ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה החמישים-וחמש של הכנסת השש-עשרה, 2003-09-10 00:00

ראובן ריבלין: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 5

אריה האן: הודעת יושב-ראש הכנסת 6

ראובן ריבלין: הצעה לסדר 7

אברהם רביץ: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת באבטחה), 8

אברהם בורג: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 55 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), 12

חיים אורון: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 27

אריה האן: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 55 - הוראת שעה) (תיקון מס' 2), 28

זבולון אורלב: עשור להסכמי אוסלו – הפקת לקחים; הצורך בפירוק תשתיות הטרור; התנהלות ראש הממשלה והממשלה כולה בכל התחומים; התנהלות ראש הממשלה בזירה המדינית-הביטחונית ובתחום טוהר המידות 43

ישראל אייכלר: מסקנות ועדת-אור 91

אחמד טיבי: ממצאי ועדת-גילת בעניין התנהלות שירותי הרווחה בכל הנוגע להוצאת ילדים מחיק משפחותיהם 112

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הודעת הממשלה על החלטתה לשנות את חלוקת התפקידים בין השרים 142

שלמה בניזרי: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 153

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003 153

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היום יום רביעי, י"ג באלול התשס"ג, 10 בחודש ספטמבר 2003.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: לא ידענו שהישיבה תתקיים אחרי יום דמים אכזרי כמו זה שהיה אתמול.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, בתקופת פגרת הקיץ הלך לעולמו האלוף במילואים משה כרמל, זיכרונו לברכה.

ראובן ריבלין: משה כרמל כיהן כשר התחבורה בממשלות ישראל והיה חבר בכנסת השלישית, הרביעית, החמישית, השישית, השביעית והשמינית.

ראובן ריבלין: הוא כיהן בכנסת תחילה מטעם אחדות העבודה, ולימים המערך.

ראובן ריבלין: נכבד את זכרו בקימה.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: תודה רבה, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אדוני השר, רבותי סגני השרים, חברי הכנסת, שנים רבות מחייו הקדיש משה כרמל למען ביטחון ישראל.

ראובן ריבלין: בשנות הסער של ערב הקמת המדינה, הצטרף משה כרמל לארגון "ההגנה", ועד מהרה היה למפקד על פקודיו ולמנהיג על אנשיו.

ראובן ריבלין: כרמל נמנה עם מ"ג משתתפי הקורס הארצי למפקדי מחלקות, אשר נלכדו על-ידי הצבא הבריטי, שפעל כדי למנוע מהיישוב את זכותו להתגונן ולהגן על חייו.

ראובן ריבלין: כרמל וחבריו נידונו לחמש שנות מאסר בכלא עכו, שמתוכן ריצו שנתיים.

ראובן ריבלין: עם ראשית קרבות מלחמת העצמאות, היה כרמל למפקד חזית הצפון.

ראובן ריבלין: תחת פיקודו שוחררה חיפה, בפעולה שהיתה הפעולה הצבאית הראשונה, הגדולה והיזומה בקנה מידה רחב.

ראובן ריבלין: מצבא מחתרת הצטרף משה כרמל לצה"ל ונמנה עם הבכירים שבמפקדיו.

ראובן ריבלין: תשע שנים לאחר מעצרו נכנס אסיר כלא עכו לשעבר, בראש חיילי צה"ל, בשערי בית-הסוהר ככובש ומשחרר העיר עכו.

ראובן ריבלין: כמפקד חזית הצפון פיקד משה כרמל על "מבצע חירם", שהביא להשתלטות על הגליל עד לגבול הצפוני המנדטורי.

ראובן ריבלין: כוחות צה"ל אף כבשו מובלעת בדרום-לבנון, שממנה נסוגו בהתאם להסכם שביתת הנשק.

ראובן ריבלין: לכנסת הגיע מצולק ולמוד קרבות.

ראובן ריבלין: שנת תש"ח, שנת הקמת המדינה, לימדה אותו כי הקמתה עוד לא תמה וטרם הובטחה.

ראובן ריבלין: משה כרמל האמין בעוצמתה של הדמוקרטיה הישראלית וראה במדינת ישראל ערובה לקיום העם היהודי בתפוצות.

ראובן ריבלין: את רעיונותיו ביטא במאמרים הרבים שפרסם בעיתונות.

ראובן ריבלין: לאחר מלחמת ששת הימים תמך בהתיישבות מעבר ל"קו הירוק".

ראובן ריבלין: הוא ראה את ההיאחזות היהודית ביהודה ובשומרון חיונית לעתיד המדינה ולביטחונה.

ראובן ריבלין: משה כרמל היה איש של אהבת העם והארץ.

ראובן ריבלין: הוא היה אדם בעל מצפון ומצפן, אדם רגיש לזולת, יצירתי ופתוח.

ראובן ריבלין: משה כרמל הסתלק מאתנו שבע ימים ופעלים והוא בן 92.

ראובן ריבלין: אני שולח מכאן את תנחומי ותנחומי הכנסת לבני המשפחה.

ראובן ריבלין: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה - הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 55 - הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ג-2003.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 24(א) לחוק-יסוד: הממשלה - 1.

ראובן ריבלין: השר אברהם פורז ימלא את מקום שר המשפטים בעת היעדרו מהארץ, מיום ה' באב התשס"ג, 3 באוגוסט 2003 למניינם, עד יום י"ב באב התשס"ג, 10 באוגוסט 2003, ועד בכלל, והשר מאיר שטרית ימלא את מקומו מיום י"ג באב התשס"ג, 11 באוגוסט 2003, עד יום כ' באב התשס"ג, 18 באוגוסט 2003 למניינם.

ראובן ריבלין: מובן שההודעות הן בדיעבד; 2.

ראובן ריבלין: שר המשפטים שב ארצה ביום י"ט באב התשס"ג, 17 באוגוסט 2003 למניינם; 3.

ראובן ריבלין: השר אפי איתם ימלא את מקום שר הרווחה – הנמצא כאן אתנו, ברוך הבא - בעת היעדרו מהארץ, מיום כ"ז באב התשס"ג, 25 באוגוסט 2003 למניינם, עד יום ל' באב התשס"ג, 28 באוגוסט 2003 למניינם; 4.

ראובן ריבלין: שר הרווחה, כפי שאנחנו רואים, שב ארצה ביום א' באלול התשס"ג, 29 באוגוסט 2003.

ראובן ריבלין: ברוך שובך, אדוני השר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ייתכן שצריך לבקש לשנות את החוק, על מנת שלא נצטרך לעסוק בהודעות כאלה שבדרך כלל הן גם הודעות בדיעבד.

יוסי שריד: לא, זה דווקא מעניין וחשוב.

יוסי שריד: חשוב לדעת איפה הממשלה ומה היא עושה.

רוני בר-און: אבל לא באיחור של חודשיים.

ראובן ריבלין: מכל מלמדי השכלתי, ואם הדבר מעניין בעיניך, נפלאה היא בעיני.

ראובן ריבלין: אבל אתה יודע, ייתכן מאוד שאני הוא המוזר.

ראובן ריבלין: יש מוזר, כפי שאדוני היה אומר פעמים רבות, ויש מוזר מאוד.

יוסי שריד: ויש מוסר כליות.

ראובן ריבלין: הצעה לסדר, חבר הכנסת אברהם רביץ.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני הייתי מציע לפניך להעלות ביוזמתך הצעה לסדר דחופה ביותר.

אברהם רביץ: הבוקר הודיע שר האוצר ברדיו לעם ישראל במלים אלה ואחרות - - -

חיים אורון: לא, במלים אלה.

אברהם רביץ: כן, אני אומר גם "ואחרות".

אברהם רביץ: הוא הודיע, שכל אחד שרוצה להביא עוד ילד בישראל, בעצם צריך לעשות חשבון איפה שהוא - אני חושב שבמשרד האוצר יודעים לעשות חשבונות - אחרת הוא פשוט גזלן של הציבור.

אברהם רביץ: אם הוא מביא עוד ילד ולא עשה חשבון עם עצמו, עם אשתו, עם המדינה, על עלות הילד הזה, אסור שהוא יביא את הילד אם הוא איש מוסרי.

אברהם רביץ: לכן, אני חושב שהיה ראוי שהכנסת תיתן את דעתה על כך.

אברהם רביץ: שר האוצר הוא שר בכיר.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לך, אם מותר לי בנימה אישית, שיש לי 12 ילדים ו-64 נכדים, שיחיו.

ראובן ריבלין: כן ירבו.

אברהם רביץ: כן ירבו, ועכשיו אני לא יודע מה לעשות אתם, כי לא עשיתי חשבון.

אברהם רביץ: אולי הממשלה תעשה פעם אחת חשבון, תסתום את הפיות שלהם.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת רביץ.

ראובן ריבלין: אדוני העלה הצעה לסדר.

ראובן ריבלין: התקנון מאפשר לי מה שמאפשר.

ראובן ריבלין: אדוני הביע את עמדתו.

ראובן ריבלין: אני חושב שהוא הביע את דעתו, כמובן היא גם מקובלת על רבים, ויש לאחרים ביקורת עליה.

ראובן ריבלין: על כל פנים, אפשרתי לאדוני להביע את מחאתו ואת הצעתו.

ראובן ריבלין: התשס"ג-2003 [נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, על-פי בקשת הממשלה אנחנו נדון קודם כול בדיון מוקדם בהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת באבטחה), התשס"ג-2003, של חבר הכנסת יהלום, שמספרה פ/1285.

ראובן ריבלין: הצעה מהמקום, כי הממשלה מסכימה.

ראובן ריבלין: הדבר לא נהוג בדרך כלל, אלא אם כן הממשלה מבקשת זאת.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת יהלום.

ראובן ריבלין: רק אם יש מישהו שמתנגד, יודיע לי עכשיו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בורג, חברת הכנסת איציק וחבר הכנסת רמון, אנחנו נמצאים באולם עם תהודה רבה כשאין הרבה משתתפים.

ראובן ריבלין: כל מלה שאתם מדברים שם בתת-ישיבה שאתם עורכים - - -

חיים רמון: רציתי להגיד לחבר הכנסת רביץ, שלא חשוב מה הוא יגיד על נתניהו, אני אתו.

אברהם בורג: - - -

ראובן ריבלין: הפרשנות שלכם לפנייתי אליכם היא מרחיקת לכת, כי אני ביקשתי מכם להנמיך קצת את קולכם ואתם ראיתם זאת כהוראה מצדי להגביר את קולכם.

חיים רמון: רציתי לשתף את היושב-ראש במה שדיברנו.

ראובן ריבלין: לכן אני מסיר את בקשתי.

ראובן ריבלין: אתה יודע מה, לא ביקשתי כלום.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת יהלום.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתכבד להביא לקריאה טרומית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת באבטחה), התשס"ג-2003.

שאול יהלום: הצעת החוק קובעת, כי עבודה באבטחה של מוסדות חינוך תיחשב עבודה מועדפת, המזכה חייל משוחרר במענק.

שאול יהלום: המענק ניתן לחייל שעבד בעבודה מועדפת במשך שישה חודשים בתוך שנתיים ממועד שחרורו משירות סדיר.

שאול יהלום: עד לאחרונה, מרס 2003, היתה הוראת שעה אשר הכירה בעבודה באבטחה כעבודה מועדפת.

שאול יהלום: הצעת חוק זו מתקנת את חוק הביטוח הלאומי ומוסיפה לרשימת העבודות המועדפות המצויות בה - עבודה בתחנות דלק, עבודה בבתי-מלון ועבודה בבניין - גם עבודת אבטחה במוסדות חינוך, שהיא כה חיונית וכה נדרשת בימים קשים אלה.

שאול יהלום: הבעתי את הסכמתי בפני הממשלה, ואני חוזר עליה כאן במליאת הכנסת, שהצעתי תמוזג עם הצעת החוק הממשלתית לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

שאול יהלום: מדובר בכך שאני גם מסכים, אם יהיו שינויים, להתאים את הצעתי להצעת הממשלה.

שאול יהלום: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק שלי בקריאה טרומית.

שאול יהלום: תודה.

ראובן ריבלין: אדוני שר הרווחה, האם אתה מסכים להצעת החוק?

זבולון אורלב: מסכים.

ראובן ריבלין: הוא מסכים.

רוני בר-און: הוא צריך לאשר, שככל שהצעתו תסתור את הצעת הממשלה, בקריאה השנייה והשלישית הוא יתאים אותה להצעה הממשלתית.

שאול יהלום: אמרתי זאת.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש ועדת הכנסת, השר נמצא פה, הוא הממשלה.

רוני בר-און: על בסיס זה פטרנו אותו מחובת הנחה.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: יאמר אדוני את הדברים.

שאול יהלום: אמרתי זאת.

שאול יהלום: ככל שהצעתי תסטה במשהו מהצעת הממשלה, היא תותאם להצעת הממשלה בקריאה השנייה והשלישית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר מסכים.

ראובן ריבלין: אם יש מישהו שמתנגד, זה הזמן להתנגד.

ראובן ריבלין: אין מתנגדים.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה, רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: דרך אגב, זו ההצבעה האחרונה בשיטה הזאת.

רוני בר-און: לא, לא.

רוני בר-און: יש עוד הצבעה בעניין הממשלה.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: היום אנחנו עורכים את ההצבעות האחרונות במתקן שעומד לרשותנו.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 נגד – אין נמנעים - 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת באבטחה), התשס"ג-2003, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: בקולותיהם של 18 חברי כנסת ונמנע אחד - אני קובע שהצעת החוק של חבר הכנסת שאול יהלום עברה בקריאה טרומית, והיא תועבר לוועדת העבודה והרווחה על מנת להידון בה.

ראובן ריבלין: היא יכולה כבר היום להיות מצורפת להצעת הממשלה ולהתמזג בה ככל שהיא תתאים להצעת הממשלה.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, אפשר להעיר הערה לסדר?

ראובן ריבלין: בבקשה.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, הייתי מבקש ממך לשקול.

אברהם בורג: נעשתה כאן הצבעה.

אברהם בורג: זה תקדים לא טוב שעוברת חקיקה פרטית בפגרה.

אברהם בורג: אני חושב שזה דבר שלא כדאי למסד אותו.

אברהם בורג: אני מבקש שתהיה פגישה של ועדת פירושים - החוק שעבר, עבר, וועדת פירושים היא מכאן ולהבא – כדי לבדוק אם אנחנו רוצים שהתקדים הזה יהפוך לנוהל.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת בורג.

ראובן ריבלין: רוצה אני לומר לאדוני, התייעצתי בעניין זה עם כל המערכת ועם הייעוץ המשפטי.

ראובן ריבלין: הבקשה של חבר הכנסת יהלום נעשתה על-ידי הממשלה ולא על-ידי חבר הכנסת יהלום.

אברהם בורג: זו עדיין הצעת חוק פרטית.

ראובן ריבלין: הצעת חוק פרטית על-פי בקשת הממשלה.

ראובן ריבלין: אדוני עם ניסיונו ודאי יבדוק.

אברהם בורג: אני מבקש ועדת פירושים.

אברהם בורג: מה שעבר, עבר; מכאן ולהבא.

אברהם בורג: אני אשלח הודעה.

ראובן ריבלין: ברצון רב, אין שום בעיה.

ראובן ריבלין: התשס"ג-2003 [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/57).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מזמין את שר העבודה והרווחה לעלות ולהציג את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 55 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש טעה.

משה גפני: הוא לא שר העבודה והרווחה.

משה גפני: שר העבודה נמצא במקסיקו.

ראובן ריבלין: שר הרווחה.

ראובן ריבלין: אני שמעתי אותו הבוקר.

ראובן ריבלין: רבותי, בשל הנסיבות שאנחנו נמצאים בהן, כשמתינו מובלים לקבורה, אני מבקש לשמור קצת על איפוק בישיבת כנסת זו.

ראובן ריבלין: אדוני שר הרווחה, לפני כן, ברשותך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת ואדוני השר, אני מתכבד לקדם בברכה את אורחי הכנסת היושבים ביציע המיוחד: מר פיטר קינשטטר, מזכיר הפרלמנט הצ'כי – ברוך הבא.

ראובן ריבלין: גברת ראדנה יורנקובה, מנהלת מחלקת הארגון של הפרלמנט הצ'כי - ברוכה הבאה, גברתי.

ראובן ריבלין: ומר פיטר קימליצ'קה, מנהל מחלקת החקיקה – ברוך הבא.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים אתם לכנסת ישראל, בית-המחוקקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אדוני השר, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס 55 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2) (עבודה מועדפת למאבטח מוסדות חינוך), התשס"ג-2003, באה לתת תמריץ ולעודד חיילים משוחררים אשר שירתו כלוחמים להשתלב בעבודת אבטחה במוסדות חינוך.

זבולון אורלב: אבטחת בתי-הספר וגני-הילדים הוכרה כעבודה מועדפת, המזכה חייל משוחרר במענק בשנת הלימודים התשס"ג, וכ-800 חיילים משוחררים נמצאו זכאים למענק ששיעורו היום הוא כ-7,300 שקלים בשנה.

זבולון אורלב: כל זאת בעקבות הצעת חוק פרטית שלי, שהוגשה על-ידי לכנסת הקודמת.

זבולון אורלב: לצערי, הוראת שעה זו בוטלה במסגרת הוראות חוק ההסדרים לשנת 2003.

זבולון אורלב: אולם, לנוכח המצב הביטחוני ופעולות האיבה והטרור הפוגעות ללא הבחנה גם בפעוטות מחד גיסא, והמחסור במאבטחים איכותיים הדרושים למוסדות החינוך מאידך גיסא, לנוכח האיומים הקיימים גם על מוסדות חינוך, מוצע לשוב ולהכיר בעבודה זו של אבטחה במוסדות חינוך כמזכה את מי ששירתו כלוחמים במענק המיוחד.

זבולון אורלב: לצערנו, גם אתמול היתה לנו תזכורת מאוד כואבת בצריפין ובקפה "הלל", וזאת הזדמנות לשלוח מכאן תנחומים למשפחות השכולות ולשלוח ברכת החלמה מהירה לפצועים.

זבולון אורלב: עוד מוצע לקבוע בתיקון לחוק, כי הוא יחול לתקופה של שישה חודשים, שתחילתם בראשית שנת הלימודים הנוכחית, ותחולת החוק תהיה מיום פתיחת שנת הלימודים – 31 באוגוסט 2003, וכי לשר הרווחה, בהסכמת השר לביטחון פנים ושר האוצר, תינתן הסמכות להאריכה בשנה נוספת.

זבולון אורלב: תיקון זה מכסה למעשה את שנת הלימודים תשס"ד במלואה.

זבולון אורלב: הואיל ושנת הלימודים כבר החלה, מובאת ההצעה לדיון במהלך פגרת הכנסת, ויושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת נענה לבקשתי ויקיים עוד היום את הדיון הדרוש בוועדה לצורך הכנת הצעת החוק, כך שניתן יהיה להביאה עוד היום לקריאה שנייה ושלישית.

זבולון אורלב: כאמור, הצעת החוק הפרטית של חבר הכנסת שאול יהלום, יושב-ראש הוועדה, תשתלב בהצעת החוק הממשלתית, והוא יתאים אותה לנוסח הממשלתי.

זבולון אורלב: לפיכך אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לשר הרווחה על הצגת החוק.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הדיון הוא דיון בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: שלוש דקות לכל חבר הכנסת המבקש להשתתף.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת הרב אברהם רביץ, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חברת הכנסת קולט אביטל, ואחריה – חבר הכנסת יחיאל חזן.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אם מישהו לא נמצא, הבא אחריו צריך להיות כבר באולם.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נצביע בעד החוק.

אברהם רביץ: אנחנו חושבים שהחוק הזה, הוראת השעה, נחוץ עד למאוד, גם כדי לאפשר לאנשים שאין להם עבודה, אנשים טובים, להיכנס למעגל העבודה, וגם לצורך העניין עצמו, לשמור על בתי-ספר.

אברהם רביץ: אני יודע שבירושלים, למשל, יש בתי-ספר רבים, בפרט במגזר שאני מכיר אותו וקרוב אליו, שאין בהם שמירה כלל וכלל.

אברהם רביץ: אין.

אברהם רביץ: והקדוש-ברוך-הוא שומר ישראל כנראה.

אברהם רביץ: אז אנחנו בעד החוק, אבל, אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני מוכרח שוב להעלות במסגרת הזאת - - -

ראובן ריבלין: ובמסגרת הזמן, כמובן.

אברהם רביץ: ובמסגרת הזמן, ואתה תעיר לי.

אברהם רביץ: ברגע שתעיר לי אני אפסיק.

ראובן ריבלין: השעון מולך, מול עיניך.

אברהם רביץ: אה, הוא עובד?

ראובן ריבלין: עובד, עובד.

אברהם רביץ: אני התייחסתי אליו כאל שעון מקולקל של שעון הזמן.

אברהם רביץ: עכשיו אני רואה שזה זמן לסיום.

אברהם רביץ: אני רוצה שוב לומר: מאחר שקודם אולי דיברתי ביתר התרגשות, אני רוצה לדבר עכשיו בנחת, עד כמה שניתן לדבר בנחת על העניין הזה.

אברהם רביץ: אני זוכר שהיה נוהג כזה במסגרת הקיבוצים, בשעתם, שהקיבוץ החליט כמה ילדים יביא כל אחד.

אברהם רביץ: היתה הקצבה של ילדים.

חיים אורון: עזוב את האגדות האלה.

אברהם רביץ: אני דווקא מביא אותה לתנא דמסייע.

אברהם רביץ: אני אומר - - -

קריאה: - - -

אברהם רביץ: לא, להיפך, אני רוצה לשבח את מה שקרה בקיבוצים.

אברהם רביץ: הקיבוץ התעשת, ובסופו של דבר הוא באמת ראה שזה דבר לא אנושי.

אברהם רביץ: הרי זה יסוד מוסד.

אברהם רביץ: הרי העולם נברא בשביל בני-אדם.

אברהם רביץ: הוא נברא בשביל בני-אדם, יש בני-אדם והם צריכים לחיות בעולם.

אברהם רביץ: עכשיו, השאלה היא יסודית מאוד: איזו חברה אנחנו רוצים להיות.

אברהם רביץ: האם אנחנו חברה שרואה את החלשים, את אלה שזקוקים יותר, ומתגאה בכך, ורואה את זה כאחריות של החברה כולה, ובזה היא מתהדרת?

אברהם רביץ: או שזו חברה של בעלי-חיים, שכל אחד לעצמו.

אברהם רביץ: הרי בכך השתנה האדם מן החיה, אם אפשר לומר, שאצל החיה, כל חיה דואגת לעצמה, ובני-אדם, בראש ובראשונה דואגים לזולת, ביהדות במיוחד.

אברהם רביץ: כל תפיסת היהדות - והקמנו מדינה יהודית ודמוקרטית כאן – כל התפיסה הבסיסית היא שאנחנו חיים כחברה.

אברהם רביץ: חברה זה דבר אחד שלם, וככזאת אנחנו צריכים לראות את השקפת עולמנו בחיים עצמם - לדאוג זה לזה, גם אם יש חלשים, ויש גם משפחות ברוכות ילדים שהן לא חלשות.

אברהם רביץ: גם זה קורה.

אברהם רביץ: ולכן, אדוני היושב-ראש - אני צמוד לשעון - אני רוצה לסיים בזה: יש לפתוח את העיניים, לראות את המהות הקיומית שלנו כבני-אדם, ואם מותר לי לומר – גם כיהודים.

אברהם רביץ: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אברהם רביץ.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חברת הכנסת קולט אביטל, גם לך עומדות שלוש דקות.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת יחיאל חזן.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מברכת על קיום הדיון הזה ורוצה להצטרף לחבר הכנסת רביץ ולומר שאכן, מה שעומד לנגד עינינו, וצריך לעמוד לנגד עינינו למרות הפיגועים הקשים שבהם כולנו נתנסינו בימים האחרונים, זו מהות החברה, באיזו חברה אנחנו רוצים לחיות בישראל.

קולט אביטל: אכן, הנושאים החברתיים הם מקשה אחת, ולכן אני מרשה לעצמי לנצל את שלוש הדקות שעומדות לרשותי היום כדי להעלות שאלה קשה הנוגעת לאותה חברה - ואני שמחה ששר הרווחה כאן - אותם קשישים שהיום נותרים ללא מזור כאשר מקצצים בקצבאות הזיקנה שלהם.

קולט אביטל: לא רק זאת, אלא שהיום אנחנו רואים פשוט מבצע אדיר של גירוש עובדים זרים.

קולט אביטל: אנחנו רואים המון קשישים שנשארים לבד בבתים, בלי שום עזרה.

קולט אביטל: אנחנו הולכים ומגרשים עובדים זרים.

קולט אביטל: אני לא באה לגרוס שצריכים להיות פה אנשים ללא אשרות עבודה, שמעמדם החוקי איננו מוסדר, אבל כאשר אדם קשיש, מעל גיל 85, נמצא לבד בבית, אין לו שום יכולת – לא להתלבש, לא להתרחץ, לא לצאת החוצה, וקרן האור היחידה שנותרה לו זה אדם שיטפל בו, והוא עושה את זה בכספו שלו, מה עושה המדינה?

קולט אביטל: לוקחת אותו עובד זר שאליו הוא התרגל, זורקת אותו, צדה אותו.

קולט אביטל: אני לא מתייחסת אפילו לדרכים שבהן אנחנו עושים את זה.

קולט אביטל: בכל חברה אנושית, בכל חברה מתורבתת אסור שזה יקרה.

קולט אביטל: אנחנו משאירים אותם זקנים ללא שום עזרה, ללא פתרון חלופי.

קולט אביטל: אלה אנשים שאינם יכולים להגיע – לא לבתי-אבות, לא למיטות סיעודיות, שכידוע אינן קיימות, כי סוגרים היום בתי-חולים ומסגרות סיעודיות.

קולט אביטל: אדוני שר הרווחה.

קולט אביטל: אני פונה אליך, כפי שפניתי אתמול במכתב רשמי לשר הפנים:

קולט אביטל: עצרו את כל הגל הזה של הגירושים לפחות לגבי המטפלים של אותם זקנים שנשארים ללא שום עזרה בבית.

רוני בר-און: ואז אתם תגישו אי-אמון על האבטלה במדינת ישראל.

קולט אביטל: יפה מאוד.

קולט אביטל: אם תמצא עובדים ישראלים שיהיו מוכנים להיכנס לבתים ולסעוד את הזקנים, אני אשמח.

קולט אביטל: בינתיים - - -

רוני בר-און: - - - 300,000 מורשים ועוד 300,000 - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אדוני – השר נמצא פה.

קולט אביטל: תודה רבה לך, תמצא אתה את הפתרון ההולם.

קולט אביטל: בינתיים אני צריכה לדאוג לאותם זקנים.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת קולט אביטל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יחיאל חזן, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

ראובן ריבלין: רבותי, הרשימה סגורה, כמובן.

דניאל בנלולו: - - -

ראובן ריבלין: הנה, עכשיו זה הזמן לקרוא קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: זה טוב, בזמן שעוברים.

קולט אביטל: - - -

דניאל בנלולו: אבל אף אחד לא פגע בעובדים סיעודיים - - -

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אתה אמרת את דבריך.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני משתתף בצער משפחות הנופלים ומאחל החלמה לכל הפצועים.

יחיאל חזן: היום, יותר מתמיד, אנחנו רואים שעבודת האבטחה צריכה להיות מועדפת.

יחיאל חזן: לצערי הרב, כל יום שעובר במדינת ישראל בלי לרסק את הטרור, בלי שיהיה מצב שלא רק שלא נפסיק להם את המים שהם שותים, לאותם טרוריסטים, ולא נפסיק להזרים להם כסף – לא יהיה לנו פה שקט.

יחיאל חזן: אני מצטער ש-50 שנה לאחר שקמה המדינה אנחנו ממשיכים להתנהג כאילו אנחנו בגלות: מה יאמרו הגויים, כיצד יסתכל עלינו העולם.

יחיאל חזן: ואנחנו ממשיכים לשלם את המחיר הכבד של אותו הסכם אומלל, הסכם אוסלו.

דני יתום: יש לך הסכם טוב יותר?

יחיאל חזן: כולי תקווה שהממשלה תתעשת ותפסיק לעשות חשבון, כי עם לבדד ישכון ובגויים לא יתחשב.

יחיאל חזן: אנו צריכים להכות בהם בכל מקום ובכל דרך ובלי חשבון, כי כאשר אנחנו נכה בהם, אולי הם יבינו.

יחיאל חזן: אם נמשיך להוריד את הראש - - - אני קורא לראש הממשלה ולממשלה לשנות את הדרך ולהפסיק לחכות בסבלנות שיבוא מנהיג אחר, כי כל המנהיגות של העם הפלסטיני זו מנהיגות שלא צמחה פה.

יחיאל חזן: זו מנהיגות שצמחה בתוניס, והיא יודעת רק דרך אחת - טרור.

יחיאל חזן: אם תקום מנהיגות מקומית, אולי אפשר ויהיה עם מי לדבר.

יחיאל חזן: כולי תקווה שאותם עובדים באבטחה באמת יקבלו משכורת טובה יותר ויוכלו לאפשר לעם ישראל ביטחון טוב יותר, כי אני משוכנע שלא יספיק מאבטח בכל מקום.

יחיאל חזן: אני משוכנע שפשוט צריך לרסק את הטרור.

יחיאל חזן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת יחיאל חזן.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חברי הכנסת אהוד יתום ועסאם מח'ול, ואם לא יימצא - חבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מבקש לכבות מייד.

ראובן ריבלין: לא יהיה עוד מצב שפה, בתוך המליאה, שומעים את צלצול הטלפון.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת יואילו לכבות את הטלפון שלהם, או לפחות להעבירו למצב של השתקה או רעידה.

ראובן ריבלין: לא להיכנס למליאה עם טלפון מצלצל ומבשר.

ראובן ריבלין: לא אות מבשר הוא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, אני מתנצל בפני אדוני.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אומנם הדיון הזה על איכות החיים מקבל משמעות אחרת לגמרי אחרי הלילה הנורא של אתמול והיום הנורא של אתמול, וברור שאיכות חיים כבר לא משמעותה האם אנחנו רוצים לחיות בנורבגיה, במדיניות של סקנדינביה, ברווחה, או לפי נתניהו, שחולם שהארץ הזאת תהיה כמו ארצות-הברית.

עזמי בשארה: אני חושב שהוא חולם.

עזמי בשארה: היא תהיה בסוף כמו הודו ולא כמו ארצות-הברית.

עזמי בשארה: אין פה וריאציות: או מדינה סקנדינבית או מדינה בארצות-הברית.

עזמי בשארה: זה לא זה או זה.

עזמי בשארה: אני חושב שאלו חלומות באספמיה.

עזמי בשארה: אנשים יושבים באגף התקציבים וחושבים שמדיניות הרווחה והקשישים הללו זה מה שמעכב את הצמיחה, ההוצאות האדירות של הסקטור של המדינה, זה מה שמעכב את הצמיחה.

עזמי בשארה: אנו נראה אותם בתיאוריות הגדולות שלהם, כאילו לא נוסו במקומות אחרים.

עזמי בשארה: לפעמים, אני חושב שיש אנשים שממש נשבים, שפוטים, של תיאוריות כמו תאצ'ריזם ורייגניזם בלי להבין כלום ממה שקורה ואת המבנה המיוחד של מדינת ישראל כמדינה שהוקמה לפני שהוקמה הכלכלה שלה.

עזמי בשארה: היא הקימה את הכלכלה, ולא הכלכלה הקימה את המדינה.

עזמי בשארה: זה סיפור אחר לגמרי.

עזמי בשארה: אלה אידיאולוגיות אחרות ואלה זרמים אחרים לגמרי במדינה הזאת.

עזמי בשארה: זו מדינה קולטת עלייה.

עזמי בשארה: אתה קולט עלייה של קשישים ולא-קשישים.

עזמי בשארה: איך תצמצם הוצאות מדינה?

עזמי בשארה: אני לא יודע על מה אנשים חולמים כשהם מדברים בתיאוריות כמו רייגן.

עזמי בשארה: בתיאוריות כמו של רייגן לא היו מקימים שום מדינה, וכך גם לא עם תאצ'ריזם ולא כלום.

עזמי בשארה: על כל פנים, שיימשך הוויכוח הזה.

עזמי בשארה: לדעתי, קודם כול, איכות חיים עכשיו זה שלום.

עזמי בשארה: איכות חיים - שלא ייהרגו אנשים בבתי-קפה.

עזמי בשארה: זה כנראה הדבר העיקרי עכשיו, וזה יעסיק את כולנו.

עזמי בשארה: זה הנושא העיקרי של איכות חיים.

עזמי בשארה: אני חושב, שעם תיאוריות כמו ששמעתי עכשיו - מנהיגות של חו"ל היא קיצונית ומנהיגות שצמחה בפנים, יעני רנתיסי - הוא לא צמח בפנים.

עזמי בשארה: אלה שמפוצצים את עצמם - גם הם נולדו בפנים.

עזמי בשארה: זה העניין עכשיו: צמחו בפנים או צמחו בחוץ?

עזמי בשארה: בסדר, רנתיסי וזהאר ומרואן ברגותי - כל אלה צמחו בפנים וצמחו בצלו של הכיבוש הישראלי.

עזמי בשארה: זו המפלצת.

עזמי בשארה: זה מה שיצא מתחת לכיבוש הישראלי.

עזמי בשארה: לכן, אני חושב שהתיאוריות האלה - - -

דניאל בנלולו: אני ציפיתי שתתחיל בדבר אחד: שתגנה את מה שהיה אתמול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

עזמי בשארה: אני לא רוצה להתווכח.

דניאל בנלולו: אני מבקש ממך.

דניאל בנלולו: תגנה את מה שהיה אתמול.

עזמי בשארה: חד-משמעית ובלי אבל.

עזמי בשארה: אני פתחתי בזה.

ראובן ריבלין: הוא פתח את דבריו בזה.

עזמי בשארה: אני פתחתי בזה.

דניאל בנלולו: סליחה.

עזמי בשארה: זה ברור לגמרי.

עזמי בשארה: יש לנו עמדה מפורשת.

עזמי בשארה: אני רק רוצה שכולנו בבית הזה נבין.

עזמי בשארה: עכשיו זה מייתר את כל הדיונים האחרים על איכות החיים.

עזמי בשארה: זו איכות החיים העיקרית.

עזמי בשארה: זה לחיות בשלום, שאנשים יוכלו ללכת לבית-קפה, ולא חשוב באיזו תיאוריה כלכלית הם דוגלים.

עזמי בשארה: על זה לא מתים, ולא צריך למות על זה שהולכים לבית-קפה.

עזמי בשארה: השאלה היא: כולנו צריכים להיות מעוניינים - אני מסיים, נכון?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: יש לך עוד דקה.

ראובן ריבלין: הולכים למות בבית-קפה - זה ברור שזה בכל העולם.

ראובן ריבלין: זה סטודנטים, אנשים מלומדים, שחושבים שאפשר להרוג אנשים בבית-קפה.

עזמי בשארה: זה ברור.

ראובן ריבלין: סטודנטים.

עזמי בשארה: אתמול גם היה מעגל אבסורדי, שנסגר בצורה הכי מכוערת שיש.

עזמי בשארה: ברור שלכל אחד שנהרג יש ערך והוא עולם במלואו, אבל בי נחרת ממש העניין הזה שהאיש שטיפל אולי עד לפני כמה ימים בפצועים, כשניהל את חדר המיון, הוא עצמו נהרג.

עזמי בשארה: אין שום אדם חסין.

עזמי בשארה: זה מעגל.

עזמי בשארה: מהבחינה הזאת, אלה שמטפלים בפצועים גם נהרגים במצב הקיים עכשיו.

עזמי בשארה: בלי להפחית בערכו של אף אחד אחר, אבל זה ממש הדגיש את העניין הזה, כי הוא ניהל חדר מיון, כלומר הוא בילה את שלוש השנים האחרונות בקבלת פצועים.

עזמי בשארה: אנו רוצים לפתור את העניין הזה ולא לעשות פואנטות אידיאולוגיות זה נגד זה.

עזמי בשארה: איננו באים פה לרשום נקודות בוויכוח זה מול זה.

עזמי בשארה: הרי אלה לא פריימריס.

עזמי בשארה: מדובר בחיי בני-אדם.

עזמי בשארה: אני חושב שאין פתרון ואין מרשם - לא חיסולים, מה שנקרא חיסולים בעגה הישראלית הפוליטית, ולא "זבנג וגמרנו.

עזמי בשארה: ניכנס בהם".

עזמי בשארה: כמה פעמים כבר נכנסנו בפלסטינים?

עזמי בשארה: מ-1948 נכנסים בעם הפלסטיני?

עזמי בשארה: בלבנון לא נכנסו בהם?

עזמי בשארה: כל מה שהיה הוא שהביאו את הבעיה לתוך השטחים.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עזמי בשארה: אז מה, ניכנס בהם וכו'?

עזמי בשארה: אין פתרון חוץ מאשר לשבת ולקבוע אסטרטגיה של שלום, אסטרטגיה מדינית.

עזמי בשארה: מבחינה הגותית לפחות, מבחינה מחשבתית, אנחנו מוכנים בזה להיות לעזרה.

עזמי בשארה: אנחנו יושבים פה, בפרלמנט הזה, כדי לדון בדיאלוג איך להגיע לזה.

עזמי בשארה: מהבחינה הזאת, אנחנו חושבים: אפילו אם תיקחו את זה מהפרספקטיבה של איך לסיים את הקטל הזה, אני אומר שאין סיום לקטל הזה חוץ מאשר בפתרון צודק לשאלה הפלסטינית.

עזמי בשארה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת בשארה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד יתום, בבקשה.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חברי שאול יהלום, חברי השר, אני רוצה לברך אתכם על החוק הזה, שהוא חשוב מאין כמוהו, ואולי יהווה סנונית ראשונה לחקיקה נרחבת, שמובילים אותה כמה חברי כנסת ובתוכם אני, הקשורה לאבטחה בכלל.

אהוד יתום: חבל באמת שביום זה אנחנו לא יכולים להכיר בכל מאבטחי ישראל, המאבטחים האזרחיים של ישראל, כמי שראויים לקבל את ההכרה של עבודה מועדפת, שהרי עבודה מועדפת לבוגרי צה"ל בשנתיים הראשונות לשחרורם בעבור חצי שנת עבודה מקנה להם במהלך שנה בונוס בסכום של 6,000-7,000 שקל.

שאול יהלום: 7,300 שקל.

אהוד יתום: 7,300 שקל.

אהוד יתום: זה בהחלט תמורה ניכרת לבחור צעיר שמשתחרר ומחפש עבודה.

אהוד יתום: אני חושב שאנחנו צריכים, יחד עם ממשלת ישראל, לקדם את העניין הזה כמה שיותר מהר.

אהוד יתום: ואין להפלות בין מאבטחי בתי-ספר למאבטחי תחבורה ציבורית שעומדים בפרץ ומהווים חומת מגן, לבין מאבטחי בתי-הקפה שרק אתמול ראינו שאולי פעולתם מזערה נזק נורא ואיום, שישה-שבעה הרוגים בכל פיגוע, וייתכן שהיו יותר אם לא היו עומדים וחוסמים בגופם.

אהוד יתום: אנחנו רואים את כל המאבטחים בקניונים - בנתניה, בעפולה וגם במקומות אחרים - עולים חדשים וותיקים, אשר חסמו בגופם את המחבלים המתאבדים שאתמול יצאו במקרה מרנתיס ושלשום יצאו ממקומות אחרים, וממש מתוך הקרבה עצמית ומתוך ידיעה ברורה שבוקר-בוקר, כאשר הם יוצאים למקום העבודה, הם ניצבים בפני סכנה מוחשית וממשית.

אהוד יתום: על כן, צריך להרחיב את החוק הזה ולהקנות אותו לכל מאבטח ומאבטח באשר הוא, בלי מתן עדיפות למאבטחי בתי-הספר שעושים עבודת קודש, למאבטחי תחבורה ציבורית, למאבטחי קניונים, למאבטחי בתי-קפה וכן הלאה.

אהוד יתום: אני חושב שדבר כזה ישדר, בהחלט, הכרה אמיתית בכוחות ביטחון כאלה, שעומדים למעשה בקו המגן האחרון.

אהוד יתום: הרי קו המגן הראשון שלנו הוא קו המגן של היוזמות המבצעיות, קו המגן השני הוא הסיכולים של שירות הביטחון הכללי וצה"ל, וקו המגן השלישי הוא משטרת ישראל ומשמר הגבול.

אהוד יתום: דרך אגב, כולם זוכים להטבה כספית ניכרת, ובצדק, על פעולתם זו.

אהוד יתום: היחידים - - -

ראובן ריבלין: רגע, אני מבקש ממך שם לצאת מהאולם.

ראובן ריבלין: אתה עוד מדבר בטלפון.

ראובן ריבלין: רבותי, יש פה טלפון אחד שעובד כל הזמן.

ראובן ריבלין: אני לא יודע אם הוא ביציע האורחים.

חיים אורון: לפי דעתי, מקליטים את השידור מכאן.

ראובן ריבלין: אדוני, אנחנו הוצאנו את ההקלטות מפה.

ראובן ריבלין: רבותי, אני שומע את הטלפון עד לרגע זה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אהוד יתום: למעשה, היחידים שמופלים לרעה ומשמשים חומת מגן כשם שאחרים משמשים חומת מגן – אלה המאבטחים, ואני בהחלט חושב שצריך בעניין הזה להרחיב את היריעה כמה שיותר.

אהוד יתום: ועוד הערה קטנה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, בזמן שנותר לי, לגבי האקטואליה.

אהוד יתום: כאשר שני עמים חיים כאן יחדיו, הייתי בהחלט מצפה מערביי ישראל הצעירים שיירתמו גם הם לפעולות האבטחה, שהרי פעולות האבטחה האלה גם מגינות למעשה על חייהם של רבים מתושבי ישראל הערבים שמסתובבים במחוזותינו יום-יום, שעה-שעה, ולא עלינו, גם ערבים ישראלים נפגעו בפעולות הטרור של הפלסטינים מארגוני הסירוב.

אהוד יתום: והערה אחרונה לגבי ההצעה האופרטיבית, שהרי שני המחבלים האחרונים יצאו מרנתיס, ובתקופה - - -

רוני בר-און: אחד - - -

אהוד יתום: הרי הכפר הזה הוא כפר שחינך את בניו לטרור, ואני חושב שבני המשפחות של הרוצחים הללו שיצאו מרנתיס לא יכולים לצאת נקיים מהעניין.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אהוד יתום: אני רוצה לחזור על הצעה ישנה שבאיזה מקום נשכחה.

אהוד יתום: לא ייתכן מצב שהורים יחנכו את בניהם לטרור ויצאו נקיים.

אהוד יתום: צריך פשוט לעקור אותם מאדמתם ולסלקם מבתיהם, ואני מציע להמשיך וליזום מצבים כאלה גם בעתיד.

אהוד יתום: תודה.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת יתום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת יורי שטרן, ואם הוא לא יהיה כאן – חבר הכנסת אריה אלדד, שנמצא כאן.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת שאול יהלום.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נתמוך בהצעת החוק הזאת, אבל אני רוצה להגיד לחבר הכנסת יתום, שהיתה הצעת חוק כזאת.

חיים אורון: הדבר שעומד לזכותך הוא, שכאשר היא בוטלה אתה לא היית פה; גם אני לא, במקרה, אבל בחוק ההסדרים בשנת 2003, לא לפני אוסלו - -

זבולון אורלב: - - -

חיים אורון: אני יודע.

חיים אורון: - - ביטלו אותה.

חיים אורון: למה ביטלו אותה?

חיים אורון: עכשיו אני רוצה להגיד לך בדיוק למה.

חיים אורון: אני מחזיק עכשיו בידי – ועדיין לא סיימתי לקרוא, ואגב, אדוני היושב-ראש, אני חושש מאוד שאני אחד היחידים שקוראים את זה, כי למדתי ששרי הממשלה לא קוראים - - -

זבולון אורלב: לא כל - - -

חיים אורון: זבולון אורלב, על זה אתם הולכים להחליט ביום שני.

ראובן ריבלין: נא לא להציג מסמכים.

חיים אורון: סליחה.

חיים אורון: על זה אתם הולכים להחליט ביום שני, על 176 עמודים.

חיים אורון: ואני אומר לך כבר עכשיו, שאתם מבטלים פה מה שהחלטתם לפני חצי שנה, ואתם תבטלו מה שהחליטו עכשיו.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: כי אם הדבר היחיד ששר האוצר יודע להגיד לך כשהמשק נמצא במצב שבו הוא נמצא הוא "תעזוב את הקצבאות, תשלח אותם לעבודה", ואין פה אפילו מקום עבודה אחד - ככה זה נראה.

חיים אורון: עד מתי אתם תשבו ותשתקו?

חיים אורון: מה הדיבור הזה על משפחות ברוכות ילדים?

חיים אורון: אני רוצה להרגיע אותך.

חיים אורון: הראש העקום הזה גם אומר, שהמדינה תצמצם את מימון טיפולי ההפריה למי שלא מסוגלת ללדת, כי זה לא חשוב.

חיים אורון: זה אותו ראש.

חיים אורון: ועשה לי טובה, אל תדחף את האנשים האלה לצד שלנו.

חיים אורון: אני לא שם.

חיים אורון: בשום פנים ואופן אני לא שם.

חיים אורון: יש לי עמדה לגבי השאלה של ריבוי ילדים, יש לי עמדה לגבי היכולת לחנך ולתת רמת חיים, אבל לא בכלים האלה.

חיים אורון: זה לא בתרבות שלי.

חיים אורון: זה לא בתפיסת העולם שלי.

חיים אורון: ולא במקרה עולים פה הדברים בצורה כזאת כל פעם מחדש.

חיים אורון: המובטל הוא האשם בעובדה שהוא מובטל.

חיים אורון: אלה שנעשו מובטלים החודש – עד עכשיו הם היו בתרבות של עבודה, ומהחודש הם בתרבות של עוני, כי שר האוצר הביא להם קצבה.

חיים אורון: זה מה שכתוב פה, זה מה שאומרים.

חיים אורון: האמן לי, אני יודע, אדוני שר הרווחה, יש רמאות גם בנושא הקצבאות.

חיים אורון: זה מוצג פה כאחד היעדים המרכזיים, כאחד הכלים העיקריים: נתפוס את הגנבים בין מקבלי הקצבאות ונהפוך את כל הציבור הקשה הזה, שהוא במצב כל כך חמור, לעתים במצוקה נוראה – נהפוך את כולם לגנבים פוטנציאליים, כמו שהפכנו את כל המובטלים לבטלנים ואת החד-הוריות לפרזיטיות.

חיים אורון: מה זה?

חיים אורון: ואתם שותקים ונותנים להם עוד פעם ועוד פעם, וזה יעבור ביום שני.

חיים אורון: אל תבנה על זה, זה יעבור ביום שני – כן יקראו, לא יקראו.

חיים אורון: אין פה שום דבר.

חיים אורון: יש פה רפורמה ויש פה עשרה עמודים על "תנובה".

חיים אורון: על זה עומד העניין, יעשו עכשיו רפורמה במשק החלב, כי שר החקלאות מנהל מלחמה נגד החקלאים.

יחיאל חזן: - - - שפיים.

חיים אורון: על-יד הגזבר של הליכוד, תשתוק עכשיו.

חיים אורון: סליחה, אל תעיר לי.

חיים אורון: יש רשימה ארוכה אצלך.

חיים אורון: אל תדביק לי את שפיים, ואני לא אדביק לך את מה שאני רוצה להדביק לך.

חיים אורון: כל פעם שאני עולה לפה, אתה מדביק לי את שפיים.

חיים אורון: אני לא הדבקתי לך את כל הטור של אנשי המפלגה שלך שהיו בבית-משפט.

חיים אורון: ואז אני אומר לך, אדוני שר הרווחה, נאשר את הדבר זה, ואני בעד שנאשר אותו.

חיים אורון: אין כבר זמן להיכנס עכשיו לנושאים האמיתיים.

ראובן ריבלין: אדוני צריך להתחיל לסיים.

ראובן ריבלין: אומנם יש לו עוד 21 שניות, אבל משום-מה - - -

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, צריך לאשר את החוק וצריך לתת עבודה מועדפת למאבטחים, וצריך מהכנסת לומר יישר כוח לכל אותם אנשים, שאגב, לפעמים בשכר מינימום או מתחת לשכר מינימום עושים את העבודה ומצילים חיי אנוש, ואני יודע שאתה לא מסכים לזה, אבל אני אומר לך שאין לכם פתרון.

חיים אורון: תשבו בלילה בקבינט, תשבו מחר בבוקר בקבינט, ויורידו עוד שלושת-רבעי טונה ויורידו עוד פצצה של טונה, אבל אין לכם פתרון, כי הפתרון היה באוסלו – שתי מדינות לשני העמים; לחלק את הארץ ולצאת מהשטחים.

חיים אורון: אין פתרון אחר.

חיים אורון: גם אם נעמיד שני שומרים על כל אזרח ישראלי – אין פתרון.

חיים אורון: וכל זמן שתמשיכו בדרך הזאת, יהיה עוד דיון ועוד דיון ועוד דיון, ונימצא באותו מקום.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: כנראה לא הבינו את בשורת אוסלו באיזה מקום.

חיים אורון: אתה צודק.

חיים אורון: גם פה וגם שם.

ראובן ריבלין: זאת אומרת שלא היתה בשורה.

ראובן ריבלין: אם לא הבינו אותה גם פה וגם שם, סימן - - -

חיים אורון: פעמי המבשר, אתה יודע - - -

ראובן ריבלין: דו-שיח של חירשים הוא דו-שיח של חירשים.

ראובן ריבלין: היו לנו תקוות, והתקוות התנפצו, אז למה להאשים רק אותנו או בכלל אותנו?

ראובן ריבלין: אולי יש פתרונות אחרים.

ראובן ריבלין: על כל פנים, אלה הן השאלות שעומדות לדיון, כמובן.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת - מסקנות ועדת החינוך והתרבות בנושאים: א.

אריה האן: התפשטות תופעת השימוש בסמים בקרב בני הנוער; ב.

אריה האן: מצוקת החינוך הערבי והיערכות לפתיחת שנת הלימודים במגזרי המיעוטים.

אריה האן: החלטות ועדת הכספים לגבי הצווים הבאים: א.

אריה האן: צו הבלו על דלק (הטלת בלו) (תיקון מס' 2), התשס"ג-2003; ב.

אריה האן: צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 125), התשס"ג-2003.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: התשס"ג-2003

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן, לרשותך שלוש דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יורי שטרן: תודה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, הצעת החוק הזאת היא בהחלט הצעה מבורכת, היא טובה, היא דוגמה למה שצריך להיות.

יורי שטרן: אני מצטער על שכל ההחלטות הנכונות האלה מתקבלות כתוצאה ממאבקים מיותרים לגמרי.

יורי שטרן: כל פעם כשאנחנו באים עם שורה של צעדים שמתחייבים מן המציאות, שהמציאות מחייבת לנקוט, והמביאים לכך שאנחנו חוסכים בכך חיי אדם, חוסכים הרבה מאוד כסף ומונעים נזקים כלכליים, כל פעם אנחנו נתקלים בגישה ילדותית של אנשי משרד האוצר.

יורי שטרן: זאת כי יש להם תיאוריה שלפיה המדינה לא צריכה לעודד, לא צריכה להתערב, לא צריכה לעשות דבר זה או אחר.

יורי שטרן: כתוצאה מהמדיניות הזאת הביורוקרטיה רק גדלה.

יורי שטרן: אין שום צמצום בביורוקרטיה, בפקידות, בדרגים המיותרים לחלוטין של קבלת ההחלטות.

יורי שטרן: אלא מה?

יורי שטרן: כשמדובר בנושאים שבסך הכול הם נכונים, אולם בחשבונאות הצרה יש אתם בעיה - החשבונאות הצרה כל פעם מנצחת.

יורי שטרן: בסוף אנחנו משלמים ביוקר על החסכונות המטופשים האלה.

יורי שטרן: דוגמה מתחום אחר היא מה שקרה עם צבא דרום-לבנון, עם החוב המוסרי הגדול שאי-אפשר לשלם אותו, שנשאר לנו כלפי האנשים האלה.

יורי שטרן: כאן משרד האוצר טרטר את כל המערכות עד שנתקבלה החלטה נכונה באיחור, שעולה לנו פוליטית, מדינית, ובסופו של דבר גם כלכלית, מחיר יקר מאוד.

יורי שטרן: אני מקווה שעל-ידי זה אנחנו נחזק את מערך האבטחה בארץ.

יורי שטרן: אנחנו עוסקים היום בוועדת הפנים בבניית מערכת כוללת, שתכלול גם את המגזר הציבורי וגם את המגזר הפרטי, כדי שבאמת האבטחה בארץ תתפקד כמערכת אחת, מתוזמנת ומתואמת.

יורי שטרן: מעמד המאבטחים יהיה מעמד מוגן.

יורי שטרן: לא יכול להיות שרוב האנשים במדינת ישראל מאובטחים על-ידי אנשים מסכנים, שעובדים לפעמים 12 שעות ביום, אין להם שבתות ואין להם חגים, בהפרה מוחלטת של חוקי העבודה.

יורי שטרן: הם מקבלים הרבה פחות משכר מינימום.

יורי שטרן: אלה המאבטחים בארץ, רוב רובם.

יורי שטרן: לכן, מדובר במעמד המאבטחים, במעמד חברות האבטחה.

יורי שטרן: היום כל אחד יכול לפתוח חברת אבטחה.

יורי שטרן: אין שום דרישות, לא מקצועיות ולא אחרות, ממי שפותח חברת אבטחה.

יורי שטרן: הוא יכול להפר את כל החוקים ולהמשיך לתפקד כחברת אבטחה.

יורי שטרן: זה לא ייתכן.

יורי שטרן: אנחנו נצמצם את מספר החברות עד למינימום הנדרש על-ידי הקפדה על תנאים חדשים לחלוטין לקבלת הרשיון לפתיחת חברת האבטחה.

יורי שטרן: וכל אחד שהפר, בין היתר, חוקי עבודה - ואני מקווה שנגיע לחקיקה בנושא - יבוטל הרשיון שלו באופן אוטומטי, אפילו ללא דיון נוסף.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

יורי שטרן: החקיקה הזאת היא רק צעד אחד בכיוון הנכון.

יורי שטרן: אני מקווה שבהמשך הדרך אנחנו לא ניתקל כל פעם בהתנגדות מיותרת, בהתנגדות כזאת שהיא לא במקום מצד הגורמים השונים.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת יורי שטרן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת משה גפני.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה להסדיר את עבודתם של החיילים המשוחררים באבטחת מוסדות החינוך, והיא בוודאי דרושה וראויה.

אריה אלדד: לפני חודשים מספר שמענו, כי בית-דין לעבודה במדינת ישראל קבע, כי אסור לפרסם במודעה שלעבודה מסוימת מבוקשים יוצאי צבא.

אריה אלדד: באמת נכון, לא היה מדובר בעבודת אבטחה הדורשת כישורים מבצעיים מיוחדים, אלא רק בהעדפה לחיילים.

אריה אלדד: לעניין הזה היתה אמורה להיות העדפה לכל חייל, ולא רק לאותם חיילים קרביים, שמסכנים את נפשם יום-יום במלחמה.

אריה אלדד: הם רצו סתם חיילים, סתם יוצאי צבא, ובית-הדין קבע שזה לא ראוי, זה לא בסדר, זה מפלה את אותם אנשים שאינם משרתים בצבא.

אריה אלדד: אתמול ראינו שוב, כי גם חיילים עורפיים מהווים מעצם שירותם בצה"ל יעד מועדף לאויב.

אריה אלדד: היום אנחנו קוברים שבעה מהחללים הללו, שנרצחו אתמול בצריפין.

אריה אלדד: המדינה, במצב שבו היא נתונה, כשהיא אינה יודעת להעדיף ולתעדף חיילים, היא מדינה אובדת דרך.

אריה אלדד: ושופטים שכך חורצים משפט בשם ערכים מופשטים, נעלים ותלושים מקרקע המציאות שלנו, סופם שהם מערערים את עצם יכולתה של המדינה להגן על עצמה.

אריה אלדד: ההסתייגות היחידה שלי מהחוק יכולה להיות בפילוסופיה הדפנסיבית שלו, כשאנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו מוסיפים עוד ועוד ועוד מאבטחים בכל בית-קפה, בכל קניון, בכל גן-ילדים, בכל אוטובוס, ואין לדבר סוף.

אריה אלדד: יש גם היעילות של השיטה, שהיא מוגבלת מאוד.

אריה אלדד: צריך להבין שאנחנו במלחמה, ולא מנצחים מלחמה בהגנה.

אריה אלדד: עוד לא המציאו מלחמה כזאת שאפשר לנצח אותה בהגנה.

אריה אלדד: אבל מכיוון שאין רוצים להכריע את המלחמה הזאת, צריך לפחות להגן על הילדים עד שירחם השם ויאיר את מוחם של הקברניטים.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, יום קשה לעם ישראל כאן בארץ.

משה גפני: שני פיגועים קשים - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, קולך רם ונישא.

חיים רמון: רציתי לעדכן את חבר הכנסת ליצמן, גם הוא בוודאי שמע על כך שזרקו את הילדים ליאור - - -

ראובן ריבלין: אני רק רציתי לעדכן את ליצמן ואת רביץ שחברם לסיעה נואם.

יעקב ליצמן: על מה הוא הולך לדבר?

ראובן ריבלין: תשמע, אני לא יכול לצנזר אותו.

ראובן ריבלין: את חבר הכנסת גפני אני לא יכול לצנזר.

ראובן ריבלין: את זה אתם צריכים לעשות בישיבות סיעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אתה יכול לומר כל מה שעולה על רוחך, ובלבד שתשמור על אותם דברים שהם מחויבים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

משה גפני: רבותי, אני מבקש לשלוח את תנחומי למשפחות השכולות ואיחולי החלמה מהירה לפצועים.

משה גפני: אני, כמובן, תומך בחוק הזה.

משה גפני: לצערי, גם העיתוי הוא עיתוי נכון.

משה גפני: אבל העיתוי בזמן האחרון, או בשנים האחרונות, תמיד נכון, לצער כולנו.

משה גפני: מעבר לחוק עצמו, שהוא ראוי, יש בו גם מסר, שאנחנו, הכנסת, מביעים תמיכה במאבטחים שמסכנים את חייהם יום-יום בעבודה הקשה והנוראה הזאת.

משה גפני: גם החוק עצמו הוא ראוי וצריך לתמוך בו.

משה גפני: אני מעריך שהכנסת אכן תאשר אותו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש, בלי קשר לדברים הללו - ואולי יש קשר במכלול של הנושאים – לומר, שאין דבר אחד, דבר אחד, שראש הממשלה הנוכחי עשה והצליח.

משה גפני: אין דבר אחד שאזרחי מדינת ישראל, שחלק גדול מהם גם בחרו בו, יכולים לומר לגביו: עשו לנו פעולה שהיא פעולה ראויה, טובה ונכונה, לא בתחום המדיני - ואף אחד לא יודע לאן הולך ראש הממשלה, האם הוא מנתק - - -

חיים רמון: הוא שוקע, הוא לא הולך.

משה גפני: - - - האם הוא מנתק את המגעים והוא לא מנהל משא-ומתן מדיני?

אברהם בורג: שמעתי שהוא מלמד במנזר בהודו את ענייני השתיקה.

משה גפני: האם הוא כן מקדם את התהליך המדיני?

משה גפני: האם הוא כן מנהל משא-ומתן או לא מנהל משא-ומתן?

עזמי בשארה: לא מנהל, לא מנהל.

משה גפני: - - - לא בתחום הביטחוני, לא בתחום מניעת הפיגועים, לא בשום תחום שקשור לעניין של חיי התושבים כאן, לא בתחום הכלכלי.

משה גפני: אין שום נושא בתחום הכלכלי, שום נושא, שראש הממשלה הזה יכול לבוא ולהגיד לגביו: נבחרתי על-ידי הציבור, יש לי קואליציה גדולה, חזקה, יציבה, אני יכול לעשות מה שאני רוצה.

משה גפני: לא יכול לבוא מישהו לגבי שום נושא, בכלכלה, בחינוך, ברווחה, בבריאות, בדברים שנוגעים לכל אחד ואחד מאתנו, למשפחות, למעמד הביניים, לחד-הוריות, לנכים, לקשישים, למוגבלים, לילדים, סתם לאזרחים, בלי שום צביון כזה או אחר - הם תושבים במדינת ישראל, במדינה דמוקרטית.

משה גפני: יש להם ממשלה.

משה גפני: אין נושא אחד שלגביו אפשר לבוא ולהגיד: עשינו טוב.

משה גפני: אין נושא אחד שראש הממשלה יכול לומר לגביו מה התוכניות שלו, או לספר לנו מה המצב של מדינת ישראל.

משה גפני: אנחנו יודעים זאת כמוהו, ואפילו טוב ממנו.

משה גפני: אין נושא שהוא יכול לבוא לכאן לגביו עם דין-וחשבון.

משה גפני: הוא כבר ראש ממשלה כמה שנים.

משה גפני: עכשיו הוא כבר חצי שנה עם ממשלה מאוד חזקה, מאוד יציבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

משה גפני: כבר עבר הזמן?

ראובן ריבלין: מזמן.

ראובן ריבלין: אני גם התחלתי להפעיל את השעון מאוחר - - -

משה גפני: לכן, אני קורא לראש הממשלה.

משה גפני: אגב, יש עליו גם עננה של חקירות משטרתיות.

משה גפני: אין שום מדינה מתוקנת בעולם - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אדוני לא שם לב שהוא רצה לסכם ופתאום חזר לראשית דבריו.

משה גפני: אני מסכם: אין שום תחום שראש הממשלה הצליח בו.

משה גפני: לכן, כמו בכל מדינה מתוקנת בעולם, על חלק קטן מהכישלונות הללו ראש ממשלה מתפטר והולך לעם.

משה גפני: אני קורא לראש הממשלה לנהוג באחריות, ביושר ציבורי, לאחר כל הכישלונות, ללא שום הצלחה, להתפטר היום מתפקידו, עוד לפני שהוא חוזר מהודו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאול יהלום.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, הועלו כאן כל כך הרבה דברים ביום נורא כל כך, כשמובלים מתינו, נרצחינו, השם ייקום דמם, לקבורה, ויש רצון להתייחס לכל נושא.

שאול יהלום: אבל הזמן קצר, ותרשה לי, אדוני היושב-ראש, להתייחס אך ורק להצעת החוק.

שאול יהלום: אדוני השר, אבקש את תשומת לבך, כי אבקש את הנחייתך לאנשי משרדך, לומר את הדברים בוועדה שתתכנס בעוד פחות משעה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אנחנו מחוקקים חוק, וצריך להיות איזה היגיון פנימי בחקיקה.

שאול יהלום: אי-אפשר לבוא ולומר: חוק זה משהו מהשרוול.

שאול יהלום: אני רוצה לשאול, אדוני השר, האם אנחנו משווים את הנושא של אבטחת בתי-הספר - והשמירה על ילדינו, מן המעונות ועד התיכון, היא אולי הדבר החשוב ביותר, שכל אבא וכל אמא וכל אח ואחות, בימים טרופים אלה, כשהם שולחים את ילדיהם לבית-הספר, רוצים שהם יישמרו.

שאול יהלום: לכן, יש כאן איזו גישה שאומרת, בואו נוריד את הגיל.

שאול יהלום: לא ניקח, כפי שאומר מרכז השלטון המקומי, שומרים פנסיונרים - עם כל הכבוד, פנסיונר הוא פנסיונר - אלא חיילים.

שאול יהלום: יגיד לי, אדוני השר, מדוע אם חייל בוחר לעבוד כמתדלק בתחנת דלק - אני אומר:

שאול יהלום: כל חייל יקבל את המענק.

שאול יהלום: אם הוא בוחר להיות מלצר בבית-מלון, אני אומר: כל חייל יקבל את המענק.

שאול יהלום: אם הוא בוחר לעבוד בבניין, אני אומר: כל חייל יקבל את המענק.

שאול יהלום: אבל אם הוא בוחר לשמור על בית-ספר, אני אומר: רק לוחם, לא כל חייל.

שאול יהלום: אני רוצה לתת דוגמה ולהזכיר, שאתמול, בצריפין, היו שלושה מאבטחים.

שאול יהלום: נניח שהם היו צריכים להיות הקרביים, הם לא עצרו את המחבל.

שאול יהלום: אז אומרים שהיה נס בכל זאת, עד כמה שאפשר שיהיו נסים באסון כזה, שהפיגוע היה ליד בית-חולים ובתוך דקה הם נכנסו לחדר מיון.

שאול יהלום: אז אני שואל, האם אני רוצה שחיילים שהם חובשים לא קרביים, אבל חובשים, ילכו למקצוע הזה, אם חס וחלילה קורה אסון?

שאול יהלום: בוודאי.

שאול יהלום: אבל אם הוא לא חובש קרבי, או אפילו הוא חובש קרבי אבל לא שירת מסיבה מסוימת ביחידה קרבית והוא כבר לא לוחם, אז אני לא אתן לו את המענק?

שאול יהלום: ואם נניח שאחד הכשיר את עצמו להיות מזרחן.

שאול יהלום: חיל המודיעין "חוטף" אותו ונותן לו את כל השירות ואומר: כל הכבוד לך.

שאול יהלום: אז כשהוא משתחרר אני לא אתן לו את המענק כי הוא לא שירת ביחידה קרבית?

שאול יהלום: מה הנתונים?

שאול יהלום: הרי הצעת החוק הזאת היתה בפועל.

שאול יהלום: היום יש 4,500 מאבטחים במוסדות חינוך.

שאול יהלום: כאשר הצעת החוק היתה בפועל, עד לביטולה, 800 חיילים באו לשרת - מתוך 4,500.

שאול יהלום: לא 4,000 ולא 3,000, רק 800.

שאול יהלום: יושבים כאן אלופים ואנשים שיודעים מה זה לוחמים לעומת הכול, זה בערך 10%, 20%.

שאול יהלום: אז אני לא רוצה לתת לאותם 800 אלא רק ל-100 מתוכם?

שאול יהלום: רק ל-200 מתוכם?

שאול יהלום: מה ההיגיון הפנימי בכך?

שאול יהלום: אני שואל גם מה ההיגיון בכך שזו רק הוראת שעה וצריכים שלושה שרים, שלושה שרים צריכים להסכים, לא בהתייעצות, אדוני היושב-ראש - - -

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

שאול יהלום: - - - שלושה שרים, גם שר האוצר וגם שר הרווחה וגם השר לביטחון פנים, צריכים להסכים להאריך בשנה נוספת, או אפילו לא כל שנה.

שאול יהלום: בסך הכול אם הם יסכימו - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום, אולי אדוני לא שם לב אבל כל הדברים האלה ימשיכו להיות נדונים בוועדה המכובדת, ועדת העבודה והרווחה בכנסת, בראשותו של היושב-ראש.

שאול יהלום: ולכן, אדוני רומז שאני צריך לסיים - -

ראובן ריבלין: אני לא רומז, אני אומר.

שאול יהלום: - - אז אני פונה בזה לשר, ומבקש מאוד שכפי שאמר היושב-ראש - בעוד פחות משעה יידונו הדברים בוועדת העבודה והרווחה - להנחות את אנשיו, למצוא היגיון פנימי שישכנע אותנו לאחד הכיוונים.

שאול יהלום: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת שאול יהלום.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, אני מבקש שאדוני ידריך את החברים החדשים בסיעתו, שהרשימה שנמצאת אצל היושב-ראש גם תלויה במבואות הכניסה לאולם.

ראובן ריבלין: לבוא ולומר לי: נרשמנו, אבל לא נרשמים אצלך, אין זכר לכך.

ראובן ריבלין: יכול להיות שזה דבר נכון, אבל הפרוצדורה היא כזאת שיש פרסום וכל מי שרוצה לקרוא תיגר על הפרסום, יכול בעוד מועד.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו אומרים שהרשימה נסגרה עשר דקות לאחר תחילת הדיון.

ראובן ריבלין: משום כך, חבר הכנסת זחאלקה, שביקש רשות לדבר, מהטעם שהוא נרשם אבל לנו אין על כך סימנים, צריך להבין שכל הדברים האלה צריכים בדיקה גם על-ידי חבר הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה אכן נרשם, והוא דיבר בדיוק בזמן שהוא נרשם וכן כל החברים האחרים.

ראובן ריבלין: היו חברים מספר שנרשמו כאן או ביקשו להירשם, מייד כשנסגרה הרשימה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, למשל, שהוא חבר כנסת ותיק, הבין שאחרי שנסגרת הרשימה לא תמיד היושב-ראש יכול להיענות לבקשות שבאות חדשות לבקרים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, קשה ביום כזה שלא לדבר על הדברים שכאש בוערים בעצמות כולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המצב המצער והמביך הזה איננו דבר שאי-אפשר בלעדיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שפיכות הדמים הנמשכת משני צדי "הקו הירוק" איננה גזירה מהשמים, איננה דבר שאיננו בר-פתרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל מה, אנחנו קובעים לנו ממשלה, בוחרים לנו ממשלה, והממשלה בוחרת לה מדיניות, והמדיניות הזאת מניבה תוצאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא צריך להיות גאון כדי להבין זאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר המדיניות היא שלא מוכנים לראות בצד האחר לא פרטנר לשלום בלבד, אלא בכלל, הם לא בני-קיימא וצריך לרסק אותם - זו הכותרת הראשית היום, כאילו לא ריסקנו אותם ולא ריסקו אותם כל הזמן ולא נתנו לצה"ל לנצח, וכאילו לכוח הישראלי היו מגבלות בשנתיים האחרונות במיוחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא היו מגבלות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין שום מגבלות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפילו דעת הקהל בעולם, שלפעמים התריעה פה ושם, או עמדתה של ארצות-הברית, ועכשיו גם אירופה, בכלל, אין גבולות לשימוש בכוח, וכנראה אין גם תוצאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין התוצאות המיוחלות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ומר שרון וממשלתו ימשיכו להגיד לנו: אנחנו נביא פתרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלוש שנים במדיניות הזאת, בדרך הזאת, לא הביאו את הפתרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה הדרך הזאת אינה מביאה פתרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שמעתי הבוקר את חבר הכנסת מצנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמעתי דברים הגיוניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש פה למעשה שתי דרכים, שתי גישות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גישה אחת אומרת: נכחיד אותם בצורה זו או אחרת ונכלה אותם, ולא מכלים ולא מכחידים וזה לא ייגמר.

גדעון סער: אתה זוכר מה ועדת-אור אמרה לך?

גדעון סער: אתה במסיתים - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גדעון סער, אתה חייב להצטער, גם על זה שאתה מזכיר הממשלה של נתניהו, שקטלה את אוסלו ושקטלה את תהליך השלום.

גדעון סער: - - "סייע לשלהוב יצרים".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שאומרים עלי אני יודע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני גם עושה את זה, אל תדאג.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, סליחה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, אדוני קרא קריאת ביניים - - -

גדעון סער: אתה מטיף מוסר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בוודאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו זכותי וחובתי - -

ראובן ריבלין: אדוני יוכל לומר - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - להטיף לאנשים כמוך מוסר, לאלה שעושים ממשלה ורוצים בדרך הזאת של שפיכות הדמים, והם לא מוכנים לשנות מאום, והם לא מוכנים ללמוד לקח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שאני יכול לעשות.

ראובן ריבלין: אדוני יכול לסכם את כל הפרשה בעוד דקות מספר.

ראובן ריבלין: הרי אנחנו לא מסכימים, ואנחנו גם מסכימים שאנחנו לא מסכימים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, אני יודע שהדברים קשים, הם לא קלים - -

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: לא אמרתי לך, הערתי לחבר הכנסת סער.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - אבל המציאות היא הרבה יותר קשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייבים לדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המציאות קשה מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין דרך אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יכול לשקר לעצמי, גם לא לעם, גם לא לאף אחד, וחייבים לומר את הדברים בשיא הכנות ובשיא הבוטות ובשיא הנכונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך אני מאמין, כך חלק גדול מהעם מאמין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רוב העם מאמין, הממשלה לא מאמינה, המושלים לא מאמינים - בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, הגיע הזמן שהממשלה הזאת, לפני שיהיה מאוחר ולפני שהיא תטופל בידי העם, תגיד: רגע, אני מוכנה לעשות תפנית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רגע חושבים.

גדעון סער: אתה דובר העם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - - תטופל בידי העם, כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר לך שתטופל, גם אם זה יהיה מחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תאמין לי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה ייקח עוד חודשיים-שלושה, ובמו עיניך תראה איך מר שרון וממשלתו נופלים פעם אחת ולתמיד; לא רק הם נופלים, אלא דרך החיים שלהם נופלת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההשקפה הזאת של התנכרות לשלום והתכחשות לכל אפשרות של דו-קיום עם העם הפלסטיני ועם זכויותיו, הדרך הזאת תיפול פעם אחת ולתמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבל שהיא תיפול בדרך הקשה ביותר, לאחר שכל כך הרבה דם נשפך.

ראובן ריבלין: מה שחבר הכנסת סער אמר, שפעמים הזכויות הנדרשות, פירושן חוסר זכויות לצד השני.

ראובן ריבלין: זה מה שחבר הכנסת סער אמר.

עזמי בשארה: זה המצב הקיים עכשיו.

ראובן ריבלין: כאשר אדם אומר שהוא רוצה את זכות השיבה, זאת אומרת שהוא לא רוצה את זכות הישיבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העמדות לא רחוקות בתהליך השלום, כמעט היה פה הסכם והיו פה דברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על דברים פה ושם זה לא נגמר, אבל הדרך הישרה, דרך הביניים, ברורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העם הפלסטיני, אדוני היושב-ראש, מסתפק במדינה על 21%-22% משטח המריבה, והוא עשה את זה, הוא חתם על זה, והוא מוכן לחתום על זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יישארו פה ושם דברים שאפשר יהיה להתגבר עליהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא יכול להיות שמכיוון שיש מחלוקת בנושא אחד או שניים, את כל ה-99% של ההסכמות נשים בצד - - -

ראובן ריבלין: רוב העם הפלסטיני לא מסכים לזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - - על זה כולם מדברים, וזה גם ידוע לכולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רק רוצה לקוות שהדרך הזאת של הממשלה תשתנה לפני שיישפך עוד הרבה דם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נגמור מה שהיה, מספיק מה שסבלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מספיק שסובלים ממה שהיה עד עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: תם הדיון, רבותי חברי הכנסת.

דניאל בנלולו: מי שמנהל את חברי הכנסת הערבים זה ה"חמאס".

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו דנים בחוק חשוב.

ראובן ריבלין: עוד מעט ניכנס לנושאים הפוליטיים על-פי הצעת 50 חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אם סיעתך תאפשר לך, תוכל לדבר על אוסלו.

ראובן ריבלין: אדוני השר, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, במהלך הדיון כאן הודיעו לי, שבעוד כשעתיים וחצי אני צריך לייצג את הממשלה בהלווייתו של המאבטח מקפה "הלל" במושבה הגרמנית בירושלים, אלון מזרחי, השם ייקום דמו.

זבולון אורלב: והואיל ואנחנו עוסקים בחוק המאבטחים, חשבתי שמן הראוי שאקדיש את הדיון הזה לזכרו ולעילוי נשמתו, וצריך לזכור שהמאבטח שנהרג בקפה "הלל" הוא לא המאבטח הראשון שנהרג.

זבולון אורלב: לצערנו, נפצעו ונהרגו מאבטחים נוספים, שמילאו את תפקידם בגבורה.

זבולון אורלב: המאבטחים היום הם מהשומרים החשובים על שלומם וחייהם של אזרחי ישראל, ובשם הממשלה, ואני בטוח גם בשם הכנסת - כולנו מביעים הוקרה עמוקה לעבודתם של המאבטחים בכל תחומי החיים במדינת ישראל.

זבולון אורלב: ראשית, אני רוצה להתייחס לדברים, גם של חבר הכנסת יהלום וגם של חבר הכנסת יתום.

זבולון אורלב: הרעיון של החוק הזה הוא לתת עדיפות למאבטח של מוסדות החינוך, מפני שהמאבטחים ביתר המגזרים הם בדרך כלל של השוק הפרטי, שמשלם יותר לאותם מאבטחים, וכדי לוודא שהמאבטחים הטובים ביותר יגיעו לילדים, שכלפיהם יש לנו החוב העמוק ביותר, כי הם חסרי ישע.

זבולון אורלב: החוק הזה בא לתת עדיפות למי שיבוא לשמור במוסד חינוך.

זבולון אורלב: אם חייל לוחם משוחרר צריך להתלבט אם לשמור בקניון או בגן-ילדים, הכנסת צריכה לתת עדיפות, קודם כול, לשמירה על חיי ילדינו, וזה חלק ממטרת החוק הזה.

זבולון אורלב: עם זאת, אני בהחלט סבור, ואני שותף לדבריו של חבר הכנסת יורי שטרן, שצריך לעשות סדר בכל נושא המאבטחים.

ראובן ריבלין: האם אדוני מוכן להשיב על שאלה של חבר הכנסת דניאל בנלולו?

זבולון אורלב: בהחלט.

דניאל בנלולו: אדוני השר, האם אני מבין שאתה רוצה לעשות הבחנה ולתת קודם כול רק לחינוך, או לכל מאבטח?

זבולון אורלב: לא, החוק הזה נותן את המענק רק למאבטחי מוסדות חינוך.

ראובן ריבלין: ישתתף אדוני מעתה בדיוני ועדת העבודה והרווחה ויוכל לשאול שם כל שאלה.

דניאל בנלולו: זאת לא כוונת החוק.

זבולון אורלב: החוק הזה נותן את המענק למאבטחים רק במוסדות חינוך, גני-ילדים, מעונות-יום - היכן שנמצאים ילדינו.

זבולון אורלב: כך גם היה החוק הקודם - זאת היתה הצעת חוק פרטית שלי בכנסת הקודמת - וזאת במטרה שמוסדות החינוך יוכלו לתת פתרונות מול השוק הפרטי.

זבולון אורלב: בית-קפה יכול להעלות את השכר - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, כמרכז הליכוד בוועדת הכספים, מבין שאין כסף מעבר לנושא של מוסדות החינוך.

דניאל בנלולו: למשל, בית-חולים.

דניאל בנלולו: מה יעשו?

דניאל בנלולו: זה לא חשוב?

זבולון אורלב: בית-חולים זה בהחלט חשוב, אבל, לצערנו, ויגיד לך גם חבר הכנסת יתום, שהוא מומחה גדול ממני, האיומים על בתי-ספר הם חמורים, ואין זה סוד.

דניאל בנלולו: מה לגבי קניונים?

ראובן ריבלין: רבותי, למה להיתמם.

ראובן ריבלין: ברור שהאידיאל הוא שזה יהיה בכל מקום, אבל יש סדרי עדיפויות.

זבולון אורלב: אתם מוזמנים להגיש הצעות חוק, אבל החוק מדבר על העדפה מכוונת להגנה על חסרי ישע, שהם ילדים.

זבולון אורלב: המחויבות שלנו כלפי ילדים היא קודמת בסדרי העדיפויות, ויש לתת את העדיפות למאבטחי מוסדות חינוך.

זבולון אורלב: מלכתחילה גם אני חשבתי שראוי לתת את זה לכל חייל, חבר הכנסת יהלום, אבל בממשלה יש פשרות, והפשרה בממשלה היתה: "לוחמים" ו"תומכי לחימה".

זבולון אורלב: הופתעתי להיווכח שוועדת השרים לחקיקה הורידה את "תומכי לחימה".

זבולון אורלב: עד לדיון הוועדה אני אעשה בדיקה אם ניתן לכלול בחוק לא רק את הלוחמים אלא גם את תומכי הלחימה, וכך נרחיב את המעגל.

זבולון אורלב: זאת הפשרה שהתקבלה בממשלה, וקיבלת על עצמך שהצעת החוק הפרטית שלך לא תחרוג מהצעת החוק הממשלתית.

שאול יהלום: אני רוצה להרחיב את הצעת החוק הממשלתית.

ראובן ריבלין: נדמה לי שכרגע אנחנו נכנסים לפרטים שראוי שיידונו בוועדה.

זבולון אורלב: מה שחשוב לומר לכנסת הוא, שהיום אנחנו נאבקים עם טרוריסטים חסרי לב, אכזריים, שמסמנים גם את מוסדות החינוך שלנו.

זבולון אורלב: יש למדינת ישראל ולשירותי הביטחון ידיעות מדאיגות, הן פורסמו, ואינני מגלה כאן סודות.

זבולון אורלב: ולכן יש חשיבות לכך שהחוק הזה יושלם היום, כדי שנוכל לגייס את מיטב הלוחמים שלנו, לאחר שהם משתחררים, להגן על מוסדות החינוך.

זבולון אורלב: לחברת הכנסת קולט אביטל - ואני מוקיר אותך - אני רוצה לומר לך שלא מגרשים שום עובד זר חוקי משום קשיש.

זבולון אורלב: הדברים מאוד פשוטים, מגרשים עובדים בלתי חוקיים.

קולט אביטל: אבל אין אחרים במקומם.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר לך, שהממשלה אישרה הצעת חוק, כדי שעובד זר שעובד בסיעוד יוכל להאריך את שהותו בישראל, במקום חמש שנים - שבע שנים, בגלל עניין הקשר.

זבולון אורלב: ואת זה אנחנו עושים מתוך דאגה לזקנים.

זבולון אורלב: אבל, אני מצפה שתהיי שותפה יחד אתנו לכך שעובדים זרים בלתי חוקיים לא יהיו במדינת ישראל.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר שעד 1994 לא היה אף עובד זר בסיעוד, ואזרחי מדינת ישראל, יהודים כערבים, יכולים לעשות גם עבודת סיעוד, אגב, הם עושים את זה בבתי-החולים.

זבולון אורלב: וכמו שבבתי-חולים סיעודיים אפשר לעשות משמרת אחת ושתי משמרות, אפשר גם לעשות זאת אצל זקנים סיעודיים בבתים.

זבולון אורלב: איש לא אמר שצריך עובד אחד במשך 24 שעות.

זבולון אורלב: אשר על כן, אני מציע שנהיה שותפים בעניין הזה, שעובדים זרים בלתי חוקיים מקומם לא יהיה במדינת ישראל.

זבולון אורלב: אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה, וכאמור, להשתדל להביאה ליושב-ראש היעיל שלנו עוד היום לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכבוד השר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לפני שאנחנו מצביעים, בשם הנהלת הכנסת, להתנצל בפני חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: הוא אכן נרשם בזמן, אני רק מבקש ממנו ומכל חבר כנסת אחר לבוא ולבחון אם רישומו נכנס לסדר-היום, על מנת שהוא יקבל את זכותו.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, צדקת, אתה נרשמת, ונפלה טעות במזכירות.

ראובן ריבלין: אבל טוב היה אילו בדקת את זה - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

ראובן ריבלין: אני לא יכול ברגע האחרון, אחרי שסגרתי רשימה, לפתוח אותה, אבל אני בהחלט מודה שהטעות היתה מטעם מזכירות הכנסת.

ראובן ריבלין: שלוש הדקות רשומות לזכותך לפעם הבאה שתעלה לדיון ואני אנהל את הישיבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 55 - הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: נא להצביע - מי בעד, מי נגד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, זה היום האחרון שאנחנו משתמשים במתקני ההצבעה האלה.

ראובן ריבלין: אני מבקש להודיעכם, כי עקב התקנת מערכת ההצבעה האלקטרונית, לא ניתן יהיה לקיים ישיבות מליאה באולם המליאה עד חזרתה של הכנסת למושב הבא.

ראובן ריבלין: אם יידרשו חברי הכנסת - וידרשו זאת - לקיים ישיבה, היא תתקיים באודיטוריום.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 29 נגד - אין נמנעים - 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 55 - הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ג-2003, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, 29 בעד, אין מתנגדים, שלושה נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר מייד לוועדת העבודה והרווחה על מנת להכינה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: ניתן אישור לוועדה לקיים את ישיבותיה בזמן הדיון במליאה, ואני מאחל לכם עבודה פורייה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: על-פי בקשת יותר מ-50 חברי הכנסת אנחנו נעסוק בשישה נושאים.

ראובן ריבלין: הנושא הראשון: עשור להסכמי אוסלו - הפקת לקחים, מטעם סיעת הליכוד.

ראובן ריבלין: יציג את ההצעה חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: ישיב על ההצעה השר מאיר שטרית.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, השר ישיב על כל הצעה בנפרד?

ראובן ריבלין: השר ישיב על כל הצעה בנפרד, כן.

יוסי שריד: מה הטעם?

ראובן ריבלין: האם אדוני מציע שהשר יענה על כל - - -

יוסי שריד: אני מניח שגם שלוש ההצעות האחרות יתייחסו לנושא הזה.

ראובן ריבלין: אני חושב שארבע ההצעות הראשונות יכולות להידון יחד.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, לכל אחד מחברי הכנסת עשר דקות.

ראובן ריבלין: לכל אחד מארבעת הדוברים בארבע ההצעות הראשונות עשר דקות, ולאחר מכן ישיב השר.

ראובן ריבלין: אחר כך גם נקיים הצעות אחרות באותה מסגרת.

ראובן ריבלין: אדוני, נא להתחיל.

ראובן ריבלין: עשר דקות לרשות אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, יום קשה עובר על כולנו, בוודאי אי-אפשר שלא להתחיל בהבעת תנחומים, תנחומי כולנו לכל ההרוגים בפיגועים, ובאיחולי החלמה מהירה לכל הפצועים.

יולי יואל אדלשטיין: נשאלת השאלה, האם ביום כזה צריך להעלות נושא שהוא ודאי רחוק מהקונסנזוס והוא שנוי במחלוקת.

יולי יואל אדלשטיין: התשובה שלי לפחות על השאלה הזאת היא חד-משמעית: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חודש אלול ביהדות הוא חודש של חזרה בתשובה.

יולי יואל אדלשטיין: חודש מיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: בדרך כלל אומרים שיש כמה שלבים בחזרה בתשובה: הכרה בחטא, חרטה על החטא וקבלה לעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, לצערי, אין כמו החודש הזה, ובעצם אין כמו היום שאנחנו עוברים על מנת לראות מה הלקחים של עשור הדמים שעבר עלינו - - -

ראובן ריבלין: סליחה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון וחבר הכנסת בשארה, כבוד חבר הכנסת הנואם באולם מחייב.

ראובן ריבלין: או מדברים בחוץ או יושבים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: - - - עשור הדמים שעבר עלינו, וגם הקורבנות שעדיין מונחים לפנינו, מחייבים אותנו לא רק להשמצות הדדיות ולא להצגות הרגילות באולם הזה, אלא לניתוח קר של המציאות של העשור האחרון ולניסיון לפחות להבין מה אנחנו כן יכולים ללמוד מן האסון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: על חטאים רבים עלינו להכות.

יולי יואל אדלשטיין: על חטא קבלת ההחלטות בסתר ובהיסח דעת - הרי כולנו זוכרים איך זה התחיל.

יולי יואל אדלשטיין: כמה צעירים שאף אחד לא הסמיך אותם ואף אחד לא בחר בהם, והם לא נבחרו לשום תפקיד ואף אחד לא ידע בהתחלה על שליחותם, והם עצמם - ואת זה אני אומר על סמך דברים ששמעתי מהם - לא כל כך היו בטוחים שהם מייצגים אותנו כאזרחי מדינת ישראל, הם רצו להשליט שלום במזרח התיכון.

יולי יואל אדלשטיין: שני הצדדים במזרח התיכון הם רשעים, אמר לי אחד מאדריכלי הסכם אוסלו, אין פה טובים ורעים.

יולי יואל אדלשטיין: ואותם צעירים יצאו לשליחויות סודיות - במדינה מתוקנת, במדינה דמוקרטית - בלי שאפילו ראש הממשלה הנבחר ידע על זה בהתחלה, וגררו אומה שלמה לאותו עשור דמים שעליו אנחנו מדברים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בואו לא ננפנף את האחריות החוצה מהבניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבניין הזה אנחנו לא זוכרים איך עברו ההסכמים ואיך התנהלו התהליכים תוך כדי השחתת מוסר השלטון לרמות שאפילו עם הנורמות הלא-מי-יודע גבוהות שלנו הצלחנו להוריד אותו?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא זוכרים, שעל מנת שיהיה רוב להסכם אוסלו ב' היתה נחוצה רכישת "מיצובישי"?

יולי יואל אדלשטיין: ביום כזה אנחנו צריכים אולי, במסגרת ההכאה על חטא, לדעת שגם אלה שקנו את ה"מיצובישי" וגם אלה שקיבלו את ה"מיצובישי", לא יכולים להתנער מן האחריות לסבל הנורא מכול שסבלו מאות ואלפים כתוצאה מהעברת הרכב מגורם לגורם.

יולי יואל אדלשטיין: המטרה, חברים - במסגרת ההכאה על החטא הזה - לא מקדשת את האמצעים, בשום דבר, בשום שלטון, בשום משטר ובשום מדינה.

יולי יואל אדלשטיין: על חטא הבריחה מהאחריות - כן זה נוח מאוד לומר, מישהו אחר יעשה לנו את העבודה במלחמה בטרור.

יולי יואל אדלשטיין: לא, זה לא נוח להתייצב מול המשפחות ששואלות ושואלות ושואלות:

יולי יואל אדלשטיין: האם אין פתרון אחר חוץ מאשר הבנים שלנו, שהסתובבו בקסבה זו או אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: הרבה יותר נוח לחלום על אחד שיבוא מתוניס בראש כנופיה, ובלשונו של אחד מהמנהיגים מאז, ישבור להם את הרגליים והידיים כי אין לו בג"ץ ואין לו "בצלם".

יולי יואל אדלשטיין: זה לא קורה במציאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר לא מתייחס לצד המוסרי של הרצון הזה, שמישהו אחר, בעם אחר, יבוא עם כנופיה וישבור למישהו ידיים ורגליים.

יולי יואל אדלשטיין: לא בזה אנחנו עוסקים אלא בפוליטיקה ריאלית.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא עובד במציאות.

יולי יואל אדלשטיין: אחד הלקחים הוא, שלצערי הרב אין מישהו אחר שיעשה לנו את העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: עם כל הקושי והאי- נעימות, אנחנו והילדים שלנו צריכים עדיין לעשות את העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: על חטא השתיקה, סתימת הפיות ותרבות העדר - הרי את הדברים שאני אומר עכשיו אמרו רבים, לרבות אני, גם לפני עשר שנים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא זוכרים את החיוך המתנשא כלפי כל אחד שניסה איכשהו לנתח, איכשהו לשאול שאלה, שאולי לא הכול טלית שכולה תכלת?

יולי יואל אדלשטיין: אולי הקונספציה לא נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: אולי, דרך אגב, אין קונספציה?

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות שאין קונספציה, יכול להיות שכששני מנהיגים באותו יום אומרים דברים, האחד אומר שישברו להם את הידיים, כי אין לו "בצלם" ובג"ץ, והשני מדבר על מזרח תיכון חדש ופרוספריטי, אולי זה מעיד על כך שאין קונספציה?

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנחנו זוכרים את החיוכים של אלה שישבו מולנו, של אלה שראיינו אותנו - אם בכלל - בריאיון זה או אחר, שאמרו: מה אתה מבין.

יולי יואל אדלשטיין: זה היה במקרה הטוב.

יולי יואל אדלשטיין: במקרה הגרוע אמרו: פאשיסט, אויב השלום, איפה אתה חי ומה האלטרנטיבה, וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו כולנו משלמים את המחיר של תרבות העדר.

יולי יואל אדלשטיין: אתמול והבוקר, חברי - אני לא יכול להתעלם מזה - בדרך לכאן אני שומע את הפרשנים הבכירים והעיתונאים הבכירים - אני לא יודע מי נתן להם את התואר הזה "בכירים", אבל איכשהו הם זכו לתואר הזה - מנתחים את המצב, ועוד הפעם מטיפים לי מוסר מה לעשות ואיך לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: קשה לי לחיות, אין לי זיכרון קצר.

יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר אותם ב-1993, 1994, 1995, מסבירים בדיוק איך אוסלו יצליח, ומחייכים אותו חיוך שטני ומתנשא כלפי כל אחד שאיכשהו ניסה להעמיד סימן שאלה.

יולי יואל אדלשטיין: על חטא הזלזול בקיום הסכמים - זה אולי אחד החטאים הנוראים.

יולי יואל אדלשטיין: הרי הכתובת היתה על הקיר, כבר מההתחלה.

יולי יואל אדלשטיין: היום זה כבר לא סוד שלמחרת החתימה על ההסכמים בבית הלבן כבר התחילו הברחות הנשק.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתה בבתי-הספר.

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן, אותם ילדים שהיום מוכנים ללכת ולהתאבד אלה אותם ילדים שהיו אז בכיתות הנמוכות של בתי-הספר.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתה הזאת לא עצרה לרגע.

יולי יואל אדלשטיין: היו סרטים, היה תיעוד, היו ספרים.

יולי יואל אדלשטיין: אף אחד לא היה מוכן להסתכן ולהוציא את זה לאור, להראות את זה לאומה הזאת ולעמים האחרים.

אברהם פורז: אתה יודע שיש כאלה שגם התנגדו להסכם השלום עם מצרים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוד לא יודעים מה יהיו התוצאות גם שם.

ראובן ריבלין: כבוד השר פורז, אם אדוני זוכר - אני פשוט משתמש בדבריך - כל אדריכלי אוסלו, לרבות אנשים שאתה היית במפלגתם אז, אמרו בכלל שירושלים לא תהיה נושא לדיון.

ראובן ריבלין: אמרו שאם מישהו מהצד האחר יעלה את ירושלים כנושא לדיון, נקום ולא נדון אתם.

ראובן ריבלין: כך אמרו.

ראובן ריבלין: מובן שהיו חברי כנסת כאן, כמו חבר הכנסת אורון - - -

חיים אורון: לא נכון.

ראובן ריבלין: נדמה לי שבמצע המפלגה שלך ירושלים היתה - - -

חיים אורון: לא נכון.

ראובן ריבלין: נדמה לי.

ראובן ריבלין: אמרתי את זה רק לצורך הפרוטוקול ולא לוויכוח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, לי אסור להתווכח.

ראובן ריבלין: נדמה לי שחבר הכנסת אורון היה היחיד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פורז היה אתי אז בשיחה - נתבקשתי על-ידי חבר הכנסת והשר של אז ביילין להצטרף ליוזמת אבו-מאזן.

ראובן ריבלין: שאלתי אז מה יהיה עם ירושלים.

ראובן ריבלין: הוא אמר: מה פירוש?

ראובן ריבלין: אם הם יעלו את ירושלים נקום משולחן הדיונים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון מחייך, כי הוא יודע שאני צודק.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, גם אנחנו עשינו טעויות.

ראובן ריבלין: אה, זה בסדר.

ראובן ריבלין: אני למשל כזה טיפש שאני חושב שלא טעיתי אף פעם.

יוסי שריד: הפרשנות שלך לא נכונה.

יוסי שריד: מי שחשב שניתן יהיה להגיע להסכם בלי חלוקת ירושלים, טעה.

ראובן ריבלין: או.

ראובן ריבלין: קיי., אז עשיתם אז טעות.

ראובן ריבלין: אני ידעתי שלא יהיה אפשר, ולכן חשבתי אז שההסכם לא טוב.

ראובן ריבלין: עכשיו אין לי דעה כמובן, כי אני יושב-ראש של כולם.

ראובן ריבלין: רק רציתי להעיר לחבר הכנסת פורז, ואני מודה לו על שאפשר לי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, ההערה שלך - - -

אברהם פורז: אני הערתי רק דבר אחד - אני חושב שזו לא חוכמה לבוא בדיעבד, אחרי שנים, ולשפוט.

אברהם פורז: מובן שאף פעם לא חוכמה לדון בדיעבד.

ראובן ריבלין: החוכמה האמיתית היא של "סוף מעשה במחשבה תחילה".

אברהם פורז: היתה תקווה שיהיה דבר אחר - - -

חיים רמון: אני מציע שהשר פורז יענה בשם הממשלה במקום השר שטרית.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שהשר פורז והשר שטרית רחוקים כל כך בעמדותיהם.

חיים רמון: אז תיתן לשר פורז.

חיים רמון: אם הם לא רחוקים בעמדותיהם, אז אדרבה ואדרבה.

אברהם פורז: - - -

ראובן ריבלין: אני לא באתי להתווכח.

ראובן ריבלין: אדוני מתווכח עם חבר הכנסת אדלשטיין, אבל אתי אין לו ויכוח, כי אני לא מתווכח פה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה להבין - כבוד השר פורז אומר שאין ללמוד מההיסטוריה.

יובל שטייניץ: כל לימוד מההיסטוריה הוא לימוד בדיעבד מהעבר.

ראובן ריבלין: הערתך חשובה ונרשמה.

יוסי שריד: שטייניץ תמך באוסלו.

יובל שטייניץ: נכון.

ראובן ריבלין: גם הוא טעה.

ראובן ריבלין: אתה רואה, כל אחד טועה בזמנו.

ראובן ריבלין: אתה טעית והוא טעה.

ראובן ריבלין: אני לא טעיתי, כי אני מהטיפשים שלא טועים.

חיים רמון: כי אתה לא היית מספיק זמן בממשלה.

חיים רמון: אם היית מספיק זמן בממשלה - - -

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד לא טעה, אני לא טעיתי.

ראובן ריבלין: אנחנו לא טועים, אנחנו טיפשים.

ראובן ריבלין: עכשיו זכות הדיבור לחבר הכנסת אדלשטיין ואני מתנצל בפניו התנצלות רבה.

ראובן ריבלין: אדוני, השעון עומד כמובן.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא צריך להתנצל, אדוני היושב-ראש, כי הרי ההערה שלך מובילה אותי בדיוק לנקודה הבאה, רק שלשר פורז אני רוצה לומר - והבטחתי לא להתנצח ולא להשמיץ - שלא הייתי מוצא, אני מבטיח לך, שום חוצפה שבעולם, אלמלא אמרתי ב-1993-1994 את כל הדברים שאני אומר עכשיו, לעלות כאן עכשיו בדיעבד ולנתח את הדברים בדיעבד.

יולי יואל אדלשטיין: הרי, כפי שחזרתי ואמרתי, הכתובת היתה על הקיר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, לגבי השאלה שלך על ירושלים וביחס לשאלות רבות אחרות, אני מכה על חטא המחשבה הנמהרת, הפזיזה וקצרת הטווח.

יולי יואל אדלשטיין: הרי מה שמדהים אותי, וניסיתי להבין את זה עם כמה וכמה אנשים, שכשהיינו בכיתה ב' או ג' וסיפרנו האחד לשני את הבדיחה הידועה והנשחקת כבר על אותו אחד שקופץ מקומה 30 וכשהוא עובר על פני הקומה העשירית שואלים אותו: איך אתה?

יולי יואל אדלשטיין: הוא אומר: בינתיים הכול בסדר - התגלגלנו מצחוק בכיתה ב'.

יולי יואל אדלשטיין: בתהליך מדיני רציני, שכביכול כל העולם מסתובב סביבו ועוד מעניקים עליו פרס נובל לשלום - אנחנו כבר שכחנו, אבל אותו ערפאת שבו מדובר הוא חתן פרס נובל לשלום.

יולי יואל אדלשטיין: כבר שכחנו את זה לרגע קט.

יולי יואל אדלשטיין: מהבדיחה ההיא צחקנו.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו כשאמרו לנו שעזה תחילה, יריחו תחילה, ומה, לירושלים לא נגיע?

יולי יואל אדלשטיין: לפליטים לא נגיע?

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה, אחרי קומה עשר לא תהיה שום מציאות אחרת?

יולי יואל אדלשטיין: כולנו התעלמנו ואמרנו: לא, לא, נראה שלא.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים so far so good - בינתיים הכול בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, על הבינתיים הזה אנחנו כולנו משלמים את המחיר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לא פשוט ללמוד מן ההיסטוריה - אני לא יודע אם כאנקדוטה או לא, אבל שאלתי פעם, לפני שמונה-תשע שנים, בעימות פומבי את ד"ר רון פונדק אם הוא לא חושב שהיה צריך ללמוד מן ההיסטוריה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר לי בפה מלא - - -

ראובן ריבלין: אני מבקש לכבות את הפלאפונים או לשים אותם על מצב רוטט.

ראובן ריבלין: רבותי, זה בלתי אפשרי.

יולי יואל אדלשטיין: - - - אמר לי ד"ר פונדק בפה מלא - דרך אגב, הוא היסטוריון: לא, אני אף פעם לא לומד מההיסטוריה ולא צריך ללמוד מההיסטוריה.

יולי יואל אדלשטיין: היה שם קהל של 400 איש, כך שאני לא מסגיר כאן איזו שיחה אישית בינינו.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני חושב שהמסקנות ברורות, אבל מאוד לא פשוטות.

יולי יואל אדלשטיין: אחת המסקנות, כפי שאמרתי בהתחלה - אם אתה רוצה באמת להתחרט על חטא, צריך קבלה לעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: גם עשור הדמים עצמו וגם הקורבנות הרבים מחייבים אותנו לקביעה ברורה, ובעיני לפחות, הגיונית ביותר: אין שום דרך המשך לאוסלו.

יולי יואל אדלשטיין: לא מפה כזאת ולא דרכים אחרות לא יובילו אותנו לשום מקום.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, מבחינת המציאות, במשבצת הפתיחה.

יולי יואל אדלשטיין: בואו גם כולנו, מנטלית, נחזור למשבצת הפתיחה.

יולי יואל אדלשטיין: לזה לא יהיה המשך.

יולי יואל אדלשטיין: ואם אנחנו רוצים לצאת מהביצה המדממת של אוסלו ולהגיע לדרכים אחרות, שונות, חלופיות, שאולי במרוצת שנים יובילו אותנו לאותו מקום נכסף, שכולנו רוצים להגיע אליו - לא לשלום עם אלה שאף פעם לא יהיה להם שלום, והם ההנהגה הנוכחית; לא בדרך שאנחנו כבר יודעים שהיא לא הדרך, אלא בדרך האמיתית - אנחנו צריכים לומר חד-משמעית, כולנו, בצורה מאוחדת: אנחנו פותחים דף חדש.

יולי יואל אדלשטיין: אוסלו, אסון אוסלו, עשור הדמים של אוסלו מת.

ראובן ריבלין: אני מאד מודה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להפנות את תשומת לבכם.

ראובן ריבלין: סיעות הליכוד, שינוי, האיחוד הלאומי ומפד"ל הגישו לי 50 חתימות וביקשו ממני ארבע הצעות לסדר-היום.

ראובן ריבלין: הואיל וזה היה כבר מאוחר מדי, הסכמתי אתם שבהצעה לסדר-היום הבאה, כל אחד מנציגי הסיעות יקבל חמש דקות, ועל-ידי כך נחסוך את כל הנושא הבא - בעצה אחת עם יושב-ראש הקואליציה, ולכן הוא ויתר על נושא שלם שהוא יכול היה להעלות

ראובן ריבלין: אותו, כפי שעשו סיעות האופוזיציה, שלהן יש ארבע הצעות.

יוסי שריד: אני מבקש אם אפשר לעשות את זה לאחר שסדר-היום - - - אני לא מתנגד, אבל - - -

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: שניתן לחיים רמון ולך, ואחר כך להם.

יוסי שריד: נכון.

ראובן ריבלין: האם אדוני מתנגד?

ראובן ריבלין: באותה מערכת דיבר עכשיו חבר הכנסת מהקואליציה, ידברו עכשיו שניים מהאופוזיציה, יסיימו השלושה, ואחר כך נעבור להצעות לסדר-היום.

גדעון סער: אין לי התנגדות, אבל זה באותו נושא?

ראובן ריבלין: זה באותו נושא.

ראובן ריבלין: אנחנו סיכמנו יחד עם השר לאחד אותן, אז לאדוני אין - - - חבר הכנסת רמון, אדוני יואיל, אחריו חבר הכנסת שריד - הצעה טובה מאוד.

ראובן ריבלין: לאחר מכן, שלושה חברים שיהיו הדוברים: אהוד יתום, אריה אלדד וחבר הכנסת ליבוביץ.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אנחנו כך עושים סדר וגם חיים בשלום עם התקנון.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת שריד על עצתו, והיא יצאה טובה - גם מבחינת העניין והדינמיקה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום, מחר, יובאו למנוחות קורבנות שני הפיגועים, שנרצחו על-ידי חיות אדם.

חיים רמון: עשרות פצועים נאנקים מכאבים ונלחמים על חייהם.

חיים רמון: אני אינני יכול להשתחרר מהמחשבה ששני הפיגועים הללו, כמו פיגועים רבים אחרים, יכלו להימנע.

חיים רמון: הם יכלו להימנע לו ממשלת ישראל באמת היתה דואגת לביטחונם של אזרחי מדינת ישראל ועושה את מה שכל גורמי הביטחון במשך שלוש השנים האחרונות דורשים, תובעים, מראש הממשלה, וראש הממשלה - במודע, במתכוון, משיקולים פוליטיים, משיקולים אידיאולוגיים - נמנע מלעשות, והוא איננו מקים גדר הפרדה.

חיים רמון: לפני כחודשיים עמדתי כאן והזהרתי, שעומדים להיות פיגועים שבהם אנשים, שבהם נערים, ילדים, חיילים, ישלמו בחייהם כי ראש הממשלה איננו רוצה להקים גדר הפרדה.

חיים רמון: זה היה אחרי שאני מזהיר כבר שנתיים, אבל לפני חודשיים היה כאן דיון - יושב-ראש הכנסת ודאי זוכר - וסיימתי את דברי בכך שהפיגועים הבאים בדרך וראש הממשלה לא מונע אותם.

חיים רמון: מהיכן הם באו אתמול - שני חיות האדם, המרצחים האלה?

חיים רמון: הם באו מהכפר רנתיס, צפונית לרמאללה.

חיים רמון: האזור בין הכפר לבין ירושלים, לבין "הקו הירוק", פרוץ לחלוטין.

חיים רמון: כבר קיבלו עשר החלטות שיסגרו את הקו הזה, שיעשו שם גדר, ואחרי כל פיגוע באים ומודיעים לנו: כן, אנחנו הולכים לעשות גדר - אפשר לחשוב שזה איזה פרויקט של טיסה לחלל.

דליה איציק: הוא גם לועג לנו על זה.

דליה איציק: ..

חיים רמון: לא, עכשיו הוא כבר לא לועג.

חיים רמון: עכשיו הוא מרשיע את עצמו.

חיים רמון: עד לפני זמן הוא לעג.

חיים רמון: היה דיון בוועדת החוץ והביטחון ב-4 במרס 2002 - והלוואי שאפשר היה לחשוף את כולו לציבור - וראש הממשלה הסביר לי כמה אני אידיוט, אחרי שהוא הסביר לשרה דליה איציק – היא היתה אז שרה - כמה היא אידיוטית וכמה הגדר לא חשובה, וזה לא ימנע שום דבר, ואני לא מבין שום דבר.

חיים רמון: אמרתי לו: זה לא אני שלא מבין שום דבר, תגיד את זה לראש השב"כ, תגיד את זה למפכ"ל המשטרה.

חיים רמון: ורק אחרי 400 הרוגים - כולם מיותרים, וכל הפיגועים, או רובם, או חלקם הגדול, היו יכולים להימנע לו היה ראש הממשלה מבין אז את מה שהוא אומר שהוא כאילו מבין היום.

חיים רמון: כי עכשיו הוא כבר מסביר - באותן מלים כמעט שהשרה דליה איציק השתמשה בהן בזמנה, שאני השתמשתי בהן בזמני - הוא מסביר שזה ימנע, אבל הוא לא עושה כלום.

חיים רמון: והגדר היחידה שבנו וכבר נותנת תוצאות - לפי דברי גורמי הביטחון - מסאלם לאלקנה, וכבר יש תוצאות.

חיים רמון: דיברו פה על אוסלו - אני לא רוצה להיכנס לתיאור המאוד מסולף שתיאר חבר הכנסת אדלשטיין את כל סיפור אוסלו, אבל זה לא חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: אבל תיכנס אם יש בעיה.

חיים רמון: סליחה.

חיים רמון: אם יהיה לי זמן - אני אכנס.

חיים רמון: אני מקווה שיהיה דיון במליאה על מה שאמרת, ואז נעשה את זה.

יולי יואל אדלשטיין: הלוואי.

חיים רמון: אבל, בסדר, או.

חיים רמון: קיי., היה כישלון באוסלו, הסברתם שהיה כישלון באוסלו.

חיים רמון: נבחר ראש ממשלה - לא לפני חודש, לא לפני שנה, לפני שנתיים וחצי - והוא הסביר כבר אז שאוסלו איננו; והוא הסביר כבר אז שהוא יודע לטפל בטרור ושהוא יטפל בטרור.

חיים רמון: בסדר.

חיים רמון: חצי שנה לא הצליח, שנה לא הצליח.

חיים רמון: שנתיים וחצי הוא לא מצליח, והוא לא עושה את הדבר היחיד שאומרים לו שימנע טרור בצורה משמעותית.

חיים רמון: ואתמול - אתמול - אנחנו מקבלים את התזכורת הכי מצמררת, הכי נוראה.

חיים רמון: אז מה אני אגיד, מי אשם בזה?

חיים רמון: אין אחריות?

חיים רמון: הרי חובה - הקימו ועדות חקירה בישראל - אין נושא יותר ראוי להקמת ועדת חקירה: למה הפקירו את ביטחונם של אזרחי מדינת ישראל, ומי נושא באחריות, מי התנגד לכך, מי השעה את זה.

חיים רמון: גם היום.

חיים רמון: וכל החצים מובילים לאיש אחד, ראש ממשלת ישראל אריאל שרון.

חיים רמון: הוא הנושא באחריות, במישרין, למה שקרה.

חיים רמון: אני שומע אותו כל היום, והוא בא ואומר: על דבר אחד לא נתפשר - על ביטחונם של אזרחי מדינת ישראל.

חיים רמון: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה אריאל שרון, אתמול התפשרת על ביטחונם של הרוגי שני הפיגועים, על עשרות הפצועים.

חיים רמון: אתה התפשרת, והתפשרת מסיבה אחת בלבד - אחת בלבד - כי אתה חושש שגדר הביטחון הזאת תהיה לה משמעות מדינית, שמנוגדת להשקפתך, ומכיוון שכך, אתה משעה ואינך עושה את מה שצריך.

חיים רמון: אני אומר לאזרחי מדינת ישראל - אני אינני יודע אם יש פרטנר, יכול להיות שאין פרטנר, אבל אם אין פרטנר, חובת הממשלה עוד יותר לעשות את כל מה שצריך על מנת להגן.

חיים רמון: ולעשות זה לא רק לתקוף, זה לא רק בצד ההתקפי.

חיים רמון: איך אנחנו יודעים?

חיים רמון: 100,000-150,000 איש שומרים באופן הגנתי - שומרים על בתי-הקפה ועל בתי-החולים ועל בתי-הספר ועל האוטובוסים - ולצערנו הרב לא תמיד זה מצליח, כפי שהתברר אתמול.

חיים רמון: אז למה צריך לשמור על בית-הקפה?

חיים רמון: בואו נשמור על הגבול, בואו נשים שער לישראל - שלא יבואו אלינו, שלא יצליחו לבוא, שניפרד מהם.

חיים רמון: אם אין פרטנר, והממשלה הזאת אומרת: אין פרטנר, ויכול להיות - אני נמנה עם אלה שלעת הזאת חושבים שכנראה אין פרטנר - אבל אם אין פרטנר, תסיקו מסקנות, תעשו משהו.

חיים רמון: אל תגידו לנו: או.

חיים רמון: קיי.

חיים רמון: , עשר שנים לאוסלו.

חיים רמון: כבר נבחרתם פעם ופעמיים, על סמך כאילו המומחיות שלכם להביא ביטחון, ותראו מה קרה.

חיים רמון: אף פעם לא היה ביטחון מדינת ישראל מופקר כל כך; מעולם לא היו המצב הביטחוני, תחושת הביטחון, מופקרים כל כך.

חיים רמון: אז תעשו משהו, אבל אתם מסרבים לעשות.

חיים רמון: ולא היתה ממשלה, בסדרי גודל, שנכשלה כמו הממשלה הזאת - עם כל מה שאפשר להגיד על אוסלו, ואפשר להגיד, והיו טעויות באוסלו - הממשלה הזאת טועה כמעט מהיום שהיא הגיעה לשלטון.

חיים רמון: לכן אני חושב שהמסקנה היחידה כתוצאה מהמחדל הנורא של ממשלת ישראל, ובעיקר של העומד בראשה - שנושא באחריות ישירה למותם, להירצחם של קרוב ל-500 איש, כי הוא לא הגן עליהם, כי הוא הפקיר את ביטחונם, כי זו ממשלה שמפקירה את הביטחון - זה לקום וללכת.

חיים רמון: זה כישלון קולוסאלי, שלא היה כדוגמתו - כמעט - מאז 1973 זה מחדל הביטחון הכי גדול; אחרי מחדל יום הכיפורים זה המחדל הגדול מכולם.

חיים רמון: ועל המחדל הזה, ראש הממשלה וממשלתו צריכים ללכת הביתה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת חיים רמון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יוסי שריד, בבקשה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני מודה ומתוודה - גם על-פי הניסוח בסדר-היום - שמלכתחילה חשבתי לדבר גם בנושאים אחרים שנראים לי חשובים מאין כמותם.

יוסי שריד: לא שהנושאים האלה הופכים להיות פחות חשובים, הם חשובים מכל חשוב.

יוסי שריד: רציתי לדבר, לדוגמה, על מה שבא לידי ביטוי או על מה שמייצגת ויקי קנפו, ועל מידת האכזריות העצומה שמגלה הממשלה כלפיה וכלפי חברותיה, ובעיקר כלפי העניין שהיא מייצגת.

יוסי שריד: מידה עצומה של אכזריות, קשה ממש לתאר, בכל זאת אשה שובתת שביתת רעב.

יוסי שריד: בכל פעם שאתם אוכלים, מאיר שטרית, תזכרו שליד משרדך יושבים אנשים ושובתים שביתת רעב.

יוסי שריד: צודקים או לא צודקים לפי דעתכם, אתם שולחים אותם כל הזמן לעבוד, הבעיה היא שאולי תראו להם לאן הם צריכים ללכת כדי לעבוד.

יוסי שריד: איפה העבודה?

אברהם פורז: וכאשר רוצים לגרש עובדים זרים אתם מתנגדים.

אברהם פורז: אנחנו עושים זאת כדי שתהיה להם עבודה.

יוסי שריד: יש לי גם מה להגיד לך על העובדים הזרים.

יוסי שריד: אתה אחראי למחזות אכזריים.

יוסי שריד: דיברתי על אכזריות, אכזריות איננה ניתנת לחלוקה.

יוסי שריד: כאשר ילד או ילדה שנולדו בארץ חוזרים הביתה בצהריים, והם לא יודעים אם ימצאו את האבא או האמא שלהם, זה באחריות שלך, אם כבר הזכרת את העובדים הזרים.

יוסי שריד: אפשר לעשות כל מיני דברים, אבל לא באכזריות הזאת.

יוסי שריד: אם יש תו היכר, סימן היכר לממשלה, זו באמת מידה עצומה, בלתי נסבלת ובלתי נסלחת של אחריות, ואכזריות איננה ניתנת לחלוקה.

יוסי שריד: אם יש אכזריות, היא מופנית כלפי אלה וכלפי אחרים.

יוסי שריד: רציתי לדבר על משפחת שרון, על אריאל שרון עצמו ובניו, שמקעקעים כל נורמה בסיסית של שלטון חוק במדינה, וזה נושא מאוד-מאוד חשוב, אולי חשוב יותר מנושאים אחרים.

יוסי שריד: אבל באו האירועים של אתמול, אדוני היושב-ראש, וטרפו את סדר-היום.

יוסי שריד: אי-אפשר לעמוד כאן היום ולא להתייחס לאירועים הנוראים האלה.

יוסי שריד: אגיד לך את האמת, אדוני היושב-ראש, היו זמנים שבהם עשיתי מאמץ, לא תמיד הצלחתי, אני מניח כמו גם אנשים אחרים, לזכור שמות.

יוסי שריד: זכרנו אפילו שפלוני שאביו ואמו נתנו לו שם - ולכל אדם יש שם כידוע - זה היה שם, אני זוכר, וזה היה באירוע הרצחני הזה.

יוסי שריד: אני מרגיש היום אשם שאני לא זוכר את השם.

יוסי שריד: כבר אי- אפשר לזכור את השמות.

יוסי שריד: האירועים האלה עושים שַמות בשֵמות.

יוסי שריד: הם עושים שַמות בשֵמות.

יוסי שריד: בואו נודה על האמת, אתמול היה יום קשה מנשוא, אבל זה הופך לשגרת היום.

יוסי שריד: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, הממשלה הזאת וראש הממשלה הזה - הוא כבר ראש ממשלה שלוש שנים.

יוסי שריד: אחרי שלוש שנים, כבר אי-אפשר לתלות את הקולר בצווארו של אף אחד, אלא אך ורק בצוואר של עצמך.

יוסי שריד: חוץ מזה, אני רוצה להזכיר לך בכל הכבוד, שאתה והשר המכובד נתן שרנסקי, ישבתם בממשלות אוסלו.

יוסי שריד: אז מה אתה מספר לנו כאן שאמרת והתנגדת?

יוסי שריד: הוא ישב לימיני בממשלה, אני זוכר.

יוסי שריד: אלה היו ממשלות אוסלו.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה שאזכיר לך את התגובות שהיו אז?

יוסי שריד: התגובות לא משנות.

יוסי שריד: ברגע שאתה יושב בממשלה, אתה נושא באחריות מיניסטריאלית.

יוסי שריד: אני זוכר את השר נתן שרנסקי, חברתו נעמה לי עד מאוד, יושב לימיני ונושא באחריות בדיוק כמוני.

יוסי שריד: גם אני לא יכול עכשיו, בגלל קוצר הזמן, להיכנס לנבכי אוסלו.

יוסי שריד: אומר רק משפט אחד: כנראה יש עדות לכך שאוסלו, למרות כל הפגמים, החסרונות והליקויים, היתה דרך ראויה לשמה.

יוסי שריד: איך אני יודע?

יוסי שריד: קודם כול, מעולם לא הצגתם לה אלטרנטיבה.

יוסי שריד: העדות השנייה היא, שמעולם לא הסתלקתם מאוסלו.

יוסי שריד: אם אוסלו הוא אבי-אבות החטאת, למה לא הסתלקתם מזה?

יוסי שריד: לא הסתלקתם מזה, ובהרבה מאוד מקרים ומובנים המשכתם את דרך אוסלו, ומעולם לא הצגתם לאוסלו אלטרנטיבה.

יוסי שריד: אני רוצה לשתף אתכם, חברי הכנסת, בכמה דאגות שיש לי עכשיו.

יוסי שריד: פעם אמרתי כאן ואני חוזר ואומר, לראש הממשלה שלנו יש שם של בולדוזר.

יוסי שריד: אמרתי פעם, שאם זה בולדוזר, כנראה יש לו מנוע של מכסחת דשא או של טוסטוס.

יוסי שריד: שלוש שנים האיש הזה ראש ממשלה, על סמך מה נבחר לראשות ממשלה?

יוסי שריד: הוא נבחר לראשות הממשלה על סמך הבטחה מפורשת, שהוא יודע איך למגר טרור, אחרת הרי לא היה נבחר.

יוסי שריד: זה ברור לכל תינוק בעריסה, אף שמסוכן גם להיות גם תינוק בעריסה בימינו אלה במדינת ישראל.

יוסי שריד: על סמך זה הוא נבחר, על סמך "תנו לצה"ל לנצח".

יוסי שריד: יש כאן מישהו בכנסת שהוא נגד חיסול הטרור?

יוסי שריד: - אני שואל.

יוסי שריד: זו שאלה שאני שואב אותה מן הזיכרון, ממקום אחר.

יוסי שריד: יש מישהו כאן בכנסת שהוא נגד מיגור הטרור?

יוסי שריד: כיוון שאין לי כשרון חיקוי, אני לא מחקה אותו.

יוסי שריד: יש כאן מישהו שהוא נגד לתת לצה"ל לנצח?

עזמי בשארה: תשאל, מי בעד חיסול הטרור.

יוסי שריד: כן.

יוסי שריד: מי בעד חיסול הטרור?

יוסי שריד: אני חושב שתהיה כאן הצבעה פה-אחד, לרבות חבר הכנסת עזמי בשארה, שיצביע בעד.

יוסי שריד: טרור הוא תמיד תופעה בלתי נסבלת, בלתי נסלחת, ואני מניח שנצביע פה-אחד בעד חיסול הטרור.

יוסי שריד: ?

יוסי שריד: so what אחרי שלוש שנים עוד אפשר לבוא בטענות למישהו?

יוסי שריד: שמעתי שהוא שב מהודו עכשיו.

יוסי שריד: אתמול לא הייתי קשוב כל כך למה שנאמר, ושאלתי את אשתי - באמת, אני לא ממציא - תגידי, כבר אמרו בטלוויזיה שראש הממשלה נתן הנחיות מהודו?

יוסי שריד: היא אמרה לי, כן, איך ידעת?

יוסי שריד: כרגע אמרו שראש הממשלה מסר הנחיות.

יוסי שריד: מה זה מעלה ומה זה מוריד?

יוסי שריד: הוא לא צריך למסור הנחיות מהודו.

יוסי שריד: שלוש שנים האיש מנהל את המדיניות ונותן הנחיות.

יוסי שריד: נתן הנחיות מהודו, ממש נעשיתי שקט, והוא חוזר מהודו.

יוסי שריד: השיבה מהודו, אפשר לחשוב מה יהיה כאשר יחזור מהודו.

יוסי שריד: אז קודם כול צריך להודות בכישלון.

יוסי שריד: המדיניות הזאת נכשלה, ומשום שהיא נכשלה וזה לא עוד עניין, אבי הכישלון צריך ללכת הביתה.

יוסי שריד: זה קודם כול.

יוסי שריד: אחרי שלוש שנים אי-אפשר להתכסות בדברים שהיו לפני כל כך הרבה שנים, בעיקר שביסודם הם היו דברים נכונים.

יוסי שריד: אגיד לכם מה עוד מדאיג אותי.

יוסי שריד: אחרי שהודיעו שיודעים איך למגר את הטרור, לאחר שבמשך כמה חודשים בכל זאת היה טרור, התפרסם יום אחד בכותרת ראשית בעיתונים - אני מניח שאתם זוכרים את זה, ואני רואה זאת לנגד עיני - שראש הממשלה מודיע לאחר כמה חודשים, שעכשיו מצא את הנוסחה איך בכל זאת ממגרים את הטרור.

יוסי שריד: למה זה מדאיג אותי?

יוסי שריד: כי זה מסיח את הדעת, וכל דבר שמסיח את הדעת מדאיג אותי.

יוסי שריד: בכל פעם ממהרים גם להכריז על ניצחון.

יוסי שריד: אם ניצחנו, באמת אין צורך במאמץ כפול ומכופל.

יוסי שריד: אפילו הרמטכ"ל אמר לפני כמה שבועות שניצחנו.

יוסי שריד: אני גם מרגיש לא טוב בכל פעם שמראיינים אותי - אני לא מרבה להתראיין עכשיו - ובמקרה, השבח לאל, השבח לאל בורא עולם, עבר שבוע בלי פיגוע, ורומזים: אתה רואה שהעניין הזה עובד, ואני אומר כמו אידיוט: קודם כול, נהדר שלא היה פיגוע.

יוסי שריד: אז מה אם לא היה פיגוע?

יוסי שריד: קודם כול, עוד לא היה שבוע, ואם היה שבוע – אז עשרה ימים.

יוסי שריד: אז אני צריך לומר: בסדר, אבל לפני שבוע כן היה פיגוע בירושלים.

יוסי שריד: לא אחת מאשימים אותנו, מי יותר ומי פחות, שאין אופוזיציה.

יוסי שריד: אגב, קראתי ברגש עצום של הקלה, שחברת הכנסת יושבת-ראש סיעת העבודה בכנסת הבטיחה שאחרי החגים תהיה אופוזיציה.

יוסי שריד: מזל שיש חגים.

ג'מאל זחאלקה: איזה חגים?

יוסי שריד: נניח שהחגים האלה.

יוסי שריד: מזל שיש חגים, אז נחה עלי דעתי.

יוסי שריד: אבל מאשימים אותנו שאין אופוזיציה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, בוא נחשוב לעומק, מה המשמעות של האמירה הזאת שאין אופוזיציה.

יוסי שריד: זאת אומרת שאי-אפשר אפילו להגיד על האופוזיציה שהיא תחבה מקלות בגלגלים.

יוסי שריד: זאת אומרת שלראש הממשלה היה "קארט בלנש" בעצם, אם אין אופוזיציה, אם זה נכון, היה "קארט בלנש", go ahead, תן עצה לנצח, תמגר את הטרור.

יוסי שריד: טוסטוס, מכסחת דשא, כישלון קולוסאלי.

יוסי שריד: אמר כאן – אני לא זוכר בדיוק מי זה היה קודם – אחד מחברי הכנסת: בסדר, בתחום הזה זה כישלון מוחלט.

יוסי שריד: וזה ברור שזה כישלון מוחלט, ואני חושב שגם על זה אפשר לעשות הצבעה, וזה יתקבל פה-אחד.

יוסי שריד: התחום הזה הוא בכל זאת תחום מסובך, ויש תחומים אחרים.

יוסי שריד: אולי בתחום אחר הממשלה יכולה לרשום לעצמה איזה הישג?

יוסי שריד: נכון שכאשר אומרים להיטיב עם העם, יש בזה איזו נימה פופוליסטית, אבל בכל זאת, ממשלות נבחרות כדי להיטיב במשהו – ברב או במעט, להיטיב עם הציבור.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני הייתי מאוד מפציר בך – אני לא רוצה חלילה להכביד עליך – או בכל חבר כנסת אחר להצביע בכל זאת על דבר אחד שהממשלה כן היטיבה בו עם הציבור, באיזה תחום - בתחום החברתי, בתחום הכלכלי, בתחום המדיני, בתחום הביטחוני, בתחום הנורמטיבי, בתחום המוסרי, בתחום הערכי.

יוסי שריד: תחום אחד תנו לי שהממשלה הזאת היטיבה בו עם הציבור.

יוסי שריד: הכול הבטחות.

יוסי שריד: אני מבין שאת שלב הבלימה כבר עברנו.

יוסי שריד: על הלוח ראיתי ששלב הבלימה עבר, ועכשיו אנחנו בשלב הצמיחה.

יוסי שריד: קשקוש במיץ עגבניות, הרי אתם עצמכם, לפי התחזיות שלכם, אומרים וחוזרים ואומרים שתהיה למשל יותר אבטלה בשנה הבאה - דבר של מה בכך.

יוסי שריד: הרי ברור לגמרי, שגם תחזיות הצמיחה שלכם הן כמו תחזיות הצמיחה בעבר, אין להן שחר.

יוסי שריד: תחום אחד תנו, משהו קטן שעשיתם, מלבד זה שמצאתם כמה מקומות עבודה באמצעות "ידיעות אחרונות" ו"קול ישראל".

יוסי שריד: דבר אחד, הרי אין הכרח שממשלה תהיה אך ורק ממשלה של גזירות, שרק מכבידה כל הזמן על הציבור ומתנכלת לו, הרי לא לצורך הזה נולדת ממשלה.

ראובן ריבלין: אדוני, הואיל והיו הרבה הפרעות, אני אתן לך עוד זמן לדבר.

יוסי שריד: אני מאוד אסיר תודה לך.

יוסי שריד: אני מייד מסיים.

צבי הנדל: אין לך בושה, אתה הבאת את זה עלינו.

דליה איציק: ממשלת כישלון.

דליה איציק: אתם צריכים ללכת הביתה.

דליה איציק: הכול כושל, הכול מרוסק, אפסים - - -

צבי הנדל: הוא הוביל לרצח.

ראובן ריבלין: מה שאמרת הובהר והובן היטב בצורה שאמרת אותה.

יוסי שריד: חברת הכנסת דליה איציק, בעקבות כישלון אמרה חידלון, ואני מזדהה אתה לחלוטין, ואני חושב שזאת גם הגדרה טובה, אבל זה אפילו יותר גרוע.

יוסי שריד: אני מניח שאנחנו נדייק לעשות, אם נגדיר את זה בלשונו של ברנר.

ראובן ריבלין: קודם הסביר חבר הכנסת אדלשטיין שהיה כישלון של אוסלו, ומדברים על חדלון הממשלה.

יוסי שריד: בלשונו של ברנר זה שכול וכישלון, זו הטרגדיה הנוראה.

יוסי שריד: זה לא כישלון וחידלון, זה שכול וכישלון.

צבי הנדל: למה?

יוסי שריד: בין השאר, בגלל זה שלא הצביעו ולא החליטו – בגלל אנשים כמוך – על הקמת הגדר, במתווה הנכון, לא במתווה שמכניס את כל הפלסטינים לתוך הגדר.

יוסי שריד: כאשר מכניסים את כל הפלסטינים לתוך הגדר, כמובן שכר הגדר יוצא בהפסדה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להסב את תשומת לבך לתופעה נוספת, שאם אני לא אסב את תשומת הלב אליה, אני לא בטוח שהיא תזדקר לעין במידה ראויה.

צבי הנדל: לא חיסלו את הרשות הפלסטינית - - -

ראובן ריבלין: יש הרבה אנשים בדעתך, חבר הכנסת הנדל.

ראובן ריבלין: בואו ניצמד לנושא ולא נדבר על האנשים.

יוסי שריד: שמתי לב שהולכת ומסתמנת במדינת ישראל תופעה חדשה, של תובנות מאוד מאוד מעניינות של "לשעברים", תשימו לב לזה – ראשי שב"כ לשעבר, סגני ראשי שב"כ לשעבר, אלופים לשעבר.

יוסי שריד: כל מיני אנשים פתאום רואים את האור, אבל זה מעניין שהם רואים את האור ברגע שהם פורשים.

יוסי שריד: למשל, אפרים הלוי.

יוסי שריד: הרי אפרים הלוי זה לא ויקי קנפו.

יוסי שריד: אפרים הלוי זה אדם שידוע כל השנים בסולידיות שלו.

יוסי שריד: אני זוכר – ואני מקווה שאני לא מדליף שום דבר – שראש הממשלה לא חדל בשיחות אתי לשבח את אפרים הלוי.

יוסי שריד: הוא אמר שהוא המצוין באנשים, ואני יכול אפילו במידה כזאת או אחרת להזדהות אתו.

יוסי שריד: אז אפרים הלוי אומר, לא פחות ולא יותר, דבר נורא - אנשים היו צריכים ממש לברוח כל עוד נפשם בם מכאן.

יוסי שריד: הוא אומר, לא פחות ולא יותר, שבתקופה הזאת, שהיא לא תקופה פשוטה, שהחלטות בלשכת ראש הממשלה – ואני לא זוכר בדיוק את הביטוי, אבל רוח הדברים היא מאוד מאוד מדויקת – מתקבלות בקלות דעת.

יוסי שריד: חברות וחברים, זה אפרים הלוי.

יוסי שריד: מה זאת אומרת החלטות בלשכת ראש הממשלה?

יוסי שריד: הרי מדובר בעניינים של פיקוח נפש, של חיים ומוות, השר שטרית.

רוני בר-און: חבר הכנסת שריד, הוא הבחין בין ראש הממשלה לבין אנשי הלשכה.

יוסי שריד: כן, בהחלט.

יוסי שריד: זאת אומרת שראש הממשלה כבר לא אחראי על לשכתו.

דליה איציק: אפילו מורה בכיתה לא היה מקבל תשובה כזאת.

יוסי שריד: אני מודה לחבר הכנסת רוני בר-און על ההערה הזאת.

יוסי שריד: מזה אני צריך להבין שראש הממשלה, לא זו בלבד שהוא איננו אחראי למה שקורה כאן בארץ, אלא אפילו אחריות על לשכתו כבר אין לו.

יוסי שריד: האמת היא שאני לא חשבתי שאתה תגיד דבר כזה, כי זאת כבר מעלה באמת כל כך גבוהה ובלתי נסבלת.

ראובן ריבלין: איננו יכולים להיכנס לפרשה החדשה.

רוני בר-און: - - -

ראובן ריבלין: רבותי, נושא הלוי אינו עומד על סדר-היום כרגע, והדובר סיים את זמנו.

יוסי שריד: אני כבר מסיים.

יוסי שריד: האמת היא שיש לי כאן ציטוטים נרחבים ממה שאומר סגן ראש השב"כ עד לפני כמה ימים, או אפילו עד לפני כמה שעות, שהתפטר בימים האלה או פרש מתפקידו – אני לא יודע אם התפטר.

קריאה: הוא בסך הכול פינה את מקומו למחליפו.

יוסי שריד: דברים מאוד מעניינים.

ראובן ריבלין: רבותי, אתם על זמן שאול, נא לאפשר לדובר לסיים את דבריו.

ראובן ריבלין: אנחנו כל רגע פותחים פרק חדש, והוא מעורר תהודה.

יוסי שריד: זה נורא מעניין - התופעה הזאת של התובנה המאוחרת.

יוסי שריד: פתאום אנשים רואים דברים אחרת מרגע שהם פורשים.

יוסי שריד: האיש הזה, שמוגדר על-ידי זאב שיף כאדם אחראי ומדייק - -

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, חבר הכנסת שריד כבר לא מדבר בזמנו, וכל רגע יש פרשה חדשה.

יוסי שריד: - - כמי שאחראי לפיתוחה של מדיניות הסיכול, סגן ראש השב"כ טוען שצריך לבדוק את המדיניות הזאת, כי יכול מאוד להיות שהמדיניות הזאת היא מדיניות מזיקה.

יוסי שריד: שוב, אני אומר שאני לא קורא את הציטוט המדויק.

צבי הנדל: צריך להוריד אותו מהדוכן.

ראובן ריבלין: אתם לא נותנים לי, ברגע שאתם קוראים קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: אני מאוד מבקש שתסיים.

יוסי שריד: יש כמה דברים חשובים שרציתי לומר, אבל אני אסכם.

דליה איציק: מנכ"ל הביטוח הלאומי, חבר הכנסת שריד.

יוסי שריד: את לא עוזרת לי.

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש סיעת העבודה, אני מבקש ממך לא לעשות לי פרובוקציות עם הדובר ולעורר אותו לפרשות חדשות.

יוסי שריד: מה שהכי מדאיג אותי מכל הדברים, ואני כבר לא יודע מה מדאיג יותר - - -

ראובן ריבלין: אז תסכם.

יוסי שריד: אז אני מסכם.

יוסי שריד: אחרי שקורה מה שקורה ואחרי הכישלון הקולוסאלי הזה ואחרי שהארץ הזאת באמת אוכלת יושביה וראש הממשלה שב מהודו – השיבה מהודו – מה מונח עכשיו על הפרק?

יוסי שריד: מה ההצעות שמונחות עכשיו על הפרק?

יוסי שריד: יש שתי הצעות, ואין בלתן.

ראובן ריבלין: לא, לא, אדוני עכשיו - - -

יוסי שריד: אני סיימתי; תאמין לי, אתה לא יודע עד כמה זה קצר.

יוסי שריד: יש שתי הצעות: הראשונה, לכבוש את עזה; והשנייה, לגרש או לא לגרש את ערפאת.

יוסי שריד: זאת אומרת, גם כאשר אני מסתכל אל העתיד, אל העתיד הקרוב, אני אומר, אלה שתי ההצעות.

יוסי שריד: לא שמעתי שום הצעה אחרת, חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: - - -

יוסי שריד: אין שום הצעה אחרת.

יוסי שריד: עכשיו הולכים לכבוש את עזה - - -

ראובן ריבלין: לא, עכשיו אנחנו מתחילים בכיבוש עזה?

ראובן ריבלין: כבוד הדובר, אני מבקש מחבר הכנסת שריד לסיים.

ראובן ריבלין: אדוני היה צמוד לנושא, אני מצטער - - -

צבי הנדל: די, די, שנים אני שומע אותך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, אולי אדוני לא שם לב, אבל הוא כמעט 20 דקות על הדוכן.

צבי הנדל: - - -

יוסי שריד: אני מסיים.

יוסי שריד: מישהו יכול להסביר לציבור – מילא, לא לנו, אבל לציבור – בדרך הגיונית כלשהי איך לאחר שני פיגועים איומים ונוראים, שמקורם מזוהה וידוע, והם באים מצפון לרמאללה, זה מביא אותנו לרעיון של כיבוש עזה?

יוסי שריד: אתה יכול להסביר את זה, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: אני לא יכול להסביר, כי אין לך זמן שאני אסביר לך.

יוסי שריד: והדבר השני הוא גירוש ערפאת.

יוסי שריד: רבותי, ערפאת זה לא הטעם שלי - - -

עזמי בשארה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, אדוני עוד מעט ידבר.

יוסי שריד: ערפאת זה לא הטעם שלי, ואני מאסתי בערפאת, אבל אני לא בחרתי בו.

יוסי שריד: מי שבחר בו זה העם הערבי הפלסטיני.

צבי הנדל: אתה הבאת אותו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, אני מאוד מבקש מאדוני לסכם את דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: - - -

צבי הנדל: אתה הבאת אותו.

יוסי שריד: וכל מי שחושב שאפשר יהיה להועיד לכל ראשי הממשלות שיקומו שם גורל דומה לגורל שאנחנו בעצמנו הועדנו לאבו-מאזן, תוך התעלמות ממי שהפלסטינים – אה, אדוני היושב-ראש - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, אדוני לא יכול אפילו להיזכר עכשיו.

יוסי שריד: לא, אני נזכרתי פתאום - - -

ראובן ריבלין: אני ממש מבקש מאדוני לסיים במשפט אחד.

ראובן ריבלין: אני אתן הזדמנות לאדוני במשך היום - - -

יוסי שריד: היו כאן, גם בכנסת, מסיבות עצומות לרגל הכתרתו של ערפאת כאיש הלא-רלוונטי.

יוסי שריד: אתם זוכרים את המסיבות האלו?

יוסי שריד: מאז ששרון התחיל לטפל בו - מעולם לא היה מעמדו של ערפאת כל כך חזק וכל כך מבוצר.

גדעון סער: - - -

רוני בר-און: - - -

יוסי שריד: אז אני מציע גם את זה להביא בחשבון.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שריד.

גדעון סער: - - - ביחד.

רוני בר-און: - - -

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, רבותי חברי הכנסת, עכשיו הקואליציה.

ראובן ריבלין: שלושה חברי כנסת ידברו, כל אחד חמש דקות.

ראובן ריבלין: הראשון - - -

גדעון סער: גיבור פרס נובל לשלום - - -

חיים רמון: אתם שלוש שנים בשלטון.

חיים רמון: מה אתם עושים?

חיים רמון: מה, אתה היסטוריון?

חיים רמון: שלוש שנים בשלטון, ואתה לא עושה כלום.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: אתם מתחלקים באותו זמן.

ראובן ריבלין: הוא אחד שדיבר על ההצעה, ואצלכם מדברים שלושה.

צבי הנדל: קצת בושה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, נא לשבת.

חיים רמון: אתם שלוש שנים יושבים בממשלה - - -

צבי הנדל: השתגעת?

צבי הנדל: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, כל קריאת ביניים תהיה בישיבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, אם אדוני רוצה לקרוא קריאת ביניים, יעשה זאת - - -

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אני מבקש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, אם אתה רוצה לקרוא קריאת ביניים או להשיב דבר, רק בישיבה.

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, תודה.

דליה איציק: אתם שיגעתם אותנו.

דליה איציק: אתם שלוש שנים בשלטון.

גדעון סער: על מה את מדברת?

גדעון סער: את ישבת בממשלה - - -

דליה איציק: - - - לכו הביתה.

אהוד יתום: יש לכם הזדמנות לצעוק עלי עכשיו.

ראובן ריבלין: זמן לדו-שיח.

ראובן ריבלין: אני נותן לכם דקה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברי הכנסת, זמן לדו-שיח.

אהוד יתום: העם יחליט מי ילך הביתה, חברת הכנסת איציק.

אהוד יתום: העם יחליט, לא את תחליטי, עם כל הכבוד לך.

דליה איציק: לכו הביתה.

אהוד יתום: עם כל הכבוד לך, העם יחליט, לא את.

אהוד יתום: שמעת?

אהוד יתום: לא שמעת מספיק?

אהוד יתום: בגלל זה שהייתי בחיפה לא שמעת מספיק?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום.

דליה איציק: שמענו אותך אתמול.

אהוד יתום: אם הייתי על-ידך, היית שומעת יותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום, לא קוראים קריאות ביניים מהבמה.

דליה איציק: - - - כדי שאתה תעשה יותר טוב, אבל אתה עושה יותר גרוע.

אהוד יתום: לא את תאמרי לי מה לעשות, חברת הכנסת איציק המכובדת, לא את.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יתום, אני מבקש להפנות את תשומת לבו של אדוני, הואיל והוא חבר כנסת חדש – גם צעיר, אבל בעיקר חבר כנסת חדש - - -

דליה איציק: שיהיה קצת כמו חבר כנסת חדש, לא כמי שיודע את הכול.

ראובן ריבלין: רק רגע, חברת הכנסת איציק.

אהוד יתום: גברת איציק, לא את תטיפי לי מוסר, לא את.

קריאה: מי כן, למשל?

אהוד יתום: לא את, גם לא אתה.

אברהם בורג: - - -

אהוד יתום: גם לא אתה.

אהוד יתום: העם בישראל, הדמוקרטיה.

אהוד יתום: כן, הדמוקרטיה, לא אתם.

ראובן ריבלין: אולי אדוני ישמע לי?

אברהם בורג: - - -

ראובן ריבלין: כחבר כנסת חדש, אולי לא ידוע לאדוני שהנואם לא קורא קריאות ביניים.

אהוד יתום: הבנתי.

ראובן ריבלין: אני רוצה להודיע לאדוני, שהנואם לא קורא קריאות ביניים, הוא לא יכול להשתמש במיקרופון.

ראובן ריבלין: יש לו יתרון על היושבים למטה.

ראובן ריבלין: למרות קולה הרם של חברת הכנסת איציק, אדוני שעומד ליד המיקרופון לא קורא קריאות ביניים, ועדיין לא קיבל את רשות הדיבור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, האם אדוני הסתפק בהערותיו לחבר הכנסת סער?

חיים רמון: לא היה לי שום דבר עם חבר הכנסת יתום, רק עם חבר הכנסת סער.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש סיעת העבודה, גברתי סיימה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, יושב-ראש הקואליציה, האם אני יכול לאפשר לחבר הכנסת יתום להתחיל לדבר?

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני.

ראובן ריבלין: אדוני, על-פי בקשתו של יושב-ראש הקואליציה, ההצעה שלכם מתפצלת לשלושה דוברים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון קיבל את כל הזמן מסיעתו, חבר הכנסת שריד קיבל את כל הזמן, חבר הכנסת בשארה קיבל את כל הזמן - - -

אברהם בורג: - - -

ראובן ריבלין: בנושא זה אנחנו מתפצלים לשלושה דוברים שכל אחד מהם מקבל חמש דקות: חבר הכנסת אהוד יתום, אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת אילן ליבוביץ.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני להתחיל בדבריו ואני מודה מאוד לאדוני.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני אומנם חבר כנסת צעיר בכנסת הזאת - -

ראובן ריבלין: גם צעיר.

רוני בר-און: - - -

אהוד יתום: - - אבל הדוגמה האישית שמקנה לי חברת הכנסת איציק הוותיקה היא דוגמה אישית של אלימות מילולית וצעקות, ואני לא רוצה ללמוד ממנה, ואני מצטער על כך שכאן, מעל הבמה הזאת, נסחפתי - - -

רוני בר-און: - - -

ראובן ריבלין: רגע, סליחה, חבר הכנסת בר-און, אני מבקש מאדוני לא לערוך את החשבונות הסיעתיים בתוך אולם המליאה.

ראובן ריבלין: מצוות - - -

רוני בר-און: - - -

ראובן ריבלין: אדוני, אני הודעתי זאת בהסכמה.

ראובן ריבלין: אני אפילו לא צריך יותר מ-30 חתימות.

ראובן ריבלין: היתה פה הסכמה הדדית, של כל החברים - - -

אהוד יתום: נסחפתי לדוגמה האישית הבלתי-ראויה שהפגינה כאן חברת הכנסת איציק בצעקותיה.

אהוד יתום: לעצם העניין, שמעתי בקשב רב את חבר הכנסת רמון, את ההאשמות החמורות שבהן הוא האשים באופן ישיר את ראש הממשלה אריאל שרון על הרוגינו מהפיגועים האחרונים, ואני חושב לעצמי, האם הייתי מעז פעם אחת להאשים את גולדה מאיר על חיילינו שנהרגו במלחמת יום הכיפורים?

אהוד יתום: להאשים את שמעון פרס על הפיגועים הקשים שהתרחשו בשנת 1996?

אהוד יתום: להאשים את אהוד ברק על הפיגועים הקשים שהתרחשו במהלך כהונתו, כאשר ביום ניהלו שיחות בטאבה ובלילה קברנו את מתינו?

אהוד יתום: להאשים את יצחק רבין, זיכרונו לברכה, על כל ההתרחשויות שאירעו במהלך תקופתו?

אהוד יתום: האם באיזה מקום איבדנו לחלוטין את הצפון?

אהוד יתום: לבוא ולהאשים ראש ממשלה בישראל בדם שניגר ברחובות ישראל, כאשר מי שאשם באמת הוא הרשות הפלסטינית, שלא הצליחה, לפחות במשך שלושת החודשים האחרונים – אני כבר לא רוצה לגלות כאן גילויים היסטוריים כאלה ואחרים - לא הצליחה בשום פנים ואופן לעצור את פרץ הטרור הנוראי?

אהוד יתום: הרי היתה לנו איזו תקופה מסוימת, של שלושה-ארבעה ימים, של שקט.

אהוד יתום: גם כאשר הסכימו ארגוני הטרור בינם לבין עצמם ובינם לבין הרשות הפלסטינית להחיל את ה"הודנה" הזאת, יום אחד של שקט במהלכה לא היה לנו כאן.

אהוד יתום: אומנם רף הפיגועים ירד, אומנם להבת האש הנוראית לא פגעה ב-20 אנשים במקביל, בפיגועים נוראים באוטובוסים, בקניונים ובבתי-קפה, אבל היו פיגועים מפיגועים שונים.

אהוד יתום: אני רוצה להזכיר לכם את כפר-יעבץ ואת שדי-תרומות ואת הפיגוע בילדה הקטנה בכביש-6 ואת הפיגוע בבחור הצעיר ביפו וכן הלאה וכן הלאה.

אהוד יתום: במשך שלושת החודשים הללו לא היה מעולם שקט, אפילו יום אחד.

אהוד יתום: והנה אנחנו עומדים כאן לאחר שאבו-מאזן הלך, ותאמינו לנו, לא בגלל ממשלת ישראל הלך אבו-מאזן.

אהוד יתום: להיפך, אם אני כאיש קואליציה מבקר את הממשלה שלה אני שייך מעצם חברותי בכנסת, הרי זה על כך שלא העבירו את ערפאת מכאן, כי הוא באמת היה המכשול היחיד לשלום.

אהוד יתום: שמענו את אבו-מאזן.

אהוד יתום: אבו-מאזן אמר בנשימה אחת: ישראל הפריעה לי, ארצות-הברית הפריעה לי וגם ערפאת הפריע לי.

אהוד יתום: ראינו את קבלת הפנים שבה התקבל אבו-מאזן כאשר הוא בא לפרלמנט הפלסטיני.

אהוד יתום: איך האנשים הקשים האלה, סביב ערפאת, באיומי נשק, הדריכו אותו, בסופו של דבר למצב שבו הוא יגיש את התפטרותו.

אהוד יתום: וערפאת לא השתהה אפילו, אדוני היושב-ראש, רגע אחד.

אהוד יתום: הוא לא השתהה, והוא קיבל את התפטרותו.

אהוד יתום: על מנת מה?

אהוד יתום: על מנת להציב את אבו-עלא.

אהוד יתום: מי שלא נאבק בטרור ולא פירק את תשתיות הטרור, בדמותם של אבו-מאזן ודחלאן, יוכל אבו-מאזן, יוכל אבו-עלא, ויוכל שר ההגנה שלו – אם זה יהיה אדון זה או אחר - לעשות?

אהוד יתום: מה, אנחנו ממשיכים להיות נאיבים?

אהוד יתום: אני מקבל את הדברים של השר פורז, שאמר קודם: למה לנו ללכת להיסטוריה, והיום, כחכמים לאחר מעשה, בצורה כזאת או אחרת, ללמוד את לקחי העבר?

אהוד יתום: ודאי שצריכים ללמוד את לקחי העבר, אבל לא ב"אני מאשים".

אהוד יתום: בואו נהיה מציאותיים לרגע ונבין באיזו מציאות אנחנו חיים היום.

אהוד יתום: אנחנו דורשים מהעם הפלסטיני, או מהישות הפלסטינית, או מהממשלה הפלסטינית, לפרק את נשקם של אחיהם.

אהוד יתום: מישהו מהם או מאתנו חושב שהם יצליחו לעשות את זה?

אהוד יתום: מישהו מאתנו חושב שהם יצליחו לקיים או לבצע מלחמת אחים בינם לבין עצמם?

אהוד יתום: מישהו מהם חושב שהניסיון הזה יכול להצליח?

אהוד יתום: מישהו מהם חושב שאבו-עלא, תחת שרביטו הטרוריסטי של ערפאת, יעשה את מה שאבו-מאזן לא עשה?

אהוד יתום: מישהו בכלל חושב בעניין הזה?

אהוד יתום: ועל כן, לא נותרה לנו ברירה, חברי הכנסת המכובדים, אדוני היושב-ראש.

אהוד יתום: לא נותרה לנו שום דרך אחרת.

אהוד יתום: נותרה לנו רק דרך אחת: אם אין אני לי מי לי.

אהוד יתום: אנחנו נצטרך לעשות את העבודה.

אהוד יתום: ובמה אנחנו שונים מארצות-הברית?

עסאם מח'ול: ראינו אותך עושה את העבודה.

אהוד יתום: ובמה אנחנו שונים מארצות-הברית?

אהוד יתום: אנחנו שונים מארצות-הברית בכך שהם רצים ומחפשים את סדאם חוסיין יומם ולילה?

אהוד יתום: אנחנו שונים מארצות-הברית בכך שהם הגיעו למצב שבו, בלית ברירה, מבחינתם, הם הרגו את בניו של סדאם חוסיין?

אהוד יתום: אנחנו שונים מהם?

אהוד יתום: והם רחוקים אלפי קילומטרים מעירק.

אהוד יתום: אנחנו, כאן, חיים במצב שבו המעבר של אדם הנמצא בישות הפלסטינית למקומותינו הוא מעבר של דקות ספורות.

אהוד יתום: ואם הרשות הפלסטינית לא מסוגלת לטפל בתשתיות הטרור, ונתנו לה את כל ההזדמנות לעשות את זה – מי יכול לומר שלא נתנו לה?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יתום, אני מבקש.

אלי בן-מנחם: זמנך המוקצב תם.

אהוד יתום: ראש הממשלה גילה איפוק והבלגה, הלך לקראת אבו-מאזן וחיזק אותו, ואבו-מאזן לא יכול היה.

אהוד יתום: על כן, בלית ברירה ובהתאם לזאת, אנחנו נצטרך לפרק את תשתיות הטרור, אנחנו נצטרך לגדוע את ארגון ה"חמאס" ולהמשיך ולהילחם בראשיו.

אהוד יתום: אנחנו נצטרך לגרש את יאסר ערפאת על מנת שתהיינה כאן בחירות ותקום ברשות הפלסטינית ממשלה שאתה נוכל ללכת לתהליכים של שלום.

אהוד יתום: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אהוד יתום.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אלי בן-מנחם: מוקצבות לך חמש דקות.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הוויכוח על פירוק תשתיות הטרור הלך והתכנס בשבוע שעבר לנקודה אחת:

אריה אלדד: האם מותר למדינה הנתונה במלחמה קיום והיודעת כי הגרועים באויביה מתכנסים בבית מסוים, לבחור בפצצה קטנה, העלולה שלא למלא את משימתה, אך יש סיכון קטן יותר כי תפגע בשכנים חפים מפשע, או שהמדינה חייבת לעשות הכול כדי למנוע המשך רצח המוני של אזרחיה, גם במחיר סיכון חיי אזרחי אויב, ובלבד שמטרת חיסול הרוצחים תושלם בהצלחה.

אריה אלדד: הוויכוחים האלה מוכרים עוד מימי תנועת הנוער, והוויכוחים על טוהר הנשק של טרום המדינה, והם יגעים.

אריה אלדד: בתי-הקברות שלנו הולכים ומתמלאים בחללי רצוננו להיות מוסריים ויפים, גם במחיר חיי יהודים.

אריה אלדד: שר הביטחון אמר אתמול, כי באותו בניין בעזה התכנסה בשבת כל צמרת ה"חמאס" לתכנן פיגועים רצחניים, והוחלט על פגיעה בהם, אלא שמטעמים שהוא הגדיר "סביבתיים", נבחרה פצצה קטנה, והסוף ידוע.

אריה אלדד: הרוצחים יצאו בלי פגע, והמוות חזר לרחובותינו.

אריה אלדד: לא מטעמים של קיצוץ בתקציב הביטחון נבחרה פצצה קטנה, ואף לא מהשיקול המופשט שלא לסכן כלל חיי אזרחי אויב, כיוון שבכל פעולה מסוג זה יש סיכוי מסוים שהפצצה תחטיא ותפגע בבניין שכן וייפלו קורבנות שלא חטאו.

אריה אלדד: אלא שהמהומה שעוררו כאן, בבית, וגם מוסרנים שונים בחוץ, לאחר חיסולו של שחאדה וכמה מבני משפחתו ושכניו, גרמה לקברניטינו לבחור בדרך ביניים, בפשרה, בפצצה קטנה, שאולי לא תהרוג את מנהיגי ה"חמאס", אבל אולי גם לא תעורר עלינו את מוסרם הכפול של צדקנים מבית והטפות מוסר של צדיקי עולם מארצות-הברית, אנגליה או בלגיה.

אריה אלדד: יש גנרל אמריקני אחד שהיה יודע שסדאם חוסיין נמצא בזמן המלחמה בבית מסוים והיה בוחר פצצה קטנה כדי לא לפגוע בבני משפחתו של סדאם?

אריה אלדד: יש בריגדיר בריטי אחד שהיה נמנע מהפצצה מסיבית כדי למנוע פגיעה באזרחים?

אריה אלדד: כך נהגו האמריקנים באפגניסטן?

אריה אלדד: האם לא היו אלה הצרפתים שלימדו אותנו ש"במלחמה כמו במלחמה"?

אריה אלדד: מי שהמציא את המונח "עימות בעצימות נמוכה", לקה בעצימת עיניים מכוונת, מהבנה כי זו מלחמה טוטלית.

אריה אלדד: התובנה שאנחנו נתונים במלחמה לא חלחלה אצלנו באופן עמוק לרמת קבלת ההחלטות הטריוויאלית של כל מלחמה.

אריה אלדד: מטרת מלחמה היא ניצחון, ולא העברת מסרים.

אריה אלדד: מטרת המלחמה אצלנו היא מניעת רצח תושבי ישראל בכל מחיר, ולא הימנעות מפגיעה באזרחים של האויב או בבני משפחתם של הרוצחים.

אריה אלדד: זה סולם העדיפויות של מוסר המלחמה.

אריה אלדד: אין לפגוע במכוון באזרחים, אך אסור גם להימנע מניצחון או מהשגת המטרה במחיר הקרבת חיי אזרחינו.

אריה אלדד: זה לא מוסרי.

אריה אלדד: כך לא נראה טוהר הנשק, כך נראית מלחמה מהוססת, שמעדיפה ספיגת קורבנות על פני הכרעה וניצחון.

אריה אלדד: זו השלמה עם הקורבנות שלנו, ובלבד שלא ייפלו קורבנות שלהם.

אריה אלדד: זו מלחמה שמעדיפה את הפורעים על פני מדחת יוסף, שמעדיפה את חיי מחבלי "ג'נין ג'נין" וקרוביהם על פני חיילי חטיבה 5.

אריה אלדד: מי שהחליט בשבת להשתמש בפצצה קטנה, ידע שה"חמאס" ינסה לנקום, אבל ודאי שינסה לנקום על מותו של שיח' יאסין או מוחמד דיף, אם ייהרגו השכנים ואם לאו.

אריה אלדד: אז למה לא לחסל את תשתיות הטרור באמת, ולא לקשקש על כך עוד ועוד ועוד עד גועל נפש?

אריה אלדד: כיוון שחוששים מהמסקנות המחייבות מלחמה טוטלית, וכיוון שצריך להציע תוכנית, מגלים פתאום שערפאת הוא הרע, ועד שהוא ייעלם לא יהיה שלום.

אריה אלדד: החדשות הרעות הן, חברי חברי הכנסת, שלא יהיה שלום גם אחרי שהוא ייעלם, כי הוא מייצג נאמן של רצונם של הערבים.

אריה אלדד: ערפאת מפעיל אותם לרצונם ולא בניגוד לרצונם.

אריה אלדד: ולכן, כל מי שמבטיח, שאם נגרש או נחסל אותו ישכון השלום במקומנו, אינו יודע את אשר הוא סח.

אריה אלדד: לא שלא מגיע לערפאת למות.

אריה אלדד: עונשו מוות על רצח כל היהודים מאז הקים את החזית לשחרור פלסטין, הרבה לפני הכיבוש, שכל כך מרבים להשתמש בו כדי לתרץ את הרצח הסיטוני.

אריה אלדד: בן מוות ערפאת על כי הרג יהודים, רק אל תבטיחו שאחר כך יבוא שלום.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אלדד.

אלי בן-מנחם: זמנך מסתיים, אנא ממך.

אריה אלדד: משפט לסיום – חברי חברי הכנסת.

אריה אלדד: אתמול בלילה, אחרי קפה "הלל", מתוך תסכול אמיתי על זה שאנחנו עומדים פה, ומדברים ומדברים ומדברים, ובאמת – דברים בעלמא, לא יוצא מזה הרבה, הלכתי לחדר המיון של "הדסה עין-כרם".

אריה אלדד: חשבתי שאולי שם אצליח להביא תועלת.

אריה אלדד: שם, בין הפצועים, ניגשו אלי כמה מהחברים שלי ואמרו לי: עכשיו אתם בממשלה.

אריה אלדד: עכשיו אתם יכולים לעשות משהו בשביל להפסיק את זה.

אריה אלדד: כנראה הפתרון הוא בכל זאת כאן, אבל יצטרך להישפך הרבה מאוד דם עד שייעורו הקברניטים ויעשו מעשה.

אריה אלדד: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת אילן ליבוביץ.

אלי בן-מנחם: זמנך מוקצב, חמש דקות, בבקשה.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שני הפיגועים הנוראים של אתמול מעיבים על הדיון הזה, אבל אולי יחד עם זאת הם גם מחדדים את הצורך לקיים בבית הזה את הדיון בנושא הזה.

אילן ליבוביץ: אני רוצה בתחילת הדברים לשלוח את תנחומי למשפחות הנרצחים וגם איחולי החלמה לנפגעים בשני הפיגועים הרצחניים של אתמול.

אילן ליבוביץ: שלוש שנים עברו בעצם מאז התחדשו אירועי הדמים הרצחניים, ורק אתמול בערב היינו עדים לשניים מהם.

אילן ליבוביץ: שלוש שנים שבהן אי-אפשר לומר שלא נתנו לצה"ל לנצח.

אילן ליבוביץ: ומה צה"ל לא ניסה?

אילן ליבוביץ: הוא נלחם, הרס בתים, חשף, גילח, חיסל חיסולים ממוקדים או לא ממוקדים.

אילן ליבוביץ: ומה קיבלנו בתמורה?

אילן ליבוביץ: עוד ועוד פיגועים.

אילן ליבוביץ: עוד פיגוע פה ועוד ירי שם ועוד אוטובוס מתפוצץ ועוד חיסול ממוקד.

אילן ליבוביץ: הרגנו את זה והם הרגו בנו עשרה, הרגנו אחרים והם הרגו בנו 20.

אילן ליבוביץ: לאיפה אנחנו הולכים, אני שואל את חברי הבית הזה?

אילן ליבוביץ: מה הפתרון?

אילן ליבוביץ: ישבתי אתמול בוועדת החוץ והביטחון ושמעתי את ההערכות של גורמי הביטחון, שאמרו: אבו-עלא עושה דברו של ערפאת, ואם כך יהיו הדברים, אנחנו לא נדבר עם אבו-עלא.

אילן ליבוביץ: ואם אנחנו לא נדבר עם אבו-עלא, אנחנו גם מציעים בכלל לגרש את ערפאת.

אילן ליבוביץ: אז אנה אנו הולכים?

אילן ליבוביץ: אם אנחנו לא מדברים עם אף אחד, המשמעות היא, חברי חברי הכנסת, שאנחנו ממשיכים להילחם כי לממשלה, כנראה, אין פתרון אחר אלא להמשיך להילחם אותה מלחמה שאנחנו נלחמים בשלוש השנים האחרונות, שגורמת לקורבנות נוספים כמעט מדי יום.

אילן ליבוביץ: עד כמה שקשה לי בתור חבר בקואליציה הזאת לומר את הדברים מעל הבמה הזאת, אני אומר: לא זאת הדרך.

אילן ליבוביץ: המלחמה הזאת לא יכולה להימשך.

אילן ליבוביץ: אנחנו לא רוצים להמשיך בכך שיהיו עוד ועוד ילדים ועוד ועוד חיילים וחיילות צעירים שנהרגים, אם בטרמפיאדה ואם באוטובוס ואם בכל מקום אחר.

אילן ליבוביץ: צריך למצוא לזה פתרון, ואי-אפשר לומר, אנחנו לא מדברים לא עם זה ולא עם זה, כי כשכבר היה מישהו שרצינו לדבר אתו והיינו מוכנים לדבר אתו, ראש הממשלה אפילו נפגש אתו בלשכתו כאן כמה מטרים מהבניין הזה, מה קרה בסופו של דבר?

אילן ליבוביץ: כשהגיע המועד לתת משהו, לעזור לו כדי שיביא משהו לעם הפלסטיני, מה נתנו לו?

אילן ליבוביץ: שחררנו 250 גנבים ורוצחים ואנסים, שגם הם לא רוצים אותם.

אילן ליבוביץ: אז עם מה הוא יכול היה לחזור לעם הפלסטיני ולהגיד לו: הנה, בואו נתקדם בתהליך, בואו באמת נילחם ב"חמאס" וב"ג'יהאד האסלאמי" ובכל אותם ארגונים שמנסים לרצוח את הישראלים, שמנסים לגדוע את התקווה.

אילן ליבוביץ: לא היה מה, כי לא נתנו, כי הלכנו והורדנו שלושה מאחזים בלתי חוקיים אבל במקומם קמו עשרה אחרים.

אילן ליבוביץ: זה לא הפתרון.

אילן ליבוביץ: אם היום אנחנו באים ואומרים שאנחנו לא הולכים לדבר עם אבו-עלא כי אבו-עלא זה ערפאת, אז אין בעצם עם מי לדבר, וזאת לא התשובה שממשלת ישראל צריכה לתת.

אילן ליבוביץ: ממשלת ישראל צריכה לבוא ולתת תקווה למדינה.

אילן ליבוביץ: ראש הממשלה, עם כל הכבוד, נבחר כי הוא הבטיח שלום וביטחון.

אילן ליבוביץ: אז אין לא שלום ולא ביטחון.

אילן ליבוביץ: אני מאוד מקווה שהממשלה לא תסגור את הדלת בפני אבו-עלא ושתמצא את הדרך כן לחדש וכן להמשיך במפת הדרכים ולא לעשות צעד אחד קדימה ושני צעדים אחורה, כי אחרת אנחנו נמצא את עצמנו במעגל דמים מתחדש, עם עוד עשרות ואולי מאות נפגעים נוספים שאף אחד מאתנו לא רוצה לראות אותם.

אילן ליבוביץ: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אילן ליבוביץ.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את נציג הממשלה השר שטרית להשיב על ההצעות לסדר-היום, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שאי-אפשר היום להתעלם משני הפיגועים הנוראים שהתרחשו אתמול.

מאיר שטרית: עם כל מה שהיה בסדר-היום בעצם, רוב הדוברים התייחסו לאירועים שקרו אתמול ולמשמעויות שלהם.

מאיר שטרית: אני חושב שכשדנים בהצעה על הסכמי אוסלו, מאחר שאני הייתי בין אלה שלא התנגדו להסכמי אוסלו, אני רוצה לומר ואני חושב שרבים מאלה שתמכו בהסכמי אוסלו יכולים היום לומר שלא לילד הזה התפללנו.

מאיר שטרית: התקווה בלבות האנשים בשני הצדדים היתה שהם יביאו להפסקת האלימות באזור, שייצרו חיים שקטים לשני העמים, האחד ליד השני, בשכנות טובה.

מאיר שטרית: לצערי הרב, מה שהתרחש מאז חתימתם של הסכמי אוסלו ולאורך כל הדרך היה בעצם הפוך לחלוטין מהציפיות של האנשים מההסכמים הללו.

מאיר שטרית: לכן האכזבה כל כך גדולה אצל כולנו, ישראלים, פלסטינים, כל מי שנפשו חפצה בשלום.

מאיר שטרית: זה לא קרה סתם.

מאיר שטרית: צריך לומר שבעיני האחריות המרכזית מוטלת על ראש הרשות הפלסטינית, על יאסר ערפאת.

מאיר שטרית: הוא גרם אסון לעם שלו.

מאיר שטרית: הוא גרם לנו אסון, אבל אסון עוד יותר גדול לעם הפלסטיני.

מאיר שטרית: הוא גרם אסון בזה שהוא לא הקפיד על הפרט הראשון שנחתם בהסכמי אוסלו, שבו כתוב – יש לי מכתב חתום על-ידו - שיאסר ערפאת מתחייב להילחם בטרור, לעקור את תשתית הטרור ולעולם לא להשתמש עוד באלימות.

מאיר שטרית: הכול במסגרת משא-ומתן.

מאיר שטרית: עוד לפני שהדיו יבש על הנייר הזה ארגוני חבלה בתוך הרשות הפלסטינית עשו את הפיצוצים באוטובוסים, עוד בתקופתו של יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

מאיר שטרית: כך שאי-אפשר לבוא בטענה שרק בתקופת שלטון הליכוד התרחש הטרור.

מאיר שטרית: הטרור התחיל מימי יצחק רבין, הוא קרה תוך כדי ההסכמים, בתקופתו של פרס, בתקופתו של ברק, בתקופת נתניהו וגם בתקופה הזאת.

מאיר שטרית: לצערי הרב, הפלסטינים ויאסר ערפאת בראשם סירבו להבין שבלי התנאי הבסיסי הזה, של מלחמה אמיתית בטרור, שלהם בראש ובראשונה, כי זה אינטרס שלהם לא פחות משלנו, בלי התנאי הבסיסי הזה של מלחמה בטרור לא יכול להיכון שלום בישראל ולא עם הפלסטינים.

יוסי שריד: כי אין להם בעד מה.

מאיר שטרית: היה להם בעד מה לא פעם אחת, אני חושב, והם החמיצו את ההזדמנויות.

מאיר שטרית: הרי אתה ישבת בממשלה שאין ספק שתמכה בהסכמי אוסלו ורצתה מאוד מאוד לקדם את השלום.

מאיר שטרית: ברק הלך כברת דרך מאוד ארוכה לכיוון של שלום, בכל זאת הוא קיבל בחזרה בתמורה טרור.

מאיר שטרית: אין ויכוח, וחיים רמון אמר פה שצריך להקים את הגדר.

מאיר שטרית: אני מודה.

מאיר שטרית: איך אומרים: את חטאי אני מזכיר היום.

מאיר שטרית: אני הייתי בין אלה שהתנגדו תמיד לרעיון של הגדר.

מאיר שטרית: חשבתי שצריך לעשות גדר רק בהסכם, כשייקבע הגבול הסופי.

מאיר שטרית: חשבתי שהקמת גדר לא תפתור את בעיית הטרור, מכיוון שגם מעל הגדר אפשר לירות טילים, כפי שאנחנו רואים שקורה מעזה.

מאיר שטרית: אני מודה ששיניתי את דעתי בעניין הזה, כיוון שלגדר יכולה להיות משמעות עצומה ביצירת קושי גדול מאוד למחבלים לחדור ולעשות פיגועי תופת בתוך מדינת ישראל.

מאיר שטרית: הפכתי ממי שהתנגד לגדר למי שתומך בהקמתה של הגדר.

מאיר שטרית: אני חושב שחיוני להקים את הגדר הזאת.

מאיר שטרית: אני אומר אפילו מהזווית הכלכלית, חבר הכנסת שריד.

מאיר שטרית: גם מזווית הראייה הכלכלית, הגדר הזאת מאוד מאוד חשובה.

מאיר שטרית: אנחנו דנו לא פעם אחת, ואני חוזר ומודיע מטעם האוצר, שאין בעיה של תקצוב הגדר גם נוכח הקיצוצים בתקציב.

מאיר שטרית: אנחנו חוזרים על זה גם השנה, ב-2004.

מאיר שטרית: נוכח הקיצוצים בתקציב אנחנו אומרים: ברגע שיוחלט להקים את הגדר על התוואי שלה, אנחנו נתקצב אותה מייד.

מאיר שטרית: אין בעניין הזה מגבלה.

מאיר שטרית: אני חושב שצריך להקים את הגדר הזאת במהירות, כי אני רואה בה, אגב, יותר מכל דבר אחר גם גדר כלכלית.

מאיר שטרית: ברגע שיש גדר ורמת הפיגועים יכולה לרדת בצורה דרסטית, גם בלי להעמיד את כל הצבא על קווי התפר, אפשר יהיה לראות שינוי רציני מאוד בכלכלה.

מאיר שטרית: אין שום ספק - ואני אומר: אין שום ספק - שלעניין המדיני-הביטחוני יש השלכה מיידית ופנטסטית על המצב הכלכלי של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: והיה ויהיו שקט ושלום באזור - יהיה טוב לכלכלה הישראלית, יהיה טוב לכלכלה הפלסטינית ויהיה טוב לשני העמים.

מאיר שטרית: לצערי, בעניין הזה, מאחר שעמדתי על הבמה הזאת כשנדונו הסכמי אוסלו א' וב', אני יכול רק לצטט את עצמי ולומר שלצערי - ואמרתי זאת אז, עוד בהסכם אוסלו א', וגם בב' - החיסרון הגדול בהסכמי אוסלו היה הגישה והמחשבה שניתן להתחיל בצעדים בוני אמון, ואולי לקראת הסוף, בשלבי ביניים, האמון בין שני הצדדים יגדל כל כך שאפשר יהיה לפתור את הבעיות הקשות של הגבולות, ירושלים, פליטים וכו'.

מאיר שטרית: אמרתי אז, לפני עשר שנים, לא היום - וזו לא חוכמה בדיעבד - שזו טעות בסיסית בעשיית ההסכם, ושצריך ללכת בדיוק ההיפך.

מאיר שטרית: מלכתחילה, בתקופה שבה ערפאת היה כמעט בחוץ והפלסטינים היו אז כמעט מוקצים, כשלא רצו לדבר אתם בשום מקום, אז, כשכבר ניהלו משא-ומתן, היה צריך לגמור הסכם קבע ולבצע אותו בשלבים.

מאיר שטרית: כך עשו בהסכם קמפ-דייוויד, ולכן זה עבד, ולכן לא היו חורים, ולכן בדרך לא היו מלחמות גדולות בין שני הצדדים.

מאיר שטרית: לצערי, הדרך שבה הלכו, של בנייה בשלבים, הוכיחה את עצמה כדרך לא נכונה.

מאיר שטרית: לכן, בדרך, כל הארגונים שרצו לפגוע בתהליך השלום עשו הכול כדי לחבל בו, גם ארגוני החבלה בצד הפלסטיני, גם אנשים שהתנגדו בישראל להסכמי השלום.

מאיר שטרית: כל אחד תרם ושם את המקל שלו בגלגל.

יוסי שריד: יכול להיות שאתה צודק.

יוסי שריד: אבל, אתה הרי יודע למה זה קרה.

מאיר שטרית: בוודאי.

יוסי שריד: העלו התנחלויות.

יוסי שריד: כשיהיה פינוי התנחלויות - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת שריד, אני בין אלה שאומרים שצריך מלכתחילה לראות את העובדות בעיניים ולהחליט מה אנחנו רוצים.

מאיר שטרית: היה צריך לעשות את זה כבר אז, וגם היום לא מאוחר.

מאיר שטרית: לכן, אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת שריד, שראש הממשלה, דווקא בקדנציה הזאת שלו, הסכים ללכת על דרך אחרת, לא על הסכם אוסלו, אלא על מפת הדרכים.

מאיר שטרית: מפת הדרכים יוצרת כיוון אחר לעניין.

מאיר שטרית: אם תשים לב, מה בעצם אומרת מפת הדרכים?

מאיר שטרית: מפת הדרכים היא בניגוד להסכמי אוסלו, שמבוססים רק על החלטה 242, ובעצם הם לא בדיוק עונים על כל הבעיות בנוגע לפלסטינים.

מאיר שטרית: הם עונים על מה שנוגע למדינות שהיו אתנו במלחמה, וזה לפי החלטת האו"ם.

מאיר שטרית: לעומת זאת, מפת הדרכים מבוססת על החלטות 242, 338, וגם על החלטת מועצת הביטחון 1397, שמאפשרת בעצם את היעד של הקמת מדינה פלסטינית.

מאיר שטרית: והציעו לפלסטינים תאריך עד סוף 2003.

מאיר שטרית: זה מה שמוצע במפת הדרכים, להקים שלב אחד, זמני, של מדינה בגבולות זמניים, כשעד 2005 יש לגמור את הסכם הקבע.

מאיר שטרית: לצערי, אנחנו מקבלים בחזרה סטירת לחי.

מאיר שטרית: אי-אפשר לומר שראש הממשלה ישב ולא עשה דבר כדי לנסות לקדם את תהליך השלום.

מאיר שטרית: אני חושב שראש הממשלה עשה צעד אמיץ מאוד בזה שהודיע שהוא מוכן לאמץ את מפת הדרכים והביא זאת לממשלה.

מאיר שטרית: וחרף כל ההתנגדות, גם מבית, בתוך המפלגה, וגם מחוץ, הוא היה מוכן ללכת לקראת הפלסטינים.

יוסי שריד: הוא לא עשה שום דבר.

יוסי שריד: הכול היה רק למראית עין.

מאיר שטרית: יוסי, אתה הרי יודע שלמלה יש כוח.

יוסי שריד: הוא לא פינה מאחזים, הוא לא שחרר אסירים, הוא לא פינה מחסומים, הוא לא עשה שום דבר.

מאיר שטרית: ראשית, שוחררו אסירים, אולי לא בכמות שהפלסטינים ציפו לה.

מאיר שטרית: הוא פינה חלק מהמאחזים הבלתי-חוקיים.

מאיר שטרית: אני חושב שבתחום הזה הרי זו לא - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראש הממשלה בעצמו אמר: לא נתנו להם דבר.

מאיר שטרית: חברים, אני לא מסכים אתכם.

מאיר שטרית: צריך לזכור שהיינו במצב של "חומת מגן", כשצה"ל ישב בכל עיר פלסטינית ובעצם שלט באופן מעשי בכל הערים הפלסטיניות.

יוסי שריד: וזה עזר?

מאיר שטרית: בעקבות החתימה או ההסכמה על מפת הדרכים, צה"ל נסוג מהערים, הוריד הרבה מאוד מהכתרים והסגרים, שחרר הרבה מאוד מחסומים בדרך.

מאיר שטרית: עכשיו, לא הכול נעשה ביום אחד.

מאיר שטרית: אילו קיבלנו את התנאי הראשון במפת הדרכים, שבלעדיו אין מעבר לשלב הבא, את השקט, את הפסקת הטרור - הכול היה רץ הרבה יותר טוב.

מאיר שטרית: אבל, לצערי הרב, את הדבר הזה הפלסטינים לא השכילו לתת.

מאיר שטרית: לכן, במצב הזה אני חושב שאין אף אחד פה באולם, או בבניין, שחושב שמדינת ישראל לא צריכה להגן על עצמה מפני טרור ולעשות כל מה שאפשר כדי למנוע פגיעות טרור.

מאיר שטרית: אם הדבר הזה היה נעשה בצד הפלסטיני - ניחא.

מאיר שטרית: אנחנו לא צריכים לעודד שום מלחמת אחים.

מאיר שטרית: אבל אם הצד הפלסטיני, אם אבו-מאזן היה רציני כשהוא נבחר, זה היה אחרת.

מאיר שטרית: הרי הוא טורפד על-ידי הפלסטינים בצורה החריפה ביותר, על-ידי ערפאת עצמו.

מאיר שטרית: אם הפלסטינים היו עושים את הצעדים המתבקשים של הקמת מערכת משפט וחוק, שלוקחת את האנשים שפועלים כטרוריסטים, מעמידה אותם לדין ופועלת נגדם - זה היה אחרת.

מאיר שטרית: אני לא מדבר על פגיעה פיזית, אבל אני מדבר על מאסר, על משפט, כפי שאנחנו עושים כלפי אנשים שחשודים פה בטרור.

מאיר שטרית: כל עוד לא מתקיימת שם מערכת משפטית כלשהי, איזה צדק, מערכת עצמאית, חזקה, עם יכולת טיפול בעניין - אי-אפשר להתייחס ברצינות לרשות שלא עושה דבר וחצי דבר, לא בכוח הנשק וגם לא בכוח החוק, כדי למנוע טרור.

מאיר שטרית: אני חושב שבעניין הזה ראש הממשלה, דווקא בניסיון שלו לשנות כיוון של תהליך השלום וללכת לכיוון אחר, הוא קודם כול קיבל החלטה.

מאיר שטרית: הוא הביא את החלטתו לממשלה ואישר אותה בממשלה.

מאיר שטרית: הוא עומד מאחוריה תוך קשיים גדולים מאוד, מבית ומחוץ.

יוסי שריד: הוא לא אישר אותה בממשלה.

מאיר שטרית: היא אושרה בממשלה, יוסי.

אלי בן-מנחם: השר שטרית.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יוסי שריד.

אלי בן-מנחם: השר שטרית, ידוע לי שאתה צריך בזמן הקרוב לעזוב את הכנסת.

אלי בן-מנחם: נכון?

אלי בן-מנחם: אתה חייב.

אלי בן-מנחם: אני מבקש ממך שתקצר, כי יש לך עוד נושא, וכך תספיק לצאת לאן שאתה צריך להגיע.

מאיר שטרית: בהחלט, מאה אחוז.

מאיר שטרית: אני עונה על כל הנושאים ביחד.

מאיר שטרית: אני לא עונה על כל נושא אחד-אחד.

עזמי בשארה: יש גם הנושא שאני העליתי.

אלי בן-מנחם: לכן ביקשתי ממנו לקצר, כי הוא פשוט צריך לצאת מהכנסת.

מאיר שטרית: אני מדבר על החלקים האחרים, שאני עונה עליהם ביחד.

מאיר שטרית: חבר הכנסת שריד, אני מצטער, נותק לי חוט המחשבה.

יוסי שריד: יש 15 הסתייגויות - - -

מאיר שטרית: בדיוק.

מאיר שטרית: אני בטוח שחלק מההסתייגויות האלה הן הסתייגויות שגם אתה היית מבקש אותן.

יוסי שריד: ולכנסת הוא מעולם לא הביא את זה.

מאיר שטרית: לכנסת הוא עוד לא הביא.

מאיר שטרית: אבל אתה יודע שחלק מההסתייגויות האלה אני חושב שגם אתה היית מקבל.

יוסי שריד: לא.

מאיר שטרית: למשל, אתה לא מקבל את ההסתייגות שאין ולא תהיה מה שנקרא "זכות השיבה" לפליטים מישראל?

מאיר שטרית: זו דוגמה.

יוסי שריד: זו לא דוגמה.

מאיר שטרית: למה זו לא דוגמה?

יוסי שריד: כי יש עוד 14 הסתייגויות.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: הנה, הבאתי אחת לדוגמה.

מאיר שטרית: אמרתי שחלק מהן היית מקבל.

מאיר שטרית: לא אמרתי שאת כולן.

מאיר שטרית: חלק גם אתה היית מקבל.

מאיר שטרית: חבר הכנסת שריד, פעם מורה אמר לתלמידו: תן לי דוגמה של רמש, והוא אמר: תולעת.

מאיר שטרית: אמר לו המורה: תן עוד דוגמה.

מאיר שטרית: אמר לו התלמיד: עוד תולעת.

מאיר שטרית: חברים, חברי הכנסת, אני חושב שבמצב הנוכחי שנוצר, שבו בעצם נוצר גם משבר ברשות הפלסטינית, כי היתה איזו תקווה שאבו-מאזן יהיה ראש ממשלה שיעשה את הפעולות הנכונות ויקבל את הגיבוי של ערפאת, גיבוי אמריקני וגיבוי אירופי - אבל בימים האחרונים אבו-מאזן הגיע למצב שהוא בעצם לא יכול היה לעשות דבר.

מאיר שטרית: ואני לא חושב שהסיבה לעניין הזה היא ישראל.

מאיר שטרית: רוב הסיבות לעניין הזה הן בעיקר, לדעתי, ערפאת ואנשיו, שלא נתנו לאבו-מאזן את הכלים כדי שהוא יוכל לשלוט במנגנוני הביטחון.

קריאה: - - -

מאיר שטרית: תראה, הא בהא תליא.

ג'מאל זחאלקה: הפסיקו את כל המחסומים, הפסיקו את החיסולים - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת זחאלקה, אני נמנה עם מי שמאמינים, שאם היתה לאבו-מאזן השליטה במנגנוני הביטחון ברשות הפלסטינית, הרבה דברים היו נמנעים.

מאיר שטרית: כשאין לו שליטה במנגנונים האלה, הוא לא יכול למנוע שום דבר.

מאיר שטרית: לא היה לו הכוח בידיים כדי להבטיח את מה שהוא התכוון לו.

מאיר שטרית: אגב, אני מאמין באמת ובתמים שהוא התכוון לעשות זאת.

מאיר שטרית: וחבל.

מאיר שטרית: חבל שהדברים הגיעו לידי כך שהוא לא יכול היה להמשיך עוד, והוא נאלץ לפרוש מתפקידו.

נסים זאב: מה לגבי אבו-עלא?

נסים זאב: אולי השר יאמר?

מאיר שטרית: רבותי חברי הכנסת, אני מציע מבחינתי כך: אם חברי הכנסת המציעים ירצו להסתפק בדברי - בבקשה.

מאיר שטרית: אם תרצו להביא זאת לדיון - אין לי שום התנגדות להעביר את ההצעות שאתם מציעים לוועדה.

מאיר שטרית: אני מוכן להעביר את כל ההצעות בלי יוצא מהכלל לדיון בוועדה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני.

חיים רמון: אנחנו רוצים דיון במליאה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, יש הצעה אחרת אחת, והיא, כמובן, להסיר באופן פורמלי את הנושא.

ראובן ריבלין: להצעתו של חבר הכנסת אדלשטיין - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: אני אומר לך מה כתבו לי פה אנשי המזכירות.

ראובן ריבלין: לחברי הכנסת יתום, אלדד וליבוביץ - עזמי בשארה.

ראובן ריבלין: לחבר הכנסת חיים רמון - חיים אורון.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אדלשטיין הסכים להצעתי להסתפק בדברי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדלשטיין הסכים להסתפק בדבריך?

ראובן ריבלין: אבל כבר הזמנתי את חבר הכנסת דהאמשה.

יוסי שריד: - - -

ישראל אייכלר: חשבתי שעכשיו אני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יוסי שריד, הידוע גם כיוסף שריד, חבר הכנסת אייכלר - - - אז למה אדוני הרים גבה וכמעט זעק: איפה אני?

ישראל אייכלר: חשבתי שאני עכשיו.

ראובן ריבלין: אתה רואה, חשבת.

ראובן ריבלין: אבל הכול דבר דבור על אופניו, תפוחי זהב ומשכיות כסף.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

ראובן ריבלין: דקה לרשותך לדבר, בלי לבקש להסיר, או להוריד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי, חברי הכנסת, אני דיברתי גם הבוקר על העניין המדיני ואיך הממשלה איננה מקדמת את הנושא בצורה כלשהי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמעת עכשיו את דברי השר, דברים נכונים, חכמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אומר לך שאבו-מאזן לא יכול היה לעשות הרבה, וזאת משתי סיבות: סיבה אחת הוא נתן, שלא היו לו כל כך הרבה סמכויות וסמכויות הביטחון לא בידו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, אז יש אדם שסמכויות הביטחון בידו, שאתו עשו הסכמים, אתו הלכו כברת דרך ואתו עשו את הדברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו אומרים לו: זה לא רלוונטי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אסור לעשות עם זה שיש לו סמכויות, אף שהעם שלו בחר בו, ממשיך לתמוך בו, ואף שהוא נעשה עכשיו עוד יותר מקובל ומושרש בעם שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: טוב, בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לעניין החברתי, אדוני השר, וטוב שאתה גם שר במשרד האוצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שמענו את מר נתניהו אומר בלשון ברורה וחלקה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - לא להוליד ילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנשים צריכים לחשוב פעמיים, לשבת, לעשות ישיבה בין הבעל ואשתו ולהגיד - -

ראובן ריבלין: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - רגע, נראה, אנחנו יכולים לעשות עוד ילד או לא?

ראובן ריבלין: נא לסיים, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני לא מגיש הצעה לסדר-היום, אלא רק מעיר הערה בדקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במשפט סיכום, אדוני, גם בנושא המדיני וגם בנושא החברתי הממשלה הזאת מובילה רק למבוי סתום ולדרך-אין-דרך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהגיע הזמן פשוט להחליף אותה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזמי בשארה - לחברי הכנסת יתום, אלדד וליבוביץ.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בדיוק ביחס להצעה שדיברה על עשר שנים לאוסלו, אני חושב שהבעיה העיקרית המבנית באוסלו היתה שהיו שלבים שהובילו ליעד לא ברור, כלומר, השאירו את זה פתוח לאנשים, כמו הצד הימני הזה של הבית, להכשיל, כדי שיגידו עשר שנים אחר כך שזה נכשל.

עזמי בשארה: אוסלו היה, מבנית, פתוח להכשלה, מפני שאוסלו לא קבע יעד עם שלבים ליעד.

עזמי בשארה: הוא קבע שלבים בלי יעד.

עזמי בשארה: זו הבעיה של כל מה שבא עד עכשיו, ולדעתי, אדוני היושב-ראש, יש מה ללמוד, ואת זה צריך ללמוד.

עזמי בשארה: אי-אפשר לעבוד ככה.

עזמי בשארה: דבר שני, אדוני, כל התקופה של שלוש השנים האחרונות - ואני מסיים, רק חצי דקה, רבע דקה: כל מה שמסמל שרון בשלוש השנים האחרונות זה לחזור אחורה, לתקופה שמרכיב עיקרי של הדוקטרינה הביטחונית הישראלית היה "אין ברירה".

עזמי בשארה: ויש ברירה, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: מאז 1973 יש ברירה של דו-קיום בשלום גם עם העולם הערבי וגם עם הפלסטינים.

עזמי בשארה: המדיניות שהוא מוביל של "אין ברירה" היא מדיניות יוצרת מתאבדים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: עוד מעט אדוני עולה לדבר והוא יוכל להמשיך את דבריו.

ראובן ריבלין: לרישא של אדוני מותר לי לומר בכל הענווה, שאני מסכים במאה אחוז.

ראובן ריבלין: לסיפא אני לא מתייחס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון אינו נמצא, אז אין מי שידבר בהתייחס לחיים רמון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה, לדבריו של יוסף שריד.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשעות אלה מובאים לקבורה חללי הפיגועים הרצחניים מאתמול, השם ייקום דמם.

ישראל אייכלר: בשעה זאת, כלה מובלת לקברה ביום חופתה.

ישראל אייכלר: דבר כזה לא היה בשום תקופה בהיסטוריה חוץ מאשר בזמן השואה.

ישראל אייכלר: זו ממש שואה.

ישראל אייכלר: כך נראית שואה.

ישראל אייכלר: כלה מובלת לקברה ביום חופתה, זה צריך לזעזע אותנו כך שאף אחד לא יוכל אפילו לאכול ארוחת צהריים.

ישראל אייכלר: - הייתקע שופר בעיר ועם לא יחרד?

ישראל אייכלר: הרי אין דבר יותר מחריד ממה שקרה עד עכשיו.

ישראל אייכלר: ביום כזה אנחנו שומעים ששר האוצר עומד להרעיל את הציבור נגד עצם לידתם של ילדי ישראל, שנולדים יותר מדי.

ישראל אייכלר: אני דורש ממנו בשם האחדות, להתנצל בשם הילדים שמתפוצצים באוטובוסים כשהוא יושב מאובטח.

ישראל אייכלר: ביום כזה מטיילים 150 שליטים בטיול בהודו.

ישראל אייכלר: גם בהודו מרעיבים את ההמונים כדי שלשליטים יהיה הרבה כסף.

ישראל אייכלר: לא לחינם הלך שרון אצל ההודים.

ישראל אייכלר: זו תקופה חשוכה וקשה, שבעזרת השם נצא ממנה, אם נתאחד סביב אמונתנו ותורתנו, כי רק בתשובה, תפילה וצדקה מעבירין את רוע הגזירה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: רציתי לומר לאדוני, שאדוני מזכיר את השואה, כאשר נאמר: יצא חתן מחדרו וכלה מחופתה.

ראובן ריבלין: מדובר על כך שעם נלחם על חייו ויכול להילחם על חייו.

ישראל אייכלר: עם חסר אונים כמו שאנחנו עכשיו - -

ראובן ריבלין: אנחנו לא חסרי אונים.

ישראל אייכלר: - - צריכים לחשוב מן ההתחלה על כל הרעיונות הבסיסיים של הקיום שלנו בארץ.

ראובן ריבלין: יש פה קונסנזוס מלא שאנחנו לא חסרי אונים אנו.

ראובן ריבלין: מה עוד, שכמובן תפילתנו תמיד מתכוונת ואנחנו מתפללים כפי שאדוני ביקש, ואנחנו עושים צדקה וחוזרים בתשובה וכל הדברים האלה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, עומדת בפנינו הצעת השר להעביר לוועדה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדלשטיין לא רצה להעביר לוועדה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליבוביץ, אדוני מסכים להעביר לוועדה?

אילן ליבוביץ: כן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, האם אדוני מסכים להעביר לוועדה?

חיים רמון: למליאה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון רוצה דיון במליאה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, האם רוצה במליאה או בוועדה?

יוסי שריד: מליאה.

יוסי שריד: השר יכול להציע רק למליאה.

ראובן ריבלין: לא, השר יכול להציע ועדה.

ראובן ריבלין: אדוני יכול להציע רק למליאה.

ראובן ריבלין: אדוני יכול להסכים שזה יהיה בוועדה.

יוסי שריד: אני בעד במליאה.

חיים רמון: אני מציע שהדיון יהיה במליאה, וגם הדיון בהצעה של חבר הכנסת אדלשטיין יהיה במליאה.

מאיר שטרית: בסדר.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהצעתו של חבר הכנסת רמון היא הצעה מאוד הוגנת ומאוד נדיבה, שכן מי שעומד מאחורי הצעתו של השר לא נמצא כאן להצביע בעד השר, אם כי אני שוקל להצביע עם השר כמובן.

ראובן ריבלין: רבותי, מי בעד דיון במליאה ומי נגד?

ראובן ריבלין: זאת ההצבעה.

ראובן ריבלין: אם יהיו מתנגדים, נראה בקשר לוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: אדוני מציע במליאה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום - 16 נגד - אין נמנעים - 1 ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני הפעם אמנע.

ראובן ריבלין: 16 בעד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעותיהם של חבר הכנסת אדלשטיין, חברי הכנסת יתום, אלדד וליבוביץ, חבר הכנסת חיים רמון וחבר הכנסת יוסי שריד, יובאו כולן לדיון במליאה.

חיים רמון: אני מציע שזה יהיה בפתח המושב.

ראובן ריבלין: אם לאדוני יש קשר טוב עם היושב-ראש, אתה יכול בוודאי לדבר על לבו.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לכם.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזמי בשארה יעלה את הצעת סיעתו בדבר מסקנות ועדת-אור, בבקשה.

ראובן ריבלין: השר המשיב הוא השר מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני הייתי מעוניין שבאמת ננתק בין הנושא הזה לבין שאר הנושאים, כי אנחנו יכולים באמת לריב על הנושאים האחרים מבחינת הפרספקטיבה והגישה.

עזמי בשארה: אני אמרתי את דעתי בנושא המדיני-הפוליטי, שכולנו פה, בסופו של דבר, עם כל חילוקי הדעות, נצטרך לחיות במדינה הזאת כאזרחים ולהסכים על כללי החיים ביחד, כאזרחים.

עזמי בשארה: לכן, אדוני היושב-ראש, מה שאני מחיל על המאבק בתוך השטחים ומה שאנחנו מתדיינים פה, בתגובות למאבק הזה בתוך השטחים והפתרונות למצב בשטחים שנכבשו ביוני 1967, זה נושא אחר לגמרי, עם כללים אחרים לגמרי של דיון, עם פרספקטיבה אחרת לגמרי; אלא אם מדינת ישראל תבחר להיות מדינה דו-לאומית, וזה עניין אחר, ואני חושב שאין רוב למדינה דו-לאומית במדינת ישראל.

עזמי בשארה: מדינת ישראל בגבולות ה-4 ביוני 1967 היא המדינה שבה מה שצריך לסדר - להסדיר את היחס בין פרט ומדינה ובין הפרטים.

עזמי בשארה: זו הקטגוריה של האזרחות לכל עומקה.

עזמי בשארה: במדינת ישראל אחד מהמכניזמים של היחס בין הממסד לאזרחים היה ועדות חקירה רשמיות, כאשר האזרחים לא הסתפקו בתשובות שהם קיבלו מהממסד במקרים שונים.

עזמי בשארה: במקרה של ילדי תימן, למשל, לא הסכימו.

עזמי בשארה: אף פעם לא היו שבעי רצון מתשובות הממשל עד שקמה ועדת חקירה ממלכתית, ואנחנו עוד לא יודעים אם זה יספק את דעת הקהל.

עזמי בשארה: יש כמה דברים שהם בבחינת קואופטציה בעצם.

עזמי בשארה: הממסד מתקן את עצמו בשביל לעשות קואופטציה של דעת הקהל.

עזמי בשארה: ועדת-אגרנט ומוטי אשכנזי, אנחנו יודעים את התשובות שלה לגבי השאלה של הפוליטיקאים, אחריות הפוליטיקאים ואנשי הצבא ב-1973.

עזמי בשארה: ועדת-כהן סיכמה, שאיש מסוים לא יהיה שר ביטחון והוא נבחר לראש ממשלה.

עזמי בשארה: ועדת-זורע הגיעה לכל מיני מסקנות לגבי קו 300, ובכל זאת יש לנו פה חבר כנסת שיש לגביו כל מיני דברים במסקנות ועדת-זורע.

עזמי בשארה: יש הרבה ועדות חקירה, אבל אין ועדת חקירה ממלכתית אחת שקמה מפני שהשלטון רצה, אלא תמיד, בדרך כלל, הן קמו בעקבות תנועות מחאה ואחרי דרישה ציבורית להקים ועדת חקירה.

עזמי בשארה: ובדרך כלל השלטון משכלל את עצמו אחרי ועדת חקירה.

עזמי בשארה: דמוקרטים רדיקלים בכל העולם אומרים שזה מכניזם של קואופטציה.

עזמי בשארה: בעצם השלטון מסתכל על עצמו מהפרספקטיבה הממסדית בשביל להשתיק את דעת הקהל, בשביל שיהיה שקט, כי דעת הקהל יצאה מתוך האיזון בתנועות מחאה גדולות.

עזמי בשארה: אין ועדת חקירה ממלכתית, אדוני היושב-ראש, בלי חשיפות גדולות בתקשורת ובלי רעידות אדמה.

עזמי בשארה: המקרה של ועדת-אור הוא מעניין במיוחד, כי הוא בא כתוצאה מדרישת האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: זה עוד לא קרה במדינת ישראל.

עזמי בשארה: אני זוכר טוב מאוד, אדוני היושב-ראש, שב-1976 דרשנו - הייתי פעיל ב-1976, ביום האדמה הראשון, הייתי חבר ועד ההגנה על האדמות, אולי הכי צעיר בין החברים שם, כנציג התאחדות הסטודנטים הערבים - ועדת חקירה ממלכתית מממשלתו של המנוח רבין, ממשלתו הראשונה, והוא סירב לקבל את ועד המועצות הערביות אפילו לפגישה, ונדחתה הבקשה שלנו לוועדת חקירה ממלכתית.

עזמי בשארה: מה שחדש פה הוא, שהאוכלוסייה הערבית נחשבה לחלק מדעת הקהל, ושדעתה נחשבה - ערב בחירות או לא ערב בחירות - והיתה התרצות של ממשלת ישראל, כפי שהסכימו לדרישות של חלקים מדעת הקהל הישראלית.

עזמי בשארה: היתה הסכמה לדרישת אזרחי המדינה הערבים לוועדת חקירה ממלכתית.

עזמי בשארה: מעניין.

עזמי בשארה: זו פעם ראשונה שזה קורה.

עזמי בשארה: לדעתי, היושב-ראש, אפשר לסכם את זה כצעד קדימה.

עזמי בשארה: כשאני מסכם את זה, אדוני, ואני מנצל את ההזדמנות הזאת בפני הכנסת, כי לא היתה הזדמנות לדבר על זה בשקט, אני אומר שאני לא שוכח שבעצם הוועדה הזאת נשארת שבויה - אף שהיתה התרצות של ברק לדרישה של האוכלוסייה הערבית לוועדת חקירה ממלכתית - כוועדה בחשיבה של הממסד איך שהוא קיים, והיא מתחילה את הדיון שלה בכך שבראשית היו מהומות.

עזמי בשארה: לא היה כיבוש, לא היתה סולידריות.

עזמי בשארה: העניין של שרון והביקור שלו במסגד אל-אקצא זה מין נתון; כמו שיש הר, כמו שיש בית, כמו שיש כנסת, גם היה ביקור כזה.

עזמי בשארה: זה נתון היסטורי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה ביקור שנעשה כל כך בתום-לב...

עזמי בשארה: כן, זה מין נתון כזה, שאחריו היו מהומות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ביציע המוזמנים נמצאים אתנו אורחים מאוקלהומה, מושל אוקלהומה ורעייתו, שבאו לכאן עם משלחת שהיא משלחת ממדינת אוקלהומה.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים.

ראובן ריבלין: Welcome to Israel and to the Israeli Parliament.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עזמי בשארה: אדוני, הפרספקטיבה של הוועדה היא פרספקטיבה של חוק, סדר, כאשר ביקורו של שרון באל-אקצא הוא לא מהומה, הוא לא פרובוקציה מאורגנת.

עזמי בשארה: לדעתי, בפרספקטיבה היסטורית זה כמעט פשע מה שהיה שם, עצם הביקור הזה, כאשר השלכותיו ברורות.

גדעון סער: מה אמרה עליך הוועדה בסיכומה?

גדעון סער: שהוספת שמן למדורה וגם שיקרת - זיכרונו בגד בו.

גדעון סער: גם מסית וגם שקרן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

עזמי בשארה: מה זה: תודה רבה?

ראובן ריבלין: אמר מה שהוא רוצה, אדוני ישיב לו, כמובן.

ראובן ריבלין: לא אמרתי לו תודה רבה על דבריו.

גדעון סער: "הוסיף שמן למדורה".

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, שקרן עוד לא הפך להיות מודל לדבריו.

ראובן ריבלין: קודם כול, הוא לא אמר שקרן.

עזמי בשארה: הוא אמר.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, קודם כול, אני אשם שאמרתי תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מתכוון תודה רבה על זה שאתה מוכן לא לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון סער, כמובן אדוני יוכל אחר כך לומר את דברו.

ראובן ריבלין: כרגע חבר הכנסת בשארה רשאי לומר את דבריו בכל מה שקשור להצעה לסדר-היום שהוא הגיש, על-פי בקשתם של 25 חברים.

גדעון סער: ראש הממשלה פושע?

גדעון סער: עשה מעשה פשע?

ראובן ריבלין: מה שכותבת הוועדה, אדוני רשאי לצטט.

ראובן ריבלין: עם זאת, דברים שאינם נאמרים בוועדה, אני מבקש מאדוני לא לומר, ולא לקרוא לחבר כנסת אחר שקרן.

גדעון סער: ועשה מעשה פשע?

גדעון סער: לשקר זה פחות מלפשוע?

גדעון סער: הוא אומר שראש הממשלה עשה מעשה פשע, הוא לא ציטט.

עזמי בשארה: ראש הממשלה הוא רוצח ופושע.

עזמי בשארה: רוצח ופושע.

עזמי בשארה: ואתה ושכמותך שקרנים בני שקרנים.

ראובן ריבלין: רבותי, אם כך הדברים - - -

עזמי בשארה: גם אתה רוצח ופושע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

זבולון אורלב: אתה לא יכול לומר על ראש ממשלה דברים כאלה.

משה כחלון: חבר הכנסת אורון, אולי תגן עליו?

חיים אורון: אני לא בוועדת האתיקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, יש האשמות שהן האשמות שצריכות להיות מוכחות.

ראובן ריבלין: אדוני אומר את זה מעל במת הכנסת, על אחריותו.

ראובן ריבלין: הדברים האלה נאמרים מפעם לפעם, על כך כבר בית-המשפט העליון קבע פעמים מספר מה רשאי ומה לא רשאי.

ראובן ריבלין: שמעתי את הדברים, אני מאוד מצטער עליהם, ואני מבקש להמשיך את הדיון בדרך שבה נדון לגופם של עניינים ולא לגופם של אנשים, וודאי שלקרוא לאדם ששירת את עמו ומולדתו פושע ורוצח הם דברים - -

זבולון אורלב: - - שהדעת לא סובלת, והפרלמנט ודאי שלא צריך לסבול זאת.

ראובן ריבלין: - - שאנחנו צריכים לדון ולשאול כמה הדמוקרטיה רשאית להרשות לעצמה.

גדעון סער: נאמר עליו מה שנאמר על-ידי הוועדה, והוא לא יכול לבוא ולהטיף מוסר.

גדעון סער: "הוא נהג באלימות", כך היא אמרה.

גדעון סער: הוא "שפך שמן למדורה".

גדעון סער: והוא בא לפה להטיף מוסר?

ראובן ריבלין: אבל אדוני לא יכול, בכך שהוא חושב שהוא לא יכול להטיף מוסר, למנוע ממנו את זכותו כחבר כנסת להגיש הצעה לסדר-היום ולדבר.

גדעון סער: יש לי זכות מלאה.

ראובן ריבלין: אדוני העיר את הערתו, ואני מבקש מאדוני - - -

גדעון סער: הדברים מקוממים.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני לא לעשות זאת, כי אחר כך יחזירו במלים כאלה או אחרות גם כלפיך וגם כלפי ראש הממשלה.

גדעון סער: הוא בסך הכול חושף את פרצופו האמיתי.

ראובן ריבלין: אדוני יוכל לענות לו בהזדמנויות רבות אחרות.

גדעון סער: אני גם אעשה את זה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, הוועדה ראתה עניינים מהפרספקטיבה הזאת, ואנחנו לא שוכחים זאת בכלל.

עזמי בשארה: כאשר אנחנו מעריכים את עבודתה, אנחנו לא שוכחים שזה בעצם ניסיון שנעשה אחרי הרבה מאמץ של האוכלוסייה הערבית וערב בחירות, ואף שכמה שרים התנגדו בכלל להקמתה, לעשות קואופטציה של המחאה ושל תהליך המחאה, אבל דרך זה נאמרו גם כמה דברים חשובים, ודרך זה אולי חלק מההתייחסות של הממשל ושל הממסד לאוכלוסייה הערבית - זה עניין היסטורי ולא עניין של ממשלה זו או אחרת, זה כמעט עניין היסטורי - אולי חלק מזה יתוקן.

עזמי בשארה: אנחנו לא חושבים - כמו בנושא השלום - שזה יקרה בתקופתה של הממשלה הזאת.

עזמי בשארה: הממשלה הזאת מייצגת גישה גזענית לאוכלוסייה הערבית בישראל וגישה של אפליה ושל הרחבת פערים, ולא של גישור על פערים.

עזמי בשארה: יש בה גם כמה שרים גזענים במוצהר, כלומר, שונאי ערבים.

גדעון סער: אתה גזען מספר אחת.

עזמי בשארה: הממשלה בכללותה היא לאומנית, אבל יש בה גם כמה גזענים שונאי ערבים.

עזמי בשארה: היא בכלל לאומנית והרפתקנית, אדוני היושב-ראש, שמובילה את העם שלה לחורבן ולהרס, על-ידי הריגת הרבה הרבה פלסטינים חפים מפשע, דבר שגורם אחר כך גם להריגת הרבה יהודים חפים מפשע, דבר שאנחנו מאוד מגנים, ולא מסכימים לכך.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, ועדת החקירה הממלכתית אמרה כמה דברים חשובים, ולדעתי אם מזמן היו אומרים אותם לגבי הקשר בין המדינה לבין האוכלוסייה הערבית, היו הרבה דברים מתוקנים.

עזמי בשארה: למשל, משפט מאוד חמור ומאוד חשוב שצריך לעיין בו טוב מאוד - נאמר שכוחות הביטחון בזמן מחאה מתייחסים לערבים כאל אויבים.

עזמי בשארה: לדעתי זה משפט מאוד חשוב שאומרת ועדת חקירה רשמית, ועדת חקירה ממלכתית.

עזמי בשארה: מה זה שכוחות הביטחון מסתכלים על אזרחים כעל אויבים?

עזמי בשארה: מה זה?

עזמי בשארה: זו אמירה שצריכה לזעזע את אמות הספים ולהביא לחקירה אמיתית במשטרה לגבי עמדות כלפי האוכלוסייה הערבית; אפילו עמדות תרבותיות כלפי האוכלוסייה הערבית, וגם מה זה תרבות אזרחית, ומה תפקידה של המשטרה.

עזמי בשארה: נאמר מהומות, אדוני - אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מיעוט לאומי בכל מקום בעולם, שהוא לא בתוך תהליך קבלת ההחלטות בממסד הפוליטי והוא מחוץ לאפשרות ההשפעה בממסד הכלכלי, כלומר, הוא לא בא אפילו בחציון העליון, הוא לא מיוצג כמעט.

עזמי בשארה: בדרך כלל מיעוטים כאלה קיימו הפגנות מחאה, לפעמים חוקיות ולפעמים על הגבול האפור של החוק.

עזמי בשארה: לא רק השחורים בארצות-הברית.

עזמי בשארה: כמעט אין מיעוט לאומי שלא קיים זאת, והמיעוט הערבי הלאומי נחשב לאחד המיעוטים השקטים ביותר בעולם.

עזמי בשארה: אני טוען, אדוני היושב- ראש, אנשים אחרים במדינת ישראל שתפסו את עצמם פעם כמיעוטים ותפסו את עצמם מחוץ לאפשרות ההשפעה הממסדית קיימו מחאה הרבה יותר רדיקלית מהאוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: ואדי-סאליב היה יותר רדיקלי מכל דבר שקיימו בשנות ה-50.

עזמי בשארה: "הפנתרים השחורים" היו דבר יותר רדיקלי משאי-פעם חשבנו עליו.

עזמי בשארה: אנחנו היינו מעזים לעשות כמו הרב עוזי משולם, עם רובים?

עזמי בשארה: מישהו היה יוצא משם חי?

עזמי בשארה: ערבי היה יוצא משם חי?

עזמי בשארה: לא, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: צורת המחאה של האוכלוסייה הערבית היא פחות רדיקלית מזו של מיעוטים לאומיים אחרים בעולם, פחות מדפוסי מחאה של יהודים במדינת ישראל.

עזמי בשארה: ולא היה אמור ליהרג איש.

עזמי בשארה: אף שזה מוצדק יותר ממחאה של יהודים, כי יהודים יכולים במדינת ישראל להשפיע דרך הממסד הכלכלי והפוליטי.

עזמי בשארה: אנחנו מחוץ לשני הממסדים.

עזמי בשארה: אין לנו אפשרות השפעה חוץ מאשר לפעמים לעשות מחאה רדיקלית, לפעמים על גבול החוק, שיש בה תופעות שליליות מאוד, וצריך לבקר את התופעות השליליות.

עזמי בשארה: ואנחנו סיכמנו הרבה תופעות שליליות לפני שיצא דוח הוועדה.

עזמי בשארה: אני לא צריך דוח של הוועדה שלא עושה את הדבר העיקרי שהיא צריכה לעשות - למצוא מי אשם בהריגת 13 אנשים; להאיר את עינינו מי הרג אותם ומי יעמוד לדין, או, על מי להמליץ לעמוד לדין.

עזמי בשארה: שום דבר מהדבר הזה.

עזמי בשארה: זאת המשימה העיקרית של הוועדה, היא לא נעשתה.

עזמי בשארה: אבל נאמרו כמה דברים חשובים לגבי הפער בין יהודים לערבים, שלדעתי ממשלה כזאת תעבור עליו ממש בעיוורון צבעים, לא תסתכל אפילו, לא תבדיל בין השורות ובין המלים.

עזמי בשארה: מה, פה לא יודעים שיש אפליה?

עזמי בשארה: זאת הפעם הראשונה שנאמר כי יש אפליה נגד האוכלוסייה הערבית?

עזמי בשארה: היו ממשלות במדינת ישראל שהודו בכך רשמית, שיש אפליה, לא היה צריך דוח ממלכתי.

עזמי בשארה: אבל הנה יש דוח ממלכתי שאומר: יש אפליה נגד האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: והממשלה הזאת, אדוני, לימור לבנת תסתכל עליו, תאמץ אותו ללבה ממש, שיש אפליה נגד ערבים בבתי-ספר.

עזמי בשארה: ממש תאמץ את זה אל לבה.

עזמי בשארה: אנחנו לא חושבים שהממשלה הזאת תיקח את זה ברצינות, אבל אנחנו חושבים בכל זאת שזה דבר חשוב.

עזמי בשארה: זה שאומרים שכוחות הביטחון התייחסו לאזרחים הערבים כאל אויבים, חשוב מאוד.

עזמי בשארה: חשוב מאוד מאוד שכולנו נשב ונחשוב למה זה קרה, מה חלקו של כל צד, למה זה קורה וזה מגיע עד לדבר כזה.

גדעון סער: שפך שמן על המדורה, זה חשוב.

עזמי בשארה: תסתכל, האוכלוסייה הערבית יוצאת בהפגנות גדולות ומחאה, כשהיא מחוץ לממסד ולאפשרות ההשפעה בכל מקום, לא בממשלות, לא בקואליציות, לא בעשירון הראשון, לא השני ולא השלישי בכלכלה, אפילו באיגודים המקצועיים אין לה מקום.

עזמי בשארה: אתה לפעמים חוזר למחאה רדיקלית על דברים שבנפש האוכלוסייה הזאת, לרבות נושאים שקורים בשטחים הכבושים, לרבות בנושאי השלום והשוויון.

עזמי בשארה: לפעמים כן, המחאה הולכת ומקבלת אופי שהוא לא אופי דקדקני לפי החוק.

עזמי בשארה: זה מייצר תופעות, צריך לסכם אותן בביקורתיות, אבל זה קרה בכל מקום בעולם בלי הרוגים, במדינות דמוקרטיות, אני אומר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנכבד, בשארה, נדמה לי שבעניין זה הוועדה מתייחסת להסתות כאלה או אחרות שהיו גם ברחוב הערבי וליבו את היצרים מעבר לצורך במחאה ובהפיכת ההפגנות לדבר שהפך להיות איזה נושא שהיה דומה, כך נאמר - - -

גדעון סער: שלהוב האווירה.

ראובן ריבלין: לא, שהיה דומה לאינתיפאדה, שהיה דומה למצב של התקוממות.

ראובן ריבלין: למען היושר האינטלקטואלי.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני עמדתי מול הוועדה הזאת תשע שעות ואמרתי את דעתי ועניתי על שאלותיה.

עזמי בשארה: יש 12 עמודים בדוח שמתייחסים לפעילותי ולפעילותה של בל"ד, ויש תשעה עמודים המתייחסים לתנועה האסלאמית הצפונית.

עזמי בשארה: קראתי כמעט את כל הדוח - - -

ראובן ריבלין: על התנהגותו של חבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: קראתי את שניהם משום שהם נוגעים לחברי כנסת.

עזמי בשארה: לא קראתי את הסיכומים בלבד, אדוני היושב-ראש, ואני לא חושב שתפקידה של הוועדה בשום פנים ואופן, את זה אמרתי להם - - -

ראובן ריבלין: זה - - -

עזמי בשארה: אני אגיד לך עכשיו מה דעתי על מה שאמרת.

עזמי בשארה: קודם כול אגיד לך את הדבר הפורמלי הרשמי.

עזמי בשארה: אני לא חושב שתפקידה של ועדת חקירה ממלכתית להעריך את דעותיהם הפוליטיות של חברי כנסת ונבחרי ציבור.

עזמי בשארה: אבל, אדוני היושב-ראש, לא חשבתי אף פעם שללמד עם לעמוד על זכויותיו ולהפגין ולצאת למחות נגד הכיבוש ונגד חילול מסגד אל-אקצא על-ידי אריק שרון, ולצאת למחות נגד שוויון, נגד אפליה - - -

ראובן ריבלין: איזה חילול?

עזמי בשארה: הוא הלך בשביל לעשות פרובוקציה.

גדעון סער: מה בין זה לבין מה שאמרה לך הוועדה?

גדעון סער: עוד פעם אתה רוצה להטעות.

גדעון סער: עוד פעם לשקר.

ג'מאל זחאלקה: סער, תירגע, קח כוס מים.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, להגיד לעם לצאת להפגין ולמחות נגד הריסת בתים, אני חושב שזה דווקא חשוב.

עזמי בשארה: לא רק שזאת לא הסתה, אלא זה ביטחון עצמי של אזרחות של קבוצה לאומית שיש לה מודעות לאומית ויש לה מודעות אזרחית והיא נאבקת למען זכויותיה.

עזמי בשארה: ואנחנו לא נרד מזה ולא ניסוג מזה גם אם זה לא מוצא חן בעיני ועדת חקירה ממלכתית, ממסדית, שהיא מתוך הממסד.

עזמי בשארה: על זה נמשיך להתווכח.

משה כחלון: עד שנחסל את מדינת ישראל.

עזמי בשארה: לא נכון.

עזמי בשארה: לא אמרתי זאת.

עזמי בשארה: בכלל לא נכון.

משה כחלון: עד שנחסל את מדינת ישראל.

משה כחלון: זאת המטרה הברורה שלך.

עזמי בשארה: לא נכון בכלל.

משה כחלון: אני מוכן להתווכח אתך ולהוכיח לך שזאת המטרה שלך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כחלון, תודה רבה.

ראובן ריבלין: שמעו את מה שאמרת.

עזמי בשארה: אתה יודע, אני אסתפק לגמרי בכך שתסתכלו על המלצות הוועדה ותראו מה הן אומרות לגבי השוטרים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, יש לו שתי דקות, אני מבקש לאפשר לו לסיים.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש בינינו מספיק חילוקי דעות בלי לשים לנו בפה דברים שאנחנו לא מאמינים בהם.

עזמי בשארה: אנחנו מאמינים באזרחות, בשוויון זכויות אזרחי, בשוויון הזדמנויות בתוך מדינת ישראל, בגבולות 4 ביוני, אנחנו רוצים דו-קיום עם המדינה הזאת בינה לבין שכניה, אנחנו רוצים שלום בתוך שתי מדינות, במסגרת שתי מדינות - - -

משה כחלון: תגיד: במדינה יהודית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כחלון, הוא לא חייב להגיד מה שאתה אומר.

משה כחלון: הוא מסכן את הילדים שלי.

עזמי בשארה: אתה מסכן את הילדים שלי גם.

עזמי בשארה: "שו האדא"?

עזמי בשארה: הממשלה שלך מסכנת את כל הילדים במזרח התיכון.

ראובן ריבלין: אדוני יאמר מה שהוא רוצה.

עזמי בשארה: תמיד היינו קורבנות של האלימות.

עזמי בשארה: אני היחיד בבית הזה שלא תפס פעם באלימות או נתפס באלימות.

משה כחלון: האלימות שלך הכי מסוכנת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כחלון, אני מבקש מאדוני, אדוני מיצה את קריאות הביניים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, נא לסיים.

עזמי בשארה: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, לשים דברים בפרופורציה, עד כמה אנשים מאמינים במה שהם אומרים, להסתכל על החיוך על פניהם כשהם אומרים את הדברים, אתה רואה את הציניות, כמה שאנשים צינים בבית הזה כשהם קוראים קריאות ביניים.

עזמי בשארה: אני חושב שהציבור רואה שזה נאמר בחיוך ובציניות.

עזמי בשארה: חבל.

עזמי בשארה: אנחנו מתווכחים בדיון ענייני, אדוני היושב-ראש, אנחנו ניקח את הנושא הזה לגמרי ברצינות, גם בבחינת דפוסי ההתארגנות והספונטניות אצל האוכלוסייה הערבית, את זה נצטרך לבדוק, אנחנו הרי בודקים את זה מאז, אבל לא נוותר על הצורך במחאה כאפשרות במסגרת האזרחות להיאבק למען מחאה, כמובן במסגרת החוק.

עזמי בשארה: וכן שלאוכלוסייה יהיה הביטחון העצמי להיאבק על זכויותיה, כי אין לה אפשרויות אחרות להשפיע חוץ מאשר להיאבק וללכת למחאה.

עזמי בשארה: אנחנו גם ניקח את הדוח הזה ברצינות מבחינת אמירותיו לגבי הפער בין יהודים לערבים, מדיניות האפליה, ולגבי זרועות הביטחון בישראל והתייחסותן לאוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: טוב יעשה הבית הזה אם ידון בדקדקנות בדוח הזה ויסתכל עליו ועל השלכותיו, אולי תצמח מזה תועלת לכולנו.

עזמי בשארה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת בשארה.

ראובן ריבלין: אדוני השר, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד לענות על ההצעה בשמו של ראש הממשלה.

מאיר שטרית: דין-וחשבון ועדת החקירה הממלכתית בראשות שופט בית-המשפט העליון, תיאודור אור, לבירור ההתנגשויות בין כוחות הביטחון לבין אזרחים ישראלים באוקטובר 2000, שהוגש ב-1 בספטמבר 2003, קובע כי באירועי אוקטובר 2000 רעדה הארץ.

מאיר שטרית: הדוח מוסיף וקובע, כי המהומות שהתרחשו במגזר הערבי שבתחומי המדינה היו חסרות תקדים.

מאיר שטרית: האירועים היו חריגים ויוצאי דופן, נטלו בהם חלק אלפים במקומות רבים, בעת ובעונה אחת.

מאיר שטרית: עוצמת האלימות והתוקפנות שבאה לידי ביטוי באירועים אלה היתה גבוהה ביותר.

מאיר שטרית: יהודים הותקפו בדרכים בשל היותם יהודים ורכושם הושחת.

מאיר שטרית: בכמה מקרים היה כפסע בינם לבין מוות מידי המון חסר מעצורים.

מאיר שטרית: דוח הוועדה הרציני, המפורט והקשה כולל שורה של ממצאים והמלצות בנוגע לתפקוד משטרת ישראל.

מאיר שטרית: הוועדה הצביעה על שורה של עניינים הטעונים תיקון ושיפור.

מאיר שטרית: הדברים פורסמו בהרחבה, ומייד עם פרסום דוח ועדת-אור מינה מפכ"ל המשטרה צוות אינטגרטיבי בראשות ראש מחלקת ההדרכה וקצין חינוך ראשי של משטרת ישראל.

מאיר שטרית: הצוות כולל נציגים מקצועיים מכל האגפים ודרגי השטח, והוא עוסק בלימוד הדוח לפרטיו, בהפקת הלקחים ממנו ובבחינת יישומם.

מאיר שטרית: יש לציין, כפי שנכתב בדוח הוועדה עצמו, שמשטרת ישראל פעלה בשלוש השנים האחרונות לתיקון ליקויים שונים, במקביל לעבודת ועדת החקירה, וחלק מן הדברים כבר יושם.

מאיר שטרית: פותחה תורת הפעלה חדשה לפיזור המון, ואלפי שוטרים כבר אומנו בשנתיים האחרונות בנושא.

מאיר שטרית: המשטרה הפיקה לקחים בכל הנוגע להתמודדות עם הפרות סדר - בתחום הציוד: מיגון השוטרים, הצטיידות בכלים לא קטלניים כמו גז מדמיע ומכוניות להתזת מים; אימונים והכשרות.

עסאם מח'ול: מה עם תרבות השקר?

מאיר שטרית: נושא ביצוע התחקירים, דיווחי אמת והפקת לקחים מאירועים כבר מיושם.

מאיר שטרית: הנה, ראית, יכולת לבקש משהו אחר.

מאיר שטרית: מאות מפקדים כבר עברו הכשרה ספציפית בנושא.

מאיר שטרית: בשלוש השנים שחלפו פותחו קשרים וערוצי הידברות עם מנהיגי האוכלוסייה הערבית.

מאיר שטרית: נעשה רבות לשיפור שירותי המשטרה במגזר הערבי, בין היתר על-ידי הקמת עשרות מרכזי שיטור קהילתיים.

מאיר שטרית: העשייה בנושא הזה תימשך.

מאיר שטרית: משטרת ישראל בראשות המפכ"ל והשר לביטחון פנים הממונה עליהם, יפעלו להפקת הלקחים ולתיקון הליקויים כפי שהועלו בדוח חשוב זה.

מאיר שטרית: דוח הוועדה קובע ומציין, בצד הביקורת שפורטה על-ידו, כי הוועדה התרשמה שככלל פועלת המשטרה, על מפקדיה ואנשיה, במסירות, בנחישות, במאמץ ובהתמדה ראויים לשבח, והם עושים לילות כימים במילוי תפקיד חיוני בשמירת החוק, הסדר והביטחון במדינה.

מאיר שטרית: משטרת ישראל תצא מחוזקת בעקבות הדוח והצעדים שננקטו ויינקטו ליישומו.

מאיר שטרית: אנחנו צריכים לסייע בידה ולחזקה, שכן היא הזרוע והמחסום של המדינה לשמירה על שלטון החוק ועל הסדר הציבורי.

מאיר שטרית: נוכח זה, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאם המציע יסכים, אני מבקש שיסתפק בדברי.

מאיר שטרית: אני חושב שזה הדבר הנכון ביותר ואז יש גם אפשרות להגיש הצעות אחרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עם הממשלה, אדוני השר, היא מוכנה לאמץ את מסקנות הדוח?

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, האם אדוני מסתפק בדבריו של השר?

עזמי בשארה: לא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אם כך, יש לנו שתי הצעות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, למה אתה חושב שאתה ראשון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי נרשמתי.

ראובן ריבלין: גם אתה נרשמת, אבל למה אתה חושב שאתה ראשון?

ראובן ריבלין: יכול להיות שאתה שני.

ראובן ריבלין: אדוני גם היה בפעם הקודמת, אף פעם לא מקפחים אותו.

ראובן ריבלין: אני שומר על זכויותיו - אני לא מסכים לשום דעה שלו ושומר על זכויותיו כעל בבת-עיני.

ראובן ריבלין: עכשיו, ישב אדוני.

ראובן ריבלין: יש שתי הצעות אחרות - אחת להסיר ואחת להעביר לוועדה.

ראובן ריבלין: בוודאי חבר הכנסת דהאמשה יציע להעביר את הנושא לוועדה וסיעת הליכוד תציע להסיר.

ראובן ריבלין: יש לי רק בעיה אחת, אדוני יושב-ראש הקואליציה וסיעת הליכוד, ששניים מהליכוד נרשמו לדיבור, גם כבודו וגם חבר הכנסת כחלון.

גדעון סער: אני מוותר.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני.

ראובן ריבלין: קודם כול יש להסיר את ההצעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כחלון, בבקשה.

עזמי בשארה: - - - השר היה מאוד עוזר לנו אם היה אומר מה עמדת הממשלה, אם היא מאמצת את הדוח או לא.

ראובן ריבלין: בינתיים, אני אתן לדבר, ואחרי זה אדוני יוכל להעיר הערה.

אחמד טיבי: - - -

ראובן ריבלין: אדוני מאותה סיעה של בשארה.

אחמד טיבי: אני מסיעתו של בשארה?

ראובן ריבלין: סליחה.

ראובן ריבלין: סליחה, אדוני, אתה רואה שאני עדיין בכנסת החמש-עשרה.

אחמד טיבי: אתה אדם צעיר ברוחך.

ראובן ריבלין: נו, מה אפשר לעשות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כחלון, בבקשה.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש כמובן להסיר את ההצעה מסדר-היום.

משה כחלון: יותר מזה, אני חייב לומר לך, חבר הכנסת בשארה, שאני מת מפחד ממך.

משה כחלון: אני חושש ממך על אמת.

משה כחלון: אתה, במלים שלך, סכנה למדינת ישראל.

משה כחלון: אתה נגד מדינה יהודית.

משה כחלון: מעולם לא שמעתי אותך אומר שאתה בעד מדינה יהודית.

משה כחלון: שמענו פה אנשים בעד מדינה פלסטינית, שמענו הכול.

ואסל טאהא: אתה נגד שוויון לאזרחים הערבים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טאהא, לא מפריעים בהצעה אחרת.

משה כחלון: זו הצעה של דקה.

משה כחלון: יותר מזה, אני חושב שצריך וחובה לתת חנינה לכל מוזהרי 300, להתייחס לדברים.

משה כחלון: מיצוי דין הוא מאוד חשוב - - -

יולי תמיר: איזה 300?

חיים אורון: זה כבר היה.

משה כחלון: סליחה.

ג'מאל זחאלקה: - - -

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שהזמן של הקריאות אינו על חשבוני.

ראובן ריבלין: כל זמן שהם יקראו קריאת ביניים - - -

עזמי בשארה: - - -

משה כחלון: אני למדתי מחבר הכנסת בשארה להיות אדיש.

משה כחלון: בבקשה.

עזמי בשארה: אני פוחד פחד מוות ממך - - -

משה כחלון: ממך אני פוחד - - -

עזמי בשארה: - - -

ראובן ריבלין: חברי הכנסת הנכבדים, קודם כול, חבר הכנסת בשארה הבהיר את עמדתו בצורה הברורה ביותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, למרות יכולתו של אדוני, לא צריך לעזור לו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כחלון מדבר בהצעה אחרת ולא מפריעים בהצעה אחרת.

ראובן ריבלין: אם אתם רוצים להפריע, הוא יתחיל כל פעם מחדש.

ראובן ריבלין: הוא כל הזמן יוכל להתחיל מחדש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כחלון, בבקשה.

נסים זאב: - - - מת מפחד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, ברוך הבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מת מפחד, אז מה הוא עושה עכשיו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אדוני ישב ועוד רגע הוא יוכל לדבר.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת אחמד טיבי יוכל לדבר, כי טעו פה טעות.

משה כחלון: אני מציע לאפשר חנינה לכל מוזהרי ועדת-אור.

משה כחלון: אני חושב שמיצוי דין זה דבר חשוב במדינת דמוקרטית - - -

עסאם מח'ול: זה משפט כמו משפט שלמה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אתם כל הזמן מאפשרים לו להתחיל מההתחלה.

משה כחלון: אומנם אנחנו דיירי משנה בבית הזה, אבל תנו לנו לדבר.

משה כחלון: רבותי, בתנאים המיוחדים של מדינת ישראל שאנחנו רואים דקה דקה, אני חושב שהמנהיגים שלנו צריכים באמת לנהוג באחריות, לראות ולהסתכל בהסתכלות כוללת, בראיית-על, לקחת דוגמה מהנשיא לשעבר הרצוג, מראש הממשלה לשעבר שמעון פרס ומראש הממשלה שמיר, ולתת חנינה כוללת לכל מוזהרי אור.

משה כחלון: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת כחלון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני פשוט טעיתי - אדוני היה רשום לפני דהאמשה, רק בגלל גילי המופלג טעיתי, ולכן אדוני יקבל את ההזדמנות שלו, כי הוא נרשם לפני חבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, תשובת הממשלה חסרה את העיקר: מהי עמדת הממשלה לגבי הדוח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מהי עמדת הממשלה כאשר הדוח אומר שכל ממשלות ישראל לדורותיהן נהגו באפליה נגד המגזר הערבי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לא שמענו תשובה, אדוני השר, בעניין הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם הממשלה תאמץ את הדוח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו השאלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה תשובתך בעניין הזה?

עסאם מח'ול: התשובה ברורה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: אדוני רוצה תשובה?

ראובן ריבלין: ישב.

ראובן ריבלין: האם אדוני השר רוצה להעיר הערה בעניין הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לי עוד שאלה לשאול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שמה שחשוב יותר בדוח הזה - שהוא אומר באופן מפורש וגלוי שהגיע הזמן להכיר בלגיטימיות של הציבור הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שיתייחסו אלינו פעם כאויבים, פעם כלא- קיימים, פעם מי שצריך לסדר אותם, אולי במקרה הטוב שצריך להסתדר אתם, אבל אף פעם לא מכירים בנו כאזרחים שווי זכויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגיע הזמן שגם בעניין הזה נשמע תשובה ברורה של הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: אדוני השר רוצה להשיב?

ראובן ריבלין: אלא אם כן גם לחבר הכנסת טיבי יש שאלות.

מאיר שטרית: הממשלה טרם דנה בדוח.

מאיר שטרית: לצערי, ההצעה לסדר-היום הוגשה עוד לפני שהממשלה דנה בדוח.

מאיר שטרית: עמדתי האישית היא, שבעיקרון כל ועדת חקירה שמוקמת, הממשלה צריכה לאמץ את מסקנותיה.

מאיר שטרית: זו עמדתי, אבל עדיין אין עמדת ממשלה בעניין הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר הבהיר זאת בצורה ברורה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, בבקשה, דקה לאדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: יש פער מהותי בין הממצאים של ועדת-אור לבין המסקנות.

אחמד טיבי: הוועדה הוקמה בשל הריגתם של 13 צעירים.

אחמד טיבי: המסקנות לגבי מי הרג ומה העונש ומה המחיר האישי והחוקי והפלילי שיישאו, נעדרו מן הדוח.

אחמד טיבי: זה הפגם הקשה ביותר, הקשה ביותר, בדוח.

אחמד טיבי: עם זאת, יש אבחונים חשובים המופיעים במסמך משפטי רשמי, ומבחינתי הם מהווים צעד בכיוון הנכון.

אחמד טיבי: אני רוצה להתייחס ליוזמה הנלוזה של חנינה למוזהרי ונאשמי ומוכתמי המשטרה על-ידי פוליטיקאים וגם על-ידי אנשים מתוך שורות המשטרה.

אחמד טיבי: עצם המחשבה להעניק חנינה לשוטרים האלה היא וידוא הריגה.

אחמד טיבי: להרוג את 13 הנרצחים פעם שנייה.

אחמד טיבי: זה דבר לא מוסרי.

קריאה: - - -

אחמד טיבי: אדוני, חברי סיעתך מחתימים עשרות חברי כנסת.

אחמד טיבי: זה אומר שלא רק המשטרה מתייחסת אל הערבים כאל אויבים, אלא גם חצי מחברי הבית הזה.

אחמד טיבי: זה צריך להדליק נורה אדומה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אתה רוצה לגנוב מחבר הכנסת בשארה את ההצגה, וזה לא בסדר.

ראובן ריבלין: זו היתה הצעה שלו לסדר-היום, ואדוני הפך את זה להצעה לסדר-היום של סיעתו.

ראובן ריבלין: זה לא בסדר, כך אני עושה קיפוח בתוך המחנה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזמי בשארה לא מסכים להעביר את הנושא לוועדה, הוא גם לא מסכים להודעה, הוא רוצה להעלות את העניין על סדר-יומה של הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים - מי בעד ומי נגד העמדת העניין על סדר-יומה של הכנסת.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום - 24 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - 1 נמנעים - אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 24 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: הצעתו של חבר הכנסת עזמי בשארה תעלה על סדר-יומה של הכנסת.

ראובן ריבלין: אני חושב שהדיון יתקיים בהקדם.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שלפני תום הפגרה, אבל הוא יהיה אחד הנושאים הראשונים שיועלו על סדר-יומה של הכנסת, עם תחילת מושב החורף.

ראובן ריבלין: אני חושב שיש חשיבות רבה לדיון בנושא במליאת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת שלמה בניזרי, בנושא ממצאי ועדת-גילת בעניין התנהלות שירותי הרווחה בכל הנוגע להוצאת ילדים מחיק משפחותיהם.

ראובן ריבלין: לרשות חבר הכנסת בניזרי עומדות עשר דקות.

ראובן ריבלין: כדאי להזכיר שבניזרי היה עד לא מזמן גם שר בישראל.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בכניסתי לתפקידי כשר העבודה והרווחה, לפני למעלה משנתיים וחצי, קיבלתי גל של פניות מהורים שילדיהם נלקחו על-ידי רשויות הרווחה.

שלמה בניזרי: מובן שבתחילה נתתי את כל הגיבוי לעובדים הסוציאליים, לפקידי הסעד ולכל מערכת הרווחה, מכיוון שאני נוהג להאמין למערכת שבה אני עובד.

שלמה בניזרי: אבל כאשר התלונות החלו להגיע בצרורות, מיניתי את אחד מיועצי, איש נאמן ומסור למלאכתו, מלאכת הקודש, הרב שמעון תאג'ורי, שיבדוק לי את הנושא במידה המקסימלית, כדי שאקבל את התמונה האמיתית.

שלמה בניזרי: ואכן, התגלתה לנגד עיני תמונה מבעיתה, לצערי הרב.

שלמה בניזרי: התברר לי שיש בעיה קשה מאוד עם ועדות ההחלטה: קודם כול, אין להן מעמד חוקי על-פי חוק, אלא רק על-פי תע"ס - תקנון עובדים סוציאליים.

שלמה בניזרי: למעשה, היינו יכולים להיות חשופים לבג"צים, בשאלה מי מינה את האנשים היושבים בוועדות המחליטות להיכנס לדברים הנוגעים לחופש הפרט.

שלמה בניזרי: לכן אמרתי, כי מן הראוי שאקים ועדה שתבדוק את כל נושא קבלת ההחלטות על-ידי ועדות ההחלטה.

שלמה בניזרי: נוסף על כך, קיבלתי נתונים ממכון ברוקדייל, ולפיהם ועדות ההחלטה אינן מתנהלות כיאות, וברוב המקרים או בחלק גדול מהמקרים מוציאים ילדים מהבית בלי שום תוכנית טיפולית.

שלמה בניזרי: נוסף על כך, דוח מבקר המדינה מס' 48 הצביע על ליקויים חמורים בעבודתם של פקידי הסעד השונים.

שלמה בניזרי: קיבלתי גם תלונות של מרכזי הוועדות בשטח.

שלמה בניזרי: ועוד בנוסף, קיבלתי פתאום חומר גם מבתי-המשפט עצמם, ובו הערות.

שלמה בניזרי: אתן לכם דוגמה, הערה של כבוד השופט שמואל בוקובסקי, סגן נשיא בית-המשפט לענייני משפחה בראשון-לציון: באשר לבקשה להוצאת קטין מן הבית בדחיפות לשם אימוץ, בלי לתת הזדמנות לסבתא לומר את דברה – שימו לב מה כותב השופט - הבקשה הוגשה באופן מניפולטיבי, תוך הטעיה, רמייה והונאה של בית-המשפט.

שלמה בניזרי: באותה פרשה מתאר השופט, כיצד שלוש פקידות משירותי הרווחה מנסות להפעיל שרשרת של חוקים בעניין כה רגיש של ילדים ששני הוריהם מתו, והם נמצאים אצל דודתם לפחות שלוש שנים וחצי.

שלמה בניזרי: ועתה, מנסים בחופזה, תוך ניצול ציני של צווי חירום, להונות את השופטים הן בבית-משפט השלום לנוער והן באותו בית-משפט.

שלמה בניזרי: הוא רומז לכך שהן ניסו בדרך נואלת ומניפולטיבית להציג משפחה אומנת לשם אימוץ כמשפחה מארחת באופן זמני בלבד.

שלמה בניזרי: ועוד המון-המון דברים מאוד-מאוד קשים.

שלמה בניזרי: נוסף על הדברים הללו, יש לנו עוד דבר חמור בפסק-הדין של השופט בוקובסקי, על ההתנהלות של השירות למען הילד: ראש השירות למען הילד הודתה בפני השופט, כי אין נהלים כתובים בשירות למען הילד.

שלמה בניזרי: הכוונה היא להוצאת חירום ללא צו שיפוטי.

שלמה בניזרי: על כך מעיר השופט: עובדה זו תמוהה ומוזרה, ולא מובן כיצד בנושא של דיני נפשות, למעלה מ-20 שנה לאחר שנחקק חוק האימוץ, אין נהלים כתובים.

שלמה בניזרי: השופט מסיים ואומר: ייתכן שזה שורש הבעיה.

שלמה בניזרי: מצב זה אינו תקין.

שלמה בניזרי: נוסף על כל הדברים הללו, יש לנו אדם מאוד חשוב במשרד העבודה והרווחה, מר מוטי וינטר, שהוא ראש השירות לילד ולנוער, והוא כותב בדוח ועדת-גילת: מומלץ כי פקידת סעד ראשית לחוק הנוער תפרסם בהקדם קודקס כללי עבודה לעבודתו של פקיד הסעד לחוק הנוער.

שלמה בניזרי: הקודקס ילווה על-ידי ועדת היגוי מקצועית של אנשי מקצוע בכירים שתבחן את הכללים מעת לעת ותסייע להתאימם לתנאים ולצרכים המשתנים.

שלמה בניזרי: נו, כששר בישראל רואה את כל הדברים החמורים הללו שנכתבים על ועדות, שדרך אגב מוציאות כל שנה באמצעות בתי-המשפט כ-2,000 ילדים מחיק הוריהם ומשפחותיהם, מה הוא צריך לעשות?

שלמה בניזרי: הקמתי ועדה.

שלמה בניזרי: הקמתי ועדה בראשות האנשים הכי-הכי מקצועיים שיכולתי לקחת, לא ממפלגתי, כי אין לי כאן עניין אישי.

שלמה בניזרי: בראש הוועדה עמד ד"ר צבי ישראל גילת, שהוא אחד המרצים המצוינים במכללת נתניה, אדם שכולנו מכירים אותו פה.

שלמה בניזרי: עוד היו בוועדה: אדם שכולנו מכירים פה - פרופסור אבנר שאקי, ד"ר אסתר הרצוג שהיתה פעם יועצת השרה לענייני עבודה ורווחה, מוטי וינטר, מנהל השירות לילד ולנוער, פרופסור אהרן יורק, גברת אתי פרץ, יושבת-ראש ארגון העובדים הסוציאליים, שפרשה באמצע.

שלמה בניזרי: יועצים לוועדה: מר עמוס דניאלי, ד"ר ג'ק אייזנברג, עורך-דין קובי סגל, מר צבי סלנט - פקיד סעד לשעבר, עורכת-הדין שושנה גלס - מנכ"לית לשכת עורכי-הדין בתל-אביב, פרופסור רמי בנבנישתי מהאוניברסיטה העברית, ומרכז הוועדה - מר שמעון תאג'ורי.

שלמה בניזרי: לעניות דעתי, כל האנשים הללו הם אנשים מכובדים ביותר.

שלמה בניזרי: הם ישבו ובדקו את הנושא במשך כמעט שנה, כ-11 חודשים, כדי למצוא מה קורה עם הליך קבלת ההחלטות בוועדות ההחלטה, שלמעשה עוסקות בדיני נפשות.

שלמה בניזרי: לא מדובר בתקצוב לאיזו משפחה, אלא מוציאים כאן ילד ממשפחתו.

שלמה בניזרי: אתם מתארים לעצמכם מה זה, שמישהו בא יום אחד ולוקח לכם את הילד ושם אותו באיזו מסגרת, או אומר לך לחכות כמה חודשים, ואז מעביר אותו ממוסד למוסד, אולי יגיע למשפחה אומנת, אולי למשפחה מאמצת, אולי לאימוץ סגור, ולא תדע בכלל מה עלה בגורלו.

שלמה בניזרי: הוועדה ישבה ובדקה.

שלמה בניזרי: כאשר קיבלתי את מסקנות הוועדה, הזדעזעתי מחומרת המקרים, מהעוולות הזועקות מתוך הדוח לגבי אופן קבלת ההחלטות.

שלמה בניזרי: היום לומדים את מסקנות הוועדה באוניברסיטה ובכל מיני מקומות.

שלמה בניזרי: כולם מתייחסים בצורה המכובדת ביותר לאותו דוח ולביקורת הקשה והנוקבת לגבי כל תהליך קבלת ההחלטות של ועדות ההחלטה והתנהלות פקידי הסעד ושירותי הרווחה.

שלמה בניזרי: ברגע שקיבלתי את הדוח, לא חיכיתי הרבה.

שלמה בניזרי: זה היה בסוף הקדנציה שלי כשר העבודה והרווחה.

שלמה בניזרי: מייד נתתי הנחיה למנכ"ל משרד העבודה והרווחה, מר יצחק חזן, שיבצע מייד את מה שאפשר לבצע במסגרת נוהלי תע"ס - תקנון עובדים סוציאליים.

שלמה בניזרי: את מה שלא היה אפשר לבצע, אמרתי שנביא לחקיקה באמצעות הכנסת.

שלמה בניזרי: הייתי בטוח שלא תהיה לכך התנגדות.

שלמה בניזרי: למה צריכה להיות לכך התנגדות?

שלמה בניזרי: זה דוח של כל כך הרבה מומחים שעמלו רבות.

שלמה בניזרי: בסך הכול אין לנו מטרה למנוע את הוצאת הילדים.

שלמה בניזרי: אני מתאר לעצמי, בלי רוח הקודש ובלי רוח צפונית-מזרחית, שעוד מעט שר העבודה והרווחה יאמר את מה שיש לו לומר.

שלמה בניזרי: זה השר הכי רע שהיה למדינת ישראל בתחום הרווחה, השר הכי גרוע.

שלמה בניזרי: פעם הייתי ידיד טוב שלו, שיבחתי אותו מעל הבמה הזאת בכל הזדמנות.

שלמה בניזרי: כאשר הוא נכנס לתפקידו ועשיתי את החפיפה אתו במשרד, ניסיתי לעזור בכל דרך, אבל עוד לא ראיתי שר שנלחם נגד האנשים שהוא אמור להגן עליהם.

שלמה בניזרי: במשך חצי השנה הזאת היו גזירות נוראיות, ולא שמעתי אף מלה אחת מהשר הזה.

שלמה בניזרי: הכול התייפייפות: מה יפית ומה נעמת, אבל משהו למען האזרחים, משהו למען אותם חלשים - שיקום ויזעק.

שלמה בניזרי: נכון, גם בזמני היו קצת גזירות, אבל מעל כל במה - רצתי לכל השווקים, לכל הרחובות, הבאתי את כל אותם מסכנים.

שלמה בניזרי: כל הפגנה שלהם - ירדתי אליהם, דיברתי אל לבם, זעקתי בממשלה, הצלחתי למזער את הנזקים.

שלמה בניזרי: היום אתה שומע את השר הזה מדבר איזו מלה?

שלמה בניזרי: שום דבר.

שלמה בניזרי: יושבות מול המשרד שלו אותן נשים חד-הוריות, יושבות לידו אותן משפחות שלקחו להן את הילדים, שלטענתן גזלו להן את הילדים.

שלמה בניזרי: פעם אחת תרד אליהן, דבר אתן.

שלמה בניזרי: לא פעם אחת - תעשה מה שאני עשיתי.

שלמה בניזרי: כשאני הייתי שר העבודה והרווחה, איך הצליחו הנכים במאבקם?

שלמה בניזרי: אתה יודע איך הם הצליחו?

שלמה בניזרי: אני עשיתי מה שאף שר לא עשה.

שלמה בניזרי: אמרתי להם: בואו תיכנסו אלי למשרד.

שלמה בניזרי: אני הכנסתי, אף שהייתי - הנה, יושב פה לידי יושב-ראש הכנסת - הייתי מאוד-מאוד ממלכתי בגישה שלי לנושא של הנכים, ולא הייתי פופוליסט שמנסה לצבור נקודות, אבל קודם כול נתתי להם בית, נתתי להם אוכל.

שלמה בניזרי: זה היה בדיוק בתקופה של השלגים והקור הירושלמי.

שלמה בניזרי: נתתי להם חום בתוך המשרד, שהם ירגישו שיש להם אבא, שיש להם מישהו שמטפל בהם.

שלמה בניזרי: היום אני מדבר עם אנשי המאהל, אומרים: רגע, מי זה שר העבודה והרווחה?

שלמה בניזרי: בשבוע שעבר אשה אחת היתה צריכה ללדת במאהל.

שלמה בניזרי: אני הייתי באמצע בר-מצווה, צריך להגיע ל"שבע ברכות" של אחי, מתקשרים אלי דחוף-דחוף, אשה עומדת ללדת והיא אומרת שהיא לא תלך ללדת עד שיגיע אליה שר העבודה והרווחה, בניזרי.

שלמה בניזרי: אני עוד השר בשבילה.

שלמה בניזרי: אמרתי: רגע, שילכו לשר, מה הם רוצים ממני.

שלמה בניזרי: לא, היא אומרת: רק אתה יכול להציל את המצב.

שלמה בניזרי: ואני ניגש לשם, יושב אתה עד אחת-עשרה ומשהו בלילה, למחרת אני חוזר, מנהל משא- ומתן עם מנכ"ל משרד הרווחה.

שלמה בניזרי: אני אומר לו: תשמע, אולי תזמין אותם, אולי תרד אתה.

שלמה בניזרי: תשמע, האשה לא רוצה ללכת ללדת, היא תופסת את התינוק בבטן שלה, מתייסרת, מתפתלת.

שלמה בניזרי: אולי השר שלך יקפוץ, אולי תעשו איזו ג'סטה - ככה, חברית - אולי תשבו אתן, תדברו אתן.

שלמה בניזרי: נכון, דיברתם פעם אחת, אולי פעמיים, אבל שירגישו שיש להם - - - אתם לא מייצגים רק את הממסד, אתם מייצגים גם את האנשים הללו.

שלמה בניזרי: תאר לך שהיו לוקחים לך איזה ילד - אז אני יודע מה תגיד כשתעלה עוד מעט לכאן, אני הרי מכיר את הראש שלך.

שלמה בניזרי: אתה תבוא ותגיד: רבותי, אתם יודעים, מה אתם חושבים, שסתם מדינת ישראל מתעלקת על אנשים ולוקחת להם את הילדים?

שלמה בניזרי: אתם יודעים באילו מקרים מדובר?

שלמה בניזרי: בילדים מוכים, בילדים בסכנה - אני מתאר לעצמי שאתה תגיד את זה ותעשה פה מניפולציה.

שלמה בניזרי: אלא מה אני רוצה לומר לך?

שלמה בניזרי: נכון, אני מסכים שצריך להוציא ילדים מהבית, במקרים קשים צריך לקחת אותם.

שלמה בניזרי: אני לא הקמתי את הוועדה כדי שתגיד לי: לא, אל תיקח ילדים, שיתעללו בהם בבית.

שלמה בניזרי: כל המטרה והמסקנות של ועדת-גילת היו שיהיו פיקוח ובקרה על ועדות ההחלטה ופקידי הסעד.

שלמה בניזרי: אני באמת לא מבקש למנוע הוצאת ילדים, אבל שיעבדו על-פי נוהל שהוועדות קבעו - והדבר הזה ימנע עוול ועוגמת נפש ופגיעה באזרחים תמימים, ופגיעה כספית גם כן.

שלמה בניזרי: הרי היו מקרים שאני התערבתי בהם אישית, אני הפעלתי את הסמכות שלי בתור שר, וכשנתתי את הנהלים הנכונים, החזירו את הילדים בסוף להורים.

שלמה בניזרי: עכשיו מה קורה?

שלמה בניזרי: באים, לוקחים למשפחה את הילד, למה?

שלמה בניזרי: כי היה מקרה שבו הוא קיבל מכה, אז אמרו: האמא מכה.

שלמה בניזרי: לקחו את הילד, וחודשים וריצות וכספים ואלפי דולרים לוקחים מאותן משפחות.

שלמה בניזרי: משפחה שאין לה כסף - אלה משפחות קשות-יום, אז אין להן כסף לעורכי-דין - מסכנות, נופלות, והילדים - לוקחים אותם.

שלמה בניזרי: הרי אלה מקרים מזעזעים שהוועדה - קראתי לכם את השמות, זה ברוך השם לא הילדים שלי ולא של אחיינים שלי, זה ילדים של עם ישראל - ועדה של מומחים, בלתי תלויה, לרבות אנשי מקצוע מהמשרד, מוטי וינטר, שחתמו כולם בסופו של דבר גם על המסקנות של הוועדה.

ראובן ריבלין: כמה תוספת זמן אדוני מבקש?

שלמה בניזרי: חמש דקות.

שלמה בניזרי: כולם דיברו פה שעות.

שלמה בניזרי: אני אגיד לך את האמת, אני מהבוקר פה.

שלמה בניזרי: תשמע, אני לא מבטא את כאבי פה, אדוני היושב-ראש.

שלמה בניזרי: אתה יודע מה - - -

ראובן ריבלין: אני לא אפסיק את אדוני.

שלמה בניזרי: אני אשתדל לקצר.

שלמה בניזרי: אני לא באתי לדבר בשבילי ולא בשביל ביתי.

שלמה בניזרי: שמעתי את עזמי בשארה ושמעתי את כולם בכל ההזדמנויות, ולא ראיתי שקיצרו לאחרים - - -

מאיר שטרית: שר הרווחה צריך להשתתף בלוויה בהר-המנוחות בשעה 14:00.

שלמה בניזרי: באמת, לא באתי לדבר בשבילי.

שלמה בניזרי: אני מדבר בשביל עם ישראל.

מאיר שטרית: יש כנסת גם אחרי הפגרה.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת, כל מה שביקשתי מאדוני השר לשעבר, שיאמר כמה זמן הוא צריך עוד.

ראובן ריבלין: אז אני אומר, אדוני, מציע לו, ואדוני כבר - - - למה בהתרסה?

שלמה בניזרי: אני אגיד לך למה עשיתי את זה דחוף פה.

שלמה בניזרי: למה?

שלמה בניזרי: מכיוון שאין שום התייחסות.

שלמה בניזרי: יושבים שם אנשים, מתייבשים שם, מסכנים.

שלמה בניזרי: פניתי למשרד - לקב"ט, נדמה לי - אמרתי לו: תשמע, תן להם חשמל, לאנשים.

שלמה בניזרי: אתה לא מכניס אותם למשרד כמוני.

שלמה בניזרי: חשמל.

שלמה בניזרי: יש שם אנשים עם תינוקות, יש שם אנשים שאין להם מה לאכול.

שלמה בניזרי: אל תיתן להם אוכל, תן להם חשמל, תחבר מהמשרד.

שלמה בניזרי: אמר: יש החלטה אסטרטגית של הנהלת המשרד, בידיעת השר והמנכ"ל, שלא לתת חשמל לאותן משפחות.

שלמה בניזרי: למה?

שלמה בניזרי: אני שואל אתכם למה.

שלמה בניזרי: תראה, הרי אתה השר שלהם, אתה אמור לדאוג להם.

שלמה בניזרי: לא אני - אני היום חבר כנסת - ודאי שאני עושה את זה בשמחה, אבל אתה צריך להיות האבא הרוחני, אתה שוכח מאיפה אתה באת.

שלמה בניזרי: לא מספיק הרסתם, אתה ומפלגתך, את כל נושא הדת במדינה.

שלמה בניזרי: כל העוון על הצוואר שלכם.

שלמה בניזרי: הרסתם את כל הישיבות, תלמודי-תורה, כל שירותי הדת, כל נושא - רווחה, כלכלה, ביטחון.

שלמה בניזרי: תראה איזה עוון גדול, ישבת עם טומי לפיד - אוי לרשע ואוי לשכנו - תראה מה שעשיתם ולמה גרמתם.

שלמה בניזרי: העיקר התאווה שלך לשבת על הכיסא.

שלמה בניזרי: פעם הערכתי אותך וכיבדתי אותך.

שלמה בניזרי: אני מדבר, תאמין לי, מעומקא דלבא - על החורבן שאתה וחבריך עושים בתוך הממשלה הזאת, אבל לפחות, אתה יודע מה - עזוב את הנושאים האחרים, נושא שאתה אחראי עליו, למה אתה לא מטפל בו?

שלמה בניזרי: תראה איזה מסקנות פשוטות בסך הכול.

שלמה בניזרי: מה אומרות המסקנות?

שלמה בניזרי: לשנות את שמה של הוועדה מוועדת החלטה לוועדה לתוכניות טיפול, כי זה לא התפקיד שלהם רק להחליט, הם צריכים לדאוג למצוא טיפול לילדים ולהביא את ההמלצות בפני בתי-משפט, ולא רק להחליט - ועדת החלטה; הטלת חובת תרשומת על דיוני הוות"ט; שיתוף המשפחה והקטין בדיוני הוות"ט כזכות שבדין ולא כחסד; המשפחה רשאית להביא מומחים מטעמה; בנוסף, תהא המשפחה והקטין, ביחד ולעתים לחוד, רשאית להיות מיוצגת על-ידי כל מי שתמצא לנכון; הגבלת צווי החירום; הקמתה של נציבות קבילות במשרד העבודה והרווחה; הקמה של מועצה מדעית - אני מקצר, אני מוכן להביא לכם.

שלמה בניזרי: מי שירצה, אפשר לקבל את כל הדוח, דוח מצוין שייתן לכם תמונת מצב, לצערי מאוד-מאוד עגומה, על כל מה שקורה פה במדינת ישראל בתחום הזה.

שלמה בניזרי: לכן, אדוני היושב-ראש, באמת אני זועק רק את כאבם של אותם אנשים שאני יושב אתם שם כל פעם - הם מספרים לי את הסיפורים שלהם, כל פעם מצטרפות משפחות.

שלמה בניזרי: הלב נקרע, נחמץ, אתה אומר: רגע, כאלה דברים יכולים להיות במדינת ישראל?

שלמה בניזרי: ואני אחד שנותן את כל הגיבוי לעובדים שאני עובד אתם - לפקידי הסעד - אני לא רוצה להוציא את דיבתם רעה, כי הם עושים עבודה מצוינת, עושים הכול.

שלמה בניזרי: אבל לפעמים כשאתה נותן כוח - כוח בלתי מוגבל - לפקידים, אז הם יכולים להשתולל ולעשות כאוות נפשם.

שלמה בניזרי: כל מקרה הם הופכים לטראומתי, הם חוששים: איזו ועדת חקירה, ובסוף מישהו אומר:

שלמה בניזרי: למה לי לקחת את הסיכון, אני הולך עד הסוף, מוציא את הילד שיהיה במשפחה.

שלמה בניזרי: ואני אומר - אני לא עושה הכללות לגבי כל המקרים, כי בחלק מהמקרים בוודאי צריך להוציא, אבל אם אנחנו נעבוד לפי נהלים ולפי תקנות, נצליח ליישר את כל המערכת, ואז לא תהיה טענה כנגד אותם אנשים, שאומרים: זה יותר גרוע מהסיפור של ילדי תימן, מה שעושים לנו.

שלמה בניזרי: אנחנו נצטרך להקים ועדות חקירה הרבה יותר חמורות.

שלמה בניזרי: ואני באמת רוצה לתבוע מהכנסת - אנחנו רוצים להקים ועדת חקירה ממלכתית, שתבדוק כל מקרה לגופו.

שלמה בניזרי: לו היה לנו היום נציב קבילות, כפי שהמסקנות מבקשות, לא היה כל הסיפור הזה, מזמן היינו גומרים את כל הסיפור.

שלמה בניזרי: המשפחות, יש להן בעיה - תפנו לנציב הקבילות, הוא יפתור לכם את הבעיה, הוא יבדוק את המקרה שלכם.

שלמה בניזרי: לכן, אדוני השר, מה שאני מבקש ממך - "עורו ישנים, הקיצו מתרדמתכם" אומרים בחודש אלול, אז תתעורר, אדוני, משנתך, תקום ותגיד: אני מיישם את כל המלצות הדוח; אני אשב, אני אפגש אתם, אני אנסה לפתור להם את הבעיות.

שלמה בניזרי: אל תתחבא מאחורי אותם אנשי מקצוע ותקים לי כל מיני ועדות של פרופסורים כדי לכסות את עצמך - ושום תוצאה חיובית בחצי שנה שאתה נמצא שם לא ראיתי.

שלמה בניזרי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאדוני.

ראובן ריבלין: כבוד השר.

מאיר שטרית: חבר הכנסת בניזרי, אין לי ספק שאתה כבר מרגיש באופוזיציה.

שלמה בניזרי: תרגישו את זה יותר.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בהחלט חושב שחבר הכנסת בניזרי היטיב לנאום נאום אופוזיציוני מאוד-מאוד רציני, ואני מציע לך, חבר הכנסת בניזרי - נראה לי שתצטיין יותר כחבר כנסת באופוזיציה מאשר כשר בממשלה.

שלמה בניזרי: דווקא - - -

זבולון אורלב: אני יכול לקבוע - אני הקשבתי לך בסבלנות, אני מציע לך גם ללמוד את מידת הסבלנות.

זבולון אורלב: אמרת דברים קשים - - -

שלמה בניזרי: - - -

ראובן ריבלין: כבוד השר, אבקש בעדינות להוציא את הגברת שצועקת, אבל מתוך הבנה שהיא צועקת מתוך מר לבה.

זבולון אורלב: אלה האמהות שמוזמנות על-ידי חבר הכנסת הרב בניזרי.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, הן הוזמנו והן אורחות שלנו.

זבולון אורלב: אין בעיה, הן גם אורחות שלי.

ראובן ריבלין: ברור, אורחות של כולנו, אבל צריך להסביר שבכנסת לא יכול להיות מצב שבו יפריעו למישהו לדבר.

ראובן ריבלין: ברגע שהן נכנסו באוהלנו, הן אורחות של הכנסת על-פי בקשתו של חבר הכנסת בניזרי.

ראובן ריבלין: אנחנו רק צריכים להסביר, וגם אדוני צריך להסביר להן, שמי שבא לדיוני הכנסת לא יכול בשום פנים ואופן להפריע.

ראובן ריבלין: הסדרנים שנמצאים ביציע ואנשי משמר הכנסת, אם הגברת נרגעה, הניחו לה.

ראובן ריבלין: אם היא לא נרגעה, היא צריכה לצאת.

ראובן ריבלין: גברתי צריכה להבין שאנחנו פה שומעים כל זעקה, ולא יכולים להפריע לדיונים בכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

זבולון אורלב: אני יכול רק לקבוע בוודאות, שמול ההצטיינות שלך בנאום אופוזיציוני, בתקופה שהיית שר העבודה והרווחה הבאת אנשים לחרפת רעב.

זבולון אורלב: הקיצוץ בהבטחת הכנסה, כשש"ס היא עם 17 מנדטים בממשלה, הביא חרפת רעב.

זבולון אורלב: אני לא יודע מתי אתה ביקרת כשר העבודה והרווחה בפעם האחרונה בלשכה לשירותים חברתיים.

זבולון אורלב: לפי האינפורמציה במשרד, לא מוצאים תיעוד על איזה ביקור שלך בלשכה לשירותים חברתיים.

שלמה בניזרי: אני לא מבקר איפה שיש מזגנים, אני מבקר איפה שהעם נמצא.

זבולון אורלב: כן, הבנתי אותך.

זבולון אורלב: אני הבנתי שאין לך סבלנות לשמוע שהם ידעו ששר העבודה והרווחה מעולם לא ביקר, או ביקר כאלה ביקורים שאף אחד לא יודע עליהם, את העובדים הסוציאליים, אותם אנשים - - -

שלמה בניזרי: זה שקר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בניזרי, אדוני דיבר כהנה וכהנה.

שלמה בניזרי: הם באים אלי כל יום - - -

זבולון אורלב: לא צריך לבקר?

ראובן ריבלין: אבל תורו של השר להשיב.

ראובן ריבלין: אדוני שטח את דבריו בפני הכנסת, והשר שמע.

שלמה בניזרי: - - -

זבולון אורלב: כדאי מאוד שהחד-הוריות ידעו וויקי קנפו תשמע, שהקיצוץ בהבטחת הכנסה נעשה על-ידי הממשלה הקודמת, ש"ס עם 17 מנדטים.

זבולון אורלב: חבר הכנסת שלמה בניזרי, שר העבודה והרווחה, הצביע בעד הקיצוץ הזה.

זבולון אורלב: חרפת רעב, אנשים רעבים ללחם.

זבולון אורלב: אנשים סובלים.

זבולון אורלב: 22% מהמשפחות בישראל סובלים מחוסר ביטחון תזונתי בגלל שר העבודה והרווחה של ש"ס.

שלמה בניזרי: מי קיצץ את הכסף?

זבולון אורלב: אני יודע שקשה לך לשמוע את זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בניזרי, בדיונים הקודמים שמעתי פה דברים שיכולים היו להיות, בבחינת שומע סובייקטיבי, תצילנה האוזניים, דברים נוראים.

ראובן ריבלין: אדוני אמר את כל אשר היה לו לומר והיה חריף ביותר בדבריו כלפי השר.

ראובן ריבלין: עכשיו תורו של השר לענות.

ראובן ריבלין: אין מה לעשות, זאת לא "פופוליטיקה", זאת כנסת.

זבולון אורלב: והשר הקשיב לך.

זבולון אורלב: זה חלק מהעניין.

זבולון אורלב: אבל זו לא רק בעיה פרטית שלך, כיוון שהעם למד מי זאת ש"ס והעמיד אותה על מקומה.

זבולון אורלב: לאחר שהתברר לעם שמי שגורמים לעוני בישראל, לחרפת הרעב בישראל ודואגים לעצמם, הורידו אתכם מ-17 מנדטים ל-11 מנדטים בעקבות המדיניות המצוינת שלך, שאתה אחראי לה.

דוד אזולאי: מה אתם עושים היום?

זבולון אורלב: מייד אני אגיד לך מה אנחנו עושים היום, ידידי חבר הכנסת אזולאי.

נסים זאב: למה המפד"ל לא - - -

זבולון אורלב: חבר הכנסת נסים זאב, אני במקומך הייתי הולך להשתלמות איך לעשות ברית-מילה.

ראובן ריבלין: למה?

נסים זאב: תעשה את זה על הלשון שלך.

זבולון אורלב: תקשיב בסבלנות, אל תצעק.

זבולון אורלב: ידידי, לא תצאו נקיים מהשתלחויות.

זבולון אורלב: על כל השתלחות תקבלו מנה אחת אפיים, ואנחנו נחשוף פה מעל הבמה כל דבר, איך חולקו ההקצבות, איך נלקחו כספים מאנשים רעבים כדי לעשות כל מיני חלוקות פוליטיות.

שלמה בניזרי: אתה שקרן.

שלמה בניזרי: אתה לא מתבייש?

נסים זאב: - - -

זבולון אורלב: לקחת כסף מילדים, גילאי 14 עד 18, שצריכים לסדר אותם במוסדות, ולתת את זה לכיתות י"ג-י"ד כדי לעשות פרוטקציה?

זבולון אורלב: חבר הכנסת בניזרי, אני יכול לכתוב ספר על הקדנציה שלך.

שלמה בניזרי: בבקשה, תכתוב.

זבולון אורלב: התחלת?

זבולון אורלב: תקבל אותה לאט לאט במנות קטנות.

שלמה בניזרי: אדרבה.

זבולון אורלב: תקבל אותה במנות קטנות.

זבולון אורלב: קראת פה מה המליצה ועדת-גילת.

זבולון אורלב: צריך לומר שוועדת-גילת מסרה לך את הממצאים בנובמבר 2002, חמישה חודשים לפני תום כהונתך, והרי לא ידעת גם בנובמבר שתסיים במרס.

זבולון אורלב: סיימת את כהונתך, למיטב זכרוני, ב-3 במרס.

שלמה בניזרי: אתה זוכר ששלושה חודשים לפני הבחירות כבר הכריזו - - -

זבולון אורלב: אני לא זוכר שום דבר, אבל אמרת פה שאלה דיני נפשות, ילדים.

זבולון אורלב: דברים פשוטים, לשנות את השם של ועדת ההחלטה, אתה צריך חמישה חודשים כדי לשנות את השם של ועדת ההחלטה?

שלמה בניזרי: - - -

זבולון אורלב: תקשיב, שתהיה לך סבלנות – להורות לוועדת ההחלטה לערוך תרשומת, כך קראת לזה, וזאת המלצה.

זבולון אורלב: צריך לקחת לך חמישה חודשים כדי להורות לוועדות ההחלטה לרשום תרשומת?

זבולון אורלב: חמישה חודשים?

זבולון אורלב: שר שמכהן שנתיים, בקיא בכל העניין, קרא את כל המסקנות?

שלמה בניזרי: אתה רואה איך אתה מסלף את הדברים?

זבולון אורלב: אדוני, חמישה חודשים חלפו, ולא עשית דבר.

שלמה בניזרי: הכול עשיתי, מה שאפשר עשיתי.

זבולון אורלב: לא עשית דבר.

זבולון אורלב: מלים, קשקושים, מלים, קשקושים, לא עשית דבר.

זבולון אורלב: כל אלה שהבאת אותם לשבת מול המשרד - - -

שלמה בניזרי: אני הבאתי אותם?

שלמה בניזרי: אתה לא מתבייש?

זבולון אורלב: כל אלה שהבאת אותם, אתה וחברך הידוע, וגם להם אתה מספק מזון על חשבון בתי-תמחוי כאן בירושלים, על חשבון רעבים, גם להם אתה עושה את זה, כל אלה – הילדים שלהם הוצאו בתקופתך.

זבולון אורלב: אין אף משפחה שיושבת שם שהוצא ממנה ילד בתקופתי.

שלמה בניזרי: מה זה קשור?

שלמה בניזרי: מה אתה מסלף את הדברים?

זבולון אורלב: ידע העם שכל המשפחות שיושבות – הילדים הוצאו בתקופתך ובאחריותך ותחת סמכותך.

זבולון אורלב: גם אחרי נובמבר הוצאו כ-20 ילדים, כל חודש, ממשפחותיהם, בניגוד לרצונן.

זבולון אורלב: בידך דוח ועדת-גילת.

זבולון אורלב: אתה לא אומר עיכוב הקריאה, אתה ממשיך, כמו אדם אטום, כאילו אין מסקנות, כאילו לא קרה דבר.

זבולון אורלב: לא אכפת לך מהילדים, לא אכפת לך מהמשפחות, העיקר לעלות ולנאום כאן נאום חוצב להבות.

שלמה בניזרי: אני שואל אותך, אני יכול למנוע את זה?

שלמה בניזרי: אתה יכול למנוע את זה היום, לא אני, תיישם את המסקנות.

זבולון אורלב: אדוני, אי-אפשר לומר דברים שהם אינם אמת מעל במה נכבדה זו.

זבולון אורלב: העם לא יקנה דברים לא נכונים.

זבולון אורלב: צריך להישיר מבט ולומר, היית שר, היתה לך ועדה, היו לך מסקנות, לא ביצעת שום דבר, הכול המשיך באותם הליכים.

נסים דהן: תודה רבה, אדוני כבוד השר.

זבולון אורלב: אני לא סיימתי.

זבולון אורלב: מייד עם כניסתנו, אחרי שהות יחסית קצרה, קראתי – גם על-פי המלצתך בחפיפה – את דוח ועדת-גילת מראשיתו ועד אחריתו, ובדיונים הראשונים, כשנכנס המנכ"ל, נדמה לי כשבועיים או שלושה שבועות אחרי שנכנסתי למשרד, הנחיתי אותו לקרוא מייד את דוח-גילת.

זבולון אורלב: אחת ההחלטות הראשונות שאני קיבלתי עם כניסתי לתפקידי היא לקבל עקרונית, אינני מכיר שם כל פרט, את דוח-גילת כבסיס עבודה של המשרד.

קריאה: - - -

זבולון אורלב: כמו שאתה מינית את המנכ"ל, גם אני מיניתי את המנכ"ל.

שלמה בניזרי: איפה התוצאות?

שלמה בניזרי: זה בידיים שלך.

נסים דהן: לא לעשות מזה ויכוח אישי.

זבולון אורלב: אדוני לא היה פה בהתחלה ולא שמע את הוויכוח.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הם בחוץ ואורלב יודע את זה.

נסים דהן: בכל זאת, נא לתת לשר לסיים את דבריו.

זבולון אורלב: חבר הכנסת כהן, כל העוללים האלה הוצאו על-ידי חבר הכנסת בניזרי, כולם.

שלמה בניזרי: על-ידי האנשים שלך, זה אתה.

זבולון אורלב: כולם - שיבואו אליו בטענות.

נסים דהן: חברי הכנסת כהן והרב בניזרי, נא לתת לו לסיים ולהשמיע את דבריו.

נסים דהן: אתכם שמעו בכובד ראש.

יצחק כהן: הוא משקר, הוא שקרן.

נסים דהן: סליחה, אני מבקש לחזור מהביטוי הזה.

נסים דהן: עם כל הכבוד, זה לא ביטוי פרלמנטרי, ולא אומרים את זה לשר בישראל.

זבולון אורלב: חבר הכנסת בניזרי, גם מלים מכובסות ויפות לא יעזרו.

זבולון אורלב: מה קרה, הביאו אותך לתגבורת, חבר הכנסת כהן?

זבולון אורלב: חבר הכנסת בניזרי הרגיש שהוא לא יכול להתמודד לבד עם העניין?

יצחק כהן: איך הוא לא מתבייש להגיד דבר כזה?

יצחק כהן: הוא מסלף ומגדף.

יצחק כהן: תתבייש.

זבולון אורלב: תתבייש אתה.

זבולון אורלב: אנשים שהרסו את מדיניות הרווחה בישראל.

זבולון אורלב: אנשים רעבים ללחם.

יצחק כהן: אתה וטומי לפיד – קצבאות ילדים - - -

זבולון אורלב: הרסת את משרד הדתות.

זבולון אורלב: מה עוד אתה רוצה לעשות?

יצחק כהן: אתה שקרן - - -

נסים דהן: לא להפוך את זה לוויכוח אישי.

זבולון אורלב: הרסת את משרד הדתות, הרסת את המועצות הדתיות, פגעת ברבנים.

יצחק כהן: אתה שקרן.

זבולון אורלב: למה הרב עובדיה סילק אותך?

זבולון אורלב: למה הרב עובדיה סילק אותך ממשרד הדתות?

יצחק כהן: - - -

נסים דהן: אני מבקש לתת לשר לסיים את דבריו.

זבולון אורלב: תסביר לעם למה הרב עובדיה יוסף שליט"א, הרב הראשי הראשון לציון, סילק אותך בבושת פנים מכהונת שר הדתות?

זבולון אורלב: ספר לכל העם.

יצחק כהן: חצוף - - -

שלמה בניזרי: אורלב זה ערל לב.

זבולון אורלב: הרב בניזרי, אני לא קורא את הנאום שהכנתי – הכנתי נאום אחר – אבל דבריך לא יישארו ללא תשובה.

נסים דהן: נא לסיים.

זבולון אורלב: אתה פתחת - - -

יצחק כהן: מושחתים.

שלמה בניזרי: - - -

נסים דהן: נא לתת לשר לסיים את דבריו.

יצחק כהן: - - -

זבולון אורלב: אתה פתחת ותקבל מנה אחת אפיים.

זבולון אורלב: תתחיל, תיתן אחד – תקבל שניים.

שלמה בניזרי: תשאל את היועצים המשפטיים - - -

זבולון אורלב: רבותי, צריך להבין על מה מדובר.

זבולון אורלב: אני לא יכול לחשוף מקרים פרטיים, אבל העם צריך לדעת על אילו ילדים מדובר.

יצחק כהן: - - -

זבולון אורלב: מדובר על אם שהכתה את ילדיה בחגורה והכניסה את ראשיהם לאסלה.

שלמה בניזרי: - - -

נסים דהן: רבותי, נא לתת לשר לסיים.

זבולון אורלב: כן, העם צריך לדעת על מה מדובר.

זבולון אורלב: ועדת-גילת לא - - -

שלמה בניזרי: אבל אני אמרתי שיש מקרים - - -

זבולון אורלב: אתה החלטת לא לאפשר לי לדבר?

זבולון אורלב: מה הטכניקה פה?

נסים דהן: נא לתת לשר לסיים.

זבולון אורלב: אני אומר פה מה שאני רוצה.

זבולון אורלב: כשאתה דיברת פה, אמרת מה שאתה רוצה, לא הפרעתי, לא הזעקתי את חברי סיעתי, שמעתי אותך בסבלנות, נתתי לך לדבר.

שלמה בניזרי: - - -

נסים דהן: חבר הכנסת הרב בניזרי, נא לתת לשר לסיים.

זבולון אורלב: כנראה, קשה לשמוע דברי אמת.

זבולון אורלב: אני יודע, זה קשה.

זבולון אורלב: לי היה קל לשמוע דברים שהם לא אמיתיים.

זבולון אורלב: לך קשה מאוד לשמוע את האמת הכואבת.

זבולון אורלב: אני יודע שהאמת מאוד כואבת.

זבולון אורלב: להגן על הורים - - -

שלמה בניזרי: כל הזמן ישבת - - -

נסים דהן: אבל זה לא ייתכן ככה.

זבולון אורלב: תראה על מה אתה מגן.

זבולון אורלב: אתה רוצה להגן על הורים מכורים שלקחו מונית והשאירו את הבת שלהם כפיקדון בידי בעל המונית.

זבולון אורלב: אתה רוצה להגן על ההורים האלה?

זבולון אורלב: אתה רוצה להגן על אם שהתעצבנה על הבת שלה וקלפה אותה עם קולפן?

יצחק כהן: לא, לא - - -

זבולון אורלב: אתה רוצה להגן על הורה חולה-נפש שיש לו בת מפגרת שילדה שני ילדים מזדמנים?

זבולון אורלב: אתה רוצה להגן על אלה או שאתה רוצה להגן על הילדים?

יצחק כהן: לא, לא - - -

זבולון אורלב: אנחנו נמשיך להגן על הילדים ואנחנו נחזק את ידיהם של העובדים הסוציאליים - - -

משה גפני: - - -

זבולון אורלב: חבר הכנסת גפני, חשבתי שתשב בשקט, אבל אם אתה רוצה להצטרף למקהלה, גם לך יש לי לומר כמה דברים, ואת זה אעשה בהזדמנות אחרת.

משה גפני: אדוני השר מדבר אלי?

זבולון אורלב: אני אינני מדבר אליך.

זבולון אורלב: יכול להיות שאני מדבר אליך.

זבולון אורלב: על כל פנים - - -

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לדעת - - -

נסים דהן: חבר הכנסת גפני, תינתן לך האפשרות בתשובה, כאחד - - -

משה גפני: רק שאלת ביניים.

נסים דהן: רק אם השר מסכים.

משה גפני: האם הרב בניזרי עשה או לא עשה את זה?

משה גפני: קודם הוא אמר שהרב בניזרי - - -

זבולון אורלב: אני גם לא אשיב לך.

זבולון אורלב: אתה יכול לצעוק עד מחר בבוקר.

זבולון אורלב: אתה מומחה בצעקות.

זבולון אורלב: אני מודה שלידך אני חלש בצעקות ובכותרות.

נסים דהן: אני מבקש שתמשיך בדבריך.

נסים דהן: חבל להיכנס לוויכוח.

זבולון אורלב: אבל, אדוני היושב-ראש, נדמה לי שזכותי להשיב על-פי התקנון.

נסים דהן: כן, אמרתי שתמשיך.

נסים דהן: זה מה שאמרתי.

זבולון אורלב: אני מאוד מודה לך.

משה גפני: אדוני השר מדבר אלי?

משה גפני: אני רק רוצה לדעת.

זבולון אורלב: אין שום סיכוי שאני אשיב לך.

נסים דהן: חבר הכנסת גפני, השר מבקש לא להשיב לך.

נסים דהן: שאלת, הוא שמע את השאלה והוא מבקש לא להשיב.

נסים דהן: זו זכותו.

נסים דהן: זה לא ערב שאלות ותשובות.

זבולון אורלב: על כל פנים, כפי שאמרתי, אני הנחיתי את המנכ"ל לפעול ליישום – היה גם דיון בוועדת העבודה והרווחה, כך גם הודיע מנכ"ל המשרד, פרופסור דב גולדברגר, שהמשרד יישם את זה בצורה רצינית, בצורה אחראית, בצורה מקצועית, ולא ישב בחיבוק ידיים כפי שישבה הקדנציה הקודמת, חמישה חודשים אחרי שהיא קיבלה את הדוח - - -

יצחק כהן: מי הקים אותה?

יצחק כהן: מי הקים את הוועדה?

יצחק כהן: - - -

זבולון אורלב: חבר הכנסת כהן, אתה כמו תלמיד שבא באמצע השיעור ולא מבין מה המורה מדבר.

משה גפני: - - -

נסים דהן: נא לתת לשר לסיים את דבריו.

נסים דהן: לא להפריע.

נסים דהן: לא להפריע, בבקשה.

משה גפני: הרב בניזרי, הוא לא יודע מה נעשה במשרד, הוא עסוק - - -

נסים דהן: נא לא להפריע.

שלמה בניזרי: הוא בכלל רוצה להיות שר החינוך - - -

משה גפני: הוא עסוק עכשיו - - -

נסים דהן: רבותי, נא לתת לשר אורלב לסיים את דבריו.

נסים דהן: חבר הכנסת גפני.

נסים דהן: חבר הכנסת גפני, נא לא להפריע.

משה גפני: - - - מעניינים אותו הילדים המסכנים?

זבולון אורלב: אומנם הדברים של חבר הכנסת בניזרי לא היו רציניים - - -

משה גפני: - - - הוא וטומי לפיד.

זבולון אורלב: הדברים לא היו רציניים.

זבולון אורלב: כנראה, לא הילדים בראש מעייניו.

משה גפני: - - -

נסים דהן: חבר הכנסת גפני, אתה מפריע - - -

משה גפני: - - -

יצחק כהן: - - - וטומי לפיד.

זבולון אורלב: כנראה, יש דברים אחרים שעומדים בראש מעייניו.

נסים דהן: נא לא להפריע ולאפשר לשר לסיים.

זבולון אורלב: אני חושב שהנושא הזה מאוד מאוד רציני.

יצחק כהן: ממש.

זבולון אורלב: ולכן אני חושב שאפשר לקיים דיון נוסף בוועדת העבודה והרווחה.

זבולון אורלב: כבר היה דיון אחד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני שאלתי שאלה עניינית.

זבולון אורלב: אני חושב שראוי מאוד שיהיה דיון נוסף בוועדת העבודה והרווחה, ועל-ידי כך ניתן יהיה להביא גם את דוח-גילת, גם את המנכ"ל הקודם, לקיים דיון ענייני, ולא כמו דיון לא ענייני שיצר כאן קודמי שחטא חטא כבד בתפקידו, ולדעתי, מעל בשליחותו ביחס לילדים האלה ומנסה להטיח את האשמה - - -

קריאות: - - -

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: רבותי, לא להפריע, השר כבר סיים.

זבולון אורלב: אני עוד לא סיימתי.

זבולון אורלב: אם ממשיכות הצעקות, אני אינני מסיים.

יצחק כהן: עוד מעט אתם הולכים הביתה.

נסים דהן: רבותי, נא לתת לשר לסיים את דבריו.

יצחק כהן: - - -

זבולון אורלב: אם יש ילדים שהם על סף התאבדות כי אמא שלהם לא רוצה אותם, צריך להגן - - -

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני שאלתי אותו - - -

זבולון אורלב: לא תזכה לכך שנשמיץ אותך, חס וחלילה.

זבולון אורלב: לא תזכה לכך שנשמיץ אותך.

משה גפני: שאלתי שאלה.

משה גפני: אני לא הייתי במשרד הרווחה.

משה גפני: שאלתי אם יש - - -

זבולון אורלב: על כל פנים, אם ילדה התלוננה שאביה תקף אותה, אנחנו צריכים להגן על הילדה, ואם יש גילוי עריות במשפחה, אנחנו צריכים להגן על הילדים.

יצחק כהן: נכון.

זבולון אורלב: ואני משתומם על תנועת ש"ס ועל שר העבודה והרווחה לשעבר שמוכן להפנות עורף לאותם ילדים אומללים, לאותן נערות במצוקה, ולזכות באיזה רווח או לחשוב שהוא ירוויח משהו פוליטי בהתנגחות עם שר הרווחה הנוכחי.

יצחק כהן: אתה משקר.

זבולון אורלב: אני מציע לך ללכת בדרכיהם של שרים אחרים, כמו שכולנו עשינו, ללכת ולסייע למשרד.

זבולון אורלב: השארת חורבן בשירותי הרווחה, תעזור לשקם אותם, ואל תמשיך להרוס - - -

שלמה בניזרי: - - -

זבולון אורלב: אל תמשיך להרוס את שירותי הרווחה, תאפשר לנו לשקם אותם, תאפשר לנו לעשות ולפעול באופן מקצועי, לאפשר לעובדים הסוציאליים להרים ראש כדי לאפשר לילדים האלה לחיות ברווחה.

קריאה: - - -

נסים דהן: בסוף הישיבה.

זבולון אורלב: על כן אני מציע להעביר את הדיון לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נסים דהן: תודה רבה, כבוד השר.

נסים דהן: חבר הכנסת דהאמשה ביקש להציע - - -

נסים זאב: - - -

נסים דהן: רק רגע.

נסים דהן: על-פי הרישום שמזכיר הכנסת נתן לי, חבר הכנסת דהאמשה ביקש ראשון, וזכותו לפי הרישום.

נסים דהן: אני מצטער, קיבלתי פתק ממזכיר הכנסת, הוא מנהל כאן את העניינים האלה.

נסים זאב: אני רוצה להשיב לו.

נסים דהן: חבר הכנסת נסים זאב, אין תקנון כזה.

נסים דהן: אתה רוצה להמציא תקנון חדש?

נסים דהן: אין.

נסים דהן: יש רק תקנון הכנסת שמחייב.

נסים זאב: - - -

נסים דהן: חבר הכנסת נסים זאב, אני מבקש ממך לא להפריע למהלך הדיון בכנסת.

נסים דהן: אנחנו נפעל לפי התקנון.

נסים זאב: הוא פגע בי באופן אישי, ואני מבקש להשיב.

נסים דהן: חבר הכנסת נסים זאב, עם כל הכבוד, אני מבקש ממך לא להפריע למהלך הדיון בכנסת.

יצחק כהן: לפי התקנון הוא רשאי להגיב.

נסים דהן: זכותו של השר לשעבר בניזרי, כיוון שהותקף אישית – להודעה אישית בסוף הדיון, רק על-פי התקנון.

נסים דהן: ועכשיו, הצעה אחרת לחבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מאוד מצטער שהשר בר-לב - - -

קריאות: אורלב, אורלב.

יצחק כהן: עורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אורלב, שגם ייבדל לחיים ארוכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני טעיתי, אני מבקש סליחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מצטער שהשר אורלב, שאני מאוד מכבד אותו ומכבד את יושרו – נקלע למצב העגום הזה.

קריאה: - - -

נסים דהן: יש הודעה אישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי כולנו יודעים שאין במדינה הזאת רווחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו ממשלה של אנטי-רווחה, זו ממשלה שחיסלה את הרווחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי אתם חיסלתם ומחסלים בהדרגה את כל הקצבאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו, הבשורה האחרונה של מר נתניהו הבוקר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היום, לפני שעתיים, הוא אומר, בלשון פשוטה: אל תולידו ילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישבו כל בעל ואשה ויתחילו לעשות חישוב אם הם יכולים להוליד ילד אחד, שני ילדים או שלושה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת מדינת רווחה?

קריאות: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממילא הממשלה הולכת עוד מעט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי מציע לך, אדוני השר, לעזוב את הספינה הטובעת הזאת, ויפה שעה אחת קודם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תתפטר עכשיו, תעזוב אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: השר לשעבר הרב בניזרי, אתה מסכים להעביר לוועדה?

נסים דהן: מסכים להעביר.

נסים דהן: אם כן, על מה אנחנו מצביעים?

קריאה: - - -

נסים דהן: יש הצעה אחרת.

נסים דהן: עכשיו הוא הציע.

קריאה: שתיים.

נסים דהן: אי-אפשר, רק אחת.

קריאה: - - -

נסים דהן: מי שבעד – לוועדה, נגד – להסיר.

משה גפני: אני מציע לוועדה לענייני ביקורת המדינה.

נסים דהן: אתה יכול להציע, זה ילך להחלטה בוועדת הכנסת.

נסים דהן: ועדת הכנסת תדון אם הנושא יידון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות או בוועדה לביקורת המדינה.

נסים דהן: התחלנו בהצבעה.

נסים דהן: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

נסים דהן: עשרה בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

נסים דהן: הנושא יעבור לוועדת הכנסת להחלטה איזו ועדה תדון בנושא.

קריאה: - - - הודעה אישית.

נסים דהן: לפי סעיף 54 לתקנון הכנסת, בסוף הדיון תינתן לכבודו הודעה אישית.

נסים דהן: גם לך יש הודעה אישית, הרב גפני?

נסים דהן: טוב, גם אתה, בסוף הדיון.

דוד אזולאי: סלח לי, אדוני, מדובר בסוף הדיון הזה או בסוף סדר-היום?

נסים דהן: כבוד הרב אזולאי, יש תקנון לכנסת, וזה שאנחנו צמודים אליו זה הדבר היחיד שמותר לנו לעשות: להיות צמודים לתקנון.

נסים דהן: ולפי תקנון הכנסת זה יכול להיות רק בסוף סדר-היום.

נסים דהן: מצטער.

נסים דהן: בבקשה, כבוד השר.

נסים דהן: הנושא שהשר יעלה הוא: הודעת הממשלה על החלטתה לשנות את חלוקת התפקידים בין השרים.

נסים דהן: ימסור את ההודעה השר מאיר שטרית.

נסים דהן: לא תתקיים הצבעה היום.

משה גפני: למה?

נסים דהן: כך ביקשה הממשלה.

מאיר שטרית: כי אין לנו רוב.

נסים דהן: יהיה דיון.

נסים דהן: הצבעה במועד אחר.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת - -

קריאות: - - -

מאיר שטרית: - - אני מתכבד להודיע לכנסת, כי ביום 17 באוגוסט 2003 החליטה הממשלה, בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לשנות את חלוקת התפקידים בין השרים כדלקמן: השר אהוד אולמרט יהיה שר התקשורת - במקום ראש הממשלה - נוסף על תפקידו - - -

דוד אזולאי: מה ההגדרה שלו, אני לא יודע – זה כל כך ארוך.

דוד אזולאי: אולי תגיד לנו?

נסים דהן: הנה, הנה, הוא אומר.

נסים דהן: תקשיב.

מאיר שטרית: - - - נוסף על תפקידו כשר התעשייה, המסחר והתעסוקה - - -

קריאות: - - -

מאיר שטרית: - - - והמינהל והתקשורת.

מאיר שטרית: הוא ממלא-מקום ראש הממשלה.

יצחק כהן: איפה אולמרט?

יצחק כהן: מישהו ראה אותו לאחרונה?

מאיר שטרית: אני לא יודע, יושב-ראש הכנסת יודע.

נסים דהן: חבר הכנסת כהן, נא לשבת.

נסים דהן: מותר לך לשאול, אבל מהמקום.

מאיר שטרית: בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש את אישורה של הכנסת לשינוי בחלוקת התפקידים הנ"ל.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להודיע שלא תתקיים הצבעה היום, אלא רק דיון.

מאיר שטרית: תשובה והצבעה במועד אחר.

דוד אזולאי: - - -

נסים דהן: חבר הכנסת אזולאי, אתה יכול להירשם לדיון ולהציע את כל ההצעות שלך.

נסים דהן: למה אתה צריך לעשות את זה בקריאת ביניים?

נסים דהן: תעשה את זה רשמי, מעל לדוכן.

נסים דהן: חבר הכנסת חיים אורון, ראשון הדוברים - חיים אורון - לא נמצא.

נסים דהן: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

קריאות: - - -

נסים דהן: נא לא להפריע.

נסים דהן: השר שטרית.

נסים דהן: חבר הכנסת אזולאי, נא לפזר את ההפגנה שם.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר שטרית, אני, בשם תושבי מדינת ישראל, לא יודע אם לצחוק או לבכות.

משה גפני: משהו לא מסתדר לי.

משה גפני: אתה יושב פה, השר שטרית, ואני מצטער שאני פונה אליך באופן אישי, אבל מכיוון שאתה הצגת את זה בשם הממשלה, אז אני רוצה לדעת.

משה גפני: אתה שר במשרה מלאה, אתה עובד קשה, ואין לך תיק.

נסים דהן: יש לו תיק.

נסים דהן: הוא שר במשרד האוצר.

משה גפני: אין לו משרד ממשלתי.

משה גפני: אנחנו מדברים על יעילות.

משה גפני: אתם, השר שטרית, במשרד האוצר, מדברים על יעילות, שאנשים יהיו בתפקידיהם.

משה גפני: יושב אדם שהוא ממלא-מקום ראש הממשלה.

משה גפני: הוא ממונה על משרד התעשייה, המסחר, התעסוקה, מינהל מקרקעי ישראל - - -

מאיר שטרית: רשות השידור.

משה גפני: אני לא יכול למנות את הכול.

משה גפני: ועכשיו אתה בא בשם הממשלה ואומר: לא די בכל אלו – עוד משרד, משרד התקשורת.

משה גפני: זאת אומרת, כל זה – זה פיצוי על ביבי?

משה גפני: כל זה?

יצחק כהן: אתה יודע שאתמול הוא התראיין ממקסיקו?

משה גפני: לא אתמול.

משה גפני: היום בבוקר.

משה גפני: רגע, אל תיקח לי את הנאום.

יצחק כהן: - - - איזו חוצפה.

יצחק כהן: איזו חוצפה.

משה גפני: כל הדברים הללו.

משה גפני: שר שהוא יותר בחוץ-לארץ מאשר כאן.

יצחק כהן: הוא לא כאן בכלל.

משה גפני: הוא מגיע מפעם לפעם לחופשת מולדת, אתה לא יכול להתכחש לזה.

משה גפני: הוא לא מתבייש?

משה גפני: היה פיגוע נורא אתמול בירושלים, שהוא היה ראש העיר שלה.

משה גפני: הוא מתראיין ממקסיקו.

משה גפני: אנחנו – כאן.

משה גפני: לאזרחים אין כסף לנסוע לחוץ-לארץ, מפני שלוקחים להם את זה.

משה גפני: אתם, הממשלה.

משה גפני: כאן יש פיגועים.

משה גפני: יושב השר הנכבד במקסיקו.

משה גפני: הוא אפילו לא צריך לטרוח לבוא לכאן לבקש את אישור הכנסת לקבל עוד משרד.

משה גפני: אתה, השר שטרית, שעובד קשה כאן, בארץ, עושה לו את העבודה השחורה.

משה גפני: אליטיסט.

משה גפני: כל שבוע הוא במקום אחר על פני הגלובוס, וכל שבוע הוא מקבל משרד נוסף.

משה גפני: זה פשוט לא ייאמן.

משה גפני: מה אתם חושבים, שתושבי מדינת ישראל לא מבינים מה שקורה כאן?

משה גפני: מה זה?

משה גפני: יש גבול לשחיתות הזאת.

משה גפני: משרד במשרה מלאה – משרד התקשורת, היה בו שר כל השנים.

נסים דהן: דרך אגב, מי שלא זוכר – את המשרד התקשורת מפרקים, על-פי החלטת ממשלה.

משה גפני: כן, זה ברור.

משה גפני: כל הזמן מפרקים פה.

משה גפני: גם את משרד המדע מפרקים.

משה גפני: מפרקים.

משה גפני: לא.

משה גפני: פשוט נותנים עוד משרה לשינוי.

משה גפני: היחיד שאולי יפרקו אותו, בסופו של דבר, זה משרד הדתות, כי שם זה שייך למפד"ל.

משה גפני: המפד"ל הרי לא שווה כלום.

משה גפני: היא פשוט לא קיימת.

משה גפני: יכול לעמוד פה אורלב ולהשמיץ את הרב בניזרי.

משה גפני: זה מה שהוא יודע לעשות.

משה גפני: אין מפד"ל.

משה גפני: תסתכלו על החלטת הממשלה שהציג שר האוצר עכשיו.

משה גפני: סוגרים את המועצות הדתיות, מעבירים את זה לרשויות המקומיות.

משה גפני: ההיקף והביצוע יהיה על-פי החלטת שר הפנים פורז.

משה גפני: הראיתי את זה קודם לרב יצחק לוי מהמפד"ל.

משה גפני: הם אפילו לא יודעים.

משה גפני: פורז יחליט מה יהיה היקף שירותי הדת ברשויות המקומיות?

משה גפני: ההיקף, הפעילות.

משה גפני: עומד פה השר אורלב ומתקיף את הרב בניזרי?

משה גפני: הוא אפילו לא יודע מה נעשה בחצר ביתו.

משה גפני: מה שמעניין אותו זה הכיסא.

משה גפני: הוא שאף כל חייו להגיע לתפקיד שר, וזהו.

משה גפני: אני שואל אותו פה שאלה עניינית, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: באמת, לא השתתפתי בוויכוח.

משה גפני: אני לא בש"ס.

משה גפני: לא השתתפתי בוויכוח, אני לא יודע.

משה גפני: לא הייתי במשרד הרווחה.

משה גפני: אז לא הבנתי את הסתירה בדבריו.

משה גפני: הוא מאשים את הרב בניזרי שהוא היה שר וכל הדברים האלה בוצעו בתקופתו.

משה גפני: אחרי זה הוא מסביר לנו כאן למה צריך לעשות את מה שהוא עושה עכשיו.

משה גפני: הוא מסביר על נהג מונית, שהשאירו את הילד במונית.

משה גפני: אבל הוא אמר לי קודם שלא הוא עושה את זה.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: השקרים שם הם לא רלוונטיים.

משה גפני: מי שמכיר את תולדותיה של המפד"ל – הם הגיעו לשיאים בלתי נודעים.

משה גפני: יגיע גם היום שאני אעמוד כאן ואני אספר מה קורה בתוך המפד"ל, מה עשה אורלב לאפי איתם, ומה הוא עושה ליצחק לוי.

משה גפני: גם זה יגיע.

משה גפני: אם זו תהיה דרכו, שכאשר אנחנו נשאל אותו שאלות ענייניות הוא ישמיץ אותי – איך הוא אמר?

משה גפני: – מנה אחת אפיים תהיה קטנה לעומת מה שאני אעשה לו.

משה גפני: אני לא פתחתי בזה.

משה גפני: אני שאלתי אותו שאלה עניינית.

משה גפני: אני, אגב, גם דיברתי אתו על כמה נושאים במשרד, שהוא הונה, רימה ושיקר לי.

משה גפני: אם זו תהיה דרכו, הוא יקבל מנה אחת אפיים, אבל פי-עשרה.

משה גפני: לכן, אדוני היושב-ראש, זאת ממשלה פחדנית, עסוקה בנסיעות לחו"ל.

משה גפני: הם לא בארץ.

משה גפני: שלושה שרים מסיעת שינוי, מתוך חמישה, בחו"ל.

משה גפני: שניים כנראה בדרך אבל שלושה עכשיו בחו"ל.

משה גפני: ראש הממשלה נוסע להודו עם משלחת של 150 איש.

משה גפני: ויקי קנפו יושבת כאן, שובתת רעב.

משה גפני: משפחות בכל הארץ לא מתאוננות, סובלות בשקט.

משה גפני: אין אצלן הפריווילגיה של נסיעה לחו"ל, מפני שהן קמות בבוקר ועושות את החשבון, האם הן יכולות לקנות חלב לילדים.

משה גפני: והפיאודלים האלה, 150 איש נוסעים להודו.

משה גפני: כך נולדו מלחמות אחים בהיסטוריה, שהיו עשירים מאוד שניצלו את כספי משלם המסים, והיו עניים מאוד.

משה גפני: אין אטימות יותר גדולה מלשבת היום במקסיקו ולבוא לכאן ולהגיד: תנו לי עוד משרד.

משה גפני: הרי בלאו הכי אין להם רוב, כולם בחוץ-לארץ.

משה גפני: תמתינו, אל תביאו את זה היום.

משה גפני: לא, אולמרט חייב לנקום בביבי.

משה גפני: הוא לקח לו את תפקיד שר האוצר, הוא חייב היום גם את התקשורת, אפילו הוא במקסיקו.

משה גפני: מי שחושב שלעולם חוסן, פשוט טועה.

משה גפני: הרב בניזרי, אל תתרגש מאורלב.

משה גפני: תאמין לי, עשית עבודה נאמנה במשרד העבודה והרווחה.

משה גפני: אנחנו היום מבכים, הציבור כולו.

משה גפני: מי שאיננו דתי ומי שדתי, מי שחרדי ומי שחילוני מבכה את זה שאתה לא נמצא שם היום, והוא מבכה, על אחת כמה וכמה, שאורלב שם.

משה גפני: אטום, אין לו רגש לשום דבר.

משה גפני: הרי הוא נושא באחריות המיניסטריאלית לפגיעה הכל-כך קשה בקשישים, בנכים, בילדים, בחד-הוריות – בכולם הוא אשם.

משה גפני: הוא עשה את ההסכם הקואליציוני עם שינוי, הוא השר שנושא באחריות המיניסטריאלית.

משה גפני: לא היה לו אומץ לעשות את מה שעשה מנכ"ל הביטוח הלאומי, לקום ולהתפטר, מכיוון ששאיפת חייו היא להיות שר בממשלה.

משה גפני: היתה לו עוד שאיפה, היום הוא מימש אותה.

משה גפני: הוא חיכה כבר כמה שנים כדי שהוא יוכל לראות אותך יושב על ספסלי האופוזיציה והוא יוכל כשר לתקוף אותך.

משה גפני: אל תיתן לו את התענוג הזה מפני שימיו ספורים.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת יצחק הרצוג.

נסים דהן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים דהן: אחריו - חברי הכנסת עסאם מח'ול ושלמה בניזרי, ובכך הרשימה סגורה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אחת הקללות הקשות שמוזכרות בתורה, הקללה הקשה ביותר היא: בניך ובנותיך נתונים לעם אחר ועיניך רואות וכלות כל היום ואין לאל ידיך.

נסים זאב: כאשר אדם רואה את בניו ובנותיו נלקחים בשבי ואין ביכולתו להגן עליהם, הוא לא יכול לקחת אותם חזרה מהשבי, זוהי הקללה הקשה ביותר.

נסים זאב: זה מה שהממשלה הזאת עושה.

נסים זאב: כשעמד פה השר זבולון אורלב, ובמקום לדבר עניינית בנושא שהרב בניזרי העלה, לאמץ את דוח ועדת-גילת, אז על מה הוא מדבר?

נסים זאב: על הברית-מילה שלי.

נסים זאב: זה הנושא הרלוונטי?

נסים זאב: שר העבודה והרווחה לא מתבייש, במקום לדבר על הקיצוצים, על אטימות הלב.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לשר שיש עוד סוג של ברית-מילה והוא: ומלתם את עורלת לבבכם ועורפכם לא תקשו עוד.

נסים זאב: לשר אורלב צריך לעשות אותה ברית-מילה של עורלת הלב, של האטימות של הממשלה הזאת.

נסים זאב: ראש הממשלה מבקר עכשיו בהודו.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, שר האוצר דיבר על כך הבוקר.

נסים זאב: פתאום הוא הפך להיות עובד סוציאלי והוא עוסק בתכנון המשפחה.

נסים זאב: רבותי, כנראה עבודה סוציאלית קוסמת לשר האוצר.

נסים זאב: אני מציע לו שילך לעבוד במשרדו של אורלב כעובד סוציאלי.

נסים זאב: מה הוא עושה במסגרת האוצר כשר האוצר?

נסים זאב: במקום לענות על בעיות העוני הוא אומר לעניים: תשמעו, אתם אשמים, אתם מרעיבים את ילדיכם.

נסים זאב: זה מה ששר האוצר עונה לאותם מסכנים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לו שגם לפרות בהודו, שראש הממשלה מבקר בה היום, יש יותר כבוד.

נסים זאב: כשפרה חוצה את הכביש בהודו כולם עומדים דום.

נסים זאב: ראש הממשלה בטח רואה את הפרות שם כל יום במסגרת העבודה שלו.

נסים זאב: אולי שילמד קצת מוסר, קצת כבוד לילדי ישראל.

נסים זאב: אם את הפרות בהודו אסור להרעיב, למה להרעיב את הילדים הקטנים, את התינוקות האלה?

נסים זאב: במקום לתת תשובה עניינית ורצינית, הוא עונה על דברים שבכלל לא רלוונטיים ולא קשורים לעניין.

נסים זאב: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש - הממשלה הזאת רודפת את אזרחיה.

נסים זאב: היא הפקירה את ביטחונם של תושבי מדינת ישראל.

נסים זאב: הממשלה הזאת צריכה ללכת הביתה כמה שיותר מהר.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת עסאם מח'ול, אחריו – חבר הכנסת הרב בניזרי.

יצחק כהן: היא תלך, היא תלך.

יצחק כהן: אתה תראה כמה מהר היא תלך.

עסאם מח'ול: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת שלא כל כך חשוב איך תחלק הממשלה את התפקידים בתוכה.

עסאם מח'ול: השאלה המעסיקה והמדאיגה היא איך תופסת הממשלה הזאת את תפקידה כממשלה ומה ייעודה ההיסטורי.

עסאם מח'ול: אני אומר את זה ברגע קשה, ברגע כואב, ביממה וכמה שבועות של סחרור מוות, אחרי שהציבור הרחב בישראל האמין שסוף-סוף יש אפשרות לצאת ממעגל הדמים ומים המוות הזה שהממשלה מובילה ומביאה עליו.

עסאם מח'ול: היום אין שרים כאן, אין ממשלה, אין מי שיענה, אין מי שישמע, אבל שווה לדבר לחברי הכנסת שישנם ושווה לדבר לציבור כי רבים בישראל שואלים היום: מי הביא עלינו את הדם הזה, את ריקוד המוות הזה כפי שדיברו ביוון העתיקה?

עסאם מח'ול: מי הביא את הכאב, את הייאוש ואת שפיכות הדמים הבלתי-פוסקת שאופפת אותנו?

עסאם מח'ול: אבל יותר ישראלים גם יודעים לענות על השאלה הזאת ויודעים שאותה ממשלה שרואה שהתפקיד ההיסטורי שלה הוא לחסל כל אופציה מדינית, לברוח מכל אפיק של פתרון, היא זאת שמובילה את המוות הזה על כולנו, על שני העמים.

עסאם מח'ול: יותר ישראלים רואים היטב היום ש"מופזים" למיניהם הזמינו כמעט את הפיגועים האלה שאנחנו חיים בצלם היום.

נסים דהן: נא לסיים.

עסאם מח'ול: יותר ישראלים מודעים לכך שמי שניסה להתנקש בשיח' יאסין לא חיפש את הראש של שיח' יאסין, אלא חיפש את הראש של התהליך המדיני.

עסאם מח'ול: יותר ישראלים יודעים היום שפעולות החיסול הממוקד, ששר הביטחון מבטיח שהן יהיו דבר שבשגרה בתקופה הקרובה, הן הסיבה האמיתית לדם שנשפך.

עסאם מח'ול: והדם הזה שכואב, של ישראלים ושל פלסטינים, שנשפך מדי יום ומדי שעה, הסחרור הזה של מוות ודמעות, הוא סחרור שהממשלה הזאת אחראית לו.

עסאם מח'ול: זאת ממשלה שהדם של הישראלים שנשפך בירושלים ובצריפין הוא בראשה.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת מסוכנת קודם כול לציבור בישראל.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת מסוכנת לשני העמים.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת מסוכנת לשלום, לפתרון מדיני.

עסאם מח'ול: ועל האמריקנים לדעת שאם רוצים לקדם תהליך מדיני באזור, צריך להיפטר לא מממשלת אבו-מאזן ולא מממשלת אבו-עלא, אלא מממשלת אריק שרון, שמחפשת את המוות הזה וגורמת את שפיכות הדם הזאת.

עסאם מח'ול: על כן, אנחנו קוראים לממשלה הזאת ללכת.

עסאם מח'ול: אנחנו רוצים ששני העמים יינצלו מהאימה של הממשלה המפלצתית הזאת, ממשלה שצריכה ללכת, ממשלה של פשעים, ממשלה שאין לה מקום על במת ההיסטוריה, כי היא מסוכנת קודם כול לעם בישראל.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת הרב שלמה בניזרי, אחרון הדוברים.

נסים דהן: אני מציע שכבודו ישלב כאן גם את ההודעה האישית ובזה יסתיים הדיון.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לצערי, שוב השר אורלב ברח מכאן, כמו שהוא עשה בפעמים הקודמות.

שלמה בניזרי: הוא אינו מסוגל לשמוע את האמת לאחר שהוא רק מטיף פה ומסית בצורה נוראית, במקום, כפי שאמר חבר הכנסת זאב, לבוא ולהודות לי.

שלמה בניזרי: אני נכנסתי למשרד ומצאתי שם מצוקה נוראית - - -

נסים דהן: חבר הכנסת בניזרי, מוסר לי מזכיר הכנסת שלמען הדיוק אנחנו צריכים לומר שהשר אורלב נסע ללוויה.

נסים דהן: בבקשה.

נסים דהן: אמרנו.

שלמה בניזרי: - - - וזה במקום שהוא יודה לי, יעלה ויתמודד פה עם השאלות שאני מציב?

שלמה בניזרי: הרי בסך הכול מה אמרתי?

שלמה בניזרי: אמרתי שהקמנו ועדה, הוועדה מצאה ליקויים, ובדיוק לפני שסיימתי את התפקיד נתתי הוראות למנכ"ל.

שלמה בניזרי: המנכ"ל הוציא הוראות לבצע את הדברים, ובדיוק נפלה הממשלה.

שלמה בניזרי: אתם יודעים מה זה, עד שאתה מקבל את הדוח בדיוק הכריזו על בחירות, בדיוק קיבלו הוראות לא לעשות כל מיני דברים.

שלמה בניזרי: נתנו את ההוראות, אבל נכנס המנכ"ל החדש ועצר את כל מה שנאמר.

שלמה בניזרי: והוא, עומד פה, מעל בימת הכנסת, ומשקר פה לכולם במצח נחושה, שאני לא נתתי הוראות.

שלמה בניזרי: נתנו הוראות והוא בלם הכול.

שלמה בניזרי: אחר כך מה הוא טען?

שלמה בניזרי: שבזמני הוציאו את הילדים.

שלמה בניזרי: אני מוציא את הילדים?

שלמה בניזרי: אני ועדות החלטה?

שלמה בניזרי: הרי בסך הכול ראיתי את העוולות שנעשו שם.

שלמה בניזרי: ואלה התקנות שהיו באותה תקופה.

שלמה בניזרי: אני לא יכולתי לעצור את זה ולהגיד שאני בולם את זה.

שלמה בניזרי: ואז הקמתי את הוועדה, ומייד אמרתי: ליישם מה שאפשר ליישם בהוראות מנכ"ל ולבצע, ומה שאי-אפשר - נביא זאת מייד לכאן בחקיקה.

שלמה בניזרי: אז הוא לא מתבייש להגיד?

שלמה בניזרי: על מי הוא עובד פה?

שלמה בניזרי: על הציבור שיושב בבית ואולי לא מכיר את כל החוקים?

שלמה בניזרי: לספר להם סיפור שאני הוצאתי את הילדים?

שלמה בניזרי: כמו שאמר חבר הכנסת גפני, אז למה אתה ממשיך באותה מיטת סדום לכאורה?

שלמה בניזרי: אבל מה?

שלמה בניזרי: כפי שאמרתי, המפד"ל הולכים עם כיפה סרוגה, צבעונית, וזה רק מראה את הצביעות של חברי הכנסת הללו.

שלמה בניזרי: זה פשוט נורא ואיום.

שלמה בניזרי: תראו מה שהם עושים פה: הרס, חורבן הדת, חורבן הרווחה, לא מעניין אותם כלום.

שלמה בניזרי: הם הולכים זחוחי דעת.

שלמה בניזרי: אתה לא שומע אותם צועקים.

שלמה בניזרי: ואני גם לא שומע את הציבור שלהם.

שלמה בניזרי: אתם רואים?

שלמה בניזרי: אתם זוכרים, כשהיו הסכמי אוסלו, הם באו והפגינו מול הבית שלי, מול אריה דרעי, מול כולם.

שלמה בניזרי: כל יום המתנחלים היו באים.

שלמה בניזרי: מה קורה היום?

שלמה בניזרי: למה אנחנו לא שומעים אותם?

שלמה בניזרי: אף אחד לא מדבר.

שלמה בניזרי: רק כשש"ס בתוך הממשלה זה מפריע לכולם?

שלמה בניזרי: אבל כשהם עושים את כל העוולות בצורה נוראית ביותר - לאף אחד אין מה לומר.

שלמה בניזרי: עוד הוא אמר שאני לא ביקרתי בשירותי הרווחה.

שלמה בניזרי: זה הדבר הכי מרגיז.

שלמה בניזרי: אני ביקרתי בירושלים, בתל-אביב, באשדוד, בבאר-שבע, בשדרות, באופקים, וזה כל מה שאני רק זוכר עכשיו.

שלמה בניזרי: אני עשיתי את הפרדת המחוז.

שלמה בניזרי: הפרדתי את ירושלים מבאר-שבע למען רווחתם של תושבי הדרום.

שלמה בניזרי: כל כך הרבה פעולות עשיתי, שיזכרו אותן עוד הרבה שנים.

שלמה בניזרי: מה הוא טוען?

שלמה בניזרי: לקחנו כסף?

שלמה בניזרי: אנחנו?

שלמה בניזרי: ש"ס?

שלמה בניזרי: לקחנו כסף?

שלמה בניזרי: לבושתו, הוא איננו מתבייש?

שלמה בניזרי: הוא אומר שהוא יחשוף - שיחשוף, אני רוצה לראות.

שלמה בניזרי: היה כסף שחולק למסכנים, לחלשים, לבתי-תמחוי.

שלמה בניזרי: הוא הלך וביטל את הסעיף הזה.

שלמה בניזרי: אני דאגתי לרבים כל כך.

שלמה בניזרי: 2.5 מיליוני מנות חילקתי בבתי-תמחוי.

שלמה בניזרי: כולם זעקו אז: מה אתה מנציח את העוני?

שלמה בניזרי: והנה, לפני זמן מה התפרסם דוח שיש עוני במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: נו, לא צדקתי?

שלמה בניזרי: אני דאגתי לכך שייתנו אוכל.

שלמה בניזרי: באה הממשלה הזאת עם השר ערל הלב הזה.

שלמה בניזרי: איך אמרת, הרב נסים?

שלמה בניזרי: - ומלתם את עורלת לבבכם.

שלמה בניזרי: שימול את עורלת לבו.

שלמה בניזרי: אבל אם הוא לא מל את עורלת לבו יש פסוק אחר.

שלמה בניזרי: כתוב שם: ומל השם אלוקיך את לבבך ואת לבב זרעך.

שלמה בניזרי: אני באמת רוצה לסיים פה.

שלמה בניזרי: אנחנו דיברנו פה בביטחון.

שלמה בניזרי: חבר הכנסת הקודם האשים את הממשלה, ואני לא רוצה עכשיו לבוא ולהגן פה על הממשלה, והאחד יגיד לשני דברים.

שלמה בניזרי: הם יגידו: ה"חמאס".

שלמה בניזרי: לא ניכנס עכשיו לוויכוח הזה.

עסאם מח'ול: אני מסכים ששניהם - - -

שלמה בניזרי: פעם היה באיזה מקום אדם שהיה מחלל שבת בכוונה.

שלמה בניזרי: הוא היה לוקח את הסוס ואת העגלה שלו ונוסע ברחוב העיר בכוונה, בפרינציפ.

שלמה בניזרי: משהו כזה, שינוי כזה, להכעיס.

שלמה בניזרי: וכמה שהתרו בו האנשים: תפסיק, תפסיק.

שלמה בניזרי: בסופו של דבר התהפכה העגלה שלו עליו והוא מת.

שלמה בניזרי: הילדים שלו, שהיו בדיוק כמוהו, מאותה מפלגה, לא רצו לשבת שבעה ולא רצו כלום.

שלמה בניזרי: הם הלכו והקימו שתי ועדות חקירה שיבדקו.

שלמה בניזרי: ביום השבעה, במקום שהם יביאו רב שיגיד דברי תורה, הם הביאו את ועדות החקירה שיגידו בדיוק מה קרה, למה הוא מת.

שלמה בניזרי: אמרו להם: רגע, אבל מה עם הרב, לא ידבר?

שלמה בניזרי: אמרו: טוב, יגיד כמה מלים אחר כך, אבל אחר כך, ולא יאריך.

שלמה בניזרי: קמה ועדת החקירה הראשונה ואמרה שהם מצאו את הפגם.

שלמה בניזרי: איפה הפגם?

שלמה בניזרי: הפגם היה בכך שהסוסים היו יותר מדי קרובים האחד לשני, נגעו האחד ברגליים של השני ולכן הם התהפכו ואז הוא מת.

שלמה בניזרי: ועדת החקירה השנייה אמרה: לא, אתם יודעים איפה הבעיה?

שלמה בניזרי: הבעיה היתה בסרן של העגלה, בגלגלים, הסרן נשבר וכתוצאה מכך הכול כשל ולכן הם התהפכו.

שלמה בניזרי: כשהגיע תורו של הרב לדבר, הוא אמר: רבותי, אגיד לכם רק שני משפטים קצרים: אנחנו כל יום אומרים בתפילה - אלה ברכב ואלה בסוסים; ועדת חקירה זו אומרת שהתקלה היתה ברכב, ואילו ועדת חקירה זו אומרת שהתקלה היתה בסוסים; ואילו אנחנו, יראי שמים, מה אנחנו אומרים?

שלמה בניזרי: - ואנחנו בשם השם אלוקינו נזכיר.

שלמה בניזרי: ואנחנו אומרים, רבותי, בשם השם אלוקינו נזכיר, נזכיר מה שהקדוש-ברוך-הוא מצווה אותנו: שמור את יום השבת לקדשו, מצוות טהרת המשפחה, מאכלים אסורים, לעורר את עם ישראל לתשובה.

שלמה בניזרי: ומה כתוב אחר כך?

שלמה בניזרי: - המה כרעו ונפלו, ואנחנו קמנו ונתעודד.

שלמה בניזרי: זה המסר שצריך להיות לכל עם ישראל.

שלמה בניזרי: שלא יספרו לנו כל מיני סיפורים.

שלמה בניזרי: אם אנחנו רוצים להינצל מכל הגזירות הרעות הללו, שניתכות על עם ישראל בצרורות, מה שעם ישראל צריך היום לעשות זה להתעורר בתשובה: עורו ישנים, הקיצו מתרדמתכם.

שלמה בניזרי: תתעוררו מהתרדמת הזאת.

שלמה בניזרי: תפסיקו לבטוח רק ב"כוחי ועוצם ידי".

שלמה בניזרי: כוחות צה"ל יתנגשו פה, יעשו שם.

שלמה בניזרי: צריך לעשות את כל הפעולות, צריך לעשות את כל ההשתדלויות המדיניות והצבאיות.

שלמה בניזרי: אבל דבר אחד אנחנו שוכחים להדגיש, כי יש לנו ממשלה חילונית, שאין בה אותו נר יהודי שהיה בתוכה.

שלמה בניזרי: המפד"ל - חבל על הזמן.

שלמה בניזרי: זה דת?

שלמה בניזרי: זה דתיים?

שלמה בניזרי: אני מדבר על אלה שבאמת החזיקו את התורה בתוך הממשלה הזאת.

שלמה בניזרי: אין מי שיעורר היום את העם.

שלמה בניזרי: אם יש לנו הבמה פה, אני אומר: ואנחנו בשם השם נזכיר; נזכיר מה אמר הקדוש-ברוך-הוא - מה אני שואל מעמך, כי אם ליראה את השם אלוקיך ללכת בכל דרכיו ולדובקה בו.

שלמה בניזרי: תודה רבה, אדוני.

נסים דהן: תודה, אדוני.

נסים דהן: תשובה והצבעה במועד אחר, כמו שאמרנו.

נסים דהן: אני מכריז על הפסקה של חצי שעה.

נסים דהן: ההפסקה היא עד לשעה 15:00.

נסים דהן: הצלצול יודיע על חידוש הדיון, ואז נדון בהצעת החוק שנדונה ברגע זה בוועדה ועוד לא הסתיים הדיון בה.

נסים דהן: בשעה 15:00 נחדש את הדיון.

נסים דהן: הפסקה.

נסים דהן: (הישיבה נפסקה בשעה 14:39 ונתחדשה בשעה 16:06.

נסים דהן: )

ראובן ריבלין: אני מתכבד לחדש את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: [מס' מ/57; מס' פ/1285; "דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' 5035 ועמ' 5036; נספחות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ]

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים לטיפול בהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג את נוסח החוק יושב-ראש הוועדה הנכבד, חבר הכנסת יהלום.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003.

שאול יהלום: הצעת חוק זו היא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית והצעת חוק פרטית שהוגשה על-ידי.

שאול יהלום: הצעת החוק קובעת, כי חייל משוחרר, אשר עבד בעבודת אבטחה במוסדות חינוך במשך התקופה הקבועה, בתוך שנתיים ממועד שחרורו משירות סדיר, יהיה זכאי למענק ששיעורו עומד כיום על כ-7,000 שקלים.

שאול יהלום: רבותי חברי הכנסת, לפני כשנה וחצי אושרה הצעת חוק כזאת, של השר זבולון אורלב, שהיה אז חבר כנסת, וחברי כנסת נוספים, שקבעה לראשונה שאבטחה בבתי-ספר תיחשב לעבודה מועדפת, המזכה את החייל המשוחרר במענק, כזה שמקבל חייל משוחרר היום בעבודת בניין, בתחנות דלק ובעבודות תיירות.

שאול יהלום: ההוראה נקבעה לתקופה של שנה, עד יולי 2003, אך בחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2003), התשס"ג-2002, קוצרה תחולתה של ההוראה עד למרס 2003.

שאול יהלום: עבודה באבטחה היתוספה לשורה של העבודות שהזכרתי, שהוכרו.

שאול יהלום: מנתונים שהוצגו היום בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות עולה, כי בשנה שחלפה קיבלו כ-780 חיילים משוחררים את המענק בגין העבודה המועדפת בתחום האבטחה של מוסדות חינוך, והם כ-4% מכלל החיילים המשוחררים שקיבלו מענק בתקופה האמורה.

שאול יהלום: המצב הביטחוני במדינתנו הוא מן המפורסמות ואין צורך להכביר מלים על הצורך במאבטחים במוסדות החינוך לשם שמירה על ביטחון ילדי ישראל.

שאול יהלום: בהצעת החוק הממשלתית הוצע להחיל את הזכות לקבלת מענק בגין עבודות אבטחה במוסדות חינוך רק על חיילים משוחררים לוחמים.

שאול יהלום: בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות הורחבה הזכות גם לגבי מגזר נוסף של חיילים משוחררים, הנקרא - תומכי לחימה.

שאול יהלום: בנוסף, הרחיבה הוועדה את הגדרת מוסדות החינוך גם לגני-ילדים ולמוסדות החינוך המיוחד.

שאול יהלום: אישית סברתי, וכך הצעתי בהצעת החוק הפרטית שהגשתי, כי מן הראוי שכל חייל משוחרר, העובד בעבודת אבטחה בתנאים הקבועים בחוק, יהיה זכאי למענק.

שאול יהלום: אולם היינו צמודים להחלטת הממשלה שדיברה רק על לוחמים, והצלחנו בוועדה להרחיב למגזר הנוסף - של תומכי לחימה.

שאול יהלום: לפי הנתונים שהוצגו בוועדה, מדובר בערך בקצת למעלה מ-30% מהחיילים המשתחררים.

שאול יהלום: הצעת החוק מוגשת בצירוף הסתייגות אחת, ואני מציע לדחותה ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

שאול יהלום: אני מודה לכל נציגי הממשלה שהיו שותפים לגיבוש הצעת החוק.

שאול יהלום: אני מודה לשר הרווחה זבולון אורלב, שלא רק יזם את הצעת החוק הממשלתית, אלא גם הסכים שהיא תמוזג עם הצעת החוק הפרטית שלי.

שאול יהלום: אני מודה לכל צוות הוועדה, ליועצת המשפטית, גברת וסרמן, למזכירת הוועדה, גברת אתי שבתאי, ולכל צוות הוועדה.

שאול יהלום: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, אני מאוד מודה ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: לחוק זה הסתייגות אחת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול מסתייג ולרשותו חמש דקות כדי לנמק את הסתייגותו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גם בהסתייגות חבר הכנסת יכול לדבר על כל מה שהוא רוצה.

עסאם מח'ול: ניחשת.

ראובן ריבלין: ראיתי את נוסח ההסתייגות והבנתי, אם כי יש פה גם איזה דבר.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני דווקא אתחיל בהתייחסות לגופו של עניין בהסתייגות שלי.

עסאם מח'ול: אפתח ואגיד שיש חשיבות לאבטחת מוסדות חינוך, בתי-ספר, גני-ילדים וכו'.

עסאם מח'ול: הדרישה שלי היא שהחוק הזה, או האבטחה הזאת תחול על כלל בתי-הספר ומוסדות החינוך, לרבות המוסדות של החינוך הערבי.

עסאם מח'ול: באווירה הקיימת, באווירה של התלהמות שהיא לפעמים גזענית, ובאווירה החברתית הקיימת, יש מקום לשמור על בתי-ספר ומוסדות חינוך ואי-אפשר לשבת על מי מנוחות בעניין הזה.

עסאם מח'ול: הנקודה השנייה נוגעת לדרישה שלי, להסתייגות שלי, המדברת לא על הסכמת שר האוצר, אלא על התייעצות אתו, מתוך הנחה ששר הרווחה מחויב קודם כול לאינטרס של התלמידים, של אלה שאנחנו רוצים לאבטח אותם, להגן עליהם.

עסאם מח'ול: השיקולים של שר האוצר - ותיכף אדבר על שר האוצר הזה - נובעים יותר מחישובים כלכליים, כשבשבילו השאלה של הילדים עומדת בספק, במיוחד כאשר אנחנו מדברים על שר אוצר בממשלה שהדבר הבולט שמאפיין אותה הוא שהיא אויבת הילדים, היא עוינת את הילדים, היא פוגעת בכל צורה בציבור, בחלקים החלשים, חסרי הישע לפעמים, בתוך החברה הישראלית.

עסאם מח'ול: אחד הסממנים הבולטים והבוטים ביותר הוא המתקפה על הילדים ועל זכויותיהם, שבאה לביטוי בגישה שבה הממשלה הזאת מדברת אל ציבור הילדים.

ראובן ריבלין: כל חוק שהוא לא בהסכמת האוצר, ממילא שר האוצר מבקש לבטל אותו.

עסאם מח'ול: אני מציע לבטל את שר האוצר, לא את החוק.

עסאם מח'ול: אני חושב שהיום שר האוצר התבטא בצורה בוטה, בצורה עוינת לציבור הילדים בישראל, וגם בצורה גזענית, חד-משמעית, כאשר הוא דיבר כביכול על המעבר, שמוביל אידיאולוגיה, מתרבות קצבאות לתרבות עבודה.

עסאם מח'ול: בערבית יש פתגם שאומר: "ברדאן בדר'יט לוחוף".

עסאם מח'ול: זה מישהו שקר לו כל הזמן, שאין לו במה להתכסות וכל הזמן הוא מספר ומפליץ.

עסאם מח'ול: הסיפור הוא שהעוני הזה נובע בחלקו מכך שהמדיניות הזאת של שר האוצר ושל שרי אוצר אחרים, אותה מדיניות, לא הובילה למקומות עבודה.

עסאם מח'ול: אין עבודה, וכשיש עבודה אין שכר מתאים.

עסאם מח'ול: לכן, אנשים חיים מתחת לקו העוני.

עסאם מח'ול: לכן, אנשים מגיעים לסף הרעב.

עסאם מח'ול: לכן, ילדים מגיעים לסף הרעב.

עסאם מח'ול: אז מה הוא בא ומחלק לאנשים עצות: תלכו לעבוד.

עסאם מח'ול: איפה לעבוד?

עסאם מח'ול: וזאת כאשר האבטלה גואה, כאשר מקומות עבודה נסגרים ואנשים נזרקים ממקומות עבודה.

עסאם מח'ול: והוא מטיף: תלכו לעבוד.

עסאם מח'ול: חוץ מזה, כאשר מדובר בציבור של ילדים, בתקופה כזאת שבה עוד לא יצאנו מהמכות, מהגזירות המופרעות והמטורפות שהפיל עלינו האוצר, בדיוק נגד שכבות העוני, נגד שכבות המצוקה, המובטלים, הגמלאים, הילדים - עכשיו מבשרים לנו שאנחנו הולכים עוד למכה, עוד לקיצוץ של 10 מיליארדי שקל.

עסאם מח'ול: מי ישלם את זה?

עסאם מח'ול: ישלמו זאת עוד הפעם אותן שכבות שאין להן.

עסאם מח'ול: איך אמרו בוועדת-אור?

עסאם מח'ול: - המשטרה פיתחה תרבות של שקר.

עסאם מח'ול: ומה שר האוצר פיתח?

עסאם מח'ול: ומה הממשלה הזאת פיתחה?

עסאם מח'ול: היא פיתחה את אבי אבות תרבות השקר לציבור, כאשר שר האוצר בכבודו ובעצמו יוצא היום חוצץ ברדיו נגד הקביעה שהמתקפה שלו פוגעת בציבור החלש, בילדים וכו'.

עסאם מח'ול: ומה הוא אומר?

עסאם מח'ול: הוא אומר: לא, להיפך, התוכנית הזאת תיטיב עם הילדים, תיטיב עם המובטלים, תיטיב עם השכבות החלשות.

עסאם מח'ול: איך?

עסאם מח'ול: על-ידי זה שהוא פוגע בחינוך, על-ידי זה שהוא פוגע בבריאות, בזכות של הילדים לקבל את הטיפול הרפואי.

עסאם מח'ול: והוא עוד בא ואומר: מי שאשם בכל זה - זה מי שמביא ילדים לעולם.

עסאם מח'ול: הוא עוד מוציא מהכיס שלו, מהשק של הקוסם שיש בידיו, את השפן הזה של הגזענות.

עסאם מח'ול: הוא מנסה להסית את הציבור.

עסאם מח'ול: למה זה כדאי?

עסאם מח'ול: למה זה טוב לקצץ בקצבאות?

עסאם מח'ול: מכיוון שרוב הילדים שמקבלים את הקצבאות האלה הם ערבים וחרדים.

עסאם מח'ול: אני חושב שגזענות כזאת צריכה להעמיד את הבית הזה על רגליו, על ראשו, עד שמפילים ומבטלים שר אוצר כזה.

עסאם מח'ול: אני חושב שהממשלה הזאת לא ראויה לחיים פוליטיים.

עסאם מח'ול: היא לא ראויה לשלוט יותר.

עסאם מח'ול: היא צריכה ללכת, מכיוון שגם אם יש שר רווחה, שהוא רגיש, והוא אולי היה אחד הרגישים ביותר - גם כשהוא היה חבר כנסת - לנושאים החברתיים, עכשיו הופכים ומשתמשים בו כדי לפגוע בשכבות החלשות.

עסאם מח'ול: אני מציע לשר לא לקבל זאת.

עסאם מח'ול: אני חושב שאם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי זרק להם את המפתחות בפנים, מי שרגיש לנושא הזה צריך לזרוק לממשלה הזאת, לראש הממשלה, את המפתחות האלה בפנים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: אדוני, יושב-ראש הוועדה, האם אתה מבקש להשיב?

רומן ברונפמן: לא מוכרחים.

רומן ברונפמן: זו ההצבעה האחרונה.

שאול יהלום: זו ההצבעה האחרונה.

שאול יהלום: בואו נחכה שעוד כמה חברי כנסת יצטרפו לחגיגה הזאת.

שאול יהלום: חברי הכנסת, אני מציע, וגם לחבר הכנסת מח'ול אני מציע לחזור בו מההסתייגות.

שאול יהלום: בכל אופן, אני מציע לדחות אותה.

שאול יהלום: קודם כול, אני רוצה להשיב לך, חבר הכנסת מח'ול.

שאול יהלום: מבחינת הצעת החוק, כאשר מדובר על מה שיעשו, מה הם התפקידים שבהם יעסקו באבטחת מוסדות חינוך - אין שום אפליה.

שאול יהלום: מדובר בכל מוסדות החינוך במדינת ישראל שהמשרד לביטחון פנים יקבע שצריך בהם מאבטח.

שאול יהלום: בשום אופן לא כתוב: מגזר זה או אחר.

שאול יהלום: מצד שני, צריך להגיד בגלוי שכל הצעת החוק עוסקת בחיילים משוחררים.

שאול יהלום: אם מדובר בחיילים משוחררים - המגזר הערבי לא שותף לצה"ל, והלוואי שהייתם שותפים לצה"ל, כי אז היו גם לכם חיילים משוחררים.

שאול יהלום: זו בעיה בפני עצמה, ולא ניכנס כרגע, מחוסר זמן, לבעיה הקשה שהערבים אינם משרתים את המדינה.

שאול יהלום: יש להם זכויות והחובה של השירות בצה"ל אינה חלה עליהם.

שאול יהלום: בכל אופן, אני רק רוצה לבוא ולומר על ההסתייגות לגופה, שמבחינתי בכלל לא צריך את הסעיף הזה.

שאול יהלום: כל אחד יכול לראות זאת בהצעת החוק.

שאול יהלום: בהצעת החוק כל אחד יכול לבוא ולראות שבכלל זה לא צריך להיות לשנה.

שאול יהלום: מבחינתי זה צריך להיות כמו כולם.

שאול יהלום: כמו עובדי בניין וכמו עובדי תיירות.

שאול יהלום: ולא רק שלא צריך, אלא גם לא צריך את שר הרווחה, שהכול יימשך, עוד שנה ועוד שנה.

שאול יהלום: אלא שאנחנו צריכים להיות צמודים להחלטת הממשלה, והרבה עבד שר הרווחה זבולון אורלב עד שהשיג את ההסכמה, והרבה עבדתי אני עד שהוספתי היום את תומכי הלחימה.

שאול יהלום: ראית את זה בוועדה, שהיו כמה הפסקות בעבודת הוועדה.

שאול יהלום: ולכן, אנחנו צריכים להיות נאמנים להחלטת הממשלה ולא לפרוץ את הגדר בהסכמה או בהתייעצות.

שאול יהלום: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: אני רוצה גם לברך אותו.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהוא השיג שיא עולמי ברישום לזכותו של חוק שעבר ביום אחד, כאשר הבוקר העברנו בקריאה טרומית את הצעת החוק שלך, חבר הכנסת יהלום, והנה אנחנו אחר-הצהריים - בקריאה שנייה ושלישית, ורושמים לזכותך חוק נוסף.

ראובן ריבלין: אומנם יחד עם הממשלה, אבל שותף לא רע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו נצביע על שם החוק וסעיף 1, כי אין להם הסתייגויות.

ראובן ריבלין: יש לכם הזכות עכשיו להיות החברים אשר מצביעים בפעם האחרונה במכשירים העומדים לרשות הכנסת עד היום.

ראובן ריבלין: ממחר אנחנו הולכים ומעבירים את כל נושא ההצבעה מהשיטה הישנה לשיטת המחשבים.

ראובן ריבלין: לפני כל חבר הכנסת יהיה מוצב מחשב.

זבולון אורלב: בשיטה החדשה יצטרכו לבוא לפה להצביע?

ראובן ריבלין: רק פה יוכלו להצביע.

ראובן ריבלין: חשבתי שטוב יהיה אם נצביע גם על-ידי זיהוי, אבל חברי כנסת רבים התנגדו, ואפילו הם לא רוב, מספיק שרבים מחברי הכנסת רואים בזה איזו הטחת אשמה, קיבלתי אותה הרגשה.

ראובן ריבלין: לעת עתה, כל עוד הדבר אינו מפריע לחברי הכנסת, אני חושב שהשיטה של נעילת מחשב היא חשובה ביותר.

ראובן ריבלין: אנחנו חוזרים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, ואנחנו מצביעים בקריאה שנייה על שם החוק ועל סעיף 1.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 1 - 9 נגד - אין נמנעים - אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: ובכן, תשעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע ששם החוק וסעיף 1 עברו בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: לסעיף 2 יש לנו הסתייגות.

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת מח'ול מבקש שנצביע עליה?

עסאם מח'ול: כן.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת עסאם מח'ול לסעיף 2.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות - 1 נגד - 8 נמנעים - 1 ההסתייגות של חבר הכנסת עסאם מח'ול לסעיף 2 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אחד בעד, שמונה מתנגדים, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, נצביע עכשיו על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה - 8 נגד - אין נמנעים - 1 סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: תשעה בעד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 2 עבר כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: תוסיף גם אותי.

ראובן ריבלין: גברתי, עוד מעט תהיה לך הזדמנות להצביע עוד פעם.

ראובן ריבלין: זה רק חלק מההצבעות.

ראובן ריבלין: לסעיף 3, רבותי חברי הכנסת, אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: נצביע על סעיף 3.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד סעיף 3 - 9 נגד - אין נמנעים - אין סעיף 3 נתקבל.

ראובן ריבלין: ובכן, תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 3, גם הוא עבר בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תמה הקריאה השנייה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה האחרונה בשיטה האלקטרונית, שאנחנו מצויים בה, שבה נקבע אם אנחנו מבקשים להעביר את החוק בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד החוק - 10 נגד - אין נמנעים - 1 חוק הביטוח הלאומי (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, נתקבל.

ראובן ריבלין: עשרה בעד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אני מודה לשר הרווחה, וכמובן לחברנו, יושב-ראש הוועדה, אשר גם הצעת החוק שלו היא שעברה, ואני מברך אותם ב"יישר כוח".

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תמה ישיבת הכנסת, אשר נתכנסה על-פי בקשת הממשלה ובחתימותיהם של למעלה מ-50 חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת הבאה כנראה לא תהיה לפני כ"ד בתשרי התשס"ד, דהיינו, עם יום פתיחת מושב החורף של הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מתכבד ומוצא בהזדמנות זו את האפשרות לברך את כל חברי הכנסת, כל עובדיה, כל מנהליה, על כל מרכיביהם, ובעיקר את רופא הכנסת, אשר בפעם הקודמת לא בירכנו אותו, בברכת שנה טובה, שנה שבה נוכל לראות שלום באופק, שנה שבה נוכל להאמין בשלום אשר יבוא עלינו, על כל עם ישראל - "ונתת שלום בארץ ושמחת עולם ליושביה".

ראובן ריבלין: שנה טובה ומבורכת לכל הציבור הצופה בנו, שאותו אנחנו מייצגים בין בחירות לבחירות.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת הבאה תתקיים ביום כ"ד בתשרי התשס"ד, 20 באוקטובר 2003 למניינם.

ראובן ריבלין: תמה ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת נעולה.