מס' 4), התשס"ה–2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, חבר הכנסת יורי שטרן.

מוחמד ברכה: בבקשה.

ואיכות הסביבה): כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לפני הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת חוק הרשויות המקומיות (משמעת) (תיקון מס' 4), התשס"ה–2004, הצעת חוק של חבר הכנסת גלעד ארדן.

ואיכות הסביבה): מדובר בהסדרה נכונה יותר והוגנת יותר של נושא השעיית עובד שמתנהלים נגדו הליכים שקשורים לחקירה פלילית.

ואיכות הסביבה): נכון להיום, כאשר נפתחת חקירה נגד עובד, יכול ראש הרשות, בהתייעצות עם היועץ המשפטי, להשעות את העובד, ובעצם זאת ההחלטה הבלעדית שלו.

ואיכות הסביבה): היות שאנחנו מכירים את המערכות, גם המרכזית וגם המוניציפלית, ואנחנו יודעים כמה יש התחשבנות אישית ופוליטית, על מנת להגביל את שרירות הלב או את הטעויות האפשריות מצדו של ראש הרשות, מוצע בחוק שבנסיבות מסוימות, כשרואה ראש הרשות שהעובד חשוד בעבירה שיש עמה קלון, הוא יכול להשעות את העובד עד 45 יום, ולא לתת לו למלא את תפקידו, כי נוצרת סתירה בין התפקיד במערכת לבין החשדות נגדו.

ואיכות הסביבה): אבל מעבר ל-45 יום חייב ראש הרשות, אם הוא רוצה להמשיך להשעות את העובד, לפנות לבית-המשפט המשמעתי לעניינים מוניציפליים ולבקש את הארכת תקופת ההשעיה של העובד.

ואיכות הסביבה): ואז לתקופות שלא עולות על חצי שנה אפשר להמשיך להשעות את העובד, הפעם כבר בהחלטת בית-הדין.

ואיכות הסביבה): זה עיקר ההצעה, והנושא הוסדר גם לאחר הגשת כתב אישום, אבל עיקר הדיון היה על המגבלה הזאת, ועל העברת הדברים שהם היום בסמכות כמעט בלעדית של ראש העיר לבית-המשפט.

ואיכות הסביבה): היה גם ויכוח בוועדה, איזה בית-דין הוא הראוי ביותר לקבלת ההחלטות, והחלטנו להטיל את זה על בית-הדין למשמעת של עובדי הרשויות המקומיות, אף-על-פי שעד כה הוא לא טיפל בסוגיה מעין זאת.

ואיכות הסביבה): אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק של גלעד ארדן בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, לדחות את ההסתייגויות שלא נראות לי ענייניות בכלל, ולברך את מציע ההצעה, חבר הכנסת גלעד ארדן, על הגישה שלו להכנסת מינהל תקין ותהליכים מבוקרים יותר במהלכים המוניציפליים.

ואיכות הסביבה): הצעת החוק הזאת מצטרפת לשורה של הצעות חוק שאישרנו, שעוסקות בעניינים המוניציפליים, ומטרתן להגיע לחוק וסדר ולמינהל תקין יותר מכפי שיש לנו היום ברשויות המקומיות, שהן בסיס הדמוקרטיה הישראלית.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים להנמקת ההסתייגויות להצעת החוק.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת עזמי בשארה - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה נמצא, בבקשה.

מוחמד ברכה: אתה רוצה לנמק את ההסתייגות?

ג'מאל זחאלקה: לא.

מוחמד ברכה: מוותר?

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ואסל טאהא - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חברי הכנסת ברכה, מח'ול וטיבי לא יוכלו לנמק מסיבות שונות, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

מוחמד ברכה: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הרשויות המקומיות (משמעת) (תיקון מס' 4), התשס"ה–2004, בקריאה שנייה.

ג'מאל זחאלקה: - - -

מוחמד ברכה: לא שאלתי אותך, חבר הכנסת זחאלקה, ההסתייגות שלך היא טכנית, היא לא מהותית.

מוחמד ברכה: לכן כל ההסתייגויות יורדות, ולכן אנחנו מצביעים כאמור על הצעת החוק בקריאה שנייה.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–2 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מוחמד ברכה: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה, ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: ההצבעה החלה.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשויות המקומיות (משמעת) (תיקון מס' 4), התשס"ה–2004, נתקבל.

מוחמד ברכה: הצעת החוק אושרה ברוב של 20 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים - הצעת חוק הרשויות המקומיות (משמעת) (תיקון מס' 4), התשס"ה–2004.

מוחמד ברכה: יושב-ראש הוועדה יעלה להודות.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

ואיכות הסביבה): כבוד היושב-ראש, זהו החלק הנעים ביותר של מהלך ההצבעות, הצגת החוקים ואישורם במליאת הכנסת - החלק של ההודיה.

ואיכות הסביבה): אני אתחיל ממילות ברכה לחבר הכנסת גלעד ארדן.

ואיכות הסביבה): בתור אדם צעיר וחבר כנסת צעיר, הנוכחות שלו היא כל כך משמעותית וכל כך בולטת בכנסת, גם בחקיקה וגם בשאר העשייה הפרלמנטרית, ולא נותר לי אלא להגיד לו: כל הכבוד, תמשיך.

ואיכות הסביבה): בדרך כלל אתה משיג גם בדברים שאינם בקונסנזוס, לכן בהצלחה ויישר כוח.

ואיכות הסביבה): וכמובן, תודה שלי לצוות הוועדה: ליפה שפירא, מנהלת הוועדה, למירי פרנקל-שור ולעידו, היועצת המשפטית והמתמחה, ולשוש וליאת המזכירות.

ואיכות הסביבה): העומס בוועדה לאחרונה הוא גדול מאוד, נופלות עלינו משימות רבות ומגיעים הרבה מאוד חוקים, וההתמודדות המוצלחת עם העומס היא כל כולה הישג אישי של כל אחד מאלה שהזכרתי.

קריאה: לגדעון סער.

ואיכות הסביבה): ולגדעון סער, אפרופו, יושב-ראש הקואליציה, שלא נתן לי מנוחה ולא נתן לי לקבוע סדר עדיפויות שלא יכלול במקום גבוה את הצעת החוק של גלעד ארדן.

ואיכות הסביבה): זה אמור היה להיות סוד שלנו, גלעד, אבל ביקשת להגיד, אז גיליתי.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/60).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינים עבירות, התשס"ה–2004.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק לקריאה ראשונה חבר הכנסת איתן כבל.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אחר כך יתקיים דיון.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות, התשס"ה–2004, קובעת, שיש לחלט רווח מפרסום דבר שעניינו עבירה, שהפיק אדם שהורשע בביצוע אותה עבירה.

איתן כבל: כך מורשע שפרסם ספר העוסק בעבירה שבה הורשע, או שהעניק ריאיון בנושא לאמצעי התקשורת, לא יוכל לצאת נשכר מדבר העבירה וליהנות מפירותיה.

איתן כבל: יש לציין, כי הסדרים דומים בדבר חילוט רווח מפרסום שעניינו עבירה קיימים באוסטרליה, באנגליה, בכמה מדינות בארצות-הברית ובקנדה.

איתן כבל: ברוב מדינות ארצות-הברית ובקנדה הרווחים מועברים לקרן מיוחדת לנפגעים.

איתן כבל: אנחנו מודעים לכך שיש פגיעה בזכות הקניין ושיש אפקט שאנחנו קוראים לו "האפקט המצנן לחופש הביטוי".

איתן כבל: לכן יחול החוק רק במקרים שבהם העבירה שבה הורשע המפרסם היא עבירה שהעונש המרבי שנקבע לה הוא שבע שנות מאסר ומעלה ורק כאשר עניינו העיקרי של הפרסום הוא עבירה.

איתן כבל: הצעת החוק מסמיכה את בית-המשפט המחוזי, לפי בקשתו של בא-כוח היועץ המשפטי לממשלה, לחלט את רווחי העבירה שמפיק אדם שהורשע בביצוע אותה עבירה, כולם או חלקם.

איתן כבל: כן אנחנו מציעים, חבר הכנסת סלומינסקי ואנוכי, כי בית-המשפט יתחשב, בהחלטתו על חילוט כאמור, בשיקולים דוגמת השפעת הפרסום על נפגע העבירה וקיומו של ערך חינוכי או שיקומי לפרסום.

איתן כבל: שיקול מרכזי נוסף שנדון בוועדת החוקה, חוק ומשפט הוא פגיעה אפשרית בטוענים לזכות ברכוש שיחולט.

איתן כבל: הוחלט, כי מאחר שהתכלית העיקרית של החוק היא שחוטא לא יוצא נשכר, אין מקום להדגיש במילות חוק נושא זה של זכויות צד ג' ברווחי העבירה.

איתן כבל: הנושא יישקל בבית-המשפט במסגרת שיקול הדעת הכללי המסור לו לפי הצעת החוק.

איתן כבל: ככלל, הצעת החוק קובעת, כי הכספים שיחולטו יועברו למדינה.

איתן כבל: אולם במקרה שבו קיים נפגע ישיר מהעבירה הזכאי לפיצויים מהמורשע מכוח פסק-דין חלוט שעניינו אותה עבירה, ישמש הרווח שחולט כמקור חלופי לפיצוי הנפגע.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת, גם בימים אלה מצאנו שהיא נכונה.

איתן כבל: רק בימים אלה פורסם בכלי התקשורת, שאחד מכלי התקשורת שוקל לשלם לעופר מקסימוב עבור ריאיון עמו סכום מכובד, ולזה בדיוק החוק מתכוון.

איתן כבל: בהגדרה קיצונית אני אגיד: הרצחת וגם ירשת – גם אתה עושה את העבירה וגם יש לך פירות רווח מאותה פעולה, וכך אתה מעניש פעמיים את אותם אנשים הנפגעים או את בני משפחותיהם.

איתן כבל: הצעת החוק הזאת נדונה בדיונים רבים בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

איתן כבל: לטעמי, היא ראויה מאוד, ואני אודה לכם, חברי חברי הכנסת, אם תאשרו אותה בקריאה ראשונה והיא תועבר להמשך דיון בוועדת החוקה בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

איתן כבל: תודה רבה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת כבל, תודה.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לדיון, וראשון הדוברים הוא חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת אילן שלגי.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברי חברי הכנסת, מאחר שידידי וחברי, חבר הכנסת איתן כבל, כבר הסביר את החוק, לא אחזור על דבריו.

ניסן סלומינסקי: אני מצטרף לדברי חבר הכנסת איתן כבל.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להוסיף על דבריו ולומר, שאין מטרת הצעת החוק הזאת למנוע מאדם להוציא ספר אם הוא רוצה.

ניסן סלומינסקי: המטרה היא שאדם לא ירוויח.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא הולכים למנוע, ויש זכות של חופש בחירה וחופש התבטאות לכל אדם, ואם אדם רוצה לכתוב ספר על מעלליו, הרשות בידו, אלא אם כן זה יכול לגרום לנזקים מכיוונים אחרים.

ניסן סלומינסקי: מטרת החוק הזה היא שהוא לא יוכל להרוויח מהנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: התעוררנו לעניין כשראינו שאחד מערוצי הטלוויזיה רצה להביא את אתי אלון - שגרמה לנזק עצום ולשבר אצל כל כך הרבה משפחות - לתוכנית בטלוויזיה ולשלם לה כסף על זה.

ניסן סלומינסקי: אחד העיתונים החשובים כבר עמד לחתום אתה על הסכם לכתיבת ספר על מעלליה בפרשה הזאת.

ניסן סלומינסקי: אלה דברים שלא ייאמנו.

ניסן סלומינסקי: כנ"ל גם ה"אופנובנק", שהתחיל להעביר הרצאות.

ניסן סלומינסקי: הוא הפך לגיבור בזמנו.

ניסן סלומינסקי: הוא התחיל להעביר הרצאות בתשלום.

ניסן סלומינסקי: כלומר, אנחנו יכולים לפעמים להגיע למצב, שאדם מחוסר עבודה או משהו הולך ועושה פשע, מוכן לשלם את המחיר הקטן, ואחר כך הוא יעשה על זה כסף במשך הרבה זמן.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת סלומינסקי, ההרצאות שהוא העביר הן נגד שימוש בסמים ונגד עבריינות - - -

ניסן סלומינסקי: אם זה כך, אין לנו טענות, אלא להיפך.

ניסן סלומינסקי: לכן, בחוק יש התייחסות לכך שאם אדם, נניח, חוזר בתשובה ממעשיו, זה מאה אחוז לזכותו, אבל לא לעשות כסף מהפשע שהוא ביצע - -

מוחמד ברכה: - - - מעצם העבירה.

ניסן סלומינסקי: - - מעצם העבירה.

ג'מאל זחאלקה: הוא - - - שהוא בעד נשק גרעיני.

ג'מאל זחאלקה: שיתפוצץ העולם.

ג'מאל זחאלקה: זה לשיטתך.

קריאה: לא.

קריאה: זה לא - - -

ניסן סלומינסקי: מה נפל לך? זו שיטתי?

ניסן סלומינסקי: מה נפלת בדיוק עלי?

ניסן סלומינסקי: לכן, גם כדי שהדברים יהיו ברורים ומאוזנים ויובא בחשבון הנושא, העברנו את ההכרעה ואת שיקול הדעת לבית-המשפט.

ניסן סלומינסקי: החוק נותן את האפשרות ואת הסמכות לבית-המשפט לפי המקרה, אם הוא רואה שבאמת יש כאן עשיית רווח מביצוע פשע, לחלט את הכסף.

ניסן סלומינסקי: אם יש נפגע שבית-המשפט כבר קבע שמגיע לו פיצוי על מעשה הפשע והפושע עובר העבירה לא מסוגל לשלם לו ולא משלם לו, הוא יהיה הראשון שיקבל, ואם לא - המדינה מחלטת זאת והיא תשקיע בדברים טובים מקבילים לנושא.

ניסן סלומינסקי: אני מודה לכולכם.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש את תמיכתכם.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, תודה לך.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אילן שלגי, בבקשה.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק של חברי הכנסת כבל וסלומינסקי היא הצעה טובה וראויה.

אילן שלגי: אני סבור שעלינו לתמוך בה.

אילן שלגי: ניתן להצביע על התנגשות פרובלמטית בין, מחד גיסא, עקרונות חשובים כחופש הביטוי וזכות הקניין - -

איתן כבל: יש התייחסות לעניין בחוק.

אילן שלגי: - - ומאידך גיסא, ההבנה של כולנו כי אין זה ראוי שעבריין ייהנה מפרסום של מעשה פסול לחלוטין, שהחברה הענישה אותו בגינו.

אילן שלגי: הדיון בסוגיית הרווחים העקיפים מפשיעה החל בארצות-הברית בשנות ה-70, כאשר בניו-יורק היה רוצח סדרתי, בעוונותינו יהודי, דייוויד ברקוביץ', שנודע בטרור שהוא השליט בעיר.

אילן שלגי: הוא השאיר מכתבים במקומות הפשע והיה חותם: "the Son of Sam".

אילן שלגי: אחרי שהוא נתפס, עיתון ידוע בניו-יורק, "הניו-יורק פוסט", חתם אתו על הסכם ושילם לו 75,000 דולר כדי לשמוע את סיפורו.

אילן שלגי: ואז, כמובן, במדינת ניו-יורק חוקקו חוק שמונע את האפשרות לרווחים כתוצאה מהפשע.

אילן שלגי: בעקבות מדינת ניו-יורק הלכו 41 מדינות נוספות בארצות-הברית, אלא שבית-המשפט העליון האמריקני, מאוחר יותר, בשנת 1991, אמר שהחוק כפי שהוא נוסח נוגד את החוקה.

אילן שלגי: אז נעשה בו שינוי ברוב מדינות ארצות-הברית כך שהוא אומר, שמותר לעשות את הפרסום, אלא שהכספים ילכו ישר לקרן נאמנות ולא יגיעו לידי הפושע.

אילן שלגי: הקרן תחזיק את הכספים תקופה מסוימת, ואחר כך היא תעביר אותם לקורבנות אם הם יגישו תביעה.

אילן שלגי: אבל אני רוצה לשאול, החוק מתייחס רק למצב של הרשעה ומדובר על עבריין שהורשע.

אילן שלגי: מה לגבי עבריין שקיבל חנינה לפני ההרשעה?

אילן שלגי: אנחנו יודעים על מקרים כאלה.

אילן שלגי: מה אם הוא ברח לחו"ל, למדינה שאין לנו הסכם הסגרה אתה?

אילן שלגי: אנחנו צריכים לחשוב גם על זה.

איתן כבל: בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אילן שלגי: בכלל לא ברור אם העבריין נתן את הריאיון, כמו בדוגמה שאתה הבאת לגבי עופר מקסימוב, לפני שהוא הורשע.

אילן שלגי: צריך לוודא שהחוק יחול גם עליו.

אילן שלגי: הצעת החוק מדברת על עבירה שהעונש שנקבע לגביה בחוק הוא שבע שנות מאסר.

אילן שלגי: למה לא על עבירות כגון סרסרות למעשה זנות?

אילן שלגי: אם אדם חי על רווחי אדם אחר שעוסק בזנות, העונש המרבי הוא חמש שנים.

אילן שלגי: למה שאדם כזה יוכל לפרסם את סיפורו ולקבל את ההכנסות?

אילן שלגי: או מרמה והפרת אמונים בתאגיד, שהעונש עליה הוא שלוש שנים?

אילן שלגי: ויש כמובן עוד דוגמאות של עבירות שלא ראוי שעבריין יוכל אחר כך ליהנות מהרווחים.

אילן שלגי: הצעת החוק משאירה לבית-המשפט שיקול דעת רחב בשאלה למי יועבר הכסף.

אילן שלגי: הוא יכול להעבירו לנפגע או לבן משפחה של הנפגע.

אילן שלגי: במקרים שאין נפגע או שאין נפגע שבא ודורש, למעשה, לפי החוק, הכסף יישאר בידי המדינה.

אילן שלגי: לדעתי, ראוי לקבוע קרן ייעודית, כמו הקרן שעוסקת בעיזבונות לטובת המדינה, ואותה קרן תקדיש את הכספים האלה למאבק בפשיעה - שלא ילך הכסף למטרות אחרות.

אילן שלגי: אני חושב שבית-המשפט צריך גם לשקול, לפחות במקרים מיוחדים, מה מצבה הכלכלי של משפחת העבריין.

אילן שלגי: אם, נניח, לבת-הזוג או לבן-הזוג של העבריין או העבריינית ולילדים מגיעים מזונות, אולי דווקא ראוי שהם יוכלו לקבל את מזונותיהם מאותן הכנסות שבדרך כלל החוק אומר שצריך לחלט אותן.

אילן שלגי: התשובה, כמובן, על הטענה של פגיעה כביכול בחופש הביטוי היא, שאין חוסמים את האדם מלדבר אלא אומרים לו: אבל את ההכנסות אתה לא תקבל.

אילן שלגי: אני מאמין שלשאלות האלה ולאחרות תהיה תשובה בעת הדיון בוועדה בהכנה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אילן שלגי: כאמור, אני סבור שזו הצעה טובה מאוד וראוי לתמוך בה.

אילן שלגי: תודה רבה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת שלגי, תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר שרנסקי, חברי הכנסת, הצעת החוק ראויה, וכמובן המציעים חשבו במלים פשוטות שלא יעשו כסף מפשע, במיוחד אלה שעושים את העבירות ומנסים, נוסף על העבירות - ולפעמים העונש הוא כזה או אחר - לעשות את הרווח שלהם.

מגלי והבה: החקיקה הזאת באה למנוע, אבל עולים כאן כמה עקרונות חשובים, שלחלקם התייחס הדובר הקודם.

מגלי והבה: בנושא חופש הביטוי חשוב מאוד לבחון את העקרונות, בדיונים שיהיו בהצעת החוק לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית, ולא לפגוע בחופש הביטוי.

מגלי והבה: יש כאן סתירה.

מגלי והבה: אבל, לא יכול להיות שמצד אחד עושים את הפשע, במיוחד הפשעים החמורים שאנחנו רואים אותם, ויש דוגמאות רבות של פשעים שהעבירה בהם חמורה; מצד שני, אנחנו גם ראינו שאותם פושעים לפעמים מנסים לעשות את הרווחים מהפשעים האלה.

מגלי והבה: שמחתי מאוד לשמוע, שבאמת אפשר לחשוב בדיון לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית על קרן נאמנות.

מגלי והבה: מצד אחד, אנחנו לא סותמים פיות - אולי להפיק את הלקחים מאותן עבירות.

מגלי והבה: אם אנשים מסתובבים ומנסים להסביר ולהפיק תועלת חברתית מהלקח מאותה עבירה, אפשר וניתן בכל מקרה את הרווחים של אותן הרצאות ואותם ספרים להעביר לקרן נאמנות שבה יעסקו בנושאים שהולכים לשקם אותם פושעים או להשתמש בה לכל צורך שמטרתו, בסופו של עניין, למנוע יותר פשע או לתרום למטרות חיוניות, כמו המאבק בפשע באמצעות הסברה והנחיה בהתאם למקום שייראה ויהיה נחוץ, או אפילו למטרה חשובה כמו המלחמה בסמים.

מגלי והבה: כלומר, בהצעות חוק מסוג זה, חבר הכנסת כבל וחבר הכנסת סלומינסקי, אני מברך אתכם, ואתמוך בהצעה שלכם.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יעקב מרגי - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אילן ליבוביץ, אתה רוצה לדבר?

אילן ליבוביץ: לא.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: מוותר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ישראל אייכלר - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת עזמי בשארה - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, החוק המוצע בעייתי.

ג'מאל זחאלקה: הוא בעייתי מבחינת הפגיעה בזכות הדיבור.

ג'מאל זחאלקה: הוא בעייתי גם מבחינת הפרספקטיבה לאן הוא מוביל.

ג'מאל זחאלקה: מה שיקרה הוא, שלעבריין לא יהיה מותר לספר את סיפורו ולהרוויח מזה כסף, אבל אני בטוח שיבוא - - -

מוחמד ברכה: הם אומרים שמותר לספר את הסיפור, אבל לא להרוויח מזה כסף.

ג'מאל זחאלקה: אבל לחברת סרטים שתעשה סרט על אותו מעשה מותר להרוויח כמה כסף שהיא רוצה.

ג'מאל זחאלקה: גם לסופר שירצה לכתוב על אותו סיפור מותר להרוויח כמה כסף שהוא רוצה.

איתן כבל: גם הוא לא יכול.

ג'מאל זחאלקה: למה הוא לא יכול?

איתן כבל: כי אלה זכויות.

איתן כבל: אלה לא זכויות שנמצאות באוויר.

ג'מאל זחאלקה: לא.

ג'מאל זחאלקה: זה בהסכמה של העבריין.

ג'מאל זחאלקה: הוא יספר לו את סיפורו "בלי שיקבל כסף".

איתן כבל: אתה אומר: התנדב.

ג'מאל זחאלקה: הוא יתנדב.

ג'מאל זחאלקה: הוא יקבל כסף בצורה לא רשמית.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש בעיה עם חוקים שמובילים למקרים קונקרטיים.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק שכל כך קל לעקוף אותו.

איתן כבל: איזה קונקרטי?

ג'מאל זחאלקה: בכמה אנשים מדובר?

ג'מאל זחאלקה: בכמה מקרים?

איתן כבל: זה לא משנה.

מוחמד ברכה: תבררו את הסוגיות האלה אחר כך.

איתן כבל: בוועדה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, זה חוק שיוביל לאבסורד ולפגיעה בחופש הביטוי.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שבסופו של דבר הוא לא ימנע להרוויח כסף מעבירות שנעשו.

ג'מאל זחאלקה: על השוד הגדול באנגליה נעשו לפחות שישה-שבעה סרטים, והרוויחו על זה הון עתק.

ג'מאל זחאלקה: אז מה זה משנה, בסופו של דבר?

ג'מאל זחאלקה: חברות הסרטים מרוויחות מזה.

ג'מאל זחאלקה: תארו לעצמכם שוואנונו רוצה לספר את סיפור חייו המעניין, והוא אדם שלא עובד.

ג'מאל זחאלקה: הוא ודאי ירוויח כסף.

ג'מאל זחאלקה: מה שיש לו לספר זה את סיפורו, ומה שיש לו לספר קשור בעמדותיו.

ג'מאל זחאלקה: יבואו ויגידו: אסור לך להרוויח גרוש מהעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שיגידו.

ג'מאל זחאלקה: הם כמובן יחסמו אותו בחסימת חופש הביטוי.

ג'מאל זחאלקה: אבל מה שיקרה כאן הוא אחד משניים: דבר אחד - הפרסומים יימשכו, כי אם יש סיפור מעניין, יש מי שיחפש לפרסם את הסיפור המעניין אפילו אם לא בשמו של העבריין או עושה העבירה, ואז הוא ידע לתגמל את עושה העבירה אם הוא יקבל אינפורמציה ממנו.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני - גופים כמו תעשיית הסרטים, טלוויזיה וכו', גם הם יעשו כסף מהעניינים האלה, בלי שהחוק הזה יפגע בהם בצורה כלשהי.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אני חושב שבלשון המעטה החוק הזה דרוש בו ניעור רציני ושינוי יסודי עד כדי - -

איתן כבל: אתה מוזמן לוועדה.

ג'מאל זחאלקה: - - ריקונו מתוכנו, שאני חושב שהוא פוגע בזכות הדיבור.

ג'מאל זחאלקה: זו פגיעה לא מידתית ולא ראויה.

מגלי והבה: מה דעתך על זה שהרווחים ילכו לקרן?

ג'מאל זחאלקה: אני בעד.

ג'מאל זחאלקה: אין לי בעיה עם קרן או לא קרן.

ג'מאל זחאלקה: אני מסתכל מזווית הראייה של שני דברים: קודם כול - הפגיעה בזכות הדיבור, ושנית - מזווית הראייה - - -

ניסן סלומינסקי: אין פגיעה.

ניסן סלומינסקי: הוא יכול לכתוב ולעשות הכול, אבל הוא לא יכול להרוויח.

ג'מאל זחאלקה: אז אני ממשיך: או שיש פגיעה בזכות הדיבור או שהוא יקבל את הכסף, בסופו של דבר, דרך המצב שתיארתי.

מוחמד ברכה: אדוני, תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ואסל טאהא - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת עבד-אלמלכ דהאמשה - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת חיים אורון - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, אני תומכת בהצעה.

גילה פינקלשטיין: אני חושבת שזו הצעה טובה.

גילה פינקלשטיין: אינני רואה בה פגיעה בחופש הביטוי והעיסוק.

גילה פינקלשטיין: אני רואה בהצעה תחכום רב, משום שמעבר לאיסור פרסום שעניינו עבירה, היא מאפשרת הענקת פיצוי לקורבנות הפשע, מה שיכול להעניק מעט מזור לכאב שלהם.

גילה פינקלשטיין: בעצם, ההצעה באה לאזן בין זכות היסוד לחופש הביטוי של כל אדם, ובכלל זה של אדם שפשע וריצה עונש, לבין כאבם ופגיעתם של הקורבנות.

גילה פינקלשטיין: איזון דומה בוצע במסגרת הצעת החוק להגבלת חזרת עבריין לסביבת מגורי הנפגע.

גילה פינקלשטיין: אי-אפשר להתעלם מכך שההצעה מבקשת לפגוע בזכויות היסוד של העבריין, המתבטאות בחופש העיסוק ובשאלת החדירה להונו הפרטי.

גילה פינקלשטיין: אולם יש להביא בחשבון כי בעקיפין פוגע העבריין בקורבנותיו - לא רק ריצוי עונשו, אלא גם לאחריו.

גילה פינקלשטיין: יתירה מכך, יש לדעת, שנפגעי עבירות חיים את הכאב, הפגיעה והפחד מעצם היותם קורבנות לפשע מדי יום ביומו לאורך חייהם, אך בשונה מהפשע שבוצע בהם בעבר, כלפי פגיעה זו אין ביכולתם לקום ולתבוע את הכאב שלהם על-פי החוק הקיים.

גילה פינקלשטיין: כך נוצרת מציאות מעוּותת, שבה הפושע לא מפסיד בטווח הארוך מהפשע שביצע, אלא אף מפיק מכך רווחים נאים ומעודדים.

גילה פינקלשטיין: מציאות כזאת אינה עולה בקנה אחד עם שלטון החוק וניצחון הצדק.

גילה פינקלשטיין: ברור לכולנו מהו המסר החברתי והחינוכי שהיא מקרינה וכיצד היא עלולה לשמש קטליזטור נאמן לעבור על החוק ולזלזל בו.

גילה פינקלשטיין: זוהי גושפנקה למעשים פליליים, או באופן הולם יותר - פרס לפשיעה בישראל.

גילה פינקלשטיין: אני חושבת שהחוק טוב.

גילה פינקלשטיין: אני מודה לחברי הכנסת איתן כבל וניסן סלומינסקי, ואתמוך בחוק.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אבשלום וילן - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מברך את המציעים על הצעת חוק נכונה, שלדעתי נותנת מענה על מצב אבסורדי שבו אדם או אזרח יכול לעבור עבירה, לשבת כמה חודשים או כמה שנים, ולאחר מכן לצאת נשכר מכך.

איוב קרא: הדבר הזה לא יכול להיות במדינה דמוקרטית שומרת חוק.

איוב קרא: לכן, אני מחזק את ידיכם, ואני אתמוך בחוק.

איוב קרא: בהקשר זה, אני רוצה להתייחס לסוגיית ההימורים.

איוב קרא: היום מתקיימים בישראל הימורים בלתי חוקיים, הימורים של משחקים שונים, משחקים של קזינו על אוניות או בבתים בצורה לא חוקית, משחקים של בינגו וכל מיני משחקים.

איוב קרא: אנשים נהנים מכסף רב, מהון עתק, ומשום-מה המדינה לא מקבלת מזה מאומה, עד כדי כך שיש ניצול ציני של החוק בקשר להצבת אוניות.

איוב קרא: אני מקווה שהצעת החוק, שעברה בקריאה שלישית, תגביל את ההימורים על אוניות, כי מה קורה בפועל?

איוב קרא: אנשים עוברים עבירה, עולים על אונייה, כאשר המים הטריטוריאליים של ישראל הופכים לגבול שממנו אפשר להמר.

איוב קרא: זאת אומרת שאם הם מחוץ למים הטריטוריאליים, אפשר להמר על אותה אונייה.

איוב קרא: אחר כך מפסיקים את ההימורים, חוזרים לנמל, ואנשים עושים יופי של כסף.

איוב קרא: האונייה לא שלהם, היא רשומה במדינת אם, וכך הם נהנים מהימורים בלתי חוקיים.

איוב קרא: במקום להחליט לאשר הימורים חוקיים ולהקצות את הכסף לחינוך, לרווחה או לבריאות, עבריינים, שהם אנשים שאינם שומרי חוק, שולטים בשוק אפור, בשוק שחור, וכל הכסף הזה הולך אליהם.

איוב קרא: לדעתי, הבית הזה יצטרך גם לחוקק חוק בעניין הזה.

איוב קרא: אולי במקום שגורמים עברייניים ינצלו אותנו בצורה צינית, נפיק את המקסימום לטובת החינוך, כי ממילא זה קיים.

איוב קרא: חוק נוסף – חוק שאוסר למכור קמיעות בתקופת בחירות.

איוב קרא: אנשים לא נשמעים לחוק, כי אתה רואה שהם מסתובבים בכל מיני מקומות בזמן הבחירות עם קמיע של הרב הזה וקמיע של הרב הזה, וזה לא נגמר.

איוב קרא: הם מקבלים כסף.

איוב קרא: איש לא אוכף את החוק הזה.

איוב קרא: צריך להביא לכך שתהיה אכיפה של החוק הזה, ויפה שעה אחת קודם, לטובת אזרחי ישראל כולם, מכל המקומות ומכל המגזרים.

איוב קרא: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אורי אריאל - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת משה גפני - אינו נמצא באולם.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אין לי בעיה עם החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עקרונית, זה יכול להיות חוק טוב מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני בטוח שהחוק הזה אומנם יקיף את כל הסוגיה ויהווה מענה על כל מיני עוולות שיכולות להתבצע תוך כדי פרסום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם לא נאמר במפורש לזכות מי יחולט הכסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה מלכתחילה מובן שהחילוט הוא לטובת המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כך הם פני הדברים, מה עם הקורבן?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי מדובר בפרסום או במעשה עבירה שגרם נזק למישהו.

מוחמד ברכה: דובר על כך שהעדיפות הראשונה היא לקורבן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואם הקורבן יסתפק ויפוצה, אחר כך נעביר את היתרה?

מוחמד ברכה: כן, למלחמה בפשיעה.

איתן כבל: לפעולות למען הציבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, אם כך הם פני הדברים, גם מהבחינה הזאת זה יכול להיות צודק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני פשוט לא הספקתי לקרוא את הכול, ובדברים הקצרים ששמעתי, לא שמתי לב אם נאמר משהו בכיוון הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל אופן, אנחנו נשארים עם הכיוון הכללי, שאכן החוק יכול לתקן הרבה דברים ושהוא בוודאי צודק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שעובר עבירה, בין שזה על-ידי פרסום או על-ידי סוג אחר של עבירה כלשהי, איננו יכול ליהנות מרווחים, והוא לא ראוי להרוויח בשל כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני אומר את עיקר הדברים גם בשפה הערבית למאזינינו הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחי המאזינים בכל מקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק שאנו דנים בה כעת, באה למנוע ממי שהפיק רווחים - בשל עבירה, פעילות לא חוקית, או פשע שביצע - ליהנות מרווחים אלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רווחים אלה יעוקלו או יופקעו, בראש וראשונה למטרת פיצוי הקורבן, ולאחר מכן, אם תיוותר מהם יתרה, היא תועבר למדינה, ותשמש בעיקר למטרת המלחמה בפשיעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שהצעת החוק היא באופן כללי טובה ובכיוון הנכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איננו יכולים לאפשר עבירות על החוק, וביצוע פשעים ועוולות כנגד הזולת, ובו בזמן אף לאפשר לפושעים להפיק רווחים מפשעיהם אלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יש רווחים שכאלה, הרי כפי שאמרתי, הם צריכים לשמש בראש וראשונה לפיצוי הקורבן, ולאחר מכן למלחמה באלימות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט אחרון, אדוני יושב-ראש הישיבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברצוני להוסיף, שמה שאמרתי עולה בקנה אחד עם ההלכה המוסלמית – הרוצח אינו יכול לרשת את הנרצח, או להרוויח דבר-מה מהנרצח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק לכאורה נשמעת הגיונית וסבירה, אבל צריך להביא בחשבון שאדם שביצע את העבירה נידון ונענש בגין עבירתו, ואנחנו מנסים להעניש אותו פעם שנייה בגין אותו פשע.

טלב אלסאנע: לאחר ששילם את המחיר לחברה בגין הפשע שהוא עשה, לא מענישים אותו בגין הפשע.

טלב אלסאנע: אנחנו מדברים על דבר שהוא לדעתי יצירה, מעשה ספרות או כל ניסיון לשווק איזה רעיון.

טלב אלסאנע: היצירה הזאת לא בהכרח נגזרת מהעבירה, כי יכול להיות שהמטרה היא להטיף נגד ביצוע העבירה או להעביר מסרים חיוביים.

איתן כבל: אף אחד לא מונע.

טלב אלסאנע: אני שואל את חברי חבר הכנסת איתן כבל, מה קורה אם מישהו אחר - לא מבצע העבירה עצמו, אלא מישהו אחר מטעמו - מפרסם את הדבר ומקבל מזה רווחים, או הופך את זה ליצירה, למשל בתיאטרון.

טלב אלסאנע: הרי אנחנו יודעים שהיום במדינת ישראל קל מאוד לחוקק חוקים, אבל קשה מאוד לאכוף אותם.

טלב אלסאנע: על-פי הפקודה למניעת סמים ועל-פי חוק העונשין, מי שמבצע עבירות סמים, אפשר לחלט את רכושו.

טלב אלסאנע: אתם יודעים מה עושים הסוחרים?

טלב אלסאנע: הם רושמים את הנכסים שלהם על שם אנשים אחרים, וכך אי-אפשר להגיע לנכסים.

טלב אלסאנע: הם מבצעים את העבירה, והם מקבלים את הנכסים ישירות מביצוע העבירה, לא בעקבות וכתוצאה מפרסום הדברים אחרי סיום ריצוי העונש.

טלב אלסאנע: מה עושים לגבי אותם סוחרים?

טלב אלסאנע: יש אנשים שמרוויחים כסף מהעבירה עצמה של הימורים, זנות או עבירות אחרות, כשעצם העבירה היא עבירה והרווח הוא תוצאה ישירה מהעבירה.

טלב אלסאנע: אנחנו מדברים על דבר אחר, לא על העבירה עצמה, אלא על פרסום שבא בעקבות העבירה.

טלב אלסאנע: לכן לדעתי החוק הזה הוא רחב מאוד.

טלב אלסאנע: יש צורך להקפיד הקפדה יתירה, שהוא לא יהווה ענישה שנייה בגין אותו מעשה, וגם שהוא לא יפגע קשות בחופש הביטוי.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נמצא באולם.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יוסף פריצקי - אינו נמצא באולם.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יאסינוב?

יגאל יאסינוב: אני מוותר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת חמי דורון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות באה למנוע רווח מאותם מבצעי עבירות שכל מטרתם פרסום וקבלת שכר מאותו פרסום, העושים מעשה זמרי ורוצים לקבל שכר כפנחס.

נסים זאב: בעצם אנחנו מנסים לחקות את המדינות השונות באירופה ובארצות-הברית, שם יש הסדרים בכל הנושא שקשור לחילוט רווח מפרסומים אסורים.

נסים זאב: ברור, אדוני היושב-ראש, שצריך שכספי החילוט ישמשו את הנפגעים מהפרסום.

נסים זאב: תארו לעצמכם שיש נפגע שיש לו פסק-דין לגבי הנזק שנגרם לו.

נסים זאב: אם לפוגע - למפרסם - אין אפשרות לפצותו, ברור שקודם כול צריך שכספי החילוט יפצו את הנפגע ולא את המדינה.

נסים זאב: בעצם היום כל הכספים האלה הם כמו קנסות, הולכים לקופת המדינה.

נסים זאב: אם אנחנו רוצים לשמור קודם כול על טובת הנפגע, אי-אפשר שאותם כספים יעברו לאוצר המדינה.

נסים זאב: ייתכן מאוד שיש צורך בהקמת קרן לטובת נפגעי עבירה, אבל המדינה עוד רחוקה מלהקים קרן.

נסים זאב: בכל מקרה הכספים צריכים להיות בקרן מיוחדת, קרן נאמנות, כדי לפצות את נפגעי העבירה.

נסים זאב: לדעתי, החוק הזה הוא חוק מתחסד.

נסים זאב: היום אנחנו דנים בדברים שהם בשוליים.

נסים זאב: לפצות אדם שהוא עבריין, שרוצה אולי לפרסם את עצמו כדי ליהנות מאותם כספים, לפעמים העיתונות מרוויחה מכך ולפעמים המפרסם עצמו.

נסים זאב: תגיד לי, אדוני היושב-ראש, מי ישלם ומי יפצה את אותם ילדים שהם נפגעי עבירה בגלל שידורים של רצח, אונס, פרסומי תועבה?

נסים זאב: שידורי הטלוויזיה עושים הון עתק מאותם סרטים.

נסים זאב: בטלוויזיה בכבלים, למשל, מראים כל מה שתרצו לראות, מזהמים את אותן נשמות.

נסים זאב: את הפיצוי לאותם ילדים אנחנו לא יכולים לתת, אבל על אותם עבריינים כבדים, שהם מומחים גם לעשות עבירה וגם ליהנות מהעבירה, צריך לתת את דעתנו הרבה יותר, לגבי הפרסומות וכל הדברים שמראים יום-יום ושעה-שעה בטלוויזיה.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת זאב.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת חמי דורון.

מוחמד ברכה: לאחר מכן ניגש להצבעה.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין אדם נהנה מפרי עבירתו.

חמי דורון: זו אמירה שהיא בסיס במשפט האנגלי, שממנו אנחנו בדרך כלל יונקים את ההיסטוריה המשפטית שלנו.

חמי דורון: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק רחבה מדי.

חמי דורון: היא הצעת חוק, לפחות לטעמי, שאם היא תגיע - ואני מעריך שהיא תגיע - למבחן בג"ץ, היא לא תעמוד במבחן של חופש העיסוק, היא לא תעמוד במבחן של חופש הביטוי - - -

רוני בריזון: וגם זכות הקניין.

חמי דורון: בוודאי.

איתן כבל: יש התייחסות לכך.

חמי דורון: חבר הכנסת כבל, האמן לי, קראתי את הצעת החוק שלך.

חמי דורון: ברמה העקרונית אני מסכים אתה, אלא מה, אני חושב שהיא רחבה מדי.

חמי דורון: צדק חבר הכנסת אילן שלגי, שאמר שבשנות ה-90 היתה חקיקה בעקבות "Son of Sam law" בניו-יורק - של דייוויד ברקוביץ'.

חמי דורון: הוחלט לחלט את הכסף שהאדון ברקוביץ' הרוויח מפרסום מעשיו וזיכרונותיו, אלא שבית-המשפט העליון בארצות-הברית ביטל את החוק בטענה שהחוק איננו חוקתי, כי הוא רחב מדי, כי למעשה הוא הופך להיות דבר שכמעט כל דבר נכנס בתוכו.

חמי דורון: חוק מהסוג הזה, וכך נאמר אז בבית-המשפט העליון, צריך להיות מאוד צר, מאוד דווקני.

חמי דורון: לכן החוק בארצות-הברית אכן שונה, ולאחר ששונה, כשהגיע למבחן נוסף בבית-המשפט העליון, הוא עבר את מבחן בית-המשפט העליון האמריקני.

חמי דורון: אני חושב שאירע גם מקרה דומה באנגליה, כאשר המרגל בלק, שהיה המרגל של הקג"ב, נמלט לברית-המועצות לאחר שנחשף.

חמי דורון: לאחר שנים פרסם ספר זיכרונות.

חמי דורון: המוציא לאור היה בלונדון והממשלה האנגלית חילטה את הכסף.

חמי דורון: הוגש אז כתב תביעה נגד הממשלה הבריטית.

חמי דורון: הטענה היתה שאי-אפשר לעצור את הכסף, כי האיש לא באנגליה.

חמי דורון: כותב על כך פרופסור דניאל פרידמן בספרו, והשאלה היא אם בעצם מדובר כאן בענישה כפולה - double jeopardy - שהרי בסך הכול האדם נענש מזה שהוא יושב בבית-הסוהר.

איתן כבל: אבל למה להעניש את הקורבן?

חמי דורון: אתה לא מעניש את הקורבן.

חמי דורון: הנה עכשיו, לאחר שנים, פתאום מחלטים את כספו שנוצר כתוצאה ממשהו אחר, מספר שהוא כתב או מפרסום זיכרונותיו או מסרט שנעשה.

חמי דורון: לכן, אדוני היושב-ראש, זה לא שאני לא מסכים, אבל אם היית אומר שאתה מצמצם את הנושא הזה לעבירת הרצח, אני אתך ללא צל של ספק.

ניסן סלומינסקי: מדובר על עבירה שהעונש עליה שבע שנים.

חמי דורון: מדובר על הרבה עבירות.

חמי דורון: מדובר על עבירה של הונאה, מדובר על עבירה של גנבה ושוד מזוין.

ניסן סלומינסקי: חברך אילן שלגי שאל למה לא ללכת על עבירה של חמש שנים או שלוש שנים - - -

חמי דורון: חבר הכנסת סלומינסקי, היושב-ראש ביקש שאני אסיים ואתה לא נותן לי לסיים.

חמי דורון: אני אענה לך בצורה מאוד פשוטה: אני וחברי אילן שלגי חיים במפלגה פלורליסטית, וכל אחד מאתנו יכול לחשוב אחרת.

חמי דורון: חברי אילן שלגי חושב, שחמש שנים הן די והותר.

חמי דורון: אני אומר שלדעתי החוק הזה, כאשר יבוא למבחן בג"ץ, הוא לא יעמוד במבחן בג"ץ, מכיוון שהוא רחב מדי.

חמי דורון: לכן אני מציע לכם - אני גם אצביע בעד הצעת החוק, כי אני חושב שברמה העקרונית היא נכונה - לצמצם את העבירות לעבירת רצח, אינוס, לעבירות מאוד מיוחדות, שהן חמורות ביותר.

חמי דורון: אני בטוח שאז זה יעמוד במבחן משפטי.

חמי דורון: אני רוצה לשאול את חבר הכנסת סלומינסקי וחבר הכנסת כבל, אתם אומרים שלא צריך להרוויח מהעבירה.

חמי דורון: אני מסכים.

חמי דורון: אבל בוא נצייר סצנריו פשוט - האדם, אותו עבריין, בעל משפחה כאשר קרתה העבירה, ילדיו קטנים, משפחתו נשארה בחוסר כול, והוא כותב את הספר על מנת לספק למשפחתו, לילדים הקטנים שלו, אוכל.

חמי דורון: מה אז?

ניסן סלומינסקי: קיימנו על זה דיון ארוך - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת דורון, תודה.

חמי דורון: אני אשמח אם תצמצמו ותכווצו ולא תרחיבו בעבירות האלה, כדי שנוכל לעמוד אחר כך, ככנסת ישראל, גם במבחן שיפוטי.

חמי דורון: תודה.

נסים זאב: מה קורה עם סוחר סמים?

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: התכלית של הדיון בקריאה ראשונה הוא לאסוף כמה שיותר רעיונות, הסתייגויות ואופקים חדשים לקראת ההכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: לכן אני בטוח שכל הרעיונות שהועלו כאן יובאו להתייחסות בוועדה, כמובן אם הצעת החוק תעבור בקריאה הראשונה.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות, התשס"ה–2004, של חברי הכנסת איתן כבל וניסן סלומינסקי.

מוחמד ברכה: ההצבעה החלה, בבקשה.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 18 נגד - אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות, התשס"ה–2004, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התקבלה ברוב של 18 תומכים, ללא מתנגדים ועם נמנע אחד.

מוחמד ברכה: היא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/60).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 28 והוראת שעה) (מעבר מקופת-חולים אחת לקופת-חולים אחרת), התשס"ה–2004, של חבר הכנסת יגאל יאסינוב וקבוצת חברי הכנסת.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת יאסינוב ואני יצאנו לתקן את החוק, כמו הרבה פעמים, מתוך מקרה פרטי שהאיר תופעה כללית.

אריה אלדד: קופת-חולים מסוימת החליטה לסגור מרפאה ביישוב פלוני, וטעמיה עמה.

אריה אלדד: אבל במקום להודיע למבוטחים מייד עם קבלת ההחלטה, המתינה והודיעה להם בסוף חודש דצמבר.

אריה אלדד: איש מהמבוטחים לא יכול היה כמובן להספיק לעבור לקופה אחרת בתאריך הקובע המאפשר על-פי חוק ביטוח בריאות מעבר מקופה לקופה.

אריה אלדד: לפיכך, החזיקה הקופה את מבוטחיה כבני ערובה שישה חודשים נוספים, כאשר הסיבה לרצונם להיות מבוטחים באותה קופה, דהיינו, קיומה של המרפאה באותו יישוב, כבר חדלה מלהתקיים.

אריה אלדד: אומנם, לאחרונה תוקן החוק ונקבעו ארבעה מועדי מעבר בשנה, אך עדיין נותרו כמה בעיות.

אריה אלדד: הסתבר שקופת-חולים יכולה לסגור שירות, ושום דבר לא מחייב אותה להודיע על כך למשרד הבריאות או למבוטחים.

אריה אלדד: את זה אנחנו מציעים לתקן בהצעה הזאת.

אריה אלדד: בתיקון כתוב, כי כל קופת-חולים חייבת להודיע למנהל הכללי של משרד הבריאות או למי שהמנהל הסמיך אותו לכך, ולמבוטחים במרפאה או במסגרת התקשרות רפואית, למשל עם רופא עצמאי או עם מעבדה - להודיע להם על כוונתה לסגור את השירות שלושה חודשים מראש.

אריה אלדד: אם לא הקופה יזמה את הפסקת השירות אלא, למשל, רופא עצמאי שהיה לו הסכם מתן שירות עם הקופה והחליט ביוזמתו להפסיק את השירות או שנבצר ממנו להמשיך ולתת אותו, הקופה חייבת להודיע למנהל הכללי של משרד הבריאות ולמבוטחים כי השירות נפסק בתוך 30 יום מהפסקת השירות.

אריה אלדד: שר הבריאות יקבע בתקנות את הדרכים להודעה או לפרסום ההודעה, ויוודא כי כל מבוטח כזה יודע על זכותו לפנות מיידית לנציב פניות הציבור לעניין חוק ביטוח בריאות ממלכתי על מנת שהנציב, הנציבה במקרה שלנו, תורה לאפשר העברתו לאלתר, בלי תלות בארבעת מועדי המעבר הקבועים כיום בחוק, לקופה אחרת המקיימת שירות סמוך יותר למקום מגוריו של המבוטח.

אריה אלדד: בעיה נוספת שבאה על תיקונה אגב כך היא מצב שבו מבוטח עבר מקופה לקופה במהלך השנה האחרונה, ועתה סגרה הקופה את השירות הרפואי הניתן לו.

אריה אלדד: על-פי המצב החוקי היום צריך המבוטח להמתין 12 חודשים עד שיותר לו לעבור שוב מקופה לקופה.

אריה אלדד: התיקון היום מבטל את ההתניה הזאת אם סגירת השירות באה ביוזמת הקופה או ביוזמת הרופא העצמאי שנתן שירות מטעם הקופה.

אריה אלדד: גם במקרה כזה יקבל המבוטח הודעה כי הוא יכול לפנות לנציבת פניות הציבור לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, וזו יכולה להורות על העברתו לאלתר לקופה אחרת, אף אם עבר המבוטח מקופה לקופה במהלך 12 החודשים האחרונים.

אריה אלדד: התיקון השלישי המשמעותי בחוק שאנחנו מציעים היום הוא הוראת שעה לתקופה של שנתיים, כי תקופת ההמתנה במעבר בין קופה לקופה תקוצר לשישה חודשים במקום שנה, בלי תלות בסיבת המעבר מקופה לקופה; לא רק אם הקופה הפסיקה שירות מסוים, אלא גם מכל סיבה אחרת.

אריה אלדד: לעניין התיקון הזה, שירות רפואי הוא שירות רפואה ראשונית, ולא רפואת מומחים; כלומר, רופא משפחה, רופא ילדים, שירותי אחות או שירותי מעבדה.

אריה אלדד: התיקון נעשה בעבודה משותפת עם משרד הבריאות התומך בחוק, ואני קורא לכם להצטרף לתמיכה הזאת ולהצביע בעדו.

אריה אלדד: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מוחמד ברכה: ראשון הדוברים - חבר הכנסת יגאל יאסינוב.

מוחמד ברכה: שלוש דקות לכל אחד, כמובן.

יגאל יאסינוב: תודה.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני גאה שאני אחד ממציעי החוק הזה, יחד עם ידידי אריה אלדד.

יגאל יאסינוב: אחרי פירוט מדויק של החוק, קשה להוסיף.

יגאל יאסינוב: אבל יש השלכות לחוק שעליהן אני רוצה לדבר.

יגאל יאסינוב: אני גם גאה שחברים מכל סיעות הבית חתמו על החוק הזה, סיעות משמאל ומימין, גם סיעות חרדיות, גם סיעות ערביות, ואני מודה להם.

יגאל יאסינוב: החוק הוא פרי עבודת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יגאל יאסינוב: עבדנו כמה חודשים על הרעיון הזה יחד עם משרד הבריאות, ויחד עם חברים, והגענו להצעה המגובשת הזאת.

יגאל יאסינוב: בשפה פשוטה אני רוצה להגיד למי עוזר החוק.

יגאל יאסינוב: החוק עוזר קודם כול לאנשים שמתגוררים ביישובים קטנים, בכפרים, בשכונות מרוחקות.

יגאל יאסינוב: כי מה קורה כאשר סוגרים להם את הקופה או את השירות?

יגאל יאסינוב: אנחנו מדברים על שירות דחוף, שירות ראשוני, ואז אנחנו מאפשרים לעבור לקופה אחרת.

יגאל יאסינוב: הדבר החשוב הוא, שאנחנו מחייבים את הקופות להודיע למבוטח, שבעוד שלושה חודשים הם הולכים לסגור את השירות, ואז יש הזמן גם למשרד הבריאות, וגם למבוטח, וגם לקופה, לנסות לפתור את הבעיה בלי פגיעה במבוטחים.

יגאל יאסינוב: אני חושב שברור לנו שמי שנפגע בדרך כלל מאי-קבלת שירות רפואי בצורה כזאת שהוא צריך לנסוע וללכת רחוק, זה החלשים.

יגאל יאסינוב: החלשים הם גם משמאל, גם מימין, גם יהודים, גם ערבים, גם עולים חדשים וגם הוותיקים.

יגאל יאסינוב: אני גאה שהצלחנו לגבש חוק שעוזר לכולם ושאין מתנגדים.

יגאל יאסינוב: אני מודה גם למשרד הבריאות, שהיה מוכן לעבוד אתנו ולקבל את עמדתנו.

יגאל יאסינוב: בהתחלה הם התנגדו, אבל אחרי שדיברנו אתם וקיימנו אתם כמה ישיבות, הם שינו את דעתם, ואני מודה להם על כך.

יגאל יאסינוב: אני גם מודה לחברי הכנסת.

יגאל יאסינוב: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: רשות הדיבור לחבר הכנסת אורי אריאל - אינו נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רוני בריזון - מוותר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת חמי דורון - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רשף חן - מוותר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אילן ליבוביץ - אינו נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת נודלמן.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת נוקד.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת פולישוק-בלוך.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רצאבי.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק היא נכונה, היא גם טובה, היא גם מאפשרת תחרות.

גאלב מג'אדלה: היא מאפשרת לאזרח מרחב תמרון כאשר הוא רוצה להחליף את הקופה.

גאלב מג'אדלה: היא משרתת את העניין.

גאלב מג'אדלה: מציעי החוק ציינו, שאם קורה שינוי מסיבה כלשהי במפה הארגונית של המרפאה, זה נותן לאזרח את היכולת להתכונן.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שאנחנו צריכים להתלכד סביב ההצעה ולתמוך בה.

גאלב מג'אדלה: בכלל, אנחנו חושבים שכל המערכות צריכות לשרת את האזרח.

גאלב מג'אדלה: המערכות קמו והן נועדו לשרת את האזרח.

גאלב מג'אדלה: כל תיקון ושינוי בכל חוק, אשר נועד לשרת את האזרח ולתת לאזרח שירות טוב יותר ואפשרות טובה יותר לתחרות, הוא מבורך וצריך לתמוך בו.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מברך על החוק ואני אתמוך בו.

איוב קרא: אני הופתעתי לטובה שידידי גאלב מג'אדלה אומר שהדברים הם טובים וחשובים.

איוב קרא: משום-מה חשבתי שיש כעס על חיים רמון בכל מה שקשור לחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

איוב קרא: חשבתי שהיה חשוב למפלגת העבודה להמשיך את הפנקס האדום ואת האפוטרופוס על כל הציבור, כך שאי-אפשר שמשהו יזוז במדינה הזאת בלי שיהיה לך פנקס אדום.

איוב קרא: אני מאוד מעריך את זה שאתה מחזק את הרפורמה.

גאלב מג'אדלה: זה נכון לגבי מי שלא מבין את החוק.

גאלב מג'אדלה: מי שמבין את החוק, מברך את חיים רמון.

איוב קרא: אני יודע שיש כלפיו שנאה תהומית בתוך המרכז, והוא שילם על כך מחיר לא קל.

איוב קרא: המחיר שהוא שילם במרכז קשור לחוק הזה, חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

איוב קרא: הלוואי שידבקו בזה כל ראשי מפלגת העבודה.

איוב קרא: פעם לשמוע את זה מהם היה תקוות אחרית הימים.

איוב קרא: לשמוע מאיש מפלגת העבודה שהוא בעד הפתיחות והרפורמה, זה דבר חשוב מאוד.

איוב קרא: אין מחיר לחופש ולתחרות.

איוב קרא: זה יוצר מצב טוב לאזרח.

איוב קרא: כך מתנהלות מדינות נאורות וממשלות בעולם המערבי.

איוב קרא: ככל שנדחף לכיוון הזה, כן ייטב לאזרחים.

איוב קרא: אני חושב שהצעת החוק הזאת היא טובה מאוד, אף שיש הרבה דברים שצריך לשפר בשירות הרפואי.

איוב קרא: בקשר לנושא הלוגיסטי-הארגוני, אין לי ספק שהכיוון הוא נכון.

איוב קרא: יישר כוח לכל מי שיזם את החוק.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא יודע למה צריך להגביל את האפשרות לעבור מקופה לקופה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה אדם שאינו מוצא מנוח בקופה שלו, או שאינו מרוצה מהשירות, או שהקופה שלו אינה מתפקדת כראוי מבחינת הטיפול בו, לא יכול לעבור מייד לקופה אחרת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה צריך להגביל את זה בשנה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פעם זה היה מוגבל לגמרי ולא היתה אפשרות לעבור לקופה אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה צריך להגביל את זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שככל שהתקופה תהיה קצרה יותר, או שלא תהיה הגבלה בכלל, כן ייטב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה ייתן לאנשים את האפשרות לבחור בקופה שהם רוצים, בלי שום הגבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זכותם לבחור בקופה שהם רוצים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה יכול להביא לתחרות בין הקופות עצמן, והתחרות הזאת יכולה להיות רק מבורכת לטובת החולים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עוד נקודה שלא נחה דעתי ממנה היא שקופה שסוגרת את שירותיה תודיע על כך שלושה חודשים מראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה זאת אומרת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך היא סוגרת את שירותיה ואנשים לא יכולים לעבור אלא בתום שנה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר היא סוגרת את המרפאה באזור מסוים, אותו אדם צריך ללכת לאזור אחר כדי לקבל את השירותים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרבה פעמים מדובר בזקנים, בילדים ובמשפחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפילו אם מדובר באדם הבריא ביותר, למה אני צריך ללכת לאזור אחר כדי לקבל את השירות שמגיע לי באזור שלי, בבית שלי, בעיר שלי או בכפר שלי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהם חייבים להודיע על כך מראש תוך תקופה מקבילה, או יותר מהתקופה שצריך כדי לעבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אדם יכול לעבור בתוך שישה חודשים, אז הם צריכים להודיע על כך לפחות שישה חודשים מראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך לאנשים יהיה זמן לבחור בקופה אחרת ולקבל שירות מייד עם תום תקופת ההתרעה או סגירת הקופה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי הולך יותר רחוק מזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קופה שבאה לסגור את השירות שלה, ובגלל זה ייגרם לציבור נזק, תהיה חייבת להחזיר כסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי כל חבר משלם לקופה.

מוחמד ברכה: אנחנו משלמים למדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והקופה מקבלת תשלום דרך המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה שהיא תיהנה מהכסף הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה שהיא לא תחזיר את הדברים אם היא לא נותנת את השירות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל נותן שירות חייב לתת שירות, ואם הוא לא נותן את מלוא השירות, אסור לו לקבל על זה כסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוא קיבל על זה כסף, הוא צריך להחזיר את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתי, ההצעה היא טובה, אבל היא יכולה להיות הרבה יותר משופרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לקראת הקריאה השנייה והשלישית, ביחד עם החברים המציעים, אפשר אולי לשפר כמה דברים בכיוון הזה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שותף להצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי שבאה להעניק זכות לחבר קופת-חולים לבטל את חברותו.

נסים זאב: זכותו של חבר לעבור לקופת-חולים אחרת.

נסים זאב: עד היום, החוק היה מאפשר לעבור רק אחרי שנה אחת מהיום שהוא נרשם באותה קופת-חולים.

נסים זאב: היו מקרים, כפי שאמר חבר הכנסת אלדד, שבהם קופת-החולים נסגרה ולא הודיעו לחברים.

נסים זאב: נכון לאפשר מעבר, כי יש צורך בתחרות.

נסים זאב: היום קופות-חולים נאבקות על הקליינטים, אבל כאשר בא אותו חבר נזקק בשעת אמת, לקבל את אותן תרופות, אומנם יש קופות-חולים שכן נותנות תרופות שלא בשגרה, שכן או לא נמצאות בסל התרופות, יש קופות-חולים שכן מתחשבות באותם חולים, אבל יש קופות-חולים שלא מכירות בזה.

נסים זאב: לכן, אדם שנזקק לאותם שירותים ורוצה לעבור לקופת-חולים אחרת, זו זכותו.

נסים זאב: התחרות פה היא טובה וחשובה.

נסים זאב: אני תומך בחוק הזה.

נסים זאב: אני רוצה לומר, ששום חוק בריאות לא יעזור לממשלה חולה שתחלואיה הם רבים.

נסים זאב: זו ממשלה עיוורת ואטומה.

נסים זאב: אני מבין שהממשלה החליטה לברוח מרצועת-עזה ולהפקיר את היישובים ואת הפלסטינים.

נסים זאב: כולם חושבים שהבעיה היא אותם מתיישבים, מתנחלים.

נסים זאב: אף אחד מחברי הכנסת הערבים פה לא חושב מה יקרה עם אותם מיליון וחצי פלסטינים יום אחרי הנסיגה.

גאלב מג'אדלה: יישארו יתומים.

נסים זאב: הם יישארו יתומים, כי רק הטרור שם ישלוט, רק אותם ארגוני חבלה, "הג'יהאד" וה"חמאס" ששולטים גם היום בשטח.

נסים זאב: זה לא משנה אם לאבו-מאזן יש או אין רוב.

נסים זאב: אתה יודע טוב, שהרוב הוא לא טרוריסט, אבל מי ששולט ברחוב זה הטרוריסטים.

נסים זאב: אז אותם ארגונים, תגיד לי - מה יעשו העזתים המסכנים האלה?

נסים זאב: איפה הלב שלכם?

נסים זאב: אתם צריכים לתמוך במתנגדים להתנתקות החד-צדדית, ושזה לא יהיה רק בהסכם.

נסים זאב: הלוואי שהיתה לכם אותה ראייה שיש לכבוד מרן רבי עובדיה יוסף שליט"א, שאמר: אני בעד הסכם שלום, אני בעד לצאת מרצועת-עזה, אך רק בהסכם.

נסים זאב: פה אין הסכם.

גאלב מג'אדלה: יהיה הסכם.

נסים זאב: פה יש בריחה, ואני רוצה לומר, בריחה, נסיגה תחת אש - מזכיר לנו אותם ימים אפלים שבהם אהוד ברק ברח מלבנון.

גאלב מג'אדלה: - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מג'אדלה, בחייך.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק גילתה רק טפח מחוליי החוק או ביצוע החוק על-ידי קופות-חולים של השירות הממלכתי.

מגלי והבה: פעם הססמה היתה: שלם מעט וקבל הרבה שירות רפואי.

מגלי והבה: היום הססמה באותן קופות-חולים: שלם הרבה וקבל פחות שירות רפואי.

מגלי והבה: ומי אלה שסובלים?

מגלי והבה: אותן אוכלוסיות שזקוקות לטיפול בקופות-חולים.

מגלי והבה: אני לא יודע אם חברי חברי הכנסת יודעים כולם - על כל ביקור אצל רופא משלמים 12 ש"ח, וזה אמור לשמש לרבעון, אבל אם אתה מגיע, נגיד, לקראת סוף הרבעון, אומרים לך: אתה צריך לשלם, זה ישרת אותך רק ליומיים-שלושה, שבוע או חודש לפעמים.

מגלי והבה: זה חלק מהעוולות של חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ואני חושב שאלה שהתכוונו לשנות את החוק ב-1994 התכוונו שיצאו דברים טובים.

מגלי והבה: התחרותיות היא טובה וחשובה לאזרחים, אך לא להפוך את האזרחים לאלה שנושאים בנטל של אותן קופות-חולים.

מגלי והבה: אנחנו מסתובבים, אנחנו שומעים את התלונות של האנשים.

מגלי והבה: ומי הסובלים העיקריים?

מגלי והבה: אלה שכבר מבוטחים שנים רבות, ואפילו מודדים את כמות הכסף שאותם מבוטחים שילמו לאורך השנים לאותן קופות-חולים, ויבואו לדרוש רפואה פרטית - היה משתלם להם יותר.

מגלי והבה: היום קופות-החולים לא מתחשבות במבוטחים שלהן, ויש תחרות על הלקוח, על המשתמש.

מגלי והבה: לכן, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שבאה לקצר - אני טוען שצריך לפטור את האזרח אפילו אחרי זמן סביר, שהוא רואה שקופת-החולים לא נותנת את השירות - אפשר לעבור.

מגלי והבה: בהתחלה הגבילו את זה לשנה, כי חשבו שיהיו תנועות ממקום למקום, כי בשנים הראשונות השירות של אותן קופות-חולים יהיה מבוסס על פיתוי לקוחות לעבור מקופה לקופה.

מגלי והבה: אך אני רואה היום הרבה אוכלוסייה ענייה נזקקת שבאה לקבל, שלא לדבר על כך - באת לרופא, חבר הכנסת המציע, אתה מכיר את זה, גם אתה רופא, שבאים, אתה לוקח את המרשם, ואומרים לך: לך לשלם.

מגלי והבה: על כל תרופה שאתה משלם, יש לך לפעמים או אין לך.

מגלי והבה: אני מדבר על אנשים שנותנים ומקבלים שירות מאותה קופת-חולים.

מגלי והבה: זה חוק ראוי, שצריך לתמוך בו, וצריך כאן בכנסת הזאת, אולי במסגרת החוק הזה, לעשות בדיקה מקיפה של השירותים שנותנות אותן קופות-חולים לאזרחים וצריך לתקן את כל העוולות.

מגלי והבה: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יעקב מרגי - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי - בבקשה, אדוני; מוותר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת עזמי בשארה - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שותף למציעים בחוק הזה.

ואסל טאהא: החוק הזה בא לסגור פרצה חשובה.

ואסל טאהא: זו הצעה הגיונית, שאם נאשר אותה, היא שומרת באמת על השוויון במתן שירות רפואי מכוח חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

ואסל טאהא: הנקודה שקופה שעומדת להיסגר באיזה יישוב, בעליה חייבים להודיע שלושה חודשים מראש - זאת הצעה חשובה מאוד, הגיונית, מפני שביישובים קטנים, מהניסיון מהשטח, ראינו והרגשנו ושמענו תלונות, שקופות שמתכננות לפתוח מרפאות ביישובים קטנים מחזרות אחרי האוכלוסייה, אחרי התושבים.

מוחמד ברכה: אני כבר הערתי את ההערה ואעיר אותה עוד פעם: לא נהוג לנהל שיחות בין מנהלי סיעות ועובדי סיעות לבין המליאה, חד-משמעית.

ואסל טאהא: הולכים, מבקשים, נפגשים עם התושבים ומבקשים מהם שיצטרפו לקופה, ואחרי שהם מצטרפים לקופה, פותחים מרפאה ביישוב קטן.

ואסל טאהא: בסופו של דבר מתברר להם שזה עסק לא רווחי, אז פתאום הם סוגרים ובורחים ועוזבים את המבוטחים ללא כל זכות לקבל את השירות הרפואי.

ואסל טאהא: זה קרה בכמה יישובים קטנים.

ואסל טאהא: התיקון הזה סוגר את הפרצה הזאת, לכן אני תומך בחוק הזה.

ואסל טאהא: מה עוד, שהוא סוגר גם פרצה אחרת - לצמצם את תקופת המעבר מקופה לקופה משנה לשישה חודשים, גם זו נקודה חשובה מאוד, נותנת את האפשרות לאזרח לחפש את השירות הטוב, המתאים לו, ואני חושב שזה מחזק את התחרות, ובסופו של דבר זה יביא לטיפול רפואי טוב יותר.

ואסל טאהא: לכן, אדוני היושב-ראש, אנו תומכים בהצעה הזאת.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריה, בין החברים הנוכחים - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התחרות בין קופות-החולים במערכת הבריאות מתאימה לעידן שבו יש משמעות רבה לזכויות של הצרכן ולשיפוטו האישי.

גילה פינקלשטיין: לצערי, בצד זכות חשובה זו מתנהל לא פעם על גב הלקוחות של קופת-חולים מסע שיווקי מכוער ואגרסיבי.

גילה פינקלשטיין: המאמצים וכל הדרכים שמפעילות קופות-החולים כדי להשאיר את המבוטח ברשותן, ולמנוע ממנו לעבור לקופה אחרת, הם מרובים ובעייתיים.

גילה פינקלשטיין: רק לאחרונה התלוננה בפני אשה מבוטחת על מסע ייסורים שהיא עברה בקופת-חולים מסוימת, כשכל בקשתה הצנועה היתה לבטל את החברות בקופה.

גילה פינקלשטיין: המבוטחת נתקלה בחומה בצורה של סירוב ושירות לקוחות כלל לא סימפתי.

גילה פינקלשטיין: זמן רב חלף וטלטולים אין-ספור עברה המבוטחת עד שקיבלה את מבוקשה, ואין ספק כי הסרבול והביורוקרטיה נובעים בראש ובראשונה מהתחרות הקשה שבין קופות-החולים.

גילה פינקלשטיין: בהקשר זה אני מברכת על ההחלטה שקיבלה ועדת הבריאות לפני כשבועיים על קיצור התקופה שאחריה יוכלו המבוטחים לעבור מקופה לקופה משנה עד כה לשישה חודשים בלבד.

גילה פינקלשטיין: ההצעה שלפנינו כוללת סעיפים רבים שמטרתם, מלבד הסדרת סעיפים מינהליים בין הלקוח לקופות-החולים, הגנה על הלקוח מפני פגיעה רגשית, פגיעה כלכלית, שעלולה לבוא מהתחרות הקשה שבין קופות-החולים.

גילה פינקלשטיין: על כן, אני תומכת בהצעה, וקוראת להמשיך ולהסדיר בחוק גם את עניין המעבר החלק של המבוטחים בין הקופות, ובכלל זה ביטול השירותים הניתנים במסגרת החברות.

גילה פינקלשטיין: תודה.

מוחמד ברכה: תודה, גברתי.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אבשלום וילן - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת משה גפני - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת טלב אלסאנע - בבקשה, אדוני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מטרת המצב הקיים היא למנוע את האפשרות שהקופות יהיו מופתעות בשל פרק זמן קצר או התרעה קצרה של מבוטחים שעוברים לקופות אחרות ובכך משנים את המצב של אותן קופות לרעה, כשהן מתכננות את מצבן לאור הכנסות האמורות להתקבל מהמדינה.

טלב אלסאנע: אבל, מצד שני, יש להתייחס לשירות שבו מדובר.

טלב אלסאנע: מדובר בשירותי בריאות, ויש היגיון רב בהצעת החוק, כי אי-אפשר מצד שני להעמיד את המבוטח בפני מציאות שהיא בלתי נסבלת כאשר קופת-חולים אחת מחליטה לבטל או לסגור מרפאה, או להעביר אותה למקום אחר.

טלב אלסאנע: ולכן, באותה מידה שהחוק בא להגן על הקופות, הצעת החוק הזאת באה להגן על המבוטחים ולהכניס איזון בתוך ההסדר החוקי הקיים.

טלב אלסאנע: לכן אני חושב שזאת הצעת חוק נכונה, ראויה.

טלב אלסאנע: ברצוני לציין, שבחוק ביטוח בריאות ממלכתי יש פרצות שלדעתי מנוצלות על-ידי הקופות, או אם זה המדינה, כאשר בעניין סל הבריאות - אין אכיפה שסל הבריאות יהיה אחיד בכל הקופות.

טלב אלסאנע: דבר שני, יש חובה על-פי חוק שהקופות יהיו במקום סביר ונגיש למבוטחים.

טלב אלסאנע: לא אחת קופות-החולים הן במרחק רב, במיוחד ביישובים הערביים וביישובים הבדואיים בנגב, וכאשר אותם אנשים נזקקים לשירותי בריאות הם נאלצים לנדוד או לנסוע למרחקים רבים.

טלב אלסאנע: ולכן, יש צורך באכיפת חובת הקופות וגם חובת המדינה על מנת ליישם את החוק, אשר יעניק את שירות הבריאות בצורה טובה, ראויה, סבירה, שוויונית, וגם עם נגישות מקסימלית לאזרחים הנזקקים לאותם שירותים.

טלב אלסאנע: אני תומך בהצעת החוק.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יוסף פריצקי - לא נמצא.

מוחמד ברכה: אנחנו, רבותי חברי הכנסת, עוברים להצבעה על הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 28 והוראת שעה) (מעבר מקופת-חולים אחת לקופת-חולים אחרת), התשס"ה–2004.

מוחמד ברכה: ההצבעה על הצעת החוק היא בקריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: ההצבעה החלה.

מוחמד ברכה: בבקשה, רבותי.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 15 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 28 והוראת שעה) (מעבר מקופת-חולים אחת לקופת-חולים אחרת), התשס"ה–2004, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מוחמד ברכה: ברוב של 15 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק - - -

אראלה גולן: סליחה.

אראלה גולן: טעיתי, אני הצבעתי במקום חמי דורון.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת גולן הצביעה במקום חבר הכנסת חמי דורון.

מוחמד ברכה: הצבעתה תיחשב כהצבעתו של חבר הכנסת חמי דורון.

מוחמד ברכה: לא תיחשב, אבל זה לא משנה את התוצאה.

מוחמד ברכה: התוצאה היא 15 תומכים מול אפס מתנגדים ואפס נמנעים, ולכן הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/60).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר-היום: הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 8) (חובת שימוע בוועדות השמה וערר), התשס"ה–2004, של חבר הכנסת יגאל יאסינוב.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת יאסינוב, בבקשה.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש לי היום הכבוד להגיש עוד חוק אחד לקריאה ראשונה - זה גם חוק שקיבל תמיכה מכל סיעות הבית.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להגיד, שהחוק בעצם מגן על זכות בסיסית של כל בן-אדם, והפעם על קטינים - זכות השימוע, הזכות ללמוד והזכות להישאר בקבוצה הרגילה שאליה הוא שייך.

יגאל יאסינוב: לצערי, בישיבות משותפות של ועדות העלייה, הקליטה והתפוצות, העבודה והרווחה, זכויות הילד וכמובן ועדת החינוך התברר שהיום קיים ניתוב יתר של ילדים למוסדות חינוך מיוחד, וכל זה רק מסיבה אחת - כי לא הילדים ולא ההורים ולא נציגם לא מוזמנים לוועדות השמה ואין להם זכות להשמיע את דעתם, והוועדות לא יודעות בעצם את מי מעבירים.

יגאל יאסינוב: היו מקרים שילדים הועברו לחינוך מיוחד אך ורק מפני שלא ידעו עברית, ואלה היו ילדים עולים.

יגאל יאסינוב: הפעם, החוק מתקן את המצב הקיים ומחייב ועדות השמה וערר להזמין את הילדים, הוריהם, או מישהו מטעמם לישיבות, וחייבים לתת להם זכות להשמיע את דעתם.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להגיד תודה במיוחד לראשי שלוש הוועדות שהכי תרמו לחוק, שהן ועדת החינוך - אילן שלגי ומלי פולישוק; ועדת העלייה - קולט אביטל; ויושב-ראש הוועדה לזכויות הילד, מיכאל מלכיאור.

יגאל יאסינוב: לסיום דברי אני רק רוצה להקריא את השמות של אותם חברי כנסת שחתמו על החוק ותמכו בו, ואני חייב להם תודות: קולט אביטל, אורי אריאל, מיכאל איתן, אלי אפללו, רוני בריזון, עזמי בשארה, זהבה גלאון, חמי דורון, אברהם הירשזון, צבי הנדל, ג'מאל זחאלקה, נסים זאב, יחיאל חזן, ואסל טאהא, אליעזר כהן, אתי לבני, אילן ליבוביץ, מיכאל מלכיאור, מיכאל נודלמן, יאיר פרץ, גילה פינקלשטיין.

יגאל יאסינוב: אני מודה לכם, ואני מודה לחברי הכנסת שנשארו להצביע.

יגאל יאסינוב: תודה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

נסים זאב: יש הסכמה לוותר.

מוחמד ברכה: שנייה.

מוחמד ברכה: אומנם זה לא הטקס הרשמי, אבל מחר זה היום האחרון שבו סגנית המזכיר מתפקדת כסגנית מזכיר והיא פורשת, זאת הפעם האחרונה שאני יושב אתה על השולחן הזה, לכן אני רוצה לברך אותה ולהודות לה.

מוחמד ברכה: יהיו הזדמנויות לכנסת להודות לה על פועלה הרב ועל מסירותה לעבודת הכנסת במשך שנים רבות.

מוחמד ברכה: אני יכול להעיד מעדות ראשונה שתענוג לעבוד אתה, אבל אני חושב שאני מדבר בשם כולם.

רוני בריזון: אני בטוח שכולנו מצטרפים, אדוני.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני, אני בטוח שבשם כולם.

נסים זאב: מצטרפים - - -

מוחמד ברכה: הכנסת תמצא גם את הדרך הראויה להודות לרותי על עבודתה במשך שנים רבות.

מוחמד ברכה: תודה רבה באמת.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

מוחמד ברכה: הבנתי מחבר הכנסת נסים זאב, שכל הנוכחים שרשומים מוותרים על רשות הדיבור, ולכן אנחנו, רבותי, נעבור להצבעה.

מוחמד ברכה: אנחנו כבר צלצלנו, הרגשנו מה הולך באולם.

מוחמד ברכה: הצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 8) (חובת שימוע בוועדות השמה וערר), התשס"ה–2004 - ההצבעה החלה.

מוחמד ברכה: בבקשה, רבותי.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 11 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 8) (חובת שימוע בוועדות השמה וערר), התשס"ה–2004, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה ברוב של 11 חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים, והיא תועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, בזה תם סדר-היום.

מוחמד ברכה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ז בטבת תשס"ה, 29 בדצמבר 2004, בשעה 11:00.

מוחמד ברכה: ישיבת הכנסת נעולה.

מוחמד ברכה: תודה רבה לכם.