ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושמונים-ושש של הכנסת השש-עשרה, 2005-11-08 00:00

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, באין ממשלה, היום, יום שלישי, ו' בחשוון התשס"ו, 8 בחודש נובמבר 2005 למניינם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, לפני שנתחיל בסדר-היום - אני שמח לארח יחד אתכם בכנסת ובעירנו ירושלים ידיד ועמית, יושב-ראש הפרלמנט של סינגפור, מר עבדאללה טארמוגי.

ראובן ריבלין: ברוך בואך לביתנו, להיכל הדמוקרטיה הישראלית.

ראובן ריבלין: סינגפור מציינת השנה מלאות 40 להיווסדה, והיא נמנית עם המדינות המשגשגות בעולם.

ראובן ריבלין: הקשרים בין מדינת ישראל לסינגפור קדמו לעצמאותה והם הדוקים וחמים.

ראובן ריבלין: קווי הדמיון בין ישראל לבין סינגפור רבים.

ראובן ריבלין: מדובר בשתי מדינות קטנות, ותרשו לי לומר בגילוי לב, גם לא תמיד אהודות על סביבתן.

ראובן ריבלין: שתי המדינות נעדרות משאבים טבעיים והנכס העיקרי שלהן הוא האדם.

ראובן ריבלין: שתי המדינות מתמודדות עם הסכנות שמציב בפניהן הטרור, ועל רקע זה נרקם שיתוף פעולה נרחב.

ראובן ריבלין: סינגפור השכילה לפתח כלכלה מתקדמת ומערכות חינוך מפותחות ביותר.

ראובן ריבלין: דרך זו מצעידה אותה קדימה.

ראובן ריבלין: מאז קבלת העצמאות קיים שיתוף פעולה ביטחוני וצבאי הדוק בין סינגפור לישראל.

ראובן ריבלין: גם הקשרים הכלכליים הולכים ומתעצמים.

ראובן ריבלין: ביקורך, אדוני, ידידנו יושב-ראש הפרלמנט הסינגפורי, הוא חוליה נוספת בשרשרת הידידות ארוכת השנים בין ארצותינו.

ראובן ריבלין: אני מאחל לך ביקור פורה ומהנה.

ראובן ריבלין: רבים מחברי הכנסת אשר היו וזכו לבקר במולדתך אומרים שבסינגפור מכנים את ישראל "סינגפור הקטנה".

ראובן ריבלין: ידוע לנו שבעולם, רבות מהמדינות מכנות את סינגפור "ישראל קטנה".

ראובן ריבלין: כך או כך, אני מקווה שהיחסים בינינו ימשיכו לשגשג, לפרוח, גם לטובת האפשרות לקיים שלום באזור, שלום שאתם כל כך דוחפים אליו ושכולנו, בדעה זו או אחרת, מבקשים לחיות בתוכו.

ראובן ריבלין: Welcome to , welcome to , the capital of , welcome to the shrine of democracy, the Knesset of Israel, the parliament of .

ראובן ריבלין: Welcome, sir.

ראובן ריבלין: נדמה לי שחברת הכנסת קולט אביטל ביקרה בסינגפור, וגם חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: לא הייתי שם.

ראובן ריבלין: היית בכל המדינות מסביב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רצאבי הוא יושב-ראש הליגה לידידות עם סינגפור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רצאבי, בירכתי את האורחים הנכבדים גם בשמך.

קולט אביטל: אנחנו מוכנים לנסוע לסינגפור.

ראובן ריבלין: אני יודע שאתם רוצים, אבל חבר הכנסת רצאבי יעשה את זה במקומכם בעתיד הקרוב מאוד, כאשר הוא יצטרף אלי.

ראובן ריבלין: רבותי, לפני שנתחיל בנאומים בני דקה, הודעה לפי סעיף 53 לחבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום מלאו 167 ימים להיעלמותו של החייל מג'די חלבי, אשר עזב את ביתו בדאלית-אל-כרמל ועקבותיו נעלמו.

איוב קרא: לפני עשרה ימים היתה בקשה להקצות משאבים כספיים כפרס מצד שלטונות צה"ל, על מנת שיעלו על קצה חוט בתעלומה הזאת.

איוב קרא: הנושא נבדק כרגע במטה הכללי, ואני מקווה שבקרוב נדע בשורות טובות.

איוב קרא: אני קורא לכל החיילים שעדיין ממשיכים בחיפושים בצפון ומחזק את ידיהם, יישר כוח.

איוב קרא: אני גם מבקש מהציבור בצפון להצטרף לחיפושים ולגלות עירנות, אולי נוכל להביא איזו בשורה למשפחה שסובלת זה 167 ימים.

איוב קרא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: הודעה לפי סעיף 53 לחבר הכנסת רן כהן, אשר גם הוא מעלה נושא חשוב ביותר.

ראובן ריבלין: לאחר מכן, נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים - חבר הכנסת יוסף פריצקי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מדי שבוע אני מציג כאן בכאב גדול את הסוגיה של ההתאבדויות בצה"ל.

רן כהן: היום יש לי שתי הערות אופטימיות: האחת, בשבועות האחרונים לא התאבד אף חייל; השנייה, היום הודיע הרמטכ"ל בישיבת ועדת החוץ והביטחון, שהוא לוקח על עצמו ועל אחריות המטכ"ל את הטיפול האינטנסיבי-המשמעותי בסוגיה - בשאלה איך להוריד את מספר ההתאבדויות בצבא.

רן כהן: הוא רואה בכך את הסיבה מספר אחת למוות בצה"ל.

רן כהן: זה מה שקורה בפועל, מדי שנה מתאבדים יותר מ-30 חיילים.

רן כהן: כמו כן הוא רוצה להחיל אחריות מפקדים על מניעת ההתאבדויות.

רן כהן: בעוד כמה שבועות יתקיים דיון בוועדת החוץ והביטחון בנושא הזה, יחד עם ראש אכ"א.

רן כהן: אנחנו מצדנו נעשה הכול כדי להוריד את מספר ההתאבדויות למינימום שבמינימום, בשאיפה לאפס.

רן כהן: אני חושב שטיפול הכנסת בעניין הזה הוא חשוב והוא גם בר-תוצאות.

רן כהן: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ראשון הנואמים בנאומים בני דקה הוא חבר הכנסת יוסף פריצקי.

ראובן ריבלין: כל מי שרוצה להשתתף, נא להצביע.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום, 8 בנובמבר, שנת 1923, אירע במינכן האירוע הנורא של "פוטש בית הבירה".

יוסף יצחק פריצקי: היטלר וחבריו ניסו להשתלט על השלטון.

יוסף יצחק פריצקי: הפוטש הזה היה כנראה הסנונית שבישרה את בואו של השלטון הנאצי, שגרם זוועה ושואה איומה לא רק לבני עמנו, אלא לעולם כולו.

יוסף יצחק פריצקי: היסטוריונים שמנסים לנתח את הפוטש הזה אומרים שהדבר הנורא בו היה אוזלת ידה של המערכת המשפטית.

יוסף יצחק פריצקי: היטלר, יימח שמו, במקום שיהיה מנהיג מוזר ומשונה, הפך בגלל אוזלת היד של המערכת המשפטית בגרמניה לגיבור לאומי והצליח בתום עשר שנים גם לקחת את השלטון, ואחרית שלטונו - כולנו יודעים.

יוסף יצחק פריצקי: יהא היום הזה, אדוני היושב-ראש, תמרור אזהרה חשוב למערכות אכיפת החוק בכל העולם, וגם, לצערי – ולהבדיל אלף אלפי הבדלות – במדינת ישראל, שהדברים שנראים בתחילה קטנים ולא חשובים, דברי הסתה פעוטים, אללי למה הם יכולים להתפתח.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת אהוד יתום.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, חן זילברברג, ילדה יפה וחייכנית, חולת סרטן בת 8.5, זקוקה לטיפול מיוחד כדי לנצח את הסרטן שבגופה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חן מתקשה כיום לתפקד בגלל הפגיעה שבגופה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני היושב-ראש, ביוסטון שבארצות-הברית קיים טיפול ניסיוני אשר יכול להציל את חייה של חן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: עלותו של טיפול שכזה כחצי מיליון דולר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בני המשפחה מבקשים את עזרת הציבור בגיוס הכספים הדרושים להצלת חייה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מצאתי לנכון, אדוני היושב-ראש, לנצל במה זאת לטובתם ולהשמיע את זעקתם ולקרוא לציבור להירתם להצלת חייה של חן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בהזדמנות זו אני רוצה לחזק את ידיה של המשפחה במאבק הקשה ולאחל לחן רפואה שלמה במהרה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: פרטים אפשר כמובן לקבל בקיבוץ נחל-עוז בטלפון 7917224-054.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד יתום, ואחריו - חברת הכנסת קולט אביטל.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להביע את צערי על מותו - בשוגג - של הילד אחמד אסמאעיל חטיב, ולציין את אביו אסמאעיל ואת בני משפחתו שתרמו את איבריו על מנת להציל חיים אחרים.

אהוד יתום: מדי פעם יש מקרים שבהם אנשים הולכים לעולמם בשוגג - בתאונות דרכים, ממחלה.

אהוד יתום: נושא תרומת האיברים הוא כל כך חשוב, כך שלא מבדילים בין איברים של ערבי לאיברים של יהודי.

אהוד יתום: אני רוצה להעלות את זכרו ולשבח את המשפחה.

אהוד יתום: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קולט אביטל, ואחריה - חבר הכנסת בריילובסקי.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, היום קראתי באינטרנט ידיעה שזעזעה אותי, על שני שוטרים מירושלים שניצלו את מעמדם; הם נקראו לעזור לאשה במצוקה נפשית, הם הציעו לה ללכת לבדיקה פסיכיאטרית, כי הבחינו שיש לה בעיות נפשיות, וניצלו את מצוקתה כדי לנצל אותה מינית ולבצע בה מעשי התעללות מינית ולהכריח אותה גם בהמשך להמשיך כאילו בטיפול.

קולט אביטל: אני פניתי לשר לביטחון פנים.

קולט אביטל: אני חושבת שזה יום עצוב וקשה לכולנו, כאשר מערכת אכיפת החוק בישראל, כל אותם השוטרים שאמונים ואמורים למנוע אלימות פיזית, התעללות בנשים במצוקה, מנצלים את מעמדם, והם אלה שמבצעים בה מעשים אלימים.

קולט אביטל: אני חושבת שכולנו צריכים לפנות לשר לביטחון פנים למצות את הדין עם שוטרים כאלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, ואחריו - חבר הכנסת גפני.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בזמן האחרון דובר רבות על שחיתות.

ויקטור בריילובסקי: למה?

ויקטור בריילובסקי: מבקר המדינה נותן תשובה: "השחיתות עלולה לפורר את ישראל", לא פחות ולא יותר.

ויקטור בריילובסקי: באמת כל יום אנחנו שומעים על מקרים של קשר מסוכן בין הון לשלטון, על עשרות, אם לא מאות, מינויים פוליטיים ועוד ועוד.

ויקטור בריילובסקי: ופוליטיקאים מהליכוד מעורבים במספר לא קטן של מקרים מהסוג הזה, אין מה לעשות.

ויקטור בריילובסקי: ועכשיו הם מנסים לטעון שחברי כנסת משינוי מושחתים באותה מידה.

ויקטור בריילובסקי: אני שומע בפעם השלישית מחבר הכנסת גדעון סער סיפור על העוזרים של שר הפנים ושל סגן שר הפנים שהיו חברי מועצת שינוי, הגוף הבוחר.

ויקטור בריילובסקי: בפעם השלישית אני צריך להסביר שזו היתה תקלה טכנית, שזה היה במשך זמן מאוד קצר, ובתקופה הזאת לא היו שום בחירות – זה מה שחשוב.

ויקטור בריילובסקי: הם מנסים להשתמש בכל מיני - - -

ראובן ריבלין: זה נאום בן דקה.

קריאה: הם התפטרו.

ויקטור בריילובסקי: הם התפטרו, כן.

ראובן ריבלין: זה נאום בן דקה, אני נותן לך עוד כמה שניות.

ויקטור בריילובסקי: הם מנסים להשתמש בכל מיני סיפורים כוזבים על לפיד ועל חברי כנסת אחרים.

ויקטור בריילובסקי: הם לא יצליחו, הציבור הישראלי לא מטומטם ויודע להבחין בין שקר לבין אמת.

ויקטור בריילובסקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בריילובסקי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו - חבר הכנסת זחאלקה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אכן הציבור בישראל לא מטומטם.

ג'מאל זחאלקה: הם חושבים שהוא מטומטם.

ראובן ריבלין: לא להפריע, חבר הכנסת זחאלקה, אתה מדבר בעוד דקה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשנת 2002 עמד תקציב הישיבות על 1.32 מיליארד.

משה גפני: הוא ירד ל-350 מיליון, ללא שום מקביל לו בתקציב המדינה, וכתוצאה מהסכם קואליציוני של סיעת יהדות התורה הוא גדל ב-140 מיליון, כל אחד יכול לעשות את החשבון.

משה גפני: היום היתה בוועדת הכספים העברה כספית של 30 מיליון שקל, שלא משנה באופן עקרוני את המצב, כפי שתיארתי אותו לחבר הכנסת בריזון.

משה גפני: ובאמצעותו הגיעה כל התקשורת - היו העברות של מאות מיליוני שקלים, כפי שנעשה כל הזמן בוועדת הכספים, והמיקוד היה בעניין הזה של 30 מיליון השקל.

משה גפני: המציאות הזאת, שבה הצביעות כל כך חוגגת – אפשר להגיד שלא צריך לתת לישיבות כסף, זו עמדתה של סיעת שינוי; אבל להעמיד את העניין הזה כאילו מדינת ישראל יוצאת למלחמה – כך נראה החדר בוועדת הכספים - זאת צביעות במיטבה.

משה גפני: ואני מסכים עם חבר הכנסת בריילובסקי, שהציבור בישראל לא מטומטם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו - חבר הכנסת אלדד.

רשף חן: אפשר לשמוע את הנאום הזה עוד פעם?

משה גפני: - - - שחיתות.

מל פולישוק-בלוך: זה לא עניין של שחיתות, זה עניין של עמדה פוליטית גרידא.

משה גפני: לא, לא.

ראובן ריבלין: האם אתם רוצים שאני אעשה הפסקה?

ראובן ריבלין: אני אאפשר לכם לדבר.

ג'מאל זחאלקה: אחרי שאני אדבר תעשה הפסקה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מלי פולישוק, כך מנהלים את הוועדה לביקורת המדינה?

מל פולישוק-בלוך: - - -

ראובן ריבלין: אז אני משתדל לעשות זאת גם כאן.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אתמול בלילה, אחרי כל המחלוקות וכל הבעיות הגענו להכרעות – אני לא אומר טובות או רעות - - -

אילן שלגי: - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, המשבר בשלטון המקומי רק מחמיר; 46 רשויות לא מצליחות לשלם משכורות, שאר הרשויות מצבן לא טוב.

ג'מאל זחאלקה: ראשי הרשויות עושים שמיניות באוויר בשביל לסדר את המשכורות.

ג'מאל זחאלקה: פיתוח – אין, במיוחד בשלטון המקומי הערבי.

ג'מאל זחאלקה: מתי ייפול האסימון במשרד הפנים ובממשלה?

ג'מאל זחאלקה: זו לא בעיה של ראש עיר זה או ראש עיר אחר.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בתופעה, מדובר במחלה, ולא במחלה סתם, אלא במחלה כרונית שכל פעם טיפלו בה באספירין.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהגיע הזמן לצאת בתוכנית חירום קצרת טווח להצלת השלטון המקומי ובתוכנית ארוכת טווח לשינויים מבניים, שלא נחיה במשבר כזה ועם מחלה כרונית כזאת כל הזמן.

ג'מאל זחאלקה: המצב רק חוזר אחורה.

ג'מאל זחאלקה: בעשר השנים האחרונות השלטון המקומי הוא בנסיגה מתמדת.

ג'מאל זחאלקה: לא רק שאין פיתוח, אלא גם לא אוספים את הזבל.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו - חבר הכנסת מרגי.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שבועיים התפרסם ב"מעריב" הסיפור התמוה על זוג סטודנטים במעונות הסטודנטים באוניברסיטת בן-גוריון, שביום העצמאות האחרון תלה דגל ישראל בחלון, ולפני כחודש פנה אליו אב הבית וביקש להסיר את הדגל.

אריה אלדד: היתה מהומה מקומית.

אריה אלדד: אני חשבתי שמדובר בניפוח של כל הדברים, אבל היום קיבלתי תשובה מנשיא האוניברסיטה שאומר לי: מדיניות האוניברסיטה בנושא זה היא ברורה - הנוהל מחייב קבלת אישור להנפת דגלים.

אריה אלדד: לא יעלה על הדעת שכל בר-בי-רב יניף דגל על דעת עצמו במקום ציבורי.

אריה אלדד: רק שתדעו, דגל ישראל.

אריה אלדד: דגל ישראל.

אריה אלדד: זה לשירות הציבור, רק שתדעו איפה אתם חיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו - חברת הכנסת פינקלשטיין.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חשבתי תחילה לדבר על ביזיונה של הממשלה מאתמול, אבל לאחר הדיון בוועדה לזכויות הילד ברצוני להפנות את תשומת לבם של חברי הכנסת: יש אלפי ילדים שנמצאים בטראומה, ללא טיפול נפשי, ללא טיפול פסיכולוגי מתאים והולם ולא במידה הרצויה; ואנחנו עלולים עוד שנים רבות לבכות ולבַכות ולהתלונן ולסחוב אחרינו את התופעות של מעשה העקירה הנוראה שהיתה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה - חברת הכנסת מלי פולישוק.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לחזק את דבריו של חבר הכנסת מרגי.

גילה פינקלשטיין: המצב הנפשי של בני-הנוער ממשפחות המגורשים מגוש-קטיף מדאיג במיוחד.

גילה פינקלשטיין: שלושה בני נוער כבר אושפזו במחלקה הפסיכיאטרית בבאר-שבע והרביעי בדרך.

גילה פינקלשטיין: טרגדיה אנושית.

גילה פינקלשטיין: אין טיפול לבעיות של הנוער הזה.

גילה פינקלשטיין: להזכירכם, בזמנו בני-הנוער של גוש-קטיף נבדקו על-ידי מומחים ונמצאו עם החסינות הנפשית הגבוהה ביותר.

גילה פינקלשטיין: נראה שהציבור ומשרדי הממשלה כבר שכחו את הפוסט-טראומה של בני-הנוער הללו.

גילה פינקלשטיין: אף אחד לא מתייחס אליהם כאל בני נוער שזקוקים ליחס מיוחד.

גילה פינקלשטיין: אחרי הכול, הם פגועים נפשית, רגשית, חלקם סובלים מאובדן ביטחון עצמי, חלקם עם בעיות קשב וריכוז, חרדות, חוסר תיאבון, חוסר הסתגלות למסגרת, פחדים מרעשים ועוד.

גילה פינקלשטיין: הנוער של גוש-קטיף בא מהבתים הטובים ביותר, הנוער הטוב ביותר.

גילה פינקלשטיין: צריך לעזור לו להשתקם ולא להמשיך להרוס אותו.

גילה פינקלשטיין: יש לעשות מאמצים לשקם אותם; אחרי הכול הם המאגר האנושי הטוב ביותר שיש למדינה.

גילה פינקלשטיין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מלי פולישוק, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמדי יום שלישי אנחנו בענייני שחיתות.

ראובן ריבלין: הלוואי שזה היה רק בימי שלישי.

מל פולישוק-בלוך: זה ברור.

מל פולישוק-בלוך: גם אתמול דיברתי על ענייני שחיתות, כזכור לך, באי-אמון של שינוי.

מל פולישוק-בלוך: הבוקר פורסם, בכותרת הראשית בעיתון "הארץ", כי השרה לבנת חתמה על תקנה שבעקבותיה גדל פי-ארבעה תקציב העמותה שמנהלת אמה, וכמובן השרה לא טרחה ליידע אף אחד על הקשר האישי בינה לבין אמה.

מל פולישוק-בלוך: לפני שבוע או פחות מזה סיפר כאן בכנסת מבקר המדינה שהוא חוקר פרשת שחיתות אחרת, שבה יש חשד לכאורה למעורבותה של שרת החינוך בדאגת-יתר לבעלה במכרזים, אולי לא במכרזים, של משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: ואני שואלת, האם זו הדוגמה האישית, האם זה החינוך שמקנה לנו ולילדינו שרת החינוך בישראל?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את שרת החינוך להגיב, אם היא רוצה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש היום כמעט הסכמה כללית שממשלתנו גמרה את סדר-יומה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם ראש הממשלה לא אומר את זה בריש גלי, אבל כולם אומרים את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר שהדברים לא צריכים ראיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה הזאת, לאחר שאזרה עוז בנפשה ובדרכה הקלוקלת עלתה על דרך שיכלה להיות כל כך מדינית, כל כך טובה וכל כך מבטיחה לעתיד האזור כולו, והתנתקה מעזה, גם חלקית, חוזרת עכשיו לחלום הישן שאומר: מה שלא הושג בכוח יושג בעוד יותר כוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא חוזרת למדיניות החיסולים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרמטכ"ל אמר שהמדיניות הזאת היא המדיניות המוצלחת ביותר והטובה ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע מה מוצלח בחיסולים, לאן זה יוביל, איזו הצלחה יש שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קודמיו הכריזו גם על ניצחונות אחרים, ובסיכומו של דבר המדיניות הזאת גורמת לשקיעה יותר עמוקה בדם ובשפיכות דמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שטוב תעשה הממשלה הזאת אם תכריז על סיום דרכה ונלך לבחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העם ראוי לממשלה אחרת והיא כנראה ראויה למדיניות אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת מח'ול.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה החליט להקים ועדה למאבק בעוני.

שמואל הלפרט: הוא אמר שהפגיעה בשכבות החלשות והתגברות העוני הביאו יותר נזק מהתועלת שהביאה הצמיחה.

שמואל הלפרט: אולם, משום-מה ראש הממשלה וחברי הוועדה, ממלא-מקומו והמשנה לו, לא מזכירים אפילו ברמז קל את הצורך בפתרון העוני בקרב הילדים.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, 714,000 ילדים עניים ורעבים יש במדינת ישראל.

שמואל הלפרט: שליש מילדי ישראל גדלים בעוני ובתסכול, ונושא זה לא מופיע כלל בסדר-יומה של הוועדה.

שמואל הלפרט: אני פונה לראש הממשלה ולחברי הוועדה לתת עדיפות ראשונה למצוקת העוני והרעב בקרב ילדי ישראל ולצרף לוועדה חבר המכיר מקרוב את בעיית העוני בקרב ילדי ישראל.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת שלגי.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, בשני מקומות בעולם מתרחשים בימים אלה אירועים שמושכים את תשומת הלב.

עסאם מח'ול: האחד הוא סטירת הלחי המצלצלת שקיבל הנשיא בוש בארגנטינה בוועידת שתי האמריקות, בניסיון להקים אזור סחר חופשי, שבשבילו הוא סחר חופשי להון אבל הגבלות מכל הסוגים לכוחות העבודה ולזכות לחפש עבודה.

עסאם מח'ול: האירוע שיותר ממקד את תשומת הלב הוא מה שקורה בפרברי פריס, בשכונות העוני של העיר הגדולה הזאת, עיר האורות.

עסאם מח'ול: אנחנו עדים להתפרצות רחבה וענפה, הפגנות ללא תקדים שחשפו את האפליה ואת הגזענות שהן מנת חלקם של הצעירים והשכונות שבהן הם מתגוררים.

ראובן ריבלין: רבותי, יש לנו דיון על זה.

עסאם מח'ול: יש שטות אחת גדולה והיא שמנסים לדבר על זה במונחים של מלחמת תרבויות.

עסאם מח'ול: מה שקורה בפרברי פריס הוא שהמדינה שזנחה את האזורים האלה, שנסוגה מהאזורים האלה ונסוגה מתפקידיה, היתה צריכה לחזור עם תפקידים חדשים, בעיקר עם תפקיד של הפעלת כוח ודיכוי כדי לטפל בבעיה חברתית.

עסאם מח'ול: זה עוד סימן לאותה השתקפות של מדיניות ניאו-ליברלית שמבטיחים לנו כיום.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זו לא הצעה לסדר-היום, זה נאום בן דקה.

ראובן ריבלין: באמת חשבתי שהרבה יותר אנשים ידברו על העניין בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: רבותי, אם הממשלה מסכימה, בנשיאות קבענו שיתקיים דיון מחר.

ראובן ריבלין: אני לא יודע איזה שר יכול להשיב בשם צרפת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן שלגי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת אורי אריאל.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, ברצוני לספר היום על שחיתות ציבורית בהוד-השרון.

אילן שלגי: התקציב אושר על-ידי מועצת העיר ברוב של שמונה נגד שבעה ביום 30 ביוני, היום האחרון לאישור, שאם לא כן, יסיימו ראש העיר והמועצה את כהונתם.

אילן שלגי: נציג ש"ס, מר עופר הדרי, אשר הסכם קואליציוני עמו לא הוצג מעולם, תמך בתקציב.

אילן שלגי: מר הדרי מכהן כיושב-ראש המחלקה לתרבות תורנית המעבירה תקציבים רבים לעמותות חרדיות, בהן כאלה המשלמות שכר לו ולרעייתו ואשר הוא בעל זכות חתימה בהן.

אילן שלגי: חברת סיעת שינוי במועצה, ברכת קלימשטיין-לוי, וחבר שינוי, עורך-הדין אורן ויינברג, עתרו בעניין זה לבית-המשפט ופנו לוועדה למניעת ניגוד עניינים במשרד המשפטים.

אילן שלגי: הוועדה קיבלה את עמדתם וקבעה לפני שבועיים כי נציג ש"ס מצוי בניגוד עניינים ולא יוכל להמשיך בתפקידו כיושב-ראש המחלקה התורנית וכחבר בוועדות הכספים והתמיכות.

אילן שלגי: יש לשים סוף לשחיתות הציבורית גם בשלטון הציבורי.

אילן שלגי: אני מבטיח להמשיך ולעקוב.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת שלגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו - חבר הכנסת רשף חן.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החזית הכתומה בכנסת, שתפקידה לטפל בצד האנושי, והאנושי בלבד, של עקורי גוש-קטיף וצפון השומרון, עושה מאמץ פה בכנסת בסיוע ובעידוד היושב-ראש להביא את מצוקותיהם ואת זעקתם לבית.

אורי אריאל: היום התקיים דיון בוועדה לזכויות הילד, ובו אמר פרופסור קדמן: גורשו כ-4,000 ילדים והמדינה מתעלמת מהם.

אורי אריאל: מינהלת סל"ע היא כישלון טוטלי.

אורי אריאל: אלה דברים של אדם מומחה, שעניינו טיפול בילדים.

אורי אריאל: בינתיים התכנסה היום גם ועדת הכספים, בראשותו של ליצמן, ודנה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ואחרים.

אורי אריאל: הדיון היה טוב, אך רק בתחילתו היושב-ראש קיבל את בקשתי שנקיים סיור.

אורי אריאל: כך תעשה גם הוועדה לזכויות הילד.

אורי אריאל: טוב מראה עיניים ממשמע אוזניים.

אורי אריאל: מה שהיה פה אתמול בכנסת בעת מינוי השרים, או יותר נכון אי-מינוי השרים, והטיפול במגורשים, מצריכים ללכת לבחירות, ומייד.

אורי אריאל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רשף חן.

ראובן ריבלין: רבותי, להקפיד על הדקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רשף חן, ואחריו – חבר הכנסת ואסל טאהא.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני לא יכול שלא להודות לחבר הכנסת גפני על שטרח והזכיר שבהיות סיעת שינוי בממשלה קטן תקציב ההעברות למוסדות חרדיים בלמעלה ממיליארד שקלים, ששינוי עזבה את הממשלה כאשר ניסו להגדיל אותו ב-140 מיליון שקלים, ושחברי שינוי בוועדת הכספים נלחמים ככל יכולתם כדי שהכספים האלה לא יוחזרו.

רשף חן: אני מודה לו, ואני אודה לו בכל פעם שהוא יציין את העובדות האלה, מפני שאנחנו מאוד גאים בהן.

רשף חן: אך לא על זה רציתי לדבר.

רשף חן: רציתי להזכיר, אדוני היושב-ראש, אפרופו שחיתות, את מיפקד מפלגת העבודה, על רקע הפריימריס שסוף-סוף הם מצליחים לקיים שם, ולהזכיר בבית הזה את הבעיה הגדולה שהדמוקרטיה הישראלית סובלת ממנה בשתי המפלגות הגדולות, את המצב שבו מסתובבים אנשים ופוקדים מתפקדים פיקטיביים, קונים אותם, משלמים את דמי התפקדותם ומחזיקים לעצמם ערמות-ערמות, קבוצות-קבוצות, של פיונים חסרי דעה, שהם סוחרים בהם ומוכרים וקונים אותם בתמורה לכוח פוליטי, שאותו הם ממירים אחר כך כאשר הם יושבים לנו פה במזנון הכנסת, במשרדי הכנסת, במשרדי הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רשף חן, זה נאום בן דקה, זו לא הצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: אדוני יכול באופן חופשי לדבר בכנסת כיושב-ראש סיעה.

רשף חן: בזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש - אנחנו צריכים למצוא דרך להתגבר על השחיתות הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו – חברת הכנסת אראלה גולן.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום האחרון בחודש הרמדאן, לפני עיד אל-פיטר, פרסמה ממשלת ישראל שהיא מאפשרת לקרובי משפחה לבקר את קרוביהם בגדה וגם ברצועה.

ואסל טאהא: משפחות רבות נכנסו על מנת לבקר, הן סיימו את הביקור והופתעו כשחזרו – אנשי הצבא והמחסומים מנעו מהם לחזור.

ואסל טאהא: למשל, הגברת פיריאל חסן אבו-מוחארפ תקועה במסוף ברצועת-עזה והכוחות הישראליים לא מאפשרים לה לחזור לחיק משפחתה, לילדיה בנגב.

ואסל טאהא: מצד אחד מאפשרים ומרשים, ומצד שני מונעים.

ואסל טאהא: אני קורא לכל הגורמים לאפשר לגברת הזאת לחזור לילדיה, למשפחתה בנגב, ולעוד משפחות שלא יכלו לחזור - לחזור לבתיהן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אראלה גולן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליבוביץ, אני אתן לך בסוף לעלות ולחדש את המסורת שהתחלנו בה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת אראלה גולן.

אראלה גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם לי יש סיפור על שחיתות, והפעם שחיתות ברשות שדות התעופה.

אראלה גולן: לא פחות מ-20 קרובי משפחה סובבים את יושב-ראש ועד העובדים של רשות שדות התעופה.

אראלה גולן: לפני יותר משלושה חודשים הגשתי שאילתא בנושא לשר התחבורה, ותשובתו היתה שרק לאחרונה החל משרדו לנקוט אמצעים שיוודאו שאין ניגוד אינטרסים, ואף הוסיף שהוא יכניס מערכת ממוחשבת שתסייע לו לאתר קרובים של מועמדים למשרות.

מל פולישוק-בלוך: - - -

ראובן ריבלין: לא להפריע, יש לה דקה.

אראלה גולן: קודם כול, השאלה היא מה עם אלה שכבר ניצלו את הפרצה, ומדובר ברשימה מאוד ארוכה של אנשים, ביניהם מעורבים יושב-ראש ועד עובדי "מקורות", וגם בנו של יושב-ראש ועד עובדי "בזק".

אראלה גולן: אני מסרבת להאמין שידו של כבוד שר התחבורה כל כך קצרה שהוא לא יכול לפתור את הבעיה מהשורש.

אראלה גולן: בעצם, מה שקורה הוא שיש פיקוח מאוד רופף ואמירתו מאוד לא נחושה, והקרובים ממשיכים, ללא מכרז וללא הליך קבלה אובייקטיבי לעבודה, להחזיק במשרות שחלקן רגישות וחלקן דורשות מיומנות וכישורים.

אראלה גולן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, להקפיד על דקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ואסל טאהא – אדוני כבר דיבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו – חבר הכנסת רצאבי.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, סיעת האיחוד הלאומי ערכה שניים-שלושה דיונים בנושא השחיתות, ובלי לפגוע ולהמעיט בערך הדוגמאות שהבאתם, הכול קטן-קטן, מקומי, ניתן לתיקון, לפעמים אפילו חצי אנושי.

צבי הנדל: אנחנו מדברים על המדינה כולה, שמי שעומד בראשה מקרין על האחרים, משפיע על הפרקליטות, משפיע על המשטרה.

צבי הנדל: אני לא רוצה להעלות פה עכשיו נושאים נקודתיים, אבל מצב המדינה היום בהנהגת הממשלה הזאת הוא ברמות כאלה של שחיתות, שנזקקנו לבנק העולמי שיאמר שבכל העולם המערבי הנאור אין ממשל מושחת כמו בישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לצבי הנדל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד רצאבי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן, הידוע בפי כול בישראל כצ'יטה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אהוד רצאבי: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, אל נא יטעו יושבי בית זה, אל נא יטעה הציבור, השחיתות אינה רק בממשלה, היא מתפשטת כגידול ממאיר.

אהוד רצאבי: והנה, היום גילינו שחיתויות נוספות ברשויות המקומיות.

אהוד רצאבי: ראש מועצת ירוחם, אלמקייס, פוטר אתמול על-ידי שר הפנים, מאחר שלא הגיש תקציב כפי שמתחייב לפי החוק.

אהוד רצאבי: גם ראש מועצת אלעד, צביקה כהן, מואשם במינויים ללא מכרז, ובכך הוכיח כי אינו למד מניסיונו של קודמו בתפקיד, צוריאל קריספל, שנקנס בסך חצי מיליון שקלים בגין אותה עבירה – מינויים ללא מכרז.

אהוד רצאבי: אני בטוח כי אם נחפור עוד טיפה, לא עמוק מדי, יתגלו שחיתויות רבות בשלטון המקומי, מינויים שלא כדין, נפוטיזם, שוחד, אי-גביית מסי עירייה ועוד, שללא כל ספק בגינם עובדי הרשויות לא מקבלים משכורות.

אהוד רצאבי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת רצאבי.

ראובן ריבלין: הנה, תראו דוגמה, אפשר לומר הכול בזמן המוקצב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, גם אתה אף פעם עוד לא עברת אפילו חצי מהזמן.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, יש לנו בעיה, בעיה חריפה מאוד, שוחחתי עכשיו עם העובדים היקרים שלך בכנסת וגילינו שיש לנו בעיה רצינית – מה נעשה עם קבוצות הספורט שלנו, של מדינת ישראל, "הפועל פתח-תקווה" ו"מכבי תל-אביב", כשהן יצאו לשחק למשל במקום לא בטוח כל כך כמו פריס או בריסל או ברלין?

אליעזר כהן: אלה מקומות כל כך לא בטוחים בעולם, שסח'נין היום היא גן-עדן לידם.

אליעזר כהן: אני חושב שאנחנו צריכים לבדוק ברצינות לא לשלוח את נבחרות הספורט שלנו לבירות העולם שהטיפו לנו מוסר והצביעו עלינו כשהמקום לא היה בטוח כאן.

אליעזר כהן: למה הוא לא היה בטוח כאן?

אליעזר כהן: בדיוק מאותה סיבה שאצלם לא בטוח עכשיו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אני מסכים לכל מלה שאמרת, למעט דבר אחד: אני מבקר בסח'נין לעתים מזומנות, וזה גן-עדן.

ראובן ריבלין: אני מתקבל בצורה יפה ביותר.

אליעזר כהן: הוא שאמרתי, סח'נין היא גן-עדן.

אליעזר כהן: היום פריס היא גן-עדן?

ראובן ריבלין: אתה אומר שהיום על-יד פריס כל דבר הוא גן-עדן, אפילו עזה.

ראובן ריבלין: אל תגיד סח'נין; סח'נין מקום מקבל אורחים בצורה נפלאה.

אליעזר כהן: אני מקבל את ההערה, אדוני היושב-ראש.

אליעזר כהן: אני אגיד את זה בעברית צחה: סח'נין גן-עדן, ו"באבוה".

ראובן ריבלין: לא "באבוה", היא גן-עדן.

ראובן ריבלין: נקודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אתי לבני, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת יאסינוב, ויסיים חבר הכנסת אילן ליבוביץ, שאותו אני אזמין לעלות לבמה, כי הוא בא לציין את האנשים הנהרגים בכבישי הארץ.

ראובן ריבלין: אני חושב שהוא פתח במסורת חשובה ביותר, הלוואי שלא נצטרך למסורת הזאת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אתי לבני - בבקשה, גברתי.

אתי לבני: אני רוצה להתייחס לשלושה נושאים בקצרה.

אתי לבני: הדבר הראשון הוא מה שאמר חבר הכנסת אורי אריאל על הדברים של פרופסור קדמן.

אתי לבני: ראיתי אותו בטלוויזיה ושמעתי אותו אומר, וכך התברר גם בוועדה, שיש ניסיון אמיתי, כן, רציני ומלווה בכספים לפתור את הבעיה של הקטינים שהם חלק מהמפונים מגוש-קטיף.

אתי לבני: נכון שיש כשלים, נכון שיש בעיות, אבל יש ניסיון רציני, ואי-אפשר להטיח את זה נגד הממשלה או נגד מינהלת סל"ע בנושא הזה.

אתי לבני: הדבר השני הוא התנהלות השוטרים, לא רק שם בירושלים, כפי שציינה חברת הכנסת קולט אביטל, אלא גם היום בנתניה שמענו על שוטרים שבמקום לטפל במקרה של הכאת קטין על-ידי קטינים אחרים, הם הסתובבו בניידת והתעלמו לגמרי מהתלונות של בני המשפחה.

אתי לבני: זה דבר שדורש חקירה, ואנחנו בתור ועדת החוקה, כמסגרת של ועדה לבדיקת שחיתות, נבדוק את תפקוד המשטרה בכל אותם המקרים, בכל המעשים האלה.

אתי לבני: הדבר האחרון שאני רוצה להתייחס אליו, והוא מתחבר לנושא שאנחנו חוזרים ומדברים עליו - שחיתות ומינהל תקין, נושא המינהל התקין, נושא מינהל מקרקעי ישראל, שעובר כמו תפוח אדמה חם ממשרד למשרד, ובתוך כמה חודשים כל פעם שר אחר ממונה - שר הפנים, משרד ראש הממשלה, משרדים אחרים, עכשיו הוא הגיע למשרד התיירות - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לבני, את מיצית את - - -

אתי לבני: הנושא כל כך חשוב, כל כך משמעותי.

אתי לבני: רק לפני כמה ימים קיבלנו הצעת חוק בנושא מינהל - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לבני, זו לא הצעה לסדר, זה נאום בן דקה.

ראובן ריבלין: דקה שלמה דיברת על דבר חשוב.

ראובן ריבלין: את לא יכולה להתחיל - - -

אתי לבני: הנה, סיימתי.

אתי לבני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לא, כי פשוט - אחרת לא נעשה את זה כנאומים בני דקה, אנשים ידברו - - -

יוסף יצחק פריצקי: גזל הזמן הזה – זו ממש שחיתות.

ראובן ריבלין: לא להגזים, אבל עם זה, צריך לעמוד בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יגאל יאסינוב, בבקשה.

ראובן ריבלין: כבוד סגנית השר, מחליפתו של שמעון פרס, את יכולה להשיב.

ראובן ריבלין: את תוכלי להשיב, אם את רוצה, על כל דבר.

יגאל יאסינוב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על משהו, ואני לא יודע אם להגדיר את זה כשחיתות או סתם אטימות, או בזבוז זמן הכנסת על-ידי שר הפנים.

יגאל יאסינוב: לפני חודשים מספר העברנו פה הצעת חוק שלי - צוות לתיקון ליקויים ברשויות מקומיות.

יגאל יאסינוב: רק מה?

יגאל יאסינוב: לפני כמה ימים קיבלתי הודעה ממרכז השלטון המקומי, שהם לא יודעים, אפילו שהחוק יצא ברשומות, והם כבר היו צריכים ליישם אותו - הם לא יודעים עליו כי משרד הפנים לא פרסם, משום-מה, את דבר קיום החוק הזה ולא הביא את זה לידיעת ראשי הערים והרשויות המקומיות.

יגאל יאסינוב: אם זו לא שחיתות, אז מה השם של זה?

יגאל יאסינוב: סתימות?

יגאל יאסינוב: אידיוטיות?

יגאל יאסינוב: אני לא יודע מה, אני מצטער שאני משתמש במלים כאלה, אבל במשרד הפנים, כשפניתי ושאלתי: למה אתם לא עושים את העבודה שלכם?

יגאל יאסינוב: הם לא ענו.

יגאל יאסינוב: אם זו לא שחיתות, אז מה זה?

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, יש לנו עוד שניים לפני ליבוביץ - חבר הכנסת אחמד טיבי, והאחרון, לפני חבר הכנסת ליבוביץ, יהיה חבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, זה הנאום התשיעי שאני יכול לכנות אותו "נאום הרמזור בטייבה".

אחמד טיבי: מזמן לא התייחסנו לרמזור בצומת הדרומי - - -

יעקב מרגי: מחורף לחורף.

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: מחורף לחורף, וככל שיש תאונות דרכים.

יעקב מרגי: הייתי בטוח שכבר - - -

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: אדם סביר מן היישוב ומעל לממוצע, כמו חברי חבר הכנסת, סבר לתומו שלא יעלה על הדעת שבמדינה יהודית דמוקרטית יקלו ראש בחייהם של אזרחים, ערבים במקרה זה, ושנים על גבי שנים, אדוני היושב-ראש, לא יהיה רמזור בטייבה.

אחמד טיבי: אף שיש חבר הכנסת בן היישוב, שכבר פנה לשר א', אחר כך - לשר שבא אחריו, אחר כך - לשר שבא אחריו, וכולם הבטיחו, והם יהודים ודמוקרטים; אגב, שלושת השרים הם שרים יהודים ודמוקרטים.

אחמד טיבי: אף אחד מהם עדיין לא השכיל לעלות לרמה הנשגבת הזאת של ביצוע והקמת רמזור בצומת הכניסה לטייבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: היעלה על הדעת?

אחמד טיבי: הכוונה - הייתכן?

קריאות: - - -

צבי הנדל: אם ראש העיר היה פונה, הייתם מקבלים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: תראו איך אפשר לומר דבר בצורה נוקבת בדקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי הוכיח.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאפשרת לי לדבר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, קצת היסטוריה.

יצחק כהן: בווייטנם, כשרצו לחנך ציבור מחדש, היו לוקחים אנשים, בקבוצות המוניות, ופשוט מענים אותם, לא נותנים להם פרטיות, לא נותנים להם שום דבר שיש בו יסוד משפחתי.

יצחק כהן: "קבוצות חינוך" קוראים לזה, קבוצות של חינוך מחדש.

יצחק כהן: זה בדיוק מה שהממשלה עושה למגורשים מגוש-קטיף.

יצחק כהן: אני מבקר אותם במרכזי הגירוש.

יצחק כהן: מרכזים אותם בקבוצות.

יצחק כהן: האנשים האלה הם על סף איבוד שפיות דעתם, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: אסור לנו לשתוק, כחברי הכנסת.

יצחק כהן: לבית הזה אסור לשתוק.

יצחק כהן: התקרה הזאת צריכה לרעוד.

יצחק כהן: מענים את הציבור הזה.

יצחק כהן: כבר הרסו להם את הבתים, כבר גירשו אותם מהבתים, היום מענים אותם עינויי נפש שלא ייאמנו, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: זה לא יכול להיות.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אנא ממך.

יצחק כהן: אני מכיר את הרגישות שלך.

יצחק כהן: קח את הנושא הזה.

יצחק כהן: מה שעושים למגורשים האלה במרכזי הגירוש, בבתי-המלון האלה - זה לא ייאמן.

יצחק כהן: זה לא ייאמן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אנא ממך - קיים דיון על הנושא הזה, במיוחד: עינויי הנפש שעוברים המגורשים אחרי שאיבדו את כל עולמם.

יצחק כהן: למה לענות אותם היום, למה?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן - לפני שאני מזמין את חבר הכנסת ליבוביץ, שפתח בפעולה חשובה בניסיון להילחם בתאונות הדרכים - אנחנו פועלים יום-יום כדי להקל נקודתית מצוקות כאלה ואחרות, או למצוא להן פתרונות.

ראובן ריבלין: עם זאת, כמו שאמר אחמד טיבי, במדינה יהודית דמוקרטית, האם יכול לקרות כדבר הזה?

ראובן ריבלין: אסור שיקרה לערבים, ודאי, בהשוואה - פה יש מגורשים, אסור שיקרה לכל אזרח במדינת ישראל, גם אם הוא יהודי.

ראובן ריבלין: וגם אני מצטרף לקריאתך.

צבי הנדל: - - - ערבי מגורש - - -

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לכם שמבקר המדינה - נמסר לי - העביר לממשלה דוח שבו הוא מבקש תגובה, ואני מתאר לי שלקראת סוף החודש או באמצע חודש דצמבר, יחד עם חברת הכנסת פולישוק, יושבת-ראש הוועדה, אנחנו נקבל את הדוח, כנציגי העם בכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליבוביץ, בבקשה.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חשבתי, לתומי, שכמי שמנסה להילחם בתאונות הדרכים מוקנית לי איזו חסינות, אבל ביום שבו יצאנו לפגרה, בדרכי לעלות לירושלים, גם אני חוויתי תאונת דרכים לא קלה, ונאלצו לפנות אותי באמבולנס ממקום התאונה.

אילן ליבוביץ: כפי שאתה רואה - אני שלם, אך אני כל שבוע מציין פה מעל הבמה, או מהצד, ליתר דיוק, את מי שנהרגו בתאונות הדרכים.

אילן ליבוביץ: רק צריך לזכור שהרבה יותר נפצעים מדי שבוע בתאונות הדרכים, וחלקם, תהליך השיקום והחזרה שלהם לחיים הוא כל כך ארוך, שלפעמים הסבל הוא בל יתואר.

אילן ליבוביץ: בין 30 לאוקטובר ל-5 בנובמבר נהרגו בכבישי ישראל 11 איש, ואלה שמותיהם: אבראהים חמודה מבית-חנינא החדשה, בירושלים, מריפאת נואל בן אחמד מוואדי-סלמה, עמאר ומטאב אבו-כף משבט אבו-כף, נואף קרינאווי מלוד, אילן ורון מרעננה, צ'רדה קראון מכרמיאל, השמה אבו-יוסף חלבי מדאלית-אל-כרמל, אבי דגן מפתח-תקווה, איתן בן-שימול מתל-אביב ואביב לוי משער-העמקים.

אילן ליבוביץ: יהי זכרם ברוך.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת ליבוביץ.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תם החלק הזה של נאומים בני דקה בישיבה היום.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/189).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא סגן השר לביטחון פנים על מנת להציע הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 31) (מינוי רופאים בידי הנציב), התשס"ה-2005.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק זו נועדה להתאים את המצב המשפטי בכל הנוגע למערך הרפואי בשירות בתי-הסוהר למצב הנהוג הלכה למעשה, ואשר מהווה הסדר הולם ונכון יותר לפעילותו התקינה והיעילה של שירות בתי-הסוהר.

יעקב אדרי: עד היום, הרופאים שמונו בשב"ס גויסו, אבל היתה תקנה מקום המדינה, שמי שבוחר אותם, מי שממנה אותם, הוא מנכ"ל משרד הבריאות, וההליך הזה נראה לא נכון.

יעקב אדרי: הגיע הזמן לשנות אותו.

יעקב אדרי: מובן שכל זה נעשה לאחר בדיקה ארוכה ויסודית של כל הגורמים.

יעקב אדרי: המינוי, כאמור, נעשה באמצעות משרד הבריאות.

יעקב אדרי: מדובר ברופאים שהוסמכו על-ידי משרד הבריאות ואשר מגויסים לשירות בתי-הסוהר.

יעקב אדרי: מצב דברים זה בחנו לאחרונה, כפי שאמרתי, ועדה מקצועית שמונתה על-ידי מנכ"ל משרד הבריאות ואנשי המקצוע של השב"ס, והוחלט לשנותו.

יעקב אדרי: הפיקוח על הטיפול הרפואי אשר לו זוכים האסירים נעשה הן באמצעות המנגנונים של שירות בתי-הסוהר והן על-ידי גורמי ביקורת חיצוניים במשרד לביטחון פנים ובגופים נוספים.

יעקב אדרי: אשר על כן, מוצע לתקן את נוסח הסעיף בפקודת בתי-הסוהר ולקבוע בו כי את תפקידיו של רופא בשב"ס ימלא רופא שמינה הנציב.

יעקב אדרי: בהמשך לכך, מוצע לתקן שני סעיפים נוספים בפקודה.

יעקב אדרי: סעיף 82 לפקודה קובע, כי המבקש להתגייס לשירות ייבדק "בדיקה רפואית ממשלתית".

יעקב אדרי: מוצע למחוק את המלה "ממשלתית" ולאפשר למתגייס להיבדק כל בדיקה רפואית שאושרה על-ידי גורמי שב"ס לצורך גיוסו.

יעקב אדרי: בנוסף, סעיף 87 לפקודה קובע, כי שחרורו של סוהר מהשירות מטעמי בריאות יכול להיעשות לפי קביעתה של ועדה רפואית ממשלתית.

יעקב אדרי: מוצע להתאים את זה, למחוק את המלה "ממשלתית" ובמקומה לקבוע: "ועדה רפואית שמינה הנציב".

יעקב אדרי: ועדה כזאת היא הגוף ההולם להערכת התאמתו של סוהר לשירות, מבחינת מצבו הבריאותי.

יעקב אדרי: אישורם של תיקונים אלה בפקודת בתי-הסוהר יאפשר התאמה בין נוסח הפקודה למצב הנהוג בנושאים אלה בשירות, בהתאם לצורכי הארגון ולאופן ניהולו.

יעקב אדרי: בהתאם לכך, על דעת הממשלה, אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יעקב אדרי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לסגן השר היקר, חבר הכנסת יעקב אדרי.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי - נכח ואינו נוכח כרגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דניאל בנלולו - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חברי הכנסת אורי אריאל ויוסף פריצקי.

ראובן ריבלין: אחריהם - חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואם לא יהיה - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואם לא יהיה - חבר הכנסת יגאל יאסינוב, ואם לא יהיה - חבר הכנסת בנימין אלון, ואם לא יהיה - חבר הכנסת דוד טל, ואחריו - חברי הכנסת אריה אלדד, צבי הנדל ועזמי בשארה, ואחרון הדוברים הוא חבר הכנסת נסים זאב.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי סגן השר, אין ספק שצריך לתקן את החוק הישן.

יעקב מרגי: ודאי שאתמוך בחוק.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני חייב, למרות הזעקה שנשמעה כאן שוב, לומר את התחושות הקשות שנשמעו בוועדה לזכויות הילד על מצבם של ילדי המגורשים, ואני לא נכנס לוויכוח האידיאולוגי מי אשם ולמה.

יעקב מרגי: את אותו ילד לא מעניין מי אשם, הוא ילד, הוא צריך לקבל את הסעד.

יעקב מרגי: התחושה שלי היא שהמדינה עושה, אך לא עושה די ולא עושה כפי שצריך לעשות בשעות משבר ומצוקה.

יעקב מרגי: כמי שהתעסק בתחום אוכלוסין בשעת-חירום, רבות דנו ורבות התייחסנו לכך בשיתוף בעלי מקצוע.

יעקב מרגי: אבחנה אחת ויחידה היתה לכולם: הפינויים של אוכלוסייה לבתי-מלון עשו רק נזק.

יעקב מרגי: טיפלתי בקבוצה שפונתה מהצפון במבצע "ענבי זעם" לכיוון באר-שבע, היתה תקופה קצרה במלון, ואחר כך צצו תופעות קשות.

יעקב מרגי: ומדובר בתקופה כל כך קצרה.

יעקב מרגי: אז תארו לכם מה קורה למשפחות שלמות שאיבדו הכול, את ההוויה המשפחתית, את ההוויה הקהילתית, את מקור פרנסה - הכול התפרק להם.

יעקב מרגי: חברה של ילדים, בתי-ספר – אין להם.

יעקב מרגי: המדינה מטפלת בהם לפי הספר.

יעקב מרגי: אני חושב שהמדינה צריכה להכריז מצב חירום לגבי סוגיית העקורים ששוהים בבתי-מלון, ששוהים באתרים כמו "עיר האמונה", כמו צומת יד-מרדכי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, ברשותך אסיים.

יעקב מרגי: אי-אפשר להתעלם מהמחזה המביש של הממשלה מאתמול.

יעקב מרגי: אני חושב שמסקנה אחת ויחידה היא: ראש הממשלה, אסור לו להיאחז בקרנות המזבח.

יעקב מרגי: צריך להסיק את המסקנה, לפזר את הכנסת וללכת לבחירות, ויפה שעה אחת קודם.

יעקב מרגי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת יוסף פריצקי.

ראובן ריבלין: אני סוגר את הרשימה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת רשף חן.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זאת הצעת חוק מעניינת.

אורי אריאל: לא הבנתי מי פתאום נזכר בה כדי לסדר את זה.

ראובן ריבלין: מצאו לקונה.

אורי אריאל: סתם מעניין איך פתאום מישהו נזכר באיזו בעיה.

אורי אריאל: הפרקטיקה לא היתה לפי החוק.

יעקב אדרי: התעוררה בעיה וצריך היה לפתור אותה.

אורי אריאל: הבעיה היא שזה חוק לא מעניין.

אורי אריאל: יש עוד פרקטיקות שלא עובדות.

אורי אריאל: יש למשל פרקטיקה שראש הממשלה רוצה להעביר מינוי שרים לממשלה, שרים חשובים: שר התעשייה, השר לקליטת עלייה.

אורי אריאל: ראש הממשלה אומר שמה שהוא הכי מחשיב זה קליטת עלייה, והפרקטיקה היתה פה אתמול שזה לא עובד.

אורי אריאל: מי ימנה רופא לראש הממשלה בעניינים האלה?

אורי אריאל: בריאותו האישית, הוא העיד שהיא טובה.

אורי אריאל: ברוך השם, עד מאה-ועשרים, אם אפשר להוסיף - אדרבה.

אורי אריאל: שלא יהיה ראש ממשלה, אבל שיהיה בריא.

אורי אריאל: מי ימנה רופא לראש הממשלה?

אורי אריאל: למשל, ראש הממשלה לא הצליח למנות רופאים לילדים המגורשים.

אורי אריאל: לצערנו, לא מדובר ברופאים רגילים, מדובר על רפואת הנפש, כי כל הילדים נפגעו נפשית, גם כל המבוגרים, כל אחד לפי דרכו.

אורי אריאל: אתם יודעים מה?

אורי אריאל: לא רק הם, גם אזרחים אחרים במדינת ישראל נפגעו קשה.

אורי אריאל: מי ימנה להם רופא, סגן השר לביטחון הפנים?

אורי אריאל: האם אפשר שתהיה התייעצות חשובה עם ראש הממשלה בעניין הזה, ויימצאו המשאבים לטפל בסריטות שהוא סרט את נפש האומה?

אורי אריאל: אם לא, אולי סגן השר יביא הצעת חוק מטעם השר, מטעמו, אנחנו נתמוך בזה.

אורי אריאל: אבל לא ברור אם הצעת החוק הזאת תכלול גם רופא לראש הממשלה.

יעקב אדרי: אני מציע לא לרדת כל כך נמוך, זה לא טוב.

צבי הנדל: את זה תגיד לשרון.

אורי אריאל: אגיד לך מי ירד ברמה.

אורי אריאל: היה פה לפני כעשרה ימים חבר כנסת שפתח את המושב, כמובן אחרי היושב-ראש, ושמו חבר הכנסת אריאל שרון, הלוא הוא ראש ממשלתנו, גם שלי.

אורי אריאל: אבל הוא לא הזכיר, אפילו לא במלה אחת, את המפונים והמגורשים.

אורי אריאל: בדבריו, שבהם הוא הציג את הפרוגרמה לחודשים הקרובים, למושב החורף, המגורשים היו שקופים, הם לא קיימים.

אורי אריאל: קיים ראש הממשלה, יש לו אינטרסים.

אורי אריאל: אם אתה שואל את עצמך ואותי מי ברמה הנמוכה, אף שאני צריך הפעם להעיד על עצמי, וזה דבר מאוד לא נוח, נדמה לי שבהקשר זה ראש הממשלה, הפעם הזאת הצליח לגבור עלי.

אורי אריאל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: אם לא יהיה - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואם הוא לא יהיה - חבר הכנסת יגאל יאסינוב, ואחריו - חברי הכנסת בני אלון, דוד טל, אריה אלדד וצבי הנדל.

ראובן ריבלין: לפי המצב כרגע באולם, הדובר הבא הוא צבי הנדל.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כיוון שברופאים ובבתי-סוהר עסקינן, אני תמה אם יש מחלת אמנזיה סיעתית.

יוסף יצחק פריצקי: אמנזיה סיעתית משמעה שאנשים הנמצאים באותה סיעה נתקפים במחלת השכחה.

יוסף יצחק פריצקי: אתמול הייתי עד לתופעה הזאת, ואולי אתה, אדוני סגן השר, תוכל לבדוק עם רופאי הנציבות אם אכן היא קיימת.

יוסף יצחק פריצקי: אומר לך, אדוני היושב-ראש, איפה הייתי עד לתופעה הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: סיעת ש"ס הגישה אתמול אי-אמון בממשלה בגלל פסיקת בג"ץ, שלדעתה היתה איומה ונוראה, וזה בנושא הזנה של ילדים בביתר-עילית, בבתי-הספר של מוסדות הפטור.

יוסף יצחק פריצקי: לטענתם – טענה ראויה היא, אני לא מסכים אתה בשום פנים ואופן - היה צריך לתת אוכל גם לילדי בית-הספר הזה.

יוסף יצחק פריצקי: חברי סיעת שינוי אמרו לפני שבועות מספר, ובצדק רב, שהבג"ץ צדק, אמרו שהפסיקה הזאת היא פסיקה ראויה, ואני מסכים אתם.

יוסף יצחק פריצקי: הם אמרו שהדבר נכון, ואני מסכים אתם.

יוסף יצחק פריצקי: לתדהמתי, אדוני היושב-ראש - גם אתה נכחת פה, היית עד לאותה אמנזיה - הם הצביעו יחד עם סיעת ש"ס באי-אמון על ההצעה הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: אין לי הסבר אחר, זה קצת קשה, כנראה פשוט תקף אותם משהו.

יוסף יצחק פריצקי: האמנזיה הזאת היא גם מן היושב-ראש, ששכח שיש לו מניות או שהוא דירקטור באיזו חברה, וכנראה הדבר הנורא הזה, אני לא רוצה לומר שחיתות, כי זו כבר מלה שמשתמשים בה יותר מדי, השכחה הזאת מטפטפת מהיושב-ראש למטה אל חברי הכנסת.

יוסף יצחק פריצקי: וישאל אותי היושב-ראש: על רופאים דיברת, ומה עם בתי-הסוהר?

יוסף יצחק פריצקי: אשיב ואומר לו כך: מי שזועק על שחיתות וחמאה על ראשו, שלא יתפלא.

יוסף יצחק פריצקי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פריצקי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

יעקב אדרי: לא כל כך הבנתי אותך.

יוסף יצחק פריצקי: אני אסביר.

מל פולישוק-בלוך: זה לא כל כך חשוב.

ראובן ריבלין: אני רק לא הבנתי מדוברי סיעת שינוי אם אתם מצביעים בעד החוק הזה או נגד.

מל פולישוק-בלוך: - - -

ראובן ריבלין: הנזק לממשלה, אם לא תומכים בה היא מעלה את זה עוד פעם לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: אבל השאלה היא מה הנזק לציבור, זה העניין.

ראובן ריבלין: השאלה היא מה הנזק לציבור.

ראובן ריבלין: כי בתוך עמי אני יושב.

ראובן ריבלין: אם השר מחכה שהקואליציה תעזור לו להעביר חוקים, מוטב לו לשכוח מזה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, כרגע שמענו שיש לנו בעיית שכחה, מאז שקיבלנו הוראות מיושב-ראש סיעתנו שכחנו.

מל פולישוק-בלוך: נראה מה יהיה.

ראובן ריבלין: אני אמליץ לפני השר להצביע, שיהיה גם לקח לקואליציה - אם יקרה.

ראובן ריבלין: עם זאת, אני מודיע לכם, שמלבד היותנו אנשים פוליטיים אנחנו גם נציגי העם.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהחוק הזה הוא לא פוליטי בכלל.

מל פולישוק-בלוך: החלק הראשון של דבריך מעיד על כך שיש לנו תפקיד.

ראובן ריבלין: נכון, אין לי ספק, אבל תענישו כל אחד בחלקתו.

ראובן ריבלין: יש פה מספיק חוקים שהממשלה צריכה אותם.

ראובן ריבלין: את זה הציבור צריך.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת הנדל.

צבי הנדל: מכובדי היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, רציתי לדבר על דבר אחר, אבל לאחר הדין-ודברים ששמעתי פה בין יושב-ראש הבית לבין החברים בספסלי הכנסת, אני חושב, ואני אומר את זה בהכרה מלאה, וכמעט צמרמורת עוברת בגבי – הלוואי הלוואי היתה לממשלה הזאת האחריות שיש לרוב מוחלט של חברי הבית הזה שכל כך מושמצים.

צבי הנדל: הלוואי הלוואי.

צבי הנדל: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, בדחילו ורחימו, אילו לא הייתי אני נוגע בדבר - אני לא רוצה, כי זה נראה מתבכיין, כי זה נראה נוגע בדבר, ואתה כאילו בא הנה ומנצל את מעמדך בשביל לבכות על מר גורלך וגורל חבריך.

צבי הנדל: אני משתדל לא לדבר על זה, אני שמח שיש כאלה שלבם, אוזניהם ועיניהם פתוחים והם רואים, שומעים, מדברים ומדווחים.

צבי הנדל: אבל להם אין אחריות.

צבי הנדל: לכן, ולו בשביל לנער, לא עלה בדעתי הדבר, כי דווקא החוק הזה לא נראה לי בעייתי, אבל אולי בשביל לנער אותם קצת, שידעו שיש אחריות בבית הזה, לא רק לרדוף אחרי הכיסא, לא רק להשמיץ זה את זה.

צבי הנדל: לא ראיתי באיחוד הלאומי הרבה פעמים, יש עוד סיעות כאלה, אף שהיא לא הגדולה במפלגות, שימים שלמים אף אחד איננו כאן.

צבי הנדל: לכן אני מציע, אדוני היושב-ראש, אתה את דבריך אמרת ביושר, ואתה צודק, אין חילוקי דעות, אבל אני אומר לך שלעתים אתה חייב לחשוב היטב איפה אנחנו נמצאים במדינה הזאת ועם הממשל הזה, ואיך אנחנו יכולים סוף-סוף לנער אותו בשביל שייכנס לתלם.

צבי הנדל: לעתים אתה נותן סטירה, אף-על-פי שאתה אוהב את הילד, כי אולי זה מה שיתקן את דרכיו.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת הנדל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רשף חן, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: לי אין בעיה אם חברים רוצים לחדש את דיבורם, מי שקראתי בשמו ולא היה יכול לדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אתה רוצה לדבר?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: היום אין בעיה הואיל ורק האופוזיציה מדברת, כי אני יחד עם סגן השר אדרי וחברת הכנסת קולט אביטל מייצגים את הקואליציה.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת פריצקי, יש כל מיני מחלות.

רשף חן: יש אמנזיה, יש שיטיון, יש כל מיני מחלות.

רשף חן: אני אסביר לך את ההצבעה שלנו לאט.

רשף חן: סיעת שינוי חושבת שצריך להפיל את הממשלה הזאת מייד, ולכן סיעת שינוי תומכת בהצעות אי-אמון בממשלה.

רשף חן: זה פשוט.

יוסף יצחק פריצקי: אפילו אם הן נגד בג"ץ.

רשף חן: אפילו אם הן בעד אלי ישי לראשות הממשלה, כי אנחנו רוצים להפיל את הממשלה מייד, ובכך אנחנו שונים מכל מיני סיעות, למשל מסיעת צל"ש, ששמתי לב שאתמול הצביעו כל חבריה כאיש אחד, תרתי משמע, בעד הממשלה - אגב, ביחד עם ש"ס.

רשף חן: אני חייב לומר בכנות, אני לא יודע ברמה של ידיעה, אבל אני מניח שלסיעת צל"ש, על כל חבריה, היתה סיבה לעשות את זה, ואני מניח שלסיעת ש"ס, על כל חבריה, היתה סיבה לעשות את זה, ואולי הסיבות לא היו כל כך שונות זו מזו, אבל זה כמובן בגדר ניחוש.

יוסף יצחק פריצקי: הם לא הצביעו בעד הממשלה.

צבי הנדל: שתי המפלגות באותו גודל?

יוסף יצחק פריצקי: אתה לוקה באמנזיה איומה.

יוסף יצחק פריצקי: לא הצבעתי עם סיעת ש"ס.

רשף חן: אתה הצבעת עם הממשלה והם הצביעו עם הממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: לא, אני הצבעתי בעד מינוי השרים בהצבעה ראשונה, ובהצבעה השנייה לא הייתי.

רשף חן: אה, אני מתנצל.

רשף חן: אתה צודק.

יוסף יצחק פריצקי: הם הצביעו נגד - - -

רשף חן: אתה צודק, אני אכן לוקה באמנזיה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פריצקי, תודה רבה.

יוסף יצחק פריצקי: זה היה זיכרון סלקטיבי.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לחבר הכנסת רשף חן, הסברך הוא מאוד מעניין.

רשף חן: מרתק.

ראובן ריבלין: לא, הוא מעניין קודם כול.

ראובן ריבלין: אתה מצביע אי-אמון נגד הממשלה.

ראובן ריבלין: רק אני רוצה לומר לך שבדעת עם, הבריות, כפי שהם מפרשים את זה, גם הערתי את זה לשר המשפטים לשעבר, כפי שהציבור מפרש את זה - אתה אומנם רצית לומר לראש הממשלה שהוא באופסייד, אבל גם השארת את בית-המשפט העליון באופסייד, כמאמר "הגששים" לגבי אמא של השופט וצ'רנוחה.

רשף חן: האם חבר הכנסת פריצקי הצביע בעד הממשלה בעניין השרים בהצבעה הראשונה או בהצבעה השנייה, וש"ס בהצבעה הראשונה או השנייה - זה באמת הבדל מרתק.

רשף חן: אצלנו נהוג לומר שזו הבחנה ללא הבדל.

רשף חן: אשר להערה של אדוני בקשר להצבעה כאן:

רשף חן: אני מסתכל על הבית הזה.

רשף חן: יש סיעת הקואליציה א'.

רשף חן: היא לא פה, למעט איש אחד.

רשף חן: סליחה, הוא שייך לסיעת הקואליציה ב'.

רשף חן: היא לא פה למעט איש אחד, שזה תפקידו.

אהוד יתום: לכם אין מספיק אנשים שתהיו שניים.

אהוד יתום: אנחנו יותר גדולים מכם - - -

רשף חן: אני יכול שהוא לא יפריע לי?

ראובן ריבלין: אתה פונה אליו.

רשף חן: לא, לא פניתי אליו.

רשף חן: רק התנצלתי שכללתי אותו בסיעה א' כשהוא בעצם שייך לסיעה ב'.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה שהוא לא ישמע, אני אוריד את המיקרופון.

רשף חן: אני מתנצל.

אהוד יתום: אתה זורק אנשים.

אהוד יתום: גם אתם - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום, מחית מספיק.

אהוד יתום: חבר הכנסת פריצקי היה מקום רביעי בשינוי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום, פניתי אליך.

יוסף יצחק פריצקי: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פריצקי, מה קרה לכם.

ראובן ריבלין: אתמול היו פה 114 חברי כנסת, השתלטנו עליהם יותר בקלות.

יוסף יצחק פריצקי: היחסים ביניכם בליכוד אף-על-פי-כן ולמרות הכול לא כמו ביני לשינוי.

רשף חן: יותר גרועים.

רשף חן: הוא צודק.

אהוד יתום: - - -

ראובן ריבלין: מה זה פה?

ראובן ריבלין: דיון משולש?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום, אולי אתה לא שומע מה אני אומר לך?

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, חבר הכנסת פריצקי, אולי לא הבנתם?

ראובן ריבלין: אנחנו מקיימים ישיבת מליאה.

ראובן ריבלין: עכשיו רשות הדיבור היא רק של חבר הכנסת רשף חן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פריצקי, עוד לא קרה שכשיש שישה אנשים במליאה אני קורא לסדר.

קולט אביטל: מאז שאין מזנון הם עושים את זה כאן.

קולט אביטל: אי-אפשר לשבת שם, הכול מלא בחברי מרכז.

רשף חן: כן, הם השתלטו לנו עליו.

ראובן ריבלין: למה אין מזנון?

קולט אביטל: הם, כל חברי המרכז, השתלטו לנו עליו.

ראובן ריבלין: היום גם כן?

קולט אביטל: גם אתמול.

רשף חן: עכשיו לא נשאר אוכל, גמרו את כל האוכל, אדוני, זה דבר נורא.

רשף חן: כשהייתי באמצע הדברים, שמתי לב שיש פה נציג אחד מסיעת הקואליציה א'.

רשף חן: הוא בא לפה במסגרת תפקידו.

רשף חן: אני מניח שאחרת לא היינו רואים אותו.

רשף חן: יש פה נציג אחד מסיעת הקואליציה ב', שבאמת יפה שבא.

רשף חן: אגב, אלה שתי סיעות מעניינות.

רשף חן: כרגע הן במשא-ומתן קואליציוני.

רשף חן: יש לנו נציגה אחת, צדיקה בסדום, מסיעת הקואליציה ג'.

רשף חן: זה מה שהקואליציה חושבת על החוק הזה.

רשף חן: אז עם כל הכבוד, ולא אגיד אפילו שיש כבוד, לא ייתכן שהקואליציה תתפקד בצורה כזאת.

רשף חן: אה, לא דיברתי על הממשלה, שאגב, פרט קטן אבל חשוב, חצי מחברי סיעת הליכוד וחצי מחברי סיעת העבודה הם חברים בה, חצי בדיוק.

רשף חן: דבר חסר תקדים.

רשף חן: אני לא חושב שאי-פעם היה מצב ששתי סיעות הקואליציה, חצי מכל סיעה היא הממשלה.

רשף חן: אז מהממשלה, נפש חיה לא יושבת פה.

קולט אביטל: למה?

קולט אביטל: מתוך 40 יש 20?

רשף חן: כדי לדייק, סליחה, אמרתי ממשלה?

רשף חן: אני סופר שרים וסגני שרים.

אילן שלגי: מפלגת העבודה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלגי, ברוך הבא.

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: מה קרה לכם היום?

ראובן ריבלין: מה זה?

ראובן ריבלין: זה "אפטר-שוק"?

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: תודה, לשבת.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

רשף חן: מסתבר שהאופוזיציה אולי לוקחת את החוק הזה יותר ברצינות מהממשלה ומהקואליציה, כדאי אולי שמישהו יבין את העניין הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, חבר הכנסת מח'ול, חבר הכנסת זחאלקה וחבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לדבר פחות זמן.

ראובן ריבלין: מאחר שלא הייתם כאן בזמן, אני נותן לכל אחד שתי דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נושא הרופאים בשירות בתי-הסוהר הוא דוגמה לבעיה ותיקה ועתיקה בקרב אוכלוסיית הרופאים בכלל, והיא העובדה שרופאים חובשים שני כובעים.

אריה אלדד: כל הרופאים בשירות הציבורי חובשים שני כובעים, בהכרח כך: יש להם חובה למטופל וחובה לארגון.

אריה אלדד: לצורך העניין, אני מתייחס פחות לנושא שהחוק מעמיק בו, ולחלק הזה אני דווקא מסכים, של טיפולם של רופאי שב"ס או הוועדות הרפואיות שהם עורכים לאלה שמשרתים בשירות בתי-הסוהר.

אריה אלדד: אבל, אותם רופאים מטפלים גם בכלואים.

אריה אלדד: זה בעצם עיקר תפקידם של רופאי שב"ס.

אריה אלדד: כאן הדוגמה של שני הכובעים שחובש רופא היא הדוגמה הקיצונית.

אריה אלדד: גם בקופת-חולים יש בעיה כזאת.

אריה אלדד: האם ייתן הרופא למטופליו תרופה יקרה?

אריה אלדד: יעדיף את טובת החולה או יעדיף את טובת הקופה?

אריה אלדד: בשירות הצבאי המצב קיצוני יותר, כאשר הרופא צריך לתת תשובה אם הוא מאמין לטירון שרוצה לנוח באוהל או מאמין לקצין שצריך לצאת למסע.

אריה אלדד: האם הוא יעדיף את טובת הפרט, שאומר שהוא מרגיש רע ושוכב בחדרו, או את טובת הכלל, שצריך להגן על המוצב?

אריה אלדד: התלבטות קשה שלא הוכחה מעולם.

אריה אלדד: בשירות בתי-הסוהר הדוגמה הזאת היא קיצונית ביותר.

אריה אלדד: אסור שנהפוך את השירות הרפואי בתוך בתי-הסוהר לחלק מזרוע הכליאה והענישה, לחלק מהזרוע שיכולה לסחוט את האסיר, שיכולה להפעיל עליו לחצים ולהעדיף את טובת המדינה, המיוצגת על-ידי שירות בתי-הסוהר, על טובת הפרט הכלוא שם.

אריה אלדד: לכן אני מציע שלעניין הזה יהיה מנגנון של פשרה, מנגנון ביניים שבו רופאי שירות בתי-הסוהר הם רופאי מדינה; מסופחים אולי לבית-חולים ממשלתי סמוך, אבל אינם כפופים ישירות לשירות בתי-הסוהר, לא הנציב הוא שממנה אותם, לא הנציב משלם להם את המשכורת.

אריה אלדד: ולכן אם לפעמים הם מאמינים לאסיר, מאמינים לכלוא ומעדיפים את טובתו, הם לא יכולים להיענש על כך.

יעקב אדרי: איך זה בכלא צבאי?

אריה אלדד: דיברתי על הצבא ודיברתי גם על הפרובלמטיקה הקשה שיש בצבא, אבל היא לא קיצונית כמו בשירות בתי-הסוהר.

אריה אלדד: אני אסביר לך מה ההבדל: חייל רשאי לקבל ייעוץ רפואי מחוץ לצבא, זאת זכותו.

אריה אלדד: בשירות בתי-הסוהר הוא כלוא.

אריה אלדד: הוא מה שנקרא captive audience, מה לעשות?

אריה אלדד: זאת הקללה.

אריה אלדד: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: הוא שכנע שהחוק לא מוצלח.

צבי הנדל: הצבא לא מעניש את חייליו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת עסאם מח'ול.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, החוק הזה, כבר במשפט הראשון רואים שהוא חוק מיותר לגמרי, פשוט בזבוז זמנם של חברי הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: מישהו נתפס לבולמוס של חקיקה ומציע חוקים שאין להם שום משמעות ושום השפעה על המציאות.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שיסבירו לי את המשפט הראשון: "מוצע לקבוע כי רופאי שירות בתי-הסוהר ימונו בידי נציב בתי-הסוהר, ובכך להתאים את המצב המשפטי למצב הנהוג הלכה למעשה".

ג'מאל זחאלקה: זה קיים, אז בשביל מה חוק כזה?

נסים זאב: לא קראת את ההמשך.

ג'מאל זחאלקה: אני קראתי את ההמשך, תאמין לי.

נסים זאב: לא קראת את החומר.

נסים זאב: בית-המשפט דרש שזה לא יהיה כך, בשביל זה בא החוק.

נסים זאב: לא קראת את הכול.

ג'מאל זחאלקה: בכל מקרה, לא בכל יום יש לי ההזדמנות לתמוך בעמדתו של חבר הכנסת אלדד.

ג'מאל זחאלקה: הוא צודק לחלוטין.

ג'מאל זחאלקה: אפשר להביא עשרות, ואפילו מאות - וסגן השר אדרי, אני מוכן להרים את הכפפה הזאת:

ג'מאל זחאלקה: איך נעשה שימוש לרעה בשירות הרפואי וברופאים בשליטה באסירים, בהענשת אסירים, בדחיית טיפול רפואי, במשיכת ניתוחים דחופים, שזה נעשה כשהרופא כפוף לשירות בתי-הסוהר.

ג'מאל זחאלקה: לכן ההצעה להוציא את זה משירות בתי-הסוהר ושזה יהיה שירות עצמאי שיינתן, שיהיה כפוף למרפאה או לבית-חולים או משהו כזה, או למשרד הבריאות, היא הצעה ראויה.

ג'מאל זחאלקה: כל אדם יכול לראות שאסיר נמצא במצב שהוא חסר ישע.

ג'מאל זחאלקה: הוא יכול לקחת רק מה שמציעים לו, מה שנותנים לו.

ג'מאל זחאלקה: אין לו שום דרגת חופש.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר להזמין רופא פרטי לבית-סוהר, אי-אפשר לבקש דעה שנייה, אי-אפשר שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: האסיר מוגבל בשירות שניתן לו, ובשירות הזה נעשה שימוש לרעה כדי לשלוט באסירים.

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר מקרים של אנשים שהיו צריכים לעבור ניתוח עיניים.

ג'מאל זחאלקה: נגרם להם נזק בלתי הפיך כשהניתוחים נגררו.

ג'מאל זחאלקה: לא אמרו להם שלא יעשו את הניתוח, אבל זה נמשך ונמשך.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שבמצב שבו רופא - אני לא רוצה להטיל דופי ברופאים, אני רוצה להטיל דופי בשירות שניתן וברמת השירות שניתן בתוך בתי-הסוהר.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב שצריך לגנוז את החוק הזה, להצביע נגדו, ולהביא חוק חדש שיוציא, פשוט ישנה את המצב הקיים היום ולא יקבע אותו.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה להצביע היום, או תשובה והצבעה במועד אחר?

יעקב אדרי: - - -

ראובן ריבלין: אז מה אכפת לך שהם ידברו?

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, נדמה לי שסגן השר החליט, לאור הוויכוח, שהוא דוחה את ההצבעה.

עסאם מח'ול: הוא השתכנע.

עסאם מח'ול: יש לי עצה לסגן השר: לא להציע שהרופאים ימונו על-ידי השב"ס, להיפך, לנתק כל קשר בין השב"ס לבין המינוי הזה, ודווקא להעביר את המינוי הזה לעמותת "רופאים לזכויות אדם", כי בדיוק בקטע הזה השאלה צריכה לעמוד על הרגליים ולא על הראש.

עסאם מח'ול: דווקא בתוך בית-הכלא אתה צריך רופא שבא ממקום שיכול לתת רוגע והרגשה נכונה ואמינה לעצור, לכלוא, לאסיר, שאין לו כלים אחרים.

עסאם מח'ול: נפגשתי עם אמהות שיש להן תינוקות בכלא "נווה-תרצה", והן צריכות בדיקה אצל רופא וזה יכול לקחת תקופה ארוכה.

יעקב אדרי: אני מציע שתבוא לבקר - - -

עסאם מח'ול: אני באתי, אני אומר לך מה שמעתי מאסירות שנפגשתי אתן בתוך בית-הכלא ובאישור הרשויות.

עסאם מח'ול: זו לא בדיוק התמונה שאתה מנסה לצייר.

יעקב אדרי: תעביר לי.

עסאם מח'ול: אני אעביר לך, בסדר.

ראובן ריבלין: רופאי בתי-הסוהר לא נשבעים בשבועה כמו הרופאים האחרים?

יעקב אדרי: הם אנשי מקצוע לכל דבר.

ראובן ריבלין: אתה רוצה להגיד לי שאחמד טיבי יטפל בחולה בצורה אחרת אם הוא יהיה בשירות בתי-הסוהר?

ג'מאל זחאלקה: אין דופי ברופאים, אדוני היושב-ראש, זאת לא הבעיה.

עסאם מח'ול: אני לא מנסה לפגוע ברופאים.

עסאם מח'ול: אני אומר שעל פניו, מקור הסמכות ומקור הכוח המוסרי, שעל בסיסו מתמנה רופא בבית-כלא, לא צריך להיות השב"ס, שלא הקצין יוכל להכריע בעוד רגע להעניש אותו אסיר או אותה אסירה.

עסאם מח'ול: זה לא יהיה בידיו.

עסאם מח'ול: הוא לא יהיה כפוף לשירות בתי-הסוהר, אלא כפוף לערכי הרפואה ולהיותו רופא, למהותו כרופא, ולא למהותו כממונה על בתי-הסוהר.

עסאם מח'ול: אני חושב שזה לא עניין מיותר, זה חוק רע, ואם אנחנו רוצים לשנות, אנחנו צריכים לשנות דווקא בכיוון הזה, שגורמים של זכויות אדם יהיו מאחורי הגורם המוסמך שיקבע את העניין הזה.

עסאם מח'ול: הוא ייתן כוח לרופא כדי להיות רופא כפי שהוא יודע להיות רופא, ולא רופא שכפוף בצורה כלשהי לתנאים ולמנטליות ולאווירה שנוצרת בתוך בית-הכלא.

עסאם מח'ול: באפריל בשנה שעברה היתה שביתת רעב.

עסאם מח'ול: תוך כדי שביתת הרעב החליטו רשויות השב"ס לשבור את השביתה הזאת, ויהי מה.

עסאם מח'ול: יש לי מכתבים מכאן ועד הודעה חדשה על הזכויות שנשללו - עד היום -מאסירים, בכלל זה לא לקבל מלח או כן לקבל מלח, דברים שיכולים להיות קשורים גם לעניין רפואי.

יעקב אדרי: - - -

עסאם מח'ול: אני מביא לך דברים שמגיעים אלי ממקור ראשון.

עסאם מח'ול: הייתי רוצה להשיב, אבל יש גבול גם לטוב לבו של היושב-ראש.

עסאם מח'ול: אני מודה לך, ואני חושב שהחוק הזה צריך לחזור לממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מפחד שתנועת תע"ל תאמר לי שאני מפלה לטובה את תנועת חד"ש.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחרון הדוברים - חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: כמה שלא יצטרפו, אתה תהיה האחרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי סגן השר, חברי חברי הכנסת, אין כנראה גבול לתאוותם של שלטונות בתי-הסוהר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת אימפריה, שהנציב הנכבד שולט בה כאוות נפשו - גם באסירים, גם בסוהרים ובכל מה שקורה - והוא רוצה עוד סמכויות ועוד גושפנקה של הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי על מה מדובר כאן?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא רוצה למנות את הרופאים, לא רק את הקצינים ואת הסוהרים, ומי יקבל חופש ומי יקבל שמן זית ומי יראה את הבן שלו פעם בשלוש שנים ומי יקבל ביקור ללא זכוכית ומי יקבל רק ברשת - זה הישג גדול, לקבל ביקור ברשת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מדבר על ההווי כולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל הסמכויות המוחלטות האלה לא מספקות אותו, הוא רוצה גם בעניין של הרופאים, שהוא ימנה אותם, וגם ימנה רופאים שיבדקו סוהרים אם הם כשירים לשירות או לא כשירים לשירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע איזה היגיון יש בזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי מדובר ברופאים שייתנו חוות דעת רפואית על אנשים, אומנם כאלה שעובדים בסגל שירות בתי-הסוהר, אבל דווקא היא הנותנת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הם יבדקו את הסוהרים האלה ואת עובדי שירות בתי-הסוהר, למה שהנציב ימנה אותם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה שהם יהיו כפופים לו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא עולה על הדעת שלפעמים יש ניגוד אינטרסים בין אותו סוהר או אותו קצין, שמסיבות רפואיות מבקש להשתחרר ומבקש טיפול במצבו, ובין המערכת כולה ובין הנציבות עצמה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא קורה ברפואה תעשייתית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעניין עובדים אחרים זה לא קורה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז להכפיף אותם ישירות לנציב עצמו – בשביל מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה, חסרה עבודה לנציב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי מדינת ישראל היא אולי המדינה היחידה בעולם כולו שלא מדביקה את הביקוש לבתי-סוהר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ב"נפחא", בית-סוהר נידח על גבול מצרים בואכה אילת, בונים בית-סוהר חדש עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בקציעות מוחזקים אלפי אסירים, ובכל מקום, ויש שם לאדוני הנציב מספיק עבודה, תאמין לי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא לא צריך לטפל לא ברופאים ולא בבעיות הרפואיות, והוא לא צריך לבוא אלינו עם החוק הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב, בלי להגזים ובלי לפרט פירוט-יתר, שהדברים מדברים בעד עצמם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה חוק חסר היגיון וחסר הצדקה, ודינו להיות מוחזר למציעיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי - בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: תשובה והצבעה במועד אחר.

צבי הנדל: יש לי בעיה.

צבי הנדל: חבר הכנסת אריה אלדד שכנע אותי נגד החוק, ואני שומע את חבר הכנסת דהאמשה ואני לא יודע.

ג'מאל זחאלקה: התוצאה היא אחת.

ראובן ריבלין: האמן לי, התשובה וההצבעה תלויות בשאלה מי שכנע אותך יותר, לפי מצב הכוחות שאני רואה מלמעלה.

ראובן ריבלין: אם חבר הכנסת דהאמשה שכנע אותך, הוא יכול להצביע.

ג'מאל זחאלקה: האם סגן שר יכול לבקש שוב הצבעה לאחר שהוא ביקש למשוך את ההצבעה?

יעקב אדרי: עד המועד שהוא מודיע שיש הצבעה.

ג'מאל זחאלקה: אבל אתה ביקשת.

ראובן ריבלין: לא, ברגע שהודעתי, אנשים יכולים לצאת מהאולם ולומר לי: אתה הודעת שתשובה והצבעה במועד אחר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לפיד יכול לומר לי: הייתי פה, הודעת שתשובה והצבעה במועד מאוחר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רשף חן היה פה ודיבר.

ראובן ריבלין: ברגע שהודעתי שתשובה והצבעה במועד מאוחר, הוא יצטרך להיות מוסף על סדר-היום מחדש.

ראובן ריבלין: אתמול, למשל, הודעתי שאני מוסיף לסדר-היום סעיף, ולא היה איש שאמר שהוא מתנגד.

ראובן ריבלין: אם מישהו היה אומר לי, הייתי עושה דיון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש כאן קושיה מינהלתית שזועקת לשמים.

אחמד טיבי: מערכת סגורה, שרוצה להעצים את שלטונה המוחלט.

אחמד טיבי: מה מקובל במערכות כאלה, שאמורות להיות תחת בקרה?

אחמד טיבי: שיש שסתומי שחרור לחץ, או שסתומים שהם בלמים.

אחמד טיבי: הבלם הזה הוא בקרה, גם אם היא ממשלתית, לא חוץ-ממשלתית, בקרה ממשלתית של משרד אחר על רשות השייכת למשרד לביטחון פנים.

אחמד טיבי: הבקרה יכולה להיות שהרופא יהיה מסונף למשרד הבריאות, לקופת-חולים, לגוף אחר, אבל לא לשירות בתי-הסוהר.

אחמד טיבי: מה קורה לנציב כאן?

אחמד טיבי: הוא רוצה לשלוט באופן האבסולוטי ביותר במערכת, גם באסירים, גם בעובדי שירות בתי-הסוהר וגם ברופאים שהשיקולים שלהם לא אמורים להיות שיקולים הקשורים בניהול של שירות בתי-הסוהר, אלא בנושאים בריאותיים-מדעיים בלבד.

אחמד טיבי: בא שירות בתי-הסוהר ואומר שהוא רוצה שכל מי שיש לו נגיעה להחלטה כלשהי בשירות בתי-הסוהר, לרבות בעניין בריאות, יהיה כפוך לסמכות של מפקד שירות בתי-הסוהר.

אחמד טיבי: ככה מגדילים את האפשרות של השחתת המערכת ופגיעה בשיקול הדעת.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אין מקום אלא לפנות לחברי הכנסת כדי שיאמרו לממשלה: לא ולא, החוק הזה אסור לו לעבור.

אחמד טיבי: אסור לממשלה לוותר על ביקורת שסתומית על משרד ממשלתי אחר, על רשות בתוך משרד ממשלתי אחר, ולכן אני מתנגד.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: מייד אחריו תעלה חברת הכנסת אתי לבני, על מנת להציג את החוק שלה, כי אין תשובה, תשובה תהיה במועד אחר.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר באה להסדיר את סמכויותיהם של רופאים בשירות בתי-הסוהר, הכוללות בין השאר דאגה לבריאותם של האסירים ועריכת בדיקות רפואיות לאסירים.

נסים זאב: עד היום היו הרופאים מגויסים לשב"ס, כמו כל בעלי מקצוע אחר בתחום השב"ס, ולאחרונה, וכמה חברים לא שמו לב לנושא הזה, בעקבות דיון בבג"ץ, ארגון "רופאים לזכויות אדם", אותו ארגון - הבג"ץ החליט שמינוי הרופאים יהיה על-ידי המנהל הכללי של משרד הבריאות והמערכת בהחלט צריכה להתאים את עצמה להחלטות בית-המשפט.

נסים זאב: הוועדה לבדיקת השירות הרפואי, שעם חבריה נמנים גם נציגי מערכת הבריאות, הם כפופים בסופו של דבר לשב"ס והם חושבים אחרת.

נסים זאב: לא חשבנו שיחשבו אחרת מפסיקת בית-המשפט.

נסים זאב: מובן שהם בדקו את העניין שבהפרדת המערך הרפואי אפשר להשיג - מעבר למקצוע הרפואי ולידע הרפואי, יש גם עניין ההבנה עם המערכת הפנימית של שירות בתי-הסוהר.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני סגן השר, שצריך לזכור שכשבא אסיר ומבקש טיפול רפואי הוא לא מאמין שהוא יקבל טיפול כמו שצריך, כי קודם כול לא מאמינים לו.

נסים זאב: כאשר הרופא לא כפוף לנציב, אני חושב שגם מבחינת האמון של אותם אסירים שבאים לקבל שירות, הם יכולים יותר להביע בקשה ועמדה ודעה.

נסים זאב: לא הבנתי מי בעצם משלם את השכר, בהנחה שמשרד הבריאות הוא הקובע, האם אותם רופאים אמורים לקבל את שכרם ממשרד הבריאות, או בכל מקרה מקבלים מהשב"ס?

יעקב אדרי: מהשב"ס.

נסים זאב: אם מקבלים מהשב"ס, עדיין הכפיפות היא לנציב, כך אני רואה את הדברים, גם אם המינוי יהיה דרך משרד הבריאות.

נסים זאב: גם לגבי קבלת הרופאים עצמם המתגייסים לשירות בתי-הסוהר, שתיעשה על-ידי רופאי השירות והנציב, לדעתי לפחות, החלק השני בהחלט לא מתאים שיישאר בידי המערכת הפנימית של שירות בתי-הסוהר.

נסים זאב: לחלק הראשון יכול להיות שאני אסכים, אבל לגבי החלק השני, אני חושב שהנושא הוא מקצועי נטו, ולא צריך להרגיש פגיעה אם משרד הבריאות ממנה את הרופאים לשירות בתי-הסוהר.

נסים זאב: לכן, אני מתלבט איך להצביע בנושא הזה, אבל אני מאמין שתגייס את הרוב לקראת מחר וזה יעבור, אם נרצה ואם לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרון הדוברים לא יהיה נסים זאב, כפי שציין היושב-ראש; יש אפשרות נוספת, שחבר הכנסת עזמי בשארה, שרץ מחדרו, יש לו מה לומר בנדון, וניתן לו להתבטא בפרק זמן של שתי דקות.

אילן שלגי: אלה זכויותיו של חבר הכנסת נסים זאב.

עזמי בשארה: זה נכון שהוא בדרך כלל מסכם את הדיון, אבל אפשר לומר שאלה הערות לסיכום דבריו של חבר הכנסת זאב.

עזמי בשארה: אדוני סגן השר, חברי הכנסת, אלה שקצת מנוסים בנושא, לא כי היו בבית-סוהר אלא כי יש להם מגע עם הבעיה - ואתה יודע על מה אני מדבר, אדוני סגן השר, אנחנו יודעים טוב מאוד על אסירים שצורכים טיפול רפואי ועל טיב הרופאים שם, אבל אני לא רוצה להרחיב על זה את הדיבור, על אילו תרופות, ועל איך הם משככים כאבים במקום לטפל, אני לא אדבר על זה מחמת כבוד המקצוע.

עזמי בשארה: אבל, אנחנו כן יודעים שאם הרופא תלוי בנציבות או בהנהלת בית-הסוהר, הוא עלול להיהפך לאמצעי לחץ על האסיר.

עזמי בשארה: לדעתי, צריך להיות גוף בריאותי ששייך למשרד הבריאות, כמו כל גוף אחר במדינה אשר מטפל בבריאות.

עזמי בשארה: כמו כל אזרח אחר, האסיר הוא אזרח גם אם הוא מרצה עונש.

עזמי בשארה: מי שאחראי לבריאותו צריך להיות משרד הבריאות, לא משרד הפנים, והפיקוח על הרופאים צריך להיות פיקוח של משרד הבריאות.

עזמי בשארה: למה הוא צריך להיות של הנהלת בתי-הסוהר?

עזמי בשארה: למה הוא צריך לקבל טיפול רפואי במדיניות אחרת?

עזמי בשארה: יכול להיות שיעכבו לו את ההליכה לרופא בשביל להעניש אותו?

עזמי בשארה: או שיגידו לו: בסדר, תחכה עוד קצת, עד שלא יהיה אפשר לרפא את המחלה, או שיעכבו לו את הבדיקה או את הניתוח.

עזמי בשארה: אני חושב שאסור שהדבר הזה שנקרא רפואה יהיה כלי בידי הנהלת בתי-הסוהר.

עזמי בשארה: אסור בתכלית האיסור.

עזמי בשארה: לא הנציבות תמנה, לדעתי צריך להיות גוף מקצועי בריאותי שיפקח על בריאות האסירים.

עזמי בשארה: הם בני-אדם והם אזרחים, ואין פה עניין של יהודים וערבים, אסירים הם יהודים וערבים, פליליים וביטחוניים.

עזמי בשארה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפי שהיושב-הראש הכריז, ההצבעה והתשובה יהיו במועד אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לנושא הבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים - הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין - הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשס"ו- 2005, שהועברה למליאה מוועדת החוץ והביטחון.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגנית המזכיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק הגנת הפרטיות )

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תיקון מס' 8) (איסור פרסום בדבר עבר מיני), התשס"ו-2005 [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/97).

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ]

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנושא הבא הוא שתי הצעות חוק לקריאה ראשונה שיידונו במשולב: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 87) (איסור פרסום שם מתלונן בעבירת מין), התשס"ו-2005, של חברת הכנסת אתי לבני, והצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 8) (איסור פרסום בדבר עבר מיני), התשס"ו-2005, של חברת הכנסת זהבה גלאון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תציג את הצעת החוק הראשונה חברת הכנסת אתי לבני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני רואה אותה באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה, תואילי לעלות ולהציג את הצעת החוק שלך, ולאחר מכן תגיע חברת הכנסת לבני וניתן לה להציג את הצעת החוק שלה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק הגנת הפרטיות ולקבוע שלא יפורסם עבר מיני של מתלונן או מתלוננת בעבירות מין ואלימות.

זהבה גלאון: ההצעה הזאת באה לתקן מצב מעוות.

זהבה גלאון: אומנם החוק להגנת הפרטיות אוסר לפרסם דברים שקשורים בצנעת חייו של האדם, אבל להרבה מאוד נשים שהיו קורבן להתעללות ולעבירות מין התברר שהשמות שלהן והעבר המיני שלהן מרוחים בכלי התקשורת.

זהבה גלאון: אם אשה נניח נאנסה, באחד מכלי התקשורת נכתב: זה כבר ידוע, יש לה עבר, היא יצאה עם הרבה גברים.

זהבה גלאון: אלה דברים שפוגעים בצנעת הפרט, הם לא רלוונטיים, בוודאי לא רלוונטיים לתהליך המשפט.

זהבה גלאון: זה גם משבש את החקירה.

זהבה גלאון: זה פוגע בכל המהלך התקין של החקירה והמשפט.

זהבה גלאון: לכן ההצעה הזאת באה בעצם לומר, שעבר מיני - זה לא רלוונטי, שאסור לפגוע באותה מתלוננת.

זהבה גלאון: אשה שבוחרת להתלונן עוברת דרך חתחתים מאוד מאוד קשה.

זהבה גלאון: ההחלטה להתלונן איננה החלטה פשוטה, האשה עוברת מעין "אונס שני", כך נוהגים לקרוא לכל התהליך הזה שבו היא צריכה לספר ולשחזר מה עבר עליה.

זהבה גלאון: אם נשים תדענה שמחר הן תמצאנה את שמן ואת עברן המיני מרוחים בכלי התקשורת, הן לא תתלוננה.

זהבה גלאון: הכנסת הזאת רוצה לעודד נשים להתלונן, רוצה לעודד הוקעה של תופעה חברתית, ובעיקר רוצה לתת מענה כדי שאותן נשים – לא רק נשים, גם גברים, אבל לצורך העניין, כיוון שהתופעה חמורה יותר אצל נשים - תתלוננה.

זהבה גלאון: אני רוצה להתמודד עם טיעון אחד שאני שומעת לא אחת, ואמר אותו גם אחד מחברי הכנסת: למה צריך להגן על אותן נשים.

זהבה גלאון: יש נשים שמתלוננות תלונות שווא, ואם הן מתלוננות הן צריכות לדעת ששמן יהיה מרוח בכלי התקשורת.

זהבה גלאון: אני רוצה להשיב על הטענה הזאת ולומר שבדרך כלל, בדרך כלל, תלונות השווא הן שוליות שבשוליות.

זהבה גלאון: יש דרך לטפל בתלונות שווא.

זהבה גלאון: אם מתברר שאשה התלוננה תלונת שווא, החוק מאפשר להעמיד אותה לדין.

זהבה גלאון: אבל אם רוצים להוקיע את תלונות השווא, לא צריך לפגוע בנשים שהן נפגעות אמיתיות, ישירות ומיידיות, שאותן אנחנו רוצים לעודד להתלונן.

זהבה גלאון: הסיכוי שהן תתלוננה תלוי בזה שהן תדענה שזכויותיהן לא תיפגענה, שהן תדענה שהן מוגנות - ושהכנסת הזאת תיתן להן היום הגנה.

זהבה גלאון: אני מבקשת את תמיכת חברי הכנסת בהגנה על אותן נשים, כדי שתדענה שעברן המיני, בדומה לצנעת חייהן האחרים, לא יפורסמו, וכך הן תישמרנה מכל משמר.

זהבה גלאון: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת אתי לבני נמצאת עתה אתנו והיא תציג גם את הצעת החוק שלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, גברתי.

אתי לבני: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, חברתי זהבה גלאון פירטה פירוט רב מאוד את כל האספקטים של הנושא.

אתי לבני: הנושא הזה של עבירות מין ומתלוננות הוא נושא כאוב מאוד.

אתי לבני: הקושי, הן להתלונן והן לעבור את התהליך של הופעה בבית-המשפט, החקירה, מתן עדות - זה תהליך קשה מאוד.

אתי לבני: החוויה הזאת חוזרת על עצמה אצל המתלוננת.

אתי לבני: הרבה פעמים – אנחנו שומעים את זה הן ממרכזי הסיוע והן מהגורמים המטפלים – נשים נרתעות מלהתלונן, הן מפחדות לעבור שוב את כל התהליך הקשה והכאוב שעליו הן מתלוננות.

אתי לבני: הנושא של עבירות מין הוא נושא לא פשוט.

אתי לבני: בדרך כלל מעורבים רק שני אנשים בעבירה הזאת – המתלוננת והנאשם.

אתי לבני: לפעמים בית-המשפט מתקשה להכריע, כי אין מספיק ראיות; החוק הפלילי דורש מעל לכל ספק ולפעמים אין מספיק ראיות.

אתי לבני: זה קשה, והמתלוננת מתקשה, ועוברת חוויה טראומטית בנושא הזה.

אתי לבני: אחרי התלונה הנאשם או יוצא זכאי מחוסר ראיות או שלא מוגש כלל כתב אישום.

אתי לבני: כדאי לאפשר ליותר נשים שבאות להתלונן שהתלונות שלהן אכן תיבדקנה, ולשמור על הפרטיות שלהן, על השם שלהן, שלא תצטרכנה לסחוב מלבד הטראומה גם את החשיפה לציבור.

אתי לבני: אנחנו יודעים שקורבן של עבירת מין שמתלוננת והנאשם לא הובא לדין, וגם אם הובא לדין והורשע, נושאת שנים רבות אחר כך סטיגמה, קשה לה לחזור לחיים הנורמליים, לחברה.

אתי לבני: לכן בואו ניתן להן, לאלה שנפגעו, אלה שרוצות להתלונן, ניתן להן את ההגנה הראויה, כדי שצדק ייעשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת אתי לבני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, כאמור, שתי הצעות החוק תידונה במשולב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש רשימת מתדיינים לא קצרה ואנחנו נתחיל לפי סדר הרישום: חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול - אף הוא לא נוכח ומאבד את זכותו להשתתף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אחמד טיבי - כנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דניאל בנלולו - גם הוא לא נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אילן שלגי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו - אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת מרגי, אריאל, גפני, פריצקי, ברכה ואחרים.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת נסים זאב.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני אתמוך בשני החוקים.

אילן שלגי: אני מבקש להעיר כמה הערות.

אילן שלגי: ראשית, למען הסר ספק, מדובר במתלונן או בנפגע גם כשהוא גבר, ואומנם לשון החוק כך אומרת.

אילן שלגי: אני מסכים שבמרבית המקרים הנפגעות או המתלוננות בעבירות מין הן אומנם נשים, כי זה המצב, וכאשר הנפגע הוא גבר, במרבית המקרים גם אז הפוגע הוא גבר, אם כי יש גם מקרים נדירים אחרים.

אילן שלגי: אני קצת מהסס לעניין שמו של החוק שלך, חברת הכנסת גלאון – "איסור פרסום בדבר עבר מיני".

אילן שלגי: יש לזה קצת קונוטציה של עבר פלילי.

אילן שלגי: המלה "עבר" עלולה להתקשר עם משהו שלילי והתנהגות מינית היא לא בהכרח שלילית, אף שיש כאלה שמנסים להביא אותה בהקשר כזה.

אילן שלגי: הייתי מעדיף שם כמו "התנהגות מינית קודמת" או "נהגים מיניים", אבל זה באמת דבר שולי.

אילן שלגי: טוב שהתיקון הזה יבוא בחוק הגנת הפרטיות שהיום מדבר על צנעת חייו האישיים של אדם אבל אין בו התייחסות ספציפית ומסוימת לנושא של ההתנהגות המינית של האדם.

אילן שלגי: כאמור, אני תומך בחוק ואצביע בעדו כפי שהוא.

אילן שלגי: אשר להצעת החוק של חברת הכנסת לבני, אני בהחלט סבור שהיא ראויה.

אילן שלגי: גם היום החוק אוסר פרסום שמו של מי שנפגע בעבירה.

אילן שלגי: בדרך כלל, כאשר יש הליך משפטי, ההליך הוא בדלתיים סגורות ובית-המשפט ממילא מוציא צו איסור פרסום.

אילן שלגי: התוספת מתייחסת למתלונן, כלומר, יש מצב שבו באה נפגעת או מישהי שטוענת שהיא נפגעת בעבירה מינית ומגישה תלונה במשטרה, אבל מסיבה כלשהי לא נפתח הליך כלל, כלומר החקירה נפסקת.

אילן שלגי: ואז המצב הוא שהאדם שנגדו התלוננו אינו מנוע, כי אין הליך בדלתיים סגורות, ואם הוא יבחר וירצה לומר שפלונית התלוננה נגדו והמשטרה החליטה שלא להעמידו לדין, במצב החוקי העכשווי הוא אינו מנוע מלפרט את שמה של המתלוננת.

אילן שלגי: הצעת חוק זו אומנם תתקן זאת.

אילן שלגי: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בשתי הצעות החוק.

אילן שלגי: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת שלגי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יעקב מרגי - אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורי אריאל, אתה רוצה לדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מוותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת משה גפני, יוסף פריצקי ומוחמד ברכה - אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת יגאל יאסינוב, בנימין אלון, דוד טל, בתנאי שיהיו נוכחים.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני תומך בכל לב בהצעת החוק הזאת.

ג'מאל זחאלקה: היא הצעה טובה מאוד, במיוחד שעצם פרסום שם של מתלונן הוא כשלעצמו עונש; כלומר, אדם נפגע פעמיים: פעם בגלל המעשה עצמו ופעם בגלל הפרסום.

ג'מאל זחאלקה: הדבר מקבל משנה תוקף והוא בעל חשיבות עצומה בחברה הערבית, למשל.

ג'מאל זחאלקה: שם של אשה שמתפרסם בצד הבעת סולידריות אתה מצד האנשים - הצד האחר של המטבע הוא שהיא נהפכת למסומנת וזה מקשה על חייה ופוגע פגיעה חמורה מאוד בה ובמשפחתה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לתמוך בהצעת החוק הזאת.

ג'מאל זחאלקה: יכולים לתקן בה ניסוחים פה ושם, וזה בטח יידון בוועדה בצורה מסודרת לקראת הקריאה השנייה והשלישית, אבל אנחנו תומכים בחוק, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יגאל יאסינוב לא הגיע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בנימין אלון - כנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דוד טל - גם הוא לא נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת צבי הנדל - כנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר כנסת עזמי בשארה - בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין שהמציעות מבקשות להצביע, כמובן, גם על ההצעות.

זהבה גלאון: כן, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, תהיה הצבעה, אין שום בעיה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני כמובן תומך בהצעת החוק הזאת, אני חושב שהיא הצעה ראויה, מכיוון שיש פה באמת עניין של סימון, עניין של צנעת הפרט – האמת, כמה עניינים נכנסים בחוק הזה.

עזמי בשארה: יש גם באמת עניין של דעות קדומות כלפי נשים שמתלוננות, והחברה הגברית ועמדתה כלפי האשה שהיתה קורבן לעבירות מין.

עזמי בשארה: הניסיון הזה תמיד להאשים את הקורבן במקרה הזה, הוא באמת כאשר השם נודע.

עזמי בשארה: לדעתי, הנטייה להאשים את הקורבן נהיית מוחשית מפני שהאדם ידוע בעברו וכו'; כל הדברים שהם לא ענייניים, לדעתנו, ולפעמים אפילו בין כותלי בית-המשפט.

עזמי בשארה: תארו לעצמכם איך הם יהיו בתקשורת - כל כך לא ענייניים, זה ברור לי.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במגזר הערבי, בתוך האוכלוסייה הערבית אצלנו, אין נטייה לפרסם שמות של מתלוננות.

עזמי בשארה: הבעיה היא שבמקרה של המגזר הערבי אמצעי התקשורת העיקרי הוא השמועה – מה שנקרא באנגלית rumours .

עזמי בשארה: כלומר, הנטייה להעביר את השם מפה לאוזן בתוך חברה, קהילה סגורה, דבר אשר מזיק לפעמים לבחורה או לאשה ולמשפחתה ולהוריה עוד יותר מאשר פרסום בתקשורת במגזר היהודי, כי היא נשארת אנונימית בעיר.

עזמי בשארה: במקרה של המגזר הערבי זה עובר מפה לאוזן והופך לנושא של לחץ על המשפחה.

עזמי בשארה: אני מכיר מקרים מקרוב - לאחרונה – שהשתמשו בידע על המשפחה והשם כלחץ על המשפחה בשביל להוריד את התלונה; לחץ חברתי, לחץ על-ידי השמצת הבחורה ועברה, והיא ידועה כאילו וכו'.

עזמי בשארה: וזה הפך ללחץ על המשפחה להוריד את התלונה.

עזמי בשארה: היו"ר קולט אביטל: אני מבקשת לסיים.

עזמי בשארה: פה החוק לא יעזור.

עזמי בשארה: מה שיעזור פה זה באמת המאבק של הכוחות היותר מתקדמים בחברה הערבית - א.

עזמי בשארה: לא רק שזה לא אמור להיות בושה להתלונן, אלא הבושה היא בושתו של העבריין, לא של הקורבן; ב.

עזמי בשארה: לתת תמיכה חברתית חזקה לבחורה שמתלוננת במקרה הזה.

עזמי בשארה: אם החברה לא נותנת, כוחות מתקדמים, אפילו אם הם פוליטיים, צריכים לתת את זה, עד שהחברה עצמה תצליח לתת.

עזמי בשארה: פה החוק באמת לא עוזר, בכל זאת זה לא מוריד מערכו, להיפך.

עזמי בשארה: אנחנו תומכים בחוק הזה, אנחנו חושבים שהצעת החוק ראויה.

עזמי בשארה: היו"ר קולט אביטל: תודה רבה.

עזמי בשארה: הדובר הבא, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שתי הצעות החוק הן הצעות טובות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שלא צריכים לחפש נימוקים, הרי מדובר במעשה תועבה בכל מקרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העבירות המיניות הן דברים שאף חברה לא היתה רוצה ליפול בהם, וכל חברה וכל פרט באשר הוא יתגאה אם נפשו תרחק מהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר אפילו מבחינה דתית, כפי שאני מבין את דת האסלאם, כפי שאנחנו גם מחונכים, דברי תועבה כאלה ודברים כגון העניין הזה – א.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלא יהיו; ב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הם קורים – כנראה הם קורים, ככל שיש בני אדם אז גם דברים כאלה קורים – לא צריך לפרסם אותם, ולא צריך להביא אותם בציבור ולהפוך אותם לעניין שכל הציבור ידוש בו וידבר בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפילו יש עבירה חמורה של כאלה שמדברים על אחרים שלא בצדק, לפעמים הם גם מוציאים לשון הרע או מדברים על נשים או על גברים שנפלו בעבירות האלה ללא אמת, הדבר לא נכון, וזה קורה, בחברה האנושית זה קורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האסלאם קבע עונש מאוד כבד על כל מי שיאמר דברי תועבה או ייחס עבירת מין לאדם אחר כאשר הדברים הם לגמרי לא מבוססים, ואם בכלל יש לזה ביסוס וצריך ארבעה עדים – ואני לא אכנס פה לפרטי פרטים, כל כך קשה להוכיח את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המסקנה היא שבדברים האלה אסור לדבר ואסור לדוש, וטוב להם שלא יקרו ושלא יהיו, ואם קרו אז שיהיו מוצנעים, מורחקים, ולא עניין שלשונו של כל אדם תדוש בו ותתערב בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהחוקים האלה הם חוקים טובים, הלוואי שהחברה שלנו כולה תנהג לפי החוקים האלה, ואז לא היינו צריכים לחוקק אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל נלמד כנראה מהחוקים עצמם גם לאמץ נורמות טובות במקרה הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו"ר קולט אביטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדובר הבא - חבר הכנסת עסאם מח'ול.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברת הכנסת המציעה גלאון, חברי הכנסת, הצעת החוק היא הצעת חוק טובה, ואנחנו נתמוך בה, אף שאני חושב שצריך להשאיר פתח, שאם המתלונן עצמו או נפגע העבירה עצמו רואה לנכון לפרסם, שכן יוכל לפרסם.

עסאם מח'ול: זאת אומרת, יש אופציה כזאת שמישהו חושב שמפני שהוא נפגע מהגורם הקונקרטי הזה יש לו אינטרס לדבר ולפתח את זה, ואני חושב שצריך לתת לדבר הזה ביטוי בהמשך החקיקה בעניין הזה.

זהבה גלאון: זה קיים ממילא, האופציה הזאת קיימת.

עסאם מח'ול: אוקיי.

עסאם מח'ול: אז כאן זה לא ברור.

עסאם מח'ול: דבר שני שצריך לראות בעניין הזה הוא אי-פרסום, אבל פרסום לגבי הפוגע, לגבי מי שלוקח לידיו את הזכות.

עסאם מח'ול: אני חושב שבמיוחד כאשר מדובר באנשים בולטים ובעלי עמדת כוח כלפי הקורבן שלהם - מורה כלפי תלמיד או קצין כלפי חיילת - דווקא אז המעמד של הפוגע לא צריך לעמוד לו, אלא צריך להיות הסיבה לפרסם, להוקיע ולהקשות בתגובה של בית-המשפט.

עסאם מח'ול: אם אנחנו כבר מדברים על הנושא הזה, אני לא יכול שלא לראות את התופעות שהן לא בדיוק בקטגוריה של נפגעי פעולת מין או אלימות מין וכו', אלא הן פעולות אלימות, שבבסיסן קיימת שאלת המין, מעמד האשה וכו'.

עסאם מח'ול: בחודש האחרון נרצחה בשפרעם בחורה צעירה, ואנחנו שמענו את דעתם של אישי ציבור, אנשים ייצוגיים בעיר שאומרים: זה הטיפול למקרים כאלה.

עסאם מח'ול: צריך להוקיע את הדבר הזה בפה מלא.

עסאם מח'ול: הם הופכים את השמירה על הכבוד לפגיעה הגדולה ונותנים הכשר חברתי ומוסרי לפגיעה כזאת על רקע כזה.

עסאם מח'ול: אני אומר את הדברים האלה מכיוון שמחרתיים יחתמו ראשי הציבור הערבי, בצעד יוצא דופן, על מחויבות חברתית-מוסרית בעניין האלימות בחברה הערבית, ואני חושב שאסור שזה יפסח על הקטע הזה של האלימות, שהיא אלימות מיוחדת, בוטה, גסה ביותר והכי פוגעת בכבודם של האנשים ושל החברה כולה.

עסאם מח'ול: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רשף חן, ואחריו שני דוברים ובזה יסתיים הדיון בנושא זה.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אדבר לא לנושא ואנצל את העובדה שחבר הכנסת גפני נמצא כאן.

רשף חן: חבר הכנסת גפני, קודם הודיתי לך ולא היית, אני אעשה את זה שוב.

רשף חן: אני שב ומודה לך על כך שטרחת לציין ששינוי, כשנכנסה לממשלה, דאגה להפחית את ההעברות למוסדות החרדיים במיליארד שקלים - -

משה גפני: זה לא שינוי, אתה טועה.

משה גפני: זה ביבי.

רשף חן: - - שהיא עזבה את הממשלה על כך שרצו להחזיר 140 מיליון שקל ושהיא נלחמת עכשיו נגד תוספת של 30 מיליון שקל.

משה גפני: זה ביבי, הוא היה עושה את זה אתכם ובלעדיכם.

רשף חן: אני שב ומבקש ממך לחזור על הנאום הזה ולציין את זה בכל הזדמנות שאתה רק יכול, מפני שאנחנו מאוד מאוד גאים בדברים האלה.

משה גפני: אני אגיד רק את האמת, שאתם לא עשיתם כלום, גם לא קלקלתם.

רשף חן: אני ממש מבקש ממך לחזור על זה שוב ושוב.

רשף חן: לגוף העניין, החוק הזה הוא חוק טוב, אבל הוא תוצאה של מצב לא טוב.

רשף חן: במצב מתוקן לא היה צורך בחוק הזה.

רשף חן: יש שתי תקלות גדולות שהחוק הזה בא להתמודד אתן, וחבל שהן קיימות.

רשף חן: הראשונה היא שעדיין במקומות רבים בחברתנו הנחשלת והשוביניסטית יש אנשים שחושבים שאדם, בדרך כלל אשה, שהותקף התקפה מינית צריך להתבייש בעובדה הזאת.

רשף חן: אדם שהותקף התקפה מינית לא צריך להתבייש בעובדה הזאת יותר מאשר אדם שפרצו לביתו וגנבו לו רכוש.

רשף חן: הוא לא אשם בשום דבר.

רשף חן: היא לא אשמה בשום דבר.

רשף חן: היא קורבן, אבל למרבה הבושה והצער, בהרבה מאוד מקומות הרבה מאוד אנשים בורים ונחשלים רואים בזה דבר מביש.

רשף חן: לכן, אין מנוס אלא להגן על הקורבנות האלה מפני התפיסות הנחשלות האלה.

רשף חן: תקלה נוספת שהחוק הזה נאלץ להתמודד אתה היא העובדה המאוד מאוד מצערת, שחלק לא מבוטל מהעיתונות בישראל מוכן לפרסם פרט שאינו רלוונטי ואינו חשוב.

רשף חן: כאשר אשה, בדרך כלל זאת אשה, סבלה מהתקפה מינית, הולכים ומפרסמים את שמה, כי זה מוסיף איזה אלמנט של אמינות ועניין לסיפור, בזמן שכמעט בכל המקרים, שלא לומר בכל המקרים ממש, אין לשם הזה ולפרט המזהה הזה שום חשיבות עיתונאית.

רשף חן: זו תקלה, כי זה לא היה צריך להיות כך.

רשף חן: היה צריך להיות ברור שצריך לחוס על שמה, על צנעתה ופרטיותה של הקורבן ולא להפוך אותה לקורבן לעיני כול.

רשף חן: הואיל ואנחנו לא חיים בעולם מושלם, הואיל ואנחנו חיים במדינה שרחוקה מאוד מלהיות מושלמת, הצעת החוק הזאת באה להתמודד עם שתי התופעות הרעות האלה, והיא עושה זאת היטב.

רשף חן: לכן אני מברך את המציעות ומובן שאני וכל סיעת שינוי נצביע בעד הצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת רשף חן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יוסף פריצקי הניח את דעתי שהיתה לו סיבה מספקת לא להיות פה בתחילת הדיון ולכן הוא ידבר שתי דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן - אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת רשף חן, אני רוצה להמשיך מהנקודה שבה אתה הפסקת.

יוסף יצחק פריצקי: אני מסכים עם מה שאתה אמרת, ומשום שאני מסכים עם מה שאמרת, אינני יכול לתמוך בחוק הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אשה שמותקפת ודאי שהיא איננה אשמה.

יוסף יצחק פריצקי: מה בעצם עושה עכשיו החוק הזה?

יוסף יצחק פריצקי: במקום שבית-המחוקקים יקבע נורמה, הוא נותן גושפנקה לסטיגמה.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו אומרים כך: גברתי, לכי להתלונן אם הותקפת, ואל פחד ואל מורא, ומה שעשו לך הוא מעשה נתעב ומכוער ואין לך במה להתבייש, ובאותה נשימה אנחנו אומרים: הנה, אנחנו נותנים הכשר או גושפנקה לסטיגמה שהיא בחברות - איך קראת להן?

יוסף יצחק פריצקי: שוביניסטיות?

יוסף יצחק פריצקי: אני מסכים, פרימיטיביות הייתי אומר - ואנחנו לא נפרסם את שמך.

יוסף יצחק פריצקי: אני חייב לשאול, למה לא לפרסם את שמה של המתלוננת אבל לפרסם את שמו של החשוד?

יוסף יצחק פריצקי: הרי הוא, עד שהוכחה אשמתו מעבר לכל ספק סביר כנדרש בפלילים, הוא בוודאי זכאי.

רשף חן: חבר הכנסת פריצקי, היא בוודאי ובוודאי זכאית.

יוסף יצחק פריצקי: אני מסכים, היא בוודאי.

יוסף יצחק פריצקי: כלפי כולי עלמא היא זכאית אם היא עושה את זה בתום לב.

יוסף יצחק פריצקי: עכשיו נשאלת שאלה נוספת: ומה אם מישהי עושה את זה שלא בתום לב?

יוסף יצחק פריצקי: הרי היה מקרה במושבותינו שהתברר שהתלונה היא תלונת סרק.

זהבה גלאון: כמה כאלה היו?

יוסף יצחק פריצקי: מה זה משנה, חברת הכנסת גלאון?

יוסף יצחק פריצקי: אחד מספיק לי.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה להשאיר את זה לשיקול דעתו של בית-המשפט, הא ותו לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פריצקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב – בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן נעבור להצבעה על שתי הצעות החוק.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, כל יום אנחנו מתבשרים על תקיפות ועל אונס, גם על-ידי רופאים וגם על-ידי שוטרים.

נסים זאב: הצעת החוק באה להגן על המתלוננת מפני פרסום, כדי שהקורבן לא יהיה נפגע פעמיים וישלם מחיר כפל כפליים: פעם הוא נפגע על-ידי התוקף ופעם הוא נפגע על-ידי הפרסום, העיתונות, שיש לה כל הזמן עניין לפרסם, גם בתמונות, מי הקורבן.

נסים זאב: בסופו של דבר המתלוננת רואה את עצמה נפגעת כל כך מעניין הפרסום, שהיא גם לא תבוא להתלונן.

נסים זאב: במגזר הערבי בפרט, כפי שאמרו פה חברי הכנסת הערבים, פרסום הוא חיסול המשפחה.

נסים זאב: זה לא עניין של האשה עצמה בלבד, כבודה של האשה, אלא זאת בעיה של כבוד המשפחה, והמשפחה כולה יכולה להיפגע.

נסים זאב: לכן העניין הזה של איסור הפרסום מאוד חשוב, ובוודאי נתמוך בהצעות החוק.

נסים זאב: לצערנו הרב, איסור הפרסום הזה לא חל, למשל, על תמונות בנושאים אחרים, לאו דווקא אונס, שהעיתונות רצה לפרסם, אפילו נערות מתחת לגיל 17 ו-18, ואולי העיתונות רוצה להשתעשע מאותו מעשה או מאותה תמונה.

נסים זאב: אני לא רוצה להזכיר את שמה, כדי לא לפגוע שוב, אבל כל יום שמו את תמונתה של אותה נערה, כאילו מדובר פה בכוכבת קולנוע.

נסים זאב: הפגיעה היתה כל כך קשה, כל כך הרסנית כלפי המשפחה, ולא היה מי שימנע את זה, מי שיעצור את זה.

נסים זאב: לדעתי, צריך פה חקיקה גם בנושא הזה.

נסים זאב: אני אפילו חושב ליזום את הצעת החוק.

נסים זאב: רק מה יקרה כשיתעורר ויכוח, חברת הכנסת גלאון, מי הקורבן ומי התוקף?

נסים זאב: לפעמים יש מצב שכל אחד מתלונן שהשני היה התוקף.

נסים זאב: אני רק אומר שאולי איסור הפרסום יחול בכל מקרה עד שהנושא הזה יתברר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, נעבור להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נצביע קודם על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 87) (איסור פרסום שם מתלונן בעבירת מין), התשס"ו-2005, של חברת הכנסת אתי לבני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת חוק לוועדה – 14 נגד – 1 נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 87) (איסור פרסום שם מתלונן בעבירת מין), התשס"ו-2005, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 14 תומכים, מתנגד אחד וללא נמנעים, הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הכנתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, עכשיו נצביע על הצעת החוק של חברת הכנסת זהבה גלאון, הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 8) (איסור פרסום בדבר עבר מיני), התשס"ו-2005, גם היא בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 8) (איסור פרסום בדבר עבר מיני), התשס"ו-2005, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 16 תומכים, מתנגד אחד וללא נמנעים, גם הצעה זו אושרה בקריאה ראשונה, וגם היא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הכנתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/97).

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ]

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, הנושא הבא הוא הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 55) (ביטול התקשרויות בין רשימות מועמדים), התשס"ו-2005, קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת משה גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול אני מבקש לומר, שעל-פי סיכום שהיה ועל-פי בקשה שהיתה מצד מפלגות שונות, אף שבעצם כבר היה הדיון בקריאה הטרומית וזה אושר, והיו דיונים בוועדת החוקה - תשובה והצבעה יהיו בשבוע הבא.

משה גפני: זאת אומרת, נקיים את הדיון היום אבל לא נקיים את ההצבעה, על-פי בקשה של כמה מפלגות.

משה גפני: אני מבקש להקדים ולומר לגבי החוק, שהוא בעצם חוק של ביטול הסכם העודפים.

משה גפני: אני גם מבקש להקדים ולומר, שאני מתנגד לחלוטין לחוק בדר-עופר, שהסכם העודפים הוא נגזרת שלו.

משה גפני: אני חושב שזה חוק של גזל, אני חושב שזה חוק לא נכון, אני חושב שזה חוק שמעוות את רצון הציבור.

משה גפני: זה חוק שנותן למפלגות הגדולות יתרון מאוד משמעותי על פני מפלגות בינוניות וקטנות.

משה גפני: אבל, אני גם איש ריאלי, כפי שצריך להיות בבניין הזה.

משה גפני: אני יודע שאין לי אפשרות.

משה גפני: אם היתה לי אפשרות שלא לבטל את הסכם העודפים, אלא לבטל לחלוטין את חוק בדר-עופר, מובן שהייתי מגיש את הצעת החוק הזאת, אבל אין לי אפשרות כי אין רוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה לא רואה שביטול ההתקשרות - - -

משה גפני: לא, אני הולך להסביר את זה.

משה גפני: על כל פנים, אני מתנגד לבדר-עופר לחלוטין.

משה גפני: זאת הקדמה אחת.

משה גפני: הסכם העודפים הוא נגזרת אחת של חוק בדר-עופר.

משה גפני: דבר שני, אני מתנגד להסכם העודפים כשלעצמו.

משה גפני: האזרח או האזרחית במדינת ישראל בוחרים במפלגה, ובלי משים - אף שמפרסמים את זה, אף אחד מן הבוחרים לא חושב על זה ולא שם לב לעניין הזה - בעצם עלול להיות שקולו, בגלל הסכם העודפים, ילך למפלגה אחרת.

משה גפני: אם אפשר להצביע למפלגה אחרת והיא דומה למפלגה הקודמת, אז ששתי המפלגות ילכו יחד.

משה גפני: הסכם העודפים הוא אידיאולוגית לא נכון, וגם, כפי שאמרתי, עיוות רצון הבוחר כאן הוא מאוד משמעותי, אף שלפעמים הסכם העודפים נעשה בין שתי מפלגות שיש ביניהן קירבה אידיאולוגית, אבל לא תמיד.

משה גפני: תראו הסכמי עודפים שונים ומשונים שקיימים, כשאין קשר בין מפלגה אחת לשנייה.

משה גפני: כל הדברים האלה אינם חשובים.

משה גפני: למה?

משה גפני: מכיוון שכל מפלגה מייד תעשה את החשבון מה דינה עם הסכם העודפים או בלי הסכם העודפים.

משה גפני: הרי זה פשוט.

יוסף יצחק פריצקי: אי-אפשר לעשות חשבון כזה.

משה גפני: אני הולך להסביר את זה, חבר הכנסת פריצקי.

משה גפני: כל אחד יעשה מייד את החשבון: רגע - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מהדברים שאתה צריך להסביר עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה החוב השני שלך, שאתה צריך להסביר עכשיו.

משה גפני: את זה אני הולך להסביר.

משה גפני: זה הנושא המרכזי.

משה גפני: אציג לכם טענה אחת שהושמעה, ואני אביא כמובן את הדוגמאות.

משה גפני: באו אלי נציגי מפלגות קטנות ובינוניות ואמרו: אתה מייצג את יהדות התורה, מפלגה קטנה או בינונית, בוודאי לא מפלגה גדולה, נכון להיום - אני לא מדבר על השנים הבאות, אבל נכון להיום - והסכם העודפים בעצם נותן יכולת לשתי מפלגות קטנות להתאחד ואז הן הופכות למפלגה קצת יותר גדולה, ועם חוק בדר-עופר אולי מצבן יוטב.

משה גפני: כרעיון זה נכון.

משה גפני: כעובדה זה לא נכון, אבל כרעיון זה נכון.

משה גפני: אני רוצה לומר גם על הקטע השני.

משה גפני: הסכם העודפים שנעשה בין מפלגה קטנה יותר למפלגה גדולה יותר, בוודאי אם הוא נעשה עם מפלגה גדולה, ובחלק גדול מהמקרים זה קורה, אם הוא נעשה עם מפלגה גדולה יותר, את העודפים של המפלגה הקטנה ברוב המקרים - שום דבר לא מוחלט בהסכם עודפים - לוקחת המפלגה הגדולה.

משה גפני: אז לא רק שבדר-עופר נותן לה מנדטים נוספים שלא מגיעים לה, גם הסכם העודפים לוקח מהמפלגה הקטנה או הבינונית את הקולות העודפים ונותן אותם למפלגה הגדולה.

משה גפני: נכון, אדוני היושב-ראש צודק.

משה גפני: כל מה שאני אומר בהסבר הזה הוא לא אבסולוטי, לא יכול להיות מדעי, שום דבר לא יכול להיות נחרץ.

משה גפני: אני מדבר על הרעיון.

משה גפני: הרעיון הוא שהסכם העודפים יכול להפוך שתי מפלגות קטנות לקצת יותר גדולות, ונכון שהסכם העודפים מטבעו, היות שהוא נגזרת של בדר-עופר, נותן יתרון למפלגה הגדולה בשתי המפלגות שחתמו על הסכם העודפים.

משה גפני: זו תמונת המצב.

משה גפני: היא לא מוחלטת.

משה גפני: תמיד בחישוב הסופי יכולים להיות בעניין הזה שינויים.

משה גפני: מה עשיתי?

משה גפני: אני מתנגד להסכם העודפים מפני שאני מתנגד להסכם העודפים, אלא אם כן זה היה פוגע בי, כמו כל אחד אחר מאתנו כאן.

משה גפני: הלכנו וביקשנו לראות מה קרה בפועל, שזה יותר חשוב מהכול - כל הניתוחים המדעיים אינם רלוונטיים - מה קרה בשלוש מערכות הבחירות האחרונות.

משה גפני: ביקשתי, ואני גם רואה שמרכז המחקר והמידע של הכנסת עשה את העבודה הזאת.

משה גפני: לאחר שהוא מסביר את הסכם העודפים, שאת זה אני כמובן לא הולך לעשות עכשיו, הוא הביא את הטבלה שעליה התבססנו.

משה גפני: אני רוצה לומר לכם: בכנסת החמש-עשרה, זאת אומרת בבחירות הקודמות, אין ראיה לכאן או לכאן, אבל ההשוואה היא בכנסת השש-עשרה ובכנסת הארבע-עשרה.

משה גפני: ניקח את המפד"ל, זאת דוגמה מאוד מעניינת.

משה גפני: המפד"ל בכנסת השש-עשרה, בעקבות הסכם עודפים עם עם אחד, קיבלה מנדט נוסף, ובמקום חמישה מנדטים היא קיבלה שישה מנדטים.

משה גפני: זאת אומרת, אילו החוק שלי היה קיים, המפד"ל היתה מקבלת חמישה מנדטים ועם אחד – ארבעה מנדטים; אם החוק שלי היה כבר לכנסת השש-עשרה ולא היו הסכמי עודפים.

יוסף יצחק פריצקי: לא נכון.

יוסף יצחק פריצקי: יכול להיות שהמפד"ל היתה מקבלת חמישה מנדטים, אבל היתרה מתחלקת בין כולם.

משה גפני: לא, יש פה החישובים.

משה גפני: המפד"ל היא דוגמה מאוד בולטת לעניין הזה.

משה גפני: בכנסת השש-עשרה היא הרוויחה מנדט בגלל הסכם עודפים.

משה גפני: לעומת זאת, בכנסת הארבע-עשרה, אם החוק שלי היה קיים, למפד"ל היה מנדט נוסף.

משה גפני: היא איבדה מנדט בגלל הסכם עודפים.

משה גפני: יתירה מזאת, סיעת מולדת בכנסת הארבע-עשרה היתה סיעה של שני מנדטים; בטבלה של מנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית, שהיא עשתה את החשבון אם לא היה הסכם עודפים והחוק שלי היה בתוקף: מולדת עם שני מנדטים, מפלגה מאוד קטנה – אם לא היה הדיל של הסכם עודפים, למולדת היו שלושה מנדטים.

משה גפני: ואם לא מספיק מה שאני אומר, הליכוד הוא מפלגה גדולה, ובכנסת הארבע-עשרה, אילולא היה הסכם עודפים, היא היתה מקבלת מנדט פחות.

משה גפני: מח"ל עם הסכם עודפים קיבלה 32 מנדטים בכנסת הארבע-עשרה, אילולא הסכמי העודפים היא היתה מקבלת 31 מנדטים.

משה גפני: הנה דוגמה של מפלגה קטנה שבלי הסכם עודפים, אם החוק שלי היה קיים אז - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמה מפלגות קטנות קיבלו באותה כנסת, חוץ מן המפד"ל?

משה גפני: כמעט אותו דבר.

משה גפני: אין הבדלים.

משה גפני: במפלגת העבודה אין הבדל, ג' - אין הבדל, הד - אין הבדל, ו' - אין הבדל, ט' - אילולא הסכם העודפים שלושה מנדטים, כן - שזה ישראל בעלייה, שבעה מנדטים בכל סיטואציה, הליכוד היה יורד מ-32 ל-31 אילולא הסכמי העודפים.

משה גפני: מכיוון שהיום לא תהיה הצבעה, אני מציע שכל אחד יבחן את הדברים האלה, הרי אני לא אלך נגד עצמי.

משה גפני: אמרתי, בשלב הזה, חבר הכנסת פריצקי, אנחנו מפלגה קטנה, אבל אתה יודע, אי-אפשר לדעת מה יהיה בעוד כמה שנים.

עסאם מח'ול: אתם מתחילים להתכונן.

יוסף יצחק פריצקי: שינוי עובדים על זה בשבילכם; אתה תלמיד חכם, אתה יודע למה התכוונתי.

מל פולישוק-בלוך: הם פשוט עושים ילדים.

מל פולישוק-בלוך: לא אמרתי את זה לשלילה, אמרתי את זה כעובדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי בכל זאת שכנעת מישהו.

משה גפני: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני רוצה לסכם את דברי באופן הכי ברור: אני מתנגד להסכם עודפים, אני חושב שזה עיוות רצון הבוחר.

משה גפני: אני מתנגד לבדר-עופר, אני חושב שהסכם העודפים הוא נגזרת שלו, וצריך לעשות כל מאמץ לבטל את החוק הזה, כאשר תהיה לנו יכולת.

משה גפני: אני אומר באופן נחרץ, ברור וחד-משמעי, הסכמי העודפים לא מיטיבים עם המפלגות הגדולות.

משה גפני: ראינו את זה באופן ברור בניתוח תוצאות הבחירות עם הסכם העודפים ובלי הסכם העודפים.

משה גפני: אף אחד לא יכול לדעת עם מי זה מיטיב ועם מי זה מרע, זה תלוי בתוצאות הבחירות.

משה גפני: אגב, בחלק גדול ממדינות העולם אין המושג הזה של הסכמי עודפים.

משה גפני: אני סבור שצריך לתמוך בחוק הזה, אני חושב שהוא חוק נכון, ואני קורא לחברי במפלגות הקטנות והבינוניות: נחכה לעיתוי, נבטל את חוק הגזל הזה שנקרא חוק בדר-עופר; היום ניתן להעביר את החוק הזה של ביטול הסכם העודפים, ואני מבקש את התמיכה בחוק הזה.

משה גפני: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת גפני, מציע החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

משה גפני: בשבוע הבא.

משה גפני: כך היה הסיכום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במועד אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים אנחנו יכולים להתחיל בדיון על החוק הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אתחיל לקרוא את הרשימה של חברי הכנסת הרשומים: חבר הכנסת דני יתום – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורי אריאל – נוכח ורוצה לדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו, לפי הסדר, חברי הכנסת פריצקי, מרגי, ברכה, יאסינוב, טל, הנדל, בתנאי כמובן שהם נוכחים באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש עוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת אריאל.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק של חבר הכנסת גפני, כפי שהוא אמר, יש לנו כמה ימים לנסות להבין אותה וללמוד אותה.

אורי אריאל: אף שהקשבתי אין לי דעה, כי עדיין יש לי שאלות, אז ננצל את הזמן שעומד לרשותנו ללמוד על זה, אבל ילמדנו רבנו איך מקדימים את הבחירות ואיך מעבירים את החוק שאתה רוצה שיחול כבר בבחירות הקרובות, אף שבעזרת השם ובעזרת

אורי אריאל: כם הבחירות יהיו בעוד שלושה חודשים.

אורי אריאל: צא וחשב שבשבוע הבא בעזרת השם יבוא ראש הממשלה ויציע להקדים את הבחירות, כי הרי זה כבר לא ממשלה, וזה לא עובד, זה מקרטע, אנשים פה לא קונים את הסחורה, ויקדימו את הבחירות.

אורי אריאל: אם לא יהיה לך פטור מחובת הנחה, חבר הכנסת גפני, אתה יכול להיות בבעיה, או כולנו, נניח שהשתכנענו שהצעת החוק טובה.

משה גפני: אפשר לרוץ עם זה מהר.

משה גפני: זה עבר קריאה טרומית, עכשיו קריאה ראשונה, וזהו.

אורי אריאל: אתה תצטרך שיתוף פעולה מצד הוועדה הרלוונטית.

אורי אריאל: איזו ועדה דנה בזה?

משה גפני: ועדת החוקה.

משה גפני: זה אושר בוועדת החוקה.

אורי אריאל: חבר הכנסת איתן בעד להריץ את זה מתוך ראייה שיוקדמו הבחירות?

משה גפני: בעד.

משה גפני: לא שאלתי אותו לגבי הקדמת הבחירות.

אורי אריאל: אתם בעד הקדמת הבחירות?

משה גפני: אתה נותן גם לנו שבוע לבדוק את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גפני, אם חבר הכנסת איתן בעד החוק הזה, סימן שהחוק הזה לא מרע עם המפלגות הגדולות, תאמין לי, רק מיטיב אתן.

משה גפני: על זה לא חשבתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שכנעת אותנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע איך רעיונית זה נכון, ובחישובים זה לא כך.

אורי אריאל: לסיום הדברים אני פונה אליך, חבר הכנסת גפני, תראו, אתם מהממשלה הזאת כבר לא תשיגו כלום, תמיד זה ביזיון, זה לא דרך.

אורי אריאל: אם זה היה רק אליכם, היינו פועלים לשנות את זה, אבל זה כלפי כולם כך, זה קשה.

אורי אריאל: היות שזה המצב, ראש הממשלה רומס אתכם, עוד פעם כמו את האחרים, בעניין הזה אין אצלו הבדלים גדולים, קצת יותר, קצת פחות, אני קורא לך ולחבריך: בואו נשנה את המצב הזה, נלך לבחירות, הבוחר יאמר את דברו ותהיה ממשלה אחרת, כך אני מקווה, כך נפעל, ויהיה יותר טוב, כי להרבה יותר גרוע ממה שכבר יש קשה לצפות.

משה גפני: אין חשש שאם אנחנו נצא ראש הממשלה שרון יכניס את שינוי לקואליציה?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: אני לא רואה את שינוי נכנסים.

אורי אריאל: הם נמצאים פה, הם יכולים להגיד את דברם, הם עברו את הקו לפי דעתי, וגם הגיעה עונת הבחירות כך או כך, גם אם זה יהיה בנובמבר 2006.

אורי אריאל: אפשר שיהיו מחלוקות קשות עם שינוי, ויש לי כאלה אתם, אבל אני לא חושב שהם מטומטמים.

אורי אריאל: בשונה מהמשנה, קוראים לזה, אני כל פעם מבלבל, שהוא החליט לסחוב את המפלגה שלו להתאבדות יחד עם שרון, הם עדיין חפצי חיים, חבר'ה צעירים, תוססים, לא הגיעו לגיל 84 או 87, כבר איבדנו את המניין.

אורי אריאל: בעזרת השם נקדים את הבחירות, וגם החוק שלך יעבור, ובא לציון גואל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, בערבו של יום שלישי רגוע ומתון כזה, אני חייב לומר לך, חבר הכנסת גפני, ישבתי והקשבתי לדבריך ברוב קשב, ושאלתי את עצמי למה יהודי בן תורה, תלמיד חכם ליטאי, מציע הצעה – מה יש בהצעת החוק הזאת?

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה להבין למה אתה מציע אותה.

יוסף יצחק פריצקי: זה הזכיר לי איזו בדיחה על אדם שיושב בתחנת אוטובוס ומייבב ובא נהג האוטובוס ואומר לו: תגיד לי, למה אתה בוכה?

יוסף יצחק פריצקי: הוא אומר: אין לי כסף לנסוע.

יוסף יצחק פריצקי: אומר לו הנהג: תעלה, אני אקח אותך בחינם, לא נורא.

יוסף יצחק פריצקי: יושב לידו וממשיך לבכות.

יוסף יצחק פריצקי: אומר לו: עכשיו למה אתה בוכה?

יוסף יצחק פריצקי: הוא אומר: לכולם אתה נותן עודף.

יוסף יצחק פריצקי: עכשיו תסביר לי, חבר הכנסת גפני, מה קפץ עליך, למה אתה רוצה את החוק הזה?

יוסף יצחק פריצקי: תראה, אם אין הסכם עודפים - הלוא במה אנחנו מדברים?

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו מדברים על מצב שבו סיעה עברה את אחוז החסימה, כי אם היא לא עברה את אחוז החסימה אין לזה שום משמעות, והיא, יש לה עכשיו איזה עודף מסוים מעל המנדטים שהיא כבר השיגה.

יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, המפלגה שהכי תצליח תהיה מפלגת העודפים.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, היא תאמר: אני לא רוצה, רק מה שנשאר - תביאו לי.

יוסף יצחק פריצקי: זה בערך שישה-שבעה מנדטים כל בחירות.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, האחוזים שהועלו הם בערך שישה-שבעה מנדטים, כל מערכת בחירות, לפעמים אפילו יותר, כי לזה לא מצטרפים אלה שלא עברו את אחוז החסימה - - -

משה גפני: בין שישה לשמונה מנדטים.

יוסף יצחק פריצקי: שמונה מנדטים.

יוסף יצחק פריצקי: עכשיו, בוא תסביר לי למה מי שהצביע ליהדות התורה, נגיד שהגיעה לחמישה מנדטים, ואיך אתה אומר?

יוסף יצחק פריצקי: - תעלה ותשגה עד מאוד, ואחריתה מי ישורנה - צריך שהקול העודף שלו ילך, חלילה וחס, לשינוי?

יוסף יצחק פריצקי: הרי זה מה שאתה מציע.

יוסף יצחק פריצקי: כי אם אין הסכמי עודפים, מי שהצביע ליהדות התורה, ונגיד יהדות התורה עשתה הסכם עם ש"ס - עם ש"ס, נו, בסדר, שתיהן יציר כפיו של אליעזר שך, המרן, הרב שך, שכמו שאמרתי לך, בינו לבין המהר"ל מפראג יש הבדל אחד גדול: המהר"ל מפראג הצליח להרוג את הגולם.

יוסף יצחק פריצקי: אז אני מבין.

יוסף יצחק פריצקי: עשו אתם הסכם עודפים.

יוסף יצחק פריצקי: אני מוכרח לומר, חבר הכנסת גפני, עד שאתה תעלה ותגיד מה הסיבה האמיתית, אני לא יודע איך להצביע.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פריצקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מסכים עם כל מלה שהוא אמר - - -

משה גפני: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני גם מחפש למה דווקא אתה, גפני, מציע דבר כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מסכים אתו, לא אתך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך לחפש מה הסיבה, באמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא מתקבל על הדעת שמפלגה קטנה תציע לבטל הסכם עודפים.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת הרב גפני, צריך ללמוד את ההצעה שלך, כי יש פה תחושה שאתה הולך לזרוק - נכון, חוק בדר-עופר יצר עיוות משווע, לא צודק, הגדרת אותו "חוק הגזל", אבל אי-אפשר לשפוך את המים עם התינוק.

יעקב מרגי: אומנם הקראת לנו, עשית סימולציה בין הכנסת הארבע-עשרה לכנסת השש-עשרה, הכנסת האחרונה, אבל, לדוגמה, אם ניקח את הכנסת האחרונה, כפי שהסבירו לי – אם היו מבטלים את הסדר העודפים היו לשינוי 16 מנדטים, למפד"ל - חמישה מנדטים, ולש"ס – עשרה מנדטים.

יעקב מרגי: אני רוצה להמשיך בהומור, אחרי חבר הכנסת פריצקי.

יעקב מרגי: אתה יודע, חבר הכנסת גפני, תמיד אומרים שהבחירות במדינת ישראל הן לא על 120 חברי הכנסת.

יעקב מרגי: הבחירות הן על 115, כי חמישה הם תמיד קבועים, בטוחים - של יהדות התורה.

יעקב מרגי: אז התחושה היא שבגלל זה אתה לא צריך חוק של הסדר עודפים.

משה גפני: אני עובד עכשיו על המנדט השישי.

יעקב מרגי: הלוואי.

יעקב מרגי: אני מאחל לך.

יעקב מרגי: אני רק מחפש ממי אתה הולך לקחת אותו - אני עוד לא - - -

משה גפני: אנחנו כמעט קיבלנו בבחירות האחרונות - - -

יעקב מרגי: אז אני אומר:

יעקב מרגי: את חוק בדר-עופר צריך לעקור.

יעקב מרגי: אין ספק.

יעקב מרגי: צריך לשנות אותו מן היסוד, אבל לבטל כליל?

יעקב מרגי: אני חושב שלא, כי הסכמי העודפים פעם נותנים כך ופעם נותנים כך.

יעקב מרגי: זה לא משהו אחיד.

יעקב מרגי: ואם כבר בהסכמי עודפים ובבחירות אנו עוסקים, בזמן שנותר לי, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזור, ברשותך, ברשות חברי הכנסת - אתמול ראינו כאן, בפרלמנט הישראלי, את חולשתה של הדמוקרטיה הישראלית ואת חולשתה של הממשלה, חולשה שצריכה להביא לדבר אחד בלבד: להתפטרותה של הממשלה ולהקדמת הבחירות.

יעקב מרגי: ראש ממשלה שלא מצליח ליישם את מדיניותו ולא מעוניין לשנות אותה על מנת לקבל את דעת הרוב, והוא ממשיך לאחוז בקרנות המזבח, זה דבר שמתאים למשטרים אחרים ואין לו מקום כאן במדינתנו.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מה עוד צריך לקרות במדינתנו הקטנה כדי שראש הממשלה יבין שבמדיניותו זו הוא אולי יקבל מחמאות במדורים כלכליים מסוימים, אבל הוא עלול לקבל בסוף מהומות כפי שאנו רואים היום בצרפת וראינו בעבר בארגנטינה.

יעקב מרגי: היום, הציבור המתוסכל והממורמר, שאינו מסוגל לקיים את עצמו בכבוד, שעיניו כלות - איך הממשלה מחלקת דיווידנדים ואתנן לאותן משפחות שמעבירות את ההון מיד ליד.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המדינה עתירת בעיות מבעיות שונות.

יעקב מרגי: מאות ילדים מוטרדים מינית מדי שנה ושנה, אלפי נפגעי תקיפה מינית זקוקים לטיפול ואינם מטופלים, והמדינה איננה מתכוננת לטפל בהם.

יעקב מרגי: הקטל בדרכים משתולל, הפערים בחברה הישראלית הולכים וגדלים, מאות אלפי קשישים חיים בעוני ובמצוקה, יותר מ-700,000 ילדים ישנים רעבים, וראש הממשלה יחד עם שר האוצר שלו מתעקשים שלא לעדכן את קצבאות הזיקנה וקצבאות הילדים.

יעקב מרגי: התחושה היא שכנראה יש במדינה קבוצת לחץ בעלת עניין להמשיך ולעודד את הפערים במשק בצורה של קונספירציה להנצחת העוני, כדי שיהיו כאן שני עמים: עם של מעסיקים ועם של עבדים המועסקים בשכר מינימום.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאין זמן יותר מתאים לסיום תפקידה של הממשלה הזאת.

יעקב מרגי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים ברשימת המתדיינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יגאל יאסינוב - כנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דוד טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת צבי הנדל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סליחה, חבר הכנסת יאסינוב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא היית אתנו קודם, אתך הסליחה, לא שמתי לב שכיבדת אותנו בנוכחותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יגאל יאסינוב, ולאחר מכן - אני אקריא את הרשימה, וכאמור, מי שלא יהיה נוכח באולם, לא יוכל להשתתף בדיון.

יגאל יאסינוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

יגאל יאסינוב: חבר הכנסת גפני, אני מקווה שאתה פה ולא הולך, כי אני רוצה להמשיך את אותו דיון שהיה לי אתך בישיבת ועדת החוקה אז, כשהצבעתי נגד הצעתך.

יגאל יאסינוב: בעצם, כביכול, מה שאתה אומר: על מה שאדם מצביע, על זה הוא מצביע, ואין אפשרות להעביר את הצבעתו למשהו אחר.

יגאל יאסינוב: זה נראה בסדר, רק שזה לא דמוקרטי, ואני אסביר לך למה.

יגאל יאסינוב: אם מפלגה שאדם מצביע לה באופן דמוקרטי, על-פי רשותו, כי כשהוא מצביע לה הוא נותן לה אישור להיות נציגה שלו בכנסת, זאת אומרת, ברשותו המפלגה עושה הסכם עודפים עם מפלגה אחרת, כשהוא מצביע - הסכם העודפים יפורסם הרבה לפני ההצבעה - הוא כבר יודע שאם קורה משהו, איך אומרים?

יגאל יאסינוב: חס וחלילה, ומפלגה אחת מקבלת קצת יותר קולות, אז הקולות האלה יכולים לעזור למפלגה אחרת באותה דעה, או בדעה דומה, להעביר עוד חבר כנסת.

יגאל יאסינוב: סיעת שינוי, להזכירך, לא עשתה הסכמי עודפים, או שהיא עושה הסכמי עודפים עם מפלגות שאין להן הרבה סיכוי לעבור אבל אנחנו תומכים בהן אידיאולוגית, כמו שעשינו בפעם הקודמת עם מפלגת הירוקים, כי אנחנו היינו בדעתם בכל מה שנוגע לטבע ולשמירת הטבע.

יגאל יאסינוב: חבר הכנסת גפני, אני שואל אותך: למה אתה רוצה לקחת מהמצביעים שלך את הזכות להצביע עבור הסכם עודפים בין יהדות התורה ודגל התורה?

יגאל יאסינוב: למה?

יגאל יאסינוב: יכול להיות שתרוצו בשתי רשימות, ואם זה יקרה הסכם כזה יאפשר לכם לשמור את הביצים בבית.

יגאל יאסינוב: או, אם אתם כן תרוצו ברשימה אחת, אז קודם כול אתם תראו לכל המצביעים שלכם, שכל, כביכול, חילוקי הדעות האידיאולוגיים שהיו לכם הם רק משחק, כי אלה רוצים להיכנס ואלה רוצים להיכנס בדרך האחורית.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להגיד לך: אתם לא רוצים לעשות הסכם עודפים?

יגאל יאסינוב: אתה מתנגד?

יגאל יאסינוב: אל תעשו.

יגאל יאסינוב: כמו שאנחנו לא עושים.

יגאל יאסינוב: אם אתה אומר: לא, אנחנו לא רוצים שאחרים יעשו את זה, אז אתה בעצם רוצה לפגוע בהחלטה דמוקרטית של מפלגה אחרת, דמוקרטית - לא שיש שם בבא או רב כלשהו, או מועצת רבנים שקובעת את הרשימה – כמו שינוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יאסינוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת דוד טל, צבי הנדל, עזמי בשארה, בנימין אלון, ג'מאל זחאלקה, מאיר פרוש, עסאם מח'ול, אחמד טיבי ודניאל בנלולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דהאמשה נמצא ולא יוכל לדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יהיה לי מחליף, אדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מתנגד לחוק בכל מאודי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת יוסי פריצקי התפלא על הרב גפני, תלמיד חכם, שנון, מה לו ולחוק הזה?

נסים זאב: צריך באמת ללמוד את הסוגיה הזאת.

נסים זאב: לפי הקביעה הזאת אני לא מבין בכלל מה הוא עושה בכנסת, תלמיד חכם, חריף, יודע הלכה, פוסק הלכה, מה לו ולכנסת בכלל?

משה גפני: אתה רוצה שאשאיר אותם לבד?

נסים זאב: זה חלק מתפקידנו.

נסים זאב: אנחנו נמצאים פה כהגנה מפני כל מיני הצעות חוק שבאות להזיק מבחינתנו, מבחינת השקפת עולמנו, השקפת עולמה של היהדות; בשביל זה אנחנו נמצאים פה.

נסים זאב: אני חייב לומר, הרב גפני, אני חושש שהצעת החוק שלך כל כך טובה עד שראש הממשלה עלול לדחות את הבחירות למועד מאוחר יותר, עד שהחוק ייכנס לתוקפו, ואז נהיה בבעיה.

נסים זאב: אנחנו עושים פה את כל ההשתדלות להקדים את הבחירות, ואתה עושה פה מהלך דרמטי, שיכול להשפיע על המערכת כולה.

נסים זאב: הצעת החוק באה לבטל התקשרויות בין רשימות מועמדים.

נסים זאב: באמת אני לא מבין מהי מטרת החוק.

נסים זאב: בדרך כלל, כשמדובר בשתי מפלגות שעושות הסכמי עודפים, מבחינה אידיאולוגית הן כמעט זהות לחלוטין, ואם לא, הן לא מתקשרות ביניהן.

נסים זאב: זאת אומרת, מבחינתן שהיריב יפסיד.

נסים זאב: יכול להיות שיש איזו תוכנית לדגל התורה ללכת ברשימה נפרדת ולהתנתק מאגודת ישראל - כך אני רואה את הדברים - ואתה חושש שהעודפים האלה יכולים להזיק או לתת כוח למישהו אחר, שאולי לא היית רוצה.

נסים זאב: אני חושב שרוב חברי הבית לא מבינים מה מסתתר מאחורי הצעת החוק.

נסים זאב: ייתכן שאנחנו נתמוך בה, עדיף שלא נדע את הסיבה.

נסים זאב: יש לנו אמונת חכמים, הרב גפני הוא תלמיד חכם, הוא מבקש בקשה, אולי אנחנו צריכים להצביע, בבחינת "ועשית ככל אשר יורוך".

רשף חן: הם עושים אתך הסכם עודפים?

רשף חן: אין להם עם מי לעשות הסכם עודפים.

נסים זאב: אז מפני שאין לו עם מי לעשות, הוא רוצה לבטל את כולם.

אילן שלגי: - - -

נסים זאב: אם תלכו ברשימה נפרדת, דגל ואגודת ישראל, יהיה ביניהן הסכם עודפים או לא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם היה לכם אי-פעם הסכם עודפים אם מפלגה אחרת?

רשף חן: - - -

אילן שלגי: - - -

משה גפני: בבחירות האחרונות היה לנו עם ש"ס - - - תמיד אנחנו עושים הסכם עודפים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, נגעתי בנקודה קצת רגישה, מה יקרה אם דגל נפרדת מאגודת ישראל?

נסים זאב: עם מי היא תעשה הסכם עודפים?

נסים זאב: הם רוצים להיפטר מהבעיה הזאת, ולכן הרב גפני מקדים תרופה למכה ואומר: אני לא רוצה שום הסכם עודפים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/188).

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ]

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נעבור לנושא הבא: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 10), התשס"ה-2005, קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את הצעת החוק סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, חבר הכנסת אלי אפללו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם בהצעת חוק זאת תשובה והצבעה במועד אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת אפללו, סגן השר הנכבד.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק הממשלתית היא בנושא חופש שנתי.

מל פולישוק-בלוך: למה לא מצביעים היום, אפשר לדעת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת בקשתם של המציעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפעמים המציע חושש שהחוק ייפול ולכן הוא מבקש להצביע במועד אחר.

מל פולישוק-בלוך: אולי אפשר להחליט שבימי שלישי הכנסת סגורה ואין הצבעות על חוקים.

מל פולישוק-בלוך: לא חבל על האור, על המזגן?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יש לך הצעה בנדון, תעבירי אותה למזכירות הכנסת ונדון בזה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו יושבים פה, מחכים, רוצים להצביע על כל החוקים וכל הזמן מודיעים שאין הצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן אנחנו מודיעים מראש שלא תהיה הצבעה, כדי שיהיה ברור לכם.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, מפלגת העבודה אף פעם לא באה בימי שלישי, גם כשאין להם פריימריס.

אילן שלגי: כולם בחתונות של מרכז הליכוד - יום שלישי, פעמיים כי טוב, כל אחד הולך לשמונה חתונות.

אלי אפללו: אדוני, אתה רואה שאני פה ולא הלכתי לשום חתונה.

אילן שלגי: אתה תורן היום.

אלי אפללו: זה לא קשור לתורן, יש פה עוד חברי כנסת.

אלי אפללו: אני לא רואה כל כך הרבה חברי כנסת משינוי, חוץ משלושה שנמצאים פה.

אלי אפללו: אז אל תתפלא לשמוע שהכול הצגה גדולה, כל הטיעונים שלך, הזולים האלה.

אלי אפללו: תתמקד בעניינים, אני מתפלא עליך שאתה אומר את הדברים האלה.

אלי אפללו: לא מכבודנו אפילו לשמוע את הטיעונים הזולים האלה.

זאב בוים: מי שלא בקואליציה יש לו בעיה.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, סעיף 33 לחוק מאפשר לשר התמ"ת לדחות את מועד החופשות השנתיות לכלל העובדים או לחלקם ולקבוע מועד חלופי לחופשה או פיצוי במקרים הבאים: כשקיים מצב חירום; כשצורכי האספקה מחייבים זאת בגלל מצב מיוחד בעורף; במצב של אסון המוני, מלחמה וכדומה.

אלי אפללו: לפי החלטות הממשלה, יש לתאם את החקיקה כדי לבטל את מצב החירום.

אלי אפללו: מטרת הצעת החוק היא לנתק את הסמכות לדחיית מועד החופשה ממצב החירום.

אלי אפללו: הסמכות לדחות את מועד החופשה תישאר רק למקרה שצורכי האספקה מחייבים זאת.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לקבוע את ההצבעה במועד אחר.

אלי אפללו: אני מודה לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן שר התעשייה והמסחר, חבר הכנסת אפללו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, כאמור, הצבעה ותשובה במועד אחר, אבל בינתיים אפשר להשתתף בדיון, כמובן מי שנוכח באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת מאיר פרוש, עסאם מח'ול, אחמד טיבי, דניאל בנלולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יעקב מרגי, רוצה להשתתף או מבטל?

יעקב מרגי: מבטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת משה גפני, אורי אריאל, יוסי פריצקי, מוחמד ברכה, ג'מאל זחאלקה, יגאל יאסינוב, בנימין אלון, דוד טל, צבי הנדל ועזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, נעבור לחוק הבא.

נסים זאב: סליחה, גם אני רשום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, הקראתי את הרשימה הנמצאת מולי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני רואה ששמו של חבר הכנסת זאב בין הרשומים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אראה לך את הרשימה.

נסים זאב: נרשמתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סגנית המזכיר אומרת שהוא אכן נרשם במזכירות ובטעות זה לא מופיע בפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן אתן לך את רשות הדיבור, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חוץ מאשר לדבר, אין להם שום מנדט פה.

נסים זאב: ראיתם מה הממשלה עשתה אתמול.

נסים זאב: הממשלה, מה שרוצה להעביר היא מעבירה.

נסים זאב: אז אתם פתאום אדיבים.

נסים זאב: מי שממהר, אין לו זמן, אז באמת, שיפנה זמן, ואני חושב שהנושא הזה כן ראוי לדיון.

נסים זאב: תראו מה קרה פה.

נסים זאב: שר התמ"ס, שאנחנו תמכנו בו, וחשבנו שהוא ראוי להיות שר האוצר, עכשיו הוא לוקח עוד פרויקט, ובא לקבוע את החופשה השנתית של העובדים.

נסים זאב: במצב חירום הוא יכול לדחות ולומר, שבמקום שזה יהיה, למשל, ביולי או באוגוסט, אני רוצה את זה בספטמבר.

נסים זאב: אני חושב שמעמיסים יותר מדי על שר התמ"ס, שהוא גם שר האוצר.

נסים זאב: אני פוחד שהוא לא יוכל, בסופו של דבר, לתפקד כמו שצריך.

אלי אפללו: חבר כנסת נסים זאב, זאת לא צריכה להיות דאגתך.

אלי אפללו: כל דבר מתפרש אצלך כאילו הממשלה לא מתפקדת ולא פועלת.

נסים זאב: הממשלה מתפקדת, אבל גרוע מאוד.

אלי אפללו: למה לא הצבעת בעד השרים?

אלי אפללו: זו צביעות להגיד מצד אחד שאי-אפשר לתפקד ככה, ומצד שני להצביע נגד.

נסים זאב: אני הצבעתי בעד השר אולמרט.

נסים זאב: אני הצבעתי שתהיה כלכלה במדינת ישראל.

אלי אפללו: זאת צביעות.

נסים זאב: אנחנו לא יכולים להצביע בעד שוחד פוליטי.

נסים זאב: אי-אפשר להצביע בעד שוחד פוליטי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אפללו, תודה רבה.

נסים זאב: חשוב שידעו מה ההבדל בין הצבעה - - - הרבה שאלו את זה ואני רוצה לענות דווקא על השאלה הזאת.

נסים זאב: מה שעשה ראש הממשלה, הוא בעצם בא ואמר: אתם הצבעתם, אתם נתתם לי גיבוי להתנתקות, לגירוש היהודים מבתיהם, אתם ראויים לכהן כשרים.

נסים זאב: מה, הוא מחליף פה נעליים?

נסים זאב: כל כמה חודשים הוא זורק מפלגה מסוימת, מחליט שאלה לא השרים הראויים, ובא ומביא שרים שתומכים בו.

נסים זאב: מה זה?

נסים זאב: זוהי מפלגה?

נסים זאב: כך ראש ממשלה יכול לנהל מדינה?

נסים זאב: מה זה?

נסים זאב: פוליטיקה זולה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היתה פה התבטאות לא פרלמנטרית ולא נכונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש שתחזור בך ממנה.

נסים זאב: אני לא חוזר משום דבר.

נסים זאב: אני חושב שההתבטאויות מעל הדוכן הזה הן הרבה יותר חריפות, הרבה יותר חדות.

נסים זאב: אני מדבר בשיא העדינות.

נסים זאב: חבר הכנסת אפללו רצה כל כך לדעת מדוע אנחנו לא תמכנו בשרים - כי אנחנו נגד שוחד פוליטי, שהוא כל כך ברור לעין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההתבטאות הזאת אינה נכונה, היא לא פרלמנטרית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

קולט אביטל: אצלכם אף פעם לא היה שוחד.

אלי אפללו: ש"ס לא יודעת מה זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק שנייה, חבר הכנסת, אני מבקש מהמזכירות להעביר את פרוטוקול הישיבה ואת דברי חבר הכנסת זאב לוועדת האתיקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוועדה תראה אם יש שם עבירה על חוקי האתיקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבקש מהוועדה לשים לב שחבר הכנסת זאב לא ניאות לחזור בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, התשובה וההצבעה על הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 10), כאמור יהיו במועד אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: [מס' מ/208; "דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' 26132; נספחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ]

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין - הוראת שעה) (תיקון מס' 4), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את החוק, בשם ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת אהוד יתום.

אהוד יתום: תודה רבה.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני סגן שר הביטחון, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין - הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשס"ו-2005.

אהוד יתום: בעקבות המאורעות הביטחוניים שהיו בשנים האחרונות והגידול במשימות הביטחוניות המוטלות על צה"ל, נוצר בצבא מחסור בכוח-אדם, ובמיוחד בתפקידי קצונה ביחידות קרביות.

אהוד יתום: כדי לענות על הצרכים המבצעיים של צה"ל ולאפשר לו להתמודד עם משימות הביטחון - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש סליחה לשנייה אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת אלדד, בוים ואחרים, עכשיו אתם תצביעו על הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית, אז תואילו לשמוע.

אהוד יתום: רבותי וגבירותי, אדוני היושב-ראש, תודה.

אהוד יתום: כדי לענות על הצרכים המבצעיים של צה"ל ולאפשר לו להתמודד עם משימות הביטחון המוטלות עליו, נחקק בדצמבר 2001 חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה), התשס"ב-2001, כהוראת שעה.

אהוד יתום: הוראת השעה מאפשרת קריאתם של קצינים במילואים, המשרתים ביחידות קרביות, לצורך ביצוע תעסוקה מבצעית, גם אם מלאו להם 41 שנים, זאת אם הם נמנים עם בעלי מקצועות ותפקידים חיוניים או שקיים בהם חוסר בכוח-אדם, כפי שקבע הרמטכ"ל באישור ועדת החוץ והביטחון, או השתכנע הרמטכ"ל או מי שהסמיכו לכך כי קיימים טעמים המצדיקים זאת.

אהוד יתום: מוצע להאריך את התקופה של הוראת השעה עד יום 31 בדצמבר 2006 ולסייג את תחולתה כך שתחול רק על יוצאי צבא שהם קצינים אשר טרם מלאו להם 42 שנים.

אהוד יתום: זאת לעומת נוסחה הנוכחי, אשר אינו מגביל את גיל הקצינים שאותם ניתן לקרוא לתעסוקה מבצעית.

אהוד יתום: הארכת הוראת השעה באופן מסויג זה היא חלק מהמגמה המתמשכת להקלת נטל המילואים - סיעת שינוי, להקלת נטל המילואים.

אהוד יתום: להקלת נטל המילואים.

אהוד יתום: להצעת חוק זאת הוגשו הסתייגויות.

אהוד יתום: אבקש מחברי הכנסת לדחות הסתייגויות אלה ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית, להקלת נטל המילואים.

אהוד יתום: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אהוד יתום, שהציג את הצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, יש רשימת מסתייגים לחלק מסעיפי החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשונת המסתייגים, חברת הכנסת בלומנטל, אינה נוכחת, וההסתייגויות שלה נופלות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת לפיד ויתר חברי הכנסת של שינוי הסתייגו לסעיף 1 להצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אזמין אתכם לנמק אחד אחד.

אילן ליבוביץ: תפסיק להטעות את הציבור.

אילן שלגי: אנחנו כולנו רוצים להקל על חיילי המילואים.

אהוד יתום: ישבת בדיון ושמעת.

אילן שלגי: נכון מאוד.

אהוד יתום: אתה יודע שזה בא להגן על התפקידים המיוחדים.

אהוד יתום: אתה היית בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שלגי, בבקשה, ראשון המנמקים.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו כולנו רוצים להקל על חיילי המילואים.

אילן שלגי: במיוחד אנחנו רוצים להקל על קציני המילואים ועל אלה שכבר עברו את גיל 41.

אילן שלגי: ואתם, אל תספרו לנו שיש מצוקת כוח-אדם בצה"ל בשעה שאתם מגייסים רק חלק מהעם ובשעה שבנטל המילואים נושא רק חלק קטן ביותר מהעם.

אילן שלגי: מדובר על אנשים שנתנו שלוש שנים בשירות סדיר, לפעמים גם כמה שנות קבע, משרתים במילואים עד גיל 41 כקצינים קרביים, כאשר צה"ל קורא להם למילואים הרבה יותר מאשר ל-30 יום בשנה.

אהוד יתום: אני בא להקל עליהם.

אילן שלגי: אני הייתי קצין מילואים, סגן-אלוף במילואים, לא ביחידה לוחמת, ועד גיל 50 שירתתי 50 ו-60 יום.

אהוד יתום: גם אני.

אילן שלגי: אני מבקש לא להיכנס כאן לדו-שיח.

אילן שלגי: חבר הכנסת יתום, אני הקשבתי לך כשהיית על הדוכן.

אילן שלגי: כאשר צה"ל מאפשר לאלפי בחורים, כל שנה, לא להתגייס לשירות חובה; כאשר הבחורים של "תורתו אומנותו" משתמטים באוהלה של תורה, אלפים מדי שנה, בסך הכול עשרות אלפים, בגיל הכשיר גם לשירות מילואים, אינם מגויסים לצה"ל; כאשר בקומבינה בין הליכוד, העבודה והמפלגות החרדיות אתם מעבירים חוקים שמאפשרים לאנשים להשתמט; כאשר חיילים דתיים שמשרתים במסגרת ישיבות ההסדר, וכאשר הרבנים שלהם נותנים הכשר לשירות שלהם, ורובם לוחמים - אז הבחורים המצוינים האלה שלכם מישיבות ההסדר משרתים שנה וחצי ולפעמים פחות.

אילן שלגי: למה שהם לא ישרתו שלוש שנים?

אילן שלגי: יש לכם מחסור בכוח-אדם?

אילן שלגי: בבקשה, תגייסו כל אדם בריא שישרת שלוש שנים מלאות.

אילן שלגי: ותלמידי ישיבות ההסדר, שמשרתים בצה"ל - הם רובם משרתים ביחידות שדה, וטוב שכך.

אילן שלגי: מדוע שהבחורים המצוינים האלה בישיבות ההסדר, שמשרתים ביחידות לוחמות, מדוע שהם לא ישרתו כמו הבחורים הדתיים שהם תלמידי המכינות הקדם-צבאיות?

אלי אפללו: שיתוף פעולה עם ש"ס.

אלי אפללו: אתה משתף פעולה עם ש"ס.

אלי אפללו: תצביע נגד.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, אפשר לחלק "ריטלין" במליאה?

אילן שלגי: הבחורים, תלמידי ישיבות ההסדר, שרובם משרתים כלוחמים והרבנים מכשירים את השירות שלהם, מדוע שהם לא ישרתו שלוש שנים, כמו הבנים שלנו?

משולם נהרי: זאת הפעם השלישית שאתה אומר את זה.

משולם נהרי: אתה ממחזר את הדברים.

משולם נהרי: למה אתה ממחזר את הדברים?

אילן שלגי: אנחנו לא רוצים שאותם קציני מילואים מצוינים, בני 41, שעוזבים את עבודתם כעורכי-דין, כמהנדסים – אנחנו לא רוצים שהם ייאלצו לשרת במילואים שנים נוספות.

אלי אפללו: תשתפו פעולה.

אילן שלגי: הנטל מוטל בצורה שאיננה שווה.

אילן שלגי: אנחנו מתנגדים להצעת החוק.

אילן שלגי: אילו באתם בהצעה שמבקשת להאריך את הוראת השעה בחצי שנה בלבד, היינו מוכנים לשקול זאת.

אילן שלגי: אין שום מקום להארכה בת שנה.

אילן שלגי: אנחנו נצביע נגד הצעת החוק.

אילן שלגי: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת שלגי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת משינוי, האם יש עוד מנמקים או שאתם מסתפקים בהנמקתו של חבר הכנסת שלגי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אילן ליבוביץ, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם לך יינתנו חמש דקות.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, עולה פה יושב-ראש ועדת המשנה לחקיקה של ועדת החוץ והביטחון ומדבר על הקלה בנטל המילואים.

אהוד יתום: בוודאי.

אילן ליבוביץ: הוא רק לא מספר לבית, שבמאי השנה עבר בקריאה ראשונה חוק המילואים, שאמור לעשות מהפכה, לדברי הממשלה, בכל נושא המילואים, ויושב-ראש ועדת המשנה לחקיקה של ועדת החוץ והביטחון עוד לא התחיל לדון בו, עוד לא קיים דיון אחד בחוק הזה כדי להכין אותו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית ולהביא אותו למליאה ולעשות באמת מהפכה והקלה לחיילי המילואים.

אהוד יתום: מה אתה אומר?

אהוד יתום: אתה תקבע לנו את סדר העבודה?

אילן ליבוביץ: מנסים לשכנע אותנו להעביר הוראת שעה, ובכל פעם צה"ל ומשרד הביטחון נזכרים להביא את הוראת השעה בדקה ה-90 של המשחק.

אילן ליבוביץ: מחר או מחרתיים הוראת השעה פוקעת, ואין כביכול הזדמנות.

אלי אפללו: אתם נגד צה"ל.

אלי אפללו: בושה וחרפה, תאמינו לי.

אלי אפללו: אני לא מאמין ששינוי נגד אנשי צה"ל.

אילן ליבוביץ: אותו הדבר קרה ב-29 בדצמבר 2004, ואותו הדבר קורה עכשיו, כשאנחנו ב-8 בנובמבר, וב-10 בנובמבר הוראת השעה פוקעת.

אילן ליבוביץ: הגיע הזמן להפסיק לשחק עם הכנסת הזאת ולשמור על כבודה של הכנסת.

אהוד יתום: אני נדהם לשמוע את זה - - -

אלי אפללו: הם רוצים שמחר לא יהיה חוק.

אלי אפללו: אני לא מאמין ששינוי מדברת נגד צה"ל.

אהוד יתום: נגד מערכת הביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש פה דברים שלא מאמינים בהם.

אילן ליבוביץ: אם היית יודע מה זה צה"ל ואם היית יודע במה מדובר - מדובר בעשרות בודדות של חיילים, של קצינים, שאמורים להיות מגויסים במהלך שנת 2006 על-פי הוראת השעה הזאת.

אילן ליבוביץ: מכיוון שאף אחד לא בדק עם אותם קצינים אם הם יתגייסו למילואים אם נבטל את הוראת השעה – אני מבטיח לכם שאותם קצינים היו באים ומתנדבים למילואים.

אלי אפללו: - - -

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, אומנם הוא סגן שר, אבל אני יכול לקבל את הגנתך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: בושה וחרפה.

אלי אפללו: חברי הכנסת של שינוי הם נגד.

אילן ליבוביץ: לאור כל זה, אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריך להצביע נגד הצעת החוק הזאת ולהסיר אותה מסדר-היום.

אילן ליבוביץ: תודה רבה.

אלי אפללו: הוא לא מבין מה שהוא אומר.

אילן ליבוביץ: תאמין לי שאני מבין מה שאני אומר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ליבוביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם יש עוד מנמקים בשינוי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, לסעיף 2, חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם לך יהיו חמש דקות לנמק את ההסתייגות.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברי הנסערים - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני לא יודע מה קרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש שקט.

אריה אלדד: חברי הכנסת הנסערים, החוק הזה בנפשנו, כי הוא נוגע בביטחון מדינת ישראל.

אריה אלדד: אנחנו מדינה קטנה, מוקפת אויבים, ועולם שלם עומד להטביע אותנו בכל רגע, ולכן אם לא נחוקק את החוק הזה, חס וחלילה יקומו עלינו אויבינו להחריבנו.

אריה אלדד: לכן, בשם הביטחון, אני קורא לכם להמשיך את הוראות השעה מימי המנדט הבריטי ועד בוא המנדט הטורקי חזרה.

אריה אלדד: די נמאסה על כולנו העובדה, שבשם הביטחון מורחים אותנו בהוראות שעה עשרות שנים.

אריה אלדד: יש חוק, והחוק בצינור, ואפשר לעבוד עליו ולחוקק אותו.

אריה אלדד: בשביל 66 אנשי מילואים, כמו שהציגו לנו, בשנת העבודה הבאה, צריך לחוקק הוראת שעה במקום לעבוד על החוק – זה מצב נלעג ומכוער.

אריה אלדד: אבל אני מחויב לביטחון ישראל, וכל מה שביטחון ישראל חשוב לו – אני בוודאי מסור ואשתדל לסייע לו.

אריה אלדד: אנחנו זקוקים לאנשי המילואים שלנו כדי שיגנו על מדינת ישראל.

אריה אלדד: והנה, הקיץ הזה לקחו 50,000 אנשי צבא לשלושה חודשים, 4.5 מיליוני ימי עבודה, וכמובן עשו אתם דבר אחד, החריבו את גוש-קטיף ואת צפון השומרון, גירשו יהודים.

אריה אלדד: ועכשיו קוראים לי, בשם הביטחון הלאומי, לקרוא שוב לאנשי מילואים, ל-66 מהם, כדי להציל את המדינה.

אריה אלדד: אני מבקש ממערכת הביטחון לשכנע אותי מחדש שהצבא דרוש אך ורק כדי להגן על המדינה ולא לצרכים אחרים.

אריה אלדד: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלדד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני מבקש עכשיו לא להפריע יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל חבר כנסת שיפריע, אנחנו נשתמש נגדו – ונגד חברי הכנסת אהוד יתום ואפללו במיוחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא אתכם לסדר פעם ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, סיעת שינוי נימקה את הסתייגויותיה לסעיף 2 ולסעיף 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לסעיף 2 נימק גם חבר הכנסת אלדד את הסתייגויותיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין עוד מסתייגים לסעיפים של החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נעבור עכשיו להצבעה על הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשס"ו-2005.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לשם החוק אין הסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לסעיף 1 יש הסתייגויות של חברת הכנסת בלומנטל, והן נפלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסתייגויות שינוי לסעיף 1 ולסעיף 2 - האם אתם רוצים להצביע על ההסתייגויות שלכם?

אילן שלגי: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אלדד, אתה רוצה להצביע על ההסתייגות שלך?

אריה אלדד: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לנו הסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נצביע על החוק כולו בקריאה שנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–4 – 18 נגד – 13 נמנעים – 2 סעיפים 1–4 נתקבלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 18 תומכים ו-13 מתנגדים, הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש הודעה ליושבת-ראש סיעת מרצ בכנסת.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, בשם סיעות מרצ, חד"ש-תע"ל, רע"ם ובל"ד, אנחנו מבקשים לראות בהצבעה הצבעת אי-אמון בממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להציג מסמך של הממשלה - - -

זהבה גלאון: אני מזכירה לאדוני שצריך מכתב מראש הממשלה.

אפרים סנה: אני נמצא בשם הממשלה, אין צורך - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא הרשיתי לך לדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מבררים בעיה תקנונית.

מיכאל איתן: אתה יכול לאפשר לזאב בוים, סגן שר הביטחון, שמיצג כאן את הממשלה - - -

אחמד טיבי: אפילו שר לא נתתם לו להיות.

זהבה גלאון: זאב בוים אפילו לא התמנה לשר, קל וחומר שאין לו מעמד של ראש ממשלה.

זהבה גלאון: היו"ר עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תנוח דעתכם, לא ביקשתי עזרה מאף אחד, שבו בשקט.

זהבה גלאון: אני יודע ממי לקבל את העזרה.

זהבה גלאון: שבו בשקט, ואני מבקש לא לדבר, לא במיקרופון ולא בשום אמצעי אחר.

זהבה גלאון: אנחנו מבררים בעיה תקנונית ונדע איך לחזור אליכם עם הפתרון.

זהבה גלאון: אנחנו מכירים קצת את הנהלים ואת התקנון ויש לנו גם קצת ניסיון בהצבעות האלה, ואם נצטרך עזרה נפנה אליכם.

זהבה גלאון: תודה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אולי אפשר להמשיך בישיבה?

אורי אריאל: היו"ר עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נמשיך את הישיבה מייד, יש פה בעיה ואנחנו מבררים אותה - או שנקיים את ההצבעה עכשיו או שלא נקיים אותה ולאחר מכן נמשיך בסדר-היום.

אורי אריאל: אני מכריז על הפסקה של חמש דקות.

אורי אריאל: (הישיבה נפסקה בשעה 19:17 ונתחדשה בשעה 19:22.

אורי אריאל: )

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, מאחר שלא הוגש לנשיאות הכנסת אישור בכתב מהממשלה לראות בהצבעה הצבעת אמון, אנחנו לא נצביע עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצבעה על הצעת סיעת מרצ-יחד וכל הסיעות האחרות תהיה הצבעת אי-אמון בשבוע הבא.

קריאה: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא אמרתי באיזה יום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצבעה תהיה בשבוע הבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפי תקנון הכנסת, ההצבעה תהיה בישיבה הרגילה הראשונה בשבוע הבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התקפת המתנחלים על חיילי צה"ל ופציעתו של סגן-אלוף בני שיק, סגן מפקד חטיבת השומרון

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנושא הבא - הצעות לסדר-יום מס' 7456, 7473, 7475, 7480, 7490 ו-7501:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התקפת המתנחלים על חיילי צה"ל ופציעתו של סגן-אלוף בני שיק, סגן מפקד חטיבת השומרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדובר הראשון הוא חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נפעמתי מהאחדות שגילו בסיעת הליכוד, לראשונה זה תקופה ארוכה.

אחמד טיבי: אין ספק שאין שתי סיעות ליכוד, אין ליכוד א' ואין ליכוד ב'.

אחמד טיבי: האחדות הזאת התרסקה על תרגיל מבריק של האופוזיציה, שאתם כל כך המעטתם בכוחה.

אחמד טיבי: עם כל כך הרבה אנשים בקואליציה המקרטעת, תראו מה קרה לכם, איך אתם נראים.

מיכאל רצון: אחמד טיבי, תמיד נזמין אותך לפשר.

אחמד טיבי: איך אתם נראים?

אחמד טיבי: התלהבתי, ממש התפעלתי מהרצון של חבר הכנסת מיכי רצון, אחד הנציגים המובהקים של ליכוד ב', שחבר הכנסת, סגן השר זאב בוים, ימלא את תפקידו של ראש הממשלה.

אחמד טיבי: שמעתי ולא האמנתי.

אחמד טיבי: רק אתמול, רק אתמול, חבר הכנסת מיכי רצון פעל נמרצות כדי לסכל את מינויו של חבר הכנסת זאב בוים לתפקיד שר, כולה שר קליטה.

אחמד טיבי: היום אתה רוצה לעשות ממנו פתאום ראש ממשלה?

מיכאל רצון: למה לא?

אחמד טיבי: נפלאות דרכי הליכוד, א' וב', ב' וא'.

מיכאל רצון: רציתי שיהיה רק בממשלה.

אחמד טיבי: כל הכבוד, אחוות חברים.

אחמד טיבי: מחברים כאלה צריך להישמר.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מה זה הביטוי הזה "נוער הגבעות"?

אחמד טיבי: יש אנשים פורעי חוק, פושעים, שפתאום אתם כועסים עליהם כי הם פוגעים בחיילים.

אחמד טיבי: שנים הם פשעו נגד אזרחים.

אחמד טיבי: דרך אגב, נהוג לומר מדינה בתוך מדינה, שם הרי זה אקסטריטוריה של החוק, אפשר לעשות הכול, הכול, נגד פלסטינים כמובן, ולא להיענש.

אחמד טיבי: אפילו המשטרה לא היתה מעזה לזמן מישהו מהפושעים והמופרעים-המתפרעים האלה לתשאול, לשאלה, לחקירה.

אחמד טיבי: בישראל תמיד מתעוררים כאשר עוברים מתקיפת ערבים לתקיפת יהודים.

אחמד טיבי: פתאום זה הופך להיות אלימות, זה הופך להיות תופעה מגונה שצריך להתקומם נגדה, להתעורר, חשבון נפש, מאחזים במקום התנחלויות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, הגולם קם על יוצרו.

אחמד טיבי: זה היה צפוי, זה תהליך כל כך טבעי שהתחיל, אבל עוד לא נפסק.

אחמד טיבי: והוא ייפסק כאשר המופרעים האלה, אחרי שרצחו, פגעו, ירו, עקרו פלסטינים ועצי זית משטח פלסטיני, יירו גם בחיילי צה"ל או באזרחים מהשמאל.

אחמד טיבי: זה קרה, זה היה כל כך קרוב וזה יקרה בסופו של דבר.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה – חברת הכנסת קולט אביטל, חבר הכנסת אילן ליבוביץ וחבר הכנסת ואסל טאהא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת זבולון אורלב.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושבת שכולם הזדעזעו כשראו את התמונות הקשות למראה של סגן-אלוף בצה"ל לבוש מדים, עם פנס מתחת לעין, כולו מוכה, חבול, מושפל.

זהבה גלאון: פשוט דבר שלא מתקבל על הדעת.

זהבה גלאון: לא מתקבל על הדעת שתהיה כאן קבוצה בריונית, אלימה, מופרעת, מתפרעת, שנוהגת בשטחי הגדה כבתוך שלה, פוגעת בפלסטינים – כמו שאמר קודם חבר הכנסת אחמד טיבי - ועכשיו היא פגעה בקצין, בסגן-אלוף בצה"ל.

זהבה גלאון: הדבר הזה קורה, חברי חברי הכנסת, מפני שבמשך תקופה ארוכה החבורה הזאת קיבלה לגיטימציה, או הייתי אומרת שקיבלה התייחסות של עצימת עין.

זהבה גלאון: היא קיבלה לגיטימציה למדיניות של כל דאלים גבר.

זהבה גלאון: חבורה מופקרת, בריונית, שהקימה לה מדינה משלה בשטחי הגדה, מקימה מאחזים, מפרקת מאחזים, עושה מה שהיא רוצה.

זהבה גלאון: הדבר הכי חמור שהם עשו – אני לא יודעת אם הכי חמור, אבל הדבר שבא לידי ביטוי באופן כל כך קשה ובוטה בתמונות הקשות שראינו, כשעומד סגן-אלוף בצה"ל ומסביר איך חבורה של בריונים הכתה חיילים, הכתה קצינים, ניפצה זגוגיות, פגעה בגלגלי המכוניות, שרפה.

זהבה גלאון: שום דבר לא חדש, רק הפעם מה שהיה חדש הוא שהם הרשו לעצמם לעשות את זה לקצין בצה"ל, ואז כולם הזדעקו, וכולם צעקו: איך ייתכן שפוגעים כך בקציני צבא, אולי בכלל לא נגייס אותם לצה"ל, לא ניתן להם פרס.

זהבה גלאון: כל מגלגלי העיניים האלה נתנו להם במשך שנים לגיטימציה, אפשרו לגידולי הפרא האלה לפרוח ולצמוח, ועכשיו אנחנו אוכלים את פירות הבאושים של כל התקופה הזאת, של מי שניסה להיאחז בגדה ולהקים מאחזים בדרך לא חוקית, וקיבל לגיטימציה ממשלתית, והרבה פעמים לגיטימציה מחברי כנסת שמגלגלים עיניים.

זהבה גלאון: הרטוריקה היא תמיד נשגבה – זה נורא לפגוע בחיילים - אבל הפרקטיקה היא גיבוי.

זהבה גלאון: עד שלא יתנערו כולם ויפעלו ביד קשה נגד אותה קבוצה, אנחנו לא נוכל לקרוא לעצמנו מדינה מתוקנת.

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה - חבר הכנסת אילן ליבוביץ.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא אנצל את הבמה הזאת כדי לדבר לא על הקואליציה ולא על האופוזיציה ולא על כל התרגילים שנעשו בבית הזה.

קולט אביטל: אני רוצה לדבר באמת על "נוער הגבעות".

קולט אביטל: אני מניחה שהדיון הזה לא ישפוך אור חדש על התופעה הזאת של התימהונים, של החוליגנים, של פורעי החוק, של נוער השוליים, של קנאים שרופים – כל אלה אנחנו יודעים.

קולט אביטל: לפני שבועיים עלה הנושא לכותרות, ואז כלי התקשורת חגגו יום-יומיים, ומאז בשטף האירועים, כמובן, בדרך הרגילה לנו, אם הנושא לא חשוב ואם הנושא לא דחוף אנחנו שוכחים אותו, וזאת בדיוק הבעיה.

קולט אביטל: כי הנושא הזה נמצא אתנו כל הזמן.

קולט אביטל: ובמערכת הדרך שלנו, במנגנון ההדחקה שלנו אנחנו פשוט מתעלמים מהתופעה הזאת ועוצמים עין.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אסור שהנושא ירד מסדר-היום אם אנחנו חפצי חיים, אם אנחנו חפצי דמוקרטיה, אם אנחנו רוצים מדינת חוק.

קולט אביטל: "נוער הגבעות" פירושו לקיחת חוק לידיים, פירושו העמדת עצמם מעל החוק.

קולט אביטל: פירושו של דבר שהם מעמידים את הממשלה, את כולנו בפני עובדות.

קולט אביטל: הם לא רק משתלטים על גבעות ומחליטים בדיוק היכן צריכים להיות יישובים חדשים בלי רשות, בלי סמכות, הם גם עושים את זה בסך הכול לאוכלוסיות שלמות: לפלסטינים, לצה"ל עכשיו; הם פוגעים בכל מי שישנו.

קולט אביטל: אני רוצה להגיד שני דברים.

קולט אביטל: ראשית, אם אנחנו חפצי חיים ודמוקרטיה, אנחנו חייבים להפסיק את התופעה הזאת.

קולט אביטל: לא הם אשמים, אנחנו אשמים, כי אנחנו עצמנו עיניים, אנחנו נתנו להם פשוט להתרגל שהם מעל החוק.

קולט אביטל: אני פונה לסגן שר הביטחון: כולנו חייבים לדאוג למערכת אכיפת החוק.

קולט אביטל: התופעה השנייה - ואני לא ארחיב עליה - היא תופעת האלימות; האלימות שמופנית כלפי כולם, עכשיו כלפי חיילי צה"ל, קודם כלפי פלסטינים.

קולט אביטל: זאת תופעה שאנחנו לא יכולים לקבל אותה, זאת תופעה שאסור לקבל אותה, ומי שקורא לנו למנוע קרע בעם, ומי שפונה אלינו השכם והערב בכל מיני הטפות, "שמרו נא על שלמות העם", חייב לדאוג לכך שלא יהיה אדם שירים את ידו על צה"ל.

קולט אביטל: על כך, נדמה לי שכולנו צריכים להיות מאוחדים בבית הזה.

קולט אביטל: על כן אני פונה לכולנו: אל תיגעו בחיילי צה"ל, אבל כן, תביאו קצת סדר, תשליטו סדר לפני שיהיה מאוחר מדי ולפני שפורעי החוק האלה ימשיכו להעמיד אותנו בפני עובדות וליצור כאן מדינה בתוך מדינה שהחוקים שלנו לא חלים עליה.

קולט אביטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אילן ליבוביץ, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת ואסל טאהא.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני שאגע בגופה של ההצעה לסדר-היום אני רוצה לפנות לסגן השר זאב בוים ולומר לו: כל התסבוכת שנקלעתם אליה בדיון הקודם במליאה היתה יכולה להימנע לו לא היו מביאים בכל פעם את הוראת השעה בדקה התשעים.

אילן ליבוביץ: מ-1 בינואר, כשהוראת השעה נכנסה לתוקף, ועד היום היה די והותר זמן להביא אותה, ולא להמתין עד יומיים לפני שהיא מסתיימת כדי להביא אותה למליאה.

אילן ליבוביץ: אני אומר את זה בכנות, סגן השר בוים.

אילן ליבוביץ: לגופו של עניין, לגבי ההצעה לסדר-היום והאירועים שהתרחשו לפני כשבועיים, חברת הכנסת אביטל, הכתובת היתה על הקיר.

אילן ליבוביץ: וזה לא מהיום ולא מאתמול.

אילן ליבוביץ: מי שנתן להם לפגוע במטעי הזיתים של הפלסטינים בגדה ולא פצה פה, מי שנתן להם לחתוך צמיגים של ג'יפים של קציני צה"ל ביצהר ולא אמר דבר, או לזרוק אבנים ודברים אחרים, ומי שנותן להם להתנהג כפי שהם מתנהגים היום בחברון או במקומות אחרים – אל יתפלא אם בסופו של דבר זה יגיע גם אל קציני צה"ל, לצערי הרב.

אילן ליבוביץ: יש פה חברי כנסת שלא פעם ולא פעמיים קמים ומתריעים – ואת יודעת, את אחת מאלה – על ההתנהגות הזאת.

אילן ליבוביץ: ואי-אפשר לפטור את זה בקומץ קטן או בקומץ כזה או אנשים שאין לנו שליטה עליהם, כי מי שאין לנו שליטה עליו, סגן השר בוים, צריך לקחת ולטפל בו עם רשויות האכיפה.

אילן ליבוביץ: מי שלמנהיגים שלו אין שליטה עליו - מטפלים בהם.

אילן ליבוביץ: ויש דרכים לטפל.

אילן ליבוביץ: לא יכול להיות שאנחנו אומרים שאנחנו נטפל בזה בדרכים אחרות.

אילן ליבוביץ: כל הדרכים נכשלו.

אילן ליבוביץ: לא יכול להיות שמה שקורה בגדה - אין דין ואין דיין, איש הישר בעיניו יעשה, ובסופו של דבר אף אחד לא נותן את הדין בצורה רצינית על המעשים האלה בפני בתי-המשפט.

אילן ליבוביץ: אני מקווה מאוד שהפעם - מכיוון שנפגע סגן-אלוף - אתם באמת תיקחו את זה כמה שיותר קדימה ותפעלו כדי למגר את התופעה הזאת ברצינות, כי אי-אפשר להשלים עם כך שיש אנשים שחושבים שאם הם חיים בגדה מותר להם לעשות כל דבר ואיש לא יפגע בהם; וזה מתחיל בפגיעה בפלסטינים, וזה נגמר בבניית מאחזים בלתי חוקיים ובהכאת קציני צה"ל.

אילן ליבוביץ: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ליבוביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ואסל טאהא, אחרון המציעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו יעלה ויענה למציעים סגן שר הביטחון, חבר הכנסת זאב בוים.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, "נוער הגבעות" אלו מתנחלים, אלו כובשים, אלו מסיתים.

ואסל טאהא: פתחו נוסף על כל זה בית-מדרש של הסתה לפשיעה, לרצח.

ואסל טאהא: רק משנת 2000 עד 2005 רצחו המתנחלים 41 פלסטינים.

ואסל טאהא: כלום לא נעשה נגדם.

ואסל טאהא: מי נעצר?

ואסל טאהא: שמעתי חברים שדיברו על חקירה.

ואסל טאהא: לא הוזמנו לחקירה, להיפך, המדיניות כלפיהם היא מדיניות של סלחנות, של פשרנות, של כפפות משי.

ואסל טאהא: והנה, הפשיעה שלהם מתפתחת.

ואסל טאהא: תמיד אמרנו, הכובש – אין לו גבול; המתנחל שעוקר עצים – אין לו גבול.

ואסל טאהא: בלי ערכים אנושיים הוא מתנהג כמלך באדמה ששייכת לאחרים, לזולת.

ואסל טאהא: ההתנחלויות בנויות על 3% משטח הגדה, והמתנחלים מחזיקים נוסף על ה-3% עוד 40% מהשטח.

ואסל טאהא: עוקרים עצים, מגרשים, רוצחים, פושעים בנשים שם.

ואסל טאהא: ואין – הרשויות לא נוקטות כלפיהם צעד אחד.

ואסל טאהא: להיפך, הקצינים האלה והחיילים האלה שהיום הם עומדים מולם, אפילו התחילו להתגרות בהם, הם אלו שעמדו אתם בחזית אחת כשהיתה עקירת עצים.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, המדיניות הזאת, שהיא דו-מסלולית בשטחים הכבושים – מסלול אחד לערבים ולפלסטינים ומסלול שני למתנחלים – התוצאה שלה היא רק זאת; מי שלא מצפה לזאת לא יודע לקרוא ולא יודע לנתח את מאווייהם ואת מטרותיהם של המתנחלים.

ואסל טאהא: חברת הכנסת קולט אביטל אמרה שזאת תופעה.

ואסל טאהא: גברתי, זאת לא תופעה, זאת שיטת חיים, נהייתה שיטה שלמה שכך הם חיים.

ואסל טאהא: הפכו את ההתנחלויות ואת המאחזים האלה לחממות של הקצנה ושל הסתה נגד פלסטינים ונגד ערבים, וגם להסתה אין גבול.

ואסל טאהא: זה יגיע גם לישראלים.

ואסל טאהא: תמיד אמרנו שלהסתה, להקצנה, לפשיעה ולאלימות אין גבול.

ואסל טאהא: זה יגיע עד מפתני הבתים של כל אחד מאתנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני סגן שר הביטחון, חבר הכנסת זאב בוים, תואיל לעלות ולענות למציעים.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רואה שחבר הכנסת ואסל טאהא יצא, אם זה מרגיע אותו - הנה הוא נכנס - האלימות בקרב הפורעים שמסתובבים בשטחי יהודה ושומרון מופנית נגד פלסטינים, נגד הצבא, כמו שראינו עכשיו, ונגד מדינת ישראל.

זאב בוים: כל המעשים שלהם הם מעשים של פריעת חוק ואלימות.

ואסל טאהא: לזה יש היסטוריה.

ואסל טאהא: היתה עדות.

זאב בוים: אתה יכול ללכת עם ההיסטוריה לאן שאתה רוצה, אבל אני לא מתווכח אתך.

זאב בוים: אני רק יכול לומר, ואין בזה שום תירוץ אלא ציון עובדות, שהתופעה הזאת קשה וחמורה ופועלת לכל הכיוונים.

זאב בוים: אתה רואה ש"החברים הנכבדים" האלה לא בוחלים בפגיעה באף אחד - לא כלפי צה"ל, לא כלפי אלופים.

זאב בוים: אלוף פיקוד המרכז נתקל בעניין הזה.

זאב בוים: האלוף שטרן, בעבר קצין חינוך ראשי, נתקל בתופעת האלימות.

זאב בוים: לדעתי, זה בכלל לא עניין של יהודים, ערבים, פלסטינים או ישראלים.

זאב בוים: אמרת, ואני מסכים אתך, שזה מין אורח חיים כזה.

זאב בוים: זה הפך להיות מין דפוס של התנהגות, וזה חמור.

זאב בוים: אני לא רוצה לתת לזה הסברים סוציולוגיים או אחרים רחבים, אבל יש לנו בעיה גדולה בכלל בעניין האלימות.

זאב בוים: יש קושי לטפל במה שקרוי "נוער הגבעות" או נוער "כך" או בפעילויות של קבוצות קיצוניות כאלה, שכאילו איזו אידיאולוגיה קיצונית מזינה אותם וכאילו היא נותנת להם איזו רשות לעשות את הדברים האלה.

זאב בוים: הקושי הגדול הוא בכל השלבים שבמדינה מסודרת ומתוקנת היו צריכים להיות קיימים כדי להדביר את התופעה הזאת בסופו של דבר.

זאב בוים: יש לנו קושי.

זאב בוים: זהו קושי לתפוס אותם, זהו קושי מסובך אדמיניסטרטיבי בפעילות משולבת של צבא ומשטרה בשטחים.

זאב בוים: יש מגבלות של הצבא, למשל, לטפל באזרחי מדינת ישראל, והמשטרה צריכה להיכנס.

זאב בוים: שילוב פעולה כזה - אני לא רוצה להיכנס לפרטים - מסובך.

זאב בוים: הוא צריך להיות ברור ומובהק, אבל כשאתה הולך לתרגם את זה לשפת המעשה בשטח, הוא הופך לבעיה מורכבת.

זאב בוים: צריך להביא לבית-המשפט עדויות, ואחרי שהבאת עדויות יש בעיה עם מערכת המשפט שקיימת פה, כמו שהיא קיימת בדברים אחרים.

זאב בוים: אני לא מחפש אצטלה להתכסות בה, אבל יש לנו בעיה גדולה עם מערכת המשפט.

זאב בוים: יהודים הם כנראה רחמנים בני רחמנים, וזה נכון גם לגבי השופטים וגם בתופעות אחרות בחברה הישראלית שדורשות יד קשה כדי להנהיג חוק וסדר, והיא איננה.

זאב בוים: היא איננה.

זאב בוים: הדוגמאות בחיים האזרחיים שלנו ובחברה האזרחית שלנו הן מן המפורסמות, והן עולות כאן מעת לעת ולא תמיד אנחנו יכולים לומר שידנו לא קצרה בעניין.

זאב בוים: אני מסכים עם כל מה שאמרו פה חברי הכנסת, והשאלה היא באמת מה הכלים שיש לנו ומה בכל זאת אנחנו צריכים לעשות כדי למנוע את זה.

זאב בוים: אני יכול להצביע על כיוונים, הרמטכ"ל הצביע על כיוונים.

זאב בוים: אני חושב שההחלטה של הרמטכ"ל נכונה, וחברים כאלה, לפני גיוס, מה שנקרא מלש"בים - חייבים בגיוס בקרוב - לא יתגייסו לצבא.

זאב בוים: במושגים של מדינת ישראל זה עונש גדול.

קולט אביטל: זה לא יוריד את האלימות.

זאב בוים: רגע, רגע.

זאב בוים: זהו צעד שבמושגים שלנו ובחברה שלנו איננו מובן מאליו.

זאב בוים: זה שיש אצלנו בחברה כאלה שששים לא לשרת ולהשתמט ולעשות את כל התרגילים כדי להשתחרר משירות צבאי, אנחנו יודעים, אבל נדמה לי שזה לא המקרה.

זאב בוים: במקרה הזה על ציר זמן ולטווח ארוך, זאת יכולה להיות פעולה שיש בה דבר אפקטיבי, שמשפיע.

זאב בוים: צה"ל מצייד עכשיו את החיילים ביותר אמצעים כדי שתוך כדי הפעולות אפשר יהיה להביא גם עדויות, עדויות מצולמות ועדויות מוקלטות.

זאב בוים: היום מציידים יחידות מבצעיות באמצעים כאלה כדי להציג את ההוכחות בבית-המשפט.

זאב בוים: אני מסכים עם כל הדברים, ואני עצמי עמדתי כאן על הדוכן יותר מפעם אחת בנושא זה.

זאב בוים: סוגיית המאחזים הבלתי-מורשים היא סוגיה קשה למדינת ישראל, היא בעייתית מאוד, וזאת חובה שלנו לטפל ולהסיר מאחזים בלתי מורשים.

זאב בוים: בדרך כלל נהוג לומר: התחייבנו לאמריקנים, יש הבנות וכו', אבל על זה אני תמיד עומד פה ומוסיף, שזאת לא רק התחייבות כלפי האמריקנים, שהיא עניין חשוב בפני עצמו, אלא זאת קודם כול התחייבות כלפי עצמנו, כלפי חברה שמבקשת להיות חברה מתוקנת של חוק וסדר, והמאחזים הבלתי-מורשים הם צפצוף ארוך על חוק ועל סדר.

זאב בוים: בעניין הזה יש לנו עוד מה לעשות.

זאב בוים: זאת פעולה לא פשוטה, אבל אני חושב שדברים נעשו - לא עברו לסדר-היום, אבל זה צומח כמו פטריות אחר הגשם וצריך לטפל בעניין הזה.

זאב בוים: יש ממשלה בישראל, את מדיניות ההתיישבות היא צריכה לקבוע, ולא שגורמים כאלה ואחרים יכתיבו את מפת ההתיישבות באופן פרוע או פרטיזני.

זאב בוים: עד כאן, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה אדוני מציע?

זאב בוים: אני מציע להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לנו הצעות אחרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יעקב מרגי, אני מבקש לשמור על מסגרת הזמן של דקה אחת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי סגן השר, אין ספק שהתופעה של הכאת הקצין בפרט והכאת חיילי צה"ל בכלל היא תופעה חמורה, שצריך לגנות בכל דרך ובכל צורה.

יעקב מרגי: לא אחת אני מסייר בשטחים ונפגש עם ראשי היישובים ועם תושבי היישובים, ואני שומע שהתושבים שם סובלים מאותם בחורים שאינם נשמעים.

יעקב מרגי: הם סובלים מהם לא פחות מהפלסטינים ולא פחות מחיילי צה"ל.

יעקב מרגי: אני קורא לסגן השר, למרות כל הקשיים שציינת, אלה שלא רוצים לכבד את החוק, המתפרעים, הפורעים - כל תואר שתדביק להם יאה להם - לטפל בהם ביד קשה ולהוציא אותם, לרווחת התושבים היהודים, לרווחת הפלסטינים וכמובן לרווחת חיילי צה"ל, שהם, כמובן, מעל הכול ואסור להרים עליהם יד או לפגוע בהם כפי שראינו בפגיעה בקצין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המציע השני, חבר הכנסת אורי אריאל - בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר הביטחון, יש לכם אי-הבנה קשה.

אורי אריאל: הראשונים שמגנים את זה – קודם כול מהצד המוסרי, ב.

אורי אריאל: מצד הפרת החוק, וג.

אורי אריאל: הראשונים שנפגעים - זה אנחנו.

אורי אריאל: אתם טועים, ובמקום ליצור פה חזית אחידה, אתם רוצים לעשות את זה עניין פוליטי.

אורי אריאל: תעשו.

אורי אריאל: עניינכם.

אורי אריאל: אין רשות לאף אחד, ולא משנה מה שמו, מה מקום מושבו, בן כמה הוא, להרביץ לאף אחד.

אורי אריאל: מה זה קשור לחיילים?

אורי אריאל: מה זה קשור לסגן-אלוף?

אורי אריאל: אין לו רשות להרביץ לאף בן-אנוש - יהודי, ערבי, נוצרי, קטן, גדול, אשה, גבר.

אורי אריאל: מה כל החלוקות הללו?

אורי אריאל: אני רוצה לומר עוד שני דברים קצרים.

אורי אריאל: אדוני סגן שר הביטחון, יש לכם טעות נוראית.

אורי אריאל: הרמטכ"ל הוא לא שופט.

אורי אריאל: אם מועמד לשירות ביטחון חשוד בטרם נשפט, ודאי שהרמטכ"ל לא יכול להיות השופט שלו והתליין שלו, וגם לא אתה.

אורי אריאל: ואם הוא נשפט ונמצא אשם, מקומו מן הסתם בכלא או כל דבר אחר.

אורי אריאל: ואחרי שהוא ריצה את עונשו, הוא מתגייס לצה"ל כמו כל אחד אחר.

אורי אריאל: לי יש בנים בצה"ל, לך יש בנים בצה"ל, אני שירתתי בצה"ל.

אורי אריאל: הרמטכ"ל הוא לא השופט והתליין.

זאב בוים: כשיש רישום פלילי - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אורי אריאל: ברשותך, אדוני היושב-ראש, משפט אחד.

אורי אריאל: מי שיש לו רישום פלילי, זה דבר אחר, אבל פה מדובר על אנשים שטרם יש להם רישום פלילי.

זאב בוים: יהיה להם.

אורי אריאל: אה, יהיה להם?

אורי אריאל: אתה תסדר להם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תסיים בבקשה.

אורי אריאל: אני מסיים.

אורי אריאל: אדוני סגן שר הביטחון, גם פה חל הכלל: או שאתה מצליח או שאתה מסביר.

אורי אריאל: אתם כל הזמן מסבירים.

אורי אריאל: תפעילו את המשטרה, לא צריך את הצבא, תתפסו את האשמים ותעמידו אותם למשפט.

אורי אריאל: דבר אחרון: אין מה לערב את השב"כ בעניין הזה.

אורי אריאל: אתם עוד פעם עושים דברים לא נכונים ומביאים את השב"כ לידי מעשים שלא ייעשו.

אורי אריאל: לשב"כ יש מטרות משלו לפי חוק השב"כ, למשטרה יש, לצבא יש.

אורי אריאל: הערבוב שלכם כאילו שהכול מותר, הכול מין סלט גדול, יפגע באושיות המדינה והדמוקרטיה.

אורי אריאל: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המציע שלישי הוא חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כבוד סגן השר, כולם מגנים את המקרה הזה, אבל בין גינוי של מקרה בודד לבין להפוך את זה להצעה לסדר-היום - "התקפת המתנחלים על חיילי צה"ל".

נסים זאב: מתנחלים.

נסים זאב: תתארו לכם ששני יהודים היו תוקפים יהודי, או שני ערבים תוקפים יהודי, והיו אומרים: התקפת הערבים על היהודים, או התקפת היהודים על הערבים.

נסים זאב: איזה סגנון זה?

נסים זאב: מה המשמעות שאתה מסכים לכל מלה?

נסים זאב: אתה שמעת מה אמרו פה חבר הכנסת אחמד טיבי ואחרים?

נסים זאב: הם אמרו פה שבהתנחלויות יש בית-מדרש למסיתים ולהסתה.

נסים זאב: ההסתה היא פה.

נסים זאב: זה בית-המדרש שלנו.

נסים זאב: יש בית-מדרש מכובד של החברים הערבים פה, והשכם והערב בית-המדרש שלהם של ההסתה נגד מדינת ישראל זה פה.

נסים זאב: למה אתה אומר שאתה מסכים לכל מלה?

נסים זאב: שומו שמים.

נסים זאב: אני פשוט לא מאמין.

נסים זאב: אני מאמין שלא שמעת.

נסים זאב: זה הכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה על ההסתה הפרועה הזאת, חבר הכנסת זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המציע הרביעי הוא חבר הכנסת עסאם מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אחמד טיבי: עוד מסית.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חשוב שסגן השר בוים מודה בעצם במה שאמרנו תמיד, שהתפתח דפוס התנהגות.

עסאם מח'ול: בעצם התפתחה תרבות של כיבוש, זאת האמת וצריך לקרוא לילד בשמו.

עסאם מח'ול: מעבר לזה התפתחה כאן אפילו קלאסיקה שהתרת דמם או התרת ביטחונם האישי של אלה שנמצאים תחת הכיבוש הופכת להתרת כבודם ולהתרת דמם של אלה ששומרים על המתנחלים במקרה הזה.

עסאם מח'ול: אני חושב שהדבר הזה צריך ללמד אותנו, כי ברגע הזה שאנחנו מגנים את הדבר הזה עדיין יש תופעות כאלה של פלסטינים שמותקפים על-ידי אותם המתנחלים, והצבא ומשמר הגבול נוהגים בהם ביד רכה ונותנים את הרושם שמותר להם.

עסאם מח'ול: זאת הבעיה וצריך לעקור אותה מן השורש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרון המציעים הוא חבר הכנסת אריה אלדד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

אריה אלדד: באמת אין צורך לשוב ולגנות כל מי שמרים יד על חייל ועל שוטר.

אריה אלדד: גינינו את זה, אמרנו: איש בל ירים יד על חייל ועל שוטר.

אריה אלדד: אבל נדמה לי שבכל המקהלה הקולנית למדי שהיתה פה היום - אני לא זוכר אותם מרימים קולם נגד הפגנות הערבים והשמאל שעקרו עין של חייל בבילעין, ויש חייל שמת באחת ההפגנות ההן, ואינני זוכר אם הוא מת מאבן שפגעה בראשו והוא נפל מהטראסה, או ממכת חום.

אריה אלדד: נדמה לי שהדבר הזה לא הובהר עד עצם היום הזה.

אריה אלדד: שם לא היה לו פנס בעין, עד היום אין לו עין, אבל איש לא מרח את תמונתו אלף פעם על כל העמודים של התקשורת המקומית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלדד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת המציעים, סגן שר הביטחון הציע להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם מסכימים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין שכן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, נעבור להצבעה אם להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שבעד להעביר, יצביע בעד; מי שנגד, כמובן, יצביע נגד, כדי להסיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה - 11 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 11 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעותיהם של חברי הכנסת זהבה גלאון, אחמד טיבי, קולט אביטל, אילן ליבוביץ וואסל טאהא תועברנה לוועדת החוץ והביטחון להמשך הדיון בהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים יעלה סגן שר הביטחון לבמה כדי לענות על הצעות אחרות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 83 - הוראת שעה), התשס"ו-2005, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן המזכיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המחסום החדש בצומת תפוח ["דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 25957.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ]

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני סגן שר הביטחון, תואיל לעלות כדי לענות על הצעות לסדר-היום בעניין המחסום החדש בצומת תפוח, של חברי הכנסת מוחמד ברכה, עזמי בשארה ויעקב מרגי, מס' 7440, 7453 ו-7469.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר התשובה תהיה הצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני שאתה מתחיל, אדוני סגן השר, הצבעתו של חבר הכנסת טאהא לא נקלטה, היא גם לא תשנה, אבל אני מודיע על זה לפרוטוקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני סגן השר.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, יש עוד הצעות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש אחר כך שאילתות.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, בעניין ההצעות לסדר-היום בסוגיית המחסום החדש בצומת תפוח: אכן צה"ל הציב מחסום בצומת תפוח.

זאב בוים: מי שמכיר את צומת תפוח יודע על מקומו המרכזי, האסטרטגי, ברשת צירי התנועה ביהודה ושומרון.

זאב בוים: מחסום זה נועד לשבש כוונת מחבלים מתאבדים לחדור לערי ישראל, לחסום חדירת גורמי פח"ע חורשי רע המחפשים את הפרצות באבטחת יישובי מרכז הארץ במטרה לפגע, לזרוע הרס, חורבן ושכול.

זאב בוים: אין זה אומר שבהצבת המחסומים איננו נותנים את הדעת על מרקם החיים באזור.

זאב בוים: אנו שוקלים ובוחנים כיצד למזער את הפגיעה בנוחות התושבים בטרם מציבים מחסומים ואמצעים כאלה, אבל לעתים צורכי הביטחון מחייבים, הצורך להציל חיים הוא מרכזי והוא גובר על שיקולים של נוחות או מרקם חיים.

זאב בוים: נכון שהמחסום כמו שהוא, כשמו כן הוא, הוא גורם מעכב, הוא מונע.

זאב בוים: הוא נועד לבדוק, לאמת, לזהות את העוברים בשעריו, במציאות של טרור רצחני, שאינו בוחל בהפעלת מתאבדים ומטעני חבלה במרכזים הומי קהל, בקרב אנשים חפים מכל פשע.

זאב בוים: זה ההסבר הטוב ביותר להחלטה להקים מחסום, או כל אמצעי אחר שביכולתו לסכל כוונות רצחניות ופעולות רצח שקשה למצוא להן אח ורע בעולם.

זאב בוים: בצומת תפוח נבנתה תשתית שמטרתה לתת מענה טוב יותר לבידוק הרכבים הפלסטיניים העוברים במקום.

זאב בוים: מובן שאם נגיע למצב שלא נזדקק למחסומים האלה ותבוא רגיעה לארץ הזאת, נשמח ראשונים לא לאייש את המחסום ולהוריד אותו ולאפשר תנועה חופשית.

זאב בוים: אני חושב שכולם יודעים שבמציאות שבה גדר הביטחון הולכת ונשלמת וסוגיית המעברים הופכת להיות הרבה יותר קריטית כאפשרות פוטנציאלית לחורשי רע ומתאבדים לחדור באמצעותם - הפיגועים שהיו בחודשים האחרונים, שבהם הצליח הטרור להכות במרכזי הארץ, באו דרך מעברים כאלה.

זאב בוים: עד כאן, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הצעתך, אדוני?

זאב בוים: אני מציע להסתפק בתשובה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מרגי, מסתפק?

יעקב מרגי: מסתפק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת בשארה וברכה נמצאים בלוויה, אני מצמיד את הצעותיהם להצעתך, ואם אתה מסתפק, מן הסתם גם הם חייבים להסתפק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא נצביע על ההצעות האלה, הן יורדות מסדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפיגוע בחדרה

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנושא האחרון מבחינת הצעות לסדר-היום הוא הפיגוע בחדרה – הצעות לסדר-היום מס' 7465, 7474, 7476, 7481, 7487, 7493, 7499, 7500, 7504 ו-7511.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון המציעים הוא חבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, הפיגוע המזעזע שעשה בחדרה מחבל מתאבד, שנשלח על-ידי "הג'יהאד האסלאמי", שרצח אנשים תמימים שבאו למסעדה לאכול, לסעוד, ו"הג'יהאד האסלאמי" קיבל את האחריות על עצמו – ראשית, אני רוצה להשתתף בצער המשפחות היקרות שהלכו יקיריהן.

נסים זאב: משהו מאוד מעניין, רק עכשיו דיברנו על העמדת גדר, מחסום כדי לעצור את המחבלים.

נסים זאב: והנה מתברר שהמחבל הזה בא דווקא כיוון שהשער פתוח, אפשר להגיע בקלות ובנקל לאזור חדרה.

נסים זאב: יוצא אפוא שהמחסום יש לו פעולה ביטחונית, לא יכולים לבוא ולומר בזמן שעדיין יש מזימות ושארגוני המחבלים קיימים והם זוממים מדי יום ביומו – מובן שבמקביל גם כוחות הביטחון עושים פעולות מנע על מנת למנוע פיגועים, אבל הרצון של אותם טרוריסטים, אותם ארגונים, עדיין קיים.

נסים זאב: כוחות הביטחון עצרו את אביו של המחבל שביצע את הפיגוע בשוק העירוני בחדרה במהלך פעילות מבצעית בקבטיה.

נסים זאב: ושם, בקבטיה, הם עשו תהלוכה לכבודו של המחבל המתאבד, וכולם צעדו.

נסים זאב: צריך להבין שזה לא עניין של מחבל מסוים שיש לו איזו אידיאולוגיה, שאביו אמר בשמו שבסך הכול הוא רצה להיות שהיד, רצה להיות קדוש ולעלות לשמים.

נסים זאב: יש פה מדיניות טרוריסטית, ששולטת בשטח, שמדברת בשטח, שמכתיבה את השטח, וכאשר מחבל מתאבד, ויום למחרת ההתאבדות שלו צועדים מאות ואלפים בתהלוכה ומעודדים את השהיד הזה, זה מראה שיש לנו עסק עם מחבלים.

נסים זאב: הרשות הפלסטינית לא משוחררת מהטרור, היא חלק מארגוני הטרור, יש פה משחק כפול, וראש הממשלה עוצם עיניים, עושה כאילו יש עסקה עם ראש הרשות, וכאילו הארגונים הטרוריסטיים הם לא חלק מהרשות.

נסים זאב: הרשות, גם שר הביטחון אמר, אין להם כוח, אין להם יכולת, הם לא מסוגלים להשתלט על השטח, אבל להחזיר להם את השטחים אפשר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נסים זאב: אני חושב שהטעות המרכזית של ראש הממשלה היא שלא דאג קודם כול להעמיד את המחסומים ואחר כך להוציא את המתנחלים ולגרש אותם מבתיהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, המציע השני, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו - אם יהיו נוכחים - חברי הכנסת פריצקי, אלדד, דורון, זחאלקה ואלסאנע.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא מזמן השתתפתי בהפגנה של כוחות השלום מול ביתו, משכנו של ראש הממשלה, עם כ-10,000 מפגינים שבאו לקרוא אחרי ההתנתקות מעזה: "מעזה לשלום צודק".

עסאם מח'ול: בהפגנה הזאת ואחרי ההפגנה הזאת אני מסתובב בתחושה שהציבור בישראל החליט לפקוח את העיניים ואי-אפשר להאכיל אותו לוקשים בצורה בלתי פוסקת.

עסאם מח'ול: מה שאפשר היה להאכיל אותו בארבע השנים האחרונות - הוא שבע, הוא לא יאכל יותר, הוא פוקח את העיניים והוא רואה מי אחראי למה.

עסאם מח'ול: הציבור בישראל, וזאת תחושה אמיתית, לא רוצה להשלים עם התופעה ששפיכות הדמים, שראינו אותה בפעולה המזוויעה בחדרה, תחזור להיות שגרת החיים שלו.

עסאם מח'ול: הציבור בישראל גם שואל שאלות נוקבות והוא מפנה אותן הפעם לכתובת הנכונה, שצריך להפנות אותן אליה.

עסאם מח'ול: ואני עומד כאן היום ואני מאשים, אני מאשים בשם הציבור בישראל, בשם אלה שנפגעו ואלה שמועמדים להיפגע, אם המדיניות שהובילה לפיגוע בחדרה תמשיך להיות המדיניות השולטת בכיפה בישראל.

עסאם מח'ול: אני מאשים את ראש הממשלה ואת שר הביטחון שלו, שכאשר אישרו את ההוצאה להורג של לואי א-סעדי בג'נין, הם גזרו ביודעין דין מוות על כמה ישראלים, שימצאו את מותם או יירצחו בדם קר, הפעם בחדרה, בצורה אקראית, אבל הם היו יכולים להיות כל אחד מאתנו וכל אחד במדינה הזאת.

זאב בוים: מומחה גדול.

זאב בוים: במקום לשבח את חיסולו של רוצח כמו לואי א-סעדי, אתה מגנה את הממשלה שדואגת לאזרחי מדינת ישראל.

עסאם מח'ול: חבר הכנסת בוים, הטענה שלי, ואני אומר לך במלוא הכנות, שלממשלה יש אינטרס מדיני למנוע, לעשות אינתיפאדה, אינתיפאדת שרון הפעם נגד יצירת אופציה מדינית - -

זאב בוים: הראש המעוות שלך.

זאב בוים: הראש המעוות שלך.

עסאם מח'ול: - - שאליה משווע הציבור בישראל, היהודי והערבי.

עסאם מח'ול: אתם רוצים לרצוח את האופציה הזאת, כי אתם רוצים אחרי עזה לתקוע את שני העמים שנית במשבר של שפיכות הדמים, כי אתם לא רוצים התקדמות, כי אתם גמרתם אומר - התחלתם את המסע לחסל את אבו-מאזן פעם נוספת בצורה מדינית.

זאב בוים: אתה סוחר בעבודה של הטרור הפלסטיני, אתה עורך-הדין של הטרור הפלסטיני.

עסאם מח'ול: אני לא יודע באיזה מוקטעה תעשו את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עסאם מח'ול: אני מבקש רק לסיים.

זאב בוים: הוא מחסל את עצמו.

זאב בוים: הוא לא עושה שום דבר.

זאב בוים: כמו שאתה לא עושה, ככה הוא לא עושה עוד יותר.

זאב בוים: תגנה אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תן לו לסיים.

עסאם מח'ול: מי שעושה פרובוקציות בטענה של חיפוש מבוקשים, כאשר אין פעולות טרור; מי שנכנס כל לילה לכל כפר ולכל פינה בתוך היישובים הפלסטיניים - הוא גורר, הוא מזמין בצורה פרובוקטיבית את הפיגוע הבא.

זאב בוים: כדי למנוע רצח, כדי להוציא רוצחים.

עסאם מח'ול: הגדר, החומה שאתם בונים, הנה, מול עיניך - היא לא חומה ביטחונית.

עסאם מח'ול: היא לא יכלה למנוע.

עסאם מח'ול: היא חומה מדינית, והמחסום שלך הוא מחסום מדיני והתנהגות החיסולים שלכם היא התנהגות של חיסולים מדיניים, שסופם שיבעירו מחדש את הקרקע ויחזירו את שני העמים למרובע של שפיכות הדמים.

עסאם מח'ול: תוציאו אותנו משם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יוסף פריצקי - אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אריה אלדד - בבקשה, אדוני.

בנימין אלון: או.

בנימין אלון: עכשיו יתקנו קצת את האווירה.

בנימין אלון: לכל מחלה יש תרופה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברי חברי הכנסת, שישה קורבנות נפלו בחדרה, ועשרות פצועים, ולבנו עם משפחות החללים, ועם הפצועים.

אריה אלדד: אבל צריך לזכור גם היכן זה קרה.

אריה אלדד: זו חדרה, זו שהגדר מגינה עליה כל כך טוב.

אריה אלדד: הגדר שחוצה את כל ארץ-ישראל מגינה עליה להפליא.

אריה אלדד: כל מי שחקר את עקומת הפיגועים בארבע השנים האחרונות יודע שהשיא היה במלון "פארק", ולאחר מכן יש ירידה תלולה בעקומת הפיגועים.

אריה אלדד: אבל הגדר?

אריה אלדד: הקילומטר המבצעי הראשון של הגדר היה מוכן רק שישה חודשים לאחר מכן.

אריה אלדד: אחרי מלון "פארק" קרה דבר אחד: מבצע "חומת מגן".

אריה אלדד: "חומת מגן" הוריד את הפיגועים, אבל כל אלה שבאו יום-יום ושעה-שעה לשכנע את עם ישראל שאם לא תהיה גדר יהיו פיגועים, משווקים את הגדר כגורם מספר אחת שמונע פיגועים בישראל, וזה לא נכון.

זאב בוים: זה נכון.

אריה אלדד: צה"ל בערי יהודה ושומרון מונע פיגועים, וצה"ל במחסום תפוח, כפי שאתה שכנעת מהבמה הזאת לפני דקות אחדות.

זאב בוים: גם.

אריה אלדד: הגדר הזאת עושה דבר אחד: היא מחלקת את ארץ-ישראל ומקימה מדינה פלסטינית דה-פקטו.

אריה אלדד: ועכשיו, כשהגדר נכשלת, וכשיש פיגוע בחדרה בצל הגדר, אז יבואו לתרץ אלפי תירוצים איך זה בכל זאת יש פיגוע בחדרה.

אריה אלדד: החקירה עוד לא הסתיימה, אני יודע, ועוד לא ברור אם המחבל עקף מדרום, או חפר מנהרה מלמטה, או קפץ בסולם מלמעלה, כל הדברים שאמרנו שיקרו, או עבר עם לוחיות זיהוי מזויפות באחד המחסומים, וגם בעתיד יכול להיות כך.

אריה אלדד: גם את הגדר בעזה עברו – במכולה כפולה או בתירוץ אחר.

אריה אלדד: ראש הממשלה היה זה שידע תמיד להסביר כל כך יפה למה גדר לעולם לא תהיה מסוגלת לתת ביטחון לעם ישראל, עד שהוא החליט לחלק את הארץ, ואז פתאום היא כן מספקת ביטחון לעם ישראל.

אריה אלדד: היום נבוא לתבוע את דמיהם של הנרצחים מרוצחיהם, אבל לא נשכח גם את אלה שנשאו את שם נפגעי הטרור לשווא ודיברו בגאון על ביטחון ישראל כשכל כוונתם היתה לחלק את הארץ ולהקים מדינה לפלסטינים בלב ארץ-ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלדד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת חמי דורון – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה אחרון הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן נעבור להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין תשובת ממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שישה אזרחים נהרגו בפיגוע בחדרה, עשרות נפצעו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו שולחים תנחומים למשפחות ומאחלים החלמה לפצועים, ומביעים צער עמוק על אובדן החיים ועל פגיעה בגוף.

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר את חדרה טוב מאוד.

ג'מאל זחאלקה: זו העיר השכנה.

ג'מאל זחאלקה: הרבה אזרחים ערבים מהמשולש מבלים בעבודה ובקניות חלק גדול מזמנם בעיר חדרה, ואכן, הפגיעה זעזעה את כל האזור, יהודים וערבים כאחד.

ג'מאל זחאלקה: אני חייב לחזור על העמדה שלנו בקשר לפיגועים האלה, שבה אנחנו מביעים התנגדות לפגיעה באזרחים חפים מפשע.

ג'מאל זחאלקה: לשים אזרחים כמטרה לפיגועים זה דבר פסול שיש להתנגד לו, ואין לו שום הצדקה גם אם יש תירוצים מכאן ולכאן לעשיית המעשה הזה.

ג'מאל זחאלקה: השאלה: מה עושים?

ג'מאל זחאלקה: הארגונים הפלסטיניים כולם הגיעו להסכם "הודנה", להסכם "תהדיה", להסכם של שקט, ורובם, בדרך כלל, עשו מאמצים גדולים מאוד, גם של הרשות וגם של הארגונים, כדי לשמור על ה"הודנה".

ג'מאל זחאלקה: ישראל הבטיחה שהיא תגיב בשקט על שקט, ולא התחייבה, מצדה, להפסקת אש.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהמטרה שאנו צריכים לשים לעצמנו עכשיו ולעשות מאמצים - ואם הממשלה רוצה לחסוך בחיים ולא לשאת באחריות לאלה שנהרגים, יהודים או ערבים, היא צריכה לעשות מאמץ ולהכריז שהיא רוצה הפסקת אש.

ג'מאל זחאלקה: אם ממשלת ישראל לא מוכנה להפסקת אש, היא אחראית לשפיכות הדמים, נקודה.

ג'מאל זחאלקה: בידכם לעשות את זה.

ג'מאל זחאלקה: לא על-ידי מחסומים, לא על-ידי גדר, לא על-ידי הפצצות ולא על-ידי מה שאמר דן חלוץ, הרמטכ"ל, אתמול – שמדיניות החיסולים היא המדיניות היעילה ביותר.

ג'מאל זחאלקה: אכן היא המדיניות היעילה ביותר להזנת מעגל הדמים.

ג'מאל זחאלקה: זה מרשם בטוח לכך שאזרחים ימשיכו למות, והממשלה והרמטכ"ל אחראים.

ג'מאל זחאלקה: מי שמבצע חיסולים יודע שתהיה תגובה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לעשות מאמצים לא למעשי נקם ולא למעשים כאלה, אלא לעצור את ההידרדרות ולייצב את הפסקת האש.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לעשות זאת עם כל הארגונים הפלסטיניים.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר זאת באחריות מלאה, וגם סגן השר יודע זאת בעצמו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אין תשובת ממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת המציעים הנוכחים באולם - חבר הכנסת מח'ול, חבר הכנסת אלדד וחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - מה אתם מבקשים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכאורה - דיון במליאה.

ג'מאל זחאלקה: מסתפקים בתשובת הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין תשובת ממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא לא תהיה - - -

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מסתפקים בתשובת הממשלה, כי לממשלה אין תשובה.

ג'מאל זחאלקה: מסתפקים בשום דבר.

ג'מאל זחאלקה: זו ממשלת שום דבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא מבקש כלום?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר גם לא לבקש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם לא חייבים.

אריה אלדד: מה שנכון - שאין זה מעלה ואין זה מוריד - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת המציעים מסתפקים בכך שהממשלה אינה נוכחת ואינה משיבה, ומורידים את הנושא מסדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נסים זאב: למה מורידים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: שאילתות ותשובות לסגן שר הביטחון זאב בוים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת נעמי בלומנטל שאלה את שר הביטחון ביום כ"ב בסיוון התשס"ה (29 ביוני 2005): פורסם ב"במחנה", כי שוטרים צבאיים יתגברו את משטרת ישראל בעת יישום תוכנית ההתנתקות מגוש-קטיף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם נכון הדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כן – האם החיילים הוכשרו לשיטור אזרחי, ואם כן – כמה זמן נמשכה ההכשרה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה היא עמדת משרדך בנושא הפעלת חיילים מול אזרחים שלא במסגרת שירות חובה במשטרה או במשמר הגבול? 4.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם הוכנו השוטרים הצבאיים למשקעים הנפשיים שהדבר עלול להותיר בהם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המשטרה הצבאית, כשאר חילות צה"ל ויחידותיו, שותפה לפעילות הנוגעת ליישום תוכנית ההינתקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השוטרים הצבאיים ישתלבו בכוחות הפינוי של התושבים, יעסקו בליווים, בחסימות ובהכוונת תנועה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שוטרי המשטרה הצבאית הוכשרו לביצוע פעולות אכיפה במהלך ההכשרה הראשונית שרכשו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יצוין, כי המשטרה הצבאית משתפת פעולה עם משטרת ישראל בביצוע סיורי תנועה ובנושאים אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 4.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חיילי המשטרה הצבאית יוכשרו ויוכנו מנטלית ומקצועית למשימת ההיתנתקות בהתאם למשימות השונות שיידרשו לבצע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אפי איתם שאל את שר הביטחון ביום כ"ב בסיוון התשס"ה (29 ביוני 2005): לאחרונה הוקם מעבר גבול בין אזור בקעת-הירדן לבין בקעת-בית-שאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתי, צורת המעבר והיקפו מעידים על כך שממשלת ישראל רואה בבקעת-הירדן שטח זר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהתחשב במספר הקטן יחסית של פלסטינים העוברים במעבר זה, מדוע יש צורך בבנייה בסדר גודל כזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם זו אמירה של ממשלת ישראל על עתיד בקעת-הירדן?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כיצד ניתן להניח את דעתם של תושבי הבקעה המוטרדים מהיקף בנייה זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הקמתה של גדר הביטחון נועדה להגן על אזרחי ישראל מפני הטרור הפלסטיני כחלק ממערך ביטחוני כולל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צה"ל רואה חשיבות רבה בחיזוק תחושת הביטחון של תושבי בקעת-הירדן והמשתמשים האחרים בכביש הבקעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המעבר בצפון הבקעה הינו מעבר תפר ואיננו מעבר גבול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המעבר תוכנן כדי לתת מענה ביטחוני הולם, למניעת מעבר מחבלים ואמצעי לחימה מהבקעה לאזור בית-שאן וצפון הארץ וכדי לאפשר מעבר מהיר ונוח של התנועה האזרחית ומעבר בבידוק הביטחוני של פועלים ותוצרת חקלאית מהבקעה לישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המעבר מתוכנן למתן מענה להולכי רגל ולמשאיות המעבירות תוצרת חקלאית, ולמתן מענה על צרכים הומניטריים, כגון טיפול רפואי בבתי-החולים שבסביבה - "העמק" ו"פורייה" - וביקור קרובי משפחה בגליל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המעבר מחליף את המחסום הקיים, שלא נתן מענה הולם לייעודו, תוך שיפור התשתית התעבורתית, התשתית המבצעית והשירות לאזרח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפעלת המעבר תבוצע ברגישות המתחייבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממשלת ישראל מצהירה השכם והערב כי בקעת-הירדן מהווה נכס אסטרטגי לביטחונה של המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השיפורים במעבר נועדו אך ורק להקל על האוכלוסייה ולשפר את מרקם החיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את שר הביטחון ביום כ"ט בסיוון התשס"ה (6 ביולי 2005): ב"מעריב" פורסם על מקרים שבהם חיילים המגדירים את עצמם כנאצים משרתים בצה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה ידוע לצה"ל על כך? 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הוא, להערכת משרדך, מספר החיילים המגדירים את עצמם כנאצים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם ניתן לסנן חיילים בעלי דעות אנטישמיות, ואם כן – כיצד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צה"ל אינו נוהג לשאול לגבי השתייכות לארגון ניאו-נאצי במהלך שרשרת החיול, ולכן ייתכן שגויסו לצה"ל צעירים בעלי דעות אנטישמיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ידוע על מקרה יחיד וחריג של החייל ולדימיר טרנורוצקי אשר גויס ובמהלך שירותו הצבאי הצהיר על השתייכותו לארגון ניאו-נאצי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המקרה דנן מטופל על-ידי מצ"ח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שלמה בניזרי שאל את שר הביטחון ביום כ"ט בסיוון התשס"ה (6 ביולי 2005): רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמה נוצרים משרתים בצה"ל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמה חיילים נוצרים גוירו בכל אחת מהשנים 2002-2005?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להלן מספר הנוצרים המשרתים בצה"ל: גברים בחובה - 159, נשים בחובה - 46, גברים בקבע - 27, נשים בקבע - 4.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד כה גוירו במסגרת קורס "נתיב" 974 חיילים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל רצון שאל את שר הביטחון ביום כ"ט בסיוון התשס"ה (6 ביולי 2005): נודע לי, כי לאחרונה הוגשה תביעה אזרחית נגד קצין צה"ל שנמצא בהליכי שחרור בגין פעולותיו במסגרת הצבאית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: האם הידיעה נכונה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כן - מה היא עמדת משרדך בנושא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם משרדך נוקט אמצעים לאור התופעה, ואם כן – אילו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הליך הטיפול בתביעות אזרחיות המוגשות כנגד צה"ל ומשרד הביטחון, ואף בתביעות אזרחיות המוגשות באופן אישי נגד חיילים - בין שהם עדיין משרתים ובין ששוחררו - בגין פעולות שביצעו החיילים במסגרת תפקידם הצבאי, מוסדר בפקודות הצבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פקודת מטכ"ל 33.0144 קובעת בזו הלשון: "חייל אשר גורם נזק לאזרח תוך כדי שירותו הצבאי במסגרת מילוי תפקידו ונתבע על-ידו לפצותו בגין הנזק שנגרם, לא יידרש לשלם את הנזק שנגרם, אלא אם כן מנהל יחידת ביטוח ותביעות בדעה שהנזק נגרם על-ידו בזדון".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על-פי הפקודה, חיילים אשר יש טענה כי גרמו נזק במסגרת פעילותם הצבאית, לרבות נזק שנגרם בגין רשלנותם, לא יידרשו לשאת בעלות הנזק, ולמעשה יש להם חסינות מפני תביעה אזרחית נגדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החריג היחיד לכך הוא כאשר הנזק נגרם על-ידי החייל בזדון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהתאם לפקודה, אם מוגשת תביעה אישית בגין נזק שגרם חייל במסגרת תפקידו, הרי שמשרד הביטחון ייטול על עצמו את האחריות לנזק ולטיפול בתביעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משרד הביטחון נכנס למעשה בנעלי החייל הנתבע, כך שהתביעה היא למעשה נגד המשרד ולא נגד החייל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החייל לא נדרש לדאוג לייצוג על-ידי עורך-דין או לכל הוצאה אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התביעה תטופל על-ידי עורכי-דין מפרקליטות המדינה, מחוז תל-אביב, בתיאום עם עורכי-הדין של חטיבת התביעות והביטוח במשרד הביטחון ובסיוע הפרקליטות הצבאית, אם יידרש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מובן כי גם אם במסגרת ההליך המשפטי יוחלט כי אכן נגרם הנזק ויש חובה לשלם פיצויים לאזרח אשר לו נגרם הנזק, יישא משרד הביטחון בתשלום הפיצויים - זאת, כאמור, למעט החריג של גרימת נזק בזדון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אשר לתביעה שאליה התייחסת בשאילתא, ככל הידוע לנו, כנגד הקצין שציינת נפתח הליך הוצאה לפעול בגין הוצאות שהושתו על המדינה בעקבות עתירה לבג"ץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מובן כי משרד הביטחון הוא שיישא בהוצאות שקבע בית-המשפט, ולא הקצין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הליך ההוצאה לפועל יטופל ככל שיידרש על-פי הכללים שצוינו לעיל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוגשו תביעות אחרות נגד קצין זה או אחר, גם תביעות אלו יטופלו בהתאם לאמור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אליעזר זנדברג שאל את שר הביטחון ביום ו' בתמוז התשס"ה (13 ביולי 2005):

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני כחצי שנה הכיר בג"ץ באפליה בין אלמנות חללי מילואים צוות אוויר לבין יתר אלמנות חללי המילואים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר הביטחון הבטיח לארגון אלמנות צה"ל לתקן את האפליה - אף דובר על מתן פיצוי כספי - והעביר את הטיפול בעניין לדרגים המקצועיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם הסתיים הטיפול בעניין?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם לא - מדוע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מנכ"ל משרד הביטחון קיים דיון עם הגורמים הנוגעים בדבר והציע להעניק כ-130,000 שקל לכל אלמנה, בתקופה של עשר שנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת פשרה זו נדחתה על-ידי ארגון אלמנות צה"ל, המיוצג על-ידי עורך-הדין שלומי ציפורי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יצוין, כי אין מחויבות מהבחינה המשפטית בעניין זה נוכח פסיקת בג"ץ, אולם בכל זאת מערכת הביטחון הביעה רצון למצוא פתרון ראוי לנושא במסגרת האילוצים התקציביים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המשא-ומתן בעניין טרם סוכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר הביטחון ביום כ' בתמוז התשס"ה (27 ביולי 2005): פורסם, כי בכוונת גורמי הביטחון לסגור את מערת-המכפלה למתפללים יהודים בזמן תהליך ההתנתקות, וזאת כדי למנוע חיכוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: האם תחול הגבלה כלשהי על תפילת יהודים במערת-המכפלה בזמן ההתנתקות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סגן שר הביטחון זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אורי אריאל, במענה על השאילתא שלך על סגירת מערת-המכפלה בזמן ההתנתקות, אני מבקש להשיב שלא שונו סדרי התפילה במערת-המכפלה במהלך ביצוע תוכניות ההתנתקות, ולא היתה שום כוונה, גם בתכנון המקורי, לבצע שינוי מעין זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברי הכנסת, השאילתא הזאת הופנתה אליכם ב-25 במאי שנת 2005.

אורי אריאל: צריך לציין שמשרד הביטחון נתן תשובה עוד בשנה זו, קרי בשנת 2005, וזה מעודד, כידוע, כי היה אפשר לענות על זה גם ב-2006.

אורי אריאל: נדמה לי, סגן השר, שהיה נכון אילו השבתם, למרות הפגרה, בכתב, ואז הייתם מאפשרים את הדו-שיח הזה.

אורי אריאל: אני רוצה לפנות גם ליושב-ראש הישיבה, שהוא כידוע גם סגן יושב-ראש הכנסת, ולסגן המזכיר.

אורי אריאל: אני חושב שאין טעם להביא את התשובות עכשיו, אפשר לדלג עליהן.

אורי אריאל: הרי לא צריך לבזות את כולנו תחת הפרוז'קטורים והמצלמות.

אורי אריאל: נדמה לי שיש עוד שאילתות כאלה, כך ראיתי.

אורי אריאל: אני מציע שתדונו בזה בנשיאות ותחליטו מה לעשות, ואני רוצה להודות בכל אופן על המאמץ הרב שמושקע מצד כל עובדי הבית ומשרד הביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם מבחינת סדרי הדיון בכנסת התשובה מאוחרת, אבל נדמה לי שלגופו של עניין, לא נפגעת מהאיחור בתשובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התשובה היתה אותה תשובה גם אם היתה ניתנת לפני חודשים.

זאב בוים: חבר הכנסת אריאל, לפי מה שמסומן לי – אולי אני טועה - אני רואה את השאילתא המקורית שלך, היא נכתבה ביום כ' בתמוז התשס"ה, 27 ביולי 2005.

זאב בוים: אז זה לא מאי אלא יולי.

אורי אריאל: אצלי רשום מאי 2005.

זאב בוים: את זה אנחנו יכולים לבדוק.

זאב בוים: אני רוצה להוסיף, ואני חושב שההערה של חבר הכנסת אריאל נכונה.

זאב בוים: זו פגרה ממושכת, פגרת הקיץ.

זאב בוים: בלי קשר לוויכוח – אני שומע שיש חברי כנסת שסבורים שאולי צריך לקצר את הפגרה, אבל זו סוגיה אחרת - כל עוד זה משך הפגרה, צריך לחשוב על איזה סידור אחר.

זאב בוים: דרך אגב, חבר הכנסת אריאל, יש שאילתות שאנחנו עונים עליהן מייד בכתב ולא מעל הדוכן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתות ישירות.

זאב בוים: יכול להיות שפה היה מקום לזה.

זאב בוים: חברי כנסת שיש להם שאלות והם רואים שזה עומד להימשך לפגרה, יכולים לשאול שאילתות ישירות והם ייענו בכתב.

זאב בוים: חברת הכנסת נעמי בלומנטל שאלה את שר הביטחון ביום כ' בתמוז התשס"ה (27 ביולי 2005): לית מאן דפליג, כי לפינוי יישובי גוש-קטיף תהיה השפעה נפשית על הכוחות המפנים.

זאב בוים: רצוני לשאול: 1.

זאב בוים: כיצד נערך משרדך לטפל בפגועי הנפש ולפצותם?

זאב בוים: 2.

זאב בוים: האם משרדך נערך להתמודד עם תביעות משפטיות בגין נזקים נפשיים למפנים?

זאב בוים: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) כנסת נכבדה, חברת הכנסת בלומנטל, צה"ל נערך מבעוד מועד לספק תמיכה נפשית לחיילים שנטלו חלק בביצוע תוכנית ההתנתקות.

זאב בוים: הפעולות שננקטו: א.

זאב בוים: הנחיית מפקדים לביצוע ראיונות ולגילוי עירנות לכל ביטוי של מצוקה נפשית או שינוי התנהגותי בקרב החיילים שהשתתפו בפינוי; ב.

זאב בוים: הכנה של מערך בריאות הנפש בצה"ל למתן סיוע פרטני.

זאב בוים: יש לציין, כי מספר הפונים לקציני בריאות הנפש בקשר להתנתקות היה נמוך מהמצופה, וכי דרגת החומרה של הממצאים היא קלה.

זאב בוים: הגורמים האמונים על הסוגיה במשרד הביטחון - ראש חטיבת תביעות וביטוח - עדכנו אותי, כי היות שמדובר בכוחות הביטחון, הרי שאם נגרם נזק מוכח בעקבות המשימות שבוצעו, נזק "תוך ועקב השירות", הטיפול בחיילים יהיה במסגרת חוקי השיקום.

זאב בוים: חברת הכנסת נעמי בלומנטל שאלה את שר הביטחון ביום כ' בתמוז התשס"ה (27 ביולי 2005): לאחרונה פורסם, כי המחזור הקרוב של קורס הקצינים בחיל האוויר יקוצר במחצית ויימשך רק כחמישה שבועות, וזאת בשל היערכות צה"ל לפינוי יישובי גוש-קטיף.

זאב בוים: רצוני לשאול: 1.

זאב בוים: האם נכונים הדברים?

זאב בוים: 2.

זאב בוים: אם כן - האם תיפגע איכותה של עתודת הקצונה בחיל האוויר, ואם לא – מדוע לא יקוצר הקורס גם בימים כתיקונם?

זאב בוים: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

זאב בוים: מחזור קורס הקצונה האחרון, שהחל ב-17 ביולי, יימשך עשרה שבועות.

זאב בוים: נכון שמתוך ארבעה שבועות, הצוערים התאמנו שבועיים, ועסקו בפינוי במעגל הראשון שבועיים נוספים.

זאב בוים: ביתר הזמן הם למדו תכנים הדרכתיים במסגרת הקורס, כפי שתוכנן במקור.

זאב בוים: פרק הזמן של ארבעה שבועות אכן מצמצם את משך ההכשרה השגרתית, אך לתפיסתנו יקנה לצוערים התנסות שעניינה התמודדות עם מצבים מורכבים ורגישים, שתוסיף ממד של יכולות לבוגרים, זאת במקום נושאים דומים המועברים באופן תיאורטי בתקופת שגרה.

זאב בוים: פרק הזמן שנותר בהינתן ארבעה שבועות אלה ינוצל במלואו להדרכה בנושאים מקצועיים, מתוך הבנה שבנושא ערכים, פיקוד ומנהיגות הצוערים התנסו באופן מעשי.

זאב בוים: לסיכום, תיתכן פגיעה מסוימת בתכנים המקצועיים של הקצינים לעתיד, והדרך להתגבר עליה היא בהשלמת ההכשרה תוך כדי תפקיד, על-ידי היחידות הקולטות.

זאב בוים: 2.

זאב בוים: אשר לקיצור משך ההכשרה דרך קבע, הרי שלא נכון להשליך ממקרה מיוחד שבו מחוסר ברירה נאלץ צה"ל לקצר את משך ההכשרה האפקטיבי ולהופכו לדבר שבשגרה.

זאב בוים: חבר הכנסת ואסל טאהא שאל את שר הביטחון ביום כ' בתמוז התשס"ה (27 ביולי 2005): לפני שנתיים נהרג נער בן 15, תושב ח'אן-יונס, במהלך מסע הווי של חיילי גבעתי, כאשר הוא שהה עם אביו בשדה חקלאי.

זאב בוים: קצין בדרגת סגן-אלוף, מפקד לשעבר בחטיבת גבעתי, הועמד לדין משמעתי בגין הריגה, ננזף, ובינתיים קודם בתפקיד.

זאב בוים: רצוני לשאול: 1.

זאב בוים: האם הסתיים משפטו של הקצין?

זאב בוים: 2.

זאב בוים: מה הוא תפקידו החדש של הקצין, ומה היא רמת האחריות לחיי אדם הגלומה בו?

זאב בוים: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה נמסרה לפרוטוקול) 1.

זאב בוים: האירוע נשוא הפנייה נחקר על-ידי המשטרה הצבאית החוקרת, בגין החשד כי מותו של נער פלסטיני סמוך ליישוב מורג נגרם מירי שבוצע לכאורה על-ידי טנק שאבטח את הציר ממורג לעצמונה במהלך מסע של פלוגת חיילים מגבעתי במקום.

זאב בוים: ירי הטנק בוצע על-פי הנחיית המג"ד, למטרת הרתעה, ושלא על-פי כללי הפתיחה באש בצה"ל.

זאב בוים: בעקבות המקרה הורה אלוף פיקוד דרום לפתוח בחקירת מצ"ח לבירור נסיבות האירוע.

זאב בוים: מחוות דעת הפרקליט לתיק מצ"ח עלה, כי מחומר הראיות הקיים בתיק לא ניתן ללמוד על קשר סיבתי בין הירי שבוצע על-ידי הטנק לבין הפגיעה במנוח.

זאב בוים: עם זאת, הוחלט להעמיד את המג"ד לדין משמעתי בגין כך שהורה על ביצוע ירי בניגוד לכללי הפתיחה באש.

זאב בוים: הקצין נמצא חייב בדין ונידון לנזיפה חמורה.

זאב בוים: 2.

זאב בוים: לאחר בחינת העניין, הוחלט שלא למנוע את קידומו של הנ"ל לתפקיד מפקד חטיבת מילואים, וזאת לאור העובדה שבסופו של יום לא נמצא קשר בין אירוע הירי לבין מותו של הנער הפלסטיני, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בחוות דעת הפרקליט בעניינו.

זאב בוים: חבר הכנסת עסאם מח'ול שאל את שר הביטחון ביום כ"ז בתמוז התשס"ה (3 באוגוסט 2005): ב-8 ביולי 2005 נהרג נער בן 15 בבית-ליקיא מירי מאבטח של גדר ההפרדה.

זאב בוים: רצוני לשאול: 1.

זאב בוים: האם קיימות הוראות פתיחה באש על-ידי מאבטחים המועסקים בחברות אבטחה, ואם כן – מה הן? 2.

זאב בוים: מה הוא מקור הסמכות לירי המאבטח, ומה ייעשה לגביו?

זאב בוים: סגן שר הביטחון זאב בוים: 1–3.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מח'ול, במרחב התפר פועלות חברות אבטחה המחזיקות ברשיון לביצוע פעולות אבטחה.

זאב בוים: המאבטחים המועסקים באמצעות החברות שעובדות על הקו פועלים ומוכשרים בהתאם לחוק ולנהלים הקבועים ברשיון החברות.

זאב בוים: המאבטחים במרחב התפר מורשים לפתוח באש במצב שבו נשקפת להם או לעובדים סכנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש שאלה נוספת לחבר הכנסת מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, האם הבנתי נכון שזאת המגבלה היחידה להוראות הפתיחה באש של מאבטחים, השיקול הזה?

עסאם מח'ול: אני חושב שלגבי חיילים וחיילי משמר הגבול יש הוראות מפורטות יותר של פתיחה באש – הן יכולות להשתנות.

עסאם מח'ול: השאלה השנייה היא, מיהו המקור המוסמך לתת את ההוראות ולשנות את ההוראות בהתאם להתפתחות מסוימת?

עסאם מח'ול: מי הכתובת שלי?

עסאם מח'ול: אני לא חושב שאני מחפש כל חברת שמירה לחוד.

זאב בוים: הכתובת היא מפקד הצבא.

זאב בוים: אם אנחנו מדברים על מרחב התפר ביהודה ובשומרון, זה אלוף פיקוד המרכז; אם מדברים על הגדר סביב רצועת-עזה, זה אלוף פיקוד הדרום.

זאב בוים: לגבי ההבדל לעומת חיילים - ודאי שיש לחיילים משימות יותר מורכבות, לא רק על מרחב התפר, גם על מרחב התפר.

זאב בוים: פה אנחנו מדברים על מאבטחים שתפקידם מוגדר, והוא מצומצם לאבטחה של הכלים והאנשים שעובדים על קו התפר.

זאב בוים: הוראות הפתיחה באש הן שברגע שהם נמצאים בסכנה ונפתחת עליהם אש, או בסכנה של פגיעה בציוד שעליו עובדים, הם רשאים לפתוח באש.

זאב בוים: חבר הכנסת זבולון אורלב שאל את שר הביטחון ביום כ"ז בתמוז התשס"ה (3 באוגוסט 2005): נודע לי, כי בחודש יוני השנה החלו בבניית צריח למסגד שנבנה לפני כ-20 שנה בסמוך לגדר בצד הדרומי של קריית-ארבע.

זאב בוים: גובהו של הצריח כמטר וחצי מעל כיפת המסגד.

זאב בוים: הצריח צופה על האולפנה, על אזור התעשייה, על מגרשי הספורט ועל בתי הקריה ומהווה סכנה ביטחונית לתושביה.

זאב בוים: רצוני לשאול: 1.

זאב בוים: האם המידע נכון?

זאב בוים: 2.

זאב בוים: אם כן - מה ייעשה למניעת סכנה לתושבי הקריה?

זאב בוים: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

זאב בוים: בתאריך 22 באפריל 2005 החלו הפלסטינים בבניית צריח למסגד בגובה של כ-11 מטרים.

זאב בוים: בנייה זו בוצעה ללא תיאום מוקדם עם המת"ק – מפקדת התיאום והקישור - ובעקבותיה זומן הקבלן המבצע והונחה לעצור את הבנייה עד לבדיקת הנושא.

זאב בוים: בשלב זה הורה המתאם על הקפאת הבנייה במקום.

זאב בוים: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר הביטחון ביום כ"ז בתמוז התשס"ה (3 באוגוסט 2005): פורסם באמצעי התקשורת, כי ראש אכ"א הכה אזרחים בכת הנשק שלו בעת ביקורו ביישוב נווה-דקלים ב-14 ביולי 2005.

זאב בוים: רצוני לשאול: 1.

זאב בוים: האם נכון הדבר?

זאב בוים: 2.

זאב בוים: אם כן - האם נעשה בירור בעניין?

זאב בוים: 3.

זאב בוים: מה היו המסקנות ואילו לקחים הופקו?

זאב בוים: סגן שר הביטחון זאב בוים: אדוני היושב-ראש, שוב, זו שאילתא ששאל חבר הכנסת אריאל ב-3 באוגוסט, והיא נוגעת להתנהגות ראש אכ"א בביקור בנווה-דקלים.

זאב בוים: ראש אכ"א, האלוף אלעזר שטרן, ביקר בגוש-קטיף ב-14 ביולי 2005.

זאב בוים: צריך להזכיר פה, שזה היה סמוך ליישום תוכנית ההתנתקות.

זאב בוים: במהלך הביקור, שהיה אחד מכמה ביקורים שערך במקום, הוא שוחח עם חיילים ומפקדים, ראשי ההתיישבות ומשפחות שכולות.

זאב בוים: ביציאה מהפגישה עם ראש מועצת נווה-דקלים דאז, ולאחר שגלגלי רכבו הושחתו, הקיף מעגל מפגינים את האלוף בקריאות נאצה ואלימות, במטרה למנוע את יציאתו מהיישוב.

זאב בוים: האלוף גילה איפוק רב, שניכר בצילומים הרבים שלהם "זכה" האירוע על-ידי גורמי התקשורת, ועל-פיהם ניתן לראות בבירור שראש אכ"א הוא שהותקף ולא להיפך, אם היה איזה רמז על כוונה לטעון כך.

זאב בוים: באירוע נכחו רבים, בהם עיתונאים, שביכולתם להעיד כי לטענה כאילו האלוף עשה איזו פעולה של התקפה אין כל בסיס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני סגן שר הביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, מחר, יום רביעי, ז' בחשוון התשס"ו, 9 בנובמבר 2005, בשעה 11:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבה זו נעולה.