ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה השלוש-מאות של הכנסת השש-עשרה, 2005-12-12 00:00

ראובן ריבלין: חברת הכנסת וחברי הכנסת, היום יום שני, י"א בכסלו התשס"ו, 12 בחודש דצמבר 2005 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: מובן שאין לנו הצעות אי-אמון, שכן הכנסת נמצאת בשלהי כהונתה.

ראובן ריבלין: אנחנו נקיים ישיבות השבוע וגם בשבוע הבא, ולאחר מכן, אם לא תקרינה תפניות דרמטיות, נצא לפגרת בחירות.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ערבויות מטעם המדינה (תיקון), התשס"ו-2005, שהחזירה ועדת הכספים.

אריה האן: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק מועצת הצמחים (ייצור ושיווק) (תיקון מס' 8), התשס"ו-2005; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 3), התשס"ו-2005; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 17) (כניסה למקום המשמש למגורים), התשס"ו-2005; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון מס' 2) (גביית תשלומים בעד בחינות בגרות), התשס"ו-2005; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 37), התשס"ו-2005; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 86) (מענק לימודים), התשס"ו-2005; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 87) (תגמול למשרתים במילואים בשירות חירום), התשס"ו-2005.

אריה האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 8) (נוהל מעבר עובד ממעסיק למעסיק), התשס"ו-2005, של חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק בית יד לבנים, התשס"ו-2005, של חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 10) (נציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה), התשס"ו-2005, של חברת הכנסת אתי לבני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לטיפול בנפגעי עבירות מין שהם קטינים או אנשים עם מוגבלות שכלית (הסכמה ומעקב), התשס"ו-2005, של חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/105).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, גם התכוונו ואנחנו גם מבצעים את ההגנה על קופת המדינה.

ראובן ריבלין: עם זאת, עולה לפנינו עכשיו הצעת חוק הטבות לניצולי השואה.

ראובן ריבלין: זו הצעת חוק חשובה, אבל הממשלה צריכה לומר את דברה.

ראובן ריבלין: 61 חברי כנסת ביקשו ממני לאפשר העברתה אם אכן יימצאו 51 חברי כנסת שיתמכו בה בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: על כל פנים, הודעתי לממשלה בטרם סגירת הנושא שאנחנו מתכוונים, על-פי בקשתם של רוב חברי הכנסת, להביא לקריאה ראשונה את הצעת חוק הטבות לניצולי השואה, שיציג חבר הכנסת יורי שטרן ונדון עליה בראשית הישיבה.

ראובן ריבלין: הצעת החוק היא בעלת עלות תקציבית, ולכן נידרש ל-51 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: הממשלה מתנגדת לחוק, ועם זאת היא הסכימה שהוא יובא על מנת שהכנסת תכריע בנושא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן, אתה יוזם החוק ולא הממשלה, ולכן אתה יכול להחליט מתי אתה מבקש להשיב למתדיינים בחוק ולהצביע.

נסים דהן: הממשלה לא תשיב?

ראובן ריבלין: הממשלה, אם תרצה - תשיב, אם לא תרצה - לא תשיב.

נסים דהן: על-פי התקנון - - -

ראובן ריבלין: כל אחד יכול לדבר, זו קריאה ראשונה.

יורי שטרן: אם הממשלה לא מגיבה, זה לא מבטל את החובה להסכמה של 51 חברי כנסת?

ראובן ריבלין: הממשלה הודיעה לי בצורה חד-משמעית שהיא מתנגדת לחוק.

ראובן ריבלין: הודעתי לה שהוא על סדר-היום.

ראובן ריבלין: ירצה השר הנוגע בדבר לבוא, למיטב ידיעתי השר הממונה על חוק זה יהיה שר האוצר, אם ירצה להשיב - ישיב, לא ירצה - לא ישיב.

ראובן ריבלין: על כל פנים, בתום הדיון אתה תחליט אם אתה רוצה להצביע או לא.

ראובן ריבלין: אני מזכיר לך, שכדי שהצעת החוק תעבור ואפשר יהיה להגישה לוועדה כדי שתכינה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, לפחות 51 צריכים לתמוך בה.

יורי שטרן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

יורי שטרן: קודם כול, תודה אישית לך על כך שנענית לבקשת 61 חברי הכנסת שביקשו להעלות את הצעת החוק אף שהממשלה מתנגדת, ואתה הסכמת שיעלו רק הצעות חוק שיש לגביהן הסכמה ממשלתית.

יורי שטרן: פה זה מקרה חריג ובאמת יש תמיכה רחבה מאוד.

יורי שטרן: מדובר בדבר שכביכול היה אמור להיות פתור כבר לפני עשרות שנים במדינה היהודית, מדינה שקמה על חורבות הקהילות באירופה ובצפון-אפריקה; מדינה שקמה לאור ההסכמה של כל גויי העולם לכך שלאחר הטבח הנוראי בעם היהודי, חייבת להיות מדינה יהודית; מדינה שזכר השואה הוא חלק מרכזי מאוד בזהות העצמית של תושביה; מדינה שהצליחה השנה לעשות דבר גדול – להעביר באו"ם החלטה שמעכשיו יצוין זיכרון השואה בכל מדינות העולם, בהחלטת או"ם, ביום שחרור אושוויץ – וחגגנו השנה 60 שנה לשחרור אושוויץ.

יורי שטרן: מדינת ישראל קשורה קשר אורגני לטראומה, לטרגדיה של השואה.

יוסי שריד: לא חגגנו 60 שנה, אלא ציינו 60 שנה.

יורי שטרן: סליחה, ציינו.

יורי שטרן: על שחרור אושוויץ אפשר לומר שאפילו חגגנו, כי בכל זאת את שארית העצורים הצליחו המשחררים לשחרר ולהשאיר חיים.

יורי שטרן: כל משפחה שנייה במדינת ישראל קשורה בסיפורה המשפחתי לשואה.

יורי שטרן: מדינת ישראל לחמה מול השלטונות הבריטיים בעד מתן זכות ליהודים להיכנס הנה, קודם כול בגלל הטבח הנורא של השואה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פורז, חברת הכנסת פולישוק, כדאי שתנהלו את ישיבות הסיעה בחוץ, כי מדברים פה בכל זאת על חוק - - -

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, אנחנו כאן כי אנחנו מכבדים את החוק.

יורי שטרן: אני עוד אציין את תרומתן של כמה סיעות שהתגייסו לטובת העניין.

יורי שטרן: כבוד אדוני היושב-ראש, הריכוז הגדול ביותר של ניצולי השואה חי במדינת ישראל.

יורי שטרן: לצערי ולבושתי, לצערנו ולבושתנו כולנו, אני חייב להגיד שהאחוז הגדול של העניים מבין ניצולי השואה גם הוא חי במדינת ישראל.

יורי שטרן: מדינת ישראל היא המדינה היחידה מכל המדינות שיש להן קשר למלחמת העולם השנייה שאין בה מעמד חוקי לניצולי השואה ואין שום סיוע ממשלתי לניצולי השואה, פרט לאלה שעלו ארצה עד אוקטובר 1953.

יורי שטרן: מי שלא זוכר - אוקטובר 1953 חילק את אוכלוסיית ניצולי השואה במדינת ישראל לשני חלקים: 1.

יורי שטרן: האוכלוסייה שחיה במדינת ישראל ויש לה מעמד, והיא סובלת סבל רב של כל ניצולי השואה, אבל לפחות מעמדה מוכר ויש סיוע, לא מספיק אבל יש; 2.

יורי שטרן: כל השאר שבאו לאחר מכן.

יורי שטרן: גם מאלה שעלו לפני 1953 הצליח הממסד הישראלי להחריג את יוצאי צפון-אפריקה שהיו במחנות ריכוז, במיוחד בלוב, כאשר באו לשם גרמנים, ומשום-מה החוק הנוכחי לא חל עליהם.

יורי שטרן: זה עיוות שחייב תיקון, אבל גם הוא מתגמד מול העיוות הנורא הבא, והוא שניצולי השואה שבאו אחרי 1953, ולא חשוב מה מצבם הסוציו-אקונומי והבריאותי, לא מקבלים סיוע ממשלתי מיוחד.

יורי שטרן: אין מדינה כזאת באירופה.

יורי שטרן: אפילו בדרום-אמריקה יש מדינות שמכירות במעמד המיוחד של ניצולי השואה.

יורי שטרן: איך הגענו לזה, זה סיפור ארוך.

יורי שטרן: אבל היום חיים בקרבנו 22,000 איש שעברו את אושוויץ, עברו את בירקנאו, היו בבאבי-יאר ושרדו, היו בגטאות במזרח-אירופה ושרדו, היו בגטאות ובמחנות ריכוז בצפון-אפריקה ושרדו.

יורי שטרן: הם חיים בקרבנו, הם עברו את הזוועות ואת הטבח ואת הנורא מכול, והם חיים מדמי הבטחת הכנסה, שזה הסימן המוכר היחיד בישראל למצב של עוני.

יורי שטרן: זה מחפיר, זו בושה וחרפה קודם כול לנו, שאנחנו סובלים את המצב הזה.

יורי שטרן: היו ויש בכנסת כמה הצעות חוק לפתרון הבעיות של ניצולי השואה.

יורי שטרן: ביקשנו להחיל את החוק של 1953 על כולם.

יורי שטרן: לא הלך.

יורי שטרן: בהצעת החוק הזאת יצאנו אני וחבר הכנסת אליעזר כהן בהצעה הכי מינימלית: רק לאלה שחיים מדמי הבטחת הכנסה לתת סיוע מינימלי שמקבלים ותיקי מלחמת העולם השנייה; להשוות את המעמד שלהם.

יורי שטרן: אני מדבר על אישור החוק הזה בקריאה ראשונה בלבד, לא בשביל לכבול את ידי האוצר, אלא כדי שהכנסת הבאה תוכל לחוקק את החוק הזה, תוכל להמשיך במלאכת החקיקה.

יורי שטרן: גם לזה מתנגד משרד האוצר.

יורי שטרן: גם לזה מתנגדת הממשלה הזאת, המוזרה.

יורי שטרן: הממשלה הזאת, שעוד מעט תפנה לציבור העולים מברית-המועצות, היא זו שמטרפדת את הקריאה הראשונה של החוק.

יורי שטרן: מפלגת קדימה.

יורי שטרן: איזה קדימה?

יורי שטרן: מכל הסיעות יש תמיכה.

יורי שטרן: סיעת שינוי התכנסה והחליטה לתמוך בחוק, סיעת העבודה התכנסה והחליטה לתמוך בחוק, סיעת הליכוד, שיש לה היום ישיבת מרכז, הבודדים שהיו יכולים להישאר פה הגיעו להצביע בעד, סיעת האיחוד הלאומי כמובן, הסיעות החרדיות, חברי הכנסת הערבים באו לתמוך, סיעת ש"ס כולה.

יורי שטרן: איך ייתכן שמפלגה שקוראת לעצמה קדימה לא מסתכלת הצדה ולא רואה את חרפת הרעב של ניצולי השואה במדינה היהודית ולא מוכנה לאשר את החוק הזה אפילו בקריאה ראשונה?

צבי הנדל: יש פה נציגה אחת.

יורי שטרן: נמצאת פה חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואני בהחלט מודה לה על כך שהיא התייצבה נגד דעת הממשלה המוזרה והגרועה הזאת.

יורי שטרן: מפלגת קדימה עם ראש הממשלה שרון, שפונה לוותיקי מלחמת העולם השנייה, שפונה לניצולי השואה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן, למה בדיון על חוק כל כך חשוב אדוני מבזבז את זעמו על הממשלה?

ראובן ריבלין: תברך את חברי הכנסת שבאו הנה לתת מענה ותשובה.

ראובן ריבלין: בוא לא ננצל את הבמה הזאת - - -

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, ביקשתי לאשר את הצעת החוק.

יורי שטרן: פניתי כמה פעמים לאהוד אולמרט, שר האוצר.

יורי שטרן: דיברתי על לבו, הסברתי את משמעות החוק, שהיא לא גדולה כספית, והיא בוודאי חשובה מאוד ציבורית.

יורי שטרן: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת.

יורי שטרן: אני שוב מודה לכל הסיעות – לסיעות הערביות, לסיעת העבודה, לסיעת מרצ, לסיעת ש"ס, לסיעת האיחוד הלאומי, לסיעת הליכוד, לאלה שהגיעו, על כך שהם תומכים בחוק הזה.

יורי שטרן: החתמתי 25 חברי כנסת.

יורי שטרן: אני מבקש הצבעה שמית, שגם תאפשר לחברי כנסת שטרם הגיעו - - -

קולט אביטל: גם לוועדה שסייעה לך.

יורי שטרן: כמובן, לוועדה לקליטת העלייה, שעשתה פה עבודה מאוד יסודית, לא בקלות ראש ולא רק מתוך סימפתיה, אלא באמת בדקה את כל המרכיבים.

יורי שטרן: אני מודה מאוד לחברת הכנסת קולט אביטל, שעשתה צעדים מאוד מאוד חשובים למען הציבור של ניצולי השואה בתחומים האחרים, וגם פה בדיונים על החוק הזה.

יורי שטרן: היא באמת עזרה מאוד מאוד.

יורי שטרן: אני מודה לך, קולט, אני מקווה שנוכל גם להמשיך בחקיקה הזאת.

יורי שטרן: אני מעביר את החתימות של חברי הכנסת, ואני מבקש מהחברים שביקשו לנאום לוותר על הנאומים ובואו נתחיל בהצבעה.

ראובן ריבלין: לא, אנחנו מתחילים בדיון.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אני לא בטוח שכדאי לך להתחיל בהצבעה בשלב זה כי עדיין אין לך 51.

ראובן ריבלין: רשמתי לעצמי וגם הפרוטוקול קבע, שכל אשר מבקש היזם בשם כל החתומים על החוק וכל אלה אשר ביקשו להביאו לקריאה ראשונה, שהחוק לא יובא להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית אלא בכנסת השבע-עשרה, אבל מובן שהכנסת השבע-עשרה תוכל להחיל עליו את דין הרציפות, ובתנאי זה, כמובן, גם אני אצביע בעד החוק הזה.

ראובן ריבלין: רבותי, אני פותח את הדיון.

ראובן ריבלין: לא רבים ביקשו להשתתף; רבים ביקשו להצביע.

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראשון המתדיינים, חבר הכנסת אליעזר כהן.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

ראובן ריבלין: אם לא יהיה נוכח - חבר הכנסת יעקב מרגי.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: אחריו - חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך.

ראובן ריבלין: אחריה - חבר הכנסת צבי הנדל.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת נסים דהן.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אני נותן שלוש דקות לכל אחד.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בושה למדינת ישראל ש-60 שנה לאחר השואה, בזמן שכל העולם כולו הכיר בחשיבות הנצחת זכר השואה, אנו נשארים המדינה היחידה שלניצולי השואה אין בה כל מעמד ושום סיוע ממשלתי.

אליעזר כהן: אני קורא לשר האוצר לא להתנגד לאישור הצעת החוק בקריאה ראשונה דווקא בזמן הזה.

אליעזר כהן: כידוע, הממשלה מתנגדת.

אליעזר כהן: אני לא רואה פה נציגי ממשלה, אני לא רואה פה אפילו נציג אחד של הממשלה, אבל הממשלה מתנגדת.

אליעזר כהן: הניצחון על גרמניה הנאצית היה הרבה יותר מניצחון צבאי.

אליעזר כהן: היה זה ניצחונה של רוח האדם על הדיכוי והרודנות, על השנאה והגזענות בצורתן החייתית והמסוכנת ביותר.

אליעזר כהן: מיליון וחצי חיילים יהודים לחמו במלחמת העולם השנייה נגד ההיטלריזם והפאשיזם, בהם 40,000 מתנדבים מהיישוב היהודי בארץ, ומיליון וחצי חיילים וחיילות יהודים שנלחמו בכל הצבאות של בעלות הברית וביחידות הפרטיזנים.

אליעזר כהן: 60,000 לוחמים יהודים מחיילי הצבא האדום זכו למדליות על גילויי גבורה בקרב.

אליעזר כהן: יהודים הגיעו לתפקידי פיקוד בכירים ביותר הן בצבא האדום והן בצבאות בעלות הברית.

אליעזר כהן: אלה האנשים שאנחנו מדברים עליהם.

אליעזר כהן: הם גיבורי האומה שלנו.

אליעזר כהן: הם הביאו להשמדת הנאצים.

אליעזר כהן: הם הביאו להקמתה של מדינת ישראל.

אליעזר כהן: כמה עשרות מגיבורי הקרבות המרים נמצאים אתנו כאן היום במשכן הכנסת, אני מצדיע להם ולחבריהם הישראלים, להם ולחבריהם בארץ.

אליעזר כהן: 58 שנים אחרי הניצחון על גרמניה הנאצית נשאב כוח ואמונה מן הניצחון הגדול, שהם הביאו לנו אותו.

אליעזר כהן: לחברות הכנסת – אני רואה את קולט אביטל, אילנה כהן וגילה פינקלשטיין – 2,000 מתוך 20,000 ותיקי הצבא האדום החיים בישראל היום הם נשים, נשים שלחמו בכוח הצבאי ששחרר את העם היהודי.

אליעזר כהן: אנחנו חייבים להעביר את החוק הזה, ואני רוצה לראות אותה ממשלה שתקום בישראל ותתנגד לו.

אליעזר כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אליעזר כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב מרגי - בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן, האם נמצאים אתנו אורחים?

אחמד טיבי: סליחה, התעשייה האווירית פה היום?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדלשטיין, האם נמצאים האנשים שהחוק מתייחס אליהם?

מרינה סולודקין: כן, נמצאים נציגים של ארגוני ניצולי השואה.

ראובן ריבלין: נציגי ארגוני ניצולי השואה נמצאים אתנו ביציע האורחים ואנחנו מקדמים אותם בברכה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן, המציעים, אין דבר שמסמל חמלה, מסמל יושר, מסמל ערכיות, יותר מהעלאת הצעת החוק הזאת לקריאה ראשונה בסוף כהונתה של הכנסת השש-עשרה; אותה כנסת שהתאכזרה רבות לאוכלוסיות החלשות.

יעקב מרגי: רבותי, בוקר בוקר אנחנו שומעים - - -

גאלב מג'אדלה: מי שהתאכזר זה הממשלה.

נסים דהן: אם לא היתה כנסת, החוק לא היה עובר, הממשלה היתה יכולה לדבר עד מחר.

יעקב מרגי: אני מקבל את הערתך.

יעקב מרגי: אדוני יושב-ראש ועדת הפנים, חברי חברי הכנסת, עם המשמעת הקואליציונית שלהם דרסו כל דבר חברתי, כל דבר שהיתה בו חמלה.

יעקב מרגי: רבותי, אנו רואים את מצעי המפלגות שצצים לאחרונה, כולם חברתיים.

יעקב מרגי: אבל לאותה ממשלה שרוצה לטפל בבעיות החברתיות, לטפל בעוני, לטפל במצוקת הקשישים, לאותה ממשלה לא מפריע להתנגד לחוק מוסרי וערכי זה.

יעקב מרגי: רבותי, על מה אנחנו מדברים, במה אנחנו עוסקים, בתוספת 300 שקלים לקצבה לניצולי שואה?

יעקב מרגי: באיזו אוכלוסייה אנחנו מדברים?

יעקב מרגי: אנחנו עוסקים באוכלוסייה שהיום נושקת לגיל ה-80, אוכלוסייה מבוגרת.

יעקב מרגי: בהצעה זו אנחנו מבקשים להשוות ניצולי שואה שעלו לפני 1953 לניצולי שואה שעלו לאחר 1953.

יעקב מרגי: אני שואל, לממשלה הזאת יש לב, יש לה מוסר?

יעקב מרגי: הרי לא יכול להיות דבר כזה.

יעקב מרגי: יש ניצול שואה שמקבל את ההטבה ויש ניצול שואה שלא מקבל את ההטבה, למה?

יעקב מרגי: כי הוא עלה לאחר 1953.

יעקב מרגי: זאת הוראה לא שוויונית, לא חוקית בעליל, ולכן אני מקווה שהיום יהיו כאן

יעקב מרגי: 51 חברי הכנסת כדי לתמוך בהצעת החוק.

יעקב מרגי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת מרגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר פרוש - מוותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יולי אדלשטיין - מוותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מעטים המקרים שבהם הכנסת מתאחדת בנושא ערכי, אוניברסלי, הומני.

אחמד טיבי: אני קורא לכל חברי להתאחד סביב ההצעה הזאת.

אחמד טיבי: בסך הכול מדובר בהעלאה של 300 שקלים לקצבה, לאנשים שמישהו כבר התאכזר אליהם, אז למה להתאכזר אליהם שנית בצורה הבלתי-מתחשבת הזאת, פעם אחר פעם אחר פעם?

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, יש לבוא לקראת הדרישה הזאת, שיזם אותה חבר הכנסת יורי שטרן – ואתו רבים, אני חתום על ההצעה הזאת – כדי להשוות את התנאים של ניצולי השואה כאן בארץ.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אחמד טיבי ומברך אותו על דבריו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חבר הכנסת יורי שטרן, שהשכיל לקחת את הצעת החוק שלו לוועדה הנכונה.

יצחק כהן: מונחת בוועדת הכספים הצעת חוק של ג'ומס ושלי, הצעה שעניינה חוק נכי רדיפות הנאצים.

יצחק כהן: רק מפני שזה מונח שם אנחנו לא יכולים להביא את זה לקריאה ראשונה?

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אתה חייב להתערב בעניין הזה.

יצחק כהן: אנחנו מבקשים שאדוני יתערב, כדי שגם ג'ומס וגם אני נוכל להביא את הצעות החוק שדנות ביהודי לוב ותוניסיה ובילדי השואה להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק כהן: לא יכול להיות שינהגו איפה ואיפה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אדוני היה סגן שר האוצר, חבר הכנסת אורון, האם לגבי יהודי לוב, שהיתה כבושה על-ידי הנאצים, הצו לא יכול להשיג אותה תוצאה בלי הצעת החוק?

ראובן ריבלין: היום ביררתי כדי לנסות לעזור לך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, יש הצעת חוק מוגדרת, ספציפית, לגבי יהודי לוב ותוניסיה, ואני מבקש להביא גם אותה להצבעה על מנת להחיל דין רציפות.

יצחק כהן: מדוע לא? אני מברך את חבר הכנסת יורי שטרן, שהצליח להביא את ההצעה שלו מפני שהיא התגלגלה לוועדת הקליטה.

חיים אורון: יש שישה חוקים בוועדת הכספים, שתוקעים אותם.

יצחק כהן: אז נביא את כולם, אדוני חייב להתערב.

יצחק כהן: אדוני חייב להתערב בעניין הזה.

יצחק כהן: מתחננים בפני אדוני להתערב.

ראובן ריבלין: טוב.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, בבקשה.

חיים אורון: אני מוותר.

ראובן ריבלין: מוותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדלשטיין - מוותר.

ראובן ריבלין: מי עוד נותר באולם שביקש לדבר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, בבקשה.

נסים דהן: מוותר.

ראובן ריבלין: מוותר.

ראובן ריבלין: נא לצלצל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרן, האם אדוני מבקש הצבעה אישית?

יורי שטרן: כן.

ראובן ריבלין: האם המזכירות ערוכה להצבעה אישית?

ראובן ריבלין: האם אנחנו מצלצלים?

ראובן ריבלין: נא לצלצל.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: הואיל וזה שלושה סבבים, אדוני המזכיר, נא להתחיל בקריאת השמות להצבעה על הצעת החוק אשר היא הצעה תקציבית ומחייבת 51 חברים.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל - בעד רוחמה אברהם - אינה נוכחת יולי-יואל אדלשטיין - בעד יעקב אדרי - אינו נוכח אהוד אולמרט - אינו נוכח חיים אורון - בעד זבולון אורלב - אינו נוכח דוד אזולאי - אינו נוכח דליה איציק - אינה נוכחת אפי איתם - בעד מיכאל איתן - אינו נוכח אריה אלדד - בעד בנימין אלון - בעד טלב אלסאנע - אינו נוכח אלי אפללו - אינו נוכח גלעד ארדן - בעד אורי אריאל - אינו נוכח זאב בוים - אינו נוכח נעמי בלומנטל - אינה נוכחת בנימין בן-אליעזר - אינו נוכח שלמה בניזרי - בעד דניאל בנלולו - אינו נוכח אלי בן-מנחם - אינו נוכח רוני בר-און - אינו נוכח רומן ברונפמן - אינו נוכח רוני בריזון - בעד ויקטור בריילובסקי - בעד מוחמד ברכה - בעד עזמי בשארה - אינו נוכח ענבל גבריאלי - אינה נוכחת אראלה גולן - בעד מיכאל גורלובסקי - אינו נוכח זהבה גלאון - בעד גילה גמליאל - אינה נוכחת משה גפני - בעד עבד-אלמאלכ דהאמשה - אינו נוכח נסים דהן - בעד חמי דורון - בעד אברהם הירשזון - אינו נוכח שמואל הלפרט - אינו נוכח צבי הנדל - בעד יצחק הרצוג - אינו נוכח מגלי והבה - אינו נוכח אבשלום וילן - אינו נוכח מתן וילנאי - בעד יצחק וקנין - אינו נוכח נסים זאב - אינו נוכח ג'מאל זחאלקה - בעד אליעזר זנדברג - בעד יחיאל חזן - אינו נוכח רשף חן - בעד ואסל טאהא - בעד אחמד טיבי - בעד דוד טל - אינו נוכח סאלח טריף - אינו נוכח יגאל יאסינוב - בעד שאול יהלום - בעד אליהו ישי - אינו נוכח אהוד יתום - אינו נוכח דני יתום - אינו נוכח איתן כבל - בעד אילנה כהן - בעד אליעזר כהן - בעד אמנון כהן - בעד יצחק כהן - בעד רן כהן - בעד משה כחלון - בעד חיים כץ - אינו נוכח ישראל כץ - אינו נוכח אתי לבני - בעד ציפי לבני - אינה נוכחת לימור לבנת - אינה נוכחת דוד לוי - אינו נוכח יצחק לוי - בעד אילן ליבוביץ - בעד יעקב ליצמן - אינו נוכח עוזי לנדאו - בעד יוסף לפיד - אינו נוכח גאלב מג'אדלה - בעד עסאם מח'ול - בעד מיכאל מלכיאור - בעד יעקב מרגי - בעד משולם נהרי - בעד מיכאל נודלמן - אינו נוכח דני נוה - אינו נוכח אורית נוקד - בעד לאה נס - אינה נוכחת בנימין נתניהו - אינו נוכח מרינה סולודקין - בעד ניסן סלומינסקי - בעד אפרים סנה - בעד גדעון סער - אינו נוכח גדעון עזרא - אינו נוכח מל פולישוק-בלוך - בעד אברהם פורז - בעד אופיר פינס-פז -

אריה האן: אינו נוכח גילה פינקלשטיין - בעד מאיר פרוש - בעד יוסף פריצקי - אינו נוכח שמעון פרס - אינו נוכח יאיר פרץ - אינו נוכח עמיר פרץ - אינו נוכח איוב קרא - אינו נוכח אברהם רביץ - אינו נוכח פנינה רוזנבלום - אינה נוכחת ראובן ריבלין - בעד חיים רמון - אינו נוכח אהוד רצאבי - בעד מיכאל רצון - אינו נוכח אברהם בייגה שוחט - בעד יובל שטייניץ - אינו נוכח מאיר שטרית - אינו נוכח יורי שטרן - בעד אילן שלגי - בעד סילבן שלום - אינו נוכח שלום שמחון - בעד אריאל שרון - אינו נוכח עמרי שרון - אינו נוכח יוסי שריד - בעד יולי תמיר - בעד

ראובן ריבלין: נא לקרוא את שמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם - אינה נוכחת יעקב אדרי - אינו נוכח אהוד אולמרט - אינו נוכח זבולון אורלב - בעד דוד אזולאי - בעד דליה איציק - אינה נוכחת מיכאל איתן - אינו נוכח טלב אלסאנע - בעד אלי אפללו - אינו נוכח אורי אריאל - אינו נוכח זאב בוים - אינו נוכח נעמי בלומנטל - אינה נוכחת בנימין בן-אליעזר - אינו נוכח דניאל בנלולו - אינו נוכח אלי בן-מנחם - בעד רוני בר-און - אינו נוכח רומן ברונפמן - אינו נוכח עזמי בשארה - אינו נוכח ענבל גבריאלי - אינה נוכחת מיכאל גורלובסקי - אינו נוכח גילה גמליאל - אינה נוכחת עבד-אלמאלכ דהאמשה - בעד אברהם הירשזון - אינו נוכח יצחק הרצוג - בעד שמואל הלפרט - אינו נוכח מגלי והבה - אינו נוכח אבשלום וילן - אינו נוכח יצחק וקנין - אינו נוכח נסים זאב - אינו נוכח יחיאל חזן - אינו נוכח דוד טל - אינו נוכח סאלח טריף - אינו נוכח אליהו ישי - בעד אהוד יתום - אינו נוכח דני יתום - אינו נוכח חיים כץ - אינו נוכח ישראל כץ - אינו נוכח ציפי לבני - אינה נוכחת לימור לבנת - אינה נוכחת דוד לוי - אינו נוכח יעקב ליצמן - אינו נוכח יוסף לפיד - אינו נוכח מיכאל נודלמן - אינו נוכח דני נוה - אינו נוכח לאה נס - אינה נוכחת בנימין נתניהו - אינו נוכח גדעון סער - אינו נוכח גדעון עזרא - אינו נוכח אופיר פינס-פז - אינו נוכח יוסף פריצקי - אינו נוכח שמעון פרס - אינו נוכח יאיר פרץ - בעד עמיר פרץ - אינו נוכח איוב קרא - אינו נוכח אברהם רביץ - אינו נוכח פנינה רוזנבלום - אינה נוכחת חיים רמון - אינו נוכח מיכאל רצון - אינו נוכח יובל שטייניץ - אינו נוכח מאיר שטרית - אינו נוכח סילבן שלום - אינו נוכח אריאל שרון - אינו נוכח עמרי שרון - אינו נוכח

ראובן ריבלין: חברי וחברות הכנסת, מי נמצא באולם ולא הצביע?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים?

זאב בוים: בעד.

ראובן ריבלין: רבותי, יש מישהו שלא הצביע ורוצה להצביע?

ראובן ריבלין: תודה רבה, נא להביא לי את תוצאות ההצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לאלה שהביעו פליאה כאשר נקרא שמה של חברת הכנסת פנינה רוזנבלום, הריני להודיעכם שהחל במוצאי שבת בשעה 22:00 היתה פנינה רוזנבלום לחברת הכנסת.

ראובן ריבלין: היא עדיין לא הושבעה.

ראובן ריבלין: בשבת ב-12:10 עברו 48 שעות מאז הגיש השר צחי הנגבי את התפטרותו מהכנסת.

ראובן ריבלין: הואיל והדבר נפל בשבת, נדחתה ההתפטרות בדיוק במספר השעות שהיה יכול אותו שר במשך השבת להודיע שהוא רוצה להמשיך ולהיות חבר הכנסת וחוזר בו מהתפטרותו, מעשה תקדים בני אלון.

ראובן ריבלין: לכן כניסתה של חברת הכנסת פנינה רוזנבלום לתפקידה כחברת הכנסת היתה בשעה 22:10, מוצאי שבת קודש זו.

אחמד טיבי: יום ורוד לכנסת.

משה גפני: אבל היא לא יכולה להצביע אם היא לא הושבעה.

ראובן ריבלין: גם בעניין זה היתה מחלוקת.

ראובן ריבלין: היועצת המשפטית לכנסת פסקה, שגם חבר הכנסת שלא נשבע רשאי להצביע, בלי שיהיו לו זכויות של חבר הכנסת, כגון משכורת.

ראובן ריבלין: לכל המתעניינים, עד כמה שידוע לי וכפי שנודע לי, חברת הכנסת רוזנבלום תישבע אמונים ביום רביעי בשעה 11:30.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק הטבות לניצולי השואה, התשס"ו-2005, קריאה ראשונה: נמנעים - אין, מתנגדים - אין, 66 חברי כנסת הצביעו בעד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה והיא תעבור לכנסת השבע-עשרה על מנת להחיל עליה דין רציפות ולאחר מכן להכינה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אין מוחאים כפיים בכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/216).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/218).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את שר האוצר, שהוא גם ממלא-מקום יחיד לראש הממשלה, לבוא ולהציג לקריאה ראשונה את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 31) (הרחבת שיתוף הפעולה עם רשות חוץ), התשס"ו-2005, ואת הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 32) (מידע פנים ותרמית במכשירים פיננסיים נגזרים), התשס"ו-2005.

אהוד אולמרט: תודה רבה.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מדובר כאן בשתי הצעות חוק: האחת היא הרחבת שיתוף הפעולה עם רשות חוץ, והאחרת היא מידע פנים ותרמית במכשירים פיננסיים נגזרים.

אהוד אולמרט: התיקון המוצע הראשון נועד להסיר את שני המכשולים העיקריים להצטרפות ישראל, באמצעות הרשות לניירות ערך, להסכמי שיתוף פעולה עם רשויות לניירות ערך זרות, ובכלל זה להסכם הרב-צדדי של הארגון הבין-לאומי של רשויות ניירות הערך, ה-International Organization of Securities Commissions, שהרבה מאוד מדינות חברות בו.

אהוד אולמרט: אנחנו חושבים שיש חשיבות גדולה להצטרפות ישראל להסכמים הללו ולמדינות המובילות בתחום הזה של ניירות ערך, על-ידי הרחבת שיתוף הפעולה, העמקת הפיקוח והאכיפה של דיני ניירות ערך וגם הגברת ההגנה על המשקיע בניירות ערך בישראל והגברת היושרה וההקפדה על נורמות ראויות בשווקים הפיננסיים בישראל ובעולם.

אהוד אולמרט: המסגרת שמסדירה את מתכונת שיתוף הפעולה הזה קבועה בפרק ט'2 לחוק ניירות ערך, והיא מאפשרת להגיש סיוע לרשויות חיצוניות בהתאם לכללים שנקבעו שם.

אהוד אולמרט: זה הנושא הראשון שאנחנו מעוניינים לאשר, אדוני היושב-ראש.

אהוד אולמרט: הנושא השני הוא הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 32) (מידע פנים ותרמית במכשירים פיננסיים נגזרים).

אהוד אולמרט: הוראות פרק ח'1 לחוק ניירות ערך אוסרות שימוש במידע פנים בניירות ערך של חברה.

אהוד אולמרט: עם התפתחותם של מכשירים פיננסיים נגזרים, כמו אופציות וחוזים עתידיים, מוצע להרחיב את האיסור האמור גם ביחס למכשירים כאלה שנסחרים בבורסה.

אהוד אולמרט: מטבע הדברים, אסור שהמסחר במכשירים פיננסיים כאלה יושפע ממידע פנים, כי הוא יכול להשפיע על ערך ניירות הערך של החברה, על מחירם, וכתוצאה מכך גם על התוצאות שיכולות לנבוע מזה למשקיעים.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, אני מבקש ששתי הצעות החוק הללו תאושרנה בקריאה ראשונה, ואני מודה לך על כך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר האוצר וממלא-מקום ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת צבי הנדל - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב מרגי - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: מוותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: מוותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר פרוש, לא לדבר בטלפון.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, מאיר פרוש לא דיבר בטלפון, אף אחד לא התקשר אליו מקדימה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש כבר לא יכול להיות יותר קדימה ממה שהוא נמצא.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, יש היבטים חיוביים בהצעת החוק להרחבת הסמכות של הרשות לניירות ערך, אבל אני רוצה להתייחס להרחבת הסמכויות שבג"ץ לקח לעצמו ולאקטיביזם שיש בבג"ץ.

מאיר פרוש: אני מתייחס לדיון שהיה בבג"ץ בארבע העתירות התלויות ועומדות לביטול חוק-טל.

מאיר פרוש: אני לא מדבר על הבג"ץ שהיה היום.

מאיר פרוש: ידוע שאנחנו לא מהתומכים הגדולים בחוק-טל.

מאיר פרוש: אבל העתירות המגמתיות מכוונות ארבעתן נגד לומדי תורה.

מאיר פרוש: הן מכוונות נגד האברכים ונגד בחורי הישיבה מתוך מניעים אנטי-דתיים, מתוך שנאה ועוינות עיוורת ליהדות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, גם ההתבטאויות של שופטי בג"ץ אתמול, עוד לפני שכתבו את פסק-הדין, לא העידו על אהבה גדולה ללומדי התורה.

מאיר פרוש: בכלל, בחורי הישיבה הפכו לשק החבטות של חלקים מסוימים בחברה הישראלית.

מאיר פרוש: לאלה ששונאים בני תורה אומר מעל במת הכנסת את הדברים הבאים: איש אינו עושה טובה או חסד לאברכי הכוללים ולתלמידי הישיבות בכך שמאפשרים להם ללמוד תורה.

מאיר פרוש: נהפוך הוא, הם, תלמידי הישיבות, עושים טובה לעם ישראל בכך שהם ממשיכים את שרשרת הדורות וממשיכים את מורשת האבות ועושים זאת בטהרה ובהקרבה.

מאיר פרוש: בזכותם קיים ומתקיים עם ישראל.

מאיר פרוש: הם, האברכים – כך אנו מאמינים – עושים חסד לעם ישראל בכך שבלימוד התורה הם מגינים עלינו, מלמדים עלינו זכות במרום, מעוררים רחמי שמים, והם תקוות העם לעתיד טוב יותר להמשך הקיום שלנו.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אנחנו חיים בדור של השואה, והכנסת התאחדה עכשיו, פה-אחד, ללא מתנגדים וללא נמנעים, בנושא הזה.

מאיר פרוש: כמעט עלה הכורת גם על עולם התורה, והנה נס גדול התרחש על-ידי בורא העולם ולנגד עינינו קמו מחדש היכלי התורה, הלך וגדל מספרן של הישיבות הקדושות, ובחסדי שמים צמחו וממשיכים לצמוח לגיונות של לומדי תורה.

מאיר פרוש: אני חוזר ואומר, בחורי הישיבה העמלים בתורה הם העומדים ראשונים, כחלוצים, בחזית המערכה הגדולה על קיומו של עם ישראל.

מאיר פרוש: ולכן לא חוק-טל, לא העתירות לביטולו, לא דברי הבלע שנשמעים בכל עת כנגד הבחורים המופלאים האלה – כל אלה לא ירתיעו ולא יכניעו את אהבת התורה של לומדי התורה, ובעזרת השם, עולם התורה יפרח וישגשג ומספרם של לומדי התורה יגדל.

מאיר פרוש: מי באמת מעוניין בגיוסם של בני הישיבות?

מאיר פרוש: מי באמת חשב בכלל על התועלת הביטחונית שעשויה לצמוח למדינה מביטול דחיית השירות הצבאי?

מאיר פרוש: הרי זו עוד אחת מאותן התפרצויות עונתיות של שונאי דת ישראל, שמציקים לעולם התורה.

מאיר פרוש: יותר משהם דואגים כביכול למדינה, הם רוצים לעקור בזדון את המורשת, לבטל את המלה "יהודית" מהגדרת המדינה ולמחוק את היהדות במדינת היהודים.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים שרק עולם הישיבות מבטיח את הישרדותנו הרוחנית והפיזית כאחת, ולכן לא בג"ץ אתמול ולא בג"ץ היום ולא בג"ץ מחר, לא החוקים ואף לא בתי-סוהר יבטלו את בני הישיבות מלימוד התורה.

מאיר פרוש: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: אדוני השר רוצה להשיב?

אהוד אולמרט: לא התרשמתי מכבודו שהדברים שנאמרו כאן מתייחסים לנושאים שהחוק דן בהם.

ראובן ריבלין: גם אם אני מקשיב לדברי הדוברים, תפקידי הוא לנהל את הישיבה.

אהוד אולמרט: כבודו עושה זאת, כרגיל, גם בחן וגם ביעילות.

אהוד אולמרט: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אדוני רוצה לדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן.

ראובן ריבלין: אבל למה הוא לא נרשם קודם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא ידעתי שאני לא רשום.

ראובן ריבלין: אז אני מעכשיו - לחבר הכנסת נסים זאב אני קורא גם אם הוא לא נרשם, כי הוא הודיע לי בתחילת הקדנציה שהוא רשום לכל סעיף.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת, אני רציתי לנצל את זכות הדיבור כדי לדבר גם על דברים כלכליים, אדוני, כלכליים ובוערים.

ראובן ריבלין: מותר לך בקריאה ראשונה לדבר על מה שאתה רוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק בשבוע שעבר היה פה אוהל המחאה של הרשויות הערביות הדרוזיות והצ'רקסיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם הפגינו, והיו דברים שמוטב שלא היו קורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וסוף טוב הכול טוב, העניין שם סודר והממשלה הגיעה להסכם ושילמו להם או עומדים לשלם להם 45 מיליון שקלים על מנת לאפשר לרשויות האלה לנשום, לשלם משכורות ולתפקד, אפילו בצורה מינימלית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בא כעת מאותו אוהל, מאותו מקום, אדוני, כאשר שאר הרשויות הערביות היו היום בהפגנה והתייצבו מול משרד ראש הממשלה ומשרד הפנים, וכפי ששמעתי וכפי שידוע לי עד עכשיו, כנראה אין הולך ואין בא, והממשלה לא תדון ולא תיענה עד אשר יעברו ימים נוספים, ועד שיהיו אולי אירועים כאלה או אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשי הרשויות נמצאים באותו אוהל, באותו מקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שוב אני אומר, אני בא משם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהממשלה חייבת להתעשת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני יודע אם אנחנו רוצים שזה יהפוך כאילו לקריטריון, או לסדר-יום רגיל, שרק כאשר הרשויות שובתות ונמצאות באוהל ונוקטות פעולות מחאה והדברים מגיעים בצורה זו או אחרת לתקשורת ולסדר-היום, אז הממשלה מתעשתת כעבור שבוע-שבועיים ומתחילה לדון בבעיה ולמצוא פתרונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שמעתי מחלק מאנשי הרשויות שנמצאים שם, שיש דברים כתובים גם בהסכם עם הממשלה, והממשלה לא מקיימת, ולא חודש ולא חודשיים ולא שלושה חודשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמעט שאין היום רשות ששילמה את שכר עובדיה בזמן, בזמן הנכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכל הפחות יש רשויות שבמשך חודשיים לא שילמו שכר עובדים, ויש כמובן גם רשויות שלא שילמו במשך חמישה חודשים וארבעה חודשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבעיה איננה חדשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים שכל השלטון המקומי קורס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה הזאת קלקלה, החריבה הרבה חלקות טובות, ובמישור הכלכלי במיוחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שום מגזר, שום רשות איננה מתפקדת בצורה נורמלית, בגלל הגזירות של האוצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה לדבר עכשיו לא על העניים, יש לנו דוח עוני ויש על זה דיון מיוחד, ולא על מקבלי הקצבאות ולא על המובטלים ולא על תוכנית ויסקונסין שבאה למנוע מהמובטלים גם עבודה וגם כסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קודם היו מחכים בשירות התעסוקה, והיה סיכוי כלשהו, אפסי, מועט מאוד, שפעם יקבלו עבודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היום באים, בתוכנית ויסקונסין, ובדרך-לא-דרך מוציאים אותם הן מכלל המחכים לעבודה והן מכלל מקבלי הביטוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מסיים, אדוני, לא אאריך בדברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא לממשלה כאן ועתה להתעשת מייד וללא דיחוי, לא בעוד ימים רבים, בימים ספורים, להיענות לדרישותיהם הצודקות של ראשי הרשויות הערביות ולבוא אתם במגע ולסכם את העניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב מוותר על הזכות המוקנית לו להיות אחרון הדוברים גם בחוק זה.

ראובן ריבלין: אדוני השר, האם השר מבקש להצביע?

אהוד אולמרט: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני עובר להצבעה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 31) (הרחבת שיתוף הפעולה עם רשות חוץ), התשס"ו-2005 - מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע, בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 31) (הרחבת שיתוף הפעולה עם רשות חוץ), התשס"ו-2005, לוועדת הכספים נתקבלה.

ראובן ריבלין: 12 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים על מנת להכינה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אנחנו עובדים להצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 32) (מידע פנים ותרמית במכשירים פיננסיים נגזרים), התשס"ו-2005.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע - מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 32) (מידע פנים ותרמית במכשירים פיננסיים נגזרים), התשס"ו-2005, לוועדת הכספים נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד - 13, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת הכספים על מנת להכינה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אם תשכיל לעשות זאת עד השבוע הבא, גם נעביר זאת בשבוע הבא.

ראובן ריבלין: דוח העוני האלטרנטיבי של ארגון "לתת" אל מול ועידת העסקים של ישראל

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת זבולון אורלב להעלות את נושא דוח העוני האלטרנטיבי של ארגון "לתת" אל מול ועידת העסקים של ישראל - הצעות לסדר-היום מס' 7863, 7864, 7878, 7879, 7890, 7904, 7934 ו-7978.

ראובן ריבלין: זאת הצעה דחופה לסדר-היום אשר הצטרפו אליה חברי הכנסת חיים אורון, מוחמד ברכה, עבד-אלמאלכ דהאמשה, דני יתום, אלי ישי, אתי לבני ובנימין אלון.

ראובן ריבלין: לפי סדר זה גם יהיו הדוברים.

ראובן ריבלין: השר רביץ משיב.

ראובן ריבלין: זו הצעה דחופה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נתוני העוני - - -

ראובן ריבלין: רק רגע, האם אתם רוצים לדבר יותר משלוש דקות?

ראובן ריבלין: אתן חמש דקות לכל אחד.

ראובן ריבלין: כבר ראיתי, השר בוים, שהעסק מצומצם, כך שזה אפשרי.

ראובן ריבלין: במקום שאבוא ואפסיק אותם בדברים חשובים שהם אומרים, אני נותן להם חמש דקות, ולא אוסיף שנייה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני, נתוני דוח העוני של ארגון "לתת" הם נתונים חמורים, אבל צריך להודות שהנתונים האלה לא הפתיעו איש.

זבולון אורלב: אני חושב שדבר ראשון אנחנו צריך להזהיר את עצמנו שלבנו לא יהיה גס בנתונים קשים על העוני בישראל שמתפרסמים כל פעם, כיוון שהפרסומים האלה הולכים ונעשים תכופים יותר והנתונים הולכים ונעשים חמורים יותר.

זבולון אורלב: אסור, בשום פנים ואופן, שנתרגל ונאמר: זהו המצב.

זבולון אורלב: זו הכנסת שחייבת להרגיש אחריות שלא להשלים עם המצב הזה ולשנות.

זבולון אורלב: לצערי, היום גם התפרסם פסק הבג"ץ שדחה את התביעה של הארגונים החברתיים לראות בקיצוץ בהבטחת הכנסה פגיעה בכבוד האדם.

זבולון אורלב: קראתי את פסק הבג"ץ כפי שפורסם בתקשורת האינטרנטית - די באריכות - ואני מוכרח לומר שאני מאוד מאוד התאכזבתי, כיוון שהפסק הסופי מהווה בעצם התעלמות של בג"ץ שממש זועקת לשמים.

זבולון אורלב: איך אפשר מול התורים המתארכים בבתי-התמחוי, מול הנתונים המתרבים על כך שאנשים אין להם כסף לרכוש תרופות לא לילדיהם ולא לזקניהם, בשעה שאנחנו יודעים ששליש מהילדים חיים מתחת לקו העוני, ולאחוז לא מבוטל מהם אין כל ספרי הלימוד כדי להכין את שיעורי הבית כראוי - איך אפשר לגלות חוסר רגישות כזה ולומר שאף-על-פי שהמצב ידוע - - -

ראובן ריבלין: בשביל זה אתה בוחר ממשלה או מפיל אותה.

ראובן ריבלין: איך בית-המשפט העליון יכול לבוא ולקבוע מה הם סדרי העדיפויות של מדינת ישראל כאשר הוא לא יכול לקבוע מה תהיה רמת המסים?

ראובן ריבלין: יש נבחרים.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אתה משפטן, אינני משפטן.

זבולון אורלב: מה יותר פגיעה בכבוד האדם ממציאות של אדם שקיים את משפחתו בכבוד, פוטר מעבודתו ועכשיו צריך ללכת ולשנורר אוכל בבתי-תמחוי?

זבולון אורלב: איזו פגיעה בכבוד האדם חמורה יותר מהפגיעה הזאת, שאדם שאיננו יכול לרכוש תרופה, חסרים לו 2 שקלים לרכוש את התרופה שהרופא רשם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורלב, נדמה לי שבית-המשפט לא נגע בנושא כבוד האדם.

ראובן ריבלין: הוא לא יכול.

ראובן ריבלין: תשמע, יש ממשלה לא טובה, מביעים בה אי-אמון.

זבולון אורלב: אני יודע שאדוני חלק על השופטת דורנר.

מוחמד ברכה: נדמה לי שהנתונים מדברים על התקופה שגם המפד"ל ישבה בממשלה.

זבולון אורלב: נכון, ואדוני יודע שמעל במה זו לא השלמתי ולחמתי ולא הסכנתי לגלות לויאליות וסולידריות עם החלטת הממשלה.

זבולון אורלב: זו גם אחת הסיבות לכך שעזבתי.

זבולון אורלב: אדוני צודק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורלב, יש בין האנשים שנמצאים בכנסת כאלה שחושבים שצריך שתהיה הפרדת רשויות.

ראובן ריבלין: שמעתי את זה גם ממך.

זבולון אורלב: אני מסכים.

ראובן ריבלין: חיים אורון חושב שבית-המשפט העליון – בגישה, בהשקפת עולם – יכול להתערב, ורצוי שיתערב, בנושאים האלה.

ראובן ריבלין: אתה, שעמדת בנושאים אחרים - - -

חיים אורון: - - - נגדי.

חיים אורון: - - - בעדי.

ראובן ריבלין: זה לא לפי בקשתך.

זבולון אורלב: אדוני, מה שאני לא מקבל הוא שבכל הדברים שהם נגדי הוא מתערב, ובכל הדברים שהם בעדי הוא לא מתערב.

זבולון אורלב: זאת הבעיה.

חיים אורון: גם בעדי.

זבולון אורלב: לא, בעדך הוא מתערב – הוא תמיד מצדיק אותך.

זבולון אורלב: אבל בכל העניינים של דת ומדינה - -

ראובן ריבלין: אבל אני עקבי.

ראובן ריבלין: אני נגד התערבות - - -

זבולון אורלב: - - ובעניינים החברתיים – בכל הדברים החשובים לי – הוא לא מתערב.

זבולון אורלב: פתאום הוא נעשה צמחוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורלב, אדוני צריך להבין שמדובר פה בגישה.

ראובן ריבלין: כן מתערב, לא מתערב – זאת ביקורת לגיטימית, אני רק אומר:

ראובן ריבלין: אם אדוני אומר שאסור לו להתערב בענייניך, ניחא; אבל אתה אומר: למה הוא לא מתערב כשאני רוצה שהוא יתערב?

ראובן ריבלין: יש פה סתירה מיניה וביה.

זבולון אורלב: לא, לא, אני מסכים לעשות הסכם עם בג"ץ שלא יתערב בכלל.

ראובן ריבלין: או, אל תעשה הסכמים אתו.

זבולון אורלב: אני מסכים.

זבולון אורלב: אבל אם אתה מתערב, במה יותר נכון להתערב מאשר בנושא הזה?

זבולון אורלב: אין לך נושא יותר מובהק להתערב בו באקטיביזם שיפוטי מהנושא הזה.

ראובן ריבלין: נא להמשיך.

זבולון אורלב: לכן, לפי דעתי – אני מצטער להגיד שבג"ץ הוא ממש מנותק, והוא מתעלם מהפגיעה בכבודם, במזונם, בבריאותם של אנשים, ולפי דעתי אדוני צודק כשהוא אומר שהבעיה חוזרת – הדרא קושיא לדוכתא, מבחינה זו שהנושא חוזר לשולחננו, וכנראה אין מנוס אלא שהכנסת באמת תחוקק חוק-יסוד: זכויות חברתיות.

זבולון אורלב: לא נוכל להתחמק מחקיקת החוק הזה, שיגדיר את אחריות הממשלה, את אחריות המדינה, לכבודם המינימלי של אנשים בכל מה שקשור ברווחתם.

זבולון אורלב: לצערי, מאז עזבתי את המשרד – אני מכבד מאוד את הרב רביץ באופן אישי, הוא אדם ראוי, אבל כשאת תיק הרווחה מחזיק סגן שר ולא שר, זאת בעיה.

זבולון אורלב: הוא לא נמצא בכל ישיבות הממשלה, אין זקוקים לו להצבעות בתוך הממשלה, הוא לא במשוואת הכוחות הפוליטיים, ולכן זאת בהחלט בעיה קשה.

זבולון אורלב: היתה בעיה גם עם מנכ"ל משרד הרווחה, חודשים ארוכים לא היה מנכ"ל, ולדעתי יש כאן הזנחה מאוד בעייתית של הממשלה, ואני אומר שוב – אני אומר, ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש:

זבולון אורלב: הממשלה לא יכולה לומר שהיא לא ידעה, חבר הכנסת ברכה.

זבולון אורלב: אני הצגתי לממשלה מצגות – מה שלא היה בעבר – פעם בחודש, על נושא העוני ועל כל המשמעויות של כל החלטה.

זבולון אורלב: הכול כתוב והכול ידוע, וההחלטות הן החלטות מודעות ומכוונות להגיע למצב המביש הזה.

זבולון אורלב: דוח העוני של המוסד לביטוח לאומי, שעומד להתפרסם, אני מניח, בתוך שבוע, שבועיים, שלושה שבועות, סגן השר ודאי יודע את הפרטים יותר טוב ממני, אבל אני מניח, בלוח הזמנים הרגיל, בתוך זמן קצר, אני כבר אומר לכנסת – הוא יהיה דוח שחור משחור, כיוון שיבואו בו לידי ביטוי, במלוא העוצמה, כל ההחלטות האנטי-חברתיות, שקוראים להן כלכליות, שהתקבלו בשנים הקודמות, החל בשנת 2002, ובאו לידי עוצמה, ובמלוא המשמעות, בשנת 2005.

זבולון אורלב: לכן אני אומר: חובתה של הכנסת תהיה לחוקק חוק זכויות חברתיות וכך להגן על השכבות החלשות.

זבולון אורלב: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

ראובן ריבלין: גם לרשות חיים אורון יעמדו חמש דקות.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, צדק קודמי, חבר הכנסת זבולון אורלב, באומרו שעם כל החשיבות של הדוח של ארגון "לתת", מי שמצוי בנתונים ומי שעוסק בהם באופן יומיומי לא היה צריך לחכות לדוח הזה כדי לדעת את תמונת המצב הקשה שהחברה הישראלית נתונה בו זה שנים מספר, מצב שהולך ומחמיר.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני גם לא הייתי צריך ספין של אג'נדה ערב בחירות כדי לומר שהנושא הזה הוא בנפשנו, ואנחנו נשלם עליו, כחברה, מחיר מהנוראים ביותר – ואנחנו כבר משלמים.

חיים אורון: מבחינתי הנושא הכלכלי-החברתי הוא בתוך האג'נדה לפני הבחירות, במהלך הבחירות ואחרי הבחירות, והוא לא תוצאה של תחרות על מי יקבע את סדר-היום.

חיים אורון: אני מוכרח לומר שהיו תקופות שבהן חלק ממגלגלי האג'נדה הזאת היו במקומות אחרים, ולא כל כך עסקו בה.

חיים אורון: אגב – מכל הכיוונים.

חיים אורון: שמעתי שעכשיו ראש הממשלה רואה בנושא הזה נושא חשוב מאין כמוהו, אדוני סגן השר.

חיים אורון: כל כך חשוב, שהקימו ועדה.

חיים אורון: כל כך חשוב, שאין זמן לשמוע את המלצות הוועדה הזאת.

חיים אורון: אנחנו נמצאים עכשיו כבר באמצע חודש דצמבר; לו יתואר שהיינו בשנה רגילה, ובתוך שבועיים צריך להצביע על התקציב, ואני שומע חברי כנסת שאומרים: לא יודעים איזה תקציב יש.

חיים אורון: נאמר, לצורך העניין, שאנחנו לוקחים את הקופסאות – שאני פחות או יותר יודע מה יש בהן – ומצביעים עליהן.

חיים אורון: יש תשובה על אחת מהשאלות שמופיעות פה, אדוני היושב-ראש?

חיים אורון: לא.

חיים אורון: משום שהתהליך שעובר על החברה הישראלית הוא לא מקרי.

חיים אורון: ולזכותו של שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת ביבי נתניהו, שכנראה עומד להיות מנהיג המפלגה שלך, ייאמר שהוא התכוון לתוצאה הזאת.

חיים אורון: למה אני אומר את זה כך?

חיים אורון: כי אני יותר מדי מעריך אותו - - -

ראובן ריבלין: אולי לא כדאי לומר שהוא התכוון לתוצאה, אלא שהוא הביא אותה בחשבון.

חיים אורון: אבל אני רוצה להשלים את המשפט: אני יותר מדי מעריך אותו כדי לחשוב שהוא לא ידע מה הוא עושה.

חיים אורון: אם הייתי אומר שהוא שר האוצר והוא לא יודע מה הוא עושה, בעיני זאת היתה האשמה חמורה הרבה יותר.

חיים אורון: אז אחת מן השתיים: או שהוא לא ידע מה שהוא עושה – וישפוט הבוחר, או שמה שהוא מאוד מתגאה בו, כמציל הכלכלה הישראלית, הוא התוצאה שאנחנו רואים לפנינו.

מוחמד ברכה: הוא ידע בדיוק את מי הוא רוצה לשרת.

חיים אורון: זאת התוצאה.

חיים אורון: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא רק מצלמים את העבר.

חיים אורון: התוצאה הזאת מובנית גם כלפי העתיד.

חיים אורון: תקציב המדינה – וגם שר האוצר הנוכחי נשבע פה עשרות פעמים בנקיטת חפץ שהוא לא יפרוץ את מסגרת התקציב.

חיים אורון: מה פירוש שהוא לא פורץ את מסגרת התקציב?

חיים אורון: שבתוך התקציב, שגדל רק ב-1% לעומת השנה שעברה, מובנה קיצוץ תקציבי של 1% לפחות.

חיים אורון: בכוונת מכוון.

חיים אורון: מייעלים את הבריאות דרך קיצוץ התקציב.

חיים אורון: מייעלים את החינוך דרך קיצוץ התקציב.

חיים אורון: מייעלים את הרשויות המקומיות דרך הקטנת מענק האיזון באופן שערורייתי, בשלב מסוים בתמיכתו של שר הפנים משינוי, שתמך במהלך הזה.

חיים אורון: ועכשיו אנחנו – בוועדת הכספים יש מצעד של רשויות מקומיות ערביות ודרוזיות וצ'רקסיות ויהודיות, שמתמוטטות.

חיים אורון: מה פירוש מתמוטטות?

חיים אורון: שעובדיהן לא מקבלים משכורת, שלמועצות הדתיות אין משכורת, שלכבאים אין משכורת, שלאזרחים אין שירותים – אחר כך זה בא לידי ביטוי במדד העוני.

חיים אורון: החוברת הזאת עוסקת רבות בנושא המזון.

חיים אורון: המזון הוא רק פרט במכלול הזה.

חיים אורון: פרט חשוב בקבוצות מסוימות.

חיים אורון: ושיפסיקו לרמות את הציבור ולהגיד שאין כסף.

חיים אורון: היום, הבוקר, ועדת הכספים ביטלה את מס הבולים – ואני בעד ביטולו, כי הוא מס לא טוב, הוא מס לא נכון – 750 מיליון ש"ח.

חיים אורון: יש 750 מיליון ש"ח, אדוני, כבוד סגן שר העבודה והרווחה.

חיים אורון: אתה יודע כמה נריב בוועדת הכספים על הגדלת הקרן למכשירים לנכים?

חיים אורון: לא ב-8.5 מיליוני ש"ח, אלא ב-850,000 ש"ח.

חיים אורון: אז מה אומרים שאין כסף?

חיים אורון: ולפני חצי שנה, ארבעה חודשים, הכנסת הזאת, על-פי הצעת הממשלה, בהצבעת רוב חברי הכנסת, לרבות ש"ס, החליטה על הפחתת מסים של 11 מיליארד שקלים.

חיים אורון: זה מתחבר ביחד, זו תעודת השליש של המהלכים הללו, הם לא יש מאין.

חיים אורון: אגב, המציאות כשלעצמה, אדוני היושב-ראש, ואני מכיר בכך, מובנה בתוכה בחברה המודרנית הנוכחית, הגלובלית, תהליך עמוק מאוד של הגדלת פערים.

חיים אורון: אם כולנו נישען בכורסאות ונראה מה קורה, הפערים גדלים מעצמם בקצב מפחיד, בארץ ובעולם ובין מדינות העולם.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, בשביל זה הקדוש-ברוך-הוא סידר אותנו, אותי, לא מטר ושישים אלא מטר ושמונים וחמש, שגם אני אחשוב מה אני עושה.

יצחק כהן: ומי שמטר ושישים לא חושב?

חיים אורון: לא, אותי, אותך בהתאמה במידות אחרות.

חיים אורון: כל אחד ומידותיו.

ראובן ריבלין: כל אחד עד איפה שהראש שלו מגיע.

ראובן ריבלין: אני נותן לך עוד דקה כדי שתוכל לסיים.

חיים אורון: אז שלא יסבירו לי שיש תהליכים.

חיים אורון: פה יושב הציבור שצריך לומר מה עושים כנגד התהליכים הללו, בחינוך ובבריאות וברווחה ובפריפריה, גרוני ניחר מהדיבור הזה כל פעם מחדש.

חיים אורון: כל פעם שיש דוח עוני חדש אומרים: תראו, אוי.

חיים אורון: מה אוי?

חיים אורון: אין פה שום אוי.

חיים אורון: וזה לא נאום בחירות, אדוני היושב-ראש, כי אתה שמעת אותי גם שבוע אחרי הבחירות ולאורך כל הקדנציה.

חיים אורון: תן לי להגיד רק עוד משפט אחד על בג"ץ.

חיים אורון: אני פחות ציפיתי מבג"ץ וגם פחות התאכזבתי ממנו.

חיים אורון: אף שציפיתי לפחות שילכו במסלול שהשופטת העליונה דורנר סימנה בהתחלה - - -

ראובן ריבלין: שופטת בית-המשפט העליון.

חיים אורון: שופטת בית-המשפט העליון.

חיים אורון: הרחיבו את ההרכב, וקיבלנו את התוצאה שקיבלנו, ואני מקבל את הטוב ואת הרע בבית-המשפט.

חיים אורון: הצגתי פה בכנסת אולי חמש פעמים חוק-יסוד: זכויות חברתיות.

חיים אורון: בדרך כלל קואליציות בהרכבים שונים - אני נזהר בלשוני כי אני לא זוכר אם הייתם אז בקואליציה או כבר באופוזיציה, אבל נדמה לי, אם אני לא טועה, שבפעם האחרונה גם אתם הצבעתם נגד - - -

מוחמד ברכה: הספקנו להעלות את זה כשהם עלו לשלטון והם הספיקו להצביע נגד.

חיים אורון: גם אתם הצבעתם.

חיים אורון: אבל אתם יודעים מה, אני רוצה להיות פה מאוד ברור.

חיים אורון: ההכרעה במחלוקת הזאת לא תיפול בבית-המשפט.

חיים אורון: ההכרעה במחלוקת הזאת, שהיא מחלוקת חברתית, אתם רוצים - אידיאולוגית, חברתית, פוליטית, אינטרסנטית, כן של אינטרסנטים שונים, מי שרוצה מס בורסה כזה ומי שרוצה אותו נמוך, מי שרוצה שיעור מס גבוה ומי שרוצה אותו נמוך, אלה אינטרסים לגיטימיים.

חיים אורון: האסון הגדול שקרה לחברה הישראלית, שהאינטרסים של הקבוצה הזאת שנמצאת בה ברוב לא יוצגו בכנסת הזאת, לא על-ידי מי שהתיימר לייצג אותם, ובזכות זה אולי זכה ל-40 מנדטים, הוא כבר לא יקבל אותם, ולא בזכות אלה שאמרו שהם ייצגו אותם ולא ייצגו אותם.

חיים אורון: לכן, בסופו של דבר, רק מאבק משולב של חברי הפרלמנט, של הארגונים החשובים האלה - - -

זבולון אורלב: גם חברתך לסיעה אמרה שבג"ץ הפקיר את - - -

חיים אורון: כל אחד וסגנונו.

זבולון אורלב: זה עניין של סגנון?

זבולון אורלב: זה עניין מהותי.

חיים אורון: אני אומר עוד הפעם, הציפייה שבג"ץ יקבע ללא חוק-יסוד: זכויות חברתיות את סל הצרכים בחברה הישראלית, נראתה לי מלכתחילה יומרנית מדי; יעידו עלי כמה מחברי בארגונים שעתרו לבג"ץ שלא הייתי מהמתלהבים בנושא הזה, אף שהאכזבה היא גם אכזבה שלי.

חיים אורון: אבל, לעומת זה, ההבדל, למה בג"ץ מתערב גם כאשר החוק לא לגמרי חד-משמעי בנושאי זכויות אדם, זכויות אזרח, זכויות קניין - היא תוצאה של השקפת עולם של שופטי בג"ץ, בעיני היא השקפה לגיטימית, אני חולק עליהם במקום אחר, לכן אני לא פוסל אותם מכול וכול.

ראובן ריבלין: אתה ואני נאמנים להשקפת העולם, כל אחד מכיוונו, וחבר הכנסת אורלב וחברת הכנסת זהבה גלאון חושבים לפי השקפת עולמם שצריך לבקר והם מבקרים.

ראובן ריבלין: זה גם לגיטימי ובשביל זה הם בפרלמנט.

ראובן ריבלין: אני רק מנסה לבוא ולומר, שאם אנחנו רוצים לקבוע את התחומים ואת הגבולות שבין הרשויות, צריך להיות - - -

זבולון אורלב: אני תומך בגישת אדוני, אבל לאורך כל הדרך.

ראובן ריבלין: בסדר, גם אני תומך בגישתי לאורך כל הדרך.

חיים אורון: אני מתנגד לגישתכם לאורך כל הדרך.

ראובן ריבלין: נכון, עובדה שאנחנו נפגשנו היום.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מוחמד ברכה; גם לאדוני חמש דקות כמובן.

ראובן ריבלין: אני אשמע אותך חלק מהזמן, ואחר כך - חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, שהיתה צריכה לעזוב ב-17:00.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אחרי הסעיף הזה יעלה הנושא של תאונות הדרכים, הקטל בדרכים, ודומני שגם בנושא העוני וגם בנושא תאונות הדרכים יש דוחות ידועים מראש ויש נאומים ידועים מראש, וכנראה אנחנו - - -

ראובן ריבלין: זה ריטואל כזה.

מוחמד ברכה: זה ריטואל שאנחנו חוזרים עליו.

מוחמד ברכה: אבל כנראה אין מנוס מלצלצל בפעמונים ולהתריע ולזעוק את זעקתם של העניים.

מוחמד ברכה: הדוח של ארגון "לתת", דוח העוני האלטרנטיבי, פשוט טופח על פנינו כולנו.

מוחמד ברכה: כדאי להזכיר גם לחברי הכנסת, גם לציבור וגם לפרוטוקול דברים שכתובים בדוח הזה.

מוחמד ברכה: מספר העניים במעמד הביניים גדל ב-50%.

מוחמד ברכה: הגידול בדרישת מזון עלה ב-120% בתקופת הדוח; הגידול בדרישת המזון בשלוש השנים החולפות עלה ב-120%.

מוחמד ברכה: שיעור הנתמכים שחוו רעב, אדוני היושב-ראש - 33%, רעב.

מוחמד ברכה: נתמכים שנותקו מחשמל, ממים או מגז - 45%, ומקבלי סיוע שלא קונים תרופות - 75%.

מוחמד ברכה: בעצם העוני, כשאנחנו אומרים: ממדי העוני העמיקו או גדלו, זה נכון גם לרוחב וגם לעומק.

מוחמד ברכה: גם לרוחב, מבחינת מספר העניים אשר גדל, וגם לעומק - האנשים שקעו במצולות העוני העמוק יותר ויותר.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, מספר העניים של היום גדול יותר ממספר העניים בדוח הקודם, והעניים של היום הם יותר עניים מאשר בזמן הדוח הקודם.

מוחמד ברכה: ואני חושב שיש פה התאכזרות, התאכזרות שהיתה ידועה מראש, ואף אחד לא יכול לנקות את מצפונו.

מוחמד ברכה: המדיניות שניהל נתניהו וממשיך אותה עכשיו אולמרט היא מדיניות שוודאי שהיתה מובילה לכאן.

מוחמד ברכה: כשמדברים על הפחתת נטל המסים, זה נשמע מצוין, זה נשמע אדיר להפחית מהעומס על הציבור.

מוחמד ברכה: אבל כשאנחנו מדברים על הציבור העני, שרובו לא מגיע לסף המס, זה לא אומר שום דבר לגביו.

מוחמד ברכה: כשמדברים על בעלי הכנסות נמוכות, הניכויים והפטור ממס שהם זוכים לו הם שקלים בודדים, במקרה הטוב ביותר עשרות שקלים בודדים.

מוחמד ברכה: מי שיש להם הכנסות אדירות, הם מקבלים בעצם את הפטור העיקרי.

מוחמד ברכה: ומה יוצא מזה?

מוחמד ברכה: יוצא מזה שזו הטבה להון הגדול וזו גריעה מתקציב המדינה שהיה אמור להיות - כלומר, כשאנחנו מדברים על כך ששלושת העשירונים הגבוהים הרוויחו יותר מאז הרפורמה במס, הם הרוויחו יותר 9 מיליארדי שקל, ושלושת העשירונים הנמוכים הפסידו מיליארד שקל, זה כבר אומר הכול.

מוחמד ברכה: לא כל מה שהפסידו העשירונים התחתונים הרוויחו העשירונים העליונים, כי יש גם שחיקה של מעמד הביניים.

מוחמד ברכה: אומנם יגידו שיש צמיחה, אבל גם אם יגידו שזה בזכות צמיחה, לא ייתכן שהצמיחה הולכת רק לעשירונים העליונים, והציבור הרחב, ציבור העניים ומעמד הביניים, אינם זוכים כלל לפירות הצמיחה הזאת שמדובר עליה.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, זה תסריט ידוע מראש.

מוחמד ברכה: ולא מדובר בתיקון סעיף זה או אחר, אלא צריך פשוט לבנות סדר עדיפויות רגיש, חברתי.

מוחמד ברכה: לא חמלה; לא לצייר מדיניות חברתית כאילו מישהו נוהג בחמלה, מרחם על מישהו.

מוחמד ברכה: מדינה קיימת לא כדי להיטיב עם החזקים.

מוחמד ברכה: המנגנון של המדינה קיים כדי ליצור את האיזון הנדרש בתוך החברה, כך שהרוב, החזק, לא ירגיש שהוא חופשי לעשות מה שהוא רוצה.

מוחמד ברכה: בחשיבה הפוליטית המודרנית המנגנון של המדינה בא לייצר את האיזון הזה.

מוחמד ברכה: אבל, אנחנו רוצים סגנון אמריקני עד הסוף, זאת אומרת שהמדינה וכל משאביה משועבדים להון הגדול.

מוחמד ברכה: ואז אומרים: תראה איך הולך באמריקה.

מוחמד ברכה: נו, באמריקה יש הרבה עושר, אבל יש גם עשרות מיליונים שחיים ברחובות.

מוחמד ברכה: ואני לא יכול שלא לומר: הנאום על העוני הוא נאום חברתי-מעמדי כלפי כלל האוכלוסייה, אבל לעוני במדינת ישראל יש גם אופי אחר, יש לו אופי לאומי.

מוחמד ברכה: לאפליה ולדיכוי המעמדי-החברתי יש אופי לאומי, מעצם העובדה ששיעור העניים והמובטלים בחברה הערבית גדול לאין שיעור משיעורם באוכלוסייה, וכנ"ל כלפי החרדים.

מוחמד ברכה: זאת אומרת: העוני עצמו, האבטלה והמכות החברתיות – נכון שהם יוצרים שכבה של עניים מרודים שאין להם כסף לקנות תרופות, אבל הם גם פוגעים בציבורים מסוימים.

מוחמד ברכה: לאפליה החברתית ולדיכוי המעמדי יש אופי לאומי, ולדיכוי ולאפליה הלאומית יש אופי מעמדי.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה מתקשר באופן בלתי נמנע לנושא של ערכי הדמוקרטיה והשוויון, שהם בלתי ניתנים לחלוקה, לא בנושא של הסטטוס החברתי, המעמד החברתי, ולא בנושא של השוויון הלאומי של כלל האוכלוסייה.

מוחמד ברכה: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מקווה שקום תקום ממשלה אחרת – אני לא כל כך רואה את זה באוויר, למרבה הצער – אבל לפחות אנחנו, חברי הכנסת, לא יכולים להלין על בית-המשפט העליון שאינו עושה את הדברים שאנחנו אמורים לעשות.

מוחמד ברכה: התאכזבתי כמובן, כמו כל המאוכזבים, אבל זאת פשוט ביקורת שלא צריכה לצאת מהבית הזה ולא מהדוכן הזה.

מוחמד ברכה: בבית הזה מחוקקים חוקים, קובעים סדרי עדיפויות ומאשרים תקציבים, ואנחנו היינו צריכים לחוקק את חוק הזכויות האזרחיות ואת המינימום לקיום בכבוד של האזרחים, ולא נכון להישען על בית-המשפט העליון שיעשה את העבודה של בית-המחוקקים.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: אתם רואים, מלכתחילה נתתי חמש דקות, כי ידעתי שאי-אפשר להפסיק אנשים בנושא רציני כל כך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחריו - חבר הכנסת דני יתום, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת יעקב מרגי.

ראובן ריבלין: אחריו - חברת הכנסת אתי לבני, ויסיים חבר הכנסת בנימין אלון, אלא אם כן הוא לא יהיה נוכח, והשר רביץ ישיב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת פינקלשטיין, בואי ותחליפי אותי בבקשה

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נכון שעוני היה תמיד, ואף פעם לא נגמרו העניים בעולם, אבל מה שקשה ואכזרי במיוחד הוא שאלה שממונים – בממשלה ובמוסדות הביצועיים – אלה שבידיהם הכוח להילחם בעוני ולמגר אותו, כמטרה שאף פעם לא הושגה כליל, במאה אחוז, עושים בדיוק את ההיפך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי לא מרגיש את העוני היום?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העשירון העליון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא רואה את זה בטלוויזיה, אגב; רואה את זה בתקשורת, רואה את זה גם במקומות אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם הוא לא מרגיש את זה על בשרו, ואם היו צמים, כמצוות האסלאם, ברמדאן, היו מרגישים קצת מה זה רעב ומה זה לצום, אבל אלה כנראה לא צמים, לכן הם לא ירגישו את זה אף פעם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העשירון הזה הולך ומתעשר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במדינה יש כסף, ברוך השם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש כסף, יש תקציב – יש 270 מיליארד ש"ח, תקציב המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 270 מיליארד זה הון אדיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם היו לוקחים רק מיליארד אחד – נגיד 1%, זה 3 מיליארדים בערך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמה זה 1% מ-270? 2.7 מיליארדים, קרוב ל-3 מיליארדי ש"ח; 3 מיליארדי ש"ח ימגרו את העוני במדינה הזאת – יחזירו לזקנים את הקצבאות בשלמותן, יחזירו למשפחות מרובות הילדים – הרי מי פה חי את העוני?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יחזירו למובטלים, שיצרו להם את תוכנית ויסקונסין כדי להוציא אותם גם ממסלול קבלת הקצבה, ברמייה ובהתאכזרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רופא שיניים, שולחים אותו לנקות רחובות, לנקות במוסך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמהות שמעולם לא עבדו מחוץ לבית, עקרות בית שגידלו את הילדים שלהן – חבר הכנסת רביץ, אנחנו יודעים מה זה אשה עם 12 ילדים, תשעה ילדים, עשרה ילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את קצבאות הילדים לקחו, ואת האמא צריך להוציא לעבודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איזו עבודה ואיזה בטיח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין עבודה, אבל להוציא אותה, לשלוח אותה לכל מיני מקומות כדי לכתוב שהיא סירבה, כאילו, וגם לשלול את הקצבה שמגיעה לה כמובטלת, ואת קצבת הילדים שללו כבר קודם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המדיניות החזירית הזאת – ואני לא הראשון שאומר את זה – חייבת להיפסק; והממשלה החזירית הזאת, שממשיכה את המדיניות הזאת, צריך למגר אותה מהעולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שהעוני ילך וימשיך ויעמיק, ואף אחד לא שואל, ואין דין ואין דיין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה לי עוד הרבה מה לומר, גברתי היושבת-ראש, אבל אני חייב לומר חלק מהדברים גם לצופינו בשפה הערבית, ולכן לא אמשיך בכיוון הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצופים הנכבדים בכל מקום, נושא הדיון הוא הדוח על העמקת העוני בשכבות החברתיות השונות, ובייחוד בשכבות הפועלים ובמשפחות מרובות הילדים, שסובלות באופן מיוחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שתקציב המדינה הוא 270 מיליארד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 1% מתקציב המדינה, בערך 3 מיליארדי ש"ח מספיקים כדי לספק את הצרכים והרעב של המשפחות האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל במקום שהממשלה הנוכחית - שכיניתי אותה בשם "ממשלה חזירית", ואיני הראשון שהמציא שם זה - במקום שתקצה למשפחות אלה כספים שיספקו את צורכיהן המינימליים, היא מצמצמת את קצבאות הילדים, קצבאות הנכים וקצבאות הזקנים ומעמיקה את מדיניות העוני באופן שיטתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקום שהממשלה, שהיא מיופת הכוח של העם – הממשלה היא מיופת הכוח של הפרלמנט ושל העם שבחר את הפרלמנט, והסמיך אותו להביע אמון בממשלה; ממשלה זו, במקום למגר את העוני, לצמצמו ולנסות למונעו, ואני יודע שלא ניתן למנוע לחלוטין את העוני, אבל במקום שיהיו 50% מהמשפחות עניות, חצי מהמשפחות אין בידיהן כסף לתרופות, חצי מהמשפחות הערביות מתחת לקו העוני, 55% מהילדים הערבים מתחת לקו העוני, ולא רק הערבים לבדם - כל שכבות החברה מתרחבות מדי יום מבחינת מהעוני, המחסור והנזקקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקום שמעגלי העוני יתרחבו ויתעמקו, היה על הממשלה למגר תופעה זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו אחריותה, ולשם כך ניתנו לה הסמכויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל, פעם נוספת, ממשלה זו המציאה את המדיניות הזאת ומיישמת אותה זה שנים, וממשיכה ותמשיך לעשות כן, ואם ייבחרו מחדש העומד בראשה, שריה ומפלגותיה, הרי שהיא תעמיק את העוני יותר ויותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מסיים בזה לפי בקשת היושבת-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלום עליכם ורחמי האל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת דני יתום – אינו נוכח.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אחריו - חברת הכנסת אתי לבני.

גילה פינקלשטיין: לרשותך חמש דקות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, דוח העוני האלטרנטיבי שפרסם ארגון "לתת" הוא הבבואה של הדברים שנאמרו כאן במשך כשלוש שנים קשות בנאומים חוצבי להבות, שנאמרו בדם לבנו אך נפלו על אוזניים ערלות – של מי?

יעקב מרגי: של חברי שינוי בממשלה, שחייכו אלינו מספסלי הקואליציה חיוך מלא גאווה ונחת; אותו שר אוצר שרוצה היום להיות ראש ממשלה וקיבל את מלוא הגיבוי מראש הממשלה שרוצה להילחם בעוני.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קורא מכאן לכל חברי הכנסת שתמכו בתוכניות הכלכליות של הממשלה הזאת לבקש סליחה מהעם, להסיק מסקנות וללכת הביתה.

יעקב מרגי: את המצב הזה הביאה עלינו מדיניות הממשלה הזאת יחד עם תומכיה.

יעקב מרגי: לצערי הרב, אם אמנה את המפלגות שתמכו, כמעט לא נמצא, פרט למפלגות בודדות שידיהן לא שפכו את הדם הזה - אם זה הליכוד, אם זה שינוי, אם זה המפד"ל, אם זה האיחוד הלאומי, אם זה מפלגת העבודה, אם זה יהדות התורה.

יעקב מרגי: אלו המפלגות שהביאו עלינו את הדוח, הדוח המפליל הזה, דוח העוני האלטרנטיבי.

יעקב מרגי: למה הוא אלטרנטיבי?

יעקב מרגי: אתם יודעים למה?

יעקב מרגי: כי פתאום התברר, ידידי חבר הכנסת מוחמד ברכה, שהעניים הם לא רק כמו שחשבנו שהם נראים, לא רק ערבים ולא רק חרדים, ולא כאלה מצ'וקמקים משולי החברה.

יעקב מרגי: התברר פתאום חידוש, שהעניים יכולים להיות גם בתל-אביב, ויכול להיות שגם היא ובעלה עובדים ומשתכרים בסך הכול 7,000 ש"ח.

יעקב מרגי: כשצעקנו כאן ששר האוצר מוליך שולל את העם כשהוא אומר שנוספו 70,000 מקומות עבודה - אילו מקומות נוספו?

יעקב מרגי: אלו אותם מקומות שהביאו 1,500 ו-2,000 ש"ח הביתה.

יעקב מרגי: אלו אותם מקומות שהביאו פחות משכר המינימום, משרות חלקיות.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות?

יעקב מרגי: כותרות זה כותרות.

יעקב מרגי: זה לא הפריע להם.

יעקב מרגי: כנראה, לאחר שהתברר שהעניים לא נראים כמו אלה שלא מעניינים אותם, הם נראים בדיוק כמוהם - הם מתחילים לחשוב איך להילחם בעוני.

יעקב מרגי: אבל, אתה יודע מה?

יעקב מרגי: אני עדיין מסופק.

יעקב מרגי: לצערי הרב, זה לא המקום לתקוף את החלטת בג"ץ, כי את בג"ץ יש הרבה סיבות לתקוף.

יעקב מרגי: אבל אני חייב לציין, היתה בידי בג"ץ האפשרות לזכות בזכות הזאת לקבוע שאכן יש לכל אדם הזכות לחיות בכבוד במדינה שלנו, אבל הם בחרו שלא ללכלך את ידיהם ודחו.

יעקב מרגי: אני מבטיח לכם, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, אם לפני בג"ץ היתה היום סוגיה שוות משקל בנושא דת ומדינה, הם היו קופצים בראש כדי לומר מה שהם לא צריכים לומר, אבל כנראה כאשר מדובר בזכות לחיות בכבוד, במלחמה בעוני - זה כנראה לא האג'נדה של בג"ץ כרגע.

יעקב מרגי: יש להם אג'נדה אחרת.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חוזר על מה שאני אומר שוב ושוב: לצערנו הרב, אולי לשמחתנו הרבה, אין לנו הפריווילגיה הזאת ליצור פערים במשך 15 שנה, במשך עשר שנים, במשך חמש שנים, כדי לחכות לנבואה של שר האוצר, שאכן בסוף, עם ההופעה שלו, יביא את הישועה.

יעקב מרגי: בינתיים אנחנו רואים פערים הולכים וגדלים.

יעקב מרגי: אנחנו רואים את תופעת חסרי הדיור הולכת ומתרחבת.

יעקב מרגי: אנחנו עדים לפינוי זוגות צעירים מדירותיהם לאחר שלא עמדו בתשלום המשכנתאות.

יעקב מרגי: אנחנו עדים לכך שזוגות צעירים רבים לא יכולים לרכוש דירות משלהם וגם לא יכולים לעמוד בסכומי השכירות שיש במדינה, ולמדינה זה לא מפריע.

יעקב מרגי: רבותי חברי הכנסת, אין היום מלאי של דירות בדיור הציבורי.

יעקב מרגי: עמדו כאן שרים והבטיחו הבטחות.

יעקב מרגי: היה כסף, אבל כשהיו חייבים על-פי חוק הדיור הציבורי לעשות בו אך ורק למען הדיור הציבורי, גם זה לא נעשה.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, יש היום יתרה של כ-7 מיליארדי ש"ח בתקציב כתוצאה מהקיצוץ בקצבאות, אבל זה לא מפריע לממשלה לעמוד כאן ולהצהיר הצהרות על מלחמה בעוני.

יעקב מרגי: הייתי יכול להאמין להם אם היו באים ואומרים: זה סוף השנה, נשארו 7 מיליארדים, אני הולך עכשיו לתת דחיפה לאותן שכבות, לאותן אוכלוסיות שחטפו מכות אחת אחרי השנייה מהממשלה הזאת.

יעקב מרגי: לכן, דוח העוני הוא כתב אישום חברתי קשה לממשלה הזאת ולכל מי שהיה שותף לה.

גילה פינקלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת אתי לבני, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אחריה – חבר הכנסת בני אלון, אחרון הדוברים.

גילה פינקלשטיין: לרשותך חמש דקות.

אתי לבני: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, שוב אנחנו חוזרים לדוח על העוני ושוב אנחנו שומעים קולות זעקה מכל מיני סוגים - אוי ואבוי, זה לא בסדר ומה נעשה, ואני לא רואה שדברים מרחיקי-לכת באמת נעשו מאז הקריאה האחרונה של ראש הממשלה, ונושא החמלה, כאשר כולם נהיו מלאי חמלה במקום להיות שוחרי צדק.

אתי לבני: אבל צריך לראות את התמונה הכוללת.

אתי לבני: אנחנו כקבוצה, כמפלגה, תמכנו במדיניות של ביבי על כל האספקטים שלה, על הקיצוצים שהיו שם, אבל מייד אחרי זה, אחרי שהצלחנו לייצב את המשק, אנחנו שוב צריכים להסתכל עליו ולעשות תיקון.

אתי לבני: יש הרבה מאוד דברים שדורשים תיקון, איזון וראייה כוללת.

אתי לבני: מה שקורה במשרד האוצר, ובעיקר אצל פקידי האוצר, כנראה כשהם התקבלו העבירו אותם קורס איך לא לתת כלום ולהגיד "לא" על כל דבר, לא לשקול את המערך הכולל של הדברים, לא לשקול איפה צריך ואיפה אפשר לקצץ.

אתי לבני: רק בימים האחרונים עסקתי, יחד עם חברים אחרים, בנושא של הבטחת הכנסה לאמהות חד-הוריות עם ילדים קטנים; שנשים הנמצאות במערך הבטחת הכנסה זה שנתיים, הבטחת ההכנסה תמשיך להינתן להן אף שתלכנה לרכוש השכלה גבוהה, וזאת מתוך כוונה שעל-ידי רכישת השכלה גבוהה, או שוות ערך להשכלה גבוהה, אפשר יהיה להחזיר את אותן נשים למעגל העבודה, כי אחרת הן לא תצלחנה לצאת ממעגל העוני.

אתי לבני: בדיונינו עם האוצר, שבסך הכול נתן איזו הסכמה כוללת, אנחנו לא מצליחים להתקדם כי שני החבר'ה ממשרד האוצר אומרים: אנחנו ניתן את הבטחת ההכנסה, שזה 2,300 שקל בחודש לאשה עם שני ילדים, אבל בקיץ, כאשר יש חופשה מהאוניברסיטה או מהמוסד שבו היא לומדת - היא לומדת לרכוש מקצוע - מייד נוריד לה, נחתוך לה את הבטחת ההכנסה, כי באותם חודשיים היא יכולה ללכת לעבוד.

אתי לבני: למה?

אתי לבני: ככה.

אתי לבני: איפה יש עבודה?

אתי לבני: אף אחד לא יודע, אבל זו המשנה.

אתי לבני: אף אחד לא רואה את כל המערך, את הצרכים, את בני-האדם שמאחורי הדברים האלה.

אתי לבני: אני רוצה להתייחס בכמה מלים להחלטה של בג"ץ היום, שכבר דנו עליה לפני חודשים מספר, כשכבוד השופטת דורנר התחילה לגלגל את הנושא הזה בבית-המשפט העליון.

אתי לבני: זה היה עידן אחר.

אתי לבני: זה היה העידן שבו ביבי נתניהו היה שר האוצר וכולם באו והשתלחו בבית-המשפט העליון ואמרו: איך כבוד השופטת דורנר בכלל מעזה לומר לממשלה.

אתי לבני: מה היא אמרה?

אתי לבני: היא אמרה: הממשלה, נציגי הממשלה, בבקשה התכבדו ובואו לבית-המשפט ותסבירו על סמך מה אתם עשיתם את הקיצוצים האלה.

אתי לבני: האם אחרי שאתם עושים את הקיצוצים האלה בני-אדם יכולים לחיות?

אתי לבני: האם הם לא נזרקים לחרפת רעב?

אתי לבני: ואז הכנסת הזאת, אני זוכרת, התגייסה ואמרה: איך הם מעזים בכלל להתערב בדברים שלנו?

אתי לבני: איך בכלל הם פוצים פה?

אתי לבני: שיתכבדו וישבו במקומם.

אתי לבני: אני זוכרת שגם אני עמדתי על דוכן הכנסת ואמרתי: יבורך בית-המשפט, סוף-סוף הוא עושה את תפקידו.

אתי לבני: הוא צריך לפקח ולהתערב ברשויות האחרות כאשר הן לא עושות את תפקידן כראוי.

אתי לבני: בית-המשפט לא צריך לתת מערך חלופי של הוצאות, של קו העוני, של הקצבאות; זה לא תפקידו.

אתי לבני: לא עליו לומר כמה כסף או מה לא בסדר, אבל הוא צריך לגרום לכך שהרשויות – הכנסת והממשלה וכל מי שאחריותו בזה ידע מה הוא עושה, ידע להציג את המספרים, את הצרכים, איך מקצצים, אם קיצוץ של 4% לקשישים בכלל משאיר אותם במצב שבו הם יכולים לאכול, נניח, שתי ארוחות ביום.

אתי לבני: צריך לדעת אם מישהו רואה, אם מישהו יודע במה מדובר.

אתי לבני: אני מברכת את בית-המשפט העליון שמוכן לשנס מותניים.

אתי לבני: נדמה לי שההחלטה של היום היא נסיגה.

אתי לבני: בית-המשפט היה צריך להתייצב ולדרוש מהרשויות שתעשינה את תפקידן.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת אתי לבני.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת בני אלון – אינו נוכח.

גילה פינקלשטיין: ישיב לכל המציעים סגן שר הרווחה, חבר הכנסת אברהם רביץ.

גילה פינקלשטיין: בבקשה.

אברהם רביץ: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת - -

גילה פינקלשטיין: אבקש שקט.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת אתי לבני, זה מפריע לנו מאוד.

גילה פינקלשטיין: סגן השר רוצה שיקשיבו לו, וגם אנחנו רוצים להקשיב לו.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת חיים אורון, אבקש להפסיק את הדיונים, סגן השר משיב למציעים.

אברהם רביץ: - - דוח רודף דוח, וגם הדוח האחר ירדוף את הדוח הזה.

אברהם רביץ: בזמן הקרוב ביותר צפוי הדוח של המוסד לביטוח לאומי, שמתבסס על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אברהם רביץ: אני יכול לומר לכם – עד כמה שהדברים הודלפו: הוא לא יהיה דוח קל כלל וכלל.

אברהם רביץ: הכינו לי כאן הרבה חומר כדי להשיב על ההצעות לסדר-היום.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לכם ביושר ובגילוי נאות, שאין לממשלה – נכון לעכשיו – תוכנית, ואין לה תשובה על הטענות שעלו כאן – נכון לעכשיו.

אברהם רביץ: אני גם חייב לומר, שאנחנו נמצאים בעידן שבו הממשלה וראשה אומנם מתייחסים באופן רציני ביותר למצב העוני, והממשלה דנה – לטעמי די בעצלתיים, אבל הקימה ועדה, ועדת-בכר, ויש עוד גופים שונים ומגוונים שדנים במצב העוני במדינת ישראל.

אברהם רביץ: אני מקווה מאוד שבעתיד הקרוב ביותר תבוא תוכנית מעשית, וכל אחד ידע שיש כאן ניסיון רציני להילחם בעוני.

אברהם רביץ: בעצם חשבתי שאוכל להסתפק בדברים הללו.

אברהם רביץ: אין לי תשובה אמיתית.

אברהם רביץ: אף שיש לי תשובה מודפסת, אין בה שום מענה אמיתי לחברי הכנסת שהעלו את הנושא הזה לדיון.

אברהם רביץ: אני רק רוצה להוסיף דבר אחד משלי: אני חושב שכולנו – גם הממשלה וגם אנחנו, חברי הכנסת, כולנו עושים טעות בכך שאנחנו כורכים מצבים שונים, בדרגות שונות של קושי, בכריכה אחת.

אברהם רביץ: הדבר הזה הוא בעוכרינו ובעוכרי כל ועדה שמטפלת בנושא העוני.

אברהם רביץ: מדוע אנחנו עושים זאת?

אברהם רביץ: כי אנחנו רוצים שיהיה לנו מבט אוניברסלי, על כלל אזרחי ישראל באשר הם, ולא רוצים לדלות החוצה את אלה שבאמת אין להם.

אברהם רביץ: במקורותינו, חברי הכנסת, יש שמות ושמות נרדפים למצבים שונים של עוני, ולא כל שם מחייב את אותו טיפול.

אברהם רביץ: יש העני, יש הדל ויש האביון, ולכל אחד מהם מתאים טיפול אחר.

מאיר שטרית: מה ההבדל?

אברהם רביץ: במקורות יש אפילו הגדרה של סכומים:

אברהם רביץ: עני הוא אדם שאין לו 200 זוז; 200 זוז היה הגדרה של יכולת לחיות לשנה.

אברהם רביץ: זאת היתה ההגדרה של עני.

אברהם רביץ: הקצה הוא אביון – אדם שהוא בגדר פושט יד, מי שאין לו מה לאכול באותו יום.

אברהם רביץ: לכך יש הלכות: כל הפושט יד, נותנים לו.

אברהם רביץ: לא מעבירים אותו מחקרים, לא מקימים ועדות ולא עושים שום דבר.

אברהם רביץ: פשוט נותנים לו.

אברהם רביץ: הדל נמצא בין שני אלה, וזה מצב שמגדיר יותר את רוחניותו של העני – עני יכול להיות אדם מאוד מכובד.

אברהם רביץ: לא כולם צריכים להיות עשירים.

אברהם רביץ: עני יכול להיות מכובד ומכובד בחברה; אין שום סיבה להעמידו בפינה חברתית מסוימת.

אברהם רביץ: הוא יכול להיות איש מכובד מאוד.

אברהם רביץ: לא כולנו צריכים להיות עשירים.

אברהם רביץ: אבל אביון הוא אדם שמייד צריך לתת לו תשובה.

אברהם רביץ: יש הלכות רבות לכך, למשל בשבת מזון שלוש סעודות וכו'.

אברהם רביץ: כשאנחנו באים היום לדון בעוני בכלל, לפעמים אנחנו מפספסים; אנחנו לא מדברים על עוני בכלל, אלא על פער חברתי.

אברהם רביץ: מי אומר שאסור שיהיה פער חברתי?

אברהם רביץ: בכל חברה אנושית בעולם, מתחילת היות האדם, היו פערים חברתיים.

אברהם רביץ: גם בין קין והבל היה פער חברתי.

אברהם רביץ: פער חברתי הוא לא התצלום האמיתי של עוני.

אברהם רביץ: איני רוצה להיכנס יותר מדי לפילוסופיה, אלא לדבר לעניין: אנחנו חייבים לאתר את אלה שאין להם בכלל ולתת להם תשובות אמיתיות ונכונות, ועכשיו – לא לחכות לתוכניות שיסתדרו יחד עם מצב כלכלי כללי כזה או אחר.

אברהם רביץ: עוני זה עוד סיפור.

אברהם רביץ: אני לא אומר שלא צריך לטפל בו, אבל הצרה שלנו היא שגברו האביונים בישראל, ואת אותם אביונים אנחנו מוצאים בפחי אשפה; את אותם אביונים אנחנו מוצאים מחפשים פת לחם ומתדפקים על הדלתות.

אברהם רביץ: אלה האנשים חייבים לקבל תשובה מיידית.

אברהם רביץ: אני יודע שמבחינה פילוסופית-חברתית זה עומד בניגוד לתפיסות עולם שונות, שלא יהיה נהמא דכיסופא, אבל כדי שלא יהיה נהמא דכיסופא צריך לתת בכבוד, ולא לא לתת בכלל.

אברהם רביץ: זאת לא תשובה לנהמא דכיסופא.

אברהם רביץ: לכן, רבותי, אני חוזר ואומר: נכון לעכשיו אין לממשלה תוכנית ברורה כיצד להיאבק בדבר הנורא הזה שנקרא עוני.

אברהם רביץ: לפיכך, גברתי היושבת-ראש, אני משאיר את הנושא פתוח.

אברהם רביץ: מכיוון שהדברים הוצגו כאן בפי חברי הכנסת, אני בהחלט מסכים – איני יודע מתי יהיה אפשר לעשות את זה, אבל מבחינת האמירה של הממשלה הנושא הזה לא סגור – שיהיה דיון במליאה.

אברהם רביץ: תודה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

נסים דהן: במליאה זה לא מעשי.

אברהם רביץ: אז תציע ועדה.

אברהם רביץ: כאמירה של הממשלה אני אומר - - -

גילה פינקלשטיין: הצעה אחרת, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, הכנסת מתפזרת כבר בשבועיים הקרובים.

נסים זאב: בדיון פה, כפי שאני רואה, הכנסת כבר לא מלאה והחברים לא מגיעים, כולם עסוקים בפריימריס.

נסים זאב: אז אם הדיון יתקיים במליאה, ממילא המליאה תהיה ריקה.

נסים זאב: אולי בוועדה יוכלו להגיע לפחות לאיזו החלטה מעשית, לעורר את הממשלה הזאת.

נסים זאב: לכן אני מציע להעביר את הנושא לוועדת הרווחה.

נסים זאב: אני רוצה לומר דבר נוסף: לארגון "לתת" אין מה לתת, לארגון הזה אולי צריך לקרוא "אין מה לתת", כי הממשלה גוזלת ולוקחת את פת לחמם של העניים.

נסים זאב: צריך לומר את האמת, הממשלה הזאת הביאה להידרדרות כלכלית של מאות ואלפי משפחות שנמצאות היום בבתי-תמחוי.

נסים זאב: לכן, ראוי שהוועדה – הלוואי שגם יהיו לה שיניים עוד בקדנציה הזאת - תקבל החלטה מעשית, שיהיה בה כדי לעורר את הממשלה הזאת.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, מה אתה מציע?

נסים זאב: אמרתי, לוועדת העבודה והרווחה.

גילה פינקלשטיין: איזו הצעה אתה רוצה להעביר?

נסים זאב: את כולן.

זבולון אורלב: אני מסכים להצעתו של חבר הכנסת נסים זאב.

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

מוחמד ברכה: לא, תשאלי את המציעים.

גילה פינקלשטיין: אוקיי.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אני מסכים להעביר לוועדה.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: מסכים.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: מסכים.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, מסכים.

גילה פינקלשטיין: ועדה.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: ועדה.

גילה פינקלשטיין: חברת הכנסת אתי לבני.

גילה פינקלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה, בעד – להעביר לוועדת העבודה והרווחה; נגד – להסיר.

גילה פינקלשטיין: ההצבעה החלה.

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: בעד - 11 חברי הכנסת, מתנגד אחד, אין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: ההצעה תועבר לדיון בוועדה הרווחה.

גילה פינקלשטיין: פגיעה בציבור במסגרת המדיניות הכלכלית

גילה פינקלשטיין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום - הצעה לסדר-היום מס' 7915, הצעה של חבר הכנסת יצחק כהן: פגיעה בציבור במסגרת השינויים בקרנות הנאמנות.

גילה פינקלשטיין: אחר כך נגיע לדיון השני: הקטל בדרכים.

גילה פינקלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, נפלה טעות סופר בניסוח הכותרת של ההצעה לסדר-היום - הפגיעה בציבור היא לא בעקבות הרפורמה בקופות הגמל ובקרנות הנאמנות.

יצחק כהן: הממשלה, גברתי, מלבד העובדה שסדרי העדיפויות שלה היו מעוותים והביאו ציבור שלם אל מתחת לקו העוני, החידוש של הממשלה הזאת, אדוני סגן שר הביטחון, שגם את הציבור, מה שנקרא מעמד הביניים, גם אותו, ב"חוכמתה" הגדולה של הממשלה, הצלחתם לדחוס אל מתחת לקו העוני.

יצחק כהן: נוהגים לומר "אכזריות".

יצחק כהן: קשה לי לייחס לממשלה הזאת אכזריות, אבל העובדות מדברות בעד עצמן.

יצחק כהן: 714,000 ילדים, שליש מכלל הילדים - אדוני סגן שר הביטחון, אתה היית מחנך בישראל, היית ראש עיר בישראל, תחשוב ששליש מילדי העיר שאתה ניהלת נמצאים מתחת לקו העוני.

יצחק כהן: באמת, במה יש לממשלה הזאת להתעסק, באיום האירני?

יצחק כהן: וכי האיום האירני, אדוני סגן שר הביטחון, הוא לא בעיה של כל העולם, הוא רק בעיה שלנו?

יצחק כהן: הוא גם בעיה שלנו, אבל הפצצה הגרעינית כבר התפוצצה כאן, זאת פצצה חברתית.

יצחק כהן: הפטרייה הזאת כבר מתנוססת מאז כוננה הממשלה הזאת, מאז חברו להם יחדיו שרון, הליכוד, המפד"ל, שינוי, ואז בהינף יד חתמו על הסכם קואליציוני, ביטול קצבאות הילדים, כאילו מישהו מהם עושה טובה לילדים האלה.

יצחק כהן: להזכיר לממשלה הרעה הזאת, קצבאות הילדים, אדוני סגן שר הביטחון, נולדו ברפורמת פרופסור חיים בן-שחר, לפני הרבה שנים, כמעין נקודת זיכוי שהיתה צריכה להיות מופעלת באמצעות מס הכנסה, רק שמס הכנסה לא ידע להפעיל את זה והוא העביר את הנושא לביטוח הלאומי.

יצחק כהן: על כבשת הרש התנפלתם?

יצחק כהן: מה חשבתם?

יצחק כהן: מקצבאות לעבודה.

יצחק כהן: זה אומר, שתינוק שנולד אחרי תשעה חודשי היריון, ישר לעבודה, הוא לא צריך להיוולד, הוא לא צריך ללמוד, לא צריך להתחנך, מקצבאות לעבודה.

יצחק כהן: אתה הבנת את האבסורד הזה?

יצחק כהן: לא מובן.

יצחק כהן: מה חשבתם, אדוני סגן שר הביטחון?

יצחק כהן: חשבתם שתנהגו במדיניות כזאת, בלתי נסבלת בעליל, היא גם בלתי חוקית.

יצחק כהן: לצערי, בג"ץ - טוב, אין לנו מה לצפות מבג"ץ, קודם שהבית הזה יחוקק חוקים שיתחמו את גבולות השפיטה של בג"ץ.

יצחק כהן: אני גם מתפלא על העותרים שהגישו את העתירה, זכות לחיים בכבוד, באמת, מאז חוקק חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו יש פחות כבוד, פחות חירות.

יצחק כהן: לפני שחוקקו את החוק הזה לא היה סחר בבני-אדם.

יצחק כהן: היום במדינה סוחרים בבני-אדם.

יצחק כהן: השם ירחם ויציל.

יצחק כהן: מה חשבתם, שתנהיגו כזאת מדיניות?

יצחק כהן: דרך אגב, זאת לא כלכלה.

יצחק כהן: כשאתה מוריד מענקים לזוגות צעירים אתה עוצר את הביקושים.

יצחק כהן: כשאתה עוצר את הביקושים אתה עוצר את הכלכלה.

יצחק כהן: כשאתה "מדפן" את תקציב הביטחון, נשאר לך עודף, ואתה, ידידי היקר, כסגן שר הביטחון, יודע, ש-600 מיליון שקל מתוכנית העבודה של 2005 - אז באת ביחד עם שר, שנכון לעכשיו אני לא יודע באיזו מפלגה הוא נמצא, באתם ללובי החברתי בכנסת ואמרתם: "רבותי, מדברים תמיד על קיצוץ בתקציב הביטחון, ואנחנו פה מול איומים אירניים ואיומים כאלה ואחרים עם תקציב אדיר, ונותר לנו עודף של 600 מיליון שקל" - אתה מכיר את 600 מיליון השקל האלה - "נותרו לנו 600 מיליון שקל.

יצחק כהן: תעזרו ל-714,000 הילדים העניים"?

יצחק כהן: באתם לכאן?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אתם באתם לוועדת הכספים, ומה ביקשתם?

יצחק כהן: ביקשתם את 600 מיליון השקל כדי להתחיל את תוכנית העבודה ב-2006, אף שאין תקציב של 2006.

יצחק כהן: זה לא פשע?

יצחק כהן: כשמסתובבים ברחבי המדינה 714,000 ילדים שאין להם פת לפיהם, אתם, במקום להחזיר את 600 מיליון השקל, שהם עודף תקציבי ולא קיצוץ, ואל תתבלבלו - ידידי חבר הכנסת נסים זאב, זה לא קיצוץ בתקציב הביטחון, אלא עודף שנשאר בתוכנית העבודה ב-2005, ובמקום שהממשלה תבוא ותאמר ללובי החברתי: נותרו לנו 600 מיליון שקל.

יצחק כהן: בואו ונחשוב, ואולי נאכיל בזה 714,000 ילדים ואולי נעלה אותם ואולי נשפר את מצבם ואולי נתפוס פרויקט של הנכים, של החולים, סל תרופות, חולי הסרטן – לא, מה עשו עם זה?

יצחק כהן: כבר התחילו להפעיל את תוכנית 2006.

יצחק כהן: אני לא מבין.

יצחק כהן: איך אתם ישנים בלילה?

יצחק כהן: שליש מאוכלוסיית הילדים לא ישנה בלילה.

יצחק כהן: איך אתם ישנים בלילה?

יצחק כהן: אינני מפנה את הדברים אליך, ידידי היקר.

יצחק כהן: אני יודע שזה לא אתה.

יצחק כהן: אלה הכיסאות הריקים האלה, שעסוקים עכשיו באופורטוניזם, במשהו מחריד, ואיך הם מעבירים כיסאות.

יצחק כהן: פסו אמונים מבני-אדם.

יצחק כהן: אין אידיאולוגיה.

יצחק כהן: רשימות מוזרות, תשבץ בלתי אפשרי ופסיפס בלתי נסבל.

יצחק כהן: אי-אפשר להרכיב את הפסיפס הזה.

יצחק כהן: אתה מנסה לחשוב מה הקשר בין פרופסור אוריאל רייכמן, אבי אבות שינוי, אבי אבות הטומאה, לבין - תביא לי שם של מישהו אחר, אני-יודע-מי, צחי הנגבי.

יצחק כהן: מה מחבר בין חיים רמון למופז?

יצחק כהן: מה מחבר את זאב בוים לחבורה הזאת?

יצחק כהן: ההגינות שלך היא מהידועות והמפורסמות שאינן צריכות ראיה.

יצחק כהן: למה אתה לא קם וצועק: רבותי, עד כאן?

יצחק כהן: הגענו לתקופתו של נפוליאון, שהשרים שם נשבעו אמונים ארבע פעמים וכל פעם למישהו אחר, כל פעם להפוך שבהם?

יצחק כהן: אתם מצפים שהציבור בישראל ייתן בכם אמון?

יצחק כהן: היחידים ששמרו על פלטפורמה מוסרית, שהובילו אותה לאורך כל הדרך, ולא נכנעו ולא התפתו ונשאו את הדגל החברתי, הם תנועת ש"ס.

יצחק כהן: הם היחידים.

יצחק כהן: מה הם ביקשו?

יצחק כהן: הם לא ביקשו תיקים, משרדים או שרים.

יצחק כהן: הם ביקשו דבר אחד: תטפלו ב-714,000 ילדים, תטפלו בקשישים, תטפלו בנכים, תטפלו בחולים, תטפלו באמהות החד-הוריות, תטפלו במסכנים, שהפכתם אותם למסכנים.

יצחק כהן: הם היו אנשים מהיישוב.

יצחק כהן: כמה עובדי מדינה שחיים באזור הפריפריה, בספר, שהיתה להם משכורת די מכובדת, שיכלו להחזיק את עצמם, דחסתם אל מתחת לקו העוני?

יצחק כהן: אלפי משפחות, עשרות אלפי משפחות.

יצחק כהן: כל זה למה?

יצחק כהן: מה הם עשו לכם?

יצחק כהן: הם הצביעו בשבילכם והביאו לכם 40 מנדטים.

יצחק כהן: זה מה שהגיע להם?

יצחק כהן: היום אתם בועטים בהם ומקימים רשימה מוזרה.

מאיר שטרית: צריכים מישהו מש"ס.

יצחק כהן: גם הציניקנים, נגמר להם הדיו בעט.

יצחק כהן: זה לא יכול להיות ולא יעלה על הדעת.

יצחק כהן: מדינה, ממשלה, בסך הכול בת 57, וזה לא 200 שנה של ארצות-הברית.

משולם נהרי: עוד צעירה.

יצחק כהן: מדינה צעירה, שבקושי הספיקה להקים את מוסדותיה, עד שהשתחררנו ממוסדות מפא"י ההיסטוריים - -

משולם נהרי: מול ראש הממשלה היא צעירה.

יצחק כהן: - - הולכת ומדרדרת חברה שלמה אל עברי פי פחת וצועקת "קדימה"?

יצחק כהן: באמת?

יצחק כהן: אין לכם אחריות אישית.

יצחק כהן: הרי החיים הציבוריים מסתיימים בשלב מסוים.

יצחק כהן: אתם לא חוששים מה יקרה בעוד כמה שנים, כאשר ישאלו אתכם: אתם הייתם שותפים לכל הפארסה הזאת, לכל השחיתות הזאת?

יצחק כהן: איפה הבושה?

יצחק כהן: אבל הציבור בישראל הוא ציבור חכם.

יצחק כהן: הוא הוכיח, בהתנהגות הצבעתית, שהוא יודע בדיוק מי הם נאמניו ומי הוליך אותו שולל, והוא יכה אתכם שוק על ירך, בעזרת השם.

יצחק כהן: גברתי, תודה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: מה מציע חבר הכנסת יצחק כהן?

יצחק כהן: להעביר לוועדה.

משולם נהרי: להחזיר את הקצבאות.

גילה פינקלשטיין: הוא יכול להציע דיון במליאה.

גילה פינקלשטיין: אנחנו נצביע על דיון בהצעה במליאה.

גילה פינקלשטיין: מי בעד?

גילה פינקלשטיין: מי נגד?

גילה פינקלשטיין: ההצבעה החלה.

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום - 6 נגד - 1 נמנעים - אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: בעד - 6, מתנגד אחד, אין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: ההצעה עוברת לדיון במליאה.

גילה פינקלשטיין: השתלטות הרשות הפלסטינית על אזור בית-העלמין העתיק בחברון

גילה פינקלשטיין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום - הצעה לסדר-היום מס' 7897:

גילה פינקלשטיין: השתלטות הרשות הפלסטינית על אזור בית-העלמין העתיק בחברון.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: לרשותך עשר דקות.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, הנושא הוא: השתלטות הפלסטינים על בית-העלמין.

נסים זאב: מעניין שזו ההשתלטות היחידה שאנחנו רואים של הפלסטינים.

נסים זאב: איפה הם לא משתלטים?

נסים זאב: הרי המדינה כבר מכרה לפלסטינים ערים שלמות, ופתאום זה כל כך מוזר שמדברים על איזה בית-עלמין בחברון כאילו זה הנושא שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה היית עד למכר?

נסים זאב: חבר הכנסת דהאמשה, לא היית בסיור הזה.

נסים זאב: אילו היית בסיור עם חברי הכנסת בשבוע שעבר, היית נוכח לדעת איך שמים קרוונים בתוך בתי-עלמין ואיך הם מנסים לגנוב ולגזול את בתי-העלמין, שנקנו בכסף מלא.

נסים זאב: אברהם אבינו עליו השלום נתן לעפרון ארבע מאות שקל כסף עובר לסוחר, ובמחיר מלא קנה את מערת-המכפלה.

נסים זאב: מערכת-המכפלה - הממשלה הזאת כבר הפקירה אותה, ורוב מערת-המכפלה נמצא בידי הפלסטינים.

נסים זאב: אבל לא חשבתי לרגע שמה שמאמצים במערת-המכפלה הוא פתאום בבית-קברות, בבית-עלמין, של צדיקי עליון, של יהודים, וזו קרקע שנרכשה בכסף מלא על-ידי יהודים, ושם נמצאים גדולי ישראל כמו רבי אליהו מאני ועוד גדולים מאבות בתי-הדין שהיו בזמנו קבורים שם, וינסו הפלסטינים לשים איזה קרוון ואיזו אחיזה כדי לא לאפשר ליהודים להגיע למקום הזה.

נסים זאב: רבותי, אנחנו לא בטוחים בשום מקום, אבל חשבתי שאולי לפחות בבית-העלמין יש לנו קצת יותר ביטחון להגיע לשם.

נסים זאב: אבל גם משם מסלקים אותנו.

נסים זאב: אפילו לבית-הקברות לא נותנים לנו להיכנס כמו שצריך.

נסים זאב: אני לא רוצה לדבר על מצבים - - -

משולם נהרי: - - -

נסים זאב: אני רוצה לדבר על השיטה ועל הצורה ואיך הם משתלטים לאט-לאט.

נסים זאב: לא באים ולוקחים ישר את הקרקעות.

נסים זאב: שמים קרוון, עוד בית-ספר ועוד איזה מבנה, כמו שהם עושים את זה בדרך כלל, ובנגב אנחנו רואים איך עושים זאת הבדואים.

נסים זאב: הם עושים את זה די טוב, והממשלה לא יכולה לעשות שום דבר, כי הבדואים שולטים שליטה מלאה בנגב.

נסים זאב: הערבים במזרח-ירושלים לא עושים הרבה – בונים עוד בית, עוד דירה, לוקחים אדמות מדינה, שטחים ירוקים, ואומרים שזה נושא רגיש מאוד.

נסים זאב: בגלל זה קורה שבאמצעות אלפי דירות של פלסטינים במזרח-ירושלים קובעים עובדות, והמשטרה אומרת שאין לה כוח-אדם, כי יש לה הרבה עיסוקים הכרחיים וחיוניים יותר, מבחינה ביטחונית, שהיא עוסקת בהם, ובצדק.

נסים זאב: כדי להרוס בית אחד במזרח-ירושלים היא צריכה גדוד שלם של שוטרים.

נסים זאב: אני לא בעד הריסה, אבל לא ניתן, ולא יעלה על הדעת, שהממשלה הזאת תפקיר את השטחים ותיתן לפלסטינים אפשרות לקבוע עובדות בשטח ואנחנו נעמוד מנגד.

נסים זאב: מכיוון שהנושא הוא בתי-עלמין בחברון, אני מבקש ודורש שהממשלה תעשה מעשה, ולא יכול להיות שזה יהיה כבלע את הקודש, להשאיר את זה בידיים לא אחראיות.

נסים זאב: אני מבקש מהממשלה הזאת לפעול כפי שהיא צריכה לפעול וכפי שהיא פועלת בסוגיות אחרות.

נסים זאב: אני מבקש שהיא תפעל לפחות כפי שהיא פעלה בהתנתקות, לפחות כפי שהיא עשתה בגירוש היהודים מגוש-קטיף.

נסים זאב: במקרה הזה אני מבקש מהממשלה שתוציא את האנשים שמנסים להשתלט על המקום הזה ותפעל כמו שצריך.

נסים זאב: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה פינקלשטיין: ישיב על ההצעה לסדר-היום סגן שר הביטחון זאב בוים.

גילה פינקלשטיין: בבקשה.

זאב בוים: גברתי היושבת בראש, חברי הכנסת, אדוני השר, בכוונת הפלסטינים להקים בית-ספר לכ-600 בנות בחלקה 36, על שטח של 4.5 דונמים.

זאב בוים: החלקה ממוקמת בשטח H1.

זאב בוים: החלקה צמודה לחלקה 37, שבה נמצא בית-העלמין האשכנזי של חברון, בשטח H2.

זאב בוים: על-פי התוכנית הפלסטינית, בית-הספר יוקם בחלק הדרומי של החלקה, ובחלקה הצפוני ייבנה מגרש משחקים שתגן עליו חומה בגובה 2 מטרים.

זאב בוים: יודגש כי בחלקה 37, חלקת בית-הקברות, לא ייבנה דבר, אולם נכון הוא כי ברגע זה נמצאים בה שני קרוונים המשמשים משרדים למהנדסי הפרויקט.

זאב בוים: ב-11 באוקטובר 2005 התקיים סיור משותף של ראש מינהלת התיאום והקישור בחברון, מנהל ה-DCL הפלסטיני בחברון, נציג עיריית חברון ונציג הארגון הגרמני שמממן את הפרויקט.

זאב בוים: בסיור הובהרו לפלסטינים הנקודות האלה: 1.

זאב בוים: חלקה 37 היא בבעלות יהודית, ועל הפלסטינים לשמור על זכות זו.

זאב בוים: אומנם הפלסטינים טענו כי הוגשה תביעה בבית-משפט ישראלי להכרה בבעלות על החלקה, ואולם על-פי רכז האפוטרופוס הסוגיה טרם מוצתה בבית-המשפט, והבעלות, נכון להיום, היא יהודית.

זאב בוים: 2.

זאב בוים: סוכם כי הפלסטינים יעבירו למינהלת התיאום והקישור את תוכניות בית-הספר לצורך בחינת ההשפעות הביטחוניות שעשויות להיות למימוש הפרויקט.

זאב בוים: לאחר בחינת המשמעויות הביטחוניות הנגזרות מהקמת בית-הספר ויכולת השליטה של עמדת צה"ל שתוצב בשטח H2 הסמוך, יעביר צה"ל את עמדתו הרשמית לפלסטינים.

זאב בוים: מכל מקום, הובהר כי בכוונת הצד הישראלי לאשר את הקמת בית-הספר, ובלבד שלא יתלוו לכך משמעויות ביטחוניות שליליות.

זאב בוים: הפלסטינים הודיעו כי בכוונתם להזיז את הקרוונים לחלקה 40, ובכוונת צה"ל לוודא כי סיכומים אלה ימומשו.

זאב בוים: עד כאן.

זאב בוים: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לסגן שר הביטחון.

גילה פינקלשטיין: מה מציע סגן שר הביטחון?

זאב בוים: להסתפק בתשובה הזאת.

גילה פינקלשטיין: הצעה אחרת יש לחבר הכנסת דהאמשה.

גילה פינקלשטיין: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת המציע, כדרכו, מערבב חול וקודש, לבן ואדום, מה שהוא רוצה – כסף, מכר, מדינת ישראל מכרה לפלסטינים את הארץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, חבר הכנסת הנכבד, חברון היא עיר פלסטינית, זאת עובדה, זאת אמת, ואם יש בה בית-קברות של יהודים, הם יודעים איך לכבד את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם מכבדים את זה, אבל אסור לך לעשות מזה בלגן ולעשות מזה עניין: מכרו או לא מכרו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתי-קברות מכבדים, ואם יש מקום שבו לא מכבדים בתי-קברות, המקום הזה הוא תל-אביב, ולא חברון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מדבר על בתי-קברות של פלסטינים, ואני הייתי שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נדמה לי שמישהו מחבריך היה שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו שם יהודים, ובמו עינינו ראינו איך הוציאו את העצמות מבתי-הקברות בבולדוזרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בושה וחרפה לעורר את הדברים האלה ולעשות הסתה.

נסים זאב: - - - גם של יהודים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, ביהודים לא פוגעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם, החרדים, מגינים גם כאשר קבור כלב, או חמור, או אני לא יודע מה, אתם מגינים, כי אולי יש ספק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק אם ידוע שזה בית-קברות של ערבים אתם יושבים בשקט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההסתות האלה הן בושה וחרפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנו לחברון לחיות, תנו גם למתים לחיות בשקט, וצריך לעשות צדק עם החיים לפני המתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבל על ההסתות האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, גברתי.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, האם אתה מסתפק בדברים אלה?

נסים זאב: לא.

נסים זאב: אני מבקש להעביר לוועדה.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת דהאמשה, מה אתה מציע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מציע להסיר.

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

גילה פינקלשטיין: הצבעה בעד פירושה דיון במליאה, הצבעה נגד פירושה הסרה.

נסים זאב: לא, אני מבקש ועדה, או ועדת חקירה.

גילה פינקלשטיין: לא.

גילה פינקלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

נסים זאב: צריך לשנות את התקנון הזה.

גילה פינקלשטיין: הצבעה בעד פירושה דיון, הצבעה נגד פירושה הסרה.

גילה פינקלשטיין: נא להצביע.

גילה פינקלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 6 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 4 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

גילה פינקלשטיין: שישה בעד, ארבעה נגד ואין נמנעים.

גילה פינקלשטיין: ההצעה עוברת לדיון במליאה.

גילה פינקלשטיין: ["דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' כ"ב, עמ' 20818.

גילה פינקלשטיין: ]

גילה פינקלשטיין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום ועוברים לדיון בנושא הקטל בדרכים.

גילה פינקלשטיין: יפתח את הדיון שר התחבורה מאיר שטרית.

גילה פינקלשטיין: אחריו - חבר הכנסת מוחמד ברכה.

גילה פינקלשטיין: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את הדיון על הקטל בדרכים ולהתחיל אותו דווקא בבשורה טובה.

מאיר שטרית: בנתוני יום ראשון האחרון – אתמול – ירד מספר ההרוגים והפצועים בתאונות דרכים השנה ב-9.8% בהשוואה לתקופה המקבילה אשתקד, וב-9% בהשוואה לכל השנים הקודמות.

מאיר שטרית: זאת אומרת שבהשוואה לממוצע הרב-שנתי אנחנו עומדים היום על מספר ההרוגים הקטן ביותר זה 20 שנה.

מאיר שטרית: נדמה לי שזאת בשורה לעם ישראל, שמראה שיש ערך לצעדים שעושים כדי להפחית את התאונות, ואפשר לעשות הרבה יותר.

מאיר שטרית: השנה נקטנו כמה צעדים בתחום המלחמה בתאונות הדרכים, ובהם הקצאת ניידות למשטרה על חשבון משרד התחבורה.

יצחק כהן: הקרטונים?

מאיר שטרית: רכשתי השנה 85 ניידות חדשות למשטרת התנועה ב-20 מיליון ש"ח מתקציב משרד התחבורה.

יצחק כהן: לא הדיקטים?

מאיר שטרית: לא, לא הדיקטים.

מאיר שטרית: ניידות אמיתיות.

מאיר שטרית: נרכשו 85 ניידות שבאמצעותן הגברנו את האכיפה בדרכים, והדבר נתן את אותותיו.

מאיר שטרית: אני רוצה לספר לחברי הכנסת על ניסיון שעשיתי כדי להוכיח שאכיפה מפחיתה תאונות.

מאיר שטרית: אחד המחוזות היחידים שהיתה בהם השנה עלייה במספר הפצועים וההרוגים היה מחוז הצפון.

מאיר שטרית: עשינו מבצע של שבועיים בצפון, שבו פרסנו את כל משטרת התנועה בצפון במשך שבועיים, יום ולילה.

מאיר שטרית: הפעלנו מסוקים ותצפיות באמצעות בלוני תצפית שצילמו נהגים עבריינים, וכך שוטרים יכלו לרדוף ולתפוס אותם.

מאיר שטרית: בשבועיים של המבצע ירד מספר ההרוגים והפצועים בצפון ב-70% בהשוואה לתקופה מקבילה חודש לפני כן ובהשוואה לשנה שעברה.

מאיר שטרית: שבועיים אחרי המבצע עדיין היתה ירידה של 30% בהשוואה לתקופה המקבילה אשתקד.

מאיר שטרית: זאת אומרת, האפקט של המבצע היה מאוד חזק.

מאיר שטרית: מבצע שני, בתקופת החגים, בין ראש השנה לסוכות בשנה שעברה, פרסנו את כל משטרת התנועה בכל רחבי הארץ והורינו לשוטרים לא לחפש איך "לתקוע" דוח למישהו אלא למנוע תאונות.

מאיר שטרית: כל שוטר קיבל גזרה, הוא היה צריך לנסוע בגזרה הזאת כל הזמן, הלוך ושוב, עם הניידת ועם האור הכחול.

מאיר שטרית: כשאדם רואה שוטר אחריו בכביש - כולם מורידים את המהירות, בודקים שהם חגורים בחגורת בטיחות, זורקים את הפלאפון שיש להם ביד ונזהרים.

מאיר שטרית: בתקופת החגים הזאת מספר ההרוגים ירד ב-32% בהשוואה לתקופה המקבילה אשתקד, וב-50% בהשוואה לשנתיים קודם.

מאיר שטרית: הדבר הוכיח לאורך כל הדרך, שאכיפה משמעותית אכן גורמת לירידה בתאונות הדרכים.

מאיר שטרית: השנה חוקקנו שורה ארוכה של חוקים כדי להחמיר את האכיפה על גורמי התאונות.

מאיר שטרית: הכנסת אישרה בשבוע שעבר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, על-פי הצעתי, את החוק נגד נהיגה בשכרות.

מאיר שטרית: עד היום, כידוע, כאשר המשטרה עוצרת נהג ורוצה לבדוק אם הוא שיכור, הוא יכול לסרב להיבדק, הוא יכול להגיד שהוא לא רוצה להיבדק, הוא לא חייב, ואז לך תוכיח בבית-המשפט שהוא היה שיכור.

מאיר שטרית: החוק החדש קובע, שאם שוטר עוצר כלי רכב ומבקש מהנהג להיבדק, הוא חייב להסכים לבדיקת הנשיפה.

מאיר שטרית: אם הוא איננו מסכים, על-פי החוק הוא בחזקת שיכור ונענש בהתאם.

מאיר שטרית: החוק השני שהכנסת אישרה השנה, שוב על-פי הצעתי, היה חוק להשבתת כלי רכב.

מאיר שטרית: החוק טרם הופעל בגלל הצורך של המשרד לביטחון פנים ושל המשטרה להקים מגרשים לכלי הרכב המושבתים.

מאיר שטרית: פעלתי קבות בשנה האחרונה כדי להאיץ את המהלך במשרד לביטחון פנים, ולשמחתי המכרז יצא לפני חודשיים, והוא בתהליכי סיום.

מאיר שטרית: התקבלו לפחות 12 הצעות, כך שאני מקווה שבמהלך החודשים מרס-אפריל השנה ייפתחו המגרשים האלה ויתחילו בהפעלת החוק להשבתת כלי רכב.

מאיר שטרית: על-פי החוק, אדם שעושה אחת מחמש העבירות הבאות, שהן עבירות חמורות – שוטר יוכל להשבית את רכבו ל-30 יום באחד המגרשים הללו, והאיש יידרש לשלם, מעבר לכל ענישה אחרת, גם את ההובלה והאחסון של הרכב, אפילו אם הוא לא שלו.

מאיר שטרית: לא משנה של מי הרכב.

מאיר שטרית: חמש העבירות הן: נהיגה בשכרות או תחת השפעת סמים, נהיגה ללא רשיון, עומס יתר ומספר אנשים מעל המותר ברכב.

מאיר שטרית: כל העבירות האלה נחשבות עבירות חמורות שבגינן קצין משטרה – ללא בית-משפט, וזה היפה בעניין – חייב להשבית את כלי הרכב שבו נוסע הנהג.

מאיר שטרית: אין לו שיקול דעת.

מאיר שטרית: ואם אותו נהג נתפס פעם נוספת בתוך שלוש שנים באחת מאותן עבירות, ישביתו לו שוב את הרכב, הפעם ל-60 יום לפחות.

מאיר שטרית: בית-המשפט יכול להכפיל את תקופת ההשבתה.

מאיר שטרית: בקליפורניה החוק הזה הוריד דרסטית את מספר התאונות.

מאיר שטרית: תחשבו מה קורה לנהג צעיר שנוסע ברכב של אביו לבלות ושוטר תופס אותו באחת העבירות הללו, נניח הוא שיכור, ולוקח לו את האוטו.

מאיר שטרית: אם ייקחו לו את האוטו ל-30 יום הוא ייענש פעמיים, גם הולך לו האוטו וגם - אני מניח שכל אבא חס על בנו, ואם תפסו אותו שיכור, זאת אומרת שהוא נהג כשהוא שיכור.

מאיר שטרית: אולי זה באמת עונש קשה, להשבית את האוטו, אבל אנחנו מצילים את החיים של הילד.

מאיר שטרית: אני שמח לספר לכם על המבצעים שעשינו יחד עם משטרת התנועה בשנה הזאת בערבי שבתות ובימי חמישי בלילה בפאבים, במקומות שמוכרים בהם שתייה אלכוהולית.

מאיר שטרית: מתייצבים שם שוטרים חסויים, יושבים בבר, רואים מי שותה ועוקבים אחריהם למכוניות.

מאיר שטרית: מי שעולה ומדליק את האוטו – עוצרים אותו.

מאיר שטרית: הוא עבר על החוק כשיכור.

מאיר שטרית: בשבוע האחרון נתפסו במסגרת המבצע 92 נהגים צעירים שיכורים ורשיונם נשלל מיידית באופן מינהלי.

מאיר שטרית: אני חושב שמדובר בהצלת החיים של ילדינו, ובעניין הזה אנחנו לא יכולים להיות רחמנים, כיוון שהרחמנות הזאת עלולה לעלות מחר, חלילה, בקורבנות בנפש ממש, כמו שזה קורה.

מאיר שטרית: נדמה לי שפעולות האכיפה שאנחנו עושים, גם בתחום הזה, הוכיחו את עצמן כבר השנה.

מאיר שטרית: הפמפום הבלתי-פוסק על הצורך בשמירת הבטיחות בדרכים, הגברת האכיפה והמבצעים של המשטרה הורידו את מספר ההרוגים כמעט בכל הקטגוריות של הנהיגה.

מאיר שטרית: בתחום הולכי הרגל, על-פי החוק הגשנו לכל חברי הכנסת לפני זמן-מה את החוברת הזאת: תאונות הדרכים בישראל בין 1995 ל-2004.

מאיר שטרית: היא הונחה על שולחן חברי הכנסת והיא נותנת תמונה מדויקת על מספר התאונות בהשוואה מ-1995 עד 2004.

מאיר שטרית: רואים בצורה ברורה את המהלך של הירידה, והשנה יש שיא בירידה.

מאיר שטרית: יש ירידה במספר הולכי הרגל ההרוגים.

מאיר שטרית: אם בשנה שעברה שליש מההרוגים היו הולכי רגל, השנה היתה ירידה דרסטית במספר ההרוגים הולכי הרגל, מסיבה אחת פשוטה, כי אנחנו משקיעים הרבה מאוד אמצעים ומשאבים בעיריות שבהן היו רוב ההרוגים הולכי הרגל – באמצעי בטיחות, בכיכרות תנועה, בגדרות הפרדה, בתאורה, בשיפור הכבישים, ביצירת מסלולים.

מאיר שטרית: השנה הכפלתי את התקציב שיועד לרשויות המקומיות.

מאיר שטרית: לרשויות היהודיות הקצינו השנה 240 מיליון שקלים, ולרשויות הערביות הקצינו השנה 240 מיליון שקלים, לצורך פרויקטים לתחבורה שנעשו בתוך שטחי העיריות, והדבר משפר משמעותית את היכולת לטפל בכשלי בטיחות בתוך הערים, וזה משיג את שלו.

מאיר שטרית: זאת רק ההתחלה.

מאיר שטרית: בהמשך אנחנו מתכוונים לעשות עוד שורה ארוכה של צעדים, על-פי החלטות הממשלה, בהתאם להמלצות דוח-שיינין, ועדה שהקמתי השנה, מייד עם כניסתי לתפקיד, שהגישה על-פי בקשתי שורה של המלצות לתוכנית לאומית למלחמה בתאונות דרכים.

מאיר שטרית: הדוח הוגש לממשלה על-ידי ואומץ על-ידיה.

מאיר שטרית: לקחתי מחויבות על עצמי כשר התחבורה.

מאיר שטרית: הממשלה קבעה ששר התחבורה יהיה השר האחראי למאבק בתאונות בדרכים.

מאיר שטרית: עד היום לא היתה כתובת אחראית.

מאיר שטרית: לכן גם כינוי תפקידו של שר התחבורה השתנה, לפי החלטת הממשלה, לשר התחבורה והבטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: בדוח לקחתי מחויבות על עצמי כשר התחבורה להוריד את מספר ההרוגים והפצועים לפחות ב-30% בתוך חמש שנים, ולפחות ב-50% בתוך עשר שנים.

מאיר שטרית: הדבר הזה ניתן להשגה, ואני אוכיח, אם ירצה השם, שניתן להשיג את זה הלכה למעשה.

מאיר שטרית: נדמה לי שהשנה נתתי דוגמה מעשית להורדת מספר ההרוגים בתאונות הדרכים - 10% פחות מבשנה שעברה ו-9% בהשוואה לכל השנים הקודמות.

מאיר שטרית: כאמור, מספר ההרוגים היום הוא הנמוך ביותר זה 20 שנה.

מאיר שטרית: נדמה לי שזו בשורה.

מאיר שטרית: על-פי דוח-שיינין, על-פי הצעתי, את תקציב החברה הלאומית לדרכים אישרנו אתמול בממשלה, תקציב לחמש השנים הבאות בהיקף של 19 מיליארד שקלים לפיתוח רשת הכבישים.

מאיר שטרית: בתוך התקציב הזה יש 2.6 מיליארדי שקלים רק לפרויקטים של בטיחות בכבישים הבין-עירוניים.

מאיר שטרית: אני רוצה להסביר את הנקודה הזאת, כי אנשים לא תמיד מבינים את החשיבות שלה.

נסים זאב: כמה לעירוניים?

מאיר שטרית: לעירוניים הקצינו מיליארד שקלים לחמש השנים הקרובות.

מאיר שטרית: אבל זה לא בתקציב מע"צ, זה בתקציב הרשות לבטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: בתקציב מע"צ השקענו 2.6 מיליארדי שקלים צבועים רק לפרויקטים של בטיחות.

מאיר שטרית: כאשר עשינו בדיקה של כל הכבישים בארץ, בדקנו איפה קורות תאונות עם הרוגים.

מאיר שטרית: מצאנו שב-12% מהכבישים בארץ נהרגים – תקשיבו למספר, זה לא ייאמן – 71% מכלל ההרוגים.

ואסל טאהא: כבישים אדומים.

מאיר שטרית: לא כולם אדומים.

מאיר שטרית: הכבישים שבהם נהרגו ההרוגים, איתרנו אותם, מיפינו אותם, מצאנו מה הכשלים שיש בכבישים הללו.

מאיר שטרית: התקציב הזה של 2.6 מיליארדי שקלים מיועד לטפל בכשלים הבטיחותיים הללו כדי למנוע הרוגים - להפחית את מספרם.

מאיר שטרית: אני אתן עוד דוגמה שתבליט את זה.

מאיר שטרית: למשל, מצאנו ש-32% מההרוגים נהרגים בצמתים של כבישים בין-עירוניים.

מאיר שטרית: אז אני שואל, אם נהרגים בצמתים 32%, מה הכי נכון לעשות?

מאיר שטרית: הכי פשוט, למחלף את כל הצמתים.

מאיר שטרית: תחשבו רגע שבכל צומת בין-עירוני נעשה מחלף.

מאיר שטרית: מחלף עולה בין 10 מיליון ל-50 מיליון שקל, והוא עומד לתמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מחלף הוא מצוין, אבל בכביש בין-עירוני אי-אפשר לעשות כיכרות.

מאיר שטרית: לא, מחלף.

מאיר שטרית: בכביש בין-עירוני לא עושים כיכרות.

מאיר שטרית: מחלף.

מאיר שטרית: התוצאה תהיה שנוכל למנוע את רוב ההרוגים האלה בצמתים; לא יהיו נפגעים והרוגים בצמתים.

מאיר שטרית: בניית מחלף עולה בין 10 מיליון ל-50 מיליון שקל.

מאיר שטרית: הרוג אחד עולה 10 מיליון שקל.

מאיר שטרית: הנזק שנגרם - 10 מיליון שקל ישיר.

מאיר שטרית: התוצאה היא שבחמישה הרוגים אנחנו מממנים את המחלף הכי גדול שיכולים להקים בצומת רגיל, פשוט.

מאיר שטרית: והמחלף נשאר 20 שנה.

מאיר שטרית: אז שווה להשקיע את הכסף, כי זה חוסך חיים ממש וגם חוסך כלכלית למדינה פי-100.

מאיר שטרית: לכן, חלק מהתוכנית הוא למחלף את כל הכבישים הבין-עירוניים.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, אחת הבעיות הקשות ביותר שלי כשר התחבורה - ואתם יודעים שאני יודע לעבוד בכל תפקיד שהייתי בו, והייתי ראש עיר הרבה מאוד שנים - אני פשוט משתגע מהבעיה שיש לנו בוועדות התכנון, בניין ערים, מהסחבת הבלתי-נסבלת ומפרקי הזמן הבלתי-הגיוניים שנדרשים כדי לאשר תוכניות בטיחות ותוכניות של כבישים.

מאיר שטרית: אני אתן דוגמאות בולטות.

מאיר שטרית: בבנימינה יש צומת רכבת - שתי מסילות רכבת.

מאיר שטרית: לא מזמן נהרג שם נער בן 17 שחצה את המסילה בזמן שהמחסומים היו למטה, הוא נהרג בין המחסומים.

מאיר שטרית: הוא חצה בין המחסומים.

מאיר שטרית: כיוון שעברה רכבת אחת, הוא חשב שאין רכבת, עבר ואז באה הרכבת השנייה והוא נדרס כי הוא לא חיכה עד שהמחסום יתרומם; שחר קראו לנער.

מאיר שטרית: ביקרתי בצומת הזה ושאלתי למה לא מפרידים, למה לא עושים הפרדה מפלסית בין הכביש לבין המסילה, גשר שעליו יעברו מסילות.

מאיר שטרית: התברר לי שהפרויקט מתוקצב כבר הרבה מאוד שנים, כבר חמש שנים יש תקציב לבניית הגשר של הרכבת שם בצומת בנימינה.

מאיר שטרית: אמרתי: מה הבעיה?

מאיר שטרית: הבעיה פשוטה, אומר לי ראש המועצה שם, תשע שנים מאז הגישו את התוכנית לוועדה המחוזית צפון, ועד היום הוועדה המחוזית לא אישרה את הקמת המחלף.

מאיר שטרית: ריבונו של עולם, אני שואל, איך זה יכול להיות?

מאיר שטרית: אמרתי לראש המועצה: עם כל הכבוד לך, אדוני, אם אני הייתי בנעליים שלך, לא הייתי נותן לוועדה המחוזית לעבוד יום אחד לפני שיאשרו את התוכנית הזאת.

מאיר שטרית: איך זה מתקבל על הדעת?

מאיר שטרית: תשע שנים הדבר הזה מחכה לאישור.

מאיר שטרית: זה נראה לכם נורמלי כשיש כסף לעשות את הפרויקט מחר בבוקר?

מאיר שטרית: זו דוגמה קטנה.

מאיר שטרית: אני אביא דוגמאות אחרות.

מאיר שטרית: לצערי, הממשלה עוברת ויה-דולורוזה בוועדות התכנון והבנייה, בוועדות שהפקידים של הממשלה מאיישים אותן, ונציגי הממשלה מאיישים את הוועדות.

מאיר שטרית: אתמול הבאתי בממשלה דוגמה.

מאיר שטרית: כביש נתיבי-איילון דרום שעובר לאזור חולון--בת-ים, עבר סמוך לאיזו חירבה.

מאיר שטרית: מי שמכיר את הבניין הזה, קוראים לו בית הביל"ויים.

מאיר שטרית: היו שם כנראה ביל"ויים בשנת תרפפ"ו.

מאיר שטרית: הוועדה המחוזית הכריחה את "נתיבי איילון" להסיט את הכביש כדי שלא יפגע בבית הביל"ויים.

מאיר שטרית: ההסטה עלתה 50 מיליון שקל.

מאיר שטרית: נוסף על זה, הכריחו את "נתיבי איילון" להשקיע 5 מיליוני שקל בשיפוץ בית הביל"ויים.

מאיר שטרית: אני שואל, ריבונו של עולם, מה זה עניינה של חברת "נתיבי איילון" לשפץ את בית הביל"ויים ומה זה קשור לתחבורה?

מאיר שטרית: ומה ההיגיון בדבר הזה, כשבאותם 50 מיליון שקל יכולתי לבנות אולי עוד שלושה מחלפים?

מאיר שטרית: מה ההיגיון בזה?

מאיר שטרית: לכן, חברי חברי הכנסת, אתמול, יחד עם אישור התוכנית הרב-שנתית למע"צ, תוכנית של 19 מיליארד שקל, שאי-אפשר לשנות אותה - כמו שעשינו ברכבת ונתנו לרכבת 20 מיליארד שקל ואתם רואים את התוצאות, עכשיו זה יקרה במע"צ.

מאיר שטרית: אבל יחד עם התוכנית הזאת הבאתי לממשלה הצעה נוספת, והממשלה קיבלה אותה, להכין בהקדם האפשרי חוק שיחייב לאשר תוכניות של פרויקטים לבטיחות בדרכים תוך שישה חודשים לכל היותר.

מאיר שטרית: ואני אומר לכם, כמי שהיה ראש עיר והיה ראש ועדת בניין ערים מקומית והיה חבר ועדה מחוזית, אני אומר לכם שאין סיבה בעולם שאישור תוכנית ייקח שישה חודשים.

מאיר שטרית: אין סיבה בעולם שלא לאשר אותה בשלושה חודשים, אין סיבה בעולם שלא לאשר אותה בחודש.

מאיר שטרית: רבותי, אני אומר לכם - בעדות, יכולים לבדוק אותי - כראש עיריית יבנה, כל תושב, כל אדם שהגיש תוכנית בנייה תואמת לעיריית יבנה, תוך שבועיים לכל המאוחר קיבל רשיון, או תשובה מה חסר לו כדי לקבל רשיון.

מאיר שטרית: שבועיים.

מאיר שטרית: אין שום הצדקה לסחבת הבלתי-נסבלת בוועדות התכנון והבנייה, לא במקומיות, לא במחוזיות, ודאי שלא בארציות.

מאיר שטרית: ואת זה נשנה.

מאיר שטרית: אנחנו נכין הצעת חוק, נביא אותה לממשלה, נביא אותה לכנסת.

מאיר שטרית: זה בלתי נסבל בעיני שאנשים ימשיכו להיפצע ולהיהרג מכיוון שתוכניות מתעכבות.

מאיר שטרית: בלתי נסבל בעיני.

מאיר שטרית: את זה נשנה.

מאיר שטרית: רבותי, אני מאמין, מקווה, שבשבוע הבא נוכל סוף-סוף לאשר את החוק להקמת הרשות לבטיחות בדרכים, רשות שיהיה לה תקציב עצמאי, רשות סטטוטורית שתפקידה היחיד בחיים יהיה לטפל בנושא הבטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: באמצעות תקציב הרשות אנחנו מתכוונים להפעיל 450 ניידות משטרה בכבישים, כך שכל 10 קילומטר תהיה ניידת, שתי משמרות ביום, ובלילה חצי מהניידות.

מאיר שטרית: כל שוטר יהיה חייב לבדוק כל יום לפחות עשרה נהגים, את רשיונות הנהיגה שלהם.

מאיר שטרית: תעשו את המכפלות ותראו שכל שנה הם יצטרכו לבדוק למעלה מ-3 מיליוני נהגים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אם היום הסיכוי של מי שנוהג בלי רשיון להיתפס הוא קרוב לאפס, מחר כמעט מאה אחוז שהוא ייתפס.

מאיר שטרית: נתפס נוהג בלי רשיון, הלך לו האוטו.

מאיר שטרית: זה מתחבר לחוק הקודם.

מאיר שטרית: לכן, כשאנשים יבינו שאי-אפשר לעקוף, שאי-אפשר לרמות את המערכת, כי תהיה אכיפה כל הזמן, אני אומר לכם שאנחנו נציל מאות אנשים מהרג ואלפי אנשים מפציעה.

מאיר שטרית: אני כבר לא מדבר על הסבל שמשפחות עוברות.

מאיר שטרית: הרי משפחות נהרסות כשנהרג מישהו מהמשפחה.

מאיר שטרית: אנשים לא מבינים.

מאיר שטרית: כשבשנה שעברה נהרגו 510 אנשים, אנשים לא מבינים את גודל העניין.

מאיר שטרית: תחשבו, חברים, כל חברי הכנסת ארבע פעמים.

מאיר שטרית: זה איום ונורא.

מאיר שטרית: חשבתי, גברתי היושבת-ראש, לעשות פעם מיצג.

מאיר שטרית: לבקש מתנדבים לפי הגילים של אנשים שנהרגו, לבקש מכולם ללבוש תכריכים ולשכב על חוף הים כמחאה נגד תאונות הדרכים, ולצלם את זה, שהציבור יראה מה זה 510 אנשים הרוגים.

מאיר שטרית: הרי זו זוועה.

מאיר שטרית: תחשבו שבטרור היו נהרגים 500 איש.

מאיר שטרית: הרי כל העולם היה מתהפך, ופה אנחנו מתרגלים.

מאיר שטרית: אנשים לא ערים לכך שכאשר הם נוהגים באוטו - את מי אדם לוקח אתו באוטו?

מאיר שטרית: הוא לוקח את הדברים הכי יקרים לו בחיים.

מאיר שטרית: הוא לוקח קודם כול את החיים שלו עצמו, את עצמו.

מאיר שטרית: וחוץ מזה את מי הוא לוקח באוטו?

מאיר שטרית: את הילדים שלו, את אשתו, את הידידים שלו.

מאיר שטרית: את מי הוא לוקח באוטו?

מאיר שטרית: רוב האנשים, אלה הנוסעים באוטו שלהם.

מאיר שטרית: זאת אומרת, כשאדם מקבל הגה לידיים ונוהג בו, מוטלת עליו אחריות כבדה מאוד לחיים שלו ושל בני משפחתו והידידים הקרובים שלו.

מאיר שטרית: אנשים לא מבינים את גודל האחריות, ולכן גם מזלזלים.

מאיר שטרית: וכדי שלא יזלזלו, אנחנו ננקוט את כל האמצעים שזה לא יקרה.

מאיר שטרית: 1.

מאיר שטרית: אמרתי, אכיפה.

מאיר שטרית: 450 ניידות בכל משמרת; 2.

מאיר שטרית: אנחנו מתכוונים להציב מצלמות אלקטרוניות בכל הצמתים שיש בהם רמזורים אדומים, וכל מי שעובר ברמזור אדום ייתפס, 24 שעות ביממה.

מאיר שטרית: המצלמות הדיגיטליות יעבירו את התמונה מיידית למרכז בקרה, שם ישבו שוטרים, ולמחרת, או תוך ימים אחדים, הנהג יקבל דוח עם העונש המתאים.

מאיר שטרית: היום, אתם יודעים, יש מצלמות כאלה של מהירות, אבל הן עובדות על פילם.

מאיר שטרית: צריך לבוא שוטר להחליף את הפילם.

מאיר שטרית: לפעמים למשטרה אין תקציב לקנות פילם, אין שוטרים שיחליפו, בקיצור, זה נהיה בדיחה.

מאיר שטרית: נעשה מצלמות דיגיטליות, שאנשים ידעו שבכל צומת מרומזר יש מצלמה שמצלמת כל עבירה.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, אף אחד לא יעבור ברמזור אדום.

מאיר שטרית: רבותי, כדי להסביר את זה אני אומר לכם שבשנה שעברה, שנת 2004, 18% מההרוגים נהרגו בגלל אי-ציות לרמזור אדום.

מאיר שטרית: זאת אומרת, מישהו נסע ברמזור אדום וגרם תאונה.

מאיר שטרית: 18% מההרוגים.

מאיר שטרית: 18% מההרוגים זה למעלה מ-100 הרוגים.

מאיר שטרית: הרי זה אבסורד.

מאיר שטרית: פרט לצמתים, אותן מצלמות יעמדו בכבישים למדידת מהירות.

מאיר שטרית: שוב, אכיפה אלקטרונית 24 שעות ביממה.

מאיר שטרית: על-פי המלצת דוח-שיינין, אנחנו מתכוונים להכניס למערכת החינוך שעה בשבוע ללימוד בטיחות בדרכים, וילדי בתי-הספר ייבחנו בכיתה י' על בטיחות בדרכים ויקבלו על כך ציון בבגרות.

מאיר שטרית: נפעיל מערכת הסברה מאוד חזקה, בכל המגזרים - יהודים, ערבים, חרדים - כי, לצערי, אין מודעות מספקת בקרב קהילות רבות לעניין של בטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: אנשים לא מודעים לסכנה, וצריך להסביר לכולם ולפמפם כל הזמן.

מאיר שטרית: עובדה היא, למשל, שבעקבות פמפום בלתי פוסק אנשים חוגרים חגורות בטיחות.

מאיר שטרית: רבים מאוד חוגרים חגורות בטיחות.

מאיר שטרית: זאת אומרת, כשיש קמפיין רציני, זה עובד.

מאיר שטרית: אני הבאתי דוגמאות לפעולות שאנחנו מתכוונים לעשות בשנת הכספים הבאה.

מאיר שטרית: אני חושב, חברים, שהמאבק הזה בתאונות הדרכים הוא מאבק של כולנו.

מאיר שטרית: הוא לא מאבק של שום מפלגה.

מאיר שטרית: בתאונות הדרכים נהרגים כולם: יהודים, ערבים, נשים, גברים, ילדים, קשישים, הולכי רגל, נוסעים בכלי רכב פרטיים, באוטובוסים, במשאיות – בכל מקום.

מאיר שטרית: זה מאבק של כולנו.

מאיר שטרית: אם נציל את האנשים, נמנע את הקטל ונציל פצועים, מי יודע – אולי אנחנו מצילים את עצמנו.

מאיר שטרית: כי הרי לא כל מי שנהרג עבר עבירה.

מאיר שטרית: לפעמים אתה יכול לנהוג על-פי החוק ומישהו חלילה סוטה לצד השני של הכביש, כי הוא שיכור או איבד שליטה, הוא מתנגש במי שנוסע לפי החוק והורג דווקא את מי שנסע לפי החוק.

מאיר שטרית: לכן, חובתנו גם לעקור מן הכביש את האנשים – את המופרעים הרצידיביסטים.

מאיר שטרית: אני יושב כל שבוע בפורום בטיחות ששותפים לו כל הגורמים השותפים לתחום התנועה בדרכים – מע"צ, המשטרה, משרד החינוך וכל האנשים הנוגעים בדבר, ואנחנו מקבלים מדי שבוע דוח על התאונות שהיו באותו שבוע, ועושים ניתוח של תאונה אחת.

מאיר שטרית: בניתוח אנחנו רואים איך התאונה התרחשה – יש צילום, יש אנימציה שמראה איך התאונה קרתה, יש צילום של התרחשות התאונה, יש צילום של כלי הרכב, יש הפרטים של הנהגים המעורבים בתאונה.

מאיר שטרית: בכל פעם אני מזדעזע מחדש כשאני רואה את הנהגים שמעורבים בתאונות.

מאיר שטרית: לרבים מהם יש רקורד של עשרות רבות של עבירות תנועה, ובכלל זה שלילת רשיון הרבה מאוד פעמים – וממשיכים לנהוג.

מאיר שטרית: עשרות – נתקלתי לא במקרה אחד, לא בשניים ולא בשלושה.

מאיר שטרית: ברוב התאונות מעורבים נהגים שהם בעייתיים מאוד על הכביש.

מאיר שטרית: אנחנו מחפשים את הדרך לעקור את הדבר הזה מהשורש.

מאיר שטרית: חברי הכנסת, אני אומר לכם, לצערי הרחמנות של בתי-המשפט מקלה מאוד על נהגים עבריינים.

מאיר שטרית: הקלות הבלתי-נסבלת של הענישה תורמת במידה רבה לקלות בעשיית העבירות.

מאיר שטרית: אני מקווה שתהיה החמרה בענישה.

מאיר שטרית: באמצעות התקציב הזה אני מתכוון גם לממן, אם צריך, שופטי תעבורה, שיתעסקו בתעבורה בלבד, כדי לקצר את פרק הזמן שבין העבירה ובין המשפט.

מאיר שטרית: אם אדם נתפס ונשפט אחרי כמה חודשים, זה לא שווה כלום.

מאיר שטרית: אם הוא נתפס על חם, ומביאים אותו למשפט מייד, שופטים אותו על המקום ונגמר העניין – זה יהיה אפקטיבי פי כמה.

מאיר שטרית: ואם צריך, אני מתכוון לממן את השופטים.

מאיר שטרית: בעיני זה שווה את הכסף, כי אני חושב שזה יכול לתרום תרומה משמעותית להפחתת התאונות.

מאיר שטרית: אומרים אצלנו ביהדות, שכל המציל נפש אחת כאילו קיים עולם מלא.

מאיר שטרית: אני מאמין שאפשר להציל הרבה הרבה נפשות, ולפעמים אולי את הנפשות שלנו, או של יקירינו.

מאיר שטרית: כי מי לידנו יתקע – באמת, הגורל של כולנו באוויר, ואני חושב שכולנו נמצאים על הכבישים די הרבה, גם חברי הכנסת, וגם הם שילמו את חלקם, נהרגו חברי כנסת בתאונות דרכים.

מאיר שטרית: אני חושב שחובתנו בעניין הזה היא לעשות יד אחת, להירתם יחד למאבק שאני חושב שהוא לפעמים חשוב יותר מעניין הביטחון.

מאיר שטרית: זה מציל יותר אנשים מכל השקעה שלנו בביטחון.

מאיר שטרית: אם נצליח במאבק הזה, אנחנו פשוט מצילים הרבה יותר נפשות מאשר בכל השקעה גדולה שאנחנו משקיעים בביטחון במדינת ישראל – 40 ומשהו מיליארד ש"ח בשנה – ואני חושב שזה לא פחות חשוב, או לפחות באותה רמה.

מאיר שטרית: אני שמח מאוד, גברתי היושבת-ראש, שלפחות ראש הממשלה הפנים את העניין הזה.

מאיר שטרית: הוא נותן לי תמיכה מלאה במאבק הזה, ובחקיקה, ובדרכים האלה אני מאמין שנוכל להגיע, בעזרת השם, להצלחה גם במאבק הזה ובאמת להציל נפשות רבות מעם ישראל.

מאיר שטרית: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לשר התחבורה, השר מאיר שטרית.

גילה פינקלשטיין: אני מתכבדת להזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה, נציג המציעים.

גילה פינקלשטיין: בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אחריו נתחיל ברשימת הדוברים.

גילה פינקלשטיין: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת רוני בריזון.

גילה פינקלשטיין: אחריו - חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

גילה פינקלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מוחמד ברכה, לרשותך עשר דקות.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, מיום כניסתי לכנסת, בחודש יוני 1999, אני מלווה את נושא המלחמה בתאונות הדרכים והבטיחות בדרכים, ואני גם עושה כמיטב יכולתי, גם בכלים הציבוריים וגם בכלים הפרלמנטריים, כדי להיאבק בתופעה החמורה הזאת.

מוחמד ברכה: ואני מוכרח לומר, אדוני שר התחבורה, שבשש השנים שאני מדבר עליהן היו כמה וכמה שרי תחבורה, וגם אם מבחינה פוליטית אנחנו עומדים משני צדי המתרס, אני רוצה להעלות על נס את הרצינות ואת המסירות שבהן אתה מטפל בנושא הזה, ואני אומר לך: כל הכבוד.

מוחמד ברכה: כאמור, הדברים נבחנים במבחן התוצאה, ואף שאנחנו דנים בנושא הזה השבוע, לאחר סוף-שבוע קשה, שנהרגו בו ארבעה או חמישה אנשים בתאונות דרכים, נושא הקורבנות הוא לא נושא סטטיסטי, אלא, כפי שאמר השר וכפי שאמרנו כמה פעמים, כל מקרה הוא עולם שלם.

מוחמד ברכה: עולם ומלואו.

מוחמד ברכה: כל מקרה של אובדן הוא פשוט הרס של משפחה, שלא לדבר על ההיבטים התקציביים והכלכליים של הקורבן הזה.

מוחמד ברכה: למרבה הצער, כל אימת שעובר עלינו שבוע קשה, שבוע דמים, אנחנו שבים ומעלים את נושא הקטל בדרכים על סדר-יומה של הכנסת.

מוחמד ברכה: השבוע היוזמה היתה של נשיאות הכנסת – אני מברך גם אותם על כך שהעלו את הנושא הזה בשבוע כזה, אבל למרבה הצער הדיבורים הם מעין ריטואל קבוע.

מוחמד ברכה: אומנם בתקופה האחרונה משרד התחבורה עומד גם על נושא הענישה, או בעיקר על נושא הענישה וההרתעה, אבל אני חושב שיש מקום גם לבנות על נושאים אחרים, שהם נהירים לחלוטין לשר התחבורה.

מוחמד ברכה: כל מה שקשור לנהיגה מונעת - אני חושב שנעשה פשע בשנתיים האחרונות בביטול הפונקציות של מדריכי תנועה בבתי-הספר.

מוחמד ברכה: זה פשע שאין כמותו.

מוחמד ברכה: דברים שאנחנו נוטעים בדור הצעיר מלווים אותם כל החיים, ויכול להיות שאת התוצאות של מה שאנחנו נוטעים היום, או לפני שנה, נראה בעוד כמה שנים - - -

מאיר שטרית: אתה מתכוון למשמרות הזה"ב?

מוחמד ברכה: לא, למדריכי התנועה.

מאיר שטרית: משמרות הזה"ב.

מאיר שטרית: השוטרים שבאים להדריך, לא בוטלו.

מוחמד ברכה: בתקציב הקודם הם לא היו.

מאיר שטרית: השנה הם פועלים ב"פול ווליום".

מאיר שטרית: תקצבתי אותם באופן קבוע.

מוחמד ברכה: טוב מאוד.

מוחמד ברכה: נוסף על זה, השר, יש דברים שנגעת בהם כשדיברת על צומת ועל מחלף, זאת אומרת: כל העניין הזה של התשתיות, אלה פשוט צעדי מניעה בני-קיימא, כלומר לא ליום ולא ליומיים, והדברים האלה מתחייבים ומתבקשים דווקא ביישובים הערביים.

מוחמד ברכה: אם נסתכל על נתון אחד, למשל, של מה שקרוי תאונות חצר, או תאונות דרכים בתחום הבית, נדמה לי שהשיעור במגזר הערבי הוא – נדמה לי שקרוב למחצית המקרים הם במגזר הערבי, אם לא יותר.

מוחמד ברכה: זה בגלל העדר מגרשי משחקים, בגלל העדר מדרכות, בגלל העדר מקומות חנייה מסודרים.

מוחמד ברכה: הכול מתערבב בכול, החנייה יכולה להיעשות בכל מקום, הילדים משחקים בכל מקום, הולכי הרגל הולכים בכל מקום, מטבע הדברים זה מביא לאסונות.

מוחמד ברכה: זה מסוג ההשקעות שאני חושב שהן מחויבות המציאות, ולפעמים, כשאנחנו מדברים על תחומי האחריות של משרד התחבורה, אנחנו רק כאילו נוגעים בנושאים תחבורתיים גרידא.

מוחמד ברכה: חלק מהתשתיות שעשויות למנוע תאונות דרכים – והשר בדרך כלל מתעכב על הנושא הזה, הפעם הוא לא התעכב עליו – קשורות לנושא התחבורה הציבורית ולעידוד התחבורה הציבורית.

מוחמד ברכה: אומנם היום אנחנו רואים שהרכבות מלאות נוסעים - ואגב, כדאי לשים לב לצפיפות שם, יש שם צפיפות שהיא בלתי נסבלת, וזה דבר שפוגע בבטיחות.

מוחמד ברכה: המקרה המצער האחרון היה אתמול, נדמה לי: נוסע נהרג משום שרגלו נתקעה במדרגות הרכבת בזמן הנסיעה.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום לתת את הדעת גם על הצפיפות האיומה ברכבות, להרחיב את הקווים ולהגביר את החשק לנסוע בתחבורה הציבורית, בפרט בימי ראשון ובימי חמישי, שבהם הצפיפות שם היא פשוט בלתי נסבלת.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה נושא שצריך ללכת בו בשני כיוונים, גם לתגבר את התחבורה הציבורית וגם להגביר את ההסברה; להשתמש בה, שהיא תהיה זמינה ונוחה לא רק ליישובים גדולים ולמקומות מרכזיים.

מוחמד ברכה: נושא נוסף, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, הוא נושא שלא נוגע לתחום האחריות של משרד התחבורה, אבל הוא בהחלט נוגע לממשלה, והוא זמינות שירותים ומקומות תעסוקה קרובים לבית.

מוחמד ברכה: ואני אומר שאם שיעור הנפגעים בתאונות דרכים מקרב הבוגרים באוכלוסייה הערבית הוא פי-שניים ופי-שלושה, הסיבה לזה היא הצורך של מפרנסים ומקבלי שירותים לנסוע אל מחוץ ליישובים שלהם לימי עבודה מפרכים ורחוקים, ואז החשיפה שלהם לתאונות הדרכים הרבה יותר גדולה, גם בגלל הנסיעה אחרי יום עבודה וגם בגלל סוג העבודות שעובדים האנשים האלה, שהן בדרך כלל עבודות פיזיות, עבודות שיש בהן הרבה מאמץ, ומטבע הדברים בסופו של יום עבודה כזה הריכוז בנהיגה על הכביש הוא הרבה פחות ממה שנדרש.

מוחמד ברכה: לכן, הסוגיה של תאונות דרכים היא לא רק סוגיה תחבורתית, היא סוגיה חברתית ממדרגה ראשונה.

מוחמד ברכה: אם אנחנו התבשרנו לפני כמה שבועות שתיקים רבים במוסד לביטוח לאומי בסניף נצרת הועברו לטבריה, זאת אומרת, זו עיר גדולה שמקבלת לתוכה הרבה אנשים שבאים לקבל שירותים - פתאום השירותים המינימליים כמו טיפול בתיקים של ביטוח לאומי, צריך לנסוע עד טבריה כדי לטפל בהם.

מוחמד ברכה: זה מטבע הדברים זרע פורענות.

מוחמד ברכה: כשמדברים על המוסד לביטוח לאומי, שפותח סניף כדי לשרת את תושבי סח'נין והאזור באזור התעשייה תרדיון - מה הטעם?

מוחמד ברכה: שלא לדבר על בתי-חולים, שלא לדבר על משרדים של רשות המסים שיהיו זמינים על מנת שאנשים לא יצטרכו להיטרטר בכבישים כדי להגיש דוח של מס ערך מוסף, כדי להגיש דוחות מס, וכך גם כדי לקבל טיפול בבית-החולים, כדי ללכת למוסד לביטוח לאומי.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, זמינות השירותים וזמינות התעסוקה קרוב לבית המגורים, מטבע הדברים יפחיתו את העומס על הכבישים ואת האפשרות של חשיפת האנשים לתאונות דרכים.

מוחמד ברכה: בתקופתו של השר שטרית אנחנו ליווינו את עבודתה של ועדת-שיינין, ואני חושב שנעשתה עבודה די רצינית.

מוחמד ברכה: אני חושב שהיה כשל מסוים מבחינת ההתנהלות של הוועדה הזאת, שלא היו בה נציגים של הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: אומנם הוועדה עצמה ניסתה לתת תשומת לב לעניין, ואני חושב שזה היה טוב, אבל לא מספיק.

מוחמד ברכה: הסוגיה שעכשיו עומדת כנגזרת מדוח-שיינין היא הסוגיה של מיסוי הדלק לצורך טיפול בבטיחות בדרכים.

מוחמד ברכה: אני יודע שהנושא נמצא בדיון די רציני בוועדת הכלכלה.

מוחמד ברכה: הנושא כשלעצמו, במצב רגיל הוא ראוי, אבל כשאנחנו עדים כל כמה שבועות למחזה של "בשעה שתים-עשרה יעלו מחירי הדלק", ואחרי שהם יורדים בשוקי העולם הירידה כאן היא מינימלית והעלייה במחירי הדלק היא רבה, מס על הדלק יכול להיות עומס על כלל הציבור.

מוחמד ברכה: אבל אני יכול גם להבין את הרעיון שעומד ביסודו של המהלך הזה, והוא שככל שתיסע יותר תשלם יותר מס, ואז כאילו זה אמור לעודד אנשים לנסוע פחות.

מוחמד ברכה: אני לא בטוח, אגב, שזה מה שיקרה, כאילו זה אמור לעודד אנשים לנסוע פחות, ואז לשלם פחות מס, כי מי שרוצה לנסוע נוסע בסופו של דבר.

מוחמד ברכה: אבל אני חושב שיש מקום להתייחס ברצינות לוועדת-שיינין.

מוחמד ברכה: ביום חמישי הקרוב, גברתי היושבת-ראש, מקיימת עמותת "אור ירוק" כנס בין-לאומי בנושא בטיחות בדרכים.

מוחמד ברכה: המוקד הוא קידום התוכנית הלאומית לבטיחות בדרכים.

מוחמד ברכה: אני חושב שהמאמץ הוא ראוי, ועצם העובדה שגם ארגונים אזרחיים, של החברה האזרחית, שותפים למהלכים הממלכתיים של משרד התחבורה ושל הרשות לבטיחות בדרכים, אני חושב שזה רק יכול להוסיף.

מוחמד ברכה: אנחנו דיברנו תמיד על הסברה, ואני חושב שפה, נוסף על מה שנאמר על מערכת החינוך – אני חושב שצריך לערב את הרשויות המקומיות, את מערכת החינוך, כאמור, את אנשי הפוליטיקה, נבחרי הציבור, וגם אנשי דת צריכים להירתם לעניין הזה, כי פה מדובר באמת בהצלת חיי אדם.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

גילה פינקלשטיין: אנחנו פותחים ברשימת הדוברים.

גילה פינקלשטיין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת רוני בריזון - אינו נמצא.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי - אינו נוכח.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת רוני בר-און - אינו נוכח.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת משולם נהרי, בבקשה; לרשותך שלוש דקות.

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני אשמח מאוד אם תצטרף אלינו לדיון.

משולם נהרי: הקשבתי לדבריך ברוב קשב, שמחתי לשמוע על הצעות מעשיות.

משולם נהרי: הכאב הוא כאב של כולם, מדובר בתופעה שמכאיבה לכולם.

משולם נהרי: אין אזרח בישראל שלא כואב את הקטל בדרכים.

משולם נהרי: מדובר במשפחות שלמות שמתפרקות, שנכחדות, אנשים שנושאים את הכאב כל החיים, אנשים שמפסיקים לתפקד כאנשים, והדבר הזה קורה כמעט מדי יום ביומו.

משולם נהרי: אנחנו מדברים על כ-600 בני-אדם שנהרגים בשנה.

משולם נהרי: אין ספק שכולם מוכנים לתת יד ולבער את התופעה הזאת.

משולם נהרי: השאלה היא איך עושים את זה.

משולם נהרי: נכון שקמה ועדה ועשתה עבודה מצוינת והציעה הצעות מעשיות, אבל אני חושב, שכמו בהרבה תחומים, הדרך העיקרית והראשונה היא דרך החינוך.

משולם נהרי: אני חושב שאם מתחילים זאת בבתי-הספר ולא מבטלים ולא מקצצים בנושא הבטיחות בדרכים אלא ההיפך, משקיעים שם - ולא צריך להשקיע שם ב-85 ניידות, ולא צריך להשקיע שם 19 מיליארד, אלא הרבה הרבה פחות.

משולם נהרי: כל הנושא של הזהירות בדרכים, כל הנושא של חינוך לסובלנות וסבלנות, כל הנושא של כבוד לזולת, כל הדברים היפים שפעם היו פרויקטים שנתיים, החובה לכבד את האדם באשר הוא אדם, הוויתורים ההדדיים, אלה הדברים שהם היסוד להרבה נושאים ובעיקר למניעת הקטל בדרכים.

משולם נהרי: אם אדם היה חושב על זולתו ולא חושב במושגים של עקיפה אלא במתן זכות, אם אדם היה חושב על האדם ועל המשפחה שנמצאים ברכב השני, או על הילדים שנמצאים שם, אם היה אכפת לו, הרבה תאונות היו נמנעות.

משולם נהרי: במיוחד בשנים האחרונות, כשאנחנו עדים לכך שהרבה בני נוער מעורבים בתאונות דרכים.

משולם נהרי: יותר ויותר בני נוער - בני נוער, שמסתבר שלא רואים את האחריות, שלא רואים את האכפתיות אצלם, חושבים על המהירות, על היכולת הביצועית של הרכב של האב או של החבר.

חמי דורון: חבר הכנסת נהרי, נא לסיים.

משולם נהרי: אני כבר מסיים.

משולם נהרי: ואני חושב שזאת הדרך, זה המקום - להשקיע יותר בחינוך, ואז אנחנו מחנכים אנשים שיכולים למנוע קטל בדרכים.

משולם נהרי: אני רק רציתי להעיר דבר אחד.

משולם נהרי: שמעתי הבוקר שהשר מאיים שהוא ימשוך את הצעת החוק אם לא יהיה היטל נוסף על הציבור, מעבר להיטל של 19 המיליארד.

משולם נהרי: אם זה נכון, אז איך זה מסתדר עם כל ההבטחות היפות ששמענו מכבוד השר?

משולם נהרי: ואם זה לא נכון, אני עוד יותר שמח.

משולם נהרי: תודה.

חמי דורון: תודה רבה לחבר הכנסת משולם נהרי.

חמי דורון: חבר הכנסת אבשלום וילן - איננו נמצא.

חמי דורון: חבר הכנסת מאיר פרוש - איננו נמצא.

חמי דורון: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

חמי דורון: אחריו - חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו - חבר הכנסת עסאם מח'ול, חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת צבי הנדל.

חמי דורון: אני מקווה שהם יהיו באולם.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, כל אחוז ירידה בקטל בדרכים משמח, ו-10% ירידה הם לא מבוטלים, הם מאוד משמחים, מפני שזה שומר עולם ומלואו של משפחות, של ילדים.

ואסל טאהא: אדוני השר, אני עקבתי - מאז נכנסת לתפקידך כשר התחבורה גילית נחישות ורצינות בנושא הזה.

ואסל טאהא: פרסת את התורה שלך, את המשנה שלך, שמענו, ורציתי לשמוע בצורה ספציפית על מקומות שכל פעם אנחנו מדגישים אותם, אבל, אדוני השר, לא נעשה שם כלום.

ואסל טאהא: ראשית, שכונת הרכבת בלוד.

ואסל טאהא: אחרי דיון כאן במליאה ואחרי דיון בוועדת הכלכלה - בנוכחות מנכ"ל משרדך, מר סלמן - הוועדה המליצה על תכנון חירום של השכונה הזאת, והיו שם הערכות על 6 מיליוני שקלים שיידרשו לביצוע צעדי בטיחות בשכונה הזאת: גדרות, מעברים תת-קרקעיים, גשרים, על מנת לשמור על חייהם של בני השכונה הזאת.

ואסל טאהא: עקבתי עם ראש העיר, מר בני רגב, אחרי התכנון - הוא נתקע, אני לא יודע איפה, אבל אי-אפשר להשאיר שכונה שלמה ללא מענה, בסכנת חיים, מפני שוועדה כלשהי לא מוכנה להזדרז ולאשר תוכניות כאלה.

ואסל טאהא: אדוני השר, נגרם כאן עוול לאנשים שמחכים ושסמכו על כך שמשרד התחבורה, העירייה, החליטו לפתור את הבעיות בשכונה הזאת, וכלום לא נעשה.

ואסל טאהא: אדוני השר, יש צורך לייצר איזה מכניזם על מנת לפתור את הבעיה הזאת.

ואסל טאהא: בזמנו הקימו את הול"לים, פתרו את כל הבעיות של בניית שכונות והרחבת תוכניות מיתאר.

ואסל טאהא: למה במשרדך לא מטפלים בצורה הזאת, להקים ועדות חירום שיפתרו את הבעיות שמסומנות ככבישים אדומים, כצמתים?

ואסל טאהא: צומת שוקת, עד ערד; כביש 65, שבו קרתה הטרגדיה של האוטובוס של התלמידים - כלום לא נעשה שם.

ואסל טאהא: לכן, אדוני השר, יש צורך לטפל בצורה ספציפית בנקודות המסוכנות שפרוסות על פני כל המדינה, ויש צורך לפתור את הבעיות במתכונת חירום - לתכנן תוכנית חירום על מנת לפתור את הבעיות האלה: בעיות התכנון, בעיות הביצוע, בעיות ההקצאה.

ואסל טאהא: תודה.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, נושא תאונות הדרכים, כפי שאמר השר, הוא אחד הנושאים הכואבים והכאובים, וכל פעם כשרואים את המחזות של תאונות הדרכים - איך אומרים, יש פתגם במרוקאית: "שמט" - על סתם אנשים הולכים.

יעקב מרגי: אבל אני רוצה להגיד באמת - ואדוני השר, אי-אפשר להתעלם מזה.

יעקב מרגי: המסר שהממשלה הזאת העבירה בחקיקת החוק ובאימוץ המסקנות, שכל המאבק בתאונות דרכים מסתכם בתוספת באגרה - זה מסר שכביכול זאת לא בעיה של הממשלה, זאת בעיה של האזרח.

יעקב מרגי: תתמודדו.

יעקב מרגי: אתם רוצים להילחם בתאונות דרכים - תשלמו על כך, תוסיפו את זה באגרות.

יעקב מרגי: אנחנו מדינה רוויית אגרות, רוויית היטלים, רוויית מסים.

יעקב מרגי: אני חושב שהמסר שהיה צריך לבוא מהממשלה, שהיא צריכה להרים את הכפפה הזאת.

יעקב מרגי: ואני חוזר - כל פעם כשאנחנו מדברים על תאונות דרכים, מכובדי כבוד השר, אני מעלה את זה.

יעקב מרגי: לא ייתכן, גם מכובדי - ודאי מכובדי יושב-ראש הישיבה, יושב-ראש הכנסת בישיבה הזאת - מי שנוסע בכבישים, אי-אפשר שלא להתפלץ, להתפוצץ מהעבודות בכבישים.

יעקב מרגי: חל שיפור - חל שיפור, אבל אי-אפשר שלא להתפוצץ מכך שלפעמים אתה מגיע למקומות חשוכים שעובדים שם בכבישים, ועד דקה לפני שאתה מגיע, אתה לא יודע לאן אתה נוסע.

יעקב מרגי: אני - חבר הכנסת יעקב מרגי - בזמן שעבדו בכביש נחל שורק, במחלפים שם, מצאתי את עצמי פתאום בלילה גשום בנתיב הנגדי, פתאום בא רכב מולי.

יעקב מרגי: זה לא ברור, הסימנים לא ברורים, מסוכנים, שלא לדבר על כך שמוצאים את הזמן הכי מתאים לעשות את העבודות בכבישים בשעות הבוקר, כשכולם נוסעים לעבודה.

יעקב מרגי: זה קורה לא אחת, יש פקקים, וכל הנסיעה הזאת "זנב לזנב" יוצרת תאונות מיותרות שלא צריכות לקרות.

יעקב מרגי: מה שכן, אדוני מכובדי כבוד השר - אני יודע שיש כבישים שהם מועדים לפורענות.

יעקב מרגי: יש כבישים שיודעים שמשם תבוא הרעה.

יעקב מרגי: יש הסטטיסטיקה, יש המציאות, ואני לא רואה כמה זה מזיז למישהו או שנכנסים לפעולת חירום.

יעקב מרגי: גם כשמשקיעים בתוכניות ארוכות טווח ומתכננים השקעה בכבישים מסוכנים לטווח ארוך, אני חושב שכאשר יש כביש מסוכן וכביש אדום - אפשר להשיג תקציבים, אפשר לטפל בו נקודתית, לחסוך את התאונות האלה.

יעקב מרגי: עם כל הביקורת, אני רוצה לברך.

יעקב מרגי: אין ספק שמי שמסתובב במדינה רואה את ההשקעה בתשתיות, רואה את ההשקעה בכבישים.

יעקב מרגי: אין ספק שזאת השקעה ברוכה.

יעקב מרגי: מי שמכיר את המדינה שלנו לפני העשור הקודם - אין ספק שהמצב השתנה ובכיוון הנכון.

יעקב מרגי: אני קורא מכאן לכבוד השר להפעיל את כל השפעתו, שכל התוכנית רבת השנים לפיתוח הכבישים תצומצם לשנים ספורות - העדפת התקציבים.

יעקב מרגי: כל שנה שזה יוקדם, כל סיום כביש 6 בצפון ובדרום - זה יחסוך הרבה תאונות.

יעקב מרגי: אני, יש לי חלום, אדוני מכובדי כבוד השר - אדוני היושב-ראש, בזה אני מסיים - יש לי חלום.

יעקב מרגי: אתה זוכר, כבודו, שהיה משבר אנרגיה בעולם והיתה תווית של יום א', יום ב', על המכוניות; השבתה.

יעקב מרגי: אני חושב - הרי אם נשבית את המכוניות פעם בשבוע נחסוך קרוב ל-16% בצפיפות בכבישים, בזיהום אוויר, בדלק, בתאונות דרכים, ואני לא מבין למה עד היום אף אחד לא מרים את הכפפה הזאת.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמי דורון: אני מודה לך.

חמי דורון: חבר הכנסת עסאם מח'ול - איננו נמצא.

חמי דורון: חבר הכנסת אחמד טיבי - איננו נמצא.

חמי דורון: חבר הכנסת צבי הנדל - איננו נמצא.

חמי דורון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, הבטחתי לקצר בדברי, אבל יש כמה משפטים שאני חייב לומר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני השר, בסופו של דבר שם המשחק הוא כסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי כמוך יודע, מי כמו הממשלה הזאת יודעת, שאם מפנים את המשאבים לכיוון הנכון אפשר לחסוך בהרבה דברים, ובמקרה הזה אפשר לחסוך בדם – דם של אנשים, דם של אזרחים, דם של תושבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר השר מדבר על הנטל שהוא רוצה להטיל על הציבור, אני שואל: האם הציבור הזה הוא ברווחה כלכלית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לנו עוני?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין אבטלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין שיאים של בתי-תמחוי ושל אנשים שלא מוצאים מה לאכול ולא מוצאים תרופות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כדי לחסוך דם בתאונות צריך להעמיס גם את זה על האזרח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי כמה מיליארדי שקלים ומאות מיליארדים הממשלה גובה בהיטלים, בבלו על הדלק, על הרכב, במכס?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי כל התקציב בא בסופו של דבר מהאזרח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לא עושים שינוי עדיפויות בתוך התקציב עצמו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לא להפנות את זה למשאבים האלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה זה צריך ללכת לעשירון העליון ולמאיון העליון במיליארדים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולם יודעים שבשנה האחרונה נוספו 9 מיליארדי ש"ח לגדולי העשירים בארץ הזאת, לעשירים ביותר, ועוד מיליארד אחד גירדו לעניים בעשירון התחתון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת המדיניות וזאת הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמעתי דברים מעודדים, ואני חושב שהשר הולך בכיוון הנכון; זה חיובי ויכול להועיל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל על דבר אחד אני חולק: המימון חייב לבוא מהממשלה, מתוך התקציב, מההיטלים, מהבלו ומכל הרווחים שהממשלה גורפת מהשימוש בכלי הרכב, הבנזין וכו', ולא נכון להעמיס עוד על האזרח, שאינו יכול לשאת בשום גרם אחד נוסף של עומס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: אני מודה לחבר הכנסת דהאמשה, שלא רק עמד בזמן, אלא אפילו חסך בזמן.

חמי דורון: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, מכיוון שמדברים על אגרת כבישים, אולי אני אציע לך שיהיה פדיון כפרות וכל אחד ייתן את הפדיון, כי בסופו של דבר לא הנהגים הם שנהרגים, אלא בעיקר הולכי הרגל והנוסעים.

נסים זאב: הנתח המרכזי של ההרוגים הוא לא הנהגים; לכן לא הנהגים צריכים לשלם את הפדיון, אלא כולנו, כי כל אחד, חס וחלילה, עלול להיפגע – כנוסע או כהולך רגל.

נסים זאב: לכן, אולי כדאי שהחלוקה תהיה שווה, בין כל אזרחי המדינה.

נסים זאב: אולי נעשה את זה כמו שכתוב "מבן 20 שנה ומעלה" – כולם יהיו חייבים בכופר נפש וכולם ישלמו.

נסים זאב: שתהיה אגרה למניעת תאונות דרכים.

נסים זאב: אני מדבר באופן רציני ביותר.

מאיר שטרית: אתה מדבר על עניים שאין להם כלי רכב בכלל.

נסים זאב: בסדר, אני טוען שלא רק בעלי הרכב, בעלי הרשיון או אלה שעולים על הכבישים, כי מבחינת הסיכון להיפגע פחות או יותר כולם שווים.

נסים זאב: התאונה שהיתה אמש ברכבת לא היתה יכולה להתרחש במדינה אחרת, כי בדרך כלל יש דלתות אוטומטיות, ועל המקום יש אזהרה והרכבת נעצרת באופן אוטומטי.

מאיר שטרית: - - -

נסים זאב: לא משנה, אבל הנהג לא היה חירש, והוא גם לא היה עיוור.

מאיר שטרית: הנהג לא רואה את זה.

נסים זאב: סליחה, ברגע שיש משהו, אפילו דבר קל שבקלים, לא יד ולא רגל, אפילו סנטימטר אחד שלא נסגר הרמטית – הרכבת עוצרת מייד.

נסים זאב: אלה כללי המשחק ברכבות המודרניות.

נסים זאב: צריך לבדוק אם אפשר לאמץ את זה גם פה, כי אני יודע שלא פעם המעיל או משהו אחר נתפס במקרה בין הדלתות, וברכבת מודרנית, גם אם אין שום סכנה, הרכבת נעצרת והדלתות נפתחות.

נסים זאב: כך זה היה צריך להיות במקרה הזה.

חמי דורון: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

חמי דורון: אדוני השר, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ראשית אני רוצה להודות לחברי הכנסת המתדיינים בעניין הזה על ההערות שלהם, שאני מכבד ומקבל באהבה רבה.

מאיר שטרית: אני מבקש להשיב על חלק מההערות.

מאיר שטרית: מאחר שחבר הכנסת מרגי וגם חבר הכנסת נסים זאב העלו את עניין האגרה: חברים, אם אנחנו רוצים להילחם בתאונות הדרכים במלוא הרצינות, ולא להשאיר את זה עוד פעם לשבט ולחסד של תקציב המדינה, הדרך היחידה להבטיח את זה היא של מימון קבוע, שוטף, בלתי תלוי בתקציב המדינה, כי לצערי הרב ההיסטוריה מוכיחה שגם כאשר החוק קובע תקציב לא עומדים בו.

מאיר שטרית: מה ההוכחה?

מאיר שטרית: הרשות לבטיחות בדרכים הקיימת היום.

מאיר שטרית: הרי היא קמה על בסיס החלטה של הכנסת – בשנת 1995 התקבלה החלטה כזאת בחוק המאבק הלאומי בתאונות הדרכים.

מאיר שטרית: החוק קבע שתקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, הקיימת היום במשרד התחבורה כיחידת סמך, יהיה 420 מיליון ש"ח.

מאיר שטרית: מה התקציב של הרשות היום, אדוני היושב-ראש?

מאיר שטרית: - 160.

חמי דורון: אדוני השר, בעצם מה שאתה אומר הוא, שגם אם מחר יהיה היטל, דרך ביטוח החובה, דרך הדלק או דרך אגרה כלשהי, כפי שאתה רוצה, גם האגרה הזאת בסופו של דבר לא תגיע למה שאתה רוצה, אלא האוצר יתעשר בעוד אי-אלו מיליונים.

מאיר שטרית: לא, הוא לא יוכל.

חמי דורון: זה בדיוק מה שיקרה.

מאיר שטרית: לא, חלילה וחס.

חמי דורון: למה?

חמי דורון: זה בדיוק אותו הדבר.

מאיר שטרית: ממש לא.

חמי דורון: החוק קובע, והממשלה עושה מה שהיא רוצה.

מאיר שטרית: לא, זה בדיוק העניין.

מאיר שטרית: הרעיון הוא לנתק את היכולת של הממשלה להשפיע על התקציב.

מאיר שטרית: דרך אגב, הממשלה קיבלה את ההחלטה הזאת.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: כי כשאתה נותן את זה בתקציב המדינה, האוצר, שנמצא במצוקה תקציבית, מקצץ, והוא מקצץ גם את זה.

מאיר שטרית: עובדה, תקציב הרשות לבטיחות בדרכים קוצץ; הוא קוצץ מ-420 מיליון ש"ח ל-160.

מאיר שטרית: לא היום – הוא קוצץ כבר שנים לפני.

מאיר שטרית: כלומר, כל מה שהכנסת החליטה לא שווה כלום.

מאיר שטרית: למדנו את הלקח.

מאיר שטרית: לפי דוח-שיינין, אם אתם רוצים להבטיח שלא תהיה השפעה של תקציב המדינה על היקף התקציב למלחמה בתאונות הדרכים, צריך לנתק אותו מהיכולת של הממשלה לשלוט בו.

מאיר שטרית: כשאתה קובע שאתה לוקח אגרה מסוימת, אחוז מסוים מאגרת ביטוח החובה, כמו שהוצע בוועדת-שיינין, וזה עובר ישירות לרשות לבטיחות בדרכים, ולא דרך האוצר, אין לאוצר מה להגיד.

מאיר שטרית: האגרה קבועה כשיעור מסוים מהביטוח, זה עובר אוטומטית לרשות לבטיחות בדרכים, והאוצר לא יכול לשנות את זה בשום אופן, אלא אם כן הוא ישנה את החוק.

חמי דורון: גם היום אתה משלם לקרן למלחמה בתאונות דרכים דרך ביטוח החובה.

מאיר שטרית: זה היה, וזה מת.

מאיר שטרית: היה ביטוח "אבנר" והוא פורק, מת, לא קיים עוד.

מאיר שטרית: דרך אגב, היתה אגרה לבטיחות בדרכים, אבל היא בוטלה בחוק.

מאיר שטרית: זה לא דבר חדש.

מאיר שטרית: דבר שלישי, אדוני היושב-ראש, מה אנחנו אומרים בדוח-שיינין?

מאיר שטרית: אנחנו אומרים: חברים, הרי חברות הביטוח שילמו בשנה הקודמת, 2004, נזקים ישירים לתאונות דרכים – 6 מיליארדי ש"ח.

חמי דורון: אתה מדבר על נזקי רכוש.

מאיר שטרית: הכול – רכוש וגוף.

מאיר שטרית: 6 מיליארדי ש"ח ישירות.

מאיר שטרית: אני לא מדבר על הנזק העקיף למשפחה, על הסבל ועל הכאב.

מאיר שטרית: אני מדבר רק על נזקים ישירים שחברות הביטוח שילמו.

חמי דורון: שם אין הרבה, אתה יודע.

מאיר שטרית: אני מדבר על הנזקים למשק.

מאיר שטרית: אדם שנעשה נכה עולה למשק – הוצאות הבריאות וכו' – הרבה מאוד כסף.

מאיר שטרית: עשו מחקר שהוכיח שתאונות הדרכים גורמות לנזק כלכלי של 12.6 מיליארד ש"ח בשנה.

מאיר שטרית: חברות הביטוח שילמו ישירות 6 מיליארדים.

מאיר שטרית: מה אנחנו אומרים?

מאיר שטרית: מאחר שבכל מקרה אנשים שילמו אגרות, שהלכו וגדלו כל הזמן, כי ככל שמספר התאונות גדל הפרמיות עלו – אנחנו טוענים שהאגרה תניב לרשות לבטיחות בדרכים 390 מיליון ש"ח בשנה, זה בערך 10% מאגרת ביטוח חובה.

מאיר שטרית: אם נחסוך רק 10% מההרוגים, הציבור יחסוך בפרמיות 600 מיליון ש"ח - 10% מ-6 מיליארדים.

מאיר שטרית: זה פי-שניים ממה שהוא משלם.

מאיר שטרית: וההוכחה: השנה, בגלל הירידה בתאונות הדרכים - כבר השנה הורידו את אגרות ביטוח החובה ב-10%.

מאיר שטרית: כלומר, הציבור כבר הרוויח את הכסף - מראש.

מאיר שטרית: דבר אחר: חבר הכנסת זאב, האגרה מוטלת רק על בעלי הרכב.

מאיר שטרית: אתה אומר, בוא נטיל אותה על כולם.

מאיר שטרית: אני חושב שזה לא נכון, כי אז אתה מטיל אותה גם על העניים שאין להם רכב.

מאיר שטרית: לאוכלוסיות עניות רבות מאוד אין רכב.

מאיר שטרית: אני לא מתלהב מהרעיון להטיל אגרה, אדוני היושב-ראש; שלא תהיינה אי-הבנות; האחרון שרוצה להטיל אגרה על הציבור זה אני.

מאיר שטרית: כשהובא דוח-שיינין והאוצר התנגד לאגרה, הצעתי בישיבת הממשלה - - -

נסים זאב: תחזירו את קצבאות הילדים, והם ישלמו אגרה.

מאיר שטרית: אתה רואה?

מאיר שטרית: מה שבתקציב המדינה לא בטוח אף פעם.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, הצעתי לאוצר: חברים, יש דרך.

מאיר שטרית: אני מוכן לוותר על אגרה בשמחה.

מאיר שטרית: בואו נקבע דרך אחרת של עצמאות תקציבית.

מאיר שטרית: מה היא?

מאיר שטרית: ניקח אחוז מסוים מאגרת כלי הרכב, שהציבור ממילא משלם.

מאיר שטרית: כל מי שיש לו רכב היום משלם אגרת רכב בין 2,000 שקל ל-4,000 שקל.

מאיר שטרית: נקבע, נניח, שאם האחוז - - -

חמי דורון: על איזו אגרה אתה מדבר?

חמי דורון: על הטסט?

מאיר שטרית: כן, אגרת רישוי.

חמי דורון: איך הגעת ל-2,000 שקל?

מאיר שטרית: בטח.

מאיר שטרית: אתה משלם בין 2,000 שקל ל-4,000 שקל.

חמי דורון: מה פתאום?

חמי דורון: תלוי בסוג הרכב.

מאיר שטרית: זה בדיוק העניין.

חמי דורון: אדוני השר, האגרה על חלק גדול מאוד מהרכבים היא בסביבות 1,300 שקל.

נסים זאב: לאן הולך הכסף?

מאיר שטרית: אני אומר שהרכבים הקטנים היום, של 1,600 - זה 1,400 שקל.

חמי דורון: 1,300 שקל.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: אני אומר: בוא נקבע.

מאיר שטרית: ברכבים גדולים זה מגיע עד 4,000 שקל וגם יותר.

חמי דורון: אתה מדבר על מכוניות דיזל, שלצערנו הרב משרדך לא השכיל להוריד את האגרה שם.

מאיר שטרית: משרדי?

מאיר שטרית: קודם כול, אדוני היושב-ראש, תרשה לי לתקן אותך.

מאיר שטרית: ראשית, הורדנו את האגרות.

מאיר שטרית: קודם כול, הורדנו את האגרה.

מאיר שטרית: ודאי.

מאיר שטרית: האגרות הורדו בנאגלה הראשונה ב-50%, ויש הסכמה עם האוצר, שהובאה לוועדת הכספים ואושרה.

מאיר שטרית: הרי האוצר מעלה את מחיר הדיזל כל הזמן, ודרך אגב, בניגוד לדעתי, הוא לא שואל אותי.

מאיר שטרית: אבל לפחות תבעתי, שעם השוואת מחירי הסולר והבנזין האגרה תרד ותשתווה.

מאיר שטרית: יש מסלול שקובע שלא תהיה השוואה של כלי רכב לפני שהאגרה תהיה שווה.

מאיר שטרית: שלא תהיינה אי-הבנות.

מאיר שטרית: אני באמת דואג לנהגים בעניין הזה.

חמי דורון: בשביל זה מחזיקים הבדל של 2 אגורות, ובגלל זה לא מורידים את האגרה.

מאיר שטרית: לא, הם מורידים.

מאיר שטרית: יש תאריך - מתי בדיוק האגרה תושווה.

מאיר שטרית: זה לא 2 אגורות.

מאיר שטרית: היום יש פער גדול מאוד בין מחירי הבנזין והסולר.

חמי דורון: לא כל כך.

מאיר שטרית: במחירי האגרות האלה - נעזוב את החשבון ונניח שהיינו אומרים ש-4% מאגרת הרכב ילכו לרשות לבטיחות בדרכים, פתרנו את הבעיה.

מאיר שטרית: אז לא צריך להטיל אגרה על הציבור.

מאיר שטרית: זה יהיה כסף חופשי, כי לאוצר אין שליטה בו, והוא יעבור ישירות למשרד התחבורה לרשות לבטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: הנה חופש תקציבי בלי יכולת השפעה של האוצר, והרשות יכולה לעבוד.

מאיר שטרית: לצערי הרב, האוצר לא הסכים לזה, וגם ועדת הכלכלה לא קיבלה החלטה כזאת בחוק.

מאיר שטרית: לכן, לצערי הרב - - -

חמי דורון: היתה מונחת לפני ועדת הכלכלה ההצעה הזאת?

מאיר שטרית: ודאי.

מאיר שטרית: באתי לוועדה בעצמי והסברתי את זה.

מאיר שטרית: האוצר הודיע על המקום שהוא מתנגד.

מאיר שטרית: ועדת הכלכלה קיבלה החלטה כללית שאומרת שהתקציב לרשות ימומן מהכנסות מאגרות הבטיחות.

מאיר שטרית: אין לזה שום משמעות, כי אגרות הבטיחות נכנסות לקופה הכללית של האוצר וזה תקציב המדינה.

מאיר שטרית: אמרתי: תקבעו אחוז מסוים, נעשה את החשבון כמה הוא צריך להיות, ואני מקבל את זה מייד.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להבין - - -

חמי דורון: בלי להעלות את האגרה במקביל באותו אחוז?

מאיר שטרית: בדיוק, בלי להעלות.

מאיר שטרית: מאותה אגרה שהמדינה גובה מנהגים - - -

חמי דורון: איפה חבר הכנסת אמנון כהן, יושב-ראש ועדת הכלכלה?

מאיר שטרית: הוא מכיר את הצעתי.

חמי דורון: חבל, זו הצעה טובה.

מאיר שטרית: הוא מכיר את הצעתי.

חמי דורון: הנה, חבר הכנסת נסים זאב, אף אחד לא היה משלם.

מאיר שטרית: חבר הכנסת מרגי, אתה שומע מה שהצעתי?

מאיר שטרית: אמרתי שזה מאגרות שאנשים ממילא משלמים.

חמי דורון: מהכסף הקיים.

חמי דורון: חבל.

מאיר שטרית: אם האוצר מתכוון ברצינות לממן את הרשות בצורה עצמאית, יש הדרך שהצעתי בוועדת הכלכלה.

מאיר שטרית: לצערי, לא קיבלו את דעתי, האוצר התנגד לה כמובן וגם בממשלה התנגדו לה.

מאיר שטרית: ההצעה אומרת: מאגרות שאנשים היום משלמים למשרד התחבורה, אגרות שהולכות היום לאוצר, אחוז מסוים, נניח 3% או 4% מהאגרות האלה ילכו לרשות לבטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: הנה, פתרנו את תקציב הרשות.

מאיר שטרית: הוא עצמאי.

משולם נהרי: מה הם מציעים בוועדה?

מאיר שטרית: בוועדה הם הציעו שזה יהיה בעצם תקציב המדינה.

מאיר שטרית: הם אומרים שמתקציב האגרות יממנו את הרשות.

מאיר שטרית: כללית, פירושו שתקציב האגרות הולך לאוצר, ואז זה ממילא תקציב המדינה ולא שינינו כלום.

יצחק כהן: לא צריך.

מאיר שטרית: לכן, חברים, דעו לכם שהאחרון שרוצה להטיל אגרה הוא עבדכם הנאמן.

מאיר שטרית: אינני רוצה להטיל אגרה, והלוואי שהאוצר יגיע להסכמה הזאת.

מאיר שטרית: דרך אגב, אני מנסה גם היום, במשא-ומתן עם האוצר, לשכנע אותם.

מאיר שטרית: אני מקווה שבשבוע הבא נגיע לסיכום שיפתור את הבעיה ונוכל לצאת לדרך.

מאיר שטרית: דבר אחרון - רציתי להעיר לאחד המציעים - - -

משה גפני: אדוני השר, עושה רושם שאתה בפריימריס.

מאיר שטרית: לי אין פריימריס.

יולי תמיר: - - -

משולם נהרי: למה ביטלו את משמרות הבטיחות?

מאיר שטרית: חברת הכנסת תמיר, ויתרתי לך על התור שלי כדי שתלכי לפריימריס.

מאיר שטרית: אז את עוד באה אלי בטענות?

מאיר שטרית: ידידי חבר הכנסת נהרי, לא ביטלו, ודיברתי על זה קודם.

מאיר שטרית: בשנה שעברה היתה בעיה תקציבית -המשטרה קיצצה את התקנים שלה ולכן לא היו שוטרים.

מאיר שטרית: השנה מימנתי מתקציב משרד התחבורה את כל הפעולה מההתחלה עד הסוף.

מאיר שטרית: מפעילים היום משמרות זה"ב בכל הארץ ובכל בתי-הספר; לא ביטלו.

מאיר שטרית: השנה הפעלנו את הכול מחדש.

מאיר שטרית: לא עולה על דעתי שאפשר לבטל דבר כזה.

מאיר שטרית: אין שום תחליף לעניין ששוטרים נכנסים לכיתה ומלמדים ילדים - אתה יודע את זה כאיש חינוך - ויש לזה האפקט הכי חזק.

מאיר שטרית: חברים, שיהיה לבכם רגוע.

מאיר שטרית: אציין עוד מספר אחד כדי להסביר את החשיבות שאני מייחס לפיתוח תשתיות תחבורה.

מאיר שטרית: מ-2006 עד 2010, תוכנית החומש הקרובה, אנחנו עומדים להשקיע 68 מיליארד שקל בתשתיות תחבורה בארץ, וזה כולל כבישים, רכבות, נמלים ושדות תעופה.

מאיר שטרית: התקציב הזה גדול ב-80% מהתקציב בחמש השנים הקודמות.

מאיר שטרית: כלומר, יש פה שינוי ומהפכה ממש בהשקעה בתשתיות, כי, לצערי, ישראל מפגרת בהשוואה למדינות המפותחות בעולם ברמת התשתיות.

מאיר שטרית: כשנשנה את התשתיות לאנשים יהיה יותר קל לנסוע, יותר בטוח לנסוע.

מאיר שטרית: תשתית סלחנית גורמת לכך שגם לא כל תאונה גורמת להרוגים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מודה למתדיינים.

מאיר שטרית: אני מודה לכם על שיזמתם את הדיון הזה.

מאיר שטרית: אני מברך אתכם על כך.

מאיר שטרית: אני מקווה שעוד נצליח בשבוע האחרון של הכנסת הזאת לעשות את המצווה הגדולה ביותר של הצלת חיים, כי, כאמור, הצלת נפש אחת מישראל - כאילו קיימנו עולם מלא.

מאיר שטרית: אדוני, תודה.

חמי דורון: אדוני השר, תודה רבה.

חמי דורון: יש לנו שלוש הצעות סיכום.

חמי דורון: ההצעה הראשונה היא של ש"ס ויהדות התורה.

חמי דורון: חבר הכנסת כהן ביקש בשם יהדות התורה.

משה גפני: לא.

יצחק כהן: לא.

קריאה: דגל התורה.

מוחמד ברכה: אין סיעה כזאת בכנסת.

משה גפני: מפני שהוא רוצה את האיחוד.

ג'מאל זחאלקה: יש איחוד בין ש"ס לדגל התורה?

משה גפני: יושב-ראש - - - באשקלון, ועד היום אף אחד לא הגיע.

משה גפני: נכון?

חמי דורון: אתה רוצה להכשיל אותו אצל הרב עובדיה?

חמי דורון: השתגעת?

יצחק כהן: לא, זה נכון.

יצחק כהן: הודעת הסיכום של סיעות ש"ס ודגל התורה: הכנסת קוראת לממשלה להעמיד את המאבק - - - כבוד השר, רבי מאיר בעל הנס, אני קורא הודעת סיכום לממשלה.

חמי דורון: אדוני המזכיר.

יצחק כהן: מה קרה?

יצחק כהן: עד שיש סוף-סוף שר אחד נורמלי בממשלה, גם אותו אתה צריך לקלקל?

יצחק כהן: הכנסת קוראת לממשלה להעמיד את המאבק בתאונות הדרכים בראש סדר העדיפויות.

יצחק כהן: מספר הנפגעים הרב, רחמנא ליצלן, מצביע על אוזלת-יד של הממשלה ועל סדר עדיפויות מעוות וחוסר טיפול ראוי בבעיה שהפכה למכת מדינה.

יצחק כהן: על הממשלה להוביל את התוכניות לטיפול במניעת תאונות דרכים ולא להפקיר את הציבור בישראל.

יצחק כהן: הכנסת דורשת מהממשלה להימנע מהטלת מסים נוספים כאמתלה לטיפול בתאונות דרכים, אלא לנצל את המשאבים כגון עודפי הכספים שאגף התקציבים נתן מהקופה הציבורית הזאת, סכומים של יותר ממיליארד שקל, שנשארו בקופתה של "אבנר".

יצחק כהן: הכנסת קוראת לממשלה להעביר את כל עודפי התקציב ב"אבנר" לטיפול במניעת תאונות הדרכים, לאחר ניכוי ההתחייבויות האקטואריות שנועדו לפצות את ההתחייבויות הקודמות.

יצחק כהן: תודה רבה.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: עתה הצעת סיכום מטעם סיעת חד"ש-תע"ל.

חמי דורון: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת סיכום מטעם סיעת חד"ש-תע"ל לסיכום הדיון בנושא הקטל בדרכים: 1.

מוחמד ברכה: הכנסת רואה בדאגה את המשך הקטל בדרכים את הרס המשפחות הרבות, אם במקרה של אובדן חיי אדם ואם מפגיעות שגורמות לנכויות קשות.

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: הכנסת רואה בחיוב את המאמצים הנמרצים של שר התחבורה, של משרד התחבורה ושל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים כדי לצמצם את תאונות הדרכים.

מוחמד ברכה: 3.

מוחמד ברכה: הכנסת תובעת מהממשלה להקצות תקציבים הולמים לשיפור תשתיות הדרכים, שיורידו את רמת הסיכונים לגרימת תאונות דרכים.

מוחמד ברכה: חמור במיוחד מצב תשתיות הדרכים במגזר הערבי.

מוחמד ברכה: 4.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת למשטרה להתמקד בנהיגה מונעת ולא להסתפק במדיניות ענישה, שאומנם מהווה מקור הכנסה והרתעה, אולם לא מרתיעה מפני נהיגה מסוכנת.

מוחמד ברכה: 5.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת להקמת אזורי תעשייה ומקומות עבודה בסמוך ליישובים השונים בישראל, על מנת לצמצם במידת האפשר את הנסיעות שגורמות לעומס מיותר בכבישים ולהגברת הסיכונים לתאונות דרכים.

מוחמד ברכה: 6.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת לממשלה להקציב תקציבים לצורך בניית מערך של תחבורה ציבורית ובמיוחד רכבות.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: הצעת סיכום מטעם סיעת בל"ד - חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

ואסל טאהא: הצעת סיכום מטעם סיעת בל"ד בנושא הקטל בדרכים: א.

ואסל טאהא: הכנסת קוראת לממשלה לפעול להגברת המודעות בעניין שמירת החיים והבטיחות בדרכים בכלל האוכלוסייה.

ואסל טאהא: ב.

ואסל טאהא: הכנסת קוראת לממשלה להשקיע את מירב המשאבים למיגור תופעת הקטל בכבישים על-ידי אכיפה והשקעה בתשתיות.

ואסל טאהא: ג.

ואסל טאהא: הכנסת קוראת לממשלה להשקיע את המשאבים הדרושים לטיפול בתשתיות הכבישים בכלל ובמגזר הערבי בפרט.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: הצעת סיכום בשם סיעת רע"ם - חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה לסיכום הדיון מטעם סיעת רע"ם, הרשימה הערבית המאוחדת:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה שלא להטיל על הציבור מעמסות כלכליות נוספות ולהקצות את המשאבים למלחמה הצודקת בתאונות הדרכים מתוך תקציב המדינה העשיר בהיטלים ובמכסים הנגבים בקניית כלי רכב, דלק וכל הקשור בכך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

חמי דורון: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה.

חמי דורון: נצביע החל בהצעת הסיכום של הסיעה הקטנה, דהיינו סיעת רע"ם.

חמי דורון: אדוני השר, אנחנו עוברים להצבעה.

חמי דורון: אנחנו מצביעים על הצעת הסיכום של סיעת רע"ם.

חמי דורון: הצבעה מס' 6 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – 12 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה נתקבלה.

חמי דורון: ובכן, 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמי דורון: ההצעה אושרה.

חמי דורון: אנחנו מצביעים על הצעת סיכום מטעם סיעת בל"ד לדיון בנושא הקטל בדרכים.

חמי דורון: הצבעה מס' 7 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ואסל טאהא – 12 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ואסל טאהא נתקבלה.

חמי דורון: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמי דורון: גם הצעת סיכום זו התקבלה.

חמי דורון: אנחנו מצביעים כעת על הצעת סיכום מטעם סיעת חד"ש-תע"ל.

חמי דורון: הצבעה מס' 8 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מוחמד ברכה – 12 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מוחמד ברכה נתקבלה.

חמי דורון: ובכן, 12 בעד, אין מתנגדים.

חמי דורון: גם הצעת החלטה זו התקבלה.

חמי דורון: וכעת הצעת הסיכום של סיעות ש"ס ודגל התורה.

חמי דורון: הצבעה מס' 9 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת יצחק כהן – 12 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת יצחק כהן נתקבלה.

חמי דורון: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמי דורון: גם הצעה זו התקבלה.

חמי דורון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/105).

חמי דורון: ]

חמי דורון: אנחנו ממשיכים הלאה בסדר-היום: הצעת חוק הגנת השכר (תיקון מס' 25) (תלושי שכר), התשס"ו-2005, של חברת הכנסת יולי תמיר - קריאה ראשונה.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק שעבדנו עליה במהלך השנה האחרונה, ומטרתה להבטיח שכל עובד יקבל בזמן תלוש שכר שיפרט את כל מרכיבי השכר, לרבות שעות העבודה, וכן הפרשות לקופות גמל.

יולי תמיר: בעצם מטרת החוק היא לאפשר לעובד לדעת תמורת מה הוא מקבל את התשלום, כך שלא יוכלו לגרום לעובדים לשגות כשהם חושבים שהם מקבלים את זכויותיהם ולמעשה המעביד מחשב בצורה לא ראויה הן את שעות העבודה והן את שכר המינימום, להבטיח הפרשות כדין ולאפשר לעובד שזכויותיו לא כובדו לפנות לערכאות ולתבוע את המעביד.

יולי תמיר: החוק הזה בא בהסכמה גם של משרד המשפטים וגם של משרד התמ"ת, שני המשרדים עבדו על החוק הזה שעות רבות והתקינו בו את כל התיקונים הנדרשים, ואני מבקשת מהכנסת לאשר אותו בקריאה ראשונה.

חמי דורון: תודה רבה.

נסים זאב: כולם ויתרו על זכות הדיבור.

חמי דורון: ממילא מי שנרשם לזכות דיבור פשוט לא נמצא כאן, אז זה לא רלוונטי.

נסים זאב: לא נרשמנו בכוונה.

חמי דורון: אה, אם ויתרתם על ההרשמה, זה בסדר.

חמי דורון: אם כך, מאחר שאין דוברים ניגש להצבעה.

חמי דורון: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הגנת השכר (תיקון מס' 25) (תלושי שכר), התשס"ו-2005.

חמי דורון: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת השכר (תיקון מס' 25) (תלושי שכר), התשס"ו-2005, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמי דורון: ובכן, עשרה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמי דורון: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדה העבודה, הרווחה והבריאות.

חמי דורון: הודעה לסגן המזכיר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 107), התשס"ו-2005, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה; וכן הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 18), התשס"ו-2005, והצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 74), התשס"ו-2005, שהחזירה ועדת הכלכלה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

חמי דורון: תודה רבה לסגן המזכיר.

חמי דורון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/203).

חמי דורון: ]

חמי דורון: אדוני שר התחבורה, אתה צריך להציג לקריאה ראשונה את הצעת חוק שירותי אמבולנס, התשס"ה-2005.

חמי דורון: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, בשם שר הבריאות אני מציג את הצעת החוק הזאת, הצעת חוק שירותי אמבולנס, התשס"ה-2005.

מאיר שטרית: הצעת החוק הזאת נועדה, רבותי חברי הכנסת, להסדיר את שירותי האמבולנסים הפרטיים.

מאיר שטרית: כידוע, יש היום בארץ שני סוגים של אמבולנסים - יש אמבולנסים של מגן-דוד-אדום, שמוסדרים, ושירותי אמבולנסים פרטיים, שנותנים שירות לקהילות גדולות מאוד, והשירותים האלה הולכים ומתפתחים.

מאיר שטרית: לגבי שירותי מגן-דוד-אדום, הדבר מסודר, תחנות מגן-דוד-אדום מסודרות, יש בהן כל האמצעים הדרושים, יש בהן רופאים מומחים, יש בהן פראמדיקים או חובשים מתאימים שהוכשרו, אמצעי קשר, אמצעי החייאה, כל מה שדרוש.

מאיר שטרית: עליהן יש פיקוח מלא של מגן-דוד-אדום.

מאיר שטרית: לגבי האמבולנסים הפרטיים, העניין לא מוסדר, כל הרישוי לא מוסדר.

מאיר שטרית: לכאורה, כל אחד יכול לקנות אמבולנס ולתת שירותי אמבולנס פרטי, הוא לא צריך לקבל אישור מאף אחד, אף אחד לא בודק אותו אם יש לו הכישורים המתאימים, אם יש לו מכשיר קשר, אם יש לו רופא שמייעץ, אם יש לו פראמדיקים או סתם שולחים סבלים.

מאיר שטרית: החוק הזה בא להסדיר את העניין הזה של האמבולנסים הפרטיים, והוא קובע מה הם התנאים שבהם יינתן רשיון למי שרוצה להפעיל שירותי אמבולנסים פרטיים.

מאיר שטרית: התנאים קובעים, שמנהל משרד הבריאות ייתן רשיון לאנשים שעומדים בקריטריונים הכתובים בחוק.

מאיר שטרית: למשל, בעל העסק חייב להיות אזרח ישראלי שלא הורשע בעבירה שיש עמה קלון, שיש בידו רשיון תקף לאמבולנס, שהוא מבוטח בביטוח לכיסוי נזק שייגרם לנזקק לשירותי אמבולנס בעת מתן השירות בהיקף כמו שקובע השר בעניין, שהציג הסכם התקשרות עם מי שישמשו, לאחר קבלת הרשיון, כמנהל אחראי, כרופא אחראי וכצוות אמבולנס, ובכל אחד מהם מתקיימים תנאי הכשירות הכתובים בחוק.

מאיר שטרית: כמו כן החוק קובע, שבעצם הוא צריך להוכיח, להנחת דעתו של השר, שיש לו האמצעים המתאימים להפעלת שירות האמבולנס הזה.

מאיר שטרית: הוא קובע בתנאי הרשיון אם הוא אזורי, ארצי או כל תחום אחר.

מאיר שטרית: הוא קובע כיצד יופעל השירות והוא קובע פיקוח, כיצד מפקחים על השירות הזה, מי יפקח ומהי הענישה של אלה שלא עומדים בהוראות החוק.

מאיר שטרית: בקיצור, החוק הזה בא לעשות סדר, כדי שאנשים הזקוקים לשירותי אמבולנסים, יקבלו אותם ברמה הולמת, בתנאים מתאימים ובפיקוח של משרד הבריאות, בניגוד למצב הקיים היום, שלצערי הוא לא מוסדר ואין סדר.

מאיר שטרית: הצעת החוק הזאת מגיעה עכשיו לקריאה ראשונה, אני מבקש ופונה לחברי הכנסת, אני חושב שזאת הצעת חוק חשובה ונכונה, ואני מקווה שהכנסת אכן תאשר אותה ותעביר אותה להמשך הכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת - - -

מוחמד ברכה: סליחה, אדוני השר, אם יש פיקוח של המדינה בחקיקה על שירותי האמבולנסים הפרטיים, למה לא להחיל את זה גם על מגן-דוד-אדום?

מוחמד ברכה: למרות מה שאמרת, שהכול מוסדר - אבל הפיקוח הוא פנימי.

מאיר שטרית: היום משרד הבריאות מפקח על מגן-דוד-אדום.

מאיר שטרית: יש פיקוח של משרד הבריאות על מגן-דוד-אדום.

מוחמד ברכה: למה נאמר כאן בפירוש שהחוק לא יחול על - - -

מאיר שטרית: כי להם כבר יש פיקוח של מנהלים מורשים ושל רופאים מורשים, ואין טעם לטרטר אותם טרטור מיותר.

מאיר שטרית: לדעתי מגן-דוד-אדום נותן שירות יוצא מן הכלל, אחד הטובים בעולם, לדעתי.

מאיר שטרית: כאן מדובר על שירות אמבולנסים.

מוחמד ברכה: אותה מערכת פיקוח שמפקחת על מגן-דוד-אדום תפקח גם פה.

מאיר שטרית: זה מה שהחוק מציע.

מוחמד ברכה: מערכת פיקוח אחידה במקום שתי מערכות.

מאיר שטרית: לא, אין שתי מערכות.

מוחמד ברכה: החוק הזה לא חל על מד"א.

מאיר שטרית: הוא לא צריך לחול, כי ממילא יש היום פיקוח.

מאיר שטרית: היום מד"א הוא זרוע של משרד הבריאות.

מאיר שטרית: משרד הבריאות מממן חלקים גדולים שלו, מתפעל אותו ומקיים פיקוח צמוד עליו.

מאיר שטרית: על כל שירותי האמבולנס הפרטיים והשירותים האחרים אין פיקוח, ואת זה החוק בא להסדיר.

מאיר שטרית: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק ולהעביר אותה להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שהיא הוועדה הרלוונטית לעניין הזה.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: אדוני השר, תשובה והצבעה יהיו ממילא במועד אחר, לכן זה לא רלוונטי כרגע.

חמי דורון: נפנה אל רשימת הדוברים.

חמי דורון: חבר הכנסת צבי הנדל – אינו נוכח.

חמי דורון: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: מוותר.

חמי דורון: חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח.

חמי דורון: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: מוותר.

חמי דורון: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

חמי דורון: אחריו – אם יהיו – ידברו חבר הכנסת עסאם מח'ול, חבר הכנסת אחמד טיבי, חברת הכנסת מלי פולישוק, חבר הכנסת דהאמשה וחבר הכנסת נסים זאב.

חמי דורון: רשימת הדוברים סגורה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק ראוי, וגם ההסבר של השר, שהפיקוח על מד"א נעשה כפיקוח פנימי בתוך משרד הבריאות, והיות שגופים אלה הם גופים חיצוניים הם מחייבים מערכת פיקוח מקבילה, גם הוא מניח את הדעת.

מוחמד ברכה: יש עמותות – לא אנשים פרטיים, כפי שהשר אמר; אמת, הדברים מגיעים לפעמים עד אבסורד, וכל מי שרוצה יכול לקנות רכב, להסב אותו לאמבולנס ולהתחיל לעבוד, וזה דבר שאינו מתקבל על הדעת, במיוחד כשמדובר בחיי אדם – יש חברות שמנהלות שירותי אמבולנס ברמה גבוהה מאוד, ואני מכיר כמה מהן במגזר הערבי, והן עושות עבודה אדירה ומצוינת, אבל נתקלות במכשלות רבות בעבודתן, בקשר שלהן עם קופות-החולים ובקשר שלהן עם משרד הבריאות ועם הרשויות האחרות.

מוחמד ברכה: בעבר פניתי בנושא זה אל שר הבריאות, ולמרבה הצער הדברים לא באו על תיקונם.

מוחמד ברכה: מערכת ההתייחסות לשירותי האמבולנס – לא רק מערכת הפיקוח, כל מה שקשור לזכויות מתוקף עמידה בתנאי החוק – צריכה להיות מערכת התייחסות אחת, ואין להפלות בין הנותנים שירותי אמבולנס למיניהם על רקע כלשהו.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

חמי דורון: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

חמי דורון: חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח.

חמי דורון: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

חמי דורון: , חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך – אינה נוכחת.

חמי דורון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – אינו נמצא.

חמי דורון: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק שירותי אמבולנס באה להגביל את העמותות שנותנות שירות לאזרחים.

נסים זאב: צריך לזכור שעמותות אלה עוסקות בתחומים שונים, ורובן המכריע נותנות שירות וליווי למטופלים או לאנשים הנדרשים לפעמים לעבור מבתיהם לבתי-חולים.

נסים זאב: אני מקווה שהחוק הזה לא יחול על אותם שירותים, כי הם נדרשים לשלם כסף רב, והעמותות משרתות את המטופלים.

נסים זאב: גם אם זה נקרא אמבולנס, לא בכל מקרה שבו אמבולנס יוצא לקחת אדם הנזקק לטיפול צריכים להיות בו רופא מומחה או כל הדרישות הנלוות בסעיפי החוק.

נסים זאב: אני חושב שזאת הכבדה רבה על העמותות, ובדרך זו אפשר אולי גם לחסל אותן, כי הן לא תוכלנה לתת שירות.

נסים זאב: הלוואי שהיתה סטטיסטיקה שהיינו יכולים ללמוד ממנה כמה אזרחים הצילה חברת "הצלה".

נסים זאב: גם במדינות אחרות אמבולנסים מטעם משרד הבריאות משתהים עד שהם מגיעים למקום התאונה או לנפגעים, ואותם אזרחים – שהם חובשים, שהם מקצועיים, שיש להם רשיון לטפל ואפשרות לטפל – לא תמיד באים עם כל צוות ההחייאה ועם כל השירותים, אבל בסופו של דבר הם מי שמצילים חיים, אולי משום שהם הגיעו דקה או שתיים לפני האמבולנס.

נסים זאב: לכן, אני חושב שיש כאן מצב שבא לתקן ואולי נמצא מקלקל.

נסים זאב: יכול להיות שנגביל אותם, ואז נמצא את עצמנו נותנים פחות שירותים לאזרחים שנפגעים, בין בתאונות דרכים, בין במצב אחר של קריאה לעזרה.

נסים זאב: אני רוצה לומר מה המצב היום: יוצאת קריאה מקבילה למד"א ולעמותות שמוחמד ברכה הזכיר; בדרך כלל העמותות הן שמגיעות ראשונות לשטח, כי כמעט בכל שכונה יש קוד, ומי שמופקד על השכונה יודע להגיע בתוך דקה או שתיים.

נסים זאב: זה מאוד מאוד משמעותי כשמדובר בהצלת חיים, כשצריך להנשים או לבצע החייאה, וזה רגע מאוד מכריע.

נסים זאב: גם אם הוא לא יצא עם צוות רפואי, וגם אם לא יצא אתו רופא מומחה, אם הוא יודע לטפל, והוא מטפל באופן זמני, כדי לעצור את הידרדרות מצב הנפגע, אסור לחסום את זה בכל מחיר.

נסים זאב: לכן, אם זה לא יבוא לידי ביטוי בחוק הזה, אני לא חושב שאנחנו צריכים להצביע באופן אוטומטי בעד החוק.

חמי דורון: תודה.

חמי דורון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

מוחמד ברכה: - - -

חמי דורון: חבר הכנסת ברכה, לא יהיה דוח, אני מבטיח לך.

חמי דורון: נמסר לי ממקורות יודעי דבר מידע מדויק, שאין עכשיו דוח סטטיסטי, כך שכולם יכולים להירגע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני אמר דברים חשובים, והם בלי ספק חשובים למי שהדבר באמת חשוב לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רציתי לומר שהצעת החוק אינה הצעה טובה, והיא פוגעת במיוחד במגזר הערבי, שחסרים בו שירותי מגן-דוד-אדום או שירותים דומים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשהממשלה מתכוונת לעשות התניות ולהגביל הגבלות, כאילו כדי להסדיר את שירותי הבריאות, היא קודם כול חייבת לתת שירותי בריאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו, בתנועה האסלאמית – מכספנו ומתרומות שלנו ושל בעלי רצון טוב – יצרנו את השירותים האלה בכפר-כנא, למשל, באום-אל-פחם ובמקומות אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עברנו עשרה מדורי גיהינום כדי להתגבר על כל מיני התניות והגבלות פורמליות שרק הערימו קשיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שבעניין הזה הממשלה חייבת להקל על התושבים, ולא להערים קשיים, במיוחד כשאין שירותי מד"א, וידוע שבמגזר הערבי השירותים האלה, אם הם בכלל קיימים, הם חלשים מאוד, והם לא באמת קיימים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל יום קורה שכאשר יש תאונה, מקרה חירום או צורך אחר שמגן-דוד-אדום יגיע, הוא מגיע באיחור של 30 דקות, 40 דקות ולפעמים שעה, אם הוא בכלל מגיע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, להערים קשיים ולהוסיף תנאים, זה רק יכביד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את כל המערכת הזאת צריך לנער מן היסוד, וברגע שהממשלה תספק את כל השירותים לכל התושבים, באמת יהיה אפשר לקבל את ההגבלות האלה, שלכאורה באות רק לעזור ולמנוע מפגעים או תוצאות שליליות אחרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: ובכן, כפי שציינתי, בנושא זה התשובה וההצבעה יהיו במועד אחר.

חמי דורון: אנחנו עוברים לנושא הבא: שאילתות ותשובות לסגן שרת החינוך, התרבות והספורט.

חמי דורון: חברת הכנסת נעמי בלומנטל שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ב בסיוון התשס"ה (29 ביוני 2005): לאחרונה פורסם, כי בשל הסבת מבנים במעונות אוניברסיטת בר-אילן לכיתות לימוד, כ-220 סטודנטיות מעוטות יכולת שהתגוררו במעונות בשנת הלימודים התשס"ה נתבקשו למצוא מגורים חלופיים לקראת שנת הלימודים התשס"ו.

חמי דורון: רצוני לשאול: 1.

חמי דורון: האם הדברים נכונים?

חמי דורון: 2.

חמי דורון: אם כן – כיצד יתייחס משרדך לעניין?

חמי דורון: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט מגלי והבה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) כפי שנמסר לי, פורום נשיא של אוניברסיטת בר-אילן, בישיבתו ביום 9 באוגוסט 2005, דן בסוגיה זו והחליט להקפיא את ביצוע ההחלטה בדבר פינוי מעונות הסטודנטים.

חמי דורון: אני מברך על ההחלטה.

חמי דורון: חבר הכנסת משה כחלון שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י"ג בתמוז התשס"ה (20 ביולי 2005):

חמי דורון: רצוני לשאול: 1.

חמי דורון: מדוע קוצץ תקציב לימודי היהדות למרות הבטחת הממשלה?

חמי דורון: 2.

חמי דורון: מה היא עמדת משרדך בנושא הישיבות התיכוניות והאולפנות?

חמי דורון: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט מגלי והבה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

חמי דורון: תקציב תגבור לימודי יהדות לתלמידים גילאי 14-18 הועבר ממשרד הדתות למשרד החינוך בשנת הלימודים תשס"ד, על-פי החלטת היועץ המשפטי דאז עורך-הדין אליקים רובינשטיין.

חמי דורון: הקיצוץ שבו מדובר נעשה בשנים 2002-2003, כאשר הנושא היה באחריות משרד הדתות, ועל כן פרטיו אינם ידועים לנו.

חמי דורון: התקציב שהועבר למשרד החינוך בבסיס תקציב 2004 היה 158.

חמי דורון: 167 מיליון ש"ח – תקציב שעמד על 270 מיליון ש"ח במשרד הדתות.

חמי דורון: 2.

חמי דורון: ברצוני להבהיר שמשרד החינוך לא קיצץ בבסיס התקציב לתגבור לימודי יהדות מאז עבר הנושא לאחריותו, למרות הקיצוצים הקשים והתכופים שהושתו על תקציב המשרד בשעות הוראה בחטיבה העליונה וקיצוץ בשיעור 8% בתקנות התרבות והספורט ובנושאים רבים נוספים.

חמי דורון: עובדה זו מעידה בעליל על עמדת המשרד כלפי מסגרות חינוכיות אלה.

חמי דורון: חבר הכנסת אילן ליבוביץ שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום ז' בחשוון התשס"ו (9 בנובמבר 2005): משרדך שכר חברה חיצונית לצורך עריכת פיילוט בנוגע לפיקוח על הסעות תלמידים.

חמי דורון: רצוני לשאול: 1.

חמי דורון: מה הוא טיב הפיקוח שנתבקשה החברה לבצע?

חמי דורון: 2.

חמי דורון: באילו רשויות מקומיות הופעל הפיילוט?

חמי דורון: 3.

חמי דורון: מה הם ממצאיו ולקחיו עד כה? 4.

חמי דורון: האם מתוכננת התקשרות לפיקוח שוטף, ואם כן – באיזה היקף?

חמי דורון: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט מגלי והבה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חשוב לזכור תחילה, כי ארגון הסעות התלמידים אל מוסדות החינוך, ביצוען והפיקוח עליהן חלים על הרשות המקומית שבתחומה התלמידים מתגוררים.

חמי דורון: משרד החינוך מקיים פיקוח ובקרה על מערך ההסעות באמצעות הדרג המקצועי במשרד.

חמי דורון: בשל הצורך הגדל בביצוע פיקוח ובקרה, מסתייע המשרד בחברה חיצונית לעריכת ביקורת.

חמי דורון: חברת "טלדור" נבחרה, במסגרת מכרז פומבי שפורסם, לבצע ביקורות על מערך ההסעות בכל רחבי הארץ.

חמי דורון: 1.

חמי דורון: הביקורות כוללות נושאים בטיחותיים כגון: הימצאות מלווה בהסעות של ילדי החינוך המיוחד וילדים נכים הזכאים לכך על-פי החוק; הימצאות מעלון בהסעות נכים; הימצאות חגורות בטיחות ברכב; חגירת התלמידים לקראת הנסיעה; העלאה והורדה בדלת האחורית, ועוד.

חמי דורון: 2.

חמי דורון: במסגרת הפיילוט נבדקו בחודשים יולי-אוגוסט 2005, באמצעות "טלדור", 37 מוסדות חינוך ב-22 רשויות מקומיות.

חמי דורון: עד סוף שנת 2005 בכוונת המשרד לקיים כ-300 ביקורות בוקר ו-300 ביקורות צהריים בכ-70 רשויות מקומיות.

חמי דורון: 3.

חמי דורון: ממצאי הביקורות שנערכו עד כה העלו ליקויים הנוגעים לנושאים בטיחותיים, כגון העדר מלווה, העדר חגורות ברכב, אי-עמידה בלוח זמנים ושילוב ילדים מרשויות שלא על-פי ההסכם שנחתם בין המסיעים לבין הרשויות.

חמי דורון: 4.

חמי דורון: למשרד החינוך והתרבות תוכנית להמשיך בפעילות זו גם בשנת הכספים 2006, בהוצאה כוללת של כ-500,000 שקלים.

חמי דורון: אני מצפה, שהביקורות שנערכו עד כה והעמידו את קבלני ההסעות והרשויות המקומיות נוכח מציאות חדשה, שבה הם נבחנים מדי יום, יחייבו אותם לנהוג בהתאם לנדרש.

חמי דורון: אני מקווה שהאכיפה הנעשית תביא להגברה של רמת הבטיחות בהסעות התלמידים.

חמי דורון: חבר הכנסת דוד טל שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י"ד בחשוון תשס"ו (16 בנובמבר 2005): מדיווח המרכז השלטון המקומי עולה, כי על אף חוק חינוך חינם נדרשת משפחה עם שלושה ילדים לשלם כ-15,000 שקלים מדי שנה על חינוך ועל ספרי לימוד.

חמי דורון: רצוני לשאול: 1.

חמי דורון: האם הנתונים שבידי משרדך תואמים את הנתונים הללו?

חמי דורון: 2.

חמי דורון: כיצד אמורה משפחה לעמוד בנטל של לימודי ילדיה?

חמי דורון: 3.

חמי דורון: מה בפועל מיושם במסגרת חוק חינוך חינם?

חמי דורון: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט מגלי והבה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

חמי דורון: עלות החינוך של ילד תלויה בפרמטרים רבים, והם משתנים מילד לילד בהתאם לגילו, להיקף לימודיו, למגמת לימודיו וכו'.

חמי דורון: לפיכך פרסומים על עלות שנתית של ילד במערכת החינוך הם בבחינת הערכות וממוצעים.

חמי דורון: מרבית ההערכות כוללות מרכיבים שונים, חלקם בשליטתו של משרד החינוך, כגון הסכומים המרביים המותרים בגבייה מן ההורים עבור שירותים נוספים, על-פי סעיף 6(ד) לחוק לימוד חובה, התש"ט-1949, או מחיריהם של ספרי לימוד, הנמצאים בפיקוח, וחלקם שירותים שהם בחזקת בחירה של ההורה, כגון תוכניות לימודים נוספות, על-פי בקשת הורים ובמימונם - תל"ן - או לימודים שלא ניתנים במסגרת בית-הספר אלא במסגרות חינוך אחרות.

חמי דורון: בידי משרד החינוך נתונים על המרכיבים של עלות החינוך הנמצאים בשליטתו, והם נמוכים בהרבה מן הסכומים בפרסום שעליו הסתמכת.

חמי דורון: 2.

חמי דורון: בכל הנוגע לתשלומי הורים עבור שירותים נוספים, משרד החינוך פועל להפחתתם במידת האפשר.

חמי דורון: תהליכי ההתקשרות עם ספקים של שירותים, שאותם ניתן לתאם במרוכז, כגון סל תרבות או השאלת ספרי לימוד, מנצלים את יתרון הגודל ומביאים להפחתה במחיריהם של השירותים הללו לתלמידים ולהוריהם.

חמי דורון: בתי-הספר מונחים לקיים את השירותים הנוספים שעליהם נגבה תשלום מן ההורים, כגון טיולים ומסיבות סיום, ללא ראוותנות, כדי לחסוך בהוצאות.

חמי דורון: משרד החינוך מבקר את הגבייה על-ידי בתי-הספר, כדי לאתר חריגות.

חמי דורון: בנוגע למחיריהם של ספרי לימוד, משרד החינוך עומד לצאת במכרז חדש לתמחור, לפיקוח ולבקרה על מחיריהם כדי לשפר את האכיפה בנדון.

חמי דורון: 3.

חמי דורון: אין בספר החוקים של מדינת ישראל חוק הקרוי חוק חינוך חינם.

חמי דורון: חוק לימוד חובה, התש"ט-1949, קובע, כי לא ייגבה תשלום בעבור לימודיו של תלמיד שעליו חל החוק במוסד חינוך רשמי, או במוסד חינוך אחר, שאוצר המדינה נושא בשכרו.

חמי דורון: אולם רשות החינוך המקומית או הבעלות על מוסד החינוך רשאית, באישור השר, לגבות תשלומים והחזר הוצאות בשיעורים שהשר יקבע ואשר יאושרו בוועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

חמי דורון: תשלומים אלה הם בעבור טיולים, סל תרבות, השאלת ספרי לימוד וכו'.

חמי דורון: בעיקר עלותו של החינוך – בינוי מוסדות חינוך, משכורות מורים, פיתוח תוכניות לימודים, הכשרת המורים והשתלמותם וכו' - נושאת המדינה.

חמי דורון: חבר הכנסת חמי דורון שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י"ד בחשוון התשס"ו (16 בנובמבר 2005): רצוני לשאול: 1.

חמי דורון: האם במסגרת לימודי ההוראה מחויבים הסטודנטים לעבור הכשרה ורענון למתן עזרה ראשונה?

חמי דורון: 2.

חמי דורון: אם כן – האם במהלך עבודתם מחויבים המחנכים לעבור רענון של ההכשרה הנ"ל?

חמי דורון: 3.

חמי דורון: אם כן – כל כמה זמן מבוצע הרענון?

חמי דורון: 4.

חמי דורון: מה הוא הנוהל לגבי מספר המבוגרים שיכולים לתת עזרה ראשונה במוסד חינוכי?

חמי דורון: 5.

חמי דורון: אם אין הכשרה או רענון כנ"ל, כיצד יפעל משרדך בנושא?

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד לענות על השאילתא שלך.

מגלי והבה: 1.

מגלי והבה: התשובה היא כן.

מגלי והבה: במסגרת לימודי ההוראה מחויבים כל הלומדים הסדירים בלימודי עזרה ראשונה, בהיקף של 44 שעות, הכוללים גם את נושא ההחייאה.

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: רענון ותרגול עוברים רק מורים שבתוקף שעת חירום ישמשו מגישי עזרה ראשונה, עובד הוראה אחד לעשר כיתות.

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: הרענון נערך אחת לשנתיים-שלוש.

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: מעבר למורים שציינתי בתשובה על שאלה 2, גם חלק מהמורים לחינוך גופני מקבלים הכשרות נוספות ורענון בתחום העזרה הראשונה.

מגלי והבה: 5.

מגלי והבה: אני מסכים שהמצב אינו מספק ועל המשרד לפעול שכל עובדי ההוראה יקבלו רענון כנדרש, מתוקף אחריותם, וכך נמנע סכנות.

מגלי והבה: אם יש מישהו שיודע את המשימה שלו, ודאי שזה יותר טוב.

מגלי והבה: עם זאת, מדובר בתקציבים גדולים, ובעת של קיצוצים קשים הדבר אינו מתאפשר.

חמי דורון: אדוני סגן השרה, אומנם לא מקובל בדרך כלל שמכס יושב-ראש הישיבה שואלים שאלה נוספת, אבל לאור מה שאמרת, הרי בסך הכול מ-10 מיליארדי שקלים של עודף תקציבי אפשר היה לעשות את מה שאתה אומר, זאת לא עלות כספית כל כך גבוהה.

חמי דורון: חבר הכנסת ואסל טאהא שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום י"ד בחשוון התשס"ו (16 בנובמבר 2005): בכפר עארה, המונה כ-5,000 תושבים, שני בתי-ספר שנבנו ב-1964, והם אינם מספיקים לכל התלמידים.

חמי דורון: חלק מהתלמידים נאלצים ללמוד במקומות מרוחקים מהכפר.

חמי דורון: בכפר יש שטח בנייה המתאים לבניית בית-ספר.

חמי דורון: רצוני לשאול: 1.

חמי דורון: מדוע לא מוקם בית-ספר נוסף בכפר?

חמי דורון: 2.

חמי דורון: האם יוקם בית-ספר נוסף בכפר, ואם כן – מתי?

חמי דורון: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט מגלי והבה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

חמי דורון: כפר עארה כלול בתחום השיפוט של המועצה המקומית ערערה.

חמי דורון: המועצה לא פנתה עד כה אל משרד החינוך בבקשה להקים בית-ספר בכפר עארה.

חמי דורון: 2.

חמי דורון: אם תפנה המועצה בבקשה כזאת, היא תיבחן על-פי אמות מידה מקצועיות.

חמי דורון: יתירה מכך, יש לזכור שבנייה של מוסדות חינוך מתוקצבת רק לרשויות שלטוניות, על-פי בקשתן ועל קרקע זמינה הנמצאת בחזקתן.

חמי דורון: חברת הכנסת אראלה גולן שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"א בחשוון התשס"ו (23 בנובמבר 2005): מנתוני המרכז לנפגעי תקיפה מינית עולה, כי ב-2004 היתה עלייה של 15% בתקיפות מיניות במוסדות חינוך נגד ילדים ובני נוער, וכי בין התוקפים היו מורים ומרצים.

חמי דורון: רצוני לשאול: 1.

חמי דורון: האם התופעה ידועה למשרדך?

חמי דורון: 2.

חמי דורון: מה היא הענישה הנהוגה כלפי התוקפים הקטינים, והאם מוצה הדין עם התוקפים המבוגרים?

חמי דורון: 3.

חמי דורון: האם ירועננו הנהלים ויחויבו מנהלי בתי-ספר לדווח על אירועים כאלו?

חמי דורון: 4.

חמי דורון: כיצד תצומצם התופעה?

חמי דורון: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט מגלי והבה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

חמי דורון: התשובה היא כן.

חמי דורון: התופעה ידועה למשרד ומדאיגה אותו מאוד.

חמי דורון: 2.

חמי דורון: תלמידים מעל לגיל האחריות הפלילית התוקפים מינית, נענשים באמצעות ההליך הפלילי.

חמי דורון: תלמידים מתחת לגיל האחריות הפלילית מטופלים במסגרת בית-הספר ושירותי הרווחה.

חמי דורון: בכל מקרה, מדיניות המשרד היא להעביר מסר חד-משמעי בדבר שלילת ההתנהגות המינית הפוגעת, גם לתלמידים הפוגעים עצמם ולבני משפחתם וגם לחברת התלמידים כולה.

חמי דורון: על-פי הוראות חוזר מנכ"ל "התמודדות מערכת החינוך עם פגיעה מינית של תלמידים בתלמידים", תש"ס, 1999, בכל מקרה של פגיעה מינית יש לקיים התערבות מערכתית בקרב תלמידים.

חמי דורון: התערבות זו כוללת פעילות חינוכית עם כלל התלמידים, במקביל לעבודה הנעשית עם התלמידים המעורבים עצמם, דיונים עם צוותי חינוך ועם אוכלוסיית ההורים.

חמי דורון: במקרה שבו מעורב בפגיעה מינית בגיר העובד במערכת החינוך, מוגשת תלונה במשטרה.

חמי דורון: מיצוי הדין לגבי התוקפים הבגירים נעשה בהליך הפלילי.

חמי דורון: 3.

חמי דורון: נוהלי המשרד לטיפול בפגיעה מינית בקרב תלמידים ובפגיעה מינית של עובד הוראה בתלמידים מפורטים וברורים - חוזרי מנכ"ל "התמודדות מערכת החינוך עם פגיעה מינית של תלמידים בתלמידים", תש"ס/2(א), 1999; "יצירת אקלים בטוח וצמצום האלימות במוסדות חינוך – פגיעת עובדי הוראה בתלמידים", תשס"ג/6(ב), 2003.

חמי דורון: מדי שנה מתקיימים הכשרות וימי עיון המיועדים להטמיע את נוהלי הטיפול באירועים אלה בקרב מגוון אוכלוסיות של אנשי חינוך.

חמי דורון: על אירועים של פגיעה מינית בקרב תלמידים, או בין מורים לתלמידים, חלה חובת דיווח לפיקוח על בית-הספר ולמנהל המחוז.

חמי דורון: 4.

חמי דורון: משרד החינוך פועל לפיתוח כיוונים חדשים להתמודדות עם הנושא, כמו גיבוש תוכניות חדשות לאוכלוסיות יעד שונות; קיום הכשרות לאנשי חינוך לאיתור ולזיהוי תלמידים שעברו פגיעה מינית; קביעת יום מיוחד במערכת החינוך שיתמקד במניעת אלימות מינית וקיום הכשרות של פסיכולוגים חינוכיים לטיפול בקורבנות פגיעה מינית.

חמי דורון: נוצרים שיתופי פעולה בין-משרדיים ובין-ארגוניים לעבודה משולבת להתמודדות עם התופעה.

חמי דורון: אין לי ספק כי לפנינו משימה גדולה וחשובה של יצירת שינוי בעמדות, בנורמות ובהתנהגות של מבוגרים ובני נוער.

חמי דורון: עם זאת, אני מאמין שעבודה מאומצת של כל הגורמים העוסקים בנושא יכולה לגרום לתפנית ולצמצום בממדי התופעה המדאיגה הזאת.

חמי דורון: חבר הכנסת יעקב מרגי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"א בחשוון התשס"ו (23 בנובמבר 2005): פורסם ב"ידיעות אחרונות" ביום ז' בחשוון תשס"ו, 9 בנובמבר 2005, כי תלמידי כיתה ג' בבית-הספר בשדרות התעללו בילדה מכיתה א'.

חמי דורון: אין זה המקרה היחיד לאחרונה של אלימות מינית על-ידי תלמידים וכלפי תלמידים.

חמי דורון: רצוני לשאול: 1.

חמי דורון: האם נרשמה עלייה בתחום זה?

חמי דורון: 2.

חמי דורון: מה עושה משרדך למיגור התופעה?

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד לענות על השאילתא של חבר הכנסת יעקב מרגי.

מגלי והבה: 1.

מגלי והבה: הנתונים הנאספים במשרד מלמדים, כי בשנת הלימודים תשס"ד היתה עלייה של כ-20% בפניות אל הגורמים המקצועיים במשרד לצורך היוועצות באירועים של פגיעה מינית בקרב תלמידים.

מגלי והבה: עם זאת, אין שום אפשרות לקבוע אם הדבר משקף עלייה בשכיחות התופעה, או לחלופין אם מדובר במודעות רבה יותר של הצוותים החינוכיים ובנכונותם לחשוף את התופעה.

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: משרד החינוך פועל בכמה כיוונים על מנת להתמודד עם התופעה ולצמצם את ממדיה.

מגלי והבה: להלן אפרט.

מגלי והבה: התשובה היא ארוכה, אבל חשוב שהשואל, חבר הכנסת מרגי, ואלה שפנו ידעו את ההתייחסות שלנו לנושא.

מגלי והבה: א.

מגלי והבה: קביעת מדיניות - חוזרי מנכ"ל המנחים את המערכת כיצד לטפל באירועים של פגיעה מינית - אני מדבר על החוזר המרכזי בתחום, שהוא חוזר תש"ס/2(א), "התמודדות מערכת החינוך עם פגיעה מינית של תלמידים בתלמידים" - מציגים מדיניות ברורה בנושא הטיפול בפגיעות מיניות בקרב תלמידים, על הרצף שבין הטרדה מינית לבין עבירת מין.

מגלי והבה: העקרונות המנחים של החוזר הם, וזה החשוב: הפסקת הפגיעה, טיפול בנפגע, טיפול בפוגע, דיווח לפי חוק כאשר דיווח מתבקש, הפעלת התערבות בקרב אוכלוסיות בית-הספר, כמובן של המורים, התלמידים וההורים.

מגלי והבה: ב.

מגלי והבה: שירות אנשי מקצוע וצוותים חינוכיים - השירות הפסיכולוגי הייעוצי במשרד החינוך, שנקרא שפ"י, עוסק בהכשרת אנשי מקצוע וצוותים חינוכיים בנושא.

מגלי והבה: ההכשרה כוללת הקניית ידע על תופעת הפגיעה המינית בילדים לצורך איתור, זיהוי ופיתוח התמודדות הולמת עם ילדים העוברים פגיעה והתעללות בתוך משפחתם, או מחוצה לה, ועם תלמידים הפוגעים מינית בתלמידים אחרים.

מגלי והבה: ג.

מגלי והבה: פיתוח חומרי לימוד עדכניים - המשרד מפתח חומרי למידה שיסייעו לצוותים החינוכיים לעבוד עם תלמידים בנושאים הקשורים לפגיעה מינית.

מגלי והבה: החומרים מותאמים לגילים שונים, החל מגיל הגן, כמו התוכנית "לומדים לשמור על עצמנו" משנת 1994, וכלה בחטיבה העליונה, בתוכנית "זה לא מין, זו פגיעה" משנת 2005, היוצאת בימים אלה אל המערכת.

מגלי והבה: ד.

מגלי והבה: הפעלת תוכניות מניעה - המשרד מפעיל כמה תוכניות מניעה בתחום מניעת ההטרדה והפגיעה המינית: תוכניות לחינוך מיני; התוכנית "חברות וזוגיות ללא אלימות"; תוכניות למניעת התעללות בילדים; התוכניות "מוגנות ואחריותיות".

מגלי והבה: ה.

מגלי והבה: טיפול - בשש השנים האחרונות הכשיר המשרד למעלה מ-400 פסיכולוגים חינוכיים לטיפול בילדים קורבנות פגיעה מינית.

מגלי והבה: המשרד החליט לקחת אחריות לטיפול בקורבנות פגיעה מינית שנפגעו במסגרת בית-הספר, אף שטיפול ארוך טווח אינו חלק מהגדרת האחריות של הפסיכולוג החינוכי.

מגלי והבה: בכל זאת המשרד ממשיך לעקוב.

מגלי והבה: אשר לתלמידים מתחת לגיל האחריות הפלילית הפוגעים מינית בתלמידים אחרים – להם אין מענה טיפולי מטעם המדינה, בניגוד לתלמידים מעל לגיל 12, המקבלים טיפול בשירות המבחן לנוער במשרד הרווחה.

נסים זאב: זו לא הצעה לסדר-היום, זו רק שאילתא.

מגלי והבה: הנושא כל כך חשוב, ואני יודע שאתה בין חברי הכנסת החרוצים שנשארים עד שעות מאוחרות.

מגלי והבה: אם אין לך סבלנות - - -

נסים זאב: יש לי סבלנות, אדוני סגן השרה.

נסים זאב: בשאילתא בעל-פה עונים באריכות, אבל בשאילתא בדרך כלל לא.

חמי דורון: חבר הכנסת נסים זאב, סגן השרה מצא לנכון לתת תשובה מנומקת, מלומדת, רחבת היקף.

חמי דורון: מה פסול בכך?

חמי דורון: בדרך כלל אנחנו מתלוננים שאנחנו לא מקבלים תשובות או ששמים עלינו קצת פס ולא נותנים לנו תשובות, אז כשסוף-סוף אנחנו מקבלים תשובה מסודרת גם כן יש לנו טענות?

מגלי והבה: השואל מקשיב והוא גם מעודד אותי להמשיך, והוא מהסיעה שלך אפילו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקרה הזה, באופן נדיר ביותר, חבר הכנסת נסים זאב צודק.

חמי דורון: אני לא מסכים.

חמי דורון: אני שמח שסוף-סוף מישהו נותן תשובה רצינית ולא מחפף בתשובה, שלוש שורות וגמר את התשובה שלו, רק בשביל לצאת ידי חובה.

נסים זאב: הייתי גומר את ספר שמואל ואת מלכים בזמן הזה.

חמי דורון: נו, אני מציע שתתחיל לעסוק בדבר תורה אם אתה מרגיש שאתה מבזבז את זמנך, חבר הכנסת נסים זאב.

חמי דורון: נראה לי שחבר הכנסת מרגי מרגיש שהוא מקבל סוף-סוף תשובה על שאילתתו.

נסים זאב: אני בעד להישאר במסגרת כללים המקובלים בכנסת.

חמי דורון: בסדר, זה חלק מהדברים המקובלים.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

מגלי והבה: התייחסנו ברצינות לתשובה.

מגלי והבה: אני יודע שהיא ארוכה, אבל אני רואה שהשואל, חבר הכנסת מרגי, רוצה את התשובה ואני שמח לתת אותה.

מגלי והבה: המשרד יזם בשעתו פנייה לוועדה לזכויות הילד בכנסת, שהטילה על המשרד, בשיתוף עם משרד הרווחה, לזמן ועדה שתציע פתרון ממלכתי לטיפול בילדים אלה.

מגלי והבה: ועדה זו, שכללה נציגים ממשרדי החינוך, הרווחה, הבריאות והמשטרה, פגשה את כל העמותות הרלוונטיות בתחום וכן אנשי מקצוע מן האקדמיה, והיא הגישה את המלצותיה לבניית תוכנית-אב לאומית למתן פתרון מקיף לנושא.

מגלי והבה: בהמלצות האלה אנחנו מדברים על קביעת יום בשנה שבו תעסוק מערכת החינוך כולה בנושא האלימות המינית וההתמודדות עמה.

מגלי והבה: קודם לכן היה דיון על תאונות הדרכים וראינו איזו חשיבות יש לנושא וכמה צריך להתייחס אליו.

מגלי והבה: אותו דבר בעבירות שחובה עלינו לטפל בהן ולעקור אותן מן השורש.

מגלי והבה: בשנת הלימודים התשס"ו נקבע 21 בפברואר 2006 והשבוע שבמהלכו הוא חל כשבוע שבו תעסוק כל המערכת בנושא: מערכת החינוך נגד אלימות מינית.

מגלי והבה: אני בטוח שנכין את כל מה שנדרש מאתנו כמערכת, כדי שהיום הזה גם יושרש, גם יטופל, והאנשים – הקורבנות וגם הפוגעים בגיל הילדות – יבינו את משמעות הדברים, ואיך אנחנו ביחד עם משרדי הממשלה האחרים, משרד הרווחה, המשרד לביטחון פנים ומשרד המשפטים, וכל העמותות הנוגעות בדבר וכמובן ההורים וועדי ההורים, נעשה כל שביכולתנו כדי להוציא את התופעות האלה ולבער אותן מקרבנו.

חמי דורון: אני מודה לסגן השרה.

נסים זאב: אדוני סגן השרה, במקום שילמדו חינוך מיני, שילמדו קצת צניעות.

חמי דורון: חבר הכנסת נסים זאב, אתה מפריע לחברך לסיעה לשאול שאלה נוספת.

יעקב מרגי: מכובדי סגן השרה, קודם כול רציתי להודות לך על התשובה המנומקת והמפורטת.

יעקב מרגי: חכם נסים חברי, במהלך התשובה, לאחר ההערה שלך, הוא חסך לי שאלה.

יעקב מרגי: רציתי לשאול את כבוד סגן השרה על התגברות האלימות בבתי-הספר ועל ריבוי הפגיעות המיניות בילדים.

יעקב מרגי: זו כמעט תופעה.

יעקב מרגי: ציינת עלייה של כ-20%, ורציתי לשאול למה לא יעשו שבוע למניעת אלימות.

יעקב מרגי: אני שומע, ברוך השם, שזה מתוכנן לקראת פברואר 2006.

יעקב מרגי: השאילתא נבעה מהמקרה שציינו בשדרות.

יעקב מרגי: היום רבים ההורים ששולחים את הילדים לבתי-הספר או לשחק במתקני המשחקים, ברחוב או במתנ"סים - עד שהילד חוזר הביתה בריא ושלם הם בחרדה גמורה.

יעקב מרגי: תופעה כזאת היא לא בריאה לחברה בריאה.

מגלי והבה: אני מסכים עם הקביעה שלך, וכולנו צריכים לפעול כאזרחים, לא רק כמערכת חינוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש שהתשובה תהיה באותה מידה כמו התשובה הקודמת.

מגלי והבה: חבר הכנסת דהאמשה והרב נסים, אני יודע שאתם מקפידים, אבל נראה לי שהשעון הפיזי התחיל להקשות.

חמי דורון: אני מקווה שזה לא השעון הביולוגי שמקשה.

נסים זאב: אנחנו משתעשעים לקראת סוף הקדנציה.

מגלי והבה: אני מצטרף לתקוותו של היושב-ראש.

מגלי והבה: אלה תופעות שליליות בחברה שלנו, אם החברה הערבית ואם החברה הישראלית בכללותה.

מגלי והבה: כולנו צריכים לשתף פעולה ולפעול להוצאת כל הרוע מקרבנו בחברה הזאת.

מגלי והבה: תודה רבה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט ביום כ"ח בחשוון התשס"ו (30 בנובמבר 2005): פורסם ב"מעריב" ביום ט"ז בחשוון תשס"ו, 18 בנובמבר 2005, כי הסרט "גן עדן עכשיו", המציג באור אנושי את המחבל המתאבד הפלסטיני, זכה למימון ממשלתי מקרן הקולנוע הישראלי.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן - באילו סכומים ומי החליט על כך? 3.

מגלי והבה: האם יישקל סיוע זה בשנית?

מגלי והבה: תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט מגלי והבה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מגלי והבה: התסריט "גן עדן עכשיו" הוגש לקרן הקולנוע הישראלי, אך הוחלט שלא לתמוך בהפקתו.

מגלי והבה: אשר לסיוע במימון הפרסום וההפצה של הסרט, לא הוגשה עד כה בקשה לקרן וממילא לא ניתן סיוע שכזה.

מגלי והבה: 2–3.

מגלי והבה: לאור האמור, השאלות אינן רלוונטיות.

חמי דורון: תודה רבה, אדוני.

חמי דורון: הודעה לסגן המזכיר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הנהיגה הספורטיבית, התשס"ו-2005, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 4), התשס"ו-2005, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 5), התשס"ו-2005, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; והצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון מס' 9), התשס"ו-2005, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/106).

חמי דורון: ]

חמי דורון: אנחנו עוברים להצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 27) (תאורה בשבת ובמועד), התשס"ו-2005 -קריאה ראשונה.

חמי דורון: חבר הכנסת משה גפני יציג את החוק, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הנני מתכבד להגיש את הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 27) (תאורה בשבת ובמועד), התשס"ו-2005, לקריאה ראשונה.

משה גפני: הצעת החוק היא תוצאה של מקרים מספר שבהם אחד מדיירי בית משותף שרצה להתקין תאורה על חשבונו, על מנת שלא יעלה בשבת במדרגות בחושך - התברר שעל-פי החוק הוא לא יכול לעשות את זה.

משה גפני: פניתי ליועץ המשפטי של האגודה לתרבות הדיור, והלה השיב לי שאכן יש לקונה בחוק, באופן הזה שאין לו אפשרות חוקית, אלא אם כן אני אתקן את החוק.

משה גפני: הנחתי הצעת חוק, והיא אושרה בקריאה טרומית ונדונה בוועדת הפנים ואיכות הסביבה והוכנה לקריאה ראשונה.

משה גפני: הכול מדובר שההתקנה והאחזקה וחשבון החשמל הם על חשבון המתקין.

משה גפני: הממשלה ביקשה להוסיף, וזה ייתוסף בהצעת החוק המופיעה כאן בפניכם: אם ניתנה על כך הודעה מוקדמת לנציגות הבית המשותף והתחייבות מצד בעל הדירה להשיב את המצב לקדמותו ולשאת בהוצאות הכרוכות בכך אם לא יהיה עוד צורך במנגנון.

משה גפני: אם הוא מתקין, למשל, שעון שבת או הוא מתקין מנורה, ולאחר מכן, כאשר אין צורך בעניין או כאשר כולם מסכימים לשים שעון שבת או כשהוא עוזב את הבניין, הוא צריך לסלק על חשבונו את המנגנון אם הוא נדרש לכך, והכול על חשבונו.

משה גפני: הדבר הנוסף: אין בהפעלת המנגנון משום מטרד ופגיעה בבעל דירה אחרת.

משה גפני: למשל, אם הוא שם מנורה בשבת וזה בדיוק מעל חלון שפונה לחדר המדרגות או לכל מקום אחר והתאורה הזאת מפריעה, אין לו אפשרות לעשות את זה, הוא צריך להתקין את זה על חשבונו במקום שזה לא מפריע לאף אחד.

משה גפני: ברגע שהוא מסלק את המנגנון או את המנורה או כל דבר אחר, הכול נעשה על חשבונו, וזה על מנת לאפשר לאדם לגור בבית משותף ולא לפגוע בדתו או במצפונו, וכדי שהוא יוכל להסתובב כמו יתר הדיירים בחדר המדרגות או ברכוש המשותף, להסתובב גם בשבת באופן כזה שיש לו תאורה.

משה גפני: אני מבקש את אישורכם, חברי הכנסת, בקריאה ראשונה, ולהעביר את זה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: תודה רבה.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: אני קצת אחרוג מהמנהג.

חמי דורון: חבר הכנסת נסים זאב, אתה ביקשת את זכות הדיבור, נכון?

חמי דורון: יש עוד מישהו שרוצה, חבר הכנסת דהאמשה, עוד מישהו?

חמי דורון: חבר הכנסת יעקב מרגי, ובזה תם סדר הדוברים.

חמי דורון: אני נועל את רשימת הדוברים; אני לא רוצה לקחת סיכון שאולי מישהו יבוא מבחוץ, הרב רביץ למשל.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זה נשמע כמו איזה מפגע אקולוגי שעלול להיות אם מישהו יתקין איזו נורה או איזו תאורה על חשבונו, וכמה פעמים הרב גפני הדגיש "על חשבונו", שמא חס ושלום השכן ייפגע מכך שהוא יהיה שותף בהוצאה.

נסים זאב: לא חשבנו לרגע בהצעת החוק שמישהו אחר יצטרך לשלם על תאורה ששכן אחר רוצה להשתמש בה.

נסים זאב: עצם הרעיון שצריך הצעת חוק לדבר כזה פעוט, זה דבר מגוחך.

נסים זאב: אני חושב שדברים כאלה צריכים להיות בתקנות ולא בהצעת חוק, אבל אולי טוב שזה בהצעת חוק, כי בסופו של דבר בסטטיסטיקות רואים שהרב גפני הביא הרבה הצעות חוק, ואני מאוד שמח כשאני קורא למשל את העיתון "שעה טובה", שאומרים שש"ס זה zero, זה אפס - -

יעקב מרגי: ל"שעה טובה", אין להם תאורה במדרגות, הם לא ראו מה הם עושים.

נסים זאב: - - שש"ס לא עשו כלום בקדנציה הזאת, ואגודת ישראל, עם חמשת מנדטים שלה, מה שהיא עשתה, מהפכת עולם.

נסים זאב: אז אני רוצה לספר לכם, למשל, על איזו הצעת חוק שהעברתי בקריאה טרומית וביקשתי להעביר אותה לוועדת הכלכלה, בנושא של פטור ממס לדירה שנייה – דיור רווחה - גם בנושא ארנונה, גם בנושא של מס שבח.

נסים זאב: ולצערי הרב, בא הרב ליצמן לוועדת הכלכלה, בחירוף נפש, אמר שהנושא הזה חייב להיות נדון בוועדת הכספים.

נסים זאב: הוא לא מוכן לוותר, במסירות נפש הוא בא, בחירוף נפש.

נסים זאב: אם הייתם יודעים איך הוא בא לוועדת הכנסת, אתם לא תאמינו.

נסים זאב: ואני מחכה חודש וחודשיים, ושולח עוד מכתב, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אולי תואיל בטובך, למען השם, תעשה טובה, תביא את זה.

נסים זאב: כן, כן, אני עוד מעט מנקה שולחן.

נסים זאב: הוא מנקה את השולחן, הוא מוחק אותנו, הוא לא רוצה שהחוק הזה יבוא על השולחן.

נסים זאב: אז איך מוחקים מהשולחן?

נסים זאב: או שמעלים את הנושאים, דנים לגופו של עניין, מקבלים החלטות, או שלוקחים את הצעת החוק וקוברים אותה, כי אנחנו השפנים של הממשלה הזאת, אנחנו עושי דבריה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזוהי עבירה על תקנות, כשיושב-ראש נדרש להביא פעם אחר פעם את הצעת החוק שעברה במליאה והוא לא מביא את זה רק משיקולים זרים או משיקולים פוליטיים.

נסים זאב: אני חושב שהדברים האלה אין להם מקום בכנסת ישראל, אין להם מקום בדמוקרטיה, ולא יכול להיות שרק משום שהוא היה יושב-ראש, הוא יחליט אם זה יבוא או לא יבוא ומתי יבוא.

נסים זאב: צריך קודם כול להגביל את זה בזמן, ואם הוועדה רואה לנכון שהחוק הזה אולי מוגזם, יש הרבה עלויות, הרבה הוצאות - הוועדה תחליט, הכנסת תחליט.

נסים זאב: אבל כאשר המליאה החליטה כן להעביר, האוצר כן המליץ, ויושב-ראש ועדת הכספים לא רואה לנכון להעביר את זה, אני רואה את זה בחומרה רבה.

חמי דורון: חבר הכנסת נסים זאב, אני חייב לומר לך שאני מסכים עם מה שאמרת, אבל אני חושב שהדרך הנכונה היא דווקא לא לנאום את זה מעל דוכן הכנסת.

נסים זאב: לא, אני ראיתי לנכון לנאום את זה מעל דוכן הכנסת, אחרי שכל כך אוזניים ערלות - - -

חמי דורון: אני כאיש שינוי בא ומביע בך תמיכה, ולא משיקולים זרים דווקא, אלא אני באמת חושב שכך צריך להיות, וצריך לבדוק בתקנון אם אכן יש - - -

משה גפני: אחרי חצי שנה אפשר להעביר את זה לוועדה אחרת.

חמי דורון: אחרי חצי שנה זו לא חוכמה.

חמי דורון: הבעיה היא שאולי צריך לתקן את התקנון.

חמי דורון: יכול להיות שזו עילה מפורשת לפנות לוועדת האתיקה של הכנסת או ליושב-ראש הכנסת, שיקרא לסדר את אותו יושב-ראש ועדה.

חמי דורון: זה לאו דווקא בוועדת הכספים - - -

נסים זאב: כן, אבל זה כבר לא יעזור לקדנציה הזאת.

נסים זאב: תודה.

חמי דורון: ראיתי את זה קורה גם בוועדות אחרות, וחבל שכך.

חמי דורון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אם באמת להתייחס לנושא הזה, גם לי יש מה לומר בנושא של קבירת חוקים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו, חברי הכנסת הערבים, לעתים נדירות מצליחים להעביר חוק בקריאה מקדמית - אני מדבר על עצמי, בכל אופן - ויצא שזכיתי להעביר בקריאה מקדמית את החוק של הקלות לנכים בתשלום אגרת הטלוויזיה, או פטור לנכים, יותר נכון, מתשלום אגרת הטלוויזיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יותר צודק מזה, חבר הכנסת גפני?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יותר טוב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יותר מועיל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי רק בשנה שעברה היו שביתות אין-סוף של הנכים, שכל הקצבה שלהם היא 1,610 שקלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תארו לכם, אדם נכה חייב לחיות מקצבה כזאת כל חודש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע אם זה לחשמל, אם זה למים, אם זה לארנונה של העירייה, אם זה ללחם, אם זה לבגדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז עברה פה בכנסת באופן צודק ביותר הצעת חוק לפטור אותם מתשלום אגרת טלוויזיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואני, נסים זאב, גם השתדלתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא ידעתי שאני שייך לש"ס, אגב, או למשהו כמו ש"ס, אבל ההצעה גם כן נמצאת שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מדבר לציבור כולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא חושד ביושב-ראש הוועדה שהוא דווקא בגללי או נגדי, אבל בסוף זו התוצאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואני יודע שהנכים עצמם התקשרו, הם כתבו מכתבים, שלחו לי העתקים, לוועדה עצמה, שתואיל להעביר את ההצעה המקדמית הזאת, אבל היא לא עברה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא בטוח שהיושב-ראש יעביר אותה בשבוע האחרון שנותר לנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הלוואי שאכן כך יהיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לגופה של הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, אני חושב שההצעה טובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במחילה, היא קצת מביישת אותנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי אם איש בבית משותף רוצה להאיר על חשבונו ומכספו את חדר המדרגות, למה שהדיירים האחרים יתנגדו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מישהו מעוניין שדווקא יהיה חושך בחדר המדרגות או במקום המשותף הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואחד שאומר: אני רוצה להאיר על חשבוני, והשני אומר: לא, אני רוצה חושך - אנחנו נעמוד, חבר הכנסת גפני, עם אנשי האור ולא עם אנשי החושך, ואנחנו נצביע בעד הצעתך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהיא הצעה טובה, מה עוד שאתה מתנה את זה בכך שאם הדיירים לא רוצים, יכולים להתנות על החוק - אז מה יותר טוב מזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

חמי דורון: תודה רבה.

חמי דורון: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

חמי דורון: אני מקווה שלא תישא פה הספדים על קבורת הצעות החוק.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי חבר הכנסת נסים זאב, עשית עוול לפרוטוקול "דברי הכנסת" שהכנסת את שם העיתון הזה.

יעקב מרגי: זה אחד הניירות הכי זולים שמסתובבים בבני-ברק.

נסים זאב: אבל אני רואה את התמונה של גפני כל שבוע שם.

משה גפני: אני לא מצטלם.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גפני, אני אומר לך את האמת.

יעקב מרגי: במצב נורמלי, במדינה נורמלית, במדינה מתוקנת, אין מקום לחוק כזה.

יעקב מרגי: כי לכאורה, אדם רוצה להאיר על חשבונו - תאיר.

יעקב מרגי: ואתה יודע מה, גם אם לא על חשבונך והשכן חי אתך חיים טובים, ביג דיל.

יעקב מרגי: שבת, מה קרה.

יעקב מרגי: אבל אני זוכר שזה עלה בקריאה טרומית, ואני זוכר איך זה הפריע, אני לא יכול להגיד למפלגה.

יעקב מרגי: בהגינות, אני אומר בכנות, ראיתי שהחברים שלו גערו בו אפילו.

יעקב מרגי: זה לא היה במקום, אבל מה לעשות, כנראה יש כאלה, במיוחד שהשבוע מתפרסם מדד השנאות במדינה.

יעקב מרגי: יש היום מדד לכל דבר - מדד הביטחון, מדד האלימות, מדד העוני.

יעקב מרגי: פרסמו בעיתון השבוע את מדד השנאות, ממי הציבור סולד.

יעקב מרגי: יש מדרגה ראשונה, מדרגה שנייה, מדרגה שלישית.

יעקב מרגי: אתה רואה שבחלק מהמקרים, בחלק מהאוכלוסיות, החרדים תופסים מקום שני או שלישי.

יעקב מרגי: אז בחברה כזאת - - -

משה גפני: מקום שני או שלישי, כל הכבוד, מי לפנינו?

יעקב מרגי: תלוי את מי שואלים.

יעקב מרגי: יש מתנחלים, יש ערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סוף-סוף הערבים בראש.

יעקב מרגי: אותי לימדו שצרת רבים נחמת אתה יודע, אני לא רוצה להגיד מי.

יעקב מרגי: אבל אני חושב שלא צריכה להיות שנאה בכלל; אז חלוקים בדעות.

נסים זאב: - - - מה זה קשור?

יעקב מרגי: לכן, אדוני היושב-ראש, ודאי שצריך להעביר את החוק הזה, לצערנו הרב.

יעקב מרגי: אם החברה שלנו תשתנה ונלמד להבין שיש אי-אלו חילוקי דעות – וכבר רצתה חברה אחת בהיסטוריה לעשות דעה אחת, שפה אחת ודברים אחדים, ולא צלח.

יעקב מרגי: הם בנו מגדל, זה מגדל בבל.

יעקב מרגי: ומה היתה התוצאה?

יעקב מרגי: משם נפוצו כל השפות וכל הדעות.

יעקב מרגי: לכן, זה גם בריא, ולא נורא שלא כולנו מסכימים, ולא נורא שאנחנו חלוקים.

יעקב מרגי: חז"ל אמרו, כשם שפרצופיהם שונים כך דעותיהם שונות.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות, כל עוד יש שנאה, כל עוד יש הסתכלות לא עניינית, החוק הזה במקום, וודאי שנתמוך בו.

יעקב מרגי: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני הייתי רוצה לדבר על מה שהספידו פה חברי בתום הקדנציה הזאת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש וחברי המזכירות, יורדות לטמיון שעות רבות של חקיקה טובה, שבחלקה, אגב, הממשלה תמכה בקריאה הטרומית.

יעקב מרגי: כל הקריאות הטרומיות שלא זכו להגיע לקריאה ראשונה ירדו לטמיון.

יעקב מרגי: צריך לחזור, זה הרבה משאבים, הרבה כסף, הרבה זמן חיובי של הכנסת.

יעקב מרגי: ואני חושב, אני זורק חומר למחשבה, שהגיע הזמן שתהיה בקרה גם על עבודת הוועדות בכנסת.

חמי דורון: תודה רבה, חבר הכנסת מרגי.

חמי דורון: אני רוצה לומר רק דבר אחד, חבר הכנסת גפני.

חמי דורון: אני הקשבתי בתשומת לב למה שאמרת.

חמי דורון: הרי גם חבר הכנסת גפני אמר שהוא לא רוצה להאשים מפלגה - - -

משה גפני: חבר הכנסת מרגי.

חמי דורון: חבר הכנסת מרגי אמר שהוא לא רוצה להאשים מפלגה שהתנגדה להצעת החוק שלך, אלא חברים מסוימים בה, ואני אומר לך בכנות שאני חושב שטוב עשית שהכנסת בהצעת החוק שלך, בצורה מפורשת וברורה, שאדם אמור לשלם בעבור ההוצאות בגין הפעלת החשמל או אותם אביזרים – האדם שמתקין את זה.

חמי דורון: בכך אתה מונע מריבת חינם, זה הכול.

חמי דורון: לכן – יישר כוח.

חמי דורון: אומנם לא אצביע בעבור הצעת החוק שלך, אבל לא אצביע נגדה.

חמי דורון: אני חושב שהיא הצעת חוק הגונה והוגנת.

חמי דורון: אנחנו מצביעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואני חשבתי ששכנעתי אותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ..

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יש דייר אחד – זאת לא חובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יש דייר אחד שלא רוצה.

חמי דורון: לכן אני חושב שהצעת החוק היא הוגנת.

חמי דורון: הצעת החוק הוגנת, אני לא מתנגד לה.

חמי דורון: הצעת החוק היא בהחלט הוגנת, והיא בסדר גמור – לפחות מבחינתי.

חמי דורון: אנחנו מצביעים.

חמי דורון: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 27) (תאורה בשבת ומועד), התשס"ו-2005, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

חמי דורון: ובכן, ארבעה בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

חמי דורון: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להמשך הדיון.

משה גפני: תודה רבה.

חמי דורון: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

חמי דורון: הישיבה הבאה - מחר, יום שלישי, י"ב בכסלו תשס"ו, 13 בדצמבר 2005, בשעה 16:00.

חמי דורון: ישיבה זו נעולה.