ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה החמישים-ושבע של הכנסת השש-עשרה, 2003-10-09 00:00

ראובן ריבלין: אדוני השר, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, רבותי חברי הכנסת, היום יום חמישי, י"ג בתשרי התשס"ד, 9 בחודש אוקטובר 2003 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 36), התשס"ד-2003, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 42), התשס"ד-2003, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אריה האן: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק רשות הספנות והנמלים, התשס"ד-2003.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/59).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, על סדר-היום: הצעת חוק רשות הספנות והנמלים, התשס"ד-2003.

ראובן ריבלין: לפני שאבקש משר התחבורה להציג את הצעת החוק, אני מבקש להבהיר בצורה מדויקת את השתלשלות העניינים שקדמה לבקשת הממשלה.

ראובן ריבלין: ערב החג פנה אלי יושב-ראש הקואליציה, על דעת שר האוצר ועל דעת שר התחבורה, וביקשו ממני לשקול את האפשרות לכנס את הכנסת היום על מנת לדון בחוק המוצע.

ראובן ריבלין: לאחר בירור כמה פרטים היה ברור לשרים, ליושב-ראש הקואליציה ולי, שמדובר בהצגת החוק בקריאה ראשונה בלבד, ולא היתה כל בקשה מצד השרים, שר האוצר ושר התחבורה, לקיים דיון בשלוש הקריאות ביום אחד.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, כאשר הגישה הממשלה את הבקשה הרשמית, היא השתמשה בנוסח המבקש מהכנסת לקיים דיון רצוף בשלוש הקריאות ביום אחד, ועל כך הייתי מחויב להגיב ולומר שהכנסת אינה יכולה לעשות את עבודתה פלסתר ולאפשר דיון בחוק כל כך מורכב בשלוש קריאות ביום אחד, דבר שהוא בבחינת פגיעה בשמה הטוב ובסדר עבודתה של הכנסת.

ראובן ריבלין: מכל מקום, מצד השרים הנוגעים בדבר לא היתה כל בקשה לקיים את הדיון המשולש ביום אחד.

ראובן ריבלין: לכן, כל המהומה היתה בגלל טעות שיצאה מצד מזכירות הממשלה, ולאחר מכן הובהר שלא זו היתה הכוונה.

ראובן ריבלין: ההזמנה שהוצאה לחברי הכנסת היתה הזמנה לדיון בקריאה ראשונה בלבד.

ראובן ריבלין: אני מזמין את שר התחבורה לבוא ולהציג את החוק בפני חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מוחמד ברכה: ההצעות הן לא קודם?

ראובן ריבלין: לא, לא, אדוני, בקשת הממשלה היתה קודם לכן.

ראובן ריבלין: סדר-היום שהוגש הוא סדר-יום שקבע כדבר ראשון את הצעת החוק, ולאחר מכן ההצעות האחרות.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת ברכה, הבקשות לכינוס הכנסת מטעם חברי הכנסת היו לאחר בקשת הממשלה.

ראובן ריבלין: כך או כך, מובן שסדר-היום נתון לשיקול דעתו של היושב-ראש והוא ניצל זאת.

ראובן ריבלין: אדוני השר, בבקשה.

אביגדור ליברמן: טוב, עוד לא רגילים פה למבנה החדש, לאכסניה באולם הזה.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזה דיון ראשון.

ראובן ריבלין: לא, לא, אדוני, כבר היה דיון אחד.

ראובן ריבלין: המליאה הולכת ומתגבשת לקראת פתיחת מושב החורף, לתפארת הכנסת.

אביגדור ליברמן: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, כשנתמניתי לשר בממשלת ישראל התחייבתי לדאוג למדינת ישראל ולאזרחי ישראל.

אביגדור ליברמן: בשום מקום ובשום צורה לא זכור לי שהתחייבתי לדאוג לקומץ הוועדים.

אביגדור ליברמן: חשוב לזכור ולהזכיר - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרס המזרח התיכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרס המזרח התיכון.

אליעזר כהן: אל תדאג.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אדוני אמר, אמר, בסדר גמור.

ראובן ריבלין: אבל לא כל הזמן.

ראובן ריבלין: הוא נואם.

ראובן ריבלין: לא אתן לו להפריע לך כשאתה תנאם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, למה לך לעזור לשר שלך?

ראובן ריבלין: אני מכיר את השר שלך.

ראובן ריבלין: הוא יסתדר מאה אחוז עם דהאמשה.

אביגדור ליברמן: אנחנו לא נגד העובדים.

אביגדור ליברמן: אנחנו בעד תחרות, וזה המפתח, המפתח לכל השינוי המבני שאנחנו מובילים במשרד התחבורה, ולא רק בהקשר של הנמלים.

אביגדור ליברמן: אני יכול להזכיר לכולכם, שכשנכנסתי לתפקידי כשר התחבורה, המהלך הראשון שהובלתי היה המהלך של הפרטת "אל על".

אביגדור ליברמן: אני גם רוצה לציין את שיתוף הפעולה של ההסתדרות.

אביגדור ליברמן: בהחלט, כשההסתדרות רוצה ומבינה שהעניין לטובת העובדים – ואני חושב שגם היום ההסתדרות מבינה שכל המהלך הוא לטובת העובדים – היא משתפת פעולה.

אביגדור ליברמן: יותר מזה, שמעתי כל מיני האשמות, כגון: הממשלה לא עומדת במלה, הממשלה לא עומדת בהתחייבויות, אין עם מי לסגור את העניין.

אביגדור ליברמן: יש לכם ניסיון אתי מהרגע הראשון.

אביגדור ליברמן: חברת "אל על" הופרטה בהסכמת ההסתדרות, וגם רכבת ישראל הפכה מיחידת סמך לחברה ממשלתית.

אביגדור ליברמן: זה מהלך שהובלתי ובהחלט קיבלתי גם הסכמה של ההסתדרות.

אביגדור ליברמן: אני חושב שגם בעקבות אותן שתי סגירות קיבלתי הרבה שבחים גם מצד העובדים וגם מצד ההסתדרות.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזו דוגמה בולטת לאיך צריך לעבוד.

אביגדור ליברמן: אתמול אמר ראש הממשלה את מה שאמר, ובאמת אי-אפשר להתעלם מהתחושה שיש פה, הרבה מעבר לענייני עובדים ודאגה לעובדים, הרבה עניינים פוליטיים.

אביגדור ליברמן: אני בהחלט מנצל את ההזדמנות לבקש מההסתדרות: תתעלמו מכל העניינים הפוליטיים, אל תערבו שמחה בשמחה.

אביגדור ליברמן: אני גם פונה לעובדים: אל תיתנו להוביל אתכם באף, אל תיתנו לנצל אתכם למאבקים לא לכם.

אביגדור ליברמן: אני חושב שגם המהלכים האחרים שהובלנו במשרד התחבורה ברורים.

אביגדור ליברמן: אלה מהלכים שתורמים לכל אזרחי ישראל.

אביגדור ליברמן: אם אני מדבר, למשל, על הנושא של קווי התחבורה הציבורית, הרי שאנחנו הוצאנו יותר מ-200 קווים להפעלה על-ידי גורמים פרטיים.

אביגדור ליברמן: ומה קרה שם?

אביגדור ליברמן: מחיר הכרטיס ירד בממוצע ב-40%.

אביגדור ליברמן: קיבלנו שירות הרבה יותר טוב.

אביגדור ליברמן: קיבלנו גם ציוד חדש.

אברהם-בייגה שוחט: אחרי ארבע שנים.

אביגדור ליברמן: בייגה, אתן לך דוגמה למה שלא קרה אולי לפני ארבע שנים, וזו דוגמה בולטת לאיך מתפקדת ממשלה נחושה.

אביגדור ליברמן: כולנו מכירים את הקואופרטיב של באר-שבע.

אביגדור ליברמן: במשך שנים הקואופרטיב של באר-שבע הפעיל קווי אוטובוס, קווי תחבורה ציבורית בבאר-שבע, עם המון סכסוכים, עם המון תלונות על השירות.

אביגדור ליברמן: הממשלה סבסדה – ובייגה בטח יכול לאשר זאת – כל שנה בהיקף של 15 מיליון שקל את אותו קואופרטיב, שלא ידע לתת שירות, והיא עוד העבירה 6 מיליוני שקל להצטיידות האוטובוסים.

אביגדור ליברמן: מה קרה?

אביגדור ליברמן: הוצאנו מכרז.

אביגדור ליברמן: תאמינו, גם לפני שהוצאנו מכרז עשינו הערכות במשרד התחבורה כדי לראות מה אפשר לקבל בתמורה, מה גובה התמלוגים.

אביגדור ליברמן: בנינו, כל הכלכלנים, על מקסימום 10 מיליוני שקל.

אביגדור ליברמן: מה קרה, בייגה, בתוצאות המכרז?

אביגדור ליברמן: אנחנו נקבל תמלוגים בהיקף של 21 מיליון שקל, 21 מיליון שקל עם כל הציוד החדש, עם כל האוטובוסים החדשים.

אביגדור ליברמן: כלומר, המדינה חוסכת במהלך הזה, רק במהלך אחד, יותר מ-40 מיליון שקל בשנה.

אביגדור ליברמן: יש יותר מ-40 מיליון שקל חיסכון.

אביגדור ליברמן: וכשאנחנו מדברים על הפעלה, עם כל האופציות לעשר שנים, המהלך הזה יביא למדינה חיסכון בהיקף של חצי מיליארד שקל.

אביגדור ליברמן: זה מה שעושים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שגם בתחומים אחרים אנחנו ממשיכים באותו קו.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שעד סוף השנה נצליח להפריט את חברת "צים", ובמקרה הזה ההפרטה היא גם בהסכמת העובדים, וכולם מבינים גם שזה לטובת העובדים.

אבשלום וילן: על מה התחייבתם פה?

אביגדור ליברמן: סליחה, אנחנו נגיע, ודומני שאני לא מוגבל בזמן.

אבשלום וילן: יש הצעת חוק.

אביגדור ליברמן: אנחנו מדברים כרגע על הרפורמות שאנחנו מובילים.

אבשלום וילן: כמה מינויים פוליטיים - - -

ראובן ריבלין: רגע, חבר הכנסת וילן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן.

אביגדור ליברמן: אני אשמח להתייחס גם למינויים פוליטיים.

ראובן ריבלין: רק רגע, אדוני השר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, שאלת.

רוני בר-און: תהיה התשובה אשר תהיה, זה לא מספיק - - -

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכנסת, עם כל הכבוד, הוא שאל את השר.

אבשלום וילן: - - - חברי מרכז.

אבשלום וילן: מושחתים.

אבשלום וילן: זה מה שאתם.

אבשלום וילן: אלה מינויים מושחתים אחד אחד.

איוב קרא: מה זה שייך למרכז?

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אני רואה שבאתם היום מלאי מרץ אחרי צום יום כיפור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אתה שאלת את השר שאלה.

אורי אריאל: חברי מרכז - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, חבר הכנסת אריאל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, שאלת אותו שאלה.

ראובן ריבלין: תן לו לענות לך.

איוב קרא: תשאל אותו: למה נתנו לקיבוצים?

מוחמד ברכה: אוהו.

אביגדור ליברמן: אבו, בניגוד להקצבות שיש באמת לקיבוצים במוסדות מפלגת העבודה ומרצ, אצלי אין מרכז.

אביגדור ליברמן: אצלי יש דמוקרטיה.

אביגדור ליברמן: אצלנו כל ההחלטות הן פה-אחד.

אביגדור ליברמן: פה-אחד.

אביגדור ליברמן: אני לא זקוק לתמיכת המרכז.

אביגדור ליברמן: תאמין לי.

אביגדור ליברמן: אצלי יש דמוקרטיה מוחלטת.

אבשלום וילן: כמה מינויים יש?

אבשלום וילן: תאמר.

אביגדור ליברמן: אני אתייחס גם למינויים.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, זו לא שעת שאלות לשר התחבורה.

ג'מאל זחאלקה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש.

אבשלום וילן: צריך לומר - - -

אורי אריאל: חבר הכנסת וילן, קורה שמתבלבלים.

אורי אריאל: התבלבלת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, המתינו שנייה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת מסיעתו של השר הדובר, אתם לא עוזרים לשר ואתם לא מאפשרים לי לנסות לאפשר לשר לדבר, כי אם אתם זועקים ודאי שאני אתן לצד האחר לזעוק עליכם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, קריאות ביניים זה דבר מותר, אבל אחד אחד.

ראובן ריבלין: ואם שואלים שאלה – תנו לו לענות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הרי אדוני רצה שהוא יסביר את החוק ולא ייכנס לפרטים בקשר לכל מיני דברים שהם חשובים כשלעצמם.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להגיד לך, שבניגוד לממשלות הקודמות אנחנו בהחלט דואגים לעובדים.

אביגדור ליברמן: אני העברתי החלטה שפעם ראשונה תהיה אונייה ישראלית שתוביל דלק על-ידי כוח ישראלי, קציני ים ישראלים, וגם אונייה שנייה של פחם עוד מעט נכנסת לנמלי ישראל ומתחילה להוביל פחם.

אביגדור ליברמן: זו אותה החלטה 4794 שמעולם לא בוצעה.

אביגדור ליברמן: אני חושב שאולי אתה, כחבר בוועדת הכלכלה, יכול לשאול את היושב-ראש מה עשינו ואילו לחצים הפעלנו על מנת לקבל סוף-סוף נתח לימאים ישראלים באותו שוק שהוא כל כך חשוב לנו, שהוא הובלת פחם ודלק.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזו דוגמה בולטת לאיך מדינה צריכה לדאוג לדברים.

אביגדור ליברמן: גם דאגנו להמשיך ולסבסד את הימאות הישראלית.

אביגדור ליברמן: היום, בישיבת הקבינט הכלכלי, שתהיה מייד לאחר המליאה, אני אעלה את נושא הסובסידיה לקציני ים ישראלים בגובה של 20 מיליון שקל.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזו דוגמה לאיך מובילים דברים.

אביגדור ליברמן: אתם יודעים רק לדבר.

אביגדור ליברמן: אתם מדברים הרבה על המהפכה החברתית.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד לך, שהמהפכה החברתית האמיתית היא היום ברכבות.

רן כהן: אנחנו מדברים, אבל אתם מפטרים.

אביגדור ליברמן: כשתושבי דימונה יגיעו ברכבת עד לתחנת ארלוזורוב בשעה ו-20 דקות – זאת המהפכה החברתית האמיתית.

אביגדור ליברמן: אתם יודעים רק לדבר.

אביגדור ליברמן: אתם יודעים רק לדבר.

אביגדור ליברמן: אתם לא יודעים לעשות כלום.

אביגדור ליברמן: רק הטפות מוסר.

רן כהן: זו ממשלת פיטורין.

רן כהן: האבטלה - - -

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: שמעו אותך ברמה.

ראובן ריבלין: אתה גם תדבר בוודאי.

רן כהן: אצלנו זה היה 6%.

רן כהן: אצלכם – 11%.

אביגדור ליברמן: לידיעתכם, מהשנה הבאה הפעילות ברכבת ישראל יוצרת בין 9,000 ל-11,000 מקומות עבודה בשנה.

אביגדור ליברמן: זה מה שאנחנו יוצרים.

אביגדור ליברמן: אתם לא יודעים - - -

אבשלום וילן: אתה לא עונה בכלל.

אבשלום וילן: אתה לא נותן פרטים.

אבשלום וילן: תענה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, איש לא שומע אותך.

רן כהן: אצלנו הצמיחה היתה 7%.

רן כהן: אצלכם היא מינוס.

רן כהן: על מה אתה מדבר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, תודה רבה.

רן כהן: על מה אתה מדבר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, האם אדוני לא שומע אותי?

ראובן ריבלין: כי אני שומע אותו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אביגדור ליברמן: אני באמת מאחל לכם הרבה שנים של קריאות ביניים, של צעקות, ותשאירו את העשייה לנו.

אביגדור ליברמן: אתם תמשיכו לצעוק ואנחנו נמשיך לעשות.

רן כהן: אתם תמשיכו להרוס.

מוחמד ברכה: תמשיכו למכור את העובדים.

מאיר פרוש: בקשר לעמדת הממשלה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, כרגע הוא עונה לחבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: עוד מעט יגיע תורו של אדוני והוא גם ישאל.

ראובן ריבלין: אתן לו.

ראובן ריבלין: נעשה באופוזיציה סדר בסדר השואלים.

ראובן ריבלין: קריאות ביניים מותרות, אבל לא ברמה שבה לא יהיה אפשר - - -

אביגדור ליברמן: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להסביר את נושא הנמלים.

אביגדור ליברמן: בכלל, מתי העובדים יוצאים לשביתה?

אביגדור ליברמן: – כשסוגרים מקום עבודה, כשמקצצים בשכר - -

מוחמד ברכה: כשמפירים הסכם.

אביגדור ליברמן: - - כשמפטרים חלק מהעובדים.

מוחמד ברכה: כשמפירים הסכם.

ראובן ריבלין: שמעו, שמעו, חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: שמעו.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לומר לחבר הכנסת ברכה, שלפעמים כדאי לדעת את העובדות, או לפחות ללמוד את העובדות לפני שצועקים.

אביגדור ליברמן: לא היה שום הסכם.

אביגדור ליברמן: היתה החלטת ממשלה מלפני שנתיים שלא בוצעה.

אביגדור ליברמן: לצערי, יש הרבה החלטות ממשלה שלא בוצעו.

רוני בר-און: סנה לא ביצע אותה.

אבשלום וילן: - - -

אביגדור ליברמן: אתה יודע מה?

אביגדור ליברמן: כשאהיה היסטוריון אעשה לך מחקר היסטורי שיאמר למה ההחלטה לא בוצעה ומי לא ביצע את ההחלטה.

אביגדור ליברמן: היתה החלטת ממשלה, והיא לא בוצעה.

מוחמד ברכה: היה הסכם עם סילבן שלום בחודש יוני, ואל תספר סיפורים.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת ברכה.

אביגדור ליברמן: מה קורה במקרה של רשות הנמלים?

אביגדור ליברמן: האם מפטרים מישהו?

אביגדור ליברמן: האם פוגעים בשכר?

אביגדור ליברמן: הרי המדינה היום, גם בעידן הקיצוצים, משקיעה ברשות הנמלים יותר מ-5 מיליארדי שקל.

אביגדור ליברמן: במהלך הזה אנחנו מוסיפים 400 מקומות עבודה בנמלים.

אביגדור ליברמן: אנחנו מוסיפים אלפי מקומות עבודה בחברות שנותנות שירות לנמלים.

אביגדור ליברמן: למה נועד כל המהלך?

מוחמד ברכה: אתה נותן הרבה מקומות עבודה?

אברהם-בייגה שוחט: - - -

צבי הנדל: בייגה, אתה מתנגד - - -

אביגדור ליברמן: חבר'ה, אני באמת מבין ללבכם, שחורה לכם שהממשלה עושה, שהממשלה מצליחה, שאנחנו מובילים מהלכים שחלמתם עליהם.

דליה איציק: מה?

דליה איציק: מה?

דליה איציק: מצליחה?

דליה איציק: זה מדע בדיוני.

דליה איציק: זה מדע בדיוני.

יצחק הרצוג: זה סיפורי סבתא.

ראובן ריבלין: רבותי, שמענו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, חברת הכנסת דליה איציק באמצע קריאת ביניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם בפיטורין - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: אני לא אוכל עוד להגן על המיעוט מפני הפרעה בצורה שאינה מתקבלת על הדעת.

חיים אורון: ראיתי בסדר-היום ששעת הבדיחות מתחילה ב-12:00.

חיים אורון: למה להתבדח עכשיו?

צבי הנדל: אז למה אתה מתבדח?

ראובן ריבלין: בסדר, אדוני, פעמים רבות אומר הדובר שאליו מופנית ההערה שלך: אתה התחלת.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, צריך להיזהר.

ראובן ריבלין: אז נא לשמור על כבודם של הדוברים.

ראובן ריבלין: כל אחד בכנסת מדבר בהתאם לרצונו, בהתאם לדעתו ובהתאם ליכולתו.

ראובן ריבלין: אני לא שמעתי את השר מתבדח כאן.

ראובן ריבלין: להיפך.

ראובן ריבלין: הוא אמר את הדברים במלוא עוצמת האמונה.

מוחמד ברכה: הוא כנראה דיבר על מדינה אחרת.

ראובן ריבלין: תשמע, חביבי, ידידי הטוב, סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת ברכה, זו דעתך.

מוחמד ברכה: זו לא המדינה שאנחנו חיים בה.

מוחמד ברכה: על מה אתה מדבר?

ראובן ריבלין: זו דעתך.

ראובן ריבלין: או.

ראובן ריבלין: קיי.

ראובן ריבלין: , בזה הסתיימו קריאות הביניים, ועכשיו נא לאפשר לשר לדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, אמרתי לאדוני כמה פעמים, שברגע שהוא קם הוא לא מדבר.

ראובן ריבלין: כאשר אדם קם ומדבר, יש בזה איזו תחושה של איום.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אביגדור ליברמן: אני רק רוצה להגיד לחבר הכנסת ברכה כך: אתה יודע, כשנכנסתי למשרד התחבורה גיליתי דבר מדהים - שום ממשלה של המערך לא טרחה מאז 1948 לפתוח משרד רישוי אחד במגזר הערבי.

אביגדור ליברמן: זה לא היה.

אביגדור ליברמן: הם פשוט נאלצו לנסוע לחיפה, לתל-אביב, לחולון.

אביגדור ליברמן: נתתי הוראה ראשונה לפתוח שני משרדי רישוי במגזר הערבי.

אביגדור ליברמן: לא היו.

מוחמד ברכה: איפה?

מוחמד ברכה: איפה?

מוחמד ברכה: לא שמענו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אדוני, מספיק.

אביגדור ליברמן: אחד בשפרעם, מקום שמוכר לך, ואחד במשולש, בטירה.

אביגדור ליברמן: אז מה לעשות?

קריאה: אתה בטוח?

אביגדור ליברמן: אני בטוח לגמרי.

אביגדור ליברמן: אני בטוח לגמרי.

מוחמד ברכה: זה לא אתה.

אביגדור ליברמן: מה אתה אומר?

אביגדור ליברמן: אני הייתי מתבייש במקום החברים שלך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אם אדוני יתייחס לחברי הכנסת, הם יענו ואדוני ישיב והם ישיבו והוא עוד ישיב והם יענו.

ראובן ריבלין: כך לא אוכל להגן על הדיון.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, אם אדוני יסביר את החוק, אני אגן עליו - לא בחירוף נפש, כי אין צורך.

מאיר פרוש: מה העמדה שלך - - -

אביגדור ליברמן: מה המהות של החוק ומה הסכנה לנמלים היום?

אביגדור ליברמן: הסכנה האמיתית לנמלי ישראל היום היא קודם כול בתחרות.

אביגדור ליברמן: אנחנו יותר ויותר מפסידים לקוחות לנמלים באגן הים התיכון.

יצחק הרצוג: אם היית מטפל בתעריפים, זה לא היה נראה כך.

אביגדור ליברמן: הבעיה שלנו היא לא התעריפים, הבעיה שלנו היא קודם כול השירות.

ראובן ריבלין: מספיק, חבר הכנסת הרצוג, זה לא נאום.

ראובן ריבלין: אתה צריך להבין את ההבדל בין קריאת ביניים לבין נאום.

אביגדור ליברמן: הבעיה שלנו בנמלים היא קודם כול בתחום השירות.

אביגדור ליברמן: אנחנו אולי הנמל האחרון במזרח התיכון שיש בו תור תפעולי.

אביגדור ליברמן: כל הנמלים קוראים לכל חברות הספנות לבוא אליהם ולפרוק סחורה.

אביגדור ליברמן: אצלנו האוניות באות ועומדות מחוץ לנמל, ולפעמים הן מחכות שלושה-ארבעה ימים כדי לפרוק את הסחורה.

אביגדור ליברמן: הבעיה שלנו היא קודם כול התור התפעולי.

אביגדור ליברמן: הבעיה שלנו היא שיותר ויותר אוניות ישראליות מעדיפות להיכנס לעקבה, לפורט-סעיד, לסלוניקי, לאלכסנדריה ולכל הנמלים האחרים.

רן כהן: הממשלה שלך שולחת אותם.

רן כהן: אני מכיר את התעשיינים בישראל לא פחות ממך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, אתה מילאת את המכסה.

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: אבל אדוני היה שר בממשלה, והוא יודע שיש פריווילגיה לשר לדבר בלי הקצבת זמן.

ראובן ריבלין: אדוני יפסיק להפריע.

אביגדור ליברמן: הוויכוח היום הוא לא על תנאי עבודה של העובדים, הוויכוח הוא אמיתי - האם יש מקום למונופולים או אין מקום למונופולים?

אביגדור ליברמן: המלחמה שלנו היא נגד המונופולים, ואני אומר שכל עוד אני שר אני אעשה הכול כדי שלא יישארו מונופולים במדינת ישראל.

אבשלום וילן: איך?

ראובן ריבלין: הוא מנסה להסביר לך את זה כבר רבע שעה.

ראובן ריבלין: בנאומך תבהיר לחברי הכנסת מדוע הם צריכים לשמוע לשר.

ראובן ריבלין: כרגע הוא יאמר מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: גם השר שטרית ייתן הסברים מצד משרד האוצר.

אביגדור ליברמן: יש פה בהחלט ניגוד אינטרסים בין האינטרס הרחב של מדינת ישראל לבין האינטרס של האיגוד הצר של קומץ אנשים שרוצים לשמור על הפריווילגיות שלהם ולשמור על המונופולים.

אביגדור ליברמן: זה מאוד מזכיר לי את מה שהיה פעם בדואר, ואולי היושב-ראש זוכר זאת כשר התקשורת.

אביגדור ליברמן: אתם זוכרים מה היה כשהדואר היה מונופול?

אביגדור ליברמן: היינו מחכים חצי שנה כדי לקבל טלפון בבית.

ראובן ריבלין: זה "בזק", הדואר לא נתן טלפונים.

אביגדור ליברמן: כש"בזק" היה המונופול, אנשים חיכו חצי שנה.

אביגדור ליברמן: מה קרה מאז שהנושא נפתח לתחרות?

אביגדור ליברמן: מאז נפתחו עוד חברות.

אביגדור ליברמן: אני לא ראיתי שעובדי "בזק" נפגעו כהוא זה.

חיים רמון: כמה שנים נמשך המשא-ומתן עם עובדי "בזק"?

חיים רמון: עשר שנים נמשך המשא-ומתן.

מל פולישוק-בלוך: זה לא אומר שזה בסדר.

אביגדור ליברמן: אני לא חושב שעובדי "פרטנר" מרגישים פגועים, אני לא חושב שעובדי "סלקום" מרגישים נחותים, ותארו לעצמכם מה היה קורה אם "פרטנר" ו"סלקום" - - -

אברהם-בייגה שוחט: למי אתה מטיף מוסר?

אברהם-בייגה שוחט: מי עשה את זה?

אברהם-בייגה שוחט: לא היתה שביתה, עשו את זה בלי שביתה ועל-ידי הסכמים.

אברהם-בייגה שוחט: מי עשה את זה?

אברהם-בייגה שוחט: אתה עשית את זה?

חיים אורון: - - -

ראובן ריבלין: אני מעיד שגם לכם יש תרומה לטלפון הסלולרי.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהיום המצב בנמלים בדיוק זהה, כי אי-אפשר לדמיין היום את שוק התקשורת עם "פרטנר", "סלקום" ו"מירס" כחברות-בנות של "בזק", זה לא היה הולך וזה לא היה קורה.

אביגדור ליברמן: אותו דבר היום, מה שאנחנו עושים בנמלים זה להפוך אותם לחברות ממשלתיות.

אביגדור ליברמן: שמישהו יסביר לי למה צריך את רשות הנמלים - למה צריך את המתווך הזה עם כמעט 200 עובדים, כשהוא אוכל 150 מיליון שקל בשנה?

אביגדור ליברמן: למה אי-אפשר להעביר סמכויות ישר לנמלים?

אביגדור ליברמן: אין עוד יצור כזה באף מדינה אחרת - חברת-גג אחת שמחזיקה ומפעילה את כל הנמלים.

אביגדור ליברמן: חייבים להפוך את כל הנמלים לחברות ממשלתיות.

אביגדור ליברמן: צריך להעביר אליהם את הסמכויות, לא צריך מתווכים.

אברהם-בייגה שוחט: בכל מדינה מערבית - - -

ראובן ריבלין: רבותי, אם לא תקראו קריאת ביניים כל אחד לבד, אני לא אאפשר קריאות ביניים.

אביגדור ליברמן: זה אחד העקרונות הבסיסיים, העברת סמכויות מרשות הנמלים לנמלים עצמם, הפיכה של הנמלים לחברות עצמאיות שיתחילו להתחרות זו בזו.

אביגדור ליברמן: העיקרון הנוסף – גמישות בתעריפים.

רן כהן: יש לי שאלה עניינית, אדוני השר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, הוא באמצע דיבור.

ראובן ריבלין: בסוף אני אאפשר לך לשאול אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מדבר על הצלחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ..

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני בטוח שאתה תדבר על ההצלחות שלך כשאתה תעמוד פה.

אביגדור ליברמן: הממשלה יכולה לדבר על ההצלחות גם בתחום התחבורה הציבורית, גם בתחום הרכבת וגם ב"אל על".

אביגדור ליברמן: אני רוצה להגיד לך, שכאשר התחלתי את תפקידי כשר, לא הייתי בטוח שמבחינה תזרימית תעבור "אל על" את החורף הזה.

אביגדור ליברמן: היום אני בטוח שהיא תעבור.

אביגדור ליברמן: אני בטוח שהיום "אל על" באמת תמריא אל על, ו"אל על" היום הרבה יותר איתנה וחזקה מאשר קודם.

אביגדור ליברמן: אני גם בטוח ששום ממשלה אחרת במצב של היום לא היתה מאשרת 20 מיליארד שקל תקציב פיתוח לרכבות.

אביגדור ליברמן: את כל הפרויקטים שתקעתם במשך שנים אנחנו מזיזים היום.

אבשלום וילן: - - -

אביגדור ליברמן: אין לי ספק שרן כהן וגם אבו, בגלל התפיסה הסוציאליסטית שלהם, הם נגד התחרות.

אביגדור ליברמן: אתם רוצים שהכול יהיה מונופולים ממשלתיים.

אביגדור ליברמן: אתם רוצים קומץ ועדים שאתם שולטים בהם, וזה לא יהיה.

אביגדור ליברמן: אני אומר לכם, תשכחו מזה.

אבשלום וילן: אתם נגד התחרות - - -

רן כהן: מה אתה אומר?

אבשלום וילן: אלה דברי הבל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, מילאת את מכסתך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בייגה שוחט, רצית לשאול את השר שאלה?

ראובן ריבלין: הוא ישמח לשמוע שאלה ממך, כי נדמה לי שהוא אומר דברים דומים למה שאתה אמרת.

אברהם-בייגה שוחט: - - -

דליה איציק: - - -

אביגדור ליברמן: דליה, עוזי כהן כנראה יש הרבה במפלגת העבודה, פשוט פספסת את הפתיח שלי.

אביגדור ליברמן: אצלי אין צורך, מה לעשות?

אביגדור ליברמן: אמרתי שאצלי כל ההחלטות הן פה-אחד.

אביגדור ליברמן: אנחנו מפלגה דמוקרטית, בניגוד למפלגת העבודה.

אביגדור ליברמן: אני לא זקוק לחברי המרכז; את זקוקה, בייגה זקוק, ובייגה אולי הרגיש על עצמו מה זה האיום של חברי המרכז.

אביגדור ליברמן: אצלנו המפלגה מסודרת מאוד.

דליה איציק: - - -

חיים אורון: סטליניזם זאת לא תפיסה, זה אופי.

אביגדור ליברמן: מה שאנחנו מיישמים זה תאצ'ריזם, אולי זה תאצ'ריזם 20 שנה מאוחר מדי, אבל זה מה שיהיה.

אביגדור ליברמן: סטליניזם אולי היה מאוד פופולרי במפ"ם; מפ"ם אולי קמה על ברכי הסטליניזם.

אביגדור ליברמן: אני מבין שאתה מתגעגע לתקופה ההיא.

חיים אורון: זה אופי - - -

אביגדור ליברמן: אנחנו באמת דוגלים בתאצ'ריזם, ואנחנו גם ניישם את זה.

אבשלום וילן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, תראה את חבר הכנסת רמון, ניהל משא-ומתן כראש הסתדרות עם ועד עובדים מול הממשלה במשך עשר שנים.

ראובן ריבלין: נכון, מזה למדו, ולפי דעתי אפשר היה לנצל את הניסיון שהצטבר במשך עשר שנים, הגיעו לתוצאה מעולה בעניין אחר, אבל למה לצעוק כל הזמן?

ג'מאל זחאלקה: על מה הכינוס היום?

ג'מאל זחאלקה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, עוד רגע אתה יכול לדבר.

ראובן ריבלין: אין בהלה, הוא לא ממהר, אבל לא יפריעו לו לדבר.

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, זה נאום, זאת לא קריאת ביניים.

מוחמד ברכה: השאלה היא אם הוא יכול לפרט מי מחבריו האישיים זכה בכל מיני מכרזים.

ראובן ריבלין: זה לא כתוב בחוק, אבל אם הוא ירצה הוא יענה לך.

ראובן ריבלין: זה לא על סדר-היום, תגיש הצעה לסדר-היום ואז נשמח לדון בזה.

מוחמד ברכה: תפרט מי מהחברים האישיים שלך זכה בכל מיני מכרזים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה הרי חלק מההצלחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ..

ראובן ריבלין: שמענו, אתה יוצר לי קושי גדול.

ראובן ריבלין: ברגע שאדוני זועק זעקת ביניים, מייד חבר הכנסת דהאמשה וחבר הכנסת זחאלקה צריכים להתמודד גם עם קריאתך, ואז כתוצאה מזה יש לי גל שלם של קריאות ביניים, ואני לא מסכים לזה.

אביגדור ליברמן: זאת תחרות, אנחנו רואים מה עושה תחרות.

אביגדור ליברמן: זאת תחרות חופשית, זה מה שאנחנו רוצים להגיע אליו.

מוחמד ברכה: תחרות?

מוחמד ברכה: תחרות זאת לא תשובה על השאלה לגבי החברים שלך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי עוד לא אמר את דברו.

ראובן ריבלין: ..

אביגדור ליברמן: עוד מעט הוא יצטרף למערכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אדוני עוד מעט ינהל את הישיבה.

ראובן ריבלין: אני רוצה שאחרים לא יעשו לו מה שהוא עושה לי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אביגדור ליברמן: חיים רמון צודק, אפשר לנהל עשר שנים משא-ומתן, וזה מוצלח, אפשר לנהל גם חודשיים.

אביגדור ליברמן: תאמין לי, עם "אל על", כל הסיפור לקח מיום שנכנסתי, כל המשא-ומתן, חודשיים, אולי חודשיים ושבוע, וגם זה הסתיים בהצלחה.

אביגדור ליברמן: לא חייבים לנהל משא-ומתן עשר שנים.

ג'מאל זחאלקה: אפילו חצי שעה לא ניהלת משא-ומתן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר לנהל משא-ומתן עשר שנים על כל דבר.

חיים רמון: אתה יודע לנהל משא-ומתן, קח חודשיים אתם, אבל לא יום.

אביגדור ליברמן: אני יכול לומר לך, שגם בנושא של הרכבת ניהלנו משא-ומתן באותו סגנון.

אביגדור ליברמן: זה לא הסתיים.

אביגדור ליברמן: למה זה לא הסתיים במקרה הזה עם הנמלים, הרי ביקרתי בנמל חיפה, בנמל אשדוד ובנמל אילת, נפגשתי עם הוועדים ונפגשתי עם ההסתדרות, ואנשים שלי נסעו ונפגשו - כנראה למישהו היה עניין שלא לסיים את המשא-ומתן הזה, מישהו ניסה לטרפד את זה, כנראה למישהו יש אינטרס להכשיל את הממשלה.

אביגדור ליברמן: סוף-סוף יש ממשלה שעושה דברים, שמנהלת את זה כמו שצריך לנהל, וכנראה מישהו לא אהב את זה וטרח לטרפד את זה.

אביגדור ליברמן: אני אומר לך, גם כאן, כמו בשתי הדוגמאות האחרות, ניהלנו את זה בידיים נקיות, באנו עם רצון טוב, ולא היתה שום סיבה - כמו שזה הסתיים ברכבת וכמו שזה הסתיים ב"אל על", כך זה אמור להסתיים בנמלים.

אביגדור ליברמן: לא היתה שום - - -

אברהם-בייגה שוחט: כמה שילמתם ברכבת?

ראובן ריבלין: אדוני שר האוצר לשעבר, אדוני יקרא קריאת ביניים רק בישיבה.

ראובן ריבלין: רק בישיבה, חבר הכנסת שוחט.

ראובן ריבלין: כשאדוני עומד במלוא עוצמת אישיותו ומנפנף ביד, יכולים לפרש את זה - - -

אברהם-בייגה שוחט: תספר כמה שילמתם לעובדים ברכבת.

ראובן ריבלין: לכן ישב אדוני ובנחת יקרא את דבריו, גם אם ברוגז.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי ששולמו מאות מיליוני שקלים לעובדי הרכבת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לענות לחבר הכנסת ברכה בקשר למינויים הפוליטיים של החברים שלי.

מוחמד ברכה: מכרזים, טובות הנאה.

אביגדור ליברמן: אני תיכף אסביר לך.

אביגדור ליברמן: אתה יודע, ראיתי גם בעיתונים שבשנה האחרונה כל עולה מחבר העמים שמתקבל לאיזו עבודה בשירות הציבורי, מייד מאשימים אותו כמינוי פוליטי של ליברמן.

אביגדור ליברמן: זה הזכיר לי תקופה אחרת.

אביגדור ליברמן: פעם הייתי מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ואריה דרעי היה אז האיש הכול-יכול, האיש החזק, המנהיג של ש"ס.

אביגדור ליברמן: אני פוגש אותו ערב אחד, הוא אומר לי: תשמע, איווט, היום בבוקר אחיך היה אצלי.

אביגדור ליברמן: עזרתי לו.

אביגדור ליברמן: אמרתי: א.

אביגדור ליברמן: תודה.

אביגדור ליברמן: ב.

אביגדור ליברמן: עד היום היה ידוע לי שאני בן יחיד, אני שמח לגלות שיש לי פתאום אחים.

אביגדור ליברמן: הוא אמר לי: מה זאת אומרת, בא אלי רוסי עם זקן, אמר שהוא אחיך ועזרתי לו.

אביגדור ליברמן: אמרתי לו: מצוין.

אביגדור ליברמן: אז על אותו בסיס כנראה כל המינויים הפוליטיים שלי.

אביגדור ליברמן: אז אני מברך על המינויים, היו שלושה מינויים שעליהם קראתי בעיתון, במי מדובר?

אביגדור ליברמן: מדובר בקצין בכיר, ביחידה אולי הכי איכותית בצה"ל, איש מוסד לשעבר, שהתקבל לתפקיד.

אביגדור ליברמן: אני בהחלט מכיר אותו, אני אומר, האיש מצוין, הלוואי שיהיו עוד כאלה.

אבשלום וילן: עם זקן או בלי זקן?

אביגדור ליברמן: במקרה הזה בלי זקן.

אביגדור ליברמן: אני מסתכל על האדם השני, מי האדם השני?

אביגדור ליברמן: מהנדס בעל תואר שני, ותק של 20 שנה, עבר מכרז, מבחן, בדיקה פסיכומטרית, בדיקה פסיכולוגית, אני רק מברך על זה.

אביגדור ליברמן: אני מסתכל על הדוגמה השלישית, בחורה, קצינה בצה"ל, סיימה לימודי משפטים, קיבלו אותה לעבודה, איזה פשע נעשה.

אביגדור ליברמן: אם אני הייתי עושה מינויים פוליטיים, הייתי עושה שלושה מינויים, כך אתם מעריכים אותי?

אביגדור ליברמן: אני הייתי מתבייש בעצמי אם כל מה שהייתי יכול לעשות זה שלושה מינויים פוליטיים.

אביגדור ליברמן: פעם כשהייתי צריך לעשות מינויים פוליטיים, תאמינו לי, ידעתי לעשות אותם.

ראובן ריבלין: האם אדוני בגלל זה עזב את הליכוד?

אביגדור ליברמן: אני אשמח לפרט על נסיבות עזיבתי את הליכוד, אבל אני חושב שאני אסביר את זה לדליה.

חיים רמון: זה דווקא מעניין.

אביגדור ליברמן: היום כשאני משווה בין הליכוד לישראל ביתנו, יש כמה יתרונות לישראל ביתנו.

אביגדור ליברמן: גם כשאני משווה בין הפריימריס לוועדת המינויים, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אתה עוד זוכר את התקופה של ועדת המינויים, איך זה נקרא, ועדה מסדרת.

אביגדור ליברמן: אני מעדיף ועדה מסדרת על פני פריימריס.

ראובן ריבלין: אני גם מעדיף אם אני אהיה המסדר.

אביגדור ליברמן: נכון, ואני לא אומר את זה בלעג.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לומר דבר אחרון, במקרה הזה אני פונה גם לידידי עמיר פרץ.

אביגדור ליברמן: הרבה דברים הצלחנו להוביל בלי עימותים מיותרים, אני חושב שזה עימות מיותר שלא היה לו מקום.

אביגדור ליברמן: במקרה הזה, ההסתדרות לא מגינה על החלשים, היא מגינה על החזקים והיא פוגעת בחלשים, כי שביתה בנמלים פוגעת קודם כול בעובדים אחרים, בעובדים במפעלים שזקוקים ליבוא וליצוא ולחומרי גלם.

אביגדור ליברמן: כבר שמעתי מפעל בשדרות, שעזרת להם בעבר.

אביגדור ליברמן: הם אומרים, אם לא נקבל חומר גלם, מחר נשלח את העובדים הביתה.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהדבר הזה הוא בלתי נסבל.

מוחמד ברכה: אתה הממשלה, לא עמיר פרץ.

אביגדור ליברמן: הדבר בלתי נסבל.

אביגדור ליברמן: הלכנו עם הצעה סבירה, הוגנת, התחייבנו גם בהחלטת ממשלה, שנכבד את כל ההסכמים, כל הסדרי הפנסיה, כל הסכמי העבודה, כל הזכויות שיש לעובדים.

אביגדור ליברמן: אמרתי את זה בכל פגישה, גם אתך, גם עם הוועדים וגם מעל דוכן הכנסת.

אביגדור ליברמן: אנחנו מתחייבים לכבד את זה.

אביגדור ליברמן: גם במקרה הזה לא מדובר בהפרטה, מדובר בשינוי מבני.

אביגדור ליברמן: אין דבר כזה שמישהו יפריע לממשלה לבצע את השינוי המבני שהיא מוצאת לנכון.

אביגדור ליברמן: במקרה הזה, מדובר בחברות ממשלתיות, לא מדובר מעבר לזה.

אביגדור ליברמן: אמרתי בפגישה עם העובדים, אם זה היה תלוי בי, כבר לפני שנתיים, באותו הסכם שאפרים עשה אתם, הייתי הולך עד הסוף, הייתי הולך ישר להפרטה.

אביגדור ליברמן: יש רציפות השלטון, הממשלה התחייבה לא להפריט, אבל היא לא התחייבה שהיא לא תעשה שום שינוי מבני, והקמת חברה ממשלתית זה צורך השעה, לא רק בנמלים, גם בנושא של מע"צ.

אביגדור ליברמן: אין שום סיבה שמע"צ, יחידת סמך, לא תהפוך לחברה ממשלתית הרבה יותר מצומצמת, הרבה יותר יעילה, עם הרבה יותר פעילות ופחות מנגנון.

אביגדור ליברמן: זה בדיוק מה שאנחנו עושים בנמלים, אנחנו מצמצמים מנגנון, את אותו בית-מיה, עד למינימום, ואנחנו מחזקים את הנמלים, אנחנו מגדילים את כושר הייצור שלהם.

יצחק הרצוג: איך תממן?

אביגדור ליברמן: אמרתי, אנחנו מוסיפים בנמלים 400 מקומות עבודה.

יצחק הרצוג: אבל איך תממן, הרי אין לך כוח בנמל אחד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג, שאלתך הובנה.

אביגדור ליברמן: בוז'י, בטח אתה, כמי שקצת בקיא גם בצד הזה, לא רק הממשלתי, גם בשוק הפרטי, לך הרי ברור גם כעורך-דין, שאין שום בעיה, יש הלוואות, אנחנו כמדינה לוקחים על עצמנו את כל ההתחייבויות ואין יותר מזה.

אבשלום וילן: למה בניו-יורק הנמלים לא מופרטים?

יורי שטרן: גם פה זה לא מופרט, תקרא, אתה קשה הבנה.

אבשלום וילן: תודה, דוקטור.

אביגדור ליברמן: אנחנו הולכים על כמה שינויים חשובים למשק.

אביגדור ליברמן: אחד הדברים שהובלתי - אני מודה שקיבלתי תמיכה גם מראש הממשלה, גם משר האוצר - אני חושב שנחוץ היום לחבר בין הים התיכון לים האדום.

אביגדור ליברמן: אם אנחנו רוצים להציל את נמל אילת, אם אנחנו מביאים בחשבון שהשוק העולמי הגדול נמצא אי שם בדרום-מזרח אסיה, בסין, בהודו, במלזיה, אני חושב שאנחנו חייבים להגדיל את כושר הייצוא שלנו למזרח הרחוק.

אביגדור ליברמן: אנחנו רוצים לבנות רכבת מנחל צין עד לנמל אילת.

אביגדור ליברמן: גם לחבר את זה עם מפעלי ים-המלח.

אביגדור ליברמן: החיבור הזה בין אילת לבין אשדוד, חיבור בין הים התיכון לים האדום, יוצר לנו יכולות נוספות שלא היו לנו אף פעם.

אביגדור ליברמן: אני חושב שנוכל להיות איזו אלטרנטיבה, לא מלאה, אבל איזו אלטרנטיבה לתעלת סואץ, שגם כך פקוקה והתעריפים שם בשמים.

אביגדור ליברמן: אנחנו מובילים פה שינוי מבני אמיתי.

קריאה: - - -

ג'מאל זחאלקה: אולי תפציץ אותם, זה יותר קל.

אביגדור ליברמן: אני אשמח לגבי סוריה, אם היושב-ראש יסכים, לתת הרצאה שלמה.

ראובן ריבלין: לא, אני לא מסכים.

אביגדור ליברמן: אתה יודע שהנושא אהוב עלי.

אביגדור ליברמן: לא בטוח שהוא אהוב על השכן שלך, משמאלך - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני רוצה לדעת, האם השר הזמין אצלך את השאלה הזאת?

ג'מאל זחאלקה: בדבריו כן.

ראובן ריבלין: לא, אני שואל אותך, האם הוא הזמין?

ראובן ריבלין: האם אתה מתאמים קריאות ביניים?

ג'מאל זחאלקה: זו שאלה לגיטימית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אתה אפילו לא שומע מה אני שואל אותך, לכן עכשיו תחשוב.

זהבה גלאון: אבל שהשר ישיב על השאלה.

ראובן ריבלין: הוא ישיב כשאני ארשה לו.

ראובן ריבלין: כרגע הוא מציג את החוק.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אביגדור ליברמן: במקרה הזה, הוועדים בנמלים, במקום להציל את הנמלים הם מטביעים אותם.

אביגדור ליברמן: הם מטביעים יחד עם הנמלים את כל כלכלת ישראל.

אביגדור ליברמן: את זה אנחנו לא ניתן.

אביגדור ליברמן: אנחנו לא נסכים להמשך קיומם של שום מונופולים, וזה חייב להיות ברור.

אביגדור ליברמן: כל השאר פתוח למשא-ומתן.

אביגדור ליברמן: אני חושב שאם ההסתדרות תרצה, אנחנו יכולים בפרק זמן קצר לסיים את כל המשא-ומתן, להסכים על העקרונות.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזה יתרום לכלכלת ישראל, זה יתרום ליצירת מקומות עבודה, זה יתרום להגדלת כושר התחרות שלנו, ואני קורא לכנסת ישראל לתמוך בהצעת החוק כפי שהצגתי אותה.

זהבה גלאון: הוא לא השיב על השאלה של חבר הכנסת זחאלקה.

מאיר פרוש: מה אתה אומר על המועמדות של אולמרט - - -

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר התחבורה.

אביגדור ליברמן: אף שהיה די קשה להציג את הדברים הפעם - - -

ראובן ריבלין: אדוני יסתדר הפעם.

ראובן ריבלין: אני מברך את כל חברי הכנסת בחתימה טובה, שכן עד הושענא רבה עוד הדלת פתוחה בפני כולם, ולכן אני מברך אתכם בחתימה טובה.

ראובן ריבלין: רבותי, עכשיו אני מבקש לדבר על סדר הדיון.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, נרשמו 43 חברים לדיון.

ראובן ריבלין: הרשימה נעולה.

ראובן ריבלין: מי שייקרא ולא יימצא, יאבד את תורו, אלא אם כן יהיו סיבות מיוחדות ביותר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הזמן העומד לרשות כל חבר כנסת הוא שלוש דקות.

ראובן ריבלין: אני מכיר את הרגישויות ואני אתן קצת יותר זמן לכל ראש סיעה, או מי שהסיעה תקבע שהוא ידבר קצת יותר זמן בשמה.

ראובן ריבלין: נא להעביר אלי את השמות של האנשים שידברו יותר זמן.

ראובן ריבלין: עם זאת, אני מודיע בהתאם ללוח הזמנים ולסדר הדוברים, שההצבעה לא תתקיים לצורך העניין לפני השעה 14:00.

ראובן ריבלין: אחרי השעה 14:00 אני אודיע פעם נוספת, אם היא לא תתקיים בשעה יותר מאוחרת, כדי לא לרתק את כולם למקומות מבחינת היכולת שלהם להיות זמינים להצבעה.

ראובן ריבלין: כללי המשחק ידועים וברורים - - -

חיים אורון: איפה רשימת הדוברים?

ראובן ריבלין: רשימת הדוברים, האם היא תלויה שם, מזכיר הכנסת?

ראובן ריבלין: אני קורא את שמות עשרת הדוברים הראשונים: חברי הכנסת עמיר פרץ, יחיאל חזן, אורית נוקד, עסאם מח'ול, אברהם שוחט, רוחמה אברהם, מוחמד ברכה, אלי בן-מנחם, דליה איציק ודוד טל.

ראובן ריבלין: אלה עשרת הדוברים הראשונים, ומייד תיתלה הודעה לגבי סדר הדוברים.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים, אני מזמין את חבר הכנסת עמיר פרץ, ואני מבין, חבר הכנסת טל, שחבר הכנסת פרץ הוא זה שידבר יותר זמן מאשר חברי הכנסת האחרים.

ראובן ריבלין: אדוני הוא יושב-ראש הסיעה, לא?

ראובן ריבלין: שמחתי למנות אותו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, האם אדוני ידבר קצת יותר זמן?

עמיר פרץ: אם אפשר.

ראובן ריבלין: ובכן, אני אתן לראשי הסיעות כפל זמן, שש דקות, ולכל אחד מחברי הכנסת שלוש דקות, ואני אקפיד על לוח הזמנים.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השרים, בכאב לב אני עומד כאן בפניכם.

עמיר פרץ: אני רוצה שפעם אחת, עם כל ההתלהמות ועם כל חלוקת הפופוליזם בישראל ועם כל המצב שבו כל אחד מעמיד את עצמו במקום שבאותה עת מאוד נוח לו להעמיד את עצמו, אני מבקש מחברי הכנסת להיות קצת יותר קשובים וקצת יותר פתוחים.

עמיר פרץ: כל אחד מכם פותח את תלוש השכר שלו בכל חודש ורואה בתלוש השכר שלו קיצוץ תחת סעיף של עידוד הצמיחה.

עמיר פרץ: גם אתם משלמים מתלוש השכר שלכם בגלל הסכם שההסתדרות והממשלה הגיעו אליו.

עמיר פרץ: יחד אתכם עוד 600,000 איש במגזר הציבורי משלמים את המחיר הזה.

עמיר פרץ: אינני מאמין בדרכו הכלכלית של ביבי נתניהו.

עמיר פרץ: איננו מאמין בדרכה הכלכלית של הממשלה הזאת, אבל זו הממשלה שנבחרה ואתה הייתי צריך לנהל משא-ומתן, ואתה הייתי צריך להגיע להסכמות, ואף-על-פי שאינני מאמין בדרכה הכלכלית, הסכמתי להיות שותף מלא, שותף ששילם מחיר יקר מאוד מבחינה ציבורית, בזה שפעם ראשונה במדינת ישראל, מאז הקמתה, נחתם הסכם על קיצוץ שכר ולא על הקפאת שכר, לא על ביטול תוספות, אלא על קיצוץ ממשי.

עמיר פרץ: 2 מיליארדי שקלים בשנה, זו תרומת העובדים להצלתה של כלכלת ישראל.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לכם, שאני שומע את קולות הממשלה שמדברים על אחדות, על העוצמה שבאחדות.

עמיר פרץ: תראו, עמד כאן שר התחבורה ומנה מקרה אחר מקרה של שיתוף פעולה שהביא להצלחה במהלכים כלכליים מאוד דרמטיים בנושאים מאוד חשובים.

עמיר פרץ: אני לא רוצה להתווכח - יעלו פה חברים אחרים - כי אני לא חושב שיש לממשלה זכות להתקשט בכל הנוצות שהיא מתקשטת בהן.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד, אני החלפתי שמונה שרי אוצר, ועם כל שרי האוצר הקודמים הגענו להסכמות דרמטיות ושינויים בנושאים מאוד מרכזיים בחייה של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: ענף התקשורת הופרט, הוא נכנס לתחרות, ומי שחתם על ההסכם הזה היה יצחק רבין, זיכרונו לברכה, יחד עם בייגה שוחט ועם שרת התקשורת אז, שולמית אלוני.

עמיר פרץ: אלה השלושה שיחד עם ההסתדרות הניעו את התהליך.

עמיר פרץ: כל התהליך כולו רשום, אחד לאחד, עם לוחות זמנים.

עמיר פרץ: בסדר גמור, ככה זה בחיים הפוליטיים.

עמיר פרץ: אחד חופר, אחד גוזר סרטים.

עמיר פרץ: מאה אחוז.

עמיר פרץ: אז נפל בחלקך, אדוני שר התחבורה, לגזור הרבה סרטים.

עמיר פרץ: אין הוקוס פוקוס.

עמיר פרץ: איש לא קונה את העובדה שאתה, בתוך כמה חודשים, הצלחת לעשות שינויים מבניים ב"אל על", שינויים מבניים ברכבת, שינויים מבניים בתחבורה הציבורית, בקואופרטיבים.

עמיר פרץ: אלה מהלכים שאנחנו עמלים עליהם שנים רבות, ואתה, נפל בחלקך המזל לגזור את הסרטים - -

אליעזר כהן: עשר שנים - - -

עמיר פרץ: - - של עבודה מאוד קשה.

עמיר פרץ: אבל אתה עמדת כאן ואמרת, שהגענו להסכמות, למרות הקשיים.

עמיר פרץ: אבל אתה גם אמרת כאן דבר קשה ביותר: אמרת שאולי עומדים שיקולים פוליטיים מאחורי המהלכים שנעשים היום.

עמיר פרץ: בשיקולים פוליטיים יש רק מבחן אחד: מי מרוויח, מי מפסיד.

עמיר פרץ: המרוויח העיקרי בדרך שאתם מנהלים היום, בכוחנות שאתם מפגינים, בהסתה שאתם יוצרים, זה רק שר האוצר ואתה.

עמיר פרץ: המפסיד העיקרי זה אני.

עמיר פרץ: לא נגדך יש הסתה היום.

עמיר פרץ: לא אתה משלם מחיר ציבורי - - -

אליעזר כהן: מי זה אתה?

אליעזר כהן: העובדים לא מפסידים שום דבר - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אני רוצה שתבין דבר אחד: הדיון הוא אישי.

ראובן ריבלין: אני חרגתי פה בגלל עמיר פרץ ונתתי שש דקות.

ראובן ריבלין: אבל אי-אפשר להפריע לו בדיון אישי, ואני אקפיד על לוח הזמנים.

ראובן ריבלין: מובן שיושב-ראש האופוזיציה יכול לדבר ככל העולה על רצונו, אני לא אומר, על דעתו.

ראובן ריבלין: ואז, סיעת העבודה יכולה לתת לי בשם הסיעה עוד מישהו.

ראובן ריבלין: עצרתי את השעון ואני מבקש לאפשר לאנשים למצות את הדברים.

ראובן ריבלין: רק אם אין אפשרות ואתה מוכרח להתפרץ - תתפרץ.

ראובן ריבלין: אני עוצר את השעון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עמיר פרץ: אני יודע שקל מאוד להסיט את הוויכוח הכלכלי שמתקיים היום לכיוון הנמלים.

עמיר פרץ: זה נכון.

עמיר פרץ: לוקחים ציבור בשיטות מאוד מתוחכמות, שאני לא רוצה להיכנס אליהן - מי בעל-הבית של מינוי פוליטי כזה או אחר.

עמיר פרץ: אבל זו גם שאלה שבוודאי יתייחסו אליה גם אחרים.

עמיר פרץ: נוח מאוד, ואתה יודע יפה מאוד, שר התחבורה, שבהצעות שאתם מציעים, ההסטה של הוויכוח סביב עובדי הנמלים באה גם להסתיר מחברי הכנסת את ההחלטות האחרות שמתקבלות.

עמיר פרץ: אני לא חושב שיש לך במה להתפאר כשאתה עומד כאן ומדבר על מע"צ.

עמיר פרץ: מה כתוב בעניין מע"צ?

עמיר פרץ: כתוב שב-1 בינואר 716 עובדים, אין להם מקום עבודה.

עמיר פרץ: אין בכלל משא-ומתן.

עמיר פרץ: 716 עובדים שעמלו מאוד קשה.

עמיר פרץ: זה נכון שכשאתה בא היום לקואופרטיב שקיים 30, 40 שנה, אתה מוצא אנשים מבוגרים יותר שעולים יותר.

עמיר פרץ: ככה זה בחיים.

עמיר פרץ: כשאדם נמצא יותר שנים במקום עבודתו, מגיע הרגע שהוא מבוגר יותר ועולה יותר, ואז אתה אומר, אני אכניס בחור צעיר שידחק את האבא שלו החוצה.

עמיר פרץ: הוא יעלה פחות, זה נכון.

עמיר פרץ: אבל זאת המדינה?

עמיר פרץ: אתה מקיים מלחמת עולם בין דור אחד לדור שני?

עמיר פרץ: האם זו חוכמה לעשות מה שאתה עושה היום?

עמיר פרץ: הרי בעוד כמה חודשים נעמוד במצב כפי שאתה יודע שקורה בענף התחבורה בישראל.

עמיר פרץ: אתה מסוגל היום לשאת באחריות בגלל מה שקורה בענף התחבורה בשוק המשאיות?

עמיר פרץ: - נוסעים בחוסר בטיחות, מעמיסים עומס-יתר, עובדים שם נהגים בשעות-לא-שעות מעבר למותר בחוק, כי יש אותה תחרות שאתה מציין, ללא שום בקרה.

עמיר פרץ: אתה יודע שהיום, כל משאית שנוסעת בישראל היא סכנה בטיחותית, מצד אחד, וסכנה בטיחותית לכל אדם שנמצא בכבישים, מצד שני.

עמיר פרץ: ואני מצטער לומר לך שהתחושה שלי, שהפעם נגררת אולי למקומות שלא רצית - אני כך מקווה.

עמיר פרץ: כי הרי יושב פה אפרים סנה, ויש שר אוצר, ויש מין המצאה חדשה כזאת - - -

ראובן ריבלין: אדוני.

ראובן ריבלין: קשה לי להפסיק את אדוני, אבל אדוני צריך לסיים.

עמיר פרץ: אני מאוד מבקש.

עמיר פרץ: שר התחבורה דיבר 30 דקות.

אברהם-בייגה שוחט: רובי, אתה חייב לתת לו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, אם אני אהיה חייב לתת לו, מייד באופן אוטומטי אני אהיה חייב לתת לך, וההתלבטות שלי היא לא לגביו, אלא לגביך.

אברהם-בייגה שוחט: לא, עמיר פרץ - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כראש סיעה - - -

עסאם מח'ול: כראש ההסתדרות - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: כראש סיעה, הוא קיבל שש דקות, רבותי.

ראובן ריבלין: אני מבקש.

ראובן ריבלין: באמת, אני מבין את הרגישות.

ראובן ריבלין: עמיר, אני בגללך - - -

עמיר פרץ: אני אשתדל לסיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, בגללך נתתי שש דקות לכל ראשי הסיעות כדי לא להעדיף אותך לטובה, אבל אני מוגבל.

עמיר פרץ: אבל זה לכבודה של הכנסת שתישמע העמדה, כדי שיוכלו - - -

ראובן ריבלין: אין לי ספק.

ראובן ריבלין: מה אני יכול לעשות.

ראובן ריבלין: כבודה של הכנסת הוא גם בתקנונה.

ראובן ריבלין: אני נותן לאדוני עוד כמה דקות.

מאיר שטרית: - - -

ראובן ריבלין: השר שטרית אומר שהוא מוכן, על חשבון הממשלה, לתת לך אפשרות לדבר.

עמיר פרץ: אני מאוד מודה לו.

עמיר פרץ: לפחות משהו הממשלה נותנת לי אחרי שהיא לוקחת כל כך הרבה.

ראובן ריבלין: ואל תאמר שהממשלה היא לא קואופרטיבית, אתה רואה.

אילן ליבוביץ: את החשבון נשלם אחרי זה.

עמיר פרץ: אני רוצה להזכיר ולהיכנס רגע לפרטים כדי שנדע על מה מדובר.

עמיר פרץ: הרי יש גבול.

עמיר פרץ: הרי עומד פה שר האוצר לפעמים, ועכשיו עומד שר התחבורה.

עמיר פרץ: דרך אגב, כששומעים את שר האוצר, בטוחים שהתחלפה ממשלה לפני כמה חודשים, שזו ממשלה אחרת לגמרי, שבכלל מי ששולט בממשלה זה מישהו אחר.

עמיר פרץ: יש רק בעיה אחת קטנה - ראש הממשלה הוא אותו ראש ממשלה, אין מישהו אחר.

עמיר פרץ: וראש הממשלה אריק שרון היה מעורב באופן אישי - באופן אישי - בהקמת אותו הסכם קשה שעליו חתמנו ב-2001.

עמיר פרץ: יושב פה שר התחבורה, הוא יאמר את דברו.

עמיר פרץ: היה שר האוצר סילבן שלום.

עמיר פרץ: שניהם חתומים מולי.

עמיר פרץ: כשאני הבאתי את ההסכם לציבור העובדים בנמלים, הם לא הסכימו לחזור לעבודה.

עמיר פרץ: הם אמרו לי שאני מכרתי את עובדי הנמלים לממשלה.

עמיר פרץ: הם אמרו שהפשרה שהגעתי אליה היא פשרה שהם לא מוכנים לקבל אותה בשום פנים ואופן.

עמיר פרץ: אני הדחתי ראשי ועדים באשדוד כדי לעמוד בהתחייבות שלי מול הממשלה.

עמיר פרץ: הודעתי שאני, כשאני חותם על הסכם, אני עומד בו.

עמיר פרץ: מה זה?

עמיר פרץ: נשבר פה רק עניין של מי עובד בנמל ומי לא עובד בנמל?

עמיר פרץ: נשבר פה עיקרון בסיסי של לעמוד מאחורי הסכמים שנחתמו, ואין שום סיבה שמישהו בממשלה יאשים את העובדים שהם לא עמדו ביישום ההסכם.

עמיר פרץ: עמדנו בכל התהליך המצוי בתוך ההסכם.

עמיר פרץ: הממשלה לא היתה ערוכה.

עמיר פרץ: כל ההתנפלות היום אין לה שום קשר לתחרות, מכיוון שתחרות במסגרת חברות-בנות ותחרות במסגרת חברות ממשלתיות היא אותה תחרות, והיא יכולה להתקיים באותה מידה.

עמיר פרץ: איש לא קבע בהסכם בינינו מה תהיה הסמכות של הרגולציה - האם היא תהיה סמכות של הרנ"ר – רשות הנמלים והרכבות - או שלך.

עמיר פרץ: זה לא כתוב בהסכם, זכותך להחליט על כך, ויש פה ניסיון להטעות את הכנסת.

עמיר פרץ: אותן תוצאות שאתה מדבר עליהן אפשר להשיג בהסכם הקיים.

עמיר פרץ: אבל, יש פה מהלך מתוכנן מאוד; מתוכנן מאוד.

עמיר פרץ: כולם מבינים שדעת הקהל תהיה אתכם, ואנחנו מביאים זאת בחשבון, אבל אני פונה לכנסת - יש רגע בחיים שדמוקרטיה היא לא רק רוב ומיעוט.

עמיר פרץ: הכללים בדמוקרטיה הם גם כללים של חיים משותפים בכל הרבדים.

עמיר פרץ: ואני יודע יפה מאוד שזה לא פשוט, כי בחרו לשים בצד את מה שמתרחש עם עובדי המדינה, ששילמו מחיר יקר, ורוצים לגבות מהם מחיר נוסף.

עמיר פרץ: שמים בצד את עובדי מע"צ, שמים בצד את עובדי חברות כוח-אדם, שגם בתוכנית הזאת דוחים את האפשרות שהם יהפכו עובדים מן המניין במדינה הזאת, והם ימשיכו להיות קורבן לכל אותם ספסרי כוח-אדם במדינת ישראל.

עמיר פרץ: ואני פונה אליך, אדוני שר התחבורה.

עמיר פרץ: אין לך צורך להוכיח שאתה איש עם כוח.

עמיר פרץ: אמרת זאת.

עמיר פרץ: אתה מחליט פה-אחד, עושה פה-אחד, הכול פה-אחד - זה בסדר גמור.

עמיר פרץ: אתה לא צריך לשבור למישהו את הידיים כדי להוכיח לכולם שאתה איש עם כוח; כולם יודעים שאתה איש עם כוח; כולם יודעים שאתה יודע לשבור ידיים.

עמיר פרץ: אני מצטער אבל אולי - יסלחו לי חברי מהסיעות הערביות - יכול להיות שאתה וביבי מתוסכלים שאתם לא בקבינט הביטחוני, אז אתם, את כל התסכול שלכם אתם מוציאים עלינו?

אביגדור ליברמן: - - -

אורי אריאל: אתה גולש, לא?

עמיר פרץ: אני לא גולש.

אורי אריאל: אתה לא גולש.

עמיר פרץ: לא יודע.

עמיר פרץ: יש לי הרגשה שלפעמים הפורום המצומצם - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, אדוני עכשיו נכנס לפרק חדש.

ראובן ריבלין: הוא עובר לפרק המדיני.

חיים אורון: - - -

מל פולישוק-בלוך: - - -

אליעזר כהן: - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: באמת, אדוני מדבר למעלה מ-11 דקות.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, הואיל ואדוני כבר היה שר וכבר נהנה - - - חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, הואיל ואדוני כבר היה שר, אומנם לא היתה דרכו ליהנות ממנעמי השרות, אבל אדוני יודע שלשר יש פריווילגיה לדבר כמה שהוא רוצה בזמן - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: הוא מוגבל כאן בזמנו ונתנו לו לא כפל כפליים, אלא פי ארבעה וחמישה.

חיים אורון: אני מדבר על התוכן.

ראובן ריבלין: התוכן - אמרתי.

ראובן ריבלין: תוכן, חבר הכנסת אורון, הוא גם פונקציה של זמן, זאת אומרת, הוא יכול היה לדבר על מה שהוא רוצה בשלוש דקות.

ראובן ריבלין: אם הוא מבקש 12 דקות – הוא לא יכול לדבר על כל מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אורי אריאל: אתם כבר בחרתם יושב-ראש?

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עמיר פרץ: משפט אחרון.

עמיר פרץ: אדוני שר התחבורה, אתה גם לא מועמד לראשות ממשלה, ככה הבנתי - - -

אביגדור ליברמן: ממש לא.

עמיר פרץ: תאמין לי, אין לך סיבה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת - - -

עמיר פרץ: אני מבקש, אני פונה אליו.

עמיר פרץ: אין לך סיבה.

עמיר פרץ: נניח תנצח - את מי אתה שובר?

עמיר פרץ: את מי?

עמיר פרץ: את מי אתה שובר?

עמיר פרץ: נו, אז תשברו את זה ותשברו את הידיים של ההוא ואת הידיים של השני - מאה אחוז.

עמיר פרץ: אני פונה אליך, אני פונה אליך - - -

אליעזר כהן: - - - מנהלים אתו את המשא-ומתן, לא עם אף אחד אחר - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

ראובן ריבלין: אדוני, הוא סיים את זמנו.

ראובן ריבלין: הוא עבר כבר את הזמן פי-חמישה.

אליעזר כהן: - - -

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, זה לא ילך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

עמיר פרץ: אני פניתי אליך בלילה, לפני שהגשתם את זה לממשלה, וביקשתי ממך - בוא ננהל משא-ומתן לפני שאתם מביאים לממשלה החלטה חד-צדדית שמבטלת את ההסכם.

עמיר פרץ: אנחנו לא יכולים להשלים בשום פנים ואופן עם מצב שבו אותה ממשלה - מה זה משנה?

עמיר פרץ: בעוד שנה יבוא שר אחר עם פתוס לא פחות משלך ויגיד שההסכמים שאתה הגעת אליהם לא שווים שום דבר, אז מה?

עמיר פרץ: אז אנחנו נהיה אלה שמתגלגלים משר לשר וכל פעם מישהו יחליט לשנות זאת?

עמיר פרץ: אתה רוצה לשנות - אין שום בעיה.

עמיר פרץ: תבוא להידברות, נגיע להסכמות, כמו שעשינו את זה בנושאים אחרים, ועם ההסכמות האלה נלך לממשלה.

עמיר פרץ: לא קודם מבטלים הסכם ואחר כך קוראים לנו להידברות - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה.

עמיר פרץ: ואני פונה לחברי הכנסת לתת תשובה ברורה לממשלה בכך שיגידו שהכנסת לא יכולה לשמש כלי למהלכים שמדינה דמוקרטית לא יכולה לחיות אתם, כי, לצערי הרב, מהלך כזה יוביל - באופן מיותר לחלוטין - להקצנה מיותרת, להסלמה מיותרת, ואני, כפי שאתם יודעים, עושה הכול כדי שלא להגיע למצב הזה.

עמיר פרץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פרץ.

ראובן ריבלין: רבותי, זה היה על-פי בקשת כולכם, יוצא דופן, אחד ויחיד.

ראובן ריבלין: כמובן, אני לא מתייחס ליושב-ראש האופוזיציה, שתמיד יכול לדבר, כיושב-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יחיאל חזן.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, מאיגרא רמא של 13 דקות, אדוני חוזר לשלוש דקות ולמציאות.

ראובן ריבלין: זה דיון אישי.

ראובן ריבלין: אני מצטער, דיון אישי לא נותן פררוגטיבה ליושב-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: מייד אחריו - חבר הכנסת שמעון פרס.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יחיאל חזן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להשתתף בצערן של משפחות נפגעי הטרור ולאחל החלמה לפצועים, שעדיין חלקם נמצאים בבית-חולים וחלקם עדיין פצועים.

יחיאל חזן: שמעתי בקשב רב את חברי חבר הכנסת עמיר פרץ - נאבק, נלחם, על מנת שהממשלה לא תעשה שינוי מבני.

יחיאל חזן: בעצם, מה מציע לנו חבר הכנסת עמיר פרץ?

יחיאל חזן: להשאיר את המצב כמו שהוא.

יחיאל חזן: שאונייה שמגיעה לפתח הנמל - תעגון מחוץ לנמל במשך יום-יומיים, אולי קצת יותר, וכל יום שאונייה עומדת מחוץ לנמל - לאונייה קטנה זה עולה כ-7,000 דולר ביום, ולאונייה גדולה עד כ-60,000 דולר ביום.

יחיאל חזן: ומי משלם את המחיר?

יחיאל חזן: הציבור, ציבור הצרכנים.

יחיאל חזן: כשהגעתי היום לכנסת - יש תושבים משדרות, עובדים משדרות, מפעל בשדרות, 150 עובדים מושבתים, לא יכולים לעבוד.

יחיאל חזן: למה הם לא יכולים לעבוד?

יחיאל חזן: כי יש כמה קומבינטורים וכמה קרימינלים - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: אתם מפריעים לו, אני אתן לו יותר זמן.

יחיאל חזן: יש כמה קומבינטורים וכמה קרימינלים שפשוט אומרים לעובדים: לא עובדים היום, רוצים להוריד לנו בשכר.

יחיאל חזן: כולנו יודעים שזה לא נכון, כי אם זה היה נכון, הם היו הולכים לבית-משפט.

יחיאל חזן: אף אחד לא הולך לבית-משפט.

מוחמד ברכה: למי אתה מתכוון ב"קרימינלים"?

יחיאל חזן: לראשי הוועדים.

מוחמד ברכה: לראשי הוועדים.

ראובן ריבלין: אדוני, חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת חזן, ראשי הוועדים לא נמצאים פה, ואדוני קורא בלשון משפטית, למישהו שלא עבר כל עבירה, קרימינל.

ראובן ריבלין: אני מציע לאדוני - - -

יחיאל חזן: בסדר.

יחיאל חזן: אני אחזור בי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להמשיך.

אליעזר כהן: יושב-ראש ההסתדרות אמר - - -

ראובן ריבלין: שמעתי מה שהוא אמר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חזן חוזר בו מהמלה "קרימינלים".

יחיאל חזן: מבקשים מהעובדים להשבית את הנמל בכוח הזרוע.

יחיאל חזן: הסחורה של יבואנים נרקבת בנמל, יצואנים לא יכולים לייצא, והכול בסדר.

יחיאל חזן: באים ומאשימים את הממשלה בכך שהיא רוצה לעשות שינוי מבני.

יחיאל חזן: אם היתה תחרות אמיתית, אני לא חושב שהמצב בנמלים היה מגיע למה שהוא הגיע.

יחיאל חזן: ראינו מה קרה בתחום התקשורת.

יחיאל חזן: מעל 6 מיליוני מכשירי טלפון יש בארץ הזאת, והמחיר של השיחה רק ירד, כמעט המחיר הזול ביותר בעולם.

יחיאל חזן: אנחנו יכולים להסתכל על נמל פיראוס, מה קורה שם.

יחיאל חזן: אומר חבר הכנסת, נציג העובדים - אם אתה נציג עובדים, תהיה נציג עובדים, אתה לא צריך להיות בכנסת.

יחיאל חזן: לך תייצג אותם, תיאבק אתם, אין צורך שיהיה כפל תפקידים.

יחיאל חזן: מצד אחד, אתה עושה פוליטיקה, אתה בא ומדבר פה על הבמה - -

עסאם מח'ול: לעובדים אסור לחיות?

ראובן ריבלין: עוד 30 שניות, רבותי.

יחיאל חזן: - - בצורה הזאת שאתה מנהל, נגד הממשלה, ומצד שני, אתה רוצה לדאוג לעובדים.

יחיאל חזן: לך תפגין אתם, תלבש בגדי עבודה - -

עסאם מח'ול: אתה מוכיח שהפאשיזם זה לא עניין מדיני בלבד.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת מח'ול.

יחיאל חזן: - - ואז אני באמת אאמין שאתה מנהל מאבק אמיתי של עובדים.

יחיאל חזן: חברי חברי הכנסת, כל שינוי הוא קשה, הוא כואב.

יחיאל חזן: כבר הזכרתי את זה, עבדתי בעיתון "מעריב", הייתי עובד זמני במשך שש שנים - -

ג'מאל זחאלקה: לא במקרה נשארת זמני שם.

יחיאל חזן: - - למה?

יחיאל חזן: הוועדים לא רצו.

יחיאל חזן: הקומבינטורים.

יחיאל חזן: ועד העובדים לא רצה אותי, כי אני בחור צעיר.

יחיאל חזן: הוא רצה לדאוג להסכם קיבוצי לוותיקים.

יחיאל חזן: הם הלכו עם השמנת, הם הלכו עם העגלה של הכסף, ואני עשיתי שעות נוספות והרווחתי פחות.

יחיאל חזן: מה קרה?

יחיאל חזן: מה קרה?

יחיאל חזן: לא קרה כלום.

יחיאל חזן: אני אגיד לך מה קרה.

יחיאל חזן: מה שקרה, נמרודי קנה את העיתון, כל הקומבינטורים הלכו, והיום עובדים ב"מעריב" אנשים עם הסכם עבודה אישי, מרוויחים טוב, והעיתון יוצא וגם מצליח.

יחיאל חזן: אני מאמין שברגע שיפריטו או יהפכו את זה לחברה ממשלתית יהיה תקציב ולא יהיו גירעונות בתקציב.

יחיאל חזן: מה שלא טוב, שכאשר מנסים להמשיך ולהנציח את הקיים, אנחנו מנציחים את השביתות.

יחיאל חזן: אני מציע לך, אדוני חבר הכנסת עמיר פרץ, שתעזור לממשלה, קודם כול שייתנו לסחורה להיכנס ויאפשרו לייצא, ואחרי כן תמשיך להידבר.

יחיאל חזן: תודה רבה לכולם.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת חזן.

ראובן ריבלין: אני מזמין - אני מתנצל בפניו, אבל הדיון האישי חייב אותי לנהוג לפי התקנון - את יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שמעון פרס, לשאת את דבריו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרס אינו מוגבל בזמן, לכן סיעת העבודה תודיע לי מי ידבר בשמה כפל זמן.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא אהבתי את הפתיחה של השר ליברמן, שאמר שהוא נשבע אמונים לממשלה.

שמעון פרס: כלומר, הוא נשבע, אנחנו לא.

שמעון פרס: כולנו נשבעים למדינה.

שמעון פרס: יש לנו דעות שונות, לא מתוך חוסר נאמנות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרס, אדוני נוגע בנקודה, ועוד יותר מזה.

ראובן ריבלין: אנחנו חברי הכנסת לא נשבעים לחוקי מדינת ישראל, כי אנחנו יכולים לשנות אותם, בעוד שר בממשלה נשבע למלא את חוקי מדינת ישראל; הוא יותר מוגבל.

שמעון פרס: פתאום מתקיפים את מזכיר ההסתדרות שיש לו כפל תפקידים.

שמעון פרס: גם לשר יש כפל תפקידים - במקום שהוא יהיה כפוף לכנסת, הוא רוצה שהכנסת תהיה כפופה לו.

שמעון פרס: מה ההבדל?

אורי אריאל: לא אצל ליברמן, הוא לא בכנסת.

שמעון פרס: ליברמן יוצא מן הכלל, מייד אני אדבר על זה.

אורי אריאל: זה מוצא חן בעיני.

שמעון פרס: אני יודע שזה מוצא חן בעיניך, זו סיבה נוספת שיש לי דעה שונה משלך.

שמעון פרס: לא שמעתי שיר תהילה כזה להסתדרות כפי ששמעתי מפיו של ליברמן.

שמעון פרס: מה הוא אמר?

שמעון פרס: הנה, עשינו שינויים דרמטיים ומכאיבים מתוך הידברות עם ההסתדרות, שהבינה, ששיתפה פעולה.

שמעון פרס: אני יודע שמזכיר ההסתדרות עצמו הלך לנמל אשדוד והתווכח עם ועד העובדים, ושינה את הרכב ועד העובדים.

שמעון פרס: מה קרה?

שמעון פרס: לא יכולתם לשבת עוד קצת?

שמעון פרס: אני יודע שאת הממשלה הזאת תקף אחרי יום הכיפורים, אולי גם מסיבה אחרת, תסביך "שוורצנגר" - מפתחים שרירים, מראים לכולם: יש לנו שרירים.

שמעון פרס: מאיר שטרית, מה בוער לכם?

שמעון פרס: גם אני הייתי ראש ממשלה - אתם לא יכולים לשבת עוד קצת עם עמיר פרץ, אדם סביר, רציני?

שמעון פרס: מה תקף אתכם?

שמעון פרס: מה היה קורה בהולנד אילו היתה שביתת נמלים?

שמעון פרס: ראש הממשלה לא היה קורא לוועד העובדים ולמעסיקים ולשרים ויושבים יום ולילה וגומרים את העניין?

שמעון פרס: מה קרה לכם?

שמעון פרס: לאן הלך השכל היסודי?

שמעון פרס: 2 מיליארדי שקלים, על מה?

שמעון פרס: על פיתוח שרירים?

שמעון פרס: על זה צריך לבזבז כסף?

שמעון פרס: ההסתדרות אשמה בשביתה?

שמעון פרס: הממשלה אשמה בשביתה.

שמעון פרס: הייתי ראש ממשלה, הייתי שר התחבורה, הייתי שר האוצר, ישבתי ימים ולילות.

שמעון פרס: מאיר שטרית, אתה אדם צעיר, וגם אדם עם רצון טוב.

שמעון פרס: משק בארץ קטנה אי-אפשר לנהל בהתנגחויות, בהשמצות ובהתעלמויות.

שמעון פרס: משק כמו ישראל הוא כמעט כמו משפחה, כמו בהולנד, כמו בנורבגיה, כמו בשבדיה.

שמעון פרס: מה יש?

שמעון פרס: המשק פורח, ואצלכם הוא פרח - אצלכם זה עורבא פרח כל המשק הזה.

שמעון פרס: מה אתם כל כך מתמלאים, ממה?

שמעון פרס: מה בוער לכם היום לקרוא לכנסת?

שמעון פרס: 2 מיליארדים; כל יום עוד מיליונים ועוד מיליונים.

שמעון פרס: מה יש?

שמעון פרס: עברתם אתם את הנמלים, עברתם אתם את "אל על", עברתם אתם את הרכבות, הכול הסתדר, ברוך השם.

שמעון פרס: ההסתדרות אחראית.

שמעון פרס: הזדעזעתי היום כששמעתי את חבר הכנסת רוני בר-און אומר שבכלל לא צריך הסתדרות, בכלל לא צריך מונופולים במשק, רק מונופול אחד - ממשלת ישראל.

שמעון פרס: היא תעשה ועדה מסדרת, פה-אחד, וליברמן, גדול העושים במדינת ישראל, הוא יגיד לנו מה לעשות.

שמעון פרס: אתם חושבים שזו ארץ של מונופול?

שמעון פרס: ארץ של קורפורציות כמו במקום אחר?

שמעון פרס: זו דמוקרטיה, חיה, בנויה על הידברות, לא רק על חוקים.

שמעון פרס: אחד החוקים, אדוני היושב-ראש, זה להידבר.

שמעון פרס: כולם מדברים.

שמעון פרס: מה פתאום?

שמעון פרס: מה, יצאתם מדעתכם?

שמעון פרס: על מה אתם מבזבזים את הכסף?

שמעון פרס: על מה אתם שופכים את דמה של הסתדרות אחראית, משתפת פעולה?

שמעון פרס: אם יהיו חברות כוח-אדם, תסדרו את העניינים?

שמעון פרס: חברות כוח-אדם ילכו לנמל אשדוד, כפי שהלך עמיר פרץ, למצות הסכם?

שמעון פרס: איזה מין דבר זה?

שמעון פרס: אני גם מתפלא על המעסיקים, פתאום הם הולכים לשבות?

שמעון פרס: מה אתם שובתים?

שמעון פרס: תלכו לראש הממשלה, מפני ששר האוצר התחלף, שר התחבורה התחלף.

שמעון פרס: מי נשאר?

שמעון פרס: ראש הממשלה.

שמעון פרס: שהוא יקרא לכל האנשים, יקרא אליו גם את סילבן שלום וישאל אותו - מה הסכמת; יקרא לאפרים סנה, ישאל אותו - מה הסכמת.

שמעון פרס: מה קורה כאן?

שמעון פרס: באיזו ארץ אתם חיים?

שמעון פרס: רוני בר-און, הוא לא צריך הסתדרות.

שמעון פרס: מה הוא כן צריך?

שמעון פרס: אני רוצה להבין.

שמעון פרס: פקודות, פה-אחד, מונופול ממשלתי?

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, השר ליברמן גם תיאר את עצמו באור נגוהות, הוא העושה הגדול.

שמעון פרס: למשל, הוא אמר שצריך להפציץ את אסואן, הפצצנו את אסואן; הוא אמר שצריך להפציץ את המוקטעה, הפצצנו את המוקטעה.

שמעון פרס: בזמן האחרון, נדמה לי, הוא גם הכניס את סוריה ואת עירק.

שמעון פרס: איזה "עשיין" גדול יש לנו.

רן כהן: שמעון פרס, אתמול הוא אמר - - -

שמעון פרס: עזוב אותי.

שמעון פרס: עזוב, תן לי לדבר.

שמעון פרס: "עשיין" גדול.

שמעון פרס: מה זה, לא היה כמוהו.

שמעון פרס: על איזה issue אנחנו מדברים?

שמעון פרס: אתם יודעים?

שמעון פרס: הוא עושה.

שמעון פרס: מה שהוא עושה באמת ראוי לתפארת.

שמעון פרס: למשל, המשכורת והשכר ירדו ב-6% - זו עשייה, נכון?

שמעון פרס: אנחנו דיברנו.

שמעון פרס: אצלנו אומנם השכר עלה, אבל אנחנו דיברנו.

שמעון פרס: הוא הוריד - מפני שהוא עושה.

שמעון פרס: 11% מובטלים.

שמעון פרס: הוא עושה - אנחנו מדברים.

שמעון פרס: מה אתה כל כך מתפעל?

שמעון פרס: איך קרא לזה?

שמעון פרס: ממשלה מוצלחת.

שמעון פרס: איזה בן מוצלח.

שמעון פרס: איזו ממשלה מוצלחת.

שמעון פרס: עוד לא היתה הצלחה כזאת.

שמעון פרס: הוא עושה בתי-תמחוי בכל הארץ - לא היו בארץ בתי-תמחוי.

שמעון פרס: היה לנו מעט והתחלקנו עם כולם.

יחיאל חזן: גם אצל רבין היו.

שמעון פרס: אתה אל תדבר על רבין, אתה לא יודע שום דבר - תאמין לי.

שמעון פרס: עבדת ב"מעריב", אומנם, אבל זה עיתון ערב.

שמעון פרס: לא ידעת מה שנעשה בבוקר.

שמעון פרס: בתי-תמחוי.

שמעון פרס: הוא עשה בתי-תמחוי.

שמעון פרס: נכון או לא? איזו ממשלה מוצלחת.

שמעון פרס: יוצא מגדר הרגיל.

שמעון פרס: התיירות נפסקה.

שמעון פרס: אומנם "אל על" מצליחה, אבל אין תיירות.

שמעון פרס: בתי-המלון ריקים.

שמעון פרס: איש עושה, לא כמונו.

שמעון פרס: לא מדבר.

שמעון פרס: אנחנו אומנם דיברנו, אבל בתי-המלון היו מלאים, התעסוקה היתה כמעט מלאה - 5%-6% אבטלה.

שמעון פרס: כשיש אבטלה חיכוכית של 3%, זה 2%.

שמעון פרס: המשק פורח - מתחת לריבוי הטבעי.

שמעון פרס: שמעתם על צמיחה כזאת?

שמעון פרס: צמיחה מהכיוון ההפוך.

שמעון פרס: מה אתם כל כך מתפעלים?

שמעון פרס: מה אתם כל כך מתמוגגים?

שמעון פרס: איזה מין "שוורצנגרים" אתם?

שמעון פרס: אילו שרירים יש לכם, איזה גוף מדהים, איזו הופעה מרעננת ומוצלחת.

שמעון פרס: קצת צניעות.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, אני מרגיש שאחרי יום הכיפורים נגמרו לנו תרנגולי הכפרה, ועכשיו עושים כפרה בלי תרנגולים.

שמעון פרס: אני מכיר את ראש הממשלה.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד: חשבתי שעזבנו את הממשלה, לא צריך לחזור אליה.

שמעון פרס: זו ממשלה מידרדרת בכל המובנים.

שמעון פרס: אני רוצה להרגיע, אם יש מישהו מהמפד"ל - היום הם בטח לא יבואו.

שמעון פרס: שבועיים לא יבואו.

שמעון פרס: יש מישהו מהמפד"ל?

קריאות: כן.

שמעון פרס: איפה, מי?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

שמעון פרס: אוה, יופי.

שמעון פרס: שמע, אני מבקש למסור לחברים: אין לכם סכנה.

שמעון פרס: אנחנו לא ניכנס לממשלה, תיקחו לכם שבועיים, אל תמהרו, אל תמהרו.

ניסן סלומינסקי: לפני או אחרי סוכות?

שמעון פרס: תבנו סוכת דוד נופלת, מה בוער לכם?

שמעון פרס: אנחנו לא ניכנס, לא נחטוף את המציאה הזאת בשום מחיר.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, מה שקרה זה ככה: עזבנו את הממשלה, אני מודה - אני חשבתי: יש איזו אווירה של נימוס, של אחדות, אל תקלקל את זה.

שמעון פרס: אז להיות בממשלה.

שמעון פרס: יש אופוזיציה רכה, יש אופוזיציה - חשבתי: המדינה במצב קשה, כלכלית היא מידרדרת, אבטלה, הדמוגרפיה משחקת תפקיד מחריד - הלוא לכם, לימין, אין מושג מה לעשות, מה לעשות כשבין הים לבין הירדן יש 5.4 מיליוני יהודים ו-4.9 מיליוני ערבים.

אורי אריאל: - - -

שמעון פרס: אל תפריע, אל תפריע.

שמעון פרס: לך אתה ליש"ע, לך אתה ליש"ע.

שמעון פרס: אני לא זקוק לעזרה שלך.

אורי אריאל: מה עם פרס נובל?

שמעון פרס: מגיע לי.

שמעון פרס: אתה קלקלת עם מפת ההתנחלויות.

שמעון פרס: אתה מסכן את היות ישראל מדינה יהודית.

שמעון פרס: אתה מסכן את היות מדינת ישראל מדינה יהודית.

שמעון פרס: אתם עוברים מציונות לכיכר-ציון, להסתות.

אורי אריאל: - - -

שמעון פרס: מזל שעשינו את אוסלו.

שמעון פרס: חבל שאתם קלקלתם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, מספיק.

שמעון פרס: אתם עשיתם מפת התנחלות שהורסת את השלום, שהורסת את הכלכלה.

אורי אריאל: תודה רבה.

יחיאל חזן: - - -

שמעון פרס: תהיה צנוע גם אתה.

שמעון פרס: אל תחלק ציונים, אתה לא בוועדת פרס אוסלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חזן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל.

אורי אריאל: מגיע לך עוד פרס נובל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, אמרת את הדברים.

אורי אריאל: מה זאת הפגיעה בחברי הכנסת פה?

שמעון פרס: אתה לא פוגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל.

שמעון פרס: אתה מסכן, איזה אדם עדין, איזה אדם מתחשב.

אורי אריאל: לך מגיע עוד פרס נובל.

שמעון פרס: מגיע לך?

שמעון פרס: על מה מגיע לך?

שמעון פרס: אתה בוועדת הפרס?

שמעון פרס: אתה מחלק פרסים?

שמעון פרס: אוי ואבוי לנו אם היית מחלק פרסים, אבל לא חשוב עכשיו.

אורי אריאל: לך מגיע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל.

ראובן ריבלין: אדוני, אדוני.

ראובן ריבלין: אם אדוני יפנה לחבר הכנסת אריאל הוא ישיב.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, אתה צודק, כרגיל.

יחיאל חזן: למה חתמת על - - -?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חזן, יושב-ראש האופוזיציה לא נמצא בשאלות ותשובות כאן.

ראובן ריבלין: הוא אומר את דברו.

שמעון פרס: או.

שמעון פרס: קיי.

שמעון פרס: , עכשיו, קרו אחרי יום הכיפורים כמה דברים מאוד מעניינים.

שמעון פרס: ראש הממשלה, במשך שנתיים, עד הבחירות האחרונות, בראש הערכים שלו היתה אחדות העם.

שמעון פרס: בסדר.

שמעון פרס: אפילו אין אחדות ממשלה.

שמעון פרס: פתאום יש שמאל מסית, בוגדני, מה זה?

שמעון פרס: מאחדות למה, לפילוג בנוסח כיכר-ציון?

שמעון פרס: ביום אחד כולם בוגדים?

שמעון פרס: הוא מאשים את מפלגת העבודה, הוא מאשים את השמאל, על מה?

שמעון פרס: מה, אסור לדבר עם הפלסטינים?

שמעון פרס: הפלסטינים הם אויב שלנו?

אורי אריאל: כן.

יחיאל חזן: בוודאי.

שמעון פרס: רק לעורך-הדין של הממשלה מותר לדבר אתם?

שמעון פרס: איזה מין דבר זה?

שמעון פרס: אסור לדבר על שלום?

שמעון פרס: זו בגידה?

שמעון פרס: צריך לבקש רשות ממישהו?

אליעזר כהן: האויבים שלנו - - - רק רוצחים בנו.

יחיאל חזן: - - -

שמעון פרס: כן, תעשה את ליברמן ראש המדינה שלך, אז אתה צודק.

שמעון פרס: אתה וליברמן זוג מן השמים.

שמעון פרס: זוג מן השמים, מה אני יכול לעשות?

שמעון פרס: יש ביניכם הסכמה כל כך עמוקה, מי יכול לקחת את זה מכם?

שמעון פרס: באמת אני אומר לך: כל הכבוד לך.

שמעון פרס: אחד חזן, אחד איווט, יחד תעשו חזנות יוצאת מן הכלל.

יחיאל חזן: זיקנתך מביישת את צעירותך.

שמעון פרס: עכשיו, אני אומר ככה: מה, צריך רשות לדבר עם אבו-עלא?

שמעון פרס: מה פתאום?

שמעון פרס: צריך רשות לדבר עם אמריקה?

שמעון פרס: והכול יהיה מונופול?

שמעון פרס: הממשלה היא שתחליט מה מותר לדעת, מה אסור לדעת.

שמעון פרס: שלושה שרים יתאספו, יחליטו משהו נגד סוריה, שלושה שרים יתאספו, יחליטו משהו נגד ההסתדרות, כל פעם שלושה שרים אחרים, ויאשימו את כל העולם באי-יכולת לעבוד, באי-יכולת להתחשב, באי-יכולת לשמור על עם.

שמעון פרס: איזה מין משטר זה?

שמעון פרס: ואפשר לחשוב שהתוצאות הן כל כך מזהירות.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך: זה פרק חדש.

שמעון פרס: את מכבדי אכבד, את מתקיפי אתקיף, ואת המסיתים אדחה ללא היסוס וללא פחד מאף אחד מכם.

שמעון פרס: האדון ביבי נתניהו וראש הממשלה אומרים שזו שביתה פוליטית.

שמעון פרס: הדיון הכלכלי הוא פוליטי.

שמעון פרס: אנחנו השקענו, המדינה השקיעה, בהתנחלויות ובשטחים 50 או 60 מיליארד שקל.

שמעון פרס: איך זה אין דיון - מה להשקיע ומה לא.

שמעון פרס: שמעתם דבר כזה?

שמעון פרס: נשים השנה, גם כן, כ-5 מיליארדי שקל בהתנחלויות.

שמעון פרס: למה על זה לא דנים אם להפריט או לא?

אורי אריאל: אתה לא השקעת?

שמעון פרס: אני אשם בכול.

שמעון פרס: למה לך?

שמעון פרס: אני מודה.

שמעון פרס: הודעתי ביום הכיפורים: אשמנו, בגדנו.

שמעון פרס: די, מספיק עם התרנגולות.

שמעון פרס: עכשיו אל תכה אתה על החזה שלי.

שמעון פרס: עד 1977 היו בסך הכול כ-20,000 אנשים בהתנחלויות, רובם בבקעת-הירדן.

שמעון פרס: אתם נתתם מכה נוראה לעתיד ישראל.

שמעון פרס: הלוא, אריאל, אתה לא יודע מה לעשות.

שמעון פרס: אין לך מושג מה לעשות מחר.

שמעון פרס: מה יהיה אם לא יהיה גבול?

שמעון פרס: מה יהיה אם לא תהיה מדינה פלסטינית?

שמעון פרס: אנחנו נהיה כאן מיעוט בארץ.

שמעון פרס: אין לך מושג, אין לך מושג מה לעשות, אין לך מושג מה להגיד לעם.

אורי אריאל: אתה חושב שאם אתה צועק למיקרופון, אתה יותר צודק?

ראובן ריבלין: אם אדוני יפנה לאריאל, אני אתן לו לדבר.

שמעון פרס: אני לא זקוק למיקרופון, מדבר ההיגיון ולא המיקרופון, ואל תספר לי סיפורים.

שמעון פרס: הלוא אתם אין לכם מושג מה לעשות.

שמעון פרס: אין לכם תשובה לשום שאלה, לא כלכלית, לא חברתית.

שמעון פרס: עושים דיון כלכלי בלי לדון על התנחלויות - אולי יש רעיון מזהיר.

שמעון פרס: הכול מפריטים.

שמעון פרס: ממשלה כל כך מפרטת ומפריטה ומתפרטת.

שמעון פרס: תשתדלו גם בהתנחלויות.

שמעון פרס: אולי גם שם אפשר לעשות הפרטה, לא מונופולים, אתה יודע.

שמעון פרס: לא מונופול של יש"ע, לא מונופול של אף אחד.

שמעון פרס: הפרטה.

שמעון פרס: אולי תחסכו קצת כסף.

שמעון פרס: אולי תעשו דיון כמה צריך להוציא על נצרים, למשל, ששני גדודי חיילים - ואחר כך מקצצים בתקציב הביטחון וגם בתקציב החברתי - שני גדודי חיילים שומרים על מה?

שמעון פרס: מה אתם משווים את זה להתיישבות העובדת?

שמעון פרס: זה דבר פרודוקטיבי?

שמעון פרס: עגבנייה בנצרים עולה הון עתק, ומי שעושה את - - -

אורי אריאל: אתה ורבין הקמתם את נצרים.

שמעון פרס: אני אשם.

שמעון פרס: בסדר.

שמעון פרס: מותר לי לתקן.

שמעון פרס: אתה יודע מה?

שמעון פרס: אני אשם, בוא יחד אתי תתקן.

אורי אריאל: אני אבוא אתך.

שמעון פרס: בוא, הזמנה.

שמעון פרס: אני מזמין אותך לבוא לתקן, לבוא לדון.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש האופוזיציה הנכבד, ביום שני הבא עלינו לטובה, אחרי החג, אנחנו מקיימים את ישיבת הפתיחה של כנס החורף.

ראובן ריבלין: יושב-ראש האופוזיציה - - -

שמעון פרס: זו הקדמה.

שמעון פרס: אילו ראש הממשלה היה מחכה לכנס החורף - - -

ראובן ריבלין: אדוני צודק - - -

שמעון פרס: אבל הוא עשה שלכת לפני החורף.

שמעון פרס: העלים מתחילים ליפול מן העצים עוד לפני שהיתה פתיחת הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני, אני מאוד מכבד את אדוני, בכל רמה ובכל דרך, גם ברמה האישית וגם ברמה הפוליטית.

שמעון פרס: לא, אני משיב.

שמעון פרס: אדוני, הרי לא מדברים רק כאן, בכנסת.

שמעון פרס: מדברים בכל אמצעי התקשורת.

שמעון פרס: אמצעי התקשורת גם הם, רובם, כפופים לממשלה.

שמעון פרס: אני לא ראיתי דבר כזה - יש דיון כלכלי ולא אומרים מלה על ההתנחלויות.

שמעון פרס: אסור.

שמעון פרס: רק ההסתדרות הרסה את המדינה.

שמעון פרס: ההסתדרות ששיתפה פעולה, שמתחשבת, שמארגנת.

שמעון פרס: אז אני אומר, רבותי, אתם רוצים נוסח כזה?

שמעון פרס: בבקשה.

שמעון פרס: לא תמצאו אותנו פחדנים.

שמעון פרס: אתם יכולים למצוא אותנו מנומסים, אחראיים, אבל מעבר לזה לא.

שמעון פרס: ראש הממשלה דגל בשני ערכים: אחד הוא אחדות, והדבר השני הוא ויתורים כואבים.

שמעון פרס: אני רואה את הכאב, אני לא רואה כל כך את הוויתורים.

שמעון פרס: אני רואה את מה שעושים בארצות-הברית, שהיא הדוגמה שלנו.

שמעון פרס: ארצות-הברית לא רק מכה בטרור או בטרוריסטים בעירק כפי שצריך כאן וכפי שצריך שם, היא גם אומרת לעירקים: אנחנו לא מתכוונים להישאר כאן, אנחנו רוצים לבנות עירק חדשה, אנחנו משקיעים במשק הזה, אנחנו רוצים לעזור לכם - קחו את העניינים לידיים.

שמעון פרס: אצלנו הממשלה דומה לאדם שהחליט לדדות - -

מוחמד ברכה: הם לא היו צריכים להרוס את עירק ולא צריך אחר כך להציע לנו לבנות אותה.

שמעון פרס: - - על רגל אחת, מפני שאני משתתף במרוץ לטווח ארוך.

שמעון פרס: מה, כל הזמן תקפצו על רגל אחת?

שמעון פרס: רק על הרגל הכוחנית והביטחונית?

שמעון פרס: ומה אתם חושבים, שאתם תייבשו את השלום, והאופוזיציה, אנחנו, לא נעז לדבר עם אף אחד, רק נקבל פקודות מהממשלה מה מותר, מה אסור, מה כן לדעת, מה לא לדעת, איך ערפאת - חולה כליות, חולה לב – אי-רלוונטי, לא רלוונטי?

שמעון פרס: הכול פקודות?

שמעון פרס: אסור לחשוב אחרת?

שמעון פרס: המדינה נמצאת במצב קשה מנשוא.

שמעון פרס: לליברמן אין - גם אם כל הרכבות תיסענה, הן נוסעות בכיוון הלא-נכון.

שמעון פרס: וגם המשק מידרדר והולך וראש הממשלה צריך להחליט - רוני, אני ציטטתי אותך בפעם השנייה.

שמעון פרס: בפעם הקודמת ברוך השם לא אמרת את זה.

שמעון פרס: אמרת שאני אמרתי שערפאת איננו מכשול לשלום.

שמעון פרס: זו המצאה מקורית שלך, בקש פטנט.

שמעון פרס: מפני שאתה משפטן, אל תבזבז זכויות שיש לך על המצאה כל כך יפה.

שמעון פרס: הבוקר שמעתי אותך עם המצאה שנייה, שלא צריך את ההסתדרות.

שמעון פרס: מה צריך כן, תגיד לי?

שמעון פרס: מה?

שמעון פרס: רק ממשלה?

שמעון פרס: אותך, רק ממשלה?

שמעון פרס: מה?

שמעון פרס: תאמין לי, אתה משפטן, אדם חכם, בארץ דמוקרטית, לאן אתה מדרדר?

שמעון פרס: לאיזו דרך?

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש האופוזיציה, אני מבקש מאדוני לדון בחוק ולא בחבר הכנסת רוני בר-און, שהוא בהחלט נושא חשוב ביותר.

שמעון פרס: הוא יועץ משפטי.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו לא דנים ביועץ המשפטי.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, בעצם התברר לי שזה קרב פוליטי, משום שזה לא קרב על הנמלים.

שמעון פרס: מרוני בר-און, שהוא איש משפטים, מתברר לי שבכלל לוחמים לבטל את ההסתדרות.

שמעון פרס: זה העניין הפוליטי שאני מתכוון אליו.

שמעון פרס: זה בהחלט קשור לחוק.

שמעון פרס: אדוני, בהיותו רחב דעת, מבין שהאחד קשור בשני.

שמעון פרס: ובכן, אפשר לדבר עם ההסתדרות, זה לא יהיה מונופול של ממשלה.

שמעון פרס: לא תהיה מדינה שיש בה רק ממשלה וכל הארץ תרקוד רק לפי שרירות לבה, ורק לפי נוחיותה ורק לפי מועדיה.

שמעון פרס: היא לא תרקוד.

שמעון פרס: אני אומר לך, מאיר, קחו כמה ימים.

שמעון פרס: עם עמיר פרץ הסכמתם כל כך הרבה.

שמעון פרס: שראש הממשלה יקרא, ישב שלושה-ארבעה ימים.

שמעון פרס: אדוני, מה הזעקתם את הכנסת באמצע?

שמעון פרס: אפשר לגמור את זה בשלושה-ארבעה ערבים.

שמעון פרס: מה גם שפרץ צודק, מפני שיש לו התחייבות בכתב - אומנם לא מביבי נתניהו, אבל משר האוצר מפלנטה אחרת, סילבן שלום, שהוא כמובן לא מחייב את ביבי נתניהו.

שמעון פרס: מה זה, אתם לא יכולים לגמור את זה?

שמעון פרס: בשביל זה קראתם לנו?

שמעון פרס: בשביל זה אתם מסיתים נגד ההסתדרות?

שמעון פרס: בשביל זה אתם מבזבזים מיליארדי דולרים?

שמעון פרס: אדוני, החוק צריך להיעשות כשיש צורך בחוק.

שמעון פרס: במדינה יש צורך בהידברות כל ימות השנה.

שמעון פרס: כאן, בהידברות, אפשר היה לחסוך את כבוד הכנסת, את הוצאות המדינה ואת תוכן המדינה ואופיה.

ראובן ריבלין: תודה ליושב-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: הכנסת מחויבת על-פי תקנונה - הממשלה יכולה לבקש והכנסת יכולה לדחות את הבקשה, אבל היא גם יכולה לאשר.

ראובן ריבלין: האם שר האוצר מבקש להתערב בדיון?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, צר לי על נימת הדברים של חבר הכנסת פרס.

מאיר שטרית: הוא בעצם עושה בדיוק את ההיפך ממה שהוא אומר - הוא מכה על חזנו, כשבעצם הוא צריך לשאול את עצמו אם הוא לא צריך להכות על חזהו-הוא.

מאיר שטרית: אני ישבתי עם חבר הכנסת פרס בממשלה הקודמת במשך שנתיים ולא ראיתי את הכלכלה פורחת.

שמעון פרס: גם הממשלה שלכם היתה.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: בינתיים עברו רק שבעה חודשים מאז קמה הממשלה הזאת.

מאיר שטרית: ראיתי שהכלכלה מידרדרת והתיירות נעלמת והקשיים גדלים וגירעון המדינה גדל בצורה פראית לממדים מדהימים שמביאים כמעט להתמוטטות המשק.

מאיר שטרית: אתה ישבת אתי בממשלה, אני לא ראיתי שהיה איזה דיון בממשלה שישבת בה אתי שבו נדונו ההתנחלויות.

מאיר שטרית: זה לא היה בממשלה שבה אריק שרון היה ראש ממשלה ולא בממשלה שברק היה בה ראש ממשלה וגם לא בממשלה של יצחק רבין.

מאיר שטרית: להיפך.

שמעון פרס: אני יכול לקרוא קריאת ביניים?

מאיר שטרית: בבקשה.

שמעון פרס: על דעת הממשלה ועל דעת ראש הממשלה הודעתי לאמריקנים שלא תקומנה התנחלויות חדשות ולא יאשרו התנחלויות בלתי ליגליות כפי שעשו.

שמעון פרס: אז אל תגיד לי שלא דנו.

שמעון פרס: דנו - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת פרס, אני מדבר על דיון כלכלי בממשלה, על דיון תקציבי.

שמעון פרס: מה זה קשור?

מאיר שטרית: דרך אגב, בממשלה הזאת דווקא - הממשלה הראשונה שהעזה לבטל את הטבות המס להתנחלויות, מה שברק הצהיר בהסכם הקואליציוני ולא עשה.

מאיר שטרית: לכן אני לא מבין על מה באים בטענות.

אבשלום וילן: - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת וילן, אני ישבתי בשקט ושמעתי את כל מה שאמרתם ולא הפרעתי לאיש.

מאיר שטרית: אני מבקש שתיתנו לי עשר דקות.

רן כהן: במשרד התמ"ס במפורש חתכנו את ההקצבות להתנחלויות.

ראובן ריבלין: רבותי, אני לא אאפשר.

ראובן ריבלין: רבותי, גם לקואליציה אני לא מאפשר.

מאיר שטרית: אני מדבר על הטבות מס.

רן כהן: עשינו את זה גם לגבי הטבות מס.

מאיר שטרית: אני מתכוון להנחות במס הכנסה.

מאיר שטרית: דבר שני, חבר הכנסת פרס, הדיון הוא כלכלי, הוא לא פוליטי.

מאיר שטרית: אני גם לא רוצה להתנגח אתך חלילה פוליטית.

מאיר שטרית: מי יודע מה יהיו הימים.

מאיר שטרית: איך אומרים?

מאיר שטרית: Never say never.

מאיר שטרית: אני לא יודע מה ילד יום ואני לא מציע שתהיה התנגחות פוליטית.

מאיר שטרית: הדיון הוא כלכלי פרופר.

מאיר שטרית: זה לא סוד, חבר הכנסת פרס, שהכלכלה הישראלית נמצאת בצרה צרורה.

מאיר שטרית: רבותי, אם חברי הכנסת לא מבינים את זה, אז לא הבנו שום דבר.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, ואני לא מגזים, שזו לא תולדה של מכת טבע.

מאיר שטרית: אומנם יש לזה השפעות אקסוגניות שאין לנו שליטה עליהן - מערכת הביטחון, האינתיפאדה שהתחילה בשנת 2000 וגרמה לנפילה ענקית בתיירות, המיתון בהיי-טק שבא אחר כך.

מאיר שטרית: כל אלה הם דברים שאין לנו עליהם שליטה, והם גרמו להשפעות ניכרות מאוד על הכלכלה בארץ.

מאיר שטרית: אבל יש הרבה דברים שיש לנו שליטה עליהם.

מאיר שטרית: בהינתן הנתונים הללו, מה שנכון היה לעשות - הנכון היה לעשות כבר מזמן שהמדינה לא תוציא יותר ממה שיש לה, אבל המדינה עשתה בדיוק את ההיפך.

מאיר שטרית: כשהיא היתה בדפיציט אדיר היא תמיד לקחה עוד הלוואות, כדי לשמור על אותה רמת הוצאה, כי לא היה לה האומץ להתמודד עם הנהנים מההקצבות הממשלתיות ועם הקיצוצים הלא-נעימים שצריך לעשות.

מאיר שטרית: רבותי, אני לא מבין מה הטענות.

מאיר שטרית: על מה הטענה?

מאיר שטרית: מה הטענה לשר האוצר?

מאיר שטרית: שהוא מונה מישהו?

מאיר שטרית: הוא עושה הונאה של מישהו?

מאיר שטרית: מהיום הראשון שנכנסנו לאוצר אמרנו שהמצב הוא לקראת התמוטטות, שמוכרחים לעשות שינוי דרסטי בכלכלה, כדי לתקן את המצב.

מאיר שטרית: זו תוכנית לא קלה, נכון.

מאיר שטרית: היא מאוד קשה, כואבת.

מאיר שטרית: פגענו בהרבה מאוד אנשים, דרך אגב חלקם בהחלטות בממשלה עכשיו וחלקם בהחלטות הממשלה הקודמת.

מאיר שטרית: כל הקיצוץ בקצבאות נעשה עוד בדצמבר 2002, כאשר הכנסת הצביעה עליהן.

מאיר שטרית: זה בא לידי ביטוי רק ביולי, כיוון שבינתיים נפלה הממשלה והתחלפה והביטוח הלאומי לא נערך בזמן.

מאיר שטרית: אז הקיצוצים כואבים, אנחנו לא חזרנו בנו מהקיצוצים כי זו ממשלה אחרת, אלא כי חשבנו שמה שנכון לעשות, זה לשנות את התוואי של הכלכלה.

מאיר שטרית: שינוי התוואי של הכלכלה מחייב לא רק קיצוצים תקציביים, שכשלעצמם הם מכה, אלא זה מחייב גם רפורמות מבניות בממשלה.

מאיר שטרית: הדברים לא הוסתרו, הם נאמרו.

מאיר שטרית: חבר הכנסת פרס, אני בוודאי הייתי שמח אם היתה מתקיימת הידברות עם ההסתדרות וועדי העובדים והיו מגיעים להסכמה.

מאיר שטרית: ניסינו ביום שישי האחרון בישיבה עם ראשי ההסתדרות, לרבות יושב-ראש ההסתדרות, והצענו - - -

שמעון פרס: שעתיים לפני יום הכיפורים.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: הצענו לנהל משא-ומתן ולהקפיא את החקיקה עד 25 באוקטובר.

מאיר שטרית: הצענו לנהל משא-ומתן ללא תנאים מוקדמים ולנסות להגיע להסכמה.

מאיר שטרית: ההסתדרות תובעת, אולי בצדק מזווית הראייה שלה, ואומרת שיש נייר שהממשלה הקודמת החליטה עליו, והיא רוצה לנהל משא-ומתן על בסיס הנייר הזה.

מאיר שטרית: זו תביעה לגיטימית, ולצערי היא לא התקבלה.

מאיר שטרית: לכן הם לא הסכימו להיכנס לדיון ללא תנאים - - -

רן כהן: למה התביעה הזאת לא התקבלה?

מאיר שטרית: כי היא לא התקבלה.

חיים רמון: למה?

מאיר שטרית: אני אסביר, אבל קודם כול המסקנה.

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: השאלה ברורה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, הם שאלו.

ראובן ריבלין: האם אדוני לא רוצה לדבר?

ראובן ריבלין: הוא מדבר אחריו.

ראובן ריבלין: אני, כשהייתי מדבר אחרי הנואם, הייתי רוצה שהוא יסיים כמה שיותר מהר.

מוחמד ברכה: יושב-ראש ההסתדרות הציע עכשיו, מעל הבמה הזאת, להיכנס למשא-ומתן.

מוחמד ברכה: למה הצעתו לא התקבלה?

מאיר שטרית: כי היא לא התקבלה.

מאיר שטרית: לצערי, התביעה הזאת לא התקבלה.

מוחמד ברכה: מדוע לא התקבלה?

מאיר שטרית: אסביר.

מאיר שטרית: קודם כול המסקנה - - -

ראובן ריבלין: השאלה ברורה, חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: האם אדוני לא רוצה לדבר?

ראובן ריבלין: הוא מדבר אחריו.

ראובן ריבלין: כאשר הייתי מדבר אחרי הנואם, הייתי רוצה שיסיים כמה שיותר מהר.

דניאל בנלולו: - - -

ראובן ריבלין: הם שאלו שאלה, הוא עונה עכשיו.

מוחמד ברכה: תיפגשו עוד היום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, הוא עונה על זה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אדוני גם צריך להחליף אותי בעוד כחצי שעה.

מאיר שטרית: אני אומר לך, הצענו להידבר עוד לפני היום.

מוחמד ברכה: תדברו היום.

מאיר שטרית: שאלת שאלה, אני עונה לך.

ראובן ריבלין: הוא מדבר על הבסיס לדיון.

מאיר שטרית: הצענו להקפיא כל חקיקה עד לגמר ההידברות.

מאיר שטרית: מובן שלצורך ההידברות הזאת, הדרישה האולטימטיבית שלנו היא הפסקה מיידית של השביתה בנמלים, שביתה שגורמת נזק חמור ביותר למשק.

מאיר שטרית: על כך אין חולקים.

מאיר שטרית: אני חושב שלא משנה מה סיבותיה, אין חולקים על כך שהשביתה בנמלים גורמת נזק אדיר למעסיקים ולרבים מהעובדים.

מאיר שטרית: לצערי הרב, תעשיינים רבים שוקלים היום ברצינות להעביר את קווי הייצור שלהם למדינות אחרות, מכיוון שהם לא רוצים להיות תלויים לשבט ולחסד בידי ועדי העובדים או ההסתדרות, שמאיימים בקלות בלתי נסבלת בהשבתת הנמלים על כל דבר.

מאיר שטרית: זה דבר בלתי אפשרי במדינה מתוקנת.

מאיר שטרית: אי- אפשר לחיות עם המצב שבו כל יום מחזיקים את המדינה בגרון.

מאיר שטרית: חבר הכנסת פרס, אני רוצה להזכיר לך, שכאשר הביא השר סנה לממשלה את הצעתו להפרטת נמל היובל, הצבעתי נגדה, כי חשבתי שזה סקנדל שהמדינה בונה נמל בהשקעה של 2.5 מיליארדי שקל, מתוך מגמה להפסיק את המצב שבו ועדי העובדים מחזיקים את המדינה בגרון.

מאיר שטרית: במידה רבה אנסו את השר סנה להיכנע, והוא נכנע יחד עם סילבן - זה מצב שצריך להפסיקו.

שמעון פרס: מדוע לא נעניתם לבקשתו של פרץ, שראש הממשלה יכנס את הממשלה?

מאיר שטרית: לא צריך לשם כך את ראש הממשלה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת פרס, השר ליברמן ניסה להידבר עוד לפני ההתכנסות שלנו עם ראשי ההסתדרות והנמלים, אך הם לא הגיעו להסכמה.

מאיר שטרית: רבותי, אני לא רואה את האסון הגדול במעבר מחברות של רשות הנמלים שלא הוקמו, אגב, לאו דווקא באשמת ההסתדרות.

מאיר שטרית: ההסכם של סנה טורפד לאו דווקא על-ידי ההסתדרות, הוא טורפד כי רשות הנמלים לא רצתה בו מהיום הראשון.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, כראש ועדת השרים וכמי שהיה אז שר המשפטים, כי כאשר החוק הזה הובא, כאשר ההסכם הזה הובא במסגרת חוק ההסדרים - - -

רוני בר-און: זה לא הסכם, זו החלטת ממשלה.

מאיר שטרית: כאשר הובאה במסגרת חוק ההסדרים החלטת הממשלה בנוגע להקמת החברות ברשות הנמלים, ראיתי את התגובה של השר סנה ושל יושב-ראש רשות הנמלים.

מאיר שטרית: הם הודיעו כי זה לא בא בחשבון, הם נלחמו, ולא היתה שום תוחלת להסכם הזה.

מאיר שטרית: מלכתחילה חתמו על הסכם במטרה שלא לקיים אותו.

רן כהן: עכשיו הם רוצים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת רן כהן, הממשלה שינתה את דעתה.

מאיר שטרית: אנחנו לא רוצים חברות שתהיינה תלויות ברשות הנמלים.

מאיר שטרית: רשות הנמלים מחוסלת.

מאיר שטרית: יקום אגף - - -

רן כהן: גם הממשלה שינתה את דעתה.

ראובן ריבלין: הוא עונה לך, חבר הכנסת כהן.

ראובן ריבלין: זה לא מוצא חן בעיניך, אבל הוא עונה לך.

מאיר שטרית: מותר לממשלה לשנות את דעתה.

מאיר שטרית: הממשלה שינתה את דעתה.

ראובן ריבלין: הוא אומר, הממשלה שינתה את דעתה.

ראובן ריבלין: זו זכותה.

מאיר שטרית: אנחנו אומרים, לא תהיה יותר רשות נמלים, לא צריך שם 250 עובדים, 50 מספיקים.

מאיר שטרית: על-פי הצעת החוק הזאת יהיה אגף במשרד התחבורה - - -

רוני בר-און: אדוני השר, זה בדיוק העניין: כאשר מדובר בהסכם, אסור לשנותו.

רוני בר-און: אנחנו מדברים על החלטת ממשלה, וזה עניין שיכול להשתנות כל יום.

מאיר שטרית: זה מה שאמרתי.

מאיר שטרית: אני מדבר על החלטת ממשלה.

רוני בר-און: - - -

ראובן ריבלין: בשם השר שטרית, אני מודה לאדוני.

מאיר שטרית: דיברתי על החלטת ממשלה, ואמרתי שמותר לממשלה לשנות את דעתה.

מאיר שטרית: הממשלה החליטה, אומנם בהצעת האוצר, שאנחנו לא הולכים יותר לסידור של הקמת חברות-בנות של רשות הנמלים.

מאיר שטרית: עובדה היא שרשות הנמלים טרפדה את העניין מההתחלה.

אברהם-בייגה שוחט: רשות הנמלים זו הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: רשות הנמלים זה רק העובדים.

ראובן ריבלין: השר שטרית, אם אדוני רוצה שנצביע היום, הוא צריך לכלכל את מעשיו כך שלא יענה על כל קריאה.

ראובן ריבלין: אם אדוני לא יענה, אני אהסה אותם.

מאיר שטרית: לא אענה.

מאיר שטרית: אם תרצה לתת זמן לשאלות, אני מוכן.

ראובן ריבלין: מה שהממשלה רוצה, אאפשר לה, רק שלא יבואו אלי ב-18:00 וישאלו למה עוד לא הצביעו.

מאיר שטרית: רשות הנמלים לא שלטה במה שקורה בנמלים, עם כל התופעות החיוביות והשליליות שהיו לכך, ואני מסכים גם להערה של חבר הכנסת פרס על המינויים הפוליטיים השונים.

מאיר שטרית: אני נגדם.

מאיר שטרית: רשות הנמלים לא שלטה במה שקורה בנמלים.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, הדבר הזה הוא בלתי אפשרי.

מאיר שטרית: לכן הגיע הזמן לשים קץ לקלות הבלתי-נסבלת של סגירת המדינה.

מאיר שטרית: לכן, רבותי, אני לא רואה את האסון הגדול במעבר מחברות ברשות הנמלים לחברות ממשלתיות.

מאיר שטרית: לא נפגעות שום זכויות של העובדים.

מאיר שטרית: החוק אומר את זה במפורש: המדינה לוקחת על עצמה את כל החובות, התביעות וההתחייבויות של הנמלים ביום הקמת חברות הנמלים.

מאיר שטרית: מוקם אגף במשרד התחבורה שיחליף בעצם את רשות הנמלים.

מאיר שטרית: הוא יהיה אגף הספנות, הוא יהיה הרגולטור של כל מה שיקרה בספנות.

מאיר שטרית: בנוסף מוקמת רשות נכסים, יחידת נכסים שתקבל לידיה את השליטה בכל נכסי הנמלים, כי אלה קרקעות של המדינה, ולא רוצים ליצור מצב שאם מחר הנמלים יופעלו על-ידי חברות, כל חברה - כמו שקרה ב"בזק" ובחברות אחרות - תטען שהקרקע שלה.

מאיר שטרית: הקרקע לא שלה, היא של המדינה.

מאיר שטרית: המדינה היא בעלת הקרקע, ולא נותנים את הקרקע לחברות.

מאיר שטרית: החברות יקבלו את זיכיון ההפעלה של הרציפים ושל הנמלים, מתוך מגמה להביא לכך שכל חברה תפעל במתכונת הכלכלית ביותר, היעילה ביותר, תוך כדי תחרות ביניהן.

מאיר שטרית: אני מוכן להתחייב על כך, ואין לי שום ספק בזה, שביום שתקומנה החברות האלה, לאחר שהחוק הזה יאושר, הנמלים יעבדו באופן הרבה יותר יעיל והרבה יותר זול, ומספר מקומות העבודה בנמלים יגדל.

מאיר שטרית: אין לי ספק בכך.

מוחמד ברכה: מה עם אותם 250 עובדים?

מוחמד ברכה: איפה הם יעבדו?

מאיר שטרית: מספר מקומות העבודה יגדל.

מאיר שטרית: לצערי הרב, נמלי ישראל פועלים היום בשיטה שעברה מזמן מן העולם, שיטת האוניות הממתינות כדי להיכנס לנמל גם כאשר אין שביתות.

מאיר שטרית: זו שיטה שעברה מן העולם.

שלום שמחון: מתי היית שם?

שלום שמחון: מתי ביקרת שם?

מאיר שטרית: הייתי הרבה פעמים.

מאיר שטרית: שמחון, אני לא רוצה לענות לך.

מאיר שטרית: הייתי שם הרבה פעמים, אני מכיר את הנמל יותר טוב ממך.

שלום שמחון: לא, אתה לא מכיר.

מאיר שטרית: אני מכיר אותו יותר טוב ממך, תאמין לי, אני מכיר אותו הרבה שנים הרבה יותר טוב ממך.

שלום שמחון: - - -

מאיר שטרית: תאמין לי, אני מכיר אותו יותר טוב ממך.

ראובן ריבלין: אם לא שמת לב, הוא אמר שהוא מכיר את הנמלים יותר טוב ממך.

מאיר שטרית: כל הנמלים המודרניים בעולם עובדים בשיטה אחרת.

מאיר שטרית: השיטה היא שאונייה קובעת זמן הגעה לנמל.

מאיר שטרית: אם היא מאחרת, היא משלמת קנס.

מאיר שטרית: אם הנמל מאחר, הוא משלם קנס.

דליה איציק: בעולם הם פחות יעילים ויותר יקרים.

מאיר שטרית: חברת הכנסת איציק, אני מציע שתבדקי את הנתונים.

מאיר שטרית: הנתונים נמצאים אצלנו, אני מוכן להראות לך אותם.

דליה איציק: זה ממש לא נכון.

מאיר שטרית: אני מוכן להראות לך את הנתונים.

מאיר שטרית: העבודה בעולם יותר יעילה, יותר זולה, יותר מהירה, אוניות לא מחכות בנמלים.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, אם תוסיפי על כך את השביתות - זה עושה את המצב אצלנו אסון.

דליה איציק: להיפך.

ראובן ריבלין: אדוני מתעקש שישאלו אותו שאלות.

מאיר שטרית: יש אצלנו כלל שאומר: הקליינט תמיד צודק.

מאיר שטרית: מי הקליינט של הנמלים?

מאיר שטרית: היבואנים והיצואנים.

מאיר שטרית: אני מציע, חברי הכנסת איציק והרצוג, תשאלו את היבואנים והיצואנים.

מאיר שטרית: הם הקליינטים של הנמלים.

שמעון פרס: גם העובדים.

דליה איציק: את מי נשאל?

ראובן ריבלין: הוא אמר, את היבואנים והיצואנים.

מאיר שטרית: לפחות תשאלו אותם.

מאיר שטרית: הם עובדים גם בנמלים אחרים בעולם, הם עובדים בארץ, תשאלו אותם.

דליה איציק: היה לנו איזה קשר אתם לא מזמן, כידוע לך.

מאיר שטרית: מאה אחוז, אני מציע לשאול אותם.

ראובן ריבלין: רבותי, אולי לא ברור לחברי האופוזיציה הנכבדים, שכולם היו שרים, הוא לא נמצא כרגע בשאלות ותשובות, הוא מגיב עכשיו על דברים שנאמרו קודם.

ראובן ריבלין: אתם רוצים לשאול אותו, עוד מעט הוא ירד מהבמה ותוכלו לשאול אותו.

מאיר שטרית: תשאלו אותם, רבותי.

מאיר שטרית: כאשר אנחנו מגיעים למצב שבו תעשיינים רבים במדינה שוקלים ברצינות להעביר את קווי הייצור שלהם מכאן למקומות אחרים, בגלל חוסר השליטה וחוסר היכולת שלהם להביא את הסחורה שלהם מכאן למקומות שאליהם היא צריכה להגיע, או לקבל את חומרי הגלם שלהם בזמן, אני אומר לכם, רבותי, זה יהיה אסון, זה יכול להיות אסון למעסיקים ולעובדים.

מאיר שטרית: את מי אנחנו מענישים?

מאיר שטרית: למה בכלל יש צורך בשביתה או בעיצומים הללו?

מאיר שטרית: אי-אפשר לדבר בלי עיצומים ושביתה?

עסאם מח'ול: האם זו הסיבה לכך שהם מעבירים את התעשייה שלהם למקומות אחרים?

עסאם מח'ול: אתם מונים את הציבור.

מאיר שטרית: החוק יעבור היום בקריאה ראשונה, אז מה?

מאיר שטרית: החוק יגיע לקריאה שנייה ושלישית על-פי המתכונת הרגילה, במסגרת חוק ההסדרים, בחודש דצמבר, מה בוער לעשות שביתה?

מאיר שטרית: גם אם החוק היה מוגש אחרי סוכות, והיו נכנסים לדיון לקראת קריאה ראשונה, וגם אם החוק היה עובר קריאה ראשונה, ועמיר פרץ לא היה מצליח לשכנע את הכנסת שלא יקבלו את החוק, עדיין יש קריאה שנייה וקריאה שלישית בסוף דצמבר.

מוחמד ברכה: החוק הוא חלק מתפיסת העולם שלכם.

מאיר שטרית: אני מסכים, תפיסת העולם שלנו שונה:

מאיר שטרית: אנחנו בעד משק חופשי ותחרותי, בלי מונופולים.

מאיר שטרית: אנחנו בעד תחרות חופשית וצמצום מקסימלי בהוצאות הממשלה - - -

עסאם מח'ול: תוך כדי רמיסת העובדים.

דניאל בנלולו: אדוני השר, צריך לשמור על העובדים.

מאיר שטרית: חברי הכנסת, אני אומר לכם עוד פעם, תקראו את החוק.

מאיר שטרית: בחוק מוצע שהחברות שתקומנה - - -

דוד טל: אז מדוע אתה נחפז להעביר את זה היום?

מאיר שטרית: אני אסביר, אני אסביר.

מאיר שטרית: בחוק מוצע - - -

ראובן ריבלין: לפי הדיון פה, נדמה לי שהקריאה הראשונה לא תיגמר עד חנוכה.

מאיר שטרית: אם תשמע אותי עד הסוף, תבין.

ראובן ריבלין: לפי מהלך הדיון כרגע, עד חנוכה לא תיגמר הקריאה הראשונה.

ראובן ריבלין: כדאי שנתקדם.

מאיר שטרית: מוצע שכל זכויות העובדים תישמרנה.

מאיר שטרית: לכן, אף עובד לא ייפגע בהעברתו לחברה.

עסאם מח'ול: זה מצחיק.

מאיר שטרית: המדינה לוקחת על עצמה את מלוא התביעות וההתחייבויות והחובות של הנמלים כדי לגרום לכך שהעסק יעבוד אחרת.

מאיר שטרית: אין פה פגיעה בעובדים.

מאיר שטרית: הפגיעה האמיתית בעובדים היא השביתה.

מאיר שטרית: השביתה גורמת נזק חמור מאוד לעובדים: בטווח הקצר, המיידי – בעלויות, ובטווח הארוך – בהעברת קווי ייצור למקומות אחרים.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אדוני התחיל להגזים.

מאיר שטרית: רבותי, המהירות בהגשת הצעת החוק היא תגובה על השביתה.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, היא תגובה על השביתה.

עסאם מח'ול: - - -

דוד טל: - - -

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: חבר הכנסת טל, אני עונה לך.

ראובן ריבלין: רבותי, הוא אומר בצורה מפורשת - - -

דוד טל: - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת טל, אני עונה לך.

מאיר שטרית: תן לי לענות לך.

ראובן ריבלין: והוא ראוי בהחלט להערכה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, זה שמשתמשים בכנסת - - -

ראובן ריבלין: אדוני ידבר.

מאיר שטרית: מותר לממשלה - - -

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, אני שואל אותך, לא את השר.

חיים רמון: זה שהשר - - - זה בסדר, אבל אתה, אדוני - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת רמון, מותר לממשלה.

מאיר שטרית: מותר לממשלה, חבר הכנסת רמון.

ראובן ריבלין: האם אדוני יודע כמה פעמים אני רוצה להשיב תשובות ואני לא יכול?

חיים רמון: - - - יש לי בעיה עם שביתה, אז אני משתמש בכנסת - - -

מאיר שטרית: אני אענה לך.

ראובן ריבלין: אדוני, הבנתי את שאלתך וכבר עניתי עליה בפעם השנייה, ועכשיו – בפעם השלישית.

ראובן ריבלין: סעיף 9(ב) לחוק קובע, שהממשלה יכולה להגיש הצעת חוק מטעמה, ואני צריך להביאה לקריאה ראשונה.

חיים רמון: אין חובה על היושב-ראש - - -

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: הואיל והממשלה חשבה - - -

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: שמעתי.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, אני יכול להציע לך תשובה לממשלה?

חיים רמון: כיוון שהממשלה החליטה לערב את הכנסת במשא-ומתן - -

מאיר שטרית: זה לא משא-ומתן.

מאיר שטרית: אין משא-ומתן.

קריאה: אבל הוא לא יכול לערב.

חיים רמון: - - היה ראוי להגיד לממשלה שעוד מעט, בעוד שבוע ימים, הכנסת מתכנסת - - -

מאיר שטרית: קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הדבר נדון ביני לבין הממשלה.

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: מה פירוש בתום לב?

ראובן ריבלין: כפי שהוסבר לי, הממשלה ראתה - - -

חיים רמון: - - -

זאב בוים: - - -

יחיאל חזן: - - -

ראובן ריבלין: רק רגע, אדוני.

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חזן, ייתן אדוני כבוד לבמה.

ראובן ריבלין: אדוני, אני מייצג אותו כמו שאני מייצג את חבר הכנסת רמון, והוא שאל ואני עונה לו, כי זה כבודה של הכנסת, וחבר הכנסת רמון בהחלט צודק בשאלתו הנוקבת.

ראובן ריבלין: הממשלה אמרה שמשא-ומתן לא יכול להתקיים כאשר ההסתדרות עומדת במצב שבו היא מציגה תנאי סף שאינם קבילים, ולכן היא מבקשת להביא את הצעת החוק לקריאה ראשונה ולהתחיל לדון בה בוועדה.

ראובן ריבלין: היום המצב במשק הוא כזה שנגרם נזק איום ונורא לכולנו.

חיים רמון: - - - עד אחרי החג היא לא תדון.

ראובן ריבלין: אם הוועדה תסכים שיש דחיפות, היא תידון.

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: הרי אדוני כאחד מנציגיה המובהקים של הכנסת של מדינת ישראל יודע - - -

חיים רמון: גם אתה - - -

ראובן ריבלין: קטונתי.

חיים רמון: - - - נכנעת.

ראובן ריבלין: אני לא נכנעתי, ואני מציע לכל חברי הכנסת לא לבוא ולומר שהכנסת נכנעה בעניין זה לאיזה שיגיון של הממשלה.

ראובן ריבלין: הממשלה רואה בחומרה רבה את העובדה שמתקיימת שביתה, בין שהיא אשמה ובין שאחרים אשמים.

ראובן ריבלין: הדיון הוא בהחלט קטלי

ראובן ריבלין: זטור לפתרון בעיה שמעיקה על הציבור כולו.

חיים רמון: לא, הוא לא קטליזטור.

ראובן ריבלין: הבעיה מעיקה על הציבור כולו מבחינת התוצאה, ולכן הכנסת בהחלט יכולה לדחות את בקשת הממשלה או לאשר אותה, אבל אסור לה למנוע מהממשלה את האפשרות להגיש את הבקשה לפי סעיף 9(ב).

ראובן ריבלין: זאת תשובתי.

ראובן ריבלין: כל שאר הדברים הרי הם כתובים בספר דברי הימים.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להמשיך.

מאיר שטרית: חבר הכנסת רמון, אתה באמת - - -

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, התשובה שלך משכנעת ונכונה עד שהשר שטרית אמר את מה שאמר.

מוחמד ברכה: עכשיו - - -

ראובן ריבלין: אני לא יודע אם היא משכנעת.

ראובן ריבלין: הוא יכול לומר מה שהוא אמר.

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד, הוא אומר - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת ברכה, אני אענה לך.

חיים רמון: - - - הוא משתמש בך.

זאב בוים: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, לא כך הוצג הדבר בפני.

ראובן ריבלין: אני מעריך מאוד את השר שטרית על כך שהוא אומר דברים כפי שהוא רואה אותם.

חיים רמון: ברגע זה היית צריך לסיים את הדיון.

ראובן ריבלין: אני לא אסיים את הדיון, משום שעם כל הכבוד לשר שטרית - - -

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, ברגע זה היית צריך לסיים את הדיון, כי בטענות שווא כינסת את הכנסת.

ראובן ריבלין: בנאומו אדוני יכול לבוא ולומר: הונו את יושב-ראש הכנסת, או אמרו לו את אשר אמרו.

ראובן ריבלין: אני יודע מה אמרו לי.

עסאם מח'ול: אולי הנשיאות תתייעץ.

ראובן ריבלין: אני גם אמרתי, ישפוט הציבור כליות ולב, וביום כיפור ניסיתי להתקרב למקורות עד כמה שיכולתי, ואני יודע שלא אני הוא בוחן כליות.

ראובן ריבלין: ידוע לי באופן מוחלט שאני לא בוחן כליות ולב.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים רמון: - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת רמון, אני מתפלא עליך.

מאיר שטרית: חבר הכנסת רמון, אתה מצפה ממני שאני אעמוד על הבמה ואגיד דברים שלא כהווייתם?

חיים רמון: לא, להיפך - - -

מאיר שטרית: חכה, חכה, אני אענה לך.

מאיר שטרית: אני אענה לך.

מאיר שטרית: הרי אם רצית תשובה שתניח את דעתך - - -

חיים רמון: - - - זאת טענתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, זה ברור.

ראובן ריבלין: אדוני סיים אתי, עכשיו הוא - - -

מאיר שטרית: אם אתה רוצה תשובה, אני אענה לך.

ראובן ריבלין: לאדוני היה ויכוח אתי, עניתי לו.

ראובן ריבלין: הוא - - -

מוחמד ברכה: - - -

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: שמעתי את אשר הוא אמר.

מאיר שטרית: אני אענה לך.

מאיר שטרית: לגרסתך, חבר הכנסת רמון - - -

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: שמעתי את אשר הוא אמר לו, אני מכבד אותו מאוד על גילוי לבו.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, חבר הכנסת רמון, בוודאי יהיו לי שאלות לממשלה לאחר מכן.

ראובן ריבלין: ואנחנו ממשיכים בדיון.

חיים רמון: לא שאלות לשאול אלא לומר לממשלה: אם כך, אנחנו נדחה את המשך הדיון - - -

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני על הצעתו.

ראובן ריבלין: הצעתו לא מתקבלת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

חיים רמון: למה היא לא מתקבלת?

זאב בוים: - - -

ראובן ריבלין: לעת עתה היא לא מתקבלת.

ראובן ריבלין: תמיד אני יכול לשנות את דעתי.

ראובן ריבלין: תודה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, בהמשך ליום הכיפורים - - -

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חבל שאתה נוהג כך.

מאיר שטרית: חבר הכנסת רמון, לגרסתך אני כאילו צריך לומר לך: תשמע, מאחר שהנושא כל כך חשוב - - -

אברהם-בייגה שוחט: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, אני משתדל לייצג את האופוזיציה, אבל אני גם מייצג את הקואליציה.

מאיר שטרית: הרי יכולתי להגיד לך, לגרסתך: מאחר שהנושא כל כך חשוב, אנחנו לא רוצים שזה יהיה בחוק ההסדרים.

מאיר שטרית: לכן, הפרדנו אותו מחוק ההסדרים כדי שיידון בנפרד בכנסת.

מאיר שטרית: זה בגלל חשיבות הנושא.

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: נא לסיים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת רמון, חבר הכנסת רמון, אתה רוצה תקדימים שאתם עשיתם בממשלה שלכם או תקדימים שאנחנו עשינו בממשלות קודמות?

מאיר שטרית: רבותי, לממשלה - - -

חיים רמון: אני רוצה.

חיים רמון: אדוני השר, אני רוצה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

רוני בר-און: - - - קריאה ראשונה.

מאיר שטרית: הם מפריעים לי.

מאיר שטרית: מה אני יכול לעשות?

מאיר שטרית: אבל הם מפריעים לי, מה אתה רוצה?

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, השר רוצה להתקדם בדבריו עד כדי סיומם.

מאיר שטרית: נכון, אני רוצה לסיים את דברי.

חיים רמון: אני מבקש גם תקדימים.

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני משתוקק לשמוע את דבריו.

ראובן ריבלין: אתה הבא אחריו.

מאיר שטרית: לכן, אדוני היושב-ראש, הדברים נאמרים ביושר, לא בהסתר, לא בהיחבא.

מאיר שטרית: אנחנו הצענו ביוזמתנו להקפיא את החקיקה עד 25 באוקטובר ולנהל משא-ומתן בלי שביתות.

מאיר שטרית: מאחר שההצעה לא התקבלה ואין משא-ומתן, כל יום שביתה שעובר גורם נזק נוסף למשק, וככל שהכנסת תקצר את הזמן הזה על-ידי חקיקת החוק – ואילו ניתן היה להעביר את החוק - - -

דוד טל: - - -

מאיר שטרית: אני אענה לך, חבר הכנסת טל.

מאיר שטרית: אם היה ניתן להעביר מחר את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, זה היה גומר את השביתות - - -

דוד טל: ניתן, ניתן.

מאיר שטרית: זה היה גומר את השביתה וגומר את הכול forever.

מאיר שטרית: ואת זה צריך להביא לידי סיום.

עסאם מח'ול: - - -

מאיר שטרית: לא יכול להיות מצב שבו, בקלות בלתי נסבלת, אנשים יכולים לשתק את היבוא והיצוא של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: החוק הזה נותן על זה תשובה, חברי הכנסת.

דוד טל: - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, חבר הכנסת טל, אני לא נותן יותר.

מאיר שטרית: ולכן, ככל שהחוק הזה ייחקק יותר מהר, יש סיכוי לסיים את המצב הבלתי-נסבל הזה.

מאיר שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

עמיר פרץ: אפשר רק משפט אחד?

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, נתתי לאדוני.

ראובן ריבלין: אדוני גם יוכל בהמשך - - -

חיים רמון: אני בכל זאת חושב שלאור דבריו של השר שטרית - - -

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: לרשות אדוני שש דקות, ואחריו – חבר הכנסת בייגה שוחט, וגם לו שש דקות.

ראובן ריבלין: לאחר מכן חוזרים לשלוש דקות.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, לאור דבריו של השר, שהם שונים מהנימוק שניפקו לך - - -

ראובן ריבלין: יש לי רק דובר אחד של משרד האוצר, והוא שר האוצר.

ראובן ריבלין: אני אמרתי לאדוני - - -

חיים רמון: מי לא דיבר אמת, שר האוצר או השר במשרד האוצר?

חיים רמון: אני חושב שהשר שטרית אמר את האמת, ושר האוצר - - -

ראובן ריבלין: אני לא נמצא כאן על כס המשפט.

ראובן ריבלין: כל אחד רואה רשומון - - -

חיים רמון: לא, אתה אמרת ששר האוצר אמר דברים אחרים.

ראובן ריבלין: אני לא יכול מעל הבמה להסביר לאדוני איך כותבים מלה בצורה כזאת או אחרת, אבל כאשר העניין שייך לי, אני יכול לכתוב "עין" במ"ם או בעי"ן.

ראובן ריבלין: אתה מבין, אני לא - - -

עסאם מח'ול: - - -

חיים רמון: הכי חשוב ששר האוצר אמר לך דברים אחרים - - -

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני על הערתו.

ראובן ריבלין: היא נרשמה והיא חשובה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה - בבקשה, אדוני; שש דקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הציניות בדבריו של השר במשרד האוצר הגיעה לשחקים, ומסתבר שלא רק דמגוגיה וכוחניות הן הכלים המרכזיים של הממשלה בטיפולה גם בשאלת השלום וגם בשאלות החברתיות; עכשיו הם גם משתמשים באותם כלים כדי לטפל בכנסת ומשתמשים בכנסת ככסות או ככלי כדי להכות בעובדים.

מוחמד ברכה: ממשלת ישראל פתחה במלחמה תוקפנית, אלימה ותקדימית בשיטותיה כנגד העבודה המאורגנת במדינת ישראל, כנגד ציבור השכירים וכנגד העיקרון שהעובדים הם גורם במשחק הכוחות במשק שיש להתחשב בו, וחובה להידבר עמו.

מוחמד ברכה: הממשלה פשוט מבקשת להוציא את העובדים מן המשחק ולהותיר את הזירה כולה לחבריה, אילי ההון וברוני הממון.

מוחמד ברכה: רק הבוקר התפרסמה ידיעה על מתן זיכיון חינם לבעלים של "מספנות ישראל", לצורך הקמת מסוף נמל.

מוחמד ברכה: שמונה שנים, אדוני היושב-ראש, היתה מחלוקת על דמי הזיכיון, ולפתע אין מחלוקת ואין לממשלה דרישות מן הבעלים.

מוחמד ברכה: בתוך ימים נעלמה המחלוקת.

מוחמד ברכה: מתברר שכל האמצעים כשרים, לשיטתה של הממשלה, במלחמתה בעובדי הנמלים, לרבות מכירת נכסי מדינה לקומץ חברים של נתניהו ושל ליברמן.

מוחמד ברכה: הייתי רוצה שליברמן לא רק יתייחס למינויים הפוליטיים שלו, אלא לבעלי הזיכיון מחבריו שקיבלו נכסי מדינה.

מוחמד ברכה: הממשלה שוברת כל נורמה במערכה הזאת.

מוחמד ברכה: היא רומסת ברגל גסה הסכמים שהיא חתמה עליהם זה כבר, ואני שומע ששר האוצר מפנטז על צבא בנמלים.

מוחמד ברכה: תגידו, זו ממשלה או שזו חונטה?

מוחמד ברכה: אנחנו עושים בימים הנוראים האלה את כל הדרך חזרה אל התקופה הפיאודלית, מעבודה לעבדות ומעובדים לעבדים.

מוחמד ברכה: שביתת עובדי הנמלים היא שביתה צודקת ובלתי נמנעת.

מוחמד ברכה: התעשיינים, העיתונות הכלכלית וכל הגורמים שנרתמו לקמפיין ההסתה של נתניהו צריכים להפנות את קובלנותיהם לשר האוצר.

מוחמד ברכה: העובדים אינם הכתובת, הם בסך הכול נלחמים על זכותם לעבוד בכבוד, בשכר הולם, במסגרת מאורגנת, ולא להפוך מרמס להון ובעליו.

מוחמד ברכה: הוועדים אמורים לייצג את העובדים, והמדינה צריכה לייצג את האזרחים, ולא בעלי ההון.

רוחמה אברהם-בלילא: תגן על בעלי משכורות של 3,000 ו-4,000 שקלים, לא על בעלי משכורות של 20,000 ו-30,000.

דניאל בנלולו: הוועדים היום לא מייצגים את העובדים.

דניאל בנלולו: הוועדים בנמל אשדוד מריצים את עצמם לעירייה.

מוחמד ברכה: הם מייצגים את האינטרסים של העובדים כנגד הפרת הסכם.

מוחמד ברכה: ירוצו לעירייה, ירוצו לכנסת, מה אכפת לך?

מוחמד ברכה: מה, הם אזרחים סוג ב'?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אני עוצר שעון כל פעם שמפריעים.

ראובן ריבלין: זה יוצר מצב שבו אתם כדי להצביע תישארו עד 22:00.

ראובן ריבלין: שלא תהיה אי-הבנה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, הם כולם מהליכוד.

רוחמה אברהם-בלילא: חיים, אין לכם עובדים בנמלים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, כמעט שר החוץ של הכנסת.

מוחמד ברכה: זה עוד שיא בציניות.

מוחמד ברכה: מה מלינים על ועדי עובדים?

מוחמד ברכה: שהם רצים לעיריות.

מוחמד ברכה: ליברמן דיבר על כפל תפקידים של יושב-ראש ההסתדרות, שהוא גם חבר הכנסת.

מוחמד ברכה: העובדים הם אזרחים סוג ב'?

מוחמד ברכה: הם לא יכולים למלא תפקיד בכנסת?

מוחמד ברכה: הם לא יכולים למלא תפקיד בעיריות?

דניאל בנלולו: הנה, אנחנו פה.

מוחמד ברכה: אז על מה אתה מלין נגדם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דניאל בנלולו, אולי אדוני לא הבין טוב.

ראובן ריבלין: משום מה האוצר חשב, למשל, שהדיון יתנהל מקסימום עד השעה 13:00.

ראובן ריבלין: אני מודיע לו, שלפי לוח הזמנים כרגע, אנחנו לא נסיים את הדיון כאן, אם הוא יתמשך בדרך זו, לפני השעה 18:00.

ראובן ריבלין: יש כמה אנשים שצריכים ללכת גם לעניינים אחרים, והם כולם יחזרו הנה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, ראוי ששר מהממשלה יבוא.

ראובן ריבלין: כבר הודעתי ששר מהממשלה יבוא ויתייצב כאן, כי אם הממשלה לא תכבד את הכנסת, אני אפסיק את הישיבה עד אשר יהיה שר.

רוני בר-און: חיים, שב, תתאמן בינתיים, עוד חודש אתם בממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת מהקואליציה, האמת היא שהשבוע עקבתי, כמו כולם, אחרי מסעות התעמולה המתוקשרים של הממשלה ושל שר האוצר בעיקר.

מוחמד ברכה: אם שר האוצר היה מחובר באותם ראיונות למכונת אמת, אני מבטיח לכם שהמכונה היתה מתפוצצת במקום.

מוחמד ברכה: כמות השקרים היא בלתי נסבלת.

מוחמד ברכה: הוא מלעיט את הציבור בכל מיני שקרים שאין להם כל יסוד, מכפיש את העובדים, מכפיש את מאבקם.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת הסתה שאתה מסית.

זאב בוים: כמו מה?

מוחמד ברכה: כמו הנושא הזה - - -

ראובן ריבלין: עצרתי את השעון.

ראובן ריבלין: אם אתה עונה לו על השאלה "כמו מה", אני מתחיל להפעיל את השעון על חשבונך.

מוחמד ברכה: לא, אני רוצה לגמור את הנאום שלי.

ראובן ריבלין: אז תנאם את הנאום שלך, בבקשה.

מוחמד ברכה: אני מודיע לכם שאי-אפשר להתחיל ולהדוף בכלל את מבול השקרים, ההטעיות, ההסתות וההסטות של האיש הזה.

מוחמד ברכה: לא היה ריאיון אחד שבו נתניהו לא קרא לעובדי הנמלים לנטוש את ה"יגוארים" שלהם ולחזור לעבוד.

מוחמד ברכה: כמה חוצפה יש לאיש הזה?

מוחמד ברכה: כמה ציניות?

מוחמד ברכה: גם להכניס לנמלים מינויים פוליטיים שלו ושל עושה דברו, ליברמן, וגם להבאיש את ריחם של העובדים באמצעות האנשים האלה שהוא הכניס לשם?

דניאל בנלולו: לא הכניסו אחד אפילו.

דניאל בנלולו: כל המינויים הם של סנה, השר לשעבר.

מוחמד ברכה: אל תגיד "לא", אתה לא יודע.

מוחמד ברכה: או שאתה לא יודע או שאתה שותף לשקר.

דניאל בנלולו: אתה לא יודע, אני גר באשדוד ואני ראיתי.

מוחמד ברכה: אז אתה שותף לשקרים.

מוחמד ברכה: רציתי לשפוט אותך לקולא, מה לעשות.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת בנלולו על גילוי העניין בנמל אשדוד, כאשדודי, אני בהחלט מעריך את זה.

ראובן ריבלין: נא לאפשר לחבר הכנסת ברכה להתקדם.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רק לפני שנתיים חתמה הממשלה על הסכם עם העובדים, שחייב אותם בפשרות מכאיבות, בהגדלה משמעותית של מכסות העבודה, בהסכמה לתאגוד ויצירת בסיס לתחרותיות ולהפרטה.

מוחמד ברכה: העובדים התנגדו, וההסתדרות, לצערי, כפתה עליהם את ההסכם.

מוחמד ברכה: היום עמד יושב-ראש ההסתדרות ואמר שהוא הדיח ראשי ועדי עובדים באשדוד כדי להעביר את ההסכמים ההם.

מוחמד ברכה: והנה עכשיו באה הממשלה ומבטלת את ההסכם, מובילה חקיקה מעל ראשם של העובדים, ושר האוצר מזמין אותם מעל גלי האתר להיכנס למשא-ומתן.

מוחמד ברכה: אדוני שר האוצר, שאיננו כאן, לאיזה משא-ומתן בדיוק אתה מזמין את העובדים?

מוחמד ברכה: קודם ביטלת את ההסכם, יזמת חקיקה, ועכשיו אתה קורא לעובדים למשא-ומתן.

מוחמד ברכה: זה משא-ומתן?

מוחמד ברכה: זה בקושי שימוע לפושעים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אל תרימו את ידיכם בעד החקיקה המסוכנת הזאת.

מוחמד ברכה: היא נולדה בחטא, והיא תגרור תוהו ובוהו במשק.

מוחמד ברכה: אל לה לכנסת לדחוף אלפי אנשי עמל אל מחוזות הייאוש והאלימות.

מוחמד ברכה: אל לה לכנסת לשמש חותמת גומי של הממשלה.

מוחמד ברכה: ולכל זה מיתוספת הדמגוגיה הלאומנית-הימנית-הקיצונית, כאילו העובדים פוגעים במדינה בעצם השביתה.

מוחמד ברכה: מי זו המדינה, כנס קיסריה או עובדי הנמלים?

מוחמד ברכה: מי זו המדינה, חמש משפחות ההון הגדול או "כיכר הלחם" שפורקה אתמול?

מוחמד ברכה: מי זו המדינה, הגברת אריסון או הגברת קנפו?

רוני בר-און: מסעדת "מקסים" זה המדינה.

מוחמד ברכה: אל תיכנס לזה.

מוחמד ברכה: אתה אומר דבר מסוכן וחמור מאוד, ואני אצטרך לענות בצורה קשה.

מוחמד ברכה: אל תחבר בין זה לזה.

מוחמד ברכה: באותו נוסח של הדמגוגיה הלאומנית-הימנית-הקיצונית ששולטת במדינה, באים היום לומר שיש גורמים פוליטיים שמדברים עם הפלסטינים במערכת הפוליטית בישראל.

מוחמד ברכה: לדבר כדי לטפח את התקווה של השלום, זה נגד המדינה.

מוחמד ברכה: ושוב, מי זו המדינה?

מוחמד ברכה: המדינה זה המתנחלים או העובדים?

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, הדיבורים על כך שלעובדים בישראל יש יותר מדי כוח, הם בדיחה עגומה.

מוחמד ברכה: לא רק שאין לעובדים הרבה כוח, דומה שהם מנהלים קרבות מאסף על זכותם להיות בכלל עובדים, ולא אבק אדם של חברות כוח-אדם.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט.

ראובן ריבלין: לאדוני יש בשם סיעתו שש דקות, לאחר מכן אנחנו מצטמצמים והולכים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אולי לחלק מהאנשים זכור, אולי לחלק מהאנשים לא זכור, אבל באוגוסט 1999 - - -

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש, השר לשעבר סנה נמצא פה, אפשר לשאול אותו לגבי המינויים.

דוד טל: - - -

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת בנלולו שהפנה את תשומת לבי לכך שהוא יכול לשאול אותו.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך על הערתך.

ראובן ריבלין: עם זה, אני לא אשתמש בעצתך, אף שהיא חשובה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל, אדוני יזכור כסגן יושב-ראש הכנסת שלא אומרים מלה בעמידה.

דוד טל: - - - פוליטי.

ראובן ריבלין: גם בממדי גופו של אדוני ובעוצמת אישיותו הדבר נראה כאיום.

דניאל בנלולו: - - -

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת טל, אולי לא שמתם לב: השר לשעבר, שהתחיל בכל נושא ההפרטה, נמצא על הדוכן.

אברהם-בייגה שוחט: בשעתה התקבלה החלטה על הפרטת נמל היובל, שהיה בתהליך בנייה, ובמסגרת ההחלטה המפורסמת שנדונה ב-2001 בוטלה החלטת הממשלה דאז, ובמקומה באה החלטת הממשלה הנוכחית, שאותה כרגע הממשלה מנסה לשנות.

אברהם-בייגה שוחט: לפני שאגש לעיקר הדברים ואתרכז רק בנושא הנמלים, אני רוצה להעיר שתי הערות.

אברהם-בייגה שוחט: השר ליברמן איננו כאן, אבל הייתי מציע שלא ילמד ולא יטיף מוסר, וקצת צניעות לא היתה מזיקה לו.

ראובן ריבלין: אני יכול להבטיח לאדוני ששניהם - שר האוצר והשר ליברמן - רואים אותך מדבר.

אברהם-בייגה שוחט: אם כך, זה בסדר.

אברהם-בייגה שוחט: לבוא ולהטיף לנו פה - - -

חיים אורון: עכשיו הוא הולך ליישם את המוביל הארצי.

חיים אורון: שוחט, אני אומר לך.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אדוני עוד מעט מדבר בשם סיעתו.

ראובן ריבלין: לא אתן להפריע לאדוני בשום אופן.

ראובן ריבלין: לא אתן לאיש להפריע.

אברהם-בייגה שוחט: אתייחס רק לשתי נקודות, ויש עוד בעיות אחרות.

אברהם-בייגה שוחט: יכולת הביצוע של ממשלות הליכוד - -

ראובן ריבלין: אדוני, יעשה ויתייחס למה שהוא רוצה.

אברהם-בייגה שוחט: - - בתחום הכלכלי ידועה לכול, אבל לבוא ולדבר כאן על מהפכת התקשורת ולהסביר לנו כמה זה חשוב ואיך היא נעשתה - יש לי הודעה בשבילו: מהפכת התקשורת התחילה בספטמבר 1992, כפי שאמר כאן חבר הכנסת עמיר פרץ.

רוני בר-און: אז התחילה המדינה.

אברהם-בייגה שוחט: אתה תבדוק אחרי את העובדות.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד לך מתי זה הגיע לכנסת ומתי התקבלה החקיקה.

ראובן ריבלין: עצרתי את השעון.

ראובן ריבלין: אדוני רוצה להמשיך ולענות לו - מרגע זה, זה יהיה על חשבונו.

ראובן ריבלין: אם אדוני יענה על שאלות, אני עוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא עונה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר את שתי ההערות.

ראובן ריבלין: הבנתי.

אברהם-בייגה שוחט: אתה תעיר את מה שאתה רוצה להעיר, כי ממילא זה לא חשוב.

ראובן ריבלין: - - -

חיים אורון: תן לו.

אברהם-בייגה שוחט: התאריכים ישנם והעובדות ישנן והן ידועות.

אברהם-בייגה שוחט: פתאום אני שומע על התחבורה הציבורית: הנה, רק הגיעו, ובתוך חודשיים פתרו את בעיית התחבורה הציבורית.

אברהם-בייגה שוחט: ההסכם עם "אגד" על היציאה לתחרות וביטול המונופול שלו נעשה בדיוק לפני שש שנים ועלה 700 מיליון שקל כדי שיוותרו על הזכויות שהיו להם.

אברהם-בייגה שוחט: תהליך המכרזים על הקווים נעשה בהדרגה במשך כל השנים האלה.

אברהם-בייגה שוחט: עם כל הכבוד לאביגדור ליברמן, והוא עמד כאן ולימד אותנו כמה הם משנים את המשק, יש לי ידיעה: הופרטו כבר 200 קווים, וכל התהליך התחיל לפני שש שנים כשאנחנו היינו בממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: קבענו את הדברים, הגענו להסכם עם "אגד", וזה לא היה דבר פשוט להוציא ממנו קווים שהיו בידיו במשך למעלה מ-50 שנה.

אברהם-בייגה שוחט: כך נעשו הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: ההערה השנייה היא הערה פוליטית.

אברהם-בייגה שוחט: אני שומע את ביבי נתניהו אומר כל הזמן - - -

רוני בר-און: איך אפשר להגיד על תחבורה שזה - - - זה היה ב-1997.

רוני בר-און: אתה מעוות את המציאות.

אברהם-בייגה שוחט: אני שומע את ביבי נתניהו אומר לעובדי הנמלים: תצאו מה"יגוארים" ותלכו לעבוד.

דניאל בנלולו: מה פסול ב"יגואר"?

דניאל בנלולו: מה הפסול?

אברהם-בייגה שוחט: זה תשאל את ביבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אני לא יודע מה פסול ב"יגואר", כי אף פעם לא הייתי בתוכו.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לביבי דבר אחד: אם ביבי רוצה לראות את גומה יוצא מה"יגואר", הוא צריך לעשות דבר אחד - הוא צריך לרכז ישיבת מרכז של הליכוד, לבוא לחנות ליד גומה.

אברהם-בייגה שוחט: ביבי יצא מה"וולבו" וגומה יצא מה"יגואר", ויראה אותם יוצאים מה"יגואר".

אברהם-בייגה שוחט: אין לו שום דרך אחרת לראות את העניינים האלה.

אברהם-בייגה שוחט: כל אחד מאתנו יודע בדיוק מה קורה בנמל אשדוד, מי הוועדים ואיך העסק מתנהל.

אברהם-בייגה שוחט: לגופו של עניין, אני רוצה להגיד שני דברים בסיסיים מבחינתי.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר זאת כאן למרות היותי באופוזיציה ולמרות המסקנות שאני מגיע אליהן.

אברהם-בייגה שוחט: בנמלים חייב היה להיעשות שינוי, מכיוון שהנמלים חייבים לעבוד בתחרות, ומכיוון שבנמלים היתה מערכת של יחסי עבודה בלתי סבירים בממדים ובתכונות שבמשק הישראלי היא היתה בצורה קיצונית לא חיובית.

אברהם-בייגה שוחט: זה מה שאני יכול להגיד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, הואיל ואני קצת ותיק בכנסת - וגם השר שטרית ותיק בכנסת - הייתי כמובן יכול להביא להם כמה נאומים של אדוני.

אברהם-בייגה שוחט: אתה שומע אותי.

ראובן ריבלין: אני מעריך את זה.

אברהם-בייגה שוחט: אתה שומע אותי.

אברהם-בייגה שוחט: אם מישהו יגיד שלא צריך תחרות בנמלים, הוא מזיק למשק.

אברהם-בייגה שוחט: אם מישהו לא אומר שצריך היה לשנות שם בהסכמי עבודה ובדברים שכרוכים בתפוקה ובהתייעלות - בוודאי היה צריך לעשות שם.

אברהם-בייגה שוחט: אבל כאן מגיע ה"אבל" הגדול: אני חושב שהסכם 2001 – אף שלא אהבתי אותו בגלל ביטול הפרטת נמל היובל, ושמעתי ששטרית הצביע נגד, ואם הייתי חבר ממשלה גם אני הייתי מצביע נגד - והמסגרת של 2001 היא מסגרת אפשרית כדי לפתח תחרות ולעשות את כל מה שצריך - -

מאיר שטרית: אם היה מה - - -

אברהם-בייגה שוחט: - - לרבות צמצום רשות הנמלים ומעבר מ-160 ל-70-80 איש, ושום דבר רע לא יקרה בעניין זה, ולרבות פיתוח תחרות בחברות-בנות של רשות הנמלים.

אברהם-בייגה שוחט: לא היה שום צורך להביא לעימות הזה עכשיו: לא בגלל המצב הכלכלי - - -

מל פולישוק-בלוך: מה הבעיה עם זה עכשיו?

חיים אורון: - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת בייגה - - -

אברהם-בייגה שוחט: אבל לגבי רשות הנמלים, אתה עצמך אמרת שההסתדרות היתה בסדר בעניין.

מאיר שטרית: - - -

אברהם-בייגה שוחט: תאמין לי שאני גם מכיר את המשא-ומתן שהתנהל, ואני יודע שנעשו דברים.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, נוצר כאן עימות שגורם לנזקים, שרובו ככולו תוצאה מהחלטה נמהרת - אולי לא נמהרת, אולי מתוכננת של הממשלה - שלא לצורך.

חיים אורון: מחושבת.

אברהם-בייגה שוחט: אני גם רוצה להעיר שאומרים, זה יחסוך לנו הרבה מאוד כסף.

אברהם-בייגה שוחט: חברי הכנסת, יש לי הודעה בשבילכם: מי שמכיר את שני התקציבים האחרונים - חבר הכנסת בנלולו, אתה חבר בוועדת הכספים, חברת הכנסת רוחמה אברהם חברה בוועדת הכספים, וחבר הכנסת אורון חבר בה - הרי שלקחו מיליארד שקל מרשות הנמלים - - -

אלי אפללו: ואפללו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שוחט, אל תעשה לי מהומות בליכוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו הוא חבר בוועדה.

אברהם-בייגה שוחט: גם חבר הכנסת אפללו.

אברהם-בייגה שוחט: לקחו מיליארד שקל מרשות הנמלים והעבירו כדי לממן את הגירעון בתקציב המדינה.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, אם רוצים לעזור ליבוא וליצוא, פשוט צריך להוריד את התעריפים לחצי, כי התעריפים שנגבים יוצרים קופה ברשות הנמלים, שהממשלה שותה אותם לתוך התקציב הרגיל.

אברהם-בייגה שוחט: דבר נוסף - אביגדור ליברמן אומר:

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו משקיעים 5 מיליארדי שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: שקל בתקציב המדינה לא מושקע בנמלים, והכול מכספי המשתמשים דרך האגרות ודרך הלוואות של - - -

עסאם מח'ול: - - - שקר.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, יש לנו כאן מערכת שיוצרת משבר קולוסאלי במשק הישראלי, כאשר אפשר היה להשיג את התפוקות האמיתיות של תחרות ושל שינוי מבני, ואולי זה היה לוקח טיפה יותר זמן, בלי להביא להחלטת ממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: יש כאן תחושה של רצון להפגין כוח ולהפגין עימות.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע ממקורות פנימיים, שבאוצר יש תחושה שבמבנה הקואליציה, ב-68 הקולות, אפשר להעביר כל דבר, ובאופן ברור הולכים כמעט לכל החלטה.

אברהם-בייגה שוחט: לצערי הרב, תפיסת עולם מסוכנת של כוח עם קואליציה כזאת יוצרת מצב שהמשק הישראלי והחברה הישראלית יסתלקו מתחום ההסכמות, מתחום הדיבור, מתחום הפשרה ומתחום היכולת לעשות יחד דברים.

אברהם-בייגה שוחט: תאמינו לי שלהעביר רפורמה במערכת התקשורת עם הוועד של "בזק" ועם הסיפורים של מונופול מוחלט שהיה, היה לא קל.

אברהם-בייגה שוחט: זה היה כרוך באיומים, בדיונים, בישיבות ובכל מה שאתם רוצים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל לעשות את הכול בכוח?

אברהם-בייגה שוחט: להניף את הגרזן כשיש ביד כלי של ההחלטה ב-2001?

אברהם-בייגה שוחט: השר מאיר שטרית, אני חושב שהממשלה שגתה.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שלא מאוחר.

אברהם-בייגה שוחט: הרי יש לנו כאן כבר ויכוח טרמינולוגי.

אברהם-בייגה שוחט: הכבוד משחק כעת.

אברהם-בייגה שוחט: מה אומר עמיר פרץ?

אברהם-בייגה שוחט: הוא אומר: בואו ונדבר על בסיס 2001, אבל הוא לא אומר שאסור להעלות שם הצעה לשינוי של 2001.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא אומר את זה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת שוחט.

אברהם-בייגה שוחט: קחו את העניין הזה ותקפיאו אותו.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא אומר לכם לבטל את ההחלטה.

אברהם-בייגה שוחט: קחו את העניין הזה ותשבו יחד.

אברהם-בייגה שוחט: אתם תעלו את מה שאתם רוצים.

ראובן ריבלין: תודה.

אברהם-בייגה שוחט: זה נורא חשוב.

ראובן ריבלין: אני בטוח שזה חשוב, אבל עמדו לפני אדוני שש דקות לומר את הדברים החשובים בהתחלה.

אברהם-בייגה שוחט: 2001 יכול להיות בסיס.

אברהם-בייגה שוחט: אתם תבואו עם דברים אחרים - תבואו עם דברים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל תשבו ותשיגו אותה תוצאה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, עכשיו, יחליף אותי סגן היושב-ראש, חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: כאמור, עתה ידברו חברי הכנסת רוחמה אברהם, עסאם מח'ול, אלי בן-מנחם, דליה איציק ודוד טל - כולם שלוש דקות.

ראובן ריבלין: אחריהם - חבר הכנסת חיים אורון, ואם הוא בשם הסיעה - שש דקות.

חיים אורון: אני ורן כהן חצי-חצי.

ראובן ריבלין: אין דבר כזה.

ראובן ריבלין: אין ארבע דקות וחצי, כי ארבע דקות וחצי הופכות לתשע, ותשע הופכות ל-18.

ראובן ריבלין: אני לא מפצל.

ראובן ריבלין: יחליטו שניהם מי מהם ידבר בשם הסיעה, כל השאר ידברו שלוש דקות.

משה גפני: - - -

ראובן ריבלין: אני יודע שחבר הכנסת גפני נמצא בארץ.

ראובן ריבלין: אני יודע גם שהוא משתתף בכל ישיבות הכנסת.

ראובן ריבלין: אני לא יודע אם שכחתי אותך, אבל אדוני ממוקם במקום 38, שהוא ל"ו ועוד שניים.

קריאה: אחרי השר אהוד אולמרט?

ראובן ריבלין: אני אבקש מהשר אולמרט להתייצב כאן כאשר אדוני ידבר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מוחמד ברכה: בבקשה, גברתי חברת הכנסת אברהם.

מוחמד ברכה: שלוש דקות לרשותך.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע שעבר התבשרנו שמדינת ישראל שברה שיא.

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי, מזל טוב, אנחנו שיאני השביתה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל איך הגענו לשיא הזה?

רוחמה אברהם-בלילא: יש למדינת ישראל אבא גדול, קוראים לו מונופול.

רוחמה אברהם-בלילא: כל ילד מתבגר מגיע לגיל שבו הוא נפרד מהאבא הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: גם אצלנו הגיע הזמן שמדינת ישראל תיפרד מהערכים המונופוליסטיים, ואת זה נוכל לעשות רק על-ידי שינויים מבניים.

רוחמה אברהם-בלילא: כבר עשרה ימים נמשכת השביתה בנמלים.

רוחמה אברהם-בלילא: עשרות אוניות אינן פורקות סחורה.

רוחמה אברהם-בלילא: עלות השביתה הגיעה ל-2.5 מיליארדי שקל, שזה כמעט שליש הקיצוץ שנצטרך לקצץ בקרוב.

חיים אורון: רוחמה, ביבי לא יודע את זה?

דניאל בנלולו: למה ביבי?

דניאל בנלולו: עמיר פרץ.

רוחמה אברהם-בלילא: השביתה הזאת תגרום לכך שעסקים נוספים ייסגרו ועובדים נוספים ייפלטו למעגל האבטלה, חבר הכנסת אורון.

רוחמה אברהם-בלילא: וכל זה על מה?

רוחמה אברהם-בלילא: על מה שובתים עובדי הנמלים?

רן כהן: - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רן כהן, בוא לא ננהג כפי שנהג היושב-ראש.

מוחמד ברכה: אני אעצור את הזמן.

מוחמד ברכה: בבקשה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי, עובדי הנמלים שובתים כי הם מסרבים לקבל שינויים, כי קשה להם להיפרד מהאבא הגדול, מה לעשות?

רוחמה אברהם-בלילא: הם משתקים את המדינה, כי האבא הזה הרגיל אותם לקבל משכורות עתק.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא הרגיל אותם להחזיק במפתחות המדינה ולהשבית את הנמלים חדשות לבקרים.

רוחמה אברהם-בלילא: חבל שחבר הכנסת עמיר פרץ יצא, אבל לכל נפנוף בשביתה כזאת או אחרת, מצטרף לו המנצח הגדול על התזמורת, אותו חבר הכנסת עמיר פרץ, שבגללו ההסתדרות פשטה את הרגל.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת פרץ, מי שאינו יודע לירות, שלא ייקח על עצמו את תפקיד המפקד.

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי חברי הכנסת, מצב זה של "שמור לי ואשמור לך" חייב להיפסק.

רוחמה אברהם-בלילא: על כולנו לקחת אחריות למשק.

רוחמה אברהם-בלילא: לצערי, המציאות מחייבת הנחת חוק זה, וכשהחוק יתקבל, התחרות בין הנמלים תביא ברכה לכולם.

רוחמה אברהם-בלילא: היא תוזיל את המחירים לצרכן ולתעשייה.

רוחמה אברהם-בלילא: תהליכי הייעול המתחייבים מן החוק יגבירו את התפוקה.

רוחמה אברהם-בלילא: עבודה בחברה רווחית מביאה לביטחון כלכלי ומגבירה את הצורך בידיים עובדות.

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי חברי הכנסת, אתמול זכיתי להפגנה מול ביתי.

רוחמה אברהם-בלילא: על השלטים היה כתוב: "הסכמים צריך לכבד".

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר לאותם עובדים, או לאותם חברי כנסת, שלדעתי המצב פה לא כל כך ברור.

רוחמה אברהם-בלילא: אם היה לכם הסכם, הרי שהזירה הראויה לצורך העניין הזה היתה בתי-הדין לעבודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל כולנו יודעים שזה לא היה הסכם, אלא זו היתה החלטת ממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: הדרך הנכונה אינה בגרימת סבל כלכלי לאלפי משפחות נוספות, מה הן אשמות?

רוחמה אברהם-בלילא: אני פונה אליכם, בואו להידברות, הפסיקו את השביתה.

רוחמה אברהם-בלילא: אין מדינה בעולם שבה סוגרים עובדי הנמלים את שערי המדינה לעתים כה קרובות.

רוחמה אברהם-בלילא: נמלי ארצות-הברית ואירופה הם ברובם חברות ציבוריות כלכליות, שפועלות על-פי שיקולי רווח והפסד.

רוחמה אברהם-בלילא: הגיע הזמן שמדינת ישראל תנהג כמו המדינות המתוקנות בעולם ותיפרד מהמונופול.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו לאמץ את השינויים המבניים שהממשלה מבקשת לחולל על-ידי תמיכה בהצעת החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אתמוך בחוק, ואני קוראת לכם להצביע בעד החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: זו למעשה הדרך היחידה להצעיד את מערך היצוא והיבוא על דרך המלך ולשפר במידה משמעותית את כלכלת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, גברתי.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, יש לך שלוש דקות.

מוחמד ברכה: אחר כך - חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שלושה חודשים, כשהתוכנית הכלכלית עברה בשלב א' בכנסת, הממשלה חתמה על הסכם עם העובדים.

עסאם מח'ול: היום הממשלה באה ומבשרת גמר חתימה טובה לעובדים.

עסאם מח'ול: אנחנו אומרים גמר חתימה לא טובה ונוראה, כי הסכמים צריך לכבד, ולא צריך להתנצל על כך.

עסאם מח'ול: לא רק שהממשלה איננה מכבדת את ההסכמים שנחתמו עם העובדים, אלא היא משתמשת בכלים הכי אפלים שתואמים משטרים אפלים כדי לשבור את השביתה וכדי לשבור את ציבור העובדים.

מאיר שטרית: חקיקה זה כלי אפל?

מאיר שטרית: על מה אתה מדבר?

עסאם מח'ול: הניסיון לשבור את השביתה היום על-ידי שיסוי חלק מהעובדים בחלק אחר מהעובדים וההפגנה שהיתה בפתח נמל חיפה היום הם ניסיון אומלל, שמתאים למשטרים שאנחנו מזהירים שאנחנו מתקרבים אליהם, משטרים שיפה היה לקרוא להם משטרים פאשיסטיים.

עסאם מח'ול: אני מזהיר מההידרדרות הזאת.

עסאם מח'ול: אני מזהיר מהניסיון לשסות עובדים בעובדים, לשבור את הכלים, לשבור את ההסתדרות, לשבור את זכויות העובדים ואת ההסכמים.

עסאם מח'ול: המשמעות של מה שקורה היום היא ביטול באורח חד-צדדי של הסכם שנחתם עם העובדים.

עסאם מח'ול: המשמעות היא שימוש בכוחניות שלטונית ושבירת כל הכללים הבסיסיים הנהוגים במערכת יחסי העבודה בישראל.

עסאם מח'ול: מה שקורה כאן, כפי שאמר נשיא איגוד לשכות המסחר, הוא היענות לדרישה לבטל את כל הסכמי השכר, לבטל את תוספת היוקר, את ימי החופשה, את ההבראה, את חופשת החגים, את דמי הנסיעה ועוד.

עסאם מח'ול: זה ניסיון להחזיר את העובדים למעמד של עבדים, ולהוריד את העובדים על הברכיים, לחיות מתחת לקו העוני.

עסאם מח'ול: זה ניסיון לעשות את זה בדרכים הברוטליות ביותר, ולא בלי להשתמש בכל השקרים שנמצאים בארסנל ממשלת שרון-נתניהו.

עסאם מח'ול: תוכנית ההבראה הזאת, שלב ב', מרוקנת מתוכן את כל הסכמי העבודה שעליהם חתומה המדינה עם עובדיה.

עסאם מח'ול: בניסיון להסית נגד העובדים, שר האוצר מפיץ שקרים.

עסאם מח'ול: הוא אומר שזאת המדינה היחידה בעולם שבה שובתים על דבר כזה.

עסאם מח'ול: אני רק אומר כמה עובדות בדקה אחת.

עסאם מח'ול: באותו שבוע התקיימה שביתה מלאה בנמלי הים של צרפת, והסיבה לכך - שינויים מבניים.

עסאם מח'ול: רק בשנה זו, 2003, התקיימו עשרות שביתות בנמלי הים על רקע הפרטה או תוכניות לשינויים מבניים.

עסאם מח'ול: ב-10 במרס היתה שביתת מחאה מאוחדת נגד תוכניות הפרטה בכל נמלי הים והתעופה של צרפת, בלגיה, פורטוגל, הולנד, ספרד, שבדיה, יוון וקפריסין.

עסאם מח'ול: היתה שביתת מחאה ליום אחד של כל נמלי התעופה באירופה.

עסאם מח'ול: בפינלנד, בדרום-אפריקה, בדרום-קוריאה ובצרפת, ביוני האחרון, היתה שביתה בנמלים נגד פגיעה בפנסיה.

עסאם מח'ול: בארצות-הברית היתה ביולי שביתה בכל תנועת הנמלים בחוף המזרחי, על רקע הניסיון לשבור הסכם עבודה.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן שהעובדים בישראל ילמדו, שעל-ידי הניסיון להכניע אותם, הממשלה הזאת מנסה לחסל אותם חיסול ממוקד.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת מנסה להעביר את מדיניות פעולות הטרור החברתי שהיא מובילה, כדי לפגוע בעובדים, בזכויותיהם וביכולתם להיאבק על הזכויות האלה.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

מוחמד ברכה: אחריו - חברת הכנסת דליה איציק.

מוחמד ברכה: אם היא לא תהיה - חבר הכנסת דוד טל.

מוחמד ברכה: ואם הוא לא יהיה - חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: אני מתחלק עם רן כהן.

מוחמד ברכה: לא, לא, היושב-ראש אמר לא, ואני אומר לא, אתה תדבר שש דקות על אפך וחמתך.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בניגוד לידידי עמיר פרץ, יושב-ראש ההסתדרות, שאיבד את האמון בשר האוצר, אצלי תדמיתו של שר האוצר ביבי דווקא משתפרת מיום ליום ואמינותו הולכת וגדלה.

אלי בן-מנחם: ביבי, יחד עם חברי מפלגת שינוי, שלצערי אני לא רואה אותם כאן באולם, הבטיחו להרוס את העובדים במדינת ישראל ולהפוך את כל העובדים לעבדים.

אלי בן-מנחם: והנה הם עושים זאת צעד אחר צעד.

אלי בן-מנחם: הוא הבטיח להפריט כל מוצר ציבורי בעל ערך, והנה הוא עובד במלוא הקיטור ליישם את הבטחתו.

אלי בן-מנחם: הוא הבטיח משק שבו רק העשירים שורדים ואילו העניים נזרקים לרחובות, והצלחה כבירה - ממש בפתח.

אלי בן-מנחם: אנחנו רואים את זה יום-יום, לילה-לילה.

אלי בן-מנחם: מערכת יחסי העבודה בישראל הולכת וקורסת.

אלי בן-מנחם: האוצר משסה את הציבור בעובדים באמצעות דוגמאות פיקנטיות שוליות בשם איזה מישהו שנוסע ב"יגואר".

אלי בן-מנחם: לדעתי, מותר לו, אלא אם הוא גנב, שדד את האוטו.

אלי בן-מנחם: אני לא יודע מה עשה ביבי בשנה - - -

עסאם מח'ול: זה מינוי פוליטי של עמרי שרון.

אלי בן-מנחם: אני לא נכנס לשאלה של מי המינוי הפוליטי.

אלי בן-מנחם: הוא עובד, יש לו הזכויות שלו, אני לא שואל את ביבי נתניהו כמה דירות הוא החליף או כמה הוא קנה במשך שנה שהוא לא היה באיזה תפקיד ממלכתי, זאת זכותו המלאה.

אלי בן-מנחם: כך שלא ינסה לשסות עובדים זה בזה.

אלי בן-מנחם: אני באתי לכנסת אחרי תקופה ארוכה מאוד שבה שימשתי יושב-ראש ועד העובדים בחברת "אל על".

אלי בן-מנחם: הקמתי בזמני את 13 הוועדים במשק במאבקים נגד מדיניות הממשלה אז, שניסתה לפגוע בשכבות החלשות.

אלי בן-מנחם: אני מכיר את העובדים.

אלי בן-מנחם: והעובדים בנמלים, כמו ב"אל על", כמו בהרבה מאוד מקומות בארץ, קמים בשעות המוקדמות של הבוקר, עובדים מסביב לשעון, לפעמים 24 שעות, "קורעים את התחת", סליחה על הביטוי, עובדים עשרות שנים, יש אנשים שעובדים 30 שנה, 40 שנה, מגיעים לזכויות ויש להם גם משכורות, משכורות שנראות היום לביבי נתניהו גבוהות.

אלי בן-מנחם: אבל האנשים האלה עבדו עשרות שנים, קרעו את עצמם, התחילו כרווקים והיום יש להם נכדים.

אלי בן-מנחם: את המשכורת הם לא גנבו, מישהו הגיע אתם להסכמים.

אלי בן-מנחם: בהסכמים האלה היו שותפות גם הממשלה וגם ההסתדרות.

אלי בן-מנחם: לא רק להם, אלא לכל העובדים בארץ צריכה להיות משכורת סבירה.

אלי בן-מנחם: אני יושב בתוך העם שלנו ואני שומע אפילו את המעמד החלש היום מקטר נגד עובדי נמל אשדוד בגלל הכפשה, שכן הממשלה מנצלת את הכוח שיש לה בתקשורת ומנסה להכתיב ולהוביל נגד החלשים ביותר.

מוחמד ברכה: תתקדם.

אלי בן-מנחם: אני אתקדם, אני אנסה ללכת על-פי הכתוב, אז אסיים בעוד דקה.

אלי בן-מנחם: מופעלת כאן תעמולה שיטתית שמקורה בבעלי הון ובפוליטיקאים שמשתפים אתם פעולה במטרה אחת ויחידה, להוזיל את כוח העבודה בישראל, שבכל מדינת ישראל יהיו עובדים זרים.

אלי בן-מנחם: לא צריך עובדים ישראלים, לא צריך עובדים יהודים, אפשר להביא את כל העובדים מחו"ל במחירים מוזלים, וכך להחזיק את המשק.

אלי בן-מנחם: בינתיים אלפי אנשים יגוועו ברעב.

אלי בן-מנחם: כפי שהציע יושב-ראש ועדת הכלכלה, כל הצעת חוק כמו זו העולה היום, צריכה להיעשות בהסכמה, תוך הידברות.

אלי בן-מנחם: כמי שעבד שנים רבות ב"אל על" כיושב-ראש ועד, כך עשינו שנים רבות, עשינו מאבקים אבל בסופו של דבר צריך הסתדרות.

אלי בן-מנחם: גם הממשלה צריכה גוף עם איגודים מקצועיים, כי אם חס וחלילה לא יהיה מי שיוביל את הוועדים וכל ועד עובדים יעשה מה שהוא רוצה, המדינה הזאת תיכנס לאנרכיה, ואני לא יודע איך זה יסתיים.

מוחמד ברכה: תגיד משפט סיום.

אלי בן-מנחם: אני אגיד עוד שני משפטים.

אלי בן-מנחם: אני רוצה לסיים, אני לא רוצה לגזול מהזמן.

אלי בן-מנחם: רבותי, אני שוב פונה גם לשר שטרית, שהוא שר במשרד האוצר, ולביבי נתניהו: כל מיליון שקל, אדוני היושב-ראש, יש עליו מלחמות - כמו עם ויקי קנפו, חד-הוריות, גמלאים, מובטלים; מדובר בעשרות בודדות של מיליונים.

אלי בן-מנחם: כאן המדינה הפסידה כבר 2.5 מיליארדי שקל, וכאילו הכסף הזה בא בלי חשבון מאיזה מקור.

אלי בן-מנחם: אני פונה אליהם, תחשבו מחשבה חדשה, שבו עם העובדים, אין כאן בכלל מאבק - כמו שאמרו בייגה שוחט ואחרים - שבו ותגיעו להסכמה, כי לדעתי העובדים יגיעו להסכמה.

אלי בן-מנחם: אם זה לא פוגע בזכויות שלהם, בוודאי הם יגיעו להסכמה, ולא צריך, כמו איווט ליברמן, עם פטיש, עם גרזן, לשבור להם ידיים כשזה מיותר לגמרי, אפשר גם בלי זה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, חבר הכנסת בן-מנחם.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת דליה איציק - אינה נוכחת.

מוחמד ברכה: אני רוצה להבהיר שוב מה שהובהר בתחילת הישיבה.

מוחמד ברכה: חברי כנסת שלא נמצאים באולם בזמן שקוראים בשמם, מאבדים את זכותם לדבר.

מוחמד ברכה: שהדבר הזה יהיה ברור, בלי טענות לאחר מכן.

מוחמד ברכה: אמרנו, חברת הכנסת דליה איציק - לא נמצאת; חבר הכנסת דוד טל - לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה, שש דקות לרשותך.

מוחמד ברכה: אחריו - חבר הכנסת מלכיאור.

מוחמד ברכה: אחרי חבר הכנסת מלכיאור - חברי הכנסת טיבי, שטרן, סנה.

רן כהן: מי אחרי חבר הכנסת אורון?

מוחמד ברכה: אמרנו, חבר הכנסת מלכיאור.

מוחמד ברכה: אתה אחרי חבר הכנסת סנה.

מוחמד ברכה: אני שוב רוצה לקרוא בשמות חברי הכנסת: אורון, מלכיאור, טיבי, שטרן, סנה, רן כהן, אייכלר, אפללו.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני, שש דקות.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני יודע על מה אין כאן דיון.

חיים אורון: אין כאן דיון בשאלה איך ייראו הנמלים במדינת ישראל בשנים הבאות, כי אם זה היה הדיון, הוא היה מתנהל בצורה אחרת ובמקום אחר.

חיים אורון: יש פה שני נושאים, הנושא האחד, החלטה מודעת של שר האוצר, לצערי הרב בגיבוי השר במשרד האוצר, שאנחנו נדבר היום על הנמלים.

חיים אורון: זה הכי נוח לו.

חיים אורון: חבר הכנסת אלדד, לא על 250 מיליון שקל קיצוץ בסל התרופות, על זה לא מדברים, לא על 600 מיליון שקל קיצוץ בקצבאות הילדים, על זה לא מדברים, לא על זה שהשר במשרד האוצר הצביע נגד תוואי הגדר, לזכותו, היחיד, שזו הוצאה נוספת של 3 מיליארדי שקל.

חיים אורון: על זה לא מדברים.

חיים אורון: על מה מדברים?

חיים אורון: על הנמלים.

חיים אורון: דבר שני, הופיע פה שר התחבורה.

חיים אורון: עם כל הכבוד, חברי שינוי, אני מקווה שהוא לא מייצג אתכם כשהוא אומר: תראו, חברים יקרים, מה שלא הולך בכוח ילך ביותר כוח, ומה שלא הולך ביותר כוח הולך בעוד כוח.

חיים אורון: אתה מנהל משא-ומתן ב"בזק" עשר שנים, אני גומר את זה מייד.

חיים אורון: מה אתה מנהל חמש שנים משא-ומתן בבאר-שבע בנושא התחבורה הציבורית?

חיים אורון: אני גומר את זה מייד.

חיים אורון: ואם לא הולך במכה, ניתן עוד מכה.

חיים אורון: ואם לא הולך בעוד מכה, ניתן עוד מכה.

חיים אורון: איזה משטר אתם רוצים שיהיה בארץ הזאת?

חיים אורון: יש בעיה בנמלים, נאמר כאן.

חיים אורון: יש צורך בתחרות בנמלים, נאמר כאן.

חיים אורון: ליברמן מסביר לי, שאנחנו רוצים את הוועדים כי אנחנו שולטים בהם.

חיים אורון: ימות המשיח.

חיים אורון: מרצ שולטת באשדוד.

חיים אורון: כולם יודעים מי הם הוועדים האלה, מה הדיבור הזה?

רשף חן: איך אתה מציע לפתור את הבעיה?

חיים אורון: רגע, אני כבר אומר לך איך אני מציע לפתור את הבעיה.

חיים אורון: יש גבולות לכוח, וממשלה שלא מבינה את זה, גם כשזורקים בסוריה וגם כשזורקים במוקטעה וגם כשזורקים על עובדים, לא מבינה את מהותו של המשטר הדמוקרטי.

חיים אורון: יש לציבור עובדים זכות לגיטימית להתארגן.

חיים אורון: יש חובה מתמשכת לממשלה – אי-אפשר לומר פה, זה לא היה חוק, זה לא היה הסכם חתום, זו היתה רק החלטת ממשלה.

חיים אורון: מה רוצים מעמיר פרץ?

חיים אורון: נגיד שהוא קיבל את ההצעה, הוא מתחיל משא-ומתן.

חיים אורון: הקואליציה סידרה את העניינים, המפד"ל יוצאת, ש"ס נכנסת ושר התחבורה הוא אלי ישי.

חיים אורון: הוא אומר, סליחה, ההסכם שחתמת עם עמיר פרץ הוא לא הסכם.

חיים אורון: מה זה הדיבור הזה?

חיים אורון: הרי לא אומרים שלא היה הסכם ב-2001.

חיים אורון: אנשים שמבינים בעניין לא אומרים שעל בסיס 2001 אפשר להתקדם באופן משמעותי.

חיים אורון: תגידו, מה אתם בדיוק חושבים?

חיים אורון: נגיד שהחוק הזה עובר בשבוע הבא או בעוד שבועיים והעובדים ממשיכים לשבות.

חיים אורון: יש חוק, נו, אז מה, אתה ואני הולכים לעבוד בנמלים?

חיים אורון: כנראה לא בטווח הקרוב.

חיים אורון: אז מה בדיוק יהיה, איך מתנהלים?

חיים אורון: זה נורא קשה.

חיים אורון: בכלל נורא קשה לנהל עסק כשאין לך כל הכוח ואין פה-אחד, כמו שאמר פה ברוב שחצנותו השר.

חיים אורון: במפלגה שלו הוא יכול לעשות את זה פה-אחד.

חיים אורון: העולם נורא מסובך כשאין פה-אחד.

חיים אורון: אגב, משום מה, לא שמעתי אף לא פעם אחת, אדוני היושב-ראש, שהפעילו מנגנונים כאלה בכיוונים אחרים.

חיים אורון: כאשר רוצים לעשות שינוי, נניח בחוק עידוד השקעות הון, נניח במענקי יצוא, בצדק; במיסוי הבורסה, בצדק - מנהלים דיון ועוד דיון ועוד דיון, ובאים לוועדת הכספים ואומרים שהבנקים לא הספיקו להכין את החומר, אז פונים ומבקשים שנדחה.

חיים אורון: שם, כל שערי הדו-שיח פתוחים, וטוב שהם פתוחים, גם בדברים שאני לא מסכים אתם, כי זה חלק מהמבנה הדמוקרטי.

חיים אורון: יש פה ניסיון להשתמש בכוח ולשבור את העובדים, משום שעלה למישהו משהו לראש, אחרי ההישגים בפנסיה.

חיים אורון: עמיר פרץ צודק.

חיים אורון: משכו אותו במשא-ומתן על הפנסיה עד ללילה שבו הכנסת החליטה, והוא בא מהמשא-ומתן לוועדת הכספים, ורוב חברי הוועדה ישנו ואישרו חוק פנסיה, כי המשא-ומתן התפוצץ.

חיים אורון: ככה אף אחד מאתנו לא היה הולך לשום משא-ומתן בשום מקום, כי אף אחד מאתנו לא היה מוכן לשום נושא שהוא אחראי עליו.

חיים אורון: תמצו את התהליך הזה.

חיים אורון: כל אחד מונה פה את שיעור הנזק.

חיים אורון: חברי הכנסת, עכשיו אני אומר לכם באופן הכי אישי: אני מכיר את הנזק הזה מאוד מקרוב.

חיים אורון: כשנסעתי לפה הבוקר, במפעל שאני עובד בו אמרו לי שיש 40 מכולות בנמל.

חיים אורון: אני יודע מה זה 40 מכולות בנמל.

חיים אורון: תופסים אותי חקלאים מהפרי ואומרים לי: תראה מה שקורה.

חיים אורון: אני שמח שהחקלאים יצאו הבוקר ואמרו שעמיר פרץ הוא לא הכתובת.

חיים אורון: זה לא העובדים, הכתובת זה ביבי.

חיים אורון: גם הוא יודע שזה 2.5 מיליארדי שקל.

חיים אורון: של מי הם?

חיים אורון: של הסבתא שלו?

חיים אורון: זה כשלעצמו היה צריך להיות נימוק שבא ואומר: רגע אחד, יש פה 2.5 מיליארדי שקל.

חיים אורון: נכון שיש מקומות עבודה שביום ראשון יפסיקו לעבוד בהם, כי נגמר חומר הגלם.

חיים אורון: אני מכיר אותם באופן אישי.

חיים אורון: ממשלה מחליטה איך להשתמש בכוח שלה, ולא לכופף ולכופף ולשבור.

חיים אורון: אין פה שום כניעה.

חיים אורון: חזרה למשא-ומתן היא לא כניעה.

מוחמד ברכה: תודה.

חיים אורון: זה המסלול שבו היה צריך ללכת.

חיים אורון: את הגאווה הלאומית, תעשה לי טובה, תשאיר למפלגות אחרות.

מוחמד ברכה: תודה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש - - -

מוחמד ברכה: אתה מחוץ למליאה.

מוחמד ברכה: תעבור.

רן כהן: מאחר שאין פה שר - - -

מוחמד ברכה: יש, שם למעלה.

מוחמד ברכה: בני אלון ליד חיים רמון.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, ואחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

מיכאל מלכיאור: זה הכול?

מוחמד ברכה: כן, מה לעשות?

מוחמד ברכה: מצדי אתה יכול לדבר שבע.

מיכאל מלכיאור: רציתי להגיד דברי תורה, אבל נדלג על זה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, יש עניין בסיסי מאוד של כל ממשלה, שקודם כול היא צריכה להיות אחראית על ניהול הכוח במדינה.

מיכאל מלכיאור: זה דבר טבעי, זה דבר נכון, וכך מתנהלת כל מדינה, כל משטר תקין.

מיכאל מלכיאור: הבעיה, שלאחרונה עברנו במדינת ישראל את הגבול הדק מאוד, מניהול כוח לכוחניות לשמה.

מיכאל מלכיאור: בכל תחום ותחום.

מיכאל מלכיאור: עכשיו זה הנמלים, אתמול זה הילדים, שלשום זה החרדים, יום לפני זה הערבים.

מיכאל מלכיאור: זה כל דבר וכל עניין, בכוחנות שלא היתה כדוגמתה, שגם משחיתה ומורידה את השיח הציבורי לשפל שלא היה כדוגמתו במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: לדעתי יש לנו ממשלה שסימנה כמה קבוצות כאויבות העם.

מיכאל מלכיאור: מדובר בציבור הדתי, הציבור החרדי, הציבור הערבי, העניים במדינה, הילדים במדינה.

מיכאל מלכיאור: תראו מה קורה היום אצל הילדים.

מיכאל מלכיאור: לא היה מעולם דבר כזה.

מיכאל מלכיאור: לחתוך בבת-אחת עוד 600 מיליון, ואף אחד לא אומר שום דבר.

מיכאל מלכיאור: בדרך, כשעושים היום הפרד ומשול ובכוחניות מול כל עירייה ועירייה - נכון, קובעים שעירייה צריכה לשלם 25% מההוצאות של כל ילד שצריך פתרון.

מיכאל מלכיאור: אלא מה?

מיכאל מלכיאור: מקצצים באפשרות של העירייה לשלם, כך שיודעים שכמעט כל העיריות במדינת ישראל לא יכולות לשלם את הדבר הזה, ואז הממשלה חוסכת גם את ה-75%.

מיכאל מלכיאור: אבל הילד, שעל-פי צו של בית-משפט אסור לו להיות בבית, מוחזר היום מהפנימייה הביתה.

מיכאל מלכיאור: ומזה לא אכפת לאיש, כי מי צריך ילדים פה?

מיכאל מלכיאור: זה לא חלק מהאתוס החדש על מי שצריך להיות במדינה.

מיכאל מלכיאור: הם הפכו להיות אויבי העם מכל בחינה ובכל עניין.

מיכאל מלכיאור: לכן אני אומר, אני לא יודע למה אין פה שרים בכלל, אני חושב שזה דבר לא מתאים ולא ראוי, אדוני היושב-ראש.

מוחמד ברכה: יש שר מאחור.

מיכאל מלכיאור: השר שיושב שם עושה עוד עסקאות בכוחניות - את מי יתקפו מחר.

מיכאל מלכיאור: הם יושבים ומתכננים, אבל להקשיב, אפילו להקשיב, כבוד השר, מותר גם לשר במשרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: מותר להקשיב לאופוזיציה.

מיכאל מלכיאור: אפשר להמשיך בכוחניות מול כל הקבוצות, אבל להקשיב זה חלק מהחובה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מיכאל מלכיאור: אני כבר סיימתי?

מוחמד ברכה: כן.

מיכאל מלכיאור: עוד לא התחלתי.

מוחמד ברכה: מה אפשר לעשות?

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אחמד טיבי, לרשותך שלוש דקות.

מוחמד ברכה: אחריו - חבר הכנסת יורי שטרן; אם הוא לא יהיה - ידבר חבר הכנסת דוד טל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יחס הכוחנות והדורסנות של הממשלה הזאת, בכל תחום ותחום, כפי שאמר קודמי, חבר הכנסת מלכיאור, הוא סימן היכר.

אחמד טיבי: הוא כמעט סימן מסחרי של הממשלה הזאת, בעיקר של ראש הממשלה ושל שר האוצר.

אחמד טיבי: יש רצון עז לרסק את ארגוני העובדים, להפריט כל דבר שזז, לא חשוב מה התוצאה, לא חשוב מה שיעור האבטלה, לא חשוב מספר המשפחות שייכנסו אל מעגל המובטלים והעוני, העיקר - הרווח, הנטו, לרבות אנשי שלומו של שר האוצר ושר התחבורה.

אחמד טיבי: שמענו וקראנו על מינויים של מנהלי נמלים שמקבלים משכורת של עשרות אלפי שקלים, ואפילו לא מגיעים לעבודה.

אחמד טיבי: האם למען זה צריך לרסק - אגב, שביתה שלא תתרסק.

אחמד טיבי: גם אם יתקבל החוק הזה בקריאה ראשונה, הדבר לא יביא לתוצאה מיידית לגבי הסנקציות הננקטות בנמלים על-ידי העובדים.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה היא הכינוס הדחוף הזה.

אחמד טיבי: אני לא מבין למה צריך כינוס דחוף.

אחמד טיבי: למה צריך כינוס דחוף של ועדת הכנסת כדי לפטור את הצעת החוק האומללה הזאת מחובת ההנחה וכך גם למה צריך להטריח את הכנסת.

אחמד טיבי: על נושאים קשים וכאובים יותר הכנסת לא כונסה.

אחמד טיבי: לכן, אני חושב שזה שימוש לרעה בסמכותה של הממשלה, הפעלת כוח על אנשים הנראים חלשים.

אחמד טיבי: אני לא יודע כמה חברי מרכז יש בין עובדי הנמלים, אבל אומרים לי שיש כמה שיש להם השפעה.

מאיר שטרית: - - -

אחמד טיבי: כנראה אין להם ממש השפעה, וזו הסיבה שהממשלה ממשיכה במדיניות ובדורסנות שלא מתחשבות בכל הנתונים.

אחמד טיבי: הקדמנו ואמרנו, שהדבר נעשה גם כלפי האוכלוסייה הערבית, גם כלפי החרדים, גם כלפי ילדים.

אחמד טיבי: כמעט אין סקטור שהממשלה הזאת לא מיירטת אותו ולא מסכלת אותו.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה איזה עוד תחום הממשלה הזאת מייעדת לרסק ולהרוס מלבד התחום הביטחוני שיש בו כישלון חרוץ, התחום החברתי שיש בו רגרסיה מוחלטת וגם התחום הכלכלי שהוא הגרוע ביותר זה שנים רבות.

אחמד טיבי: על כן, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו קוראים לכנסת להתנגד להצעת החוק.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת טיבי.

מוחמד ברכה: רשות הדיבור לחבר הכנסת יורי שטרן, והוא מדבר בשם הסיעה.

מוחמד ברכה: לרשותו שש דקות.

מוחמד ברכה: אחריו - חבר הכנסת דוד טל, ואחרי חבר הכנסת דוד טל - חבר הכנסת אפרים סנה.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

יורי שטרן: תודה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי, למה בדיוק הממשלה לא שמה לב?

יורי שטרן: עם אילו נתונים היא לא מתמודדת, חבר הכנסת טיבי?

יורי שטרן: שלוש שנים מאז החברים שלך, המרצחים והמחבלים, התחילו במלחמת הטרור נגד מדינת ישראל, מאבד המשק הישראלי גובה.

יורי שטרן: המדינה נעשית ענייה יותר והתושבים עניים יותר.

אחמד טיבי: - - -

יורי שטרן: והממשלה בהחלט פועלת - ולדעתי לא מספיק - מתוך תחושה של חירום.

יורי שטרן: ואם במצב של חירום אנחנו יכולים לעשות צעדים שהם מועילים, שהם עדיין אינם הפרטה - צריכה להיות גם הפרטה, אבל זו עדיין לא הפרטה - אבל הם גורמים לתחרות, הם גורמים לייעול, הם מורידים את המנגנונים המיותרים של הביורוקרטיה, זה כן דבר דחוף שהכנסת צריכה לתת לו יד.

יורי שטרן: אם ההסתדרות, שאמורה להגן על העובד, נותנת יד לשביתה פרועה זאת בנמלים, של המושחתים, ועל-ידי זה גורמת לאבטלה של אלפי עובדים במפעלים השונים, בענפי מסחר שונים, חונקת את המשק, אז ההסתדרות בוגדת במשימות וביעדים שלה, והממשלה עוד לא מפעילה את מה שהיא חייבת להפעיל, את צווי החירום.

יורי שטרן: הממשלה צריכה להכריז על מצב חירום, כי זה לא ייתכן.

יורי שטרן: לא ייתכן שבמצב שבו אנחנו מתמודדים כל פעם עם קיצוצים נוספים בתקציב, כי אין כסף למשק, אין כסף למדינה, אנחנו מרשים לעצמנו את השביתות הבלתי-סבירות האלה.

יורי שטרן: אין שום הצדקה לכך שאנשים מסכנים שזקוקים לשירותים של משרדי ממשלה - אם משרד הפנים, אם הביטוח הלאומי - לא מקבלים את השירותים האלה כי לעובדים בא לשבות.

יורי שטרן: במדינות רבות לעובדי מדינה אסור לשבות.

יורי שטרן: במדינות רבות בנמלים או בנמלי תעופה אסור לשבות.

יורי שטרן: אם ההסתדרות לא מבינה זאת, אנחנו צריכים לעשות את זה בחקיקה.

יורי שטרן: אנחנו כבר יזמנו כמה חקיקות בנושא הזה, נסוגונו מזה, כי היה סיכום עם עמיר פרץ שנמצא דרך, כשהעובדים משתמשים בנשק הזה של שביתה, שלא ייפגעו עובדים אחרים בענפים רבים מאוד ולא ייפגעו האזרחים הפשוטים.

יורי שטרן: אבל ההסתדרות לא עמדה בזה ולא הציעה שום פתרון, ולכן לא תהיה ברירה לכנסת אלא לחוקק חוקים שמגבילים את זכות השביתה - שלא תהיה זכות השביתה לא לנמלים ולא לשירותי ממשלה שניתנים לאזרח.

יורי שטרן: האזרח לא צריך לשלם את המחיר הזה.

יורי שטרן: הממשלה חייבת לעשות את מה שהיא עושה וחייבת לעשות הרבה יותר מזה.

יורי שטרן: היא חייבת להפעיל כוח אמיתי בשביל לשבור את השביתה הנוראית הזאת, כי היא שביתת חניקה.

יורי שטרן: היא שביתה שמענישה את האזרח – אזרח כלשהו, ערבי ויהודי גם יחד.

יורי שטרן: כל המדינה חייבת לשלם מחיר של הפרועים בהסתדרות ושל הפרועים בנמלים, בוועדי העובדים המושחתים.

יורי שטרן: גם אם יש להם דרישות מוצדקות - יבואו לפה, לכנסת, לעשות שדולה, ללחוץ.

יורי שטרן: במשטר דמוקרטי יש אלף ואחת דרכים להשיג את היעדים ואת המטרות.

יורי שטרן: אבל לחנוק את המדינה, לנצל את המצב שאין לנו שום פתחי אוויר אחרים חוץ מהנמלים שלנו, זה פשע.

יורי שטרן: זו עבירה על החוק וכך צריך לבוא גם העונש.

דוד טל: זו לא עבירה על החוק.

יורי שטרן: אתה יודע מה, זו עדיין לא עבירה על החוק, זה נכון.

יורי שטרן: אנחנו רוצים לחוקק את החוקים המתאימים - - -

דוד טל: וזה גם לא פשע.

יורי שטרן: אבל זו עבירה על החוק הבסיסי, שבו צריכה להיות סולידריות של האזרחים זה כלפי זה, וכל אחד, כשהוא שואף לקבוע את המטרות שלו ולהשיג אותן, צריך לעשות את זה בלי להרוס את חייהם של אחרים.

יורי שטרן: וזה בדיוק מה שעושים בנמלים.

יורי שטרן: באיזו זכות אנחנו יכולים היום להרשות לעצמנו לאבד תוצר לאומי של 200-300 מיליון שקל כל יום?

יורי שטרן: כל הקיצוצים שהעניים משלמים עבורם, כל הקיצוצים האלה נמחקים בבת-אחת על-ידי השביתה הזאת.

דוד טל: ביבי לא יודע את זה?

יורי שטרן: אסור לממשלה להישבר, היא צריכה לגמור עם השיטה הפסולה הזאת של השביתות של המונופוליסטים - של הנמלים, של חברת החשמל, של כל הגופים החזקים האלה.

יורי שטרן: במדינה דמוקרטית יש אלף ואחד דברים שהאזרח והגוף והארגון יכולים לנצל אותם כדי להשיג את מטרותיהם, אבל לא השבתה של המשק כולו, לא אבטלה של עובדים בטקסטיל, במתכות, ברהיטים, באלף ואחד מפעלים ובתי-עסק נוספים, מפני שאלה בא להם לשבות.

יורי שטרן: עוד דבר.

יורי שטרן: אני לא רואה איך אנחנו נצא מהמשבר הכלכלי אם הצמצומים ההכרחיים - וגם השינויים המבניים שהממשלה משתדלת פה ושם לעשות - לא יהיו מלווים בצעדי עידוד לפעילות הכלכלית, להשקעות.

יורי שטרן: ואני פונה אליך, אדוני מאיר שטרית, השר במשרד האוצר: מהצמצומים לא תצא צמיחה.

יורי שטרן: מהצמצומים בלבד לא תצא צמיחה.

מוחמד ברכה: אדוני, סליחה בבקשה.

יורי שטרן: הצמצומים הם דבר הכרחי, אפשר לעשות אותם בצורה יותר נבונה - אני מקווה שהכנסת תתקן כמה מהעיוותים בתוכנית של האוצר, אבל צריכים לעודד השקעות.

יורי שטרן: צריכים לתת לאדם שיוזם, שמפעיל עסק, אפשרות לחיות, להפעיל את העסק, לספק תעסוקה לאחרים.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

יורי שטרן: זו חובה של ממשלת ישראל, ואני מברך את שר התחבורה ואת שר האוצר על היוזמה הזאת.

יורי שטרן: היא יוזמה חשובה, היא צעד גדול לכיוון הנכון, אבל צריכים להיות צעדים נוספים.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת דוד טל, לפני שאתה מתחיל את דבריך, חבר הכנסת שטרן, השתמשת בביטוי - זכותך להשתמש בו - אני כיושב-ראש הישיבה חושב שזה ביטוי חריף מדי.

יורי שטרן: איזה ביטוי?

מוחמד ברכה: "הוועדים המושחתים".

מוחמד ברכה: הם ממלאים את תפקידם על-פי הבנתם, ולכן אני רוצה שתירשם בפרוטוקול הסתייגות מהביטוי הזה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: בבקשה, חבר הכנסת דוד טל, שלוש דקות.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מודה לך על שאפשרת לי לעלות ולשאת דברים.

דוד טל: אדוני השר במשרד האוצר, השר שטרית, שמעתי ששר התחבורה טוען שהממשלה הנוכחית לא מחויבת למלא אחר ההסכם שהממשלה הקודמת חתמה עליו.

דוד טל: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו כאן, אבל יש איזה רצף שלטוני, וזה לא משנה מי חתם, כמה חתם, יש ממשלה אחרת שחייבת למלא את המחויבויות של ממשלות קודמות.

דוד טל: אני גם מתפלא מאוד, השר שטרית, שגם אתה וגם חבר הכנסת אולמרט סבורים, שיש מצבים שבהם למדינה - אני מצטט - "מותר לסגת מהסכמים".

דוד טל: מה זה?

דוד טל: איזו תרבות קיום הסכמים זאת?

דוד טל: למה שאני אאמין לך היום, למשל, כשנלך לחתום על הסכם, שמחר אתה או שר אחר, או ביבי נתניהו, לא תגידו: אני לא מקיים את מה שחתמתי?

דוד טל: אני חושב שהדרך הזאת, שבה אין תרבות ניהול, אין תרבות שלטון, אין תרבות של קיום הסכמים, היא דבר חמור.

דוד טל: זה חמור מאוד, משום שבשנת 2001 נחתם הסכם, ועל דעת ההסכם הזה עשה יושב-ראש ההסתדרות - ואני מוכרח לומר, מה לעשות, הגם שהוא בן סיעתי - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת טל, אני מבקש שתפסיק שנייה.

מוחמד ברכה: אדוני סגן המזכיר, אני מבקש שנציג הממשלה ישב באולם בפועל, ולא רק ברוחו מאחורי הקלעים.

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני חושב שעם כל הכבוד, אם אני אתאר לעצמי מקרה הפוך, שבו העובדים שחתמו על ההסכמים בשנת 2001 יבואו היום או אחרי שנה או חצי שנה - אפשר להביא את זה לאבסורד, גם שלושה חודשים - וחדשות לבקרים ירצו לשנות כל הסכם, איזו צורה תהיה להסכם?

דוד טל: הרי על דעת זה עשה מה שעשה יושב-ראש ההסתדרות, והוא כבר ציין כאן שהוא הלך וכפה את מרותו, הטיל את מרותו על ועד העובדים, פיטר את ועד העובדים, משום שהוא סבור היה שהסכמים צריך לכבד.

דוד טל: ואכן, אנשים אלה עזבו את מקומם.

דוד טל: והוא הלך ועשה מה שעשה כדי שההסכמים האלה יכובדו.

דוד טל: ולמה אנחנו מגיעים היום?

דוד טל: למצב שרוצים לשנות את ההסכם.

דוד טל: לשנות?

דוד טל: תפאדלו.

דוד טל: זה מקובל, זה אפשרי, אין שום בעיה.

דוד טל: אבל למה, כפי שאמר השר שטרית, אנחנו נזקקים - כך הוא אמר - לכנסת הזאת, שבעצם הופכת להיות כלי שרת בידיה של הממשלה - ואני מאוד מתפלא על ידידי יושב-ראש הכנסת, שאפשר את הדיון הזה היום - שהיא הופכת כלי כדי לאיים.

דוד טל: היא בעצם אקדח.

דוד טל: מה זה אקדח?

דוד טל: זה מקלע, לא אקדח, לרקה של השובתים.

דוד טל: השביתה, צריך לזכור, היא זכות אלמנטרית במדינה דמוקרטית, ולא יכול להיות שלא תהיה לעובדים זכות כזאת.

דוד טל: הם לא ממהרים להשתמש בה.

דוד טל: רק כשכלו כל הקצים, רק כשמגיעים למצב כזה שלא מוכנים לקיים הסכם.

דוד טל: לא רוצים לקיים הסכם, רוצים לשנות אותו?

דוד טל: בואו נשב, בלי חקיקה כזאת, בלי איומים כאלה, על אותו בסיס שסיכמנו, איפה שסיימנו את הדרך, משם נתחיל.

דוד טל: וזה, לצערי, לא קורה.

דוד טל: אני חושב, אדוני היושב-ראש, ואני מקצר כיוון שהבטחתי לאדוני - על האפשרות שהוא נתן לי - - -

מוחמד ברכה: לא, אתה צריך לסיים כי הזמן חלף.

דוד טל: או.

דוד טל: קיי.

דוד טל: , אני חושב שעם כל הכבוד, ההסתדרות גילתה אחריות גם בעבר, כשהיא הלכה להידבר, וגם היום היא מוכנה להידבר, אבל על אותו נייר שב-2001 חתמנו עליו.

דוד טל: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת דוד טל.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אפרים סנה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו - חבר הכנסת רן כהן, ואחריו - חבר הכנסת אייכלר.

מוחמד ברכה: אחרי חבר הכנסת אייכלר - חבר הכנסת אפללו.

מוחמד ברכה: לרשות

מוחמד ברכה: כם שלוש דקות לכל אחד.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השר שטרית - אתה אומנם עסוק, אני מתנצל שאני מפריע לך.

מאיר שטרית: אני מזכיר לג'ומס - - -

אפרים סנה: את עובדות החיים.

מאיר שטרית: את עובדות החיים.

אפרים סנה: באמת, הגיע הזמן.

אפרים סנה: אם כן, שר החוץ דהיום, סילבן שלום, ואנוכי חתומים על הסכם הרפורמה בנמלים משנת 2001, ואין מי שיכול לעשות את זה מדויק ממני - לומר פעם אחת מה היה ואיך נולד הסכם הרפורמה בנמלים.

אפרים סנה: הוא נולד מהסכמה רחבה של משרד התחבורה, משרד האוצר, ולבסוף המשתמשים - התעשיינים, היצואנים - והחשוב ביותר, הסתדרות העובדים.

אפרים סנה: כל הגורמים האלה הגיעו - לאחר משא-ומתן ארוך, ממושך - לנוסחה משותפת, שכולם - לרבות ראש הממשלה - אמרו שהיא נוסחה טובה.

אפרים סנה: כולם, חוץ מכמה אנשים שאולי התגעגעו לאיזה ניסיון לא חכם להכניע מישהו בכוח - כולם אמרו שזה הסכם טוב.

אפרים סנה: ומה היתה התוצאה?

אפרים סנה: הנמלים התחילו לתפקד יותר טוב.

אפרים סנה: אני זוכר - ראש הממשלה, לפני ההסכם הזה, כשהיה טס בדרכו לחווה, היה סופר ומיידע אותי כמה אוניות ממתינות מחוץ לנמל אשדוד.

אפרים סנה: לא ממתינות אוניות.

אפרים סנה: זה הביא לרוח אחרת, רוח טובה.

אפרים סנה: זה הושג סך הכול בהסכמה - והאשימו גם אותי שנכנענו לעובדים.

אפרים סנה: נכנענו לעובדים?

אפרים סנה: אם כבר, הכנענו את העובדים.

אפרים סנה: ליתר דיוק, את אלה מתוכם שלא רצו הסכם בכל מחיר.

אפרים סנה: ויושב-ראש ההסתדרות - וזה הוזכר פה היום - כשהיה יושב-ראש ועד שחיבל בהסכם, הוא פיטר אותו.

אפרים סנה: לא היה קל.

אפרים סנה: כשהעובדים שמעו שיש הפרדה בין הנמלים, חשבו מי-יודע-מה הולכים לעשות להם, והם התנגדו.

אפרים סנה: ובשכנוע ממושך - בעיקר על-ידי יושב-ראש ההסתדרות - הצלחנו להגיע להסכמה רחבה, והיא היתה הסכמה טובה.

אפרים סנה: ולא עבר הרבה זמן מאז, שנתיים בסך הכול, מה קרה?

אפרים סנה: אנחנו, כשכתבנו את ההסכם הזה, אמרנו: יעילות – כן; לא הפרטה אלא הפרדה.

אפרים סנה: זה מה שאמרנו - לא להפריט את הנכס האסטרטגי הזה שנקרא נמלי ישראל; לא להסיר את הגורם המנחה שמבין שנמלים זה עניין כלכלי-אסטרטגי ויש גוף ממלכתי שגם מתכנן את הפיתוח שלו, את הבנייה העתידית - להשאיר אותו כמסגרת-על, כמטרייה מעל, ולקיים שלוש חברות נפרדות שיתחרו זו בזו.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת סנה, בגלל האינטרס הציבורי לשמוע את הדברים שלך, אני אוסיף עוד שתי דקות.

אפרים סנה: תודה.

אפרים סנה: זה מה שזה היה.

אפרים סנה: הבינו שהרעיון של BOT הוא רעיון חסר שחר, שזה לא יעבוד.

אפרים סנה: למה התעשיינים תמכו?

אפרים סנה: למה תמך עודד טירה?

אפרים סנה: למה תמך נציגו במועצת המנהלים של רשות הנמלים?

אפרים סנה: הם, בכל הכוח, תמכו בהסכם הזה - בהסכם הזה שעכשיו הממשלה קורעת לגזרים.

אפרים סנה: מה, הם לא יודעים מה האינטרס של המשק?

אפרים סנה: הם לא יודעים מה האינטרס של התעשייה?

אפרים סנה: הם לא יודעים מה האינטרס של היצוא?

אפרים סנה: והם הלכו אתי בעניין הזה כתף אל כתף.

אפרים סנה: מה, גם הם סוציאליסטים?

אפרים סנה: לא. לא.

אפרים סנה: לא בליזובסקי, לא עודד טירה, הם לא חונכו באסכולה של סוציאליזם, אבל למה הם היו בעד? - - -

יוסי שריד: - - -

אפרים סנה: בית חינוך זה אתה ואני.

אפרים סנה: שם אנחנו חונכנו, בבית החינוך של זרם העובדים, אבל הם לא - -

יוסי שריד: בגלל זה אמרתי.

אפרים סנה: - - והם היו בעד כיוון שזה "עשה שכל", כי זה השיג בדיוק את מה שרצינו - שתהיה תחרות, שאותו בעל אונייה יוכל להחליט - חיפה או אשדוד, והוא ילך לאותו נמל ששם הוא יקבל שירות יותר מהיר, שבו הוא יחכה פחות, שבו יפרקו אותו מהר וטוב.

אפרים סנה: לקיים את התחרות הזאת, אבל לא לשבור את הכללים.

אפרים סנה: תשאלו אותי: אז מה קרה?

אפרים סנה: ראש הממשלה ושר האוצר שלו דאז, שר החוץ שלו היום, כמעט פה-אחד הממשלה הצביעה בעד ההסכם הזה.

אפרים סנה: מה קרה?

אפרים סנה: יש פה כוונה - אפילו לא הייתי אומר פוליטית - כוונה אידיאולוגית של שר האוצר להביא לארץ-ישראל את מה שבבריטניה ובארצות-הברית כבר נכשל: סגנון של תאצ'ריזם נוקשה, אכזרי, דורסני.

אפרים סנה: כמו שזה הסתיים באנגליה, כך זה יסתיים גם פה.

אפרים סנה: ועוד הערה אחת - ואנא, האזן לי, השר במשרד האוצר, אני מבטיח לך שאלה 30 השניות האחרונות, אבל אתה, כמי שבאמת מעוניין בפיתוח המשק, מן הראוי שתשמע את ההערה הזאת.

אפרים סנה: הרי אנחנו רוצים למשוך משקיעים לארץ, והם לא עומדים בתורים, אין התגוששות בין המשקיעים, מי בא אלינו.

אפרים סנה: מה מחפש משקיע, בין השאר?

אפרים סנה: הוא מחפש יציבות של כללי המשחק; שהוא נכנס למדינה שהוא יודע שיש שם כללי משחק קבועים.

אפרים סנה: ממשלה שמזעיקה את הכנסת לחקיקה בפגרה, באמצע הפגרה, ומשנה בכוח הרוב הפרלמנטרי שלה הסכמות, לא יודעים מה היא תשנה מחר ואיך היא תשנה מחר.

אפרים סנה: ולמדינות כאלה, משקיעים לא באים.

אפרים סנה: כדאי שתביאו את זה בחשבון.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: חברי הכנסת, אני רק לפנים משורת הדין נתתי לחבר הכנסת סנה מעבר לזמן המוקצב, כי הוא היה שר התחבורה בזמן חתימת ההסכם, וחשבתי שחשוב שהדברים ייאמרו מעל בימת הכנסת ממקור ראשון.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רן כהן, אנחנו חוזרים למתכונת הזמן הרגילה של שלוש דקות.

מוחמד ברכה: אחריו - חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, אני אומר לך - אני מסתכל בתימהון על כל העניין.

רן כהן: זה נראה כאילו תימהון.

רן כהן: הלוא בעצם, המצב הוא מאוד פשוט.

רן כהן: עמיר פרץ, ועדי עובדים, הציעו לממשלה נוסחה להגיע למשא-ומתן - אגב, נוסחה מאוד פשוטה - בואו נחזור להחלטת הממשלה שהיתה מוסכמת כבסיס למשא-ומתן: נפתח במשא-ומתן, והכול בסדר.

רן כהן: למה הממשלה סירבה לזה?

רן כהן: או דבר אחר - הממשלה יזמה את הדיון הזה היום.

רן כהן: בואו נניח שהממשלה מעבירה היום את ההחלטה בקריאה ראשונה, מה יצא מזה?

רן כהן: כלום.

רן כהן: ואני שואל את עצמי: רגע, איפה הפתרון, ואני חושב, עמיר, שיש לי פתרון.

רן כהן: האמן לי, תחושתי היא שהממשלה יצרה את זה כפרובוקציה, כי היא רוצה את השיתוק הזה במשק, היא רוצה את העימות הזה במשק.

רן כהן: היא רוצה היום את העימות הזה משתי סיבות עיקריות - - -

אלי אפללו: - - -

חיים אורון: רוצה, רוצה - - -

רן כהן: אפללו, תאמין לי, תיכף אפילו תבין למה: 1.

רן כהן: הממשלה רוצה כן לכנס, להבהיל את הכנסת - - -

אלי אפללו: - - -

רן כהן: חבר הכנסת אפללו, להבהיל את הכנסת בפגרה ולקבל דיון מחוץ לסדר-היום ולהביא חקיקה שאיננה חקיקת תחרות - זאת חקיקת הפרטה פר-אקסלנס, ולעשות את זה בבהילות הזאת - סימן שיש לממשלה הזאת כוונות.

רן כהן: הכוונה הראשונה שלה היא להשכיח - - -

אלי אפללו: מה קורה - - -

מוחמד ברכה: אתה עולה אחריו כמעט.

רן כהן: הכוונה שלה היא קודם כול להשכיח את הפיגוע של יום שישי, את הכישלון שלה בתחום הביטחון.

רן כהן: היא רוצה להשכיח את כל הגזירות שהיא מפילה במשק - -

אלי אפללו: אולי בכלל - - - היא רוצה לשנות את מזג האוויר - - -

רן כהן: - - היא רוצה להשכיח את הכישלון שלה בכל התחומים.

רן כהן: ואני אגיד לך גם יותר מזה, הממשלה רוצה היום להשכיח את כל האבסורדים שהיא הולכת לעשות בבניית החומות ובגדרות בתוך השטחים, בבזבוזי מיליארדים.

רן כהן: היא רוצה לעשות את זה על גבם - - -

אלי אפללו: וחילופי שבויים - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אפללו, קריאת ביניים זו קריאת ביניים ולא נאום.

מוחמד ברכה: אתה עולה אחריו, תפסיק.

אלי אפללו: יש לך השבויים.

מוחמד ברכה: אני עוצר את הזמן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, תאמין לי, יש לי גם הוכחות, תיכף אפללו ישתוק, כי אני אשים אותן על השולחן.

מוחמד ברכה: אתה תקרא קריאות ביניים, ואני אנכה את זה מהזמן שלך ולא מהזמן שלו.

מוחמד ברכה: רן כהן, בבקשה, תגמור.

אלי אפללו: אתה מאיים עלי נורא.

אלי אפללו: איומים.

מוחמד ברכה: אני הערתי לך.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני, תמשיך.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, הלוא הכול קורס.

רן כהן: החברה קורסת, הכלכלה קורסת, הביטחון בקטסטרופה, ועל הכול, אין תקווה מדינית, והמושחתים עומדים בראש השלטון.

רן כהן: הם צריכים איכשהו את כל הערימה הנוראה הזאת להחביא.

רן כהן: איך הם יחביאו אותה?

רן כהן: איך?

רן כהן: על-ידי כך שמרימים את היד ואת הגרזן על ציבור העובדים.

רן כהן: אגב, אתם רוצים הוכחה?

רן כהן: מאוד פשוט.

רן כהן: חבר הכנסת אפללו, מה היה לפני כמה חודשים?

רן כהן: אמרו שעובדי המדינה הם פרזיטים.

רן כהן: הם עול, שביבי נתניהו נושא אותם על גבו, אז הם פרזיטים.

רן כהן: לאחר מכן אמרו דברים שהם הסתה אדירה נגד המובטלים.

רן כהן: אמרו שמי שאשם באבטלה זה המובטלים, זו לא הממשלה שגורמת לזה שהם יהיו מובטלים.

רן כהן: המובטלים אשמים, הם הרשעים.

מוחמד ברכה: אדוני, משפט סיום.

רן כהן: אני מסיים, הייתי מסיים כבר.

רן כהן: אתמול שמענו מטומי לפיד שבתי-הדין לעבודה הם בכלל אסון למשק, והיום עובדי הנמלים הם האסון.

רן כהן: אם עובדי הנמלים הם אסון, היה צריך לקבל את מה שהוסכם אתם, לשבת למשא-ומתן, להגיע לפתרון, ולא לגרום למצב שבו מסיתים נגד עובדי הנמלים עובדי מפעלים אחרים, נגד עובדי המדינה את עובדי הנמלים, נגד המובטלים את העובדים.

רן כהן: זאת ממשלת הסתה נגד העובדים, כשכל עניינה הוא לשסות אותם אלה באלה, כדי להסתיר את כל שחיתותה בכל המובנים.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

רן כהן: לא פלא שהיום יש כותרת בעיתון שאומרת שישראל מידרדרת ונעשית אחת המדינות המושחתות בעולם, תודה רבה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו - חבר הכנסת אלי אפללו.

מוחמד ברכה: אחרי חבר הכנסת אפללו - חבר הכנסת יוסי שריד, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בימים אלה מציינים 30 שנה לאסון מלחמת יום הכיפורים.

ישראל אייכלר: מתפרסמות עדויות.

ישראל אייכלר: כולנו הרגשנו שמשהו לא בסדר, אבל עכשיו יש גם הוכחות להתנהגות השלטונית דאז, שלא לומר מה היה אילו היו מקדימים ועושים הסכם שלום עם מצרים עשר שנים קודם לכן.

ישראל אייכלר: קראתי שוועדת החוץ והביטחון בדקה במה עסקה הוועדה אז.

ישראל אייכלר: היא עסקה בביקור גולדה מאיר אצל קרייסקי באוסטריה.

ישראל אייכלר: אבל זו חוכמה לאחר מעשה, ואנחנו לא עוסקים בהיסטוריה.

ישראל אייכלר: אנחנו עוסקים היום ואתמול בנושאים שישאלו בספרי ההיסטוריה: במה עסקתם כשהייתם חברי הכנסת, בתקופה שבה גברים, נשים, ילדים, זקנים ותינוקות התפוצצו באוטובוסים ובמסעדות, ומשפחות שלמות נקברות, ונירון קיסר מנגן על מיתרי הכינור ומפיק צלילי שנאה ואיבה למגזרי אוכלוסייה שונים, לעובדים.

ישראל אייכלר: אני לא בא להגן על עובדים שמונו על-ידי המאפיה השלטת, ויש להם "יגואר", אני מדבר על אלפי העובדים שאין להם, ואסור לכלול עובדים עמלי כפיים עם המושחתים שמנהיגים אותם.

ישראל אייכלר: עצם הכינוס הדחוף של הכנסת לא עוסק במניעת פיגועים, לא עוסק בבעיות הכלכלה האמיתיות, אלא עושה מבחן כוח לשלטון מול ועדי העובדים.

ישראל אייכלר: הממשלה אתמול והכנסת היום עוסקות בזוטות, יחסית למצב הקשה שהעם הזה נמצא בו בימים הנוראים האלה, תרתי משמע.

ישראל אייכלר: יש לנו חשש שמטרת שרון היא להסיט את דעת הקהל משפיכות הדמים ומחוסר האונים שלו למנוע פיגועים ורציחות.

ישראל אייכלר: אנשים מתפרקים, רחמנא ליצלן, הכלכלה נהרסת, שרון מתגרה בסוריה ועלול להצית אש.

ישראל אייכלר: אותו שרון כינה את רבין בשעתו גנרל פטן, שבמלחמת העולם הראשונה היה גיבור ובמלחמת השנייה - לא.

ישראל אייכלר: אותו שרון, שנלחם כארי במלחמת יום הכיפורים, עלה להר-הבית בערב ראש-השנה התשס"א, ואף שערפאת אשם באינתיפאדת אל-אקצא, ולא הוא, בכל אופן עד היום הוא לא מצליח להשתחרר מהדבר הזה.

ישראל אייכלר: במה יש לו לעסוק?

ישראל אייכלר: להילחם בבתי-הדין הרבניים ולמסור אותם לידיים של טומי לפיד שמאמין שאמונה זאת מחלת נפש.

ישראל אייכלר: זה כמו למסור את המשא-ומתן עם הרשות הפלסטינית לידי השר בני אלון, שאני מכבד אותו מאוד, אבל הוא עצמו אמר את המשל הזה.

ישראל אייכלר: כמו לתת לכהנא לטפל בערביי ישראל, נותנים לטומי לפיד לטפל בבתי-הדין הרבניים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לכם שלציבור החרדי יש בתי-דין עצמאיים, אבל רוב האזרחים הישראלים, שרוצים שגם נכדיהם יישארו יהודים, רוצים בתי-דין עצמאיים, שלא ניתנים בידי שר שרוצה להכחיד את הרבנות הראשית, שרוצה להכחיד את הדיינות, שרוצה להכחיד את דת ישראל.

ישראל אייכלר: אני מציע לרבני ישראל ולדיינים להקים מערכת בתי-דין עצמאית, שאיננה קשורה לשלטון.

ישראל אייכלר: סך הכול יש 100 דיינים בארץ.

ישראל אייכלר: העולם היהודי מספיק עשיר בשביל לממן 100 דיינים, והרבנות הראשית צריכה להרים את הכפפה, ולעשות את זה בצורה הכי ממלכתית, כדי שבתי-הדין הרבניים לא יהיו כפופים לשלטון.

ישראל אייכלר: ואז, בעזרת השם, נראה שרוב האזרחים יבואו לרבנים האלה ולדיינים האלה, להירשם גם לחתונה, וגם, חס וחלילה, לגטין ולכל דבר אחר.

ישראל אייכלר: אני חוזר וקורא לממשלה להתחיל לעסוק בדברים האמיתיים, לא להילחם כל הזמן נגד העניים, נגד החרדים, נגד בתי-הדין הרבניים ונגד העובדים ונגד כל מי שלא שייך למאפיה השלטת.

ישראל אייכלר: לא ייתכן דבר כזה.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לנבא שחורות, אני רוצה רק להזהיר אתכם, שהעם הזה עושה את עצמו כאילו הוא לא רואה ולא שומע ולא מעניין אותו מה שקורה כאן, אבל יבוא יום והממשלה הזאת תצטער מאוד על זה שהיא מדכאת את העם ולא מרפה ממנו אפילו לרגע אחד.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי אפללו - בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת יוסי שריד, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בכך שאני חושב שהנושא של הסכם העבודה שהגיעו אליו עם העובדים ב-2001 הוא דבר חשוב.

אלי אפללו: ואני מבקש, ואמרתי את זה עכשיו בישיבת הסיעה לראש הממשלה, ואני מבקש משר האוצר ומשר התחבורה שנמצא פה - אני שמח שהוא כאן - להגיע עכשיו להסכם עם העובדים, לא בצורה שאנחנו נכופף אותם, אלא כמו בהסכם שהיה בשנת 2001.

אלי אפללו: אני חושב ששיטה של התעלמות מהסכמים תגרום פגיעה בעובדים ובזכויות שלהם.

אלי אפללו: עם זאת, אני מתנגד לשביתה הזאת.

אלי אפללו: זו שביתה לא מוצדקת, פוגעת בתעשיינים.

אלי אפללו: הנזק שקורה במדינת ישראל לתעשיינים ולעובדים - - -

אביגדור ליברמן: - - -

אלי אפללו: אני מתכוון לכל התעשיינים, לעובדים שבתעשייה, לא לקבוצה של 2,000 או 3,000 עובדים שיסגרו את המשק.

אלי אפללו: זה לא עולה על הדעת, לא בכוחנות.

אלי אפללו: מצד שני, אני מבקש מכם, מאתנו, לא לפעול באותה דרך.

אלי אפללו: אני מסכים אתך, אדוני השר, שנדרשת התייעלות, שצריך לגרום לכך שהמפעלים יפעלו כמו בכל המדינות, ולא לפי אינטרסים של קבוצה פוליטית, כשעמיר פרץ בא לייצג את העובדים.

אלי אפללו: זו תנועה פוליטית לכל דבר.

אלי אפללו: הוא בא לעשות הון פוליטי על גבם של אנשים שהוא צריך לייצג אותם.

אלי אפללו: כל העובדים במדינת ישראל, תלכו לראות את התעשייה.

אלי אפללו: סוגרים מפעלים.

אלי אפללו: בגלל מה?

אלי אפללו: בגלל קבוצה כוחנית?

אלי אפללו: אדוני השר, אני אצביע הפעם עם ההחלטה, אבל אני מקווה שעד לקריאה השנייה והשלישית תמצאו פתרון שהעובדים לא ייפגעו, שיישמרו הזכויות שלהם.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שהיושב-ראש ייתן לי את האפשרות לענות - - -

אלי אפללו: אני לא טועה.

אלי אפללו: אני אומר לך שברגע שהאנשים האלה לא יראו חרב על ראשם, הם יגיעו להבנה.

אלי אפללו: עם זה, אנחנו לא צריכים להישאר במצב שהם יכתיבו לנו מה לעשות במדינה, שאנחנו נצטרך להביא סחורה ממדינות אחרות והנמלים שלנו יהיו סגורים.

אלי אפללו: לא עולה על הדעת, ואני מסכים אתך, עם הפעולה של פתיחת הנמלים בארצות השכנות לנו, כי אין לנו ברירה, כי אם לא, המפעלים ייסגרו והתעשיינים יפטרו עשרות-אלפי עובדים.

אלי אפללו: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר התחבורה, אני כבר הזמנתי את חבר הכנסת שריד, ואחריו - שר התחבורה אביגדור ליברמן מבקש להתערב בדיון.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, כבר נאמר לא אחת - ונדמה לי שגם אני טרחתי לומר את זה יותר מפעם אחת - שאמינות אינה רק מידה ראויה.

יוסי שריד: זה לא רק יפה להיות אמין, יפה, ראוי, נאה, רצוי, מר שר התחבורה.

יוסי שריד: אמינות זה בראש ובראשונה כלי שלטוני.

יוסי שריד: בלי אמינות אי-אפשר לנהל את המדינה, והעובדה שהמדינה איננה מתנהלת עכשיו כפי שמדינה צריכה להתנהל נובעת מכך שאמינות הממשלה היא בשפל המדרגה.

יוסי שריד: פשוט אפס.

יוסי שריד: אומרים שזה לא היה הסכם.

יוסי שריד: מה זאת אומרת?

יוסי שריד: זו היתה החלטת ממשלה.

יוסי שריד: מה נפקא מינה הסכם או החלטת ממשלה?

יוסי שריד: החלטת ממשלה זה לא דבר ראוי?

יוסי שריד: למה שינהלו אתכם בכלל משא-ומתן?

יוסי שריד: נניח שאתם מחליטים משהו ואחר כך ההחלטה הזאת לא שרירה, לא קיימת, בטלה ומבוטלת - סילבן שלום הוא לא חבר בממשלה?

יוסי שריד: והוא חתום על זה.

יוסי שריד: ראש הממשלה, דרך אגב, התחלף מאז?

יוסי שריד: הרי זה אותו ראש ממשלה.

יוסי שריד: הבעיה היא שאף אחד לא מאמין לכם ולא יכול להאמין לכם.

יוסי שריד: זו הבעיה העיקרית.

יוסי שריד: ותחשבו על זה.

יוסי שריד: תראה, ראש הממשלה מעולם לא היה מפורסם באמינות שלו.

יוסי שריד: האמינות שלו לא היתה מעולם מן המפורסמות.

יוסי שריד: זה בדיוק להיפך.

יוסי שריד: אתה יודע שאפילו בן-גוריון השגיח במום הזה של מר שרון - - -

אלי אפללו: אבל העם החליט, מה לעשות?

יוסי שריד: לפני כמה ימים קראתי בעיתון דבר מעניין.

יוסי שריד: מדלן אולברייט כתבה זיכרונות.

יוסי שריד: אין לה שום עניין, היא לא מעורבת, והיא חיוותה את דעתה על כל מיני מנהיגים בעולם, בין השאר גם על ביבי נתניהו.

יוסי שריד: היא אמרה: הוא איש מדון ואיש כזב.

יוסי שריד: זאת אומרת, הנה עוד עדות, ואנחנו יודעים שהוא גם איש מדון וגם איש כזב.

יוסי שריד: מדלן אולברייט, מה יש לה עכשיו עם בנימין נתניהו?

יוסי שריד: אבל זו ההתרשמות האובייקטיבית שלה - איש מדון ואיש כזב.

אלי אפללו: אבל העם החליט.

אלי אפללו: תתעוררו.

אלי אפללו: הציבור רצה - - -

יוסי שריד: לכן החלטת הממשלה היא החלטת ממשלה ואם אין בצע בהחלטת ממשלה אז גם אף אחד לא צריך לנהל אתכם משא-ומתן.

אלי אפללו: - - -

יוסי שריד: שמעתי כבר את החוכמה שלך של "העם החליט".

יוסי שריד: בסדר, או.

יוסי שריד: קיי.

אלי אפללו: אנחנו שומעים את החוכמה שלך כל יום - - -

יוסי שריד: מה לעשות?

יוסי שריד: כאשר שני שקרנים מועדים מתייצבים בראש ממשלה - - -

אלי אפללו: - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אפללו, תודה רבה.

אלי אפללו: - - - אמרת שתתפטר - - - הוא אומר דברים ולא מקיים.

יוסי שריד: גם פה אתה משקר.

יוסי שריד: אתה רואה?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אפללו, אתה שומע למה גרמת?

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו אני צריך להוסיף זמן לדובר.

יוסי שריד: הנקודה השנייה, אדוני היושב-ראש, אתמול ראש הממשלה אמר מה שאמר על השמאל, שהוא עושה כל מיני דברים, כל מיני מעשים שלא ייעשו.

יוסי שריד: עליתי לכאן בין השאר כדי להודות באשמה.

יוסי שריד: קודם כול, המאבק הוא מאבק פוליטי.

יוסי שריד: ראש הממשלה פשוט לא מבחין בין מאבק אישי-מפלגתי לבין מאבק פוליטי.

יוסי שריד: מה זאת אומרת?

יוסי שריד: זה מאבק.

יוסי שריד: על מה אתה נאבק?

יוסי שריד: אתה נאבק על השקפת העולם שלך, על תפיסת העולם שלך.

יוסי שריד: אז מה זה השקפת העולם שלך, אם יש לך בכלל דבר כזה?

יוסי שריד: זה פוליטיקה, אם אתה רוצה זה אפילו התגוששות בין עמדות, דעות, השקפות עולם.

יוסי שריד: ודאי שזה פוליטי, אלא מה?

יוסי שריד: זה לא פוליטי?

יוסי שריד: מה זה, זה סימפוזיון עיוני במוסד להשכלה גבוהה?

יוסי שריד: ודאי שזו פוליטיקה.

יוסי שריד: הדבר השני שראש הממשלה אמר הוא שלשמאל יש כוונה נסתרת להדיח ממשלה שנבחרה כחוק.

יוסי שריד: אני מודה באשמה.

יוסי שריד: בוודאי, זו משימה חיונית מאין כמוה.

יוסי שריד: כאשר מדובר בממשלת זדון, וזו ממשלת זדון, צריך לעשות הכול.

יוסי שריד: ואנחנו עושים את זה לא במסתרים ולא במחשכים ולא במחתרת.

יוסי שריד: אנחנו עושים את זה לעין השמש.

יוסי שריד: לפי דעתי, אני זוכר שגם מדי פעם בפעם אנחנו מודיעים על כך גם בכנסת במסגרת הצעות אי-אמון והצעות אחרות, שאנחנו בהחלט רוצים להדיח את הממשלה, להחליף את הממשלה.

אלי אפללו: העם לא רוצה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, זה כבר זמן פציעות.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא יכול להתערב.

יוסי שריד: לכן ראש הממשלה לא רק שהוא לא בדיוק אדם אמין ודובר אמת, אלא הוא איש כזב, כפי שהעידה עליו מדליין אולברייט, מזכירת המדינה.

יוסי שריד: הוא גם לא מבחין או לא רוצה להבחין בין ימינו לשמאלו.

יוסי שריד: יכול להיות שבאמת ראש הממשלה רצה להשכיח את הדברים שעמדו בראש הכותרות רק לפני כמה שבועות, למשל שחיתות, למשל שתיקות, למשל מעשים שלא ייעשו, מעשים עבריינים, מעשים פליליים, ויכול מאוד להיות שזה אחד האמצעים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת שריד.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, שר התחבורה, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אני אנצל את הפררוגטיבה של שר לדבר על הנושאים שלו בכל רגע, כדי להתייחס לדבריו של חבר הכנסת שריד ולדבריו של ידידי אלי אפללו.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת שריד, מאבק פוליטי הוא בהחלט לגיטימי וכל מהותה של האופוזיציה היא להפיל ממשלה.

אביגדור ליברמן: זה בהחלט מקובל ומוסכם.

אביגדור ליברמן: מה שלא מקובל, ואתה דיברת על אמינות ועל השקרים ועל הממשלה, זה כמעט כמו בן-אהרון שאמר שהעם טעה.

אביגדור ליברמן: אני כבר שומע שהעם טעה.

אביגדור ליברמן: פעם בן-אהרון אמר את זה, ואני לא מציע לך לחזור על אותן אמירות.

אביגדור ליברמן: אני מניח שלא זאת הכוונה.

אביגדור ליברמן: אני גם רוצה להגיד לחבר הכנסת אפללו - תשמע, הוויכוח היום עם העובדים הוא לא על תנאי שכר ולא על הסדרי פנסיה ולא על כל הזכויות שלהם.

אביגדור ליברמן: להיפך, אני חוזר ואומר שאנחנו מכבדים כל פסיק.

אביגדור ליברמן: יתירה מזאת, ביקרתי בנמל חיפה.

אביגדור ליברמן: ומה התברר?

אביגדור ליברמן: שהם נקלעו לקשיים בנושא הפנסיה.

אביגדור ליברמן: מתברר שחלק מהעובדים הוותיקים מבוטחים בקרן פנסיה "נתיב", שמצבה האקטוארי רע מאוד והם לא בטוחים שהם יוכלו בבוא העת לקבל את הפנסיה.

אביגדור ליברמן: אמרתי שאני, כשר, אומר שאני אחראי.

אביגדור ליברמן: אני לוקח אחריות.

אביגדור ליברמן: אומנם אני לא אחראי על מי שחתם הסכם ומי שעשה בקרה ומי שעקב, היה מה שהיה ולא משנה.

אביגדור ליברמן: אני חושב שתפקידה של ממשלה במקרים כאלה הוא להיות ערבה לכל הנושא של זכויות העובדים, ובטח לעת זיקנה ובטח לעזור בנושא של הפנסיה.

אביגדור ליברמן: זה היה בלי תנאים ובלי שום דבר, אלא מיוזמתי.

אביגדור ליברמן: אני עומד מאחורי זה גם היום.

אביגדור ליברמן: מה שלא מקובל, ואני אומר את זה, הוא לעשות ניסיון לשמור על הנמלים כמונופול הכי חזק במשק.

אביגדור ליברמן: הוויכוח היום הוא בהחלט על תפיסת עולם, ותפיסת העולם פה היא הניסיון להמריד את העובדים במעסיקים; מעמד הפועלים והעשירים.

אביגדור ליברמן: אנו דוגלים, גם תנועתי וגם אתם, בתפיסת ז'בוטינסקי, שאמר שאסור לחלק את העם היהודי למעמדות, אין דבר כזה, כולנו פה יהודים, כולנו ציונים, ואסור לנו להיכנס לאותם דברים שאולי יוסי או אבו דוגלים בהם - הסוציאליזם הוא שעטנז, לפחות מבחינת תפיסת העולם שלי.

אביגדור ליברמן: אין דבר כזה מאבק בין-מעמדי.

אביגדור ליברמן: במקרה הזה אנחנו באים לנמלים ואומרים שיש פה דבר שלא ייאמן.

אביגדור ליברמן: זה כמו בקרנות הפנסיה של ההסתדרות.

אביגדור ליברמן: יש תעריף אחיד לכולם, לא צריך להתחרות.

אביגדור ליברמן: אמרתי: תתחילו לנהל מסחר.

אביגדור ליברמן: בא קליינט גדול, תנו לו הנחה.

אביגדור ליברמן: בא מישהו באופן חד-פעמי, תנו לו תעריף אחר.

אביגדור ליברמן: תתחילו לנהל עסק על בסיס כלכלי.

יוסי שריד: השר דיבר היום בערך שעה - - -

יולי יואל אדלשטיין: אני אעיר לשר אם הוא יגזים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יוסי שריד: הוא אומנם מהצד שלך, אבל דווקא משום כך אתה צריך להקפיד יותר.

אביגדור ליברמן: אני חושב שאני שומר על תקנון הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מקבל את ההערה שלך, דווקא כיוון שנתתי לך לדבר הרבה.

חיים אורון: היו עוד כמה שרים, והם לא עלו לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורון, אני מבקש ממך לא להתערב.

יולי יואל אדלשטיין: אילו היה השר ליברמן נואם פה נאומים שלא שייכים לעניין, הייתי מוצא לנכון להפסיק אותו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מתערב בדיון ועונה על דברים שנאמרו בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אביגדור ליברמן: אני אומר שוב, הוויכוח הוא אם המונופול יישאר או לא יישאר.

אביגדור ליברמן: כשאני מדבר על האינטרסים הפוליטיים פה, לא ייתכן שבנמל אשדוד יש 12 ועדים, ומה לעשות ששני ועדים חזקים כל הזמן מתחרים זה בזה, גם רצים למועצת העיר זה מול זה.

אביגדור ליברמן: אז הם חושבים שזאת מקפצה מבחינתם להיבחר למועצת העיר.

אביגדור ליברמן: אני אומר שוב לעובדים: אל תיתנו להוליך אתכם שולל.

חיים אורון: הוציאו אותך מהליכוד - - -

אביגדור ליברמן: אני הוצאתי את עצמי מהליכוד.

אביגדור ליברמן: חבר'ה, אל תיתנו יד לאנשים שמוליכים אתכם שולל.

אביגדור ליברמן: הלכנו, כמו שאמרת, בהידברות, נפגשנו עשרות פעמים, לילות שלמים ישבנו עם הוועדים ועם ההסתדרות.

אביגדור ליברמן: כשההסתדרות רוצה, היא יודעת לסיים עניין, כדוגמת הרכבת וכדוגמת "אל על".

אביגדור ליברמן: תודה.

רן כהן: אבל גם בהחלטת הממשלה יש תחרות.

רן כהן: אתם רוצים הפרטה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר ליברמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע - לא נמצא כאן.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר צבי הנדל - לא כאן.

יולי יואל אדלשטיין: לכן חבר הכנסת אבשלום וילן ידבר כעת.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת אריה אלדד, חבר הכנסת אברהם רביץ וחבר הכנסת מיכאל נודלמן.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד שר התחבורה, אני מציין את הוויכוח על המהויות שלו ולא על הדברים שבצד.

אבשלום וילן: למה בניו-יורק יש גם נמלי תעופה ויש גם נמלים עמוקי-מים, ובכל אופן יש שם ה-port authority, רשות הנמלים המנהלת את זה באורח ציבורי?

אבשלום וילן: אתה רצית להגיע לתאגוד, ואתם גם אומרים היום שמהתאגוד תהיה לכם אפשרות לעבור להפרטה, ובכל אופן אני שואל אותך: מדוע אתם לא הולכים בדרך מושכלת?

אבשלום וילן: למה בנמל אשדוד חקלאי ישראל משלמים בעבור טונה פריקה שליש מהמחיר שהיו משלמים בכל נמלי אירופה?

אבשלום וילן: אתה כותב בחוק שאתה רוצה להגיע לשעתיים זמן פריקה, והיום זמן המתנה, היום הממוצע בנמל אשדוד הוא 17 שעות.

אבשלום וילן: ופה אתה אומר שהאוניות ממתינות ימים.

אביגדור ליברמן: יש תקופות של שלושה-ארבעה ימים.

אבשלום וילן: כתוב אצלך בחוק.

אבשלום וילן: אל תתווכח אתי, תתווכח עם עצמך, אתה מגיש את החוק.

אבשלום וילן: מה זו כוחנות?

אבשלום וילן: לך יש ויכוח עם הנמלים.

אבשלום וילן: אתה חושב שצריך לשנות את החלטת הממשלה.

אבשלום וילן: אתה ושר האוצר אומרים: עד 25 בחודש אתם מתדיינים אתנו, ולא – מעבירים בחקיקה.

אבשלום וילן: עצם העובדה שאתה לוקח יחסי עבודה ואתה אומר: לי יש רוב אוטומטי בכנסת – אלי אפללו חושב בניגוד לך, אבל הוא מצהיר פה מעל הדוכן, שהוא כחבר הכנסת בכל מקרה יצביע עם הממשלה – בשם הנאמנות שלו אתה אומר: בפרלמנט היו לי אתמול 68, היום יש לי 63, יש לי רוב, את הרוב הזה אני מפעיל על כל דבר, לעניין ושלא לעניין.

אבשלום וילן: זה ניצול ציני של כוח פוליטי.

אבשלום וילן: ישב פה קודם בקהל ויקטור שם-טוב, שהיה הרבה שנים שר בממשלת ישראל.

אבשלום וילן: אתה מדבר על סוציאליזם?

אבשלום וילן: על בולשביזם?

אבשלום וילן: על סטליניזם?

אבשלום וילן: איזה מין דמוקרטיה זאת, כאשר מנצלים כוח פוליטי ניצול ציני, וביום אחד רציתם שלוש קריאות?

אבשלום וילן: זה נקרא ניהול משא-ומתן?

אבשלום וילן: לא היתה ממשלה בישראל שניהלה יחסי עבודה ב"זבנג וגמרנו", בהורדת ידיים.

אביגדור ליברמן: אהוד ברק העביר חוק-יסוד בשלוש קריאות, ואתה הצבעת בעד.

אבשלום וילן: ביום ייסוד הממשלה, לא בפגרה, לא במכה אחת.

אהוד אולמרט: ביום ייסוד הממשלה מעבירים חוק-יסוד בשלוש קריאות, וזה נראה לך מהלך תקין?

אבשלום וילן: פעם אחרי פעם, כאשר עשיתם את זה לפני שבוע, ועושים את זה השבוע, והכול לגיטימי.

אבשלום וילן: בחוק הזה יש נושא הנמלים, שהוא נושא ראוי וחשוב לטפל בו.

אבשלום וילן: אתם חושבים שבמכה אחת גומרים את הכול?

אבשלום וילן: הזמנתם את כל הצדדים לדון בזה?

אבשלום וילן: תראה כמה עמודים יש בחוק, האם מישהו קרא אותו ברצינות?

אבשלום וילן: האם דנו בו?

אבשלום וילן: אתם עושים מהכנסת הזאת סמרטוט, כלומר, לא יושבים המחוקקים שנשלחו על-ידי הציבור לדון ברצינות בנושא, לנהל משא-ומתן עם מי שצריך לנהל.

אבשלום וילן: אתה חושב שבכוח הזרוע הכול ילך.

אבשלום וילן: יש לי הצעה בשבילך, אתה בחור חזק ואנחנו בחורים חזקים - - -

יולי יואל אדלשטיין: תלכו מכות.

אבשלום וילן: אתה רוצה להיות – איך אמר מר פרס קודם?

אבשלום וילן: – שוורצנגר הישראלי?

אבשלום וילן: או.

אבשלום וילן: קיי.

אבשלום וילן: , בוא תהיה שוורצנגר.

אבשלום וילן: עזוב את הכנסת.

אביגדור ליברמן: קודם אהיה - - - בקליפורניה.

אבשלום וילן: לכלכלת קליפורניה יש בעיות לא פשוטות עכשיו.

אבשלום וילן: אתה רוצה גם שם לפתור?

אבשלום וילן: יש הליכים מקובלים איך פותרים יחסי עבודה.

אבשלום וילן: יש הליכים מקובלים איך מביאים חקיקה לכנסת, ואל תביא לי את התקדים הלא-מכובד של אהוד ברק.

אבשלום וילן: דיברו פה על ז'בוטינסקי, הוד והדר.

אבשלום וילן: בבקשה, או שתפעל בדרך דמוקרטית, הוד והדר ז'בוטינסקאי כמו שצריך, או שבסך הכול נלך בהורדת ידיים.

אבשלום וילן: חבל על הדיבורים, חבל על המלל.

אבשלום וילן: תבחרו אתם את השוורצנגר שלכם, נבחר אנחנו את שלנו ונגמור עניין.

אהוד אולמרט: גם בעניין הזה לא כדאי לך עם איווט.

אבשלום וילן: זאת הרמה, זה הסגנון, ככה אתם עובדים.

אבשלום וילן: ואם זה לא היה כל כך עצוב ואמיתי, אפשר היה לצחוק.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שכבר בחרנו באלי אפללו לייצג אותנו בהורדת ידיים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ, חבר הכנסת מיכאל נודלמן, חבר הכנסת רשף חן, חבר הכנסת יצחק הרצוג וחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, השביתה הפראית בנמלי ישראל והנזק הכלכלי האדיר הנגרם למדינה במצוקה הכלכלית הקשה שבה היא שרויה הם עוד דוגמה למשאלת המוות של הישראלים.

אריה אלדד: יש ויכוח אם הנמלים יעילים וזולים יותר מאשר המקבילים שלהם בחוץ-לארץ.

אריה אלדד: יש ויכוח אם זה טוב או רע להפריט את הנמלים.

אריה אלדד: לדעת הממשלה צריך לפרק את המונופולים, אבל לית מאן דפליג כי הנמלים שקעו בסיאוב, בשחיתות, ובמשך שנים שילמו משכורות עתק למתסיסים מקומיים, למקורבים פוליטיים, לסתם קרובי משפחה.

אריה אלדד: לפחות זה עדיין מהווה מפתח חשוב לקבלת עובדים חדשים בנמלים גם היום.

אריה אלדד: עשרות שנים כך עשו וכך נהגו בנמלים, ממשלות מימין ומשמאל קנו שקט, ועכשיו, כשמנסים לעשות סדר, מפעילים בעלי הכוח את כל הכוח שיש להם וסוגרים את הנמלים.

אריה אלדד: כי הנמל הוא לא רק מקום עבודה, הנמל הוא גם הירושה של סבתא שלהם.

אריה אלדד: המדינה זה הם, להבנתם.

אריה אלדד: לכן אם משהו לא מוצא חן בעיניהם, הם סוגרים את הנמל.

אריה אלדד: 250 מיליון שקלים?

אריה אלדד: אז מה?

אריה אלדד: זכות השביתה חשובה מחורבנה של המדינה.

אריה אלדד: ולצורך זה בכלל לא חשוב אם עובדי הנמל צודקים או אם שר התחבורה צודק, אם התוכנית טובה או אם התוכנית רעה.

אריה אלדד: העובדות הן, שבמשך שנים קנו בארץ שקט בכסף.

אריה אלדד: סכומי עתק משולמים שם, כי עדיף לשלם ולשתוק מאשר לעשות סדר.

אריה אלדד: ועוד דבר: כל מי שיש לו יד על מפסק, ברז, מגוף או צוואר בקבוק אחר במדינה, מרגיש חופשי לעשות בהם כבשלו, ולא חשוב כמה נזק ייגרם למדינה.

אריה אלדד: אחרי הכול, כולם מרגישים שהמדינה זה הם, אז מותר להם להרוס אותה.

אריה אלדד: כאמור, הגיעה העת לחדול ממדיניות של קניית שקט.

אריה אלדד: כך קנו שקט בפעימות של הסכם אוסלו, כך קונים שקט כשמשחררים מחבלים, כך קונים שקט כשעושים מחוות לפלסטינים, כך קונים שקט כשבונים גדר בעלויות עתק שיביאו את המדינה לפשיטת רגל.

אריה אלדד: בכל אחד מהמקרים האלה, השקט הוא לזמן קצר והתשלום הוא מעבר למה שהמדינה יכולה להרשות לעצמה.

אריה אלדד: וההתפוצצות תמיד באה.

אריה אלדד: כי מי שהתרגל לקבל שחרור מאות רוצחים, יחטוף עוד כדי לשחרר עוד.

אריה אלדד: מי שהתרגל למחוות, ירצה עוד.

אריה אלדד: ומי שהתרגל להבטחות שגדר ב-10 מיליארדים תיתן לו שקט, ידרוש גדר ב-50 מיליארד כשהגדר הנוכחית לא תיתן לו שקט.

אריה אלדד: והשלטון, כי ירצה שקט – ייתן לו.

אריה אלדד: חברי הכנסת, למה שלא ישבתו בנמלים?

אריה אלדד: 50 שנה התרגלו שבכל פעם שהם דורשים וצועקים, משלמים להם.

אריה אלדד: מאין ידעו אחרת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רביץ לא כאן, חבר הכנסת נודלמן לא נמצא - חבר הכנסת רשף חן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת יצחק הרצוג.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדינת ישראל היתה בעבר הלא-כל-כך רחוק מדינה סוציאליסטית וריכוזית, וככזאת הנורמות כללו בעלות ממשלתית על משאבים ומעורבות רבה מאוד של המדינה בפעילות הכלכלית.

קריאה: לא שומעים.

רשף חן: בתמצית, מה שאמרתי זה שמדינת ישראל היתה בעבר מדינה סוציאליסטית וריכוזית.

רשף חן: דא עקא שהסוציאליזם והריכוזיות נכשלו ועברו מן העולם בעולם כולו ובישראל בתוך כלל העולם.

רשף חן: אין זה מקרה שהמפלגות המייצגות תפיסה סוציאליסטית בטלות בשישים בבית הזה.

רשף חן: הסיבה לכישלון הריכוזיות היא חוסר היכולת של הממשלה, כל ממשלה, לנהל עסקים.

רשף חן: הכוח המניע את עולם העסקים, קרי, השאיפה לרווח אישי והקשר הישיר בין מאמץ לרווח, זר לחלוטין לעולם הנורמטיבי של רשויות השלטון.

רשף חן: רשויות השלטון מטבען נגועות בביורוקרטיה ובחוסר יעילות במקרה הטוב ובשחיתות ממש במקרה הגרוע.

רשף חן: אחת התופעות המאפיינות ניהול ציבורי היא, שבעצם אין בעל-בית.

רשף חן: אבל בעולם הכלכלי אין ואקום: היכן שיש אינטרסים ורווח, יהיה מי שיתפוס אותם.

רשף חן: לכן, באותם מקומות שבהם המדינה ניהלה עסקים, העובדים נכנסו לוואקום ורתמו לטובת האינטרסים האישיים שלהם את הכוח והרווח הכלכלי של העסק הציבורי.

רשף חן: וכך, תחת מראית עין של זכויות העובדים, השתלטו העובדים על הזכות לחלק בהון הציבורי השייך לא להם אלא לכלל אזרחי המדינה.

רשף חן: שחיתות ממוסדת פשטה בעסקים הממשלתיים.

רשף חן: למשל, העסקת קרובים ומקורבים; למשל, שכר מופקע, אשר אינו עומד בכל יחס לעבודה בפועל; למשל, הטבות תמוהות, ראה ערך חשמל חינם בחברת החשמל.

רשף חן: ככל שהעסק היה בעל כוח רב יותר ועקב כך רווחי יותר, העוגה היתה גדולה יותר והעובדים נגסו בה במלוא פה.

רשף חן: הדברים הגיעו לידי כך שכאשר מדברים עם העובדים, הם מתייחסים לחברות הממשלתיות כ"חברה שלנו", והם מתכוונים לזה בכל הרצינות.

רשף חן: בנימוק של עסק ציבורי השייך לכולם, נתנה השיטה הריכוזית מונופולים בידי החברות הממשלתיות ויצרה מצב שבו הם יכולים לנצל לרעה את הכוח המונופולי, כדי לעשוק את צרכני השירותים, אזרחי המדינה, הבעלים האמיתיים של העסק.

רשף חן: הכוח המונופולי הזה נתפס על-ידי העובדים ונוצל על-ידם לא רק כדי להפיק רווח ועוצמה כלכלית, אלא גם כדי להחזיק את המדינה ואת אזרחיה בני ערובה ולהשיג תנאי עבודה שערורייתיים.

רשף חן: השביתה המשתוללת עתה היא ההוכחה הטובה ביותר לחשיבות ולדחיפות של המהלך הננקט על-ידי הממשלה.

רשף חן: כיום יש הסכמה רחבה, החל מרוב חברי מפלגת העבודה וימינה, כי השיטה הריכוזית היא כישלון מוחלט, וכי האינטרס האמיתי של כלל אזרחי המדינה הוא פירוק המונופולים הממשלתיים והעברת הפעילות למגזר הפרטי.

רשף חן: מדיניות זו, המייצגת את האינטרס של הרוב המכריע של אזרחי מדינת ישראל, צפויה לגרום לפגיעה ברורה בכוחם של עובדי אותן רשויות ציבוריות: לא עוד שכר מופקע, לא עוד יד על השאלטר, לא עוד עסקים המנוהלים למען עובדיהם וקרובי משפחותיהם, אלא עסק שמנוהל למען הבעלים האמיתי שלו, למען כלל אזרחי מדינת ישראל.

רשף חן: זה תהליך נכון ודרוש.

רשף חן: עם זאת, אין להתעלם מן הסיכונים הכרוכים בתהליך.

משה גפני: יכול להיות שהממשלה רוצה לבטל את חג הסוכות בהוראת שעה.

רשף חן: את מה היא רוצה לבטל, את חג הסוכות?

רשף חן: אעלה את הרעיון בישיבה הבאה של הסיעה שלנו, נשקול אותו במלוא הרצינות.

אביגדור ליברמן: ידונו בכך בבתי-הדין הרבניים.

יצחק הרצוג: תעביר את בתי-הדין הרבניים אליך.

רשף חן: כפי שאמרתי, התהליך הזה של פירוק המונופולים והפרטת החברות הממשלתיות הוא תהליך נכון ודרוש.

רשף חן: עם זאת, אין להתעלם מסיכונים הכרוכים בתהליך.

רשף חן: גם בניהול פרטי יש סכנות רבות, ועל אחת כמה וכמה כאשר מדובר בעסקים גדולים ובמסירת משאבים נדירים לידיים פרטיות.

רשף חן: יש סכנה של ריכוז כוח מונופולי בידי גורמים פרטיים בהעדר תחרות.

רשף חן: יש סכנה של עושק העובדים ופגיעה בזכויות מוצדקות, במובחן מהזכויות הבלתי-מוצדקות שהם לקחו לעצמם.

רשף חן: יש סכנה של ריכוז יותר מדי הון בידי מעט מדי בעלי הון, והתופעה הזאת קיימת במדינת ישראל והיא בעייתית מאוד.

רשף חן: יש סכנה של העדפת אינטרסים כלכליים על אינטרסים לאומיים.

רשף חן: למשל, על-ידי העסקת עובדים זרים.

רשף חן: המקרה של "צים", העובדה שכל המלחים שם הם זרים, הוא מקרה מאוד מאוד מטריד בעיני.

רשף חן: הסכנות האלה, בעיקר אלו מהן הנוגעות לעובדים, מפחידות את העובדים, והפחד הזה מוצדק מבחינתם.

רשף חן: הסכנה הגדולה היא שבדיוק הכשל שאותו אנחנו באים לתקן - חוסר היכולת המופלא של ממשלה לעשות עסקים בשכל, יגרום לכך שתהליך יצירת התחרות וההפרטה ייעשה בשלומיאליות.

רשף חן: מול סכנה זו עלינו להתייצב.

רשף חן: בקיום תהליך הפירוק ובהמשך ההפרטה, עלינו לנהוג בזהירות.

רשף חן: עלינו למצוא את הדרך להבחין בין כוחנות וסחטנות, שלהן אין להיכנע בשום אופן - והשביתה הנוכחית היא כוחנית וסחטנית - לבין דרישות לגיטימיות לשמירה על זכויות העובדים לתנאי עבודה הוגנים, שעליהם אנחנו חייבים להגן.

רשף חן: לדעתי, כל חברי הבית הזה יכולים וצריכים להתאחד על כך.

רשף חן: אני מאמין, כי מעבר לרטוריקה ולאינטרסים הפוליטיים, יש אפשרות אמיתית לקיים דיאלוג אמיתי עם העובדים ולהגיע להסכמות.

רשף חן: אני סבור כי טוב ונכון יעשו העובדים אם יפסיקו את השביתות, אשר רק מגבירות את האנטגוניזם של הציבור, וישובו לדון עם הממשלה על שמירה אמיתית על זכויותיהם המוצדקות.

רשף חן: אם כך יעשו, אני משוכנע כי יזכו לכל האהדה והתמיכה הן בציבור והן בבית הזה.

רשף חן: אם תחת זאת יתעקשו לנקוט את האמצעי הכוחני של השבתת המשק, נצטרך לברר אחת ולתמיד מי יותר חזק - כלל אזרחי מדינת ישראל או ההסתדרות.

רשף חן: מי שרוצה צדק, ישב וידבר.

רשף חן: מי שרוצה לבוא בכוח, והשביתה היא כוח, שלא יבכה על כך שהממשלה משיבה לו בכוח.

רשף חן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רשף חן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק הרצוג, בבקשה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, הייתי מצפה מהממשלה לכנס מושב חירום ביום חמישי, ערב חג, על המשבר במערכת החינוך הקורסת, על המשבר במערכת הבריאות הקורסת, על המשבר בשירותים המוניציפליים הקורסים.

יצחק הרצוג: תחת זאת היא מכנסת מושב מיוחד של הכנסת על חוק שהוא מאוד מאוד שנוי במחלוקת.

יצחק הרצוג: הוא בעייתי מאוד, והוא בעייתי לא מכיוון שאני לא תומך בתחרות או לא תומך בהתייעלות.

יצחק הרצוג: להיפך, אני חושב שממשלות העבודה ידעו תמיד להתמודד גם עם התייעלות וגם עם תחרות, ופתחו את השווקים העיקריים בארץ לתחרות.

יצחק הרצוג: השר הזכיר בנאומו את שוק התקשורת.

יצחק הרצוג: שוק התקשורת נפתח לתחרות בממשלת רבין, והיתה זו דווקא שרת התקשורת שולמית אלוני שחתמה על הרשיון בנוגע לחברות-הבנות של "בזק", שהשר התייחס אליו.

יצחק הרצוג: אני רוצה להעיר לאדוני השר בכמה תחומים.

יצחק הרצוג: ראשית, כדי לפתוח שוק לתחרות, אדוני השר - והתייחסת בדבריך גם אלי - צריך לבדוק מהו בסיס ההכנסות של הנמל; איך יחזיק הנמל את עצמו בהמשך הדרך.

יצחק הרצוג: אם תסתכל טוב, הלב של כל המערכת הוא משטר התעריפים.

יצחק הרצוג: משטר התעריפים בנמלים בישראל הוא מאוד מורכב.

יצחק הרצוג: הוא קיים עשרות שנים, הוא שונה בפורמולה שלו ממה שמקובל בשאר הנמלים בעולם.

יצחק הרצוג: הוא מבוסס בעיקר על היטל הרציף, על ערך המוצר המובל, הנפרק והנטען, ולא על הנפח.

יצחק הרצוג: יש לכך היבטים משמעותיים.

יצחק הרצוג: אם אתה רוצה להיכנס לתהליך של התייעלות ותחרות, ראשית כול אתה צריך למנות ועדה ציבורית, בדיוק כמו שהיה במשק התקשורת - ועדה כמו ועדת-שורר, ועדת-בועז, ואפילו ועדת-גרונאו במשק החשמל.

יצחק הרצוג: צריך להציג מבנה ופוליסי, דהיינו מדיניות ארוכת טווח.

יצחק הרצוג: זהו תהליך שלוקח עשר שנים, ואי-אפשר לעשות זאת ב"זבנג וגמרנו".

יצחק הרצוג: כאשר רק תתחיל לגעת בתעריפים, תאמין לי, היצואנים והתעשייה יתנפלו עליך בשצף קצף, כי עד עכשיו הם לא מבינים עד כמה זול להם - לחלק מהם לפחות - משטר התעריפים הקיים.

יצחק הרצוג: משטר התעריפים הקיים מחזיק את כולם מרוצים.

יצחק הרצוג: ברגע שאתה נוגע בו, אתה שולף אבן אחת והכול יתמוטט, ואינך יודע לאן זה יוביל.

יצחק הרצוג: לכן, לפני שאתה מתחיל ויורה את הירייה הראשונה, היה נכון ליצור מדיניות מאוזנת וברורה, מדיניות ארוכת טווח של מבנה התעריפים.

יצחק הרצוג: הנושא השני הוא התחרות עצמה, וכשלעצמה התחרות היא מבורכת, בין נמל חיפה לנמל אשדוד, אבל לפני כן אתה צריך לבחון מה עלויות התשתית הנדרשות לכך.

יצחק הרצוג: לדוגמה, לנמל חיפה יש יתרון ברור באוניות נוסעים, לנמל אשדוד יש יתרון מובהק באוניות משא, לפחות בחלק מהסחורות, ואם אתה רוצה תחרות, אתה צריך ללכת על השקעות נכונות בנמלים האלה.

אתי לבני: חבר הכנסת הרצוג, אנא סיים.

יצחק הרצוג: אני אסיים בהקדם.

יצחק הרצוג: השקעות נכונות מצריכות השקעות של גוף מרכזי, וכאן אני מגיע לרשות.

יצחק הרצוג: לרשות היה הכסף והיתה היכולת לפתח, למשל, את נמל היובל – 3 מיליארדי שקל – תוך עמידה מובהקת בלוחות זמנים, ואתה יודע מה קורה בנתב"ג-2000.

יצחק הרצוג: פה, למשל, הצלחה מובהקת בהשקעה נכונה, בעמידה בלוחות זמנים, עם פרויקטורים נכונים.

יצחק הרצוג: מה שאני אומר, אדוני השר, הוא שבסופו של דבר, לפני שאתה קופץ ויורה ומנסה להפוך סדרי עולם, היית צריך להגיע גם להסכמות וגם למדיניות נכונה.

יצחק הרצוג: האקט שאתה עושה היום עלול להוביל את המשק לשיתוק מוחלט ולתוצאה הפוכה מזו שאתה מבקש להשיג.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

קריאה: ואחריו?

אתי לבני: אחריו – חברי הכנסת אופיר פינס-פז, ג'מאל זחאלקה, דוד אזולאי ואורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת - תודה על כך שהחלפת אותי ואפשרת לי לנאום.

אתי לבני: אבל לא לימדת אותי איך להשתמש בשעון.

יולי יואל אדלשטיין: סגנית המזכיר נמצאת כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אולי עשיתי את זה בכוונה, שלא תוכלי לקצוב לי זמן.

יולי יואל אדלשטיין: יש שני נושאים שהייתי רוצה להתייחס אליהם.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הראשון הוא החוק המדובר.

יולי יואל אדלשטיין: ראשית, אני רוצה לברך על ההחלטה של יושב-ראש הכנסת, שלא הסכים שהחוק יעבור היום בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: זה חוק רציני מכדי שנדון בו ונחוקק אותו בתוך יום אחד.

יולי יואל אדלשטיין: לא פחות מכך אני רוצה לברך על כך שאנחנו כוועדת הכנסת נתנו לחוק הזה פטור מחובת הנחה ועל כך שהממשלה הביאה היום את החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: וכי למה?

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהמצב שנוצר הוא מצב בלתי נסבל, אדוני שר התחבורה, ואתה בוודאי יודע זאת, ואני יודע שגם ניסית למנוע את המצב הזה, אבל נכון לעכשיו המדינה פשוט נעולה, במיוחד מבחינת הסחורות והיצוא.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה החשבון שלימדו אותי שונה מהחשבון של ההסתדרות, אבל מה לעשות, עם החשבון שלי אני עדיין לא מבין איך אותם 3,000 עובדים – כמה עובדים יש בנמלים, אדוני שר התחבורה, 3,000 עובדים?

אביגדור ליברמן: 2,000.

יולי יואל אדלשטיין: 2,000.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין למה הם יותר חשובים כעובדים מ-300,000 עובדים בכל מיני מפעלים שחיים מן היצוא, וחלק מהם נמצאים פה מול הכנסת גם בשעה זו, כשאנחנו מדברים, כי אין להם מה לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה כל המפעלים שחיים מן היצוא יתחילו עוד מעט לפטר את העובדים ולזרוק אותם הביתה – בשורת חג נהדרת.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי מפציר פה בשר האוצר ובשר התחבורה, שכל סיכום שיגיעו אליו יחד עם העובדים – עם עובדי הנמלים או עם ההסתדרות – ייתן לפחות תקווה שהמחזה הזה לא יחזור על עצמו בעוד שנה, שנתיים, שלוש שנים, כי כל הסיכומים היפים שאנחנו מגיעים אליהם בדרך כלל מבטיחים שבעוד שנה, שנתיים, שלוש שנים יהיה עוד פעם איזה קונפליקט סביב משהו ועוד פעם אנחנו נהיה באותו מחזה.

יולי יואל אדלשטיין: בשניות שנותרו לי אני רוצה לסטות מנושא הדיון - אבל בעיני זו בעצם לא סטייה – ולומר לחברי חבר הכנסת אופיר פינס-פז, שתיכף ידבר כאן:

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבכל דבר בפוליטיקה יש אופוזיציה וקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: לא כדאי לשבור כללי משחק.

יולי יואל אדלשטיין: ואני רוצה לומר, שהודעה תמימה לכאורה ומוצלחת שמסרת לעיתונות – נכנסה יפה לעיתונות – לגבי צוות משפטנים שיכין תביעות אישיות כנגד השרים שהצביעו בעד תוואי הגדר, לנכות או לדרוש מהם את הסכומים – זאת שבירה מוחלטת של כללי המשחק.

יולי יואל אדלשטיין: בנאום שלי מעל הדוכן הזה בנושא אוסלו, כשכל הרגשות שלי אמרו לי לסיים את הנאום במלים "ואני דורש ועדת חקירה ממלכתית, דמי אחיך זועקים", לא עשיתי את זה, משום שהיתה ממשלה לגיטימית, שלא הסכמתי עם שום דבר שהיא עשתה, ולכן אני לא מבין איך אפשר לשבור את כללי המשחק בצורה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: למה אמרתי שזו לא סטייה?

יולי יואל אדלשטיין: גם כאן הצעדים של הממשלה הם צעדים של ממשלה לגיטימית נבחרת.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר, כפי שאמר כאן גם חבר הכנסת שריד, להילחם בממשלה באמצעים פרלמנטריים, בתקשורת, בכל דבר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, אופיר – אני מרשה לעצמי לומר, אופיר ידידי – גם עם הודעה מוצלחת לתקשורת לא כדאי לשבור כללי משחק, כי זה יכול להיות גם בומרנג.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: עמדת בלוח הזמנים.

אתי לבני: חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הדברים של חבר הכנסת ברונפמן בהחלט רלוונטיים.

אופיר פינס-פז: אני לא מתכוון, חבר הכנסת ברונפמן - - -

אביגדור ליברמן: חבר הכנסת אדלשטיין.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת ברונפמן?

אופיר פינס-פז: – חבר הכנסת אדלשטיין.

אופיר פינס-פז: זו באמת טעות פרוידיאנית.

אופיר פינס-פז: אני לא מתכוון, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, להגיש תביעות משפטיות אזרחיות בגלל העמדה של הממשלה לגבי הגדר.

אופיר פינס-פז: כשממשלת ארצות-הברית נתנה לנו לא מזמן ערבויות גדולות כדי לסייע למדינה במצב הכלכלי הקשה שלה, אני סבור שהממשלה לא יכולה לזרוק לפח ערבויות בסדר-גודל של חצי מיליארד דולר בגלל שיקול דעת של מתנחלים שמכריעים דעה של ממשלה.

אופיר פינס-פז: במלים אחרות, אם הממשלה מוכנה לוותר על חצי מיליארד דולר ערבויות כדי לעשות גדר של 600 קילומטר במקום של 300 קילומטר, אני חושב שהשרים צריכים לקחת אחריות אישית למעשים שלהם.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר לעבור על זה לסדר-היום.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר להתחבא מאחורי כל דבר.

אופיר פינס-פז: וזה רלוונטי מאוד לדיון, כי אנחנו מדברים פה היום על עניין כלכלי.

אופיר פינס-פז: ואני אומר, בכל הכבוד, השר ליברמן: תגידו, על זה בנויה הכלכלה הישראלית?

אופיר פינס-פז: על השאלה האם הנמלים יהיו במתכונת הנוכחית שלהם או חברות ממשלתיות?

אופיר פינס-פז: מה, אנחנו ירדנו מהפסים?

אופיר פינס-פז: איבדנו בכלל שיקול דעת מה עיקר ומה טפל, מה מכריע ומה שולי?

אופיר פינס-פז: כלכלת ישראל קורסת, האבטלה מתגברת מחודש לחודש.

אופיר פינס-פז: יש רעב במדינה.

אופיר פינס-פז: מה שאני אומר זה לא חדשות.

אופיר פינס-פז: זה נורא, אבל זו אמת פשוטה.

אופיר פינס-פז: רעב, לא עוני.

אופיר פינס-פז: על עוני אני כבר לא מדבר.

אופיר פינס-פז: ואני כבר לא מדבר על אנשים שמתפוצצים ועל בעיות הביטחון.

אופיר פינס-פז: זה דיון אחר; קשור, אבל אחר.

אופיר פינס-פז: ועל מה מכנסת הממשלה את הכנסת?

אופיר פינס-פז: על השוליים של השוליים של השוליים של השוליים של הכלכלה הישראלית, להראות מי יותר חזק, מי יותר גיבור; לעשות כל היום "ספינים" על דעת הקהל.

אופיר פינס-פז: תנו תשובות על הבעיות האמיתיות.

אופיר פינס-פז: אתה יודע מה הן, ונתניהו יודע מה הן, ושרון יודע מה הן, אבל אתם בורחים מהן.

אופיר פינס-פז: לאן אתם בורחים?

אופיר פינס-פז: למאבק נגד עובדים מאורגנים.

אופיר פינס-פז: זה הכי קל בעולם.

אופיר פינס-פז: תשמע, לשנוא את ההסתדרות זה ספורט לאומי, זה בכלל כיף, זה סוג של fun, זה סוג של הנאה.

אופיר פינס-פז: חברים, אתם שרים בממשלה הזאת.

אופיר פינס-פז: אתם נכשלים כישלון טוטלי.

אופיר פינס-פז: אין לכם מושג מה אתם עושים, אין לכם מושג.

אופיר פינס-פז: אתם מפקירים את מדינת ישראל בגדול, את הכלכלה שלה, את הביטחון שלה, את איכות החיים שלה, את היכולת להתקיים פה בכלל.

אופיר פינס-פז: השר ליברמן, הייתי אתמול בניחום אבלים.

אופיר פינס-פז: אנשים שואלים אותי בשביל מה יש להישאר בארץ, על מה ולמה יש לחיות פה.

אופיר פינס-פז: יש מיליון ישראלים בחוץ-לארץ, אתם יודעים את זה?

אופיר פינס-פז: איך אתם ישנים בלילה?

אופיר פינס-פז: איך אתם עוצמים עין?

אופיר פינס-פז: למי אתם נותנים דין-וחשבון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, במקום שהממשלה הזאת תתעסק בדברים מעניינים, שאולי יכולים להיות חשובים לספרד או לשווייץ – מדינות שיש להן סדרי עדיפויות אחרים – עליה להתעסק בדברים האמיתיים, ואם אתם לא מסוגלים, תגידו את זה ביושר; ואתה אדם ישר, ליברמן, אתה אומר ביושר.

אופיר פינס-פז: תגידו ביושר: גדול עלינו, אנחנו לא מסוגלים.

אופיר פינס-פז: תודה רבה, יבוא מוישה, יבוא יענקל, אריק שרון יפנה את כיסאו.

אופיר פינס-פז: כמה אפשר לשלם על הרצון של שרון לשרוד בתפקידו?

אופיר פינס-פז: כמה אפשר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אופיר פינס-פז: אילו מחירים?

קריאה: - - -

אופיר פינס-פז: להגיד את מה שהוא אמר?

אופיר פינס-פז: לא אגיד.

אופיר פינס-פז: לכן, אני מציע לכם להתעשת, להוריד את הווליום, להפסיק את טירוף המערכות במשק הישראלי ואת כל השביתות וההפגנות.

אופיר פינס-פז: חברים, תקראו להם, שבו אתם.

אופיר פינס-פז: זה לא מסוג הדברים שבהם אי-אפשר להגיע אתם לעמק השווה.

אופיר פינס-פז: אל תעסקו בכיפופי ידיים, זה לא מתאים, זה לא ראוי, בוודאי לא בימים האלה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – בשם הסיעה, אני מבין.

יולי יואל אדלשטיין: אז אתה מקבל שש דקות, אבל אני מבקש להקפיד על מסגרת הזמן.

ג'מאל זחאלקה: רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ברשותך, היום יש כינוס של פגרה, יש כמה נושאים בסדר- היום, ולא תינתן לי הזדמנות לדבר.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אני אתייחס לנושא הדיון וגם לנושאים אחרים בקצרה.

ג'מאל זחאלקה: לא מדובר כאן בנושא שעומד בפני עצמו, שהממשלה ראתה שיש בעיה וקראה לכנסת בבהילות כדי לשנות חוק קיים, או מצב שקיים עשרות שנים.

ג'מאל זחאלקה: בשביל לעשות דבר כזה, צריך שיקרה משהו דרסטי.

ג'מאל זחאלקה: קודם כול, מדובר כאן במדיניות, וההצעה לשנות את החקיקה בנושא רשות הנמלים היא חלק מכלול שהיינו עדים לו בשנה האחרונה - הוא היה קיים גם קודם, אבל בשנה האחרונה הוא קיבל תאוצה עצומה של שינויים מבניים במשק, של מדיניות כלכלית חדשה, שאני רוצה להתייחס אליה.

ג'מאל זחאלקה: לכן אי-אפשר לדבר על הנושא שבדיון היום במנותק מהמדיניות הכלכלית באופן כללי.

ג'מאל זחאלקה: הבהילות והצורה, אני חושב שהן חלק מכללי המשחק החדשים.

ג'מאל זחאלקה: בשביל להעביר את המדיניות הכלכלית החדשה ניסו בשנה האחרונה - לפעמים בהצלחה, לדאבוננו - לעבוד בשיטה חדשה.

ג'מאל זחאלקה: הכול נעשה ברגע האחרון, והכול בכוחנות.

ג'מאל זחאלקה: הכוחנות היא לא רק שיטה, היא מטרה בפני עצמה.

ג'מאל זחאלקה: דבר שאפשר לפתור אותו בהידברות, מעדיפים בכוונה ובזדון לעשות אותו בכוחנות ובכפייה.

ג'מאל זחאלקה: משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר - ובוודאי ישמח שר האוצר לעשות את זה וכן שר התחבורה ש"הולך" עם המדיניות הזאת - רוצים לזרוע בהלה בארץ.

ג'מאל זחאלקה: מי שיתנגד למדיניות שלו, אנחנו נדרוס אותו.

ג'מאל זחאלקה: יש שביתה, משנים את החוק.

ג'מאל זחאלקה: רוצים לזרוע מצב של פחד, של בהלה, ולכן נוקטים את השיטה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: זה לא שאין ברירה - הממשלה לא יכלה להגיע להסדר עם העובדים, והיא באה לעשות שינויים בחקיקה.

ג'מאל זחאלקה: לא, היא רוצה להעביר את הכול, כי יש לה במגירות שלה הרבה תוכניות.

ג'מאל זחאלקה: המכה של התוכנית להבראת המשק היתה הירייה הראשונה.

ג'מאל זחאלקה: כמה אנשים באופוזיציה אמרו שהממשלה לא יודעת מה היא עושה ושר האוצר לא יודע מה הוא עושה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא נכון, הם יודעים מה הם עושים.

ג'מאל זחאלקה: הם יודעים טוב מאוד מה הם עושים.

ג'מאל זחאלקה: ולצערנו הרב, הם עושים את זה ביעילות רבה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: הם עושים את הדברים הלא-נכונים ביעילות רבה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו חייבים להודות שהם מאוד יעילים.

ג'מאל זחאלקה: בתוך תקופה קצרה הם הצליחו לעשות דברים שלפעמים נדרשו עשרות שנים לעשותם.

ג'מאל זחאלקה: איך היה אפשר בתקופה כל כך קצרה לעשות קיצוץ כל כך גדול בקצבאות ילדים, בקצבאות זקנים, בזכויות של נכים?

ג'מאל זחאלקה: בתוך תקופה קצרה, הכול הולך בחוקים.

ג'מאל זחאלקה: בתוך תקופה קצרה, איך יכלו לפגוע פגיעה כל כך איומה בשלטון המקומי?

ג'מאל זחאלקה: מצד שני – הטבות מפליגות למעסיקים, הטבות מפליגות לעשירים, הטבות מפליגות לבעלי ההון.

ג'מאל זחאלקה: זו מדיניות שתאצ'ר היתה מתביישת בה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא תאצ'ריזם כמו שהתפארת פה, מר ליברמן.

ג'מאל זחאלקה: תאצ'ר היתה מתביישת בך ובשר האוצר שלך, כי אתם הרבה הרבה יותר קיצוניים ממנה.

ג'מאל זחאלקה: אתם זורעים אחריכם חורבן, אסונות, אומללות של מאות-אלפי אזרחים.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, הפוליטיקה הראויה צריכה לשרת את האינטרסים, את המאוויים, את הזכויות של מספר האנשים הגדול ביותר האפשרי.

ג'מאל זחאלקה: לא תמיד אפשר להגיע לשלמות.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן פוליטיקה לא ראויה לשרת את האינטרסים, את המאוויים ואת תאוות הבצע של מספר מצומצם באלפיון העליון, כשהשאר סובלים.

ג'מאל זחאלקה: זו המדיניות הכלכלית החדשה.

ג'מאל זחאלקה: היא זורעת חורבן.

ג'מאל זחאלקה: ועל יעילות מדברים?

ג'מאל זחאלקה: על איזו יעילות, כשמצמצמים את סל התרופות?

ג'מאל זחאלקה: איזו יעילות יש בכך שאנשים לא יקבלו את התרופות שמגיעות להם?

ג'מאל זחאלקה: איזו יעילות יש כשאחוזי האבטלה עולים לשמים?

ג'מאל זחאלקה: איזו יעילות כשהמצב בפריפריה, ובמיוחד באוכלוסייה הערבית, מידרדר בצורה חמורה ביותר?

ג'מאל זחאלקה: שיעורי האבטלה בכמה מוקדים מגיעים ל-25% ו-30%.

ג'מאל זחאלקה: איזו יעילות?

ג'מאל זחאלקה: האם זאת יעילות של המשק?

ג'מאל זחאלקה: גם בחשבון האחרון, איך יעלו היעילות של המשק ופריון העבודה ויהיו יותר תוצרים, כאשר יש יותר מובטלים?

ג'מאל זחאלקה: זו מדיניות שתדרדר אותנו למצבים איומים.

ג'מאל זחאלקה: צריך לעמוד בפתח, ואני קורא לחברי הכנסת להצביע בגדול נגד התוכנית ונגד ההצעה של הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אוריאל.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי, אחריו – חבר הכנסת מתן וילנאי, ואחריו – חברת הכנסת אתי לבני.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הרשימה בינתיים.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אדוני שר התחבורה, חברי חברי הכנסת, ראשית, שנה טובה, גמר טוב.

אורי אריאל: אפשר לומר גם בהזדמנות הזאת סליחה ומחילה, אם חס וחלילה פגעתי במישהו, ובעיקר לאחל חג שמח.

אורי אריאל: לגבי הדברים שנשא קודמי בשבח היעילות של הממשלה, ובעיקר של שר התחבורה, אולי, חבר הכנסת זחאלקה, היית מוכן לתת את זה לשר כתוב בתעודה ממוסגרת?

אורי אריאל: גם שבחים כאלה ראויים שיהיו אצל שר התחבורה.

אורי אריאל: אני חושב שנעשית פה עבודה מאוד חשובה.

אורי אריאל: הלוואי שהוא יצליח להמשיך בדרך דומה גם עם מע"צ וחברת "צים".

אורי אריאל: יש הסכמה בבית הזה שצריכים ללכת - - -

ג'מאל זחאלקה: - - אולי הוא יעשה משהו למען המובטלים?

אורי אריאל: הרי אתה יכול לנאום, אבל אולי לא שמעת את דבריו של שר התחבורה שאמר שיהיו עוד 10,000 מקומות ברכבת.

אורי אריאל: אתה יכול לא להאמין, אבל אם שמעת, הבנת שיהיו עוד נניח אלפי מקומות, כי אתה הרי ספקן.

אורי אריאל: תזכור לעשות בדיקה בעוד שנה, האם נוספו מקומות עבודה בנמלים.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שמזייפים את תוצאות האבטלה בלשכה המרכזית?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה, זה עתה דיברת.

אורי אריאל: הרי לך יש כלים משלך לבדוק.

אורי אריאל: שר התחבורה אומר שיהיו עוד 400 מקומות עבודה בנמלים, אתה נגד זה?

אורי אריאל: אתה יכול לעשות הרבה דמגוגיה, אבל מי שמייצר מקומות עבודה זה לא אתה - דרך אגב, גם לא אני.

מתן וילנאי: מספר המובטלים הולך וגדל.

ג'מאל זחאלקה: 440,000 מובטלים.

אורי אריאל: חבר הכנסת וילנאי, עכשיו דנים על הנמלים.

אורי אריאל: אנחנו לא דנים על כל הכלכלה.

אורי אריאל: אם אתה רוצה לדון על הכול תדבר ותסביר לכולם.

מתן וילנאי: אתה מדבר על מקומות עבודה.

אורי אריאל: אם היושב-ראש יסכים אני אענה לך, פשוט גם זמני מוגבל.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך עוד דקה, תעשה אתה מה שאתה רוצה.

אורי אריאל: תרשו לי, ואני מסיים.

אורי אריאל: דנים עכשיו על הנמלים.

אורי אריאל: זה חוק הנמלים, ויש פה בקשה, דבר שלדעתי באמת מוסכם על כולם.

אורי אריאל: יש ויכוח מסוים על הדרך.

אורי אריאל: הדרך חשובה, ואני לא מזלזל.

אורי אריאל: אני חושב שבסך הכול נעשה פה מיצוי של ההליכים.

אורי אריאל: אין טעם למשוך את זה, כי משיכת הזמן תעלה לעם ישראל כולו.

אורי אריאל: בסוף זה בא מכיסי האזרחים - הרבה מאוד כסף.

אורי אריאל: לכן, אני רוצה לאחל לעובדי הנמלים ולכולם חג שמח, וגם לשר התחבורה וגם לאחרים.

אורי אריאל: אם אפשר למצות את זה בעוד הידברות - זה חשוב וזה ראוי.

אורי אריאל: אם לא - צריך ללכת למהלך הזה ולהעביר את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית וליישם אותו.

אורי אריאל: תודה.

יעקב מרגי: רק בהידברות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריאל, תודה.

אורי אריאל: זה היה פחות משלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בשמונה שניות פחות.

יולי יואל אדלשטיין: כל הכבוד לחבר הכנסת אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: זו דוגמה אישית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת מתן וילנאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לצערי הרב, הממשלה הזאת, מיום תחילת כהונתה מחפשת כל הזמן עימותים וכל הזמן עם ציבורים אחרים.

דוד אזולאי: הפעם זה עם עובדי הנמלים, כאשר לגבי אותם עובדי נמלים יש הסכם, וכל דרישתם היא אחת ויחידה: לבוא ולכבד את ההסכם.

דוד אזולאי: אבל הנה, הממשלה לא מוכנה להתחשב בשום הסכמים.

דוד אזולאי: יש לה רוב דורסני, והיא מנצלת אותו בכל הזדמנות.

דוד אזולאי: עושים את זה בלי שום בעיה ובלי שום חשש, למרות הפגיעה הקשה.

דוד אזולאי: יותר מכך - מזעיקים את הכנסת עם דרישה חצופה שאין דוגמתה להעביר את הצעת החוק הזאת בשלוש קריאות ביום אחד.

דוד אזולאי: חוצפה שאין דוגמתה.

דוד אזולאי: בפגרה.

דוד אזולאי: ממשלה דורסנית, ממשלה כוחנית, ממשלה רעה.

דוד אזולאי: המזל שלנו הוא שיש כנראה עוד איזה יהודי שפוי, יושב-ראש הכנסת, ייזכר לטוב, והוא עמד על שלו ואמר:

דוד אזולאי: אני לא אתן שנושא כל כך חשוב, כל כך רגיש וכל כך מרכזי, נחוקק אותו בצורה חפוזה ביום אחד בשלוש קריאות - לנצל את הרוב הדורס, וקדימה צְעד לרמוס את עובדי הנמלים.

דוד אזולאי: הם מזעיקים אותנו לפני חג הסוכות, לעזוב את כל העיסוקים עם הציבור שלנו ולבוא לכאן.

דוד אזולאי: בכל אופן, אני חושב שאולי עדיין יש מישהו בממשלה הזאת שמסוגל להבין את רחשי הלב של הציבור ולהגיד: עד כאן.

דוד אזולאי: בואו ונעצור את העסק הזה.

דוד אזולאי: בואו ונעשה חושבים.

דוד אזולאי: כך קרה לנו באיחוד הרשויות, כשאנחנו כבר יודעים וכבר רואים את התוצאות בחקיקה החפוזה ולאן זה הוביל.

דוד אזולאי: גם כאן יש, לצערי הרב, אנשים בממשלה שלא רואים את הנולד.

דוד אזולאי: ברשותכם, אני רוצה להתייחס לנושא נוסף שהיה אתמול על סדר-היום, ואני מניח שהוא עומד על סדר-היום גם היום.

דוד אזולאי: חברי הכנסת של המפד"ל מאיימים בפרישה מהקואליציה.

דוד אזולאי: על מה?

דוד אזולאי: מה קרה לכם?

דוד אזולאי: על מה אתם רוצים לפרוש מהקואליציה?

דוד אזולאי: התחדש אתמול משהו?

אורי אריאל: הסר דאגה מלבך.

דוד אזולאי: אני לא דואג למפד"לניקים.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אורי אריאל, אל תדאג.

דוד אזולאי: האחרונים שאני אחשוד בהם שיקומו מחר וינטשו את מנעמי השלטון ואת הכיסאות הם המפד"ל.

דוד אזולאי: אל תדאג.

דוד אזולאי: אני לא דואג.

דוד אזולאי: בכל זאת, על מה הם מזדעקים?

דוד אזולאי: יש הסכם קואליציוני.

דוד אזולאי: הם חתומים על ההסכם הקואליציוני.

דוד אזולאי: כתובים ברחל בתך הקטנה כל הדברים הללו שדנים בהם בממשלה.

דוד אזולאי: על מה אתם זועקים?

דוד אזולאי: תראו מה קורה: שינוי רומסת פעם אחר פעם את היהדות ואת הדת במדינת ישראל, ואנשי המפד"ל יושבים ושותקים ומדי פעם באים ב"נו-נו-נו, פורשים מהקואליציה".

דוד אזולאי: בא השר שאף פעם לא נמצא פה ותמיד בחוץ-לארץ, ששכחתי את שמו - -

ג'מאל זחאלקה: אולמרט.

דוד אזולאי: - - אולמרט, מלטף אותם באמירה: חבר'ה, בואו, יהיה בסדר.

דוד אזולאי: בואו ונעשה סולחה והכול יסתדר.

דוד אזולאי: הוא מושיב אותם ושותים כוס קפה, ועובדים עליהם עד הפעם הבאה.

דוד אזולאי: רבותי, אם זאת ממשלה, אני בוש ונכלם בממשלה רעה שפוגעת באזרחים שבחרו בה.

דוד אזולאי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אזולאי, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מתן וילנאי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חברי הכנסת יגאל יאסינוב, איוב קרא, רוני בר-און ומשה גפני.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שנה טובה וחתימה טובה לכולנו.

מתן וילנאי: גם שר התחבורה עדיין עומד בחוץ.

אביגדור ליברמן: אני בפנים.

מתן וילנאי: עם פתיחת השנה אנחנו רואים שלממשלת ישראל אין שום פתרון בשום נושא.

מתן וילנאי: אין נושא אחד שהממשלה הזאת מצליחה לטפל בו ולהגיע להישגים.

מתן וילנאי: אנחנו רואים שהשיטה היא כוחנית בלבד.

מתן וילנאי: מפעילים כוח.

מתן וילנאי: במקום שאין כוח מפעילים עוד יותר כוח, ואין שום פתרון - לא בתחום החברתי, לא בתחום הכלכלי ובוודאי לא בתחום הביטחוני.

מתן וילנאי: צריך להבין היטב, שאף פעם לא הפעלנו בתחום הביטחוני את העוצמה שאנחנו מפעילים היום ואף פעם לא היו הישגים עלובים כאלה, ולא באשמת הצבא - הוא הטוב ביותר בעולם - אלא באשמת אלה שנותנים לו את ההנחיות.

מתן וילנאי: לכן, צריך להיות ברור לנו שבכוח לא מגיעים לשום מקום.

מתן וילנאי: יש מקומות שצריך להפעיל אותו עם אמצעים נוספים.

מתן וילנאי: מי שמפעיל כוח בלבד, זה יטפח בסוף על פניו, וזה בדיוק מה שקורה לממשלת ישראל בכל מקום שהיא נמצאת בו.

מתן וילנאי: מדינת ישראל נמצאת בתהליך מתקדם של מעבר להיותה מדינת עולם שלישי, ולא רואים את זה.

מתן וילנאי: יש ניתוק מוחלט ממה שקורה בעם, ושמחים בהישגים, שציין אותם שר התחבורה ותמך בו חבר הכנסת אריאל, אבל העם לא מרגיש את זה.

מתן וילנאי: התחושה בציבור קשה.

מתן וילנאי: בצד תחומים שאנחנו נמצאים בהם בפסגת העולם, בעיקר בתחום המחקר המדעי ובהיי-טק, באותו זמן עצמו אנחנו נסוגים, החברה הישראלית, לחברה של עולם שלישי.

מתן וילנאי: אנחנו מאבדים את הסולידריות החברתית.

מתן וילנאי: אנחנו פיתחנו פערים חסרי תקדים בהיסטוריה שלנו וחסרי תקדים בהיסטוריה העולמית בין אלה שיש להם לבין אלה שאין להם.

מתן וילנאי: איבדנו לחלוטין את הסולידריות החברתית שלנו, שהיא הרבה יותר חשובה מטנקים, ממטוסים ומהפעלה של צבא לביטחונה של מדינת ישראל ולא לשום דבר אחר.

מתן וילנאי: חברה מפורקת, מפורדת ועם פערים גדולים היא חלשה יותר.

מתן וילנאי: זה מה שקורה לנו היום.

מתן וילנאי: אני מציע להתחבר ולראות את המציאות.

מתן וילנאי: רשמתי לעצמי: 10,000 מקומות עבודה - 9 באוקטובר 2003.

מתן וילנאי: נבדוק את זה בפעם הראשונה ב-9 בפברואר 2004 ובפעם השנייה ב-9 באוקטובר 2004.

מתן וילנאי: אין מה לבדוק.

מתן וילנאי: אין שום סיכוי שזה יהיה, כי עד עכשיו לא ייצרו מקום עבודה אחד, אלא רק פחות ופחות כל הזמן.

מתן וילנאי: אז על מה אנחנו מדברים?

מתן וילנאי: אני מציע לממשלה לא להתנתק מהציבור ולהקשיב לו היטב ולשמוע מה קורה סביבנו.

מתן וילנאי: אני רוצה להעיר הערה אחרונה, כי אני שומע שהשעון מתקתק.

מתן וילנאי: האופוזיציה היא לא סכנה למדינה.

מתן וילנאי: האופוזיציה היא יריבה בתחום הפוליטי כחלק ממערכת החיים הדמוקרטית שלנו.

מתן וילנאי: אבל מהרגע שלא לוחמים בה אלא מסיתים נגדה, זה מחוץ לכללי המשחק הדמוקרטי.

מתן וילנאי: ההסתה הזאת כבר עשתה משהו בישראל, ואני לא רוצה שנחזור לזה פעם נוספת.

מתן וילנאי: לכן, בעניין הזה - להיזהר.

מתן וילנאי: זה קצת מצביע על אובדן דרך, התלהמות מיותרת.

מתן וילנאי: אני מציע בעניין הזה לשמור על עצמנו בכללי המשחק הדמוקרטי הנאותים.

מתן וילנאי: שנה טובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מתן וילנאי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יאסינוב לא אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוני בר-און.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים רמון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמלכ דהאמשה.

יעקב ליצמן: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה יהיה המצב, אנחנו נצטרך לצלצל להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא יכולים להצביע כמחטף, אבל אנחנו נצטרך לצלצל.

ג'מאל זחאלקה: צריך הפסקה כדי להצביע.

יעקב ליצמן: אין צורך בהפסקה הזאת.

אורי אריאל: זהו, נגמרה הרשימה?

יולי יואל אדלשטיין: הרשימה כמעט נגמרה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אולי יכול לטעון לזכותם של חברי הכנסת, שהם לא צפו התקדמות מהירה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר - יגאל יאסינוב, איוב קרא, רוני בר-און, משה גפני, מלי פולישוק-בלוך, חיים רמון, מאיר פרוש, עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יעקב ליצמן: אז אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: עוד לא צלצלו, אבל כרגע ביקשתי מסגנית המזכיר לעשות זאת.

יולי יואל אדלשטיין: היא לא יכולה לצלצל מפה, כפי שאתם יודעים.

יולי יואל אדלשטיין: ואם מי מחברי הכנסת שכרגע קראתי בשמו יופיע, בינתיים ניתן לו את זכות הדיבור.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אפשר לעלות עוד הפעם?

יעקב ליצמן: אפשר למלא מקום של מישהו?

יולי יואל אדלשטיין: חוששני שלא.

יולי יואל אדלשטיין: הנה חבר הכנסת איוב קרא הגיע וזה אכן תורו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בקשר לחוק הזה, מן ההתחלה חשבתי שצריך "לעשות חושבים", ללכת לפשרה בנושא הקמת חברות ציבוריות, גם בנמל חיפה וגם בנמל אשדוד.

איוב קרא: אבל אני חושב שעמיר פרץ והסגנון שלו הביאו עלינו אתמול טרור חברתי לתוך בתינו.

איוב קרא: אתמול הגעתי לביתי בסביבות השעה 01:00, ואני מוצא הפגנה של כ-200 מכוניות שחוסמות לי את הכניסה לבית, כאשר משעות אחר-הצהריים ועד לשעות הלילה המאוחרות השמיצו וקיללו אותי.

איוב קרא: אני לא יודע על מה, אפילו לא ידעתי עדיין את תוכן החוק, לא ידעתי מה קורה שם.

איוב קרא: הם שלחו בריונים סביב הבתים שלנו כדי לפגוע בנו, כדי לפגוע בסיכוי להבריא את כל המערך הזה.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם, עמיר פרץ, בשיטה הזאת, החטיא את המטרה, כי אני הייתי אתו, הייתי אתו כי חשבתי שצריך "לעשות חושבים" לפני שהולכים למהלך כזה חשוב.

איוב קרא: הוא חשב שבטרור הזה הוא יוכל להשפיע עלינו או להביא אותנו למצב שאנחנו נשפיע על הממשלה.

איוב קרא: אם היתה לי התלבטות קודם בחוק הזה, אחרי הטרור שהרגשתי אתמול, הוא השיג את ההיפך.

איוב קרא: אני מתכוון לתמוך בכל כוחי באיווט ליברמן, כדי שהחוק הזה יעבור, כדי שלא יהיה מצב שלא תהיה דמוקרטיה במדינת ישראל.

איוב קרא: אני אומר לכם, מה שראינו אתמול זה בדיוק ההיפך למה שמתכוונת האופוזיציה.

איוב קרא: לא תכריעו אותנו בכוח או תביאו אותנו למצב שנצביע אחרת.

איוב קרא: אני אתכם, ריבונו של עולם.

איוב קרא: אני צריך להגיע למצב שאני לא יכול להיכנס לבית שלי?

איוב קרא: מאות אנשים עומדים בפתח של הבית, הילדים שלי לא ישנו, לא הלכו לבית-הספר היום.

איוב קרא: איזה מין דבר זה?

איוב קרא: ואני לא יודע במה חטאתי, מה אשמתי?

איוב קרא: אנשים מבשלים מחוץ לבית, מכינים קפה וממתינים שאני אגיע, אגיע ב-02:00, שיהיה 02:00; בבוקר, בבוקר.

איוב קרא: 200 איש חוסמים את כל הכניסה.

איוב קרא: איזה מין דבר זה, איזו דמוקרטיה זאת, לאן הגענו?

איוב קרא: האם עמיר פרץ חושב שכך הוא ישתלט על המדינה?

איוב קרא: הרי הציבור מאס בסגנון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איוב קרא: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, צריך גם חוק להסתדרות הזאת, להוציא אותה, כי כולם שם פרזיטים.

איוב קרא: צריך לחסל אותה, אין לה זכות קיום בימינו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת קרא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, בבקשה.

אבשלום וילן: היא האחרונה?

יולי יואל אדלשטיין: היא בעצם לא היתה באולם כשקראתי בשמה, אבל מכיוון שרק עכשיו מצלצלים אני מאפשר לה לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קרא, יש לי עצה בשבילך.

יולי יואל אדלשטיין: לשרים וחברי כנסת תושבי יהודה ושומרון זה אף פעם לא קורה, לא באים להפגין ליד הבתים שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: הבא את העצה בחשבון.

יולי יואל אדלשטיין: שמעתי שליד כל בתי השרים היו הפגנות, ליד הבית שלי תמיד היה שקט.

איוב קרא: אני אחשוב על ההצעה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מל פולישוק-בלוך: גם אני חוויתי אתמול את החוויות האלה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש הרבה נושאים שראוי שיתקיפו בהם את הממשלה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת את זה לחברי מהאופוזיציה.

מל פולישוק-בלוך: שמענו חלק מהם, אומנם את יושב-ראש האופוזיציה, אבל הייתי מאוד עוזרת להם להתקיף את הממשלה על אי-בניית הגדר, על תוואי הגדר, על זה שאין למדינת ישראל גבול בכלל, על זה שבונים בניינים בהתנחלויות, אדוני היושב-ראש, יש מספיק נושאים.

שלום שמחון: עכשיו מצאו תחליף לגדר.

מל פולישוק-בלוך: אז על מה האופוזיציה מוצאת לנכון להתקיף את הממשלה, על מי בדיוק היא באה להגן?

מל פולישוק-בלוך: זה מעניין, על חבורה של אנשים, תסלחו לי, בריונים, שמאז קום המדינה מחזיקים את המדינה הזאת והמנהיגים שלה במקום כואב ופשוט סוגרים את השערים.

מל פולישוק-בלוך: סוגרים את השער מתי שבא להם, בבריונות לשמה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עדיין זוכרים, אנחנו כולנו מספיק מבוגרים כדי לזכור את פרץ הקודם, פרץ האגדי, יהושע פרץ, שבשנות ה-70 סגר לנו את המדינה.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו יש לנו פרץ אחר, עמיר פרץ.

מל פולישוק-בלוך: הפרץ מפרץ, השערים נסגרים מתי שמתחשק להם.

מל פולישוק-בלוך: על מי בדיוק ההסתדרות מגינה?

מל פולישוק-בלוך: אך ורק על הוועדים החזקים.

מל פולישוק-בלוך: הבוקר לקחתי מהדוח של הממונה על השכר: שכר ממוצע של פועל ברשות הנמלים - 31,469 שקלים, עלות שכר - 37,539 שקלים, שכר של פועל.

מל פולישוק-בלוך: מנהל עבודה - עלות שכר 60,663 שקלים.

מל פולישוק-בלוך: ויש גם 65,000 שקל אם תחפשו טוב.

מל פולישוק-בלוך: בכיר - שכר ממוצע של 40,000 שקל, עלות שכר - 57,000 שקל.

מל פולישוק-בלוך: מנכ"לים זה עוד יותר.

אבשלום וילן: אם זה נכון, לא כדאי להיות בכנסת, כולנו צריכים לעבור לשם.

מל פולישוק-בלוך: בדיוק מה שרציתי להגיד לכם.

מל פולישוק-בלוך: תדע לך, חברי היקר, שהסוורים, הסבלים, העובדים הפשוטים כביכול ברשות הנמלים, תמצא שהרבה מהם רואי-חשבון, עורכי-דין, כי שם מרוויחים הרבה יותר מאשר בכנסת, אפילו בסקטור הפרטי כעורכי-דין.

מל פולישוק-בלוך: תחפש - תמצא.

מל פולישוק-בלוך: מובן שאם אין לך אבא או אח שעובד שם, אין לך מה לחפש שם עבודה.

מל פולישוק-בלוך: אבא שלי, כשהגיע לארץ, לפני הרבה מאוד שנים, היה סבל בנמל.

מל פולישוק-בלוך: לצערי, הוא לא נשאר שם.

מל פולישוק-בלוך: אז על אלה אתם מגינים, על אלה ששודדים לנו את הקופה הציבורית.

מל פולישוק-בלוך: אין לי ספק שצריך לפרק את רשות הנמלים לחברות נפרדות, אבל - וכאן יש אבל גדול - - -

שלום שמחון: אנחנו מוחים על הדרך.

מל פולישוק-בלוך: ידידי היקר, הגעתי ל"אבל".

מל פולישוק-בלוך: אני טוענת שהממשלה לא מיצתה את כל הדרכים לעשות את המהפך הזה, שהוא חיוני.

מל פולישוק-בלוך: היא לא עשתה הכול להגיע להידברות.

מל פולישוק-בלוך: אני שאלתי את שר המשפטים, למה לא מוציאים צווי ריתוק.

מל פולישוק-בלוך: זה מתבקש, המשק הולך להתמוטט, למה אין צווי ריתוק?

מל פולישוק-בלוך: אז גם שר המשפטים הודה שאין לו האפשרות כי לא עשו כמה תהליכים כדי להגיע למצב שבית-המשפט יאפשר צווי ריתוק.

שלום שמחון: חשבתי שהוא עסוק בצווי ריתוק לרבנים.

מל פולישוק-בלוך: זה סיפור אחר.

מל פולישוק-בלוך: חבל שהשר איננו פה, אבל אני מתפלאת על שר התחבורה וגם על שר האוצר, האם הם באמת חשבו שהמהלך הזה יעבור בשירה ובמחולות של אנשי הנמלים?

מל פולישוק-בלוך: אני פשוט לא מבינה את זה.

מל פולישוק-בלוך: הרי היה ברור שיהיו שביתות, עיצומים, הפגנות, זה היה ברור לכל אחד.

מל פולישוק-בלוך: כשהולכים למהלך כזה, מכינים את הכול.

מל פולישוק-בלוך: זה ימשיך עוד, הצלצול הזה?

ראובן ריבלין: לא, לא לצלצל.

ראובן ריבלין: זו פשוט טעות.

קריאה: זו לא טעות, צריך להצביע.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

מל פולישוק-בלוך: כשהולכים למהלך מהפכני וחשוב כזה, צריכים להכין מראש, קודם כול יש למצות את כל אפיקי ההידברות עם העובדים.

מל פולישוק-בלוך: אבל באמת יש לעשות את זה, ובתום לב.

מל פולישוק-בלוך: מכינים את דעת הקהל.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו שמעתי שמכינים קמפיין.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו מכינים את הקמפיין?

מל פולישוק-בלוך: את זה צריך להכין מראש.

מל פולישוק-בלוך: מכינים את כל האלטרנטיבות.

מל פולישוק-בלוך: מכינים את הצווים הדרושים, כל מה שצריך, ואז יוצאים למהלך; מהלך חשוב, אני בעד המהלך, אבל לא בדרך הזאת.

מל פולישוק-בלוך: אז אני שואלת את הממשלה שאני חלק ממנה: האם באמת טחו עיניכם מראות צעד אחד קדימה?

מל פולישוק-בלוך: כוחנות זו חזות הכול?

מל פולישוק-בלוך: אני מגנה כוחנות, גם של הממשלה שאני חלק ממנה.

מל פולישוק-בלוך: גם אני, שר התחבורה, נגד מונופולים.

יעקב ליצמן: - - -

מל פולישוק-בלוך: אדוני המתלונן, היו הרבה צלצולים, הפסקתי את דברי, עוד חצי דקה אני אסיים את דברי.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: קודם כול, יש לך הפריווילגיה שהתחלף יושב-ראש.

ראובן ריבלין: אבל הצלצול גם היה בטרם עת, משום שאנחנו סיכמנו שלפני 16:00 לא תהיה הצבעה בלאו הכי.

יעקב ליצמן: אדוני אמר שרק לראשי סיעות יש שש דקות.

מאיר פרוש: לפני 16:00 אין הצבעה?

ראובן ריבלין: חכה רגע, חשבתי שיושב-ראש הקואליציה ביקש זאת.

גדעון סער: אני לא ביקשתי זאת, נהפוך הוא.

גדעון סער: יש צלצולים - - -

קריאה: - - -

גדעון סער: הכול יכול להיות, אבל אני לא מבין אילו דברים אלה.

מל פולישוק-בלוך: אדון סער, פשוט רצו שתבוא לשמוע את דברי.

מל פולישוק-בלוך: זה הכול.

גדעון סער: אני מבין.

ראובן ריבלין: קודם כול, יש עוד דוברים, ורשימת הדוברים תמוצה.

יעקב ליצמן: היושב-ראש הקודם אמר שאם אף אחד מהדוברים לא יהיה - - -

ראובן ריבלין: נכון, אבל הם הגיעו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ההצבעה תהיה במועדה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, מתי זה יהיה?

אליעזר כהן: באיזו שעה?

ראובן ריבלין: גברתי, בבקשה.

ראובן ריבלין: לרשות גברתי עומדת עכשיו דקה וחצי כדי להשלים את דבריה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לגברתי.

מל פולישוק-בלוך: אדוני שר התחבורה, אני שמחה שהגעת.

מל פולישוק-בלוך: קשה לי להתחרות בקול הרם של אדון פרוש.

ראובן ריבלין: רבותי, גם החברים העומדים בעזרה ומשוחחים - רק כוהנים גדולים יכולים לעמוד שם.

מאיר פרוש: אני מבקש לדבר.

ראובן ריבלין: הלוויים והעם העומדים בעזרה מתבקשים - - -

מאיר פרוש: - - -

ראובן ריבלין: כתוב: הלוויים והעם העומדים בעזרה, נכון?

ראובן ריבלין: כשכוהן גדול - כשהגברת פולישוק מדברת, לא יכולים להפריע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: ובכן, אדוני שר התחבורה, גם אני נגד מונופולים, אבל לא כל מונופול ולא כל דבר גדול שמצליח צריך לפרק.

מל פולישוק-בלוך: רשות הנמלים, צריך - ואמרתי זאת בתחילת דברי, לא היית, אני חוזרת ואומרת: צריך לפרק אותה לשלוש חברות, זה נכון ואני אצביע בעד.

מל פולישוק-בלוך: לא היית כשדיברתי על הדרך, ואני נגד הדרך, הדרך שאנחנו רואים עכשיו, שהביאה לשביתה שהורסת את המשק.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להזכיר לכם, שהשוק הישראלי מאוד מאוד קטן.

יעקב ליצמן: גם אני רוצה לדבר.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: רק מי שרשום.

מל פולישוק-בלוך: אפשר ליצור תחרות, לא על-ידי זה ששוברים כל דבר גדול במדינה, אלא על-ידי תחרות כלפי חוץ.

מל פולישוק-בלוך: אפשר, למשל, להפחית את מסי הנמל, שהם מהגבוהים בעולם - - -

קריאה: אדוני היושב-ראש, כוח.

קריאה: רק בכוח.

מל פולישוק-בלוך: הרי אתם משכתם עכשיו מקופת הנמלים 900 מיליון שקל.

מל פולישוק-בלוך: ככה אומרים המקורות שלי.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת שהמסים גבוהים מאוד ואפשר להורידם וככה ליצור תחרות.

גדעון סער: - - -

ראובן ריבלין: גברתי, ברשותך, אני אתן לך לסיים, אתן לך את הזמן שלך.

ראובן ריבלין: ברשותך, יושב-ראש הקואליציה - אני לא הייתי כאן באולם והם לא קיבלו את הידיעה ממני, שאני סיכמתי אתך, הואיל והדיון מתמשך, שההצבעה תתעכב.

ראובן ריבלין: לכן ירדתי מייד כשהיו צלצולים, על מנת שלא תהיינה אי-הבנות.

יעקב ליצמן: אבל למה לא הודיעו לנו?

ראובן ריבלין: אני מציע שנקבע שלפני 16:00 לא תהיה הצבעה, אבל אנחנו מתקרבים.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, שב בבקשה.

ראובן ריבלין: אל תעמוד.

ראובן ריבלין: שב בבקשה.

ראובן ריבלין: שב, קודם כול.

ראובן ריבלין: שב, קודם כול.

יצחק כהן: אל תצעק עלי.

ראובן ריבלין: אני אצעק עליך כי אתה צועק עלי.

יצחק כהן: אני לא צועק עליך, חס וחלילה.

ראובן ריבלין: טול קורה מבין עיניך כשאתה מבקש ממישהו.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: שמעתי אותך.

ראובן ריבלין: סליחה, אני שמעתי אותך.

ראובן ריבלין: עם זה יש דברים, יש סיכומים, ואני, לצערי הרב, יכול לפעול כאדם אחד רק במקום אחד.

ראובן ריבלין: והואיל והייתי בישיבה חשובה ביותר מבחינת הכנסת ושמעתי את הצלצולים, מייד ירדתי הנה.

יעקב ליצמן: למה לא הודיעו לנו?

ראובן ריבלין: נכון, אני מסכים אתכם.

גדעון סער: אני מצטרף לעמדת האופוזיציה.

גדעון סער: ייגמר הדיון - צריכה להיות הצבעה.

ראובן ריבלין: מאה אחוז, אני מקבל.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הקואליציה, אני מבקש לקיים הבטחות שאני התחייבתי להן.

ראובן ריבלין: אם אדוני אומר לי שזה בסדר, אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: או.קיי.?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי, יש עוד ארבעה דוברים, ואחריהם תתקיים ההצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברת פולישוק, דקה אחרונה עומדת לרשותך.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: ובכן, חברי האופוזיציה, אולי זה יעניין אתכם לשמוע - - -

משולם נהרי: אני מציע ב-19:00.

ראובן ריבלין: קודם כול, ישב אדוני.

ראובן ריבלין: לא יהיה ב-19:00.

משולם נהרי: ב-19:00.

משולם נהרי: עד אז כולם יהיו פה.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: שמעתי את הצעתך.

ראובן ריבלין: הצעתך יכולה להתקבל על הדעת אם האופוזיציה תגיש לי וכן הקואליציה - אני אדחה את זה ל-19:00.

ראובן ריבלין: בבקשה, כן, חברת הכנסת.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אתה אמרת שקוראים את שמות הדוברים ומי שלא באולם פוסחים עליו.

ראובן ריבלין: בוודאי, בוודאי.

זהבה גלאון: ולפני זמן מה גמרו לקרוא את כל רשימת הדוברים.

ראובן ריבלין: בהחלט.

זהבה גלאון: אז איך פתאום צצו כאן כל הדוברים?

ראובן ריבלין: אני לא יודע.

ראובן ריבלין: הנה, נמצא כאן סגן היושב-ראש.

ראובן ריבלין: הבנתי את שאלתך, אני לא הייתי כאן.

ראובן ריבלין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: הודעתי במיקרופון, אדוני, שאני קורא את רשימת הדוברים, ומי מהם שיופיע בדקות הקרובות באולם - זה לגיטימי שהוא ידבר.

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: הוא קרא את שמות הדוברים ואמר, מי שיופיע בדקות הקרובות באולם, ובאו שלושה-ארבעה.

ראובן ריבלין: אנחנו מסיימים.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רבותי, האם אתם רוצים להכריע - חבר הכנסת כהן, נא לא לדבר בטלפון במליאה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת הנכבדים, האם עולה על דעתכם שאנחנו נקיים הצבעה בלי שמישהו יכול היה לבטא את דעתו כאן?

יעקב ליצמן: לפי הכללים - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליצמן, נא לשבת.

ראובן ריבלין: דברי חכמים בנחת נשמעים.

יעקב ליצמן: לפי הכלל של היושב-ראש הקודם - - -

ראובן ריבלין: רק לפי הכללים.

יעקב ליצמן: הוא אמר שהוא יקרא לכולם, ואז אף אחד לא היה ואני ביקשתי להצביע והוא אמר: חכה שיהיה צלצול.

יעקב ליצמן: והיה צלצול.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: תודה רבה, העניין יסודר מייד.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברת פולישוק.

מל פולישוק-בלוך: כבר אפשר היה לגמור מזמן עם כל הסיפור הזה.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אני לא הפעלתי את השעון.

ראובן ריבלין: יש לך דקה.

מל פולישוק-בלוך: לא, אני אומרת, עם כל ההפרות האלה אפשר היה לגמור מזמן.

ראובן ריבלין: נו, גברתי, המליאה מאוד תוססת.

ראובן ריבלין: אני הייתי רוצה מאוד שבעת כל נאום שאני נאמתי בכנסת, ב-15 השנה האחרונות, כולם ישבו בשקט ובדומייה.

ראובן ריבלין: זה לא קורה לי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, הנואמת מדברת כבר 25 דקות.

משה גפני: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, יש לי רושם - - - להתנפל עלי.

מל פולישוק-בלוך: אני מאוד רוצה לומר כמה דברים שימצאו חן בעיני האופוזיציה דווקא והם מפריעים לי לומר את דברי.

מל פולישוק-בלוך: אדון גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אין לאן למהר.

משה גפני: שינוי הגישה הוראת שעה לממשלה לבטל השנה את סוכות.

משה גפני: אין מה למהר.

מל פולישוק-בלוך: אפילו בבדיחה זה לא ראוי.

מל פולישוק-בלוך: תעלה את רמת הבדיחות, אני מבקשת.

מל פולישוק-בלוך: ממש לא רציני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אמרת את דבריך בצורה בהירה ביותר.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת פולישוק, הדקה האחרונה.

מל פולישוק-בלוך: ובכן, לצערי הרב, התקציב שאני ראיתי באינטרנט, תקציב 2004, שאל חלק ממנו אנחנו מתייחסים היום, הוא תקציב כוחני, שרואה את כל המשק הישראלי דרך עיניו הצרות מאוד של הממונה על התקציבים, האיש שרואה את כל התהליכים במשק דרך החור הקטן מאוד של הגרוש.

מל פולישוק-בלוך: אני בכלל חושבת - ואני מציעה לחברי השרים להתחיל לנהל את התקציב, את הממשלה, את המדינה, ולא לתת לממונה על התקציבים לנהל אתכם.

מל פולישוק-בלוך: אני מאוד ממליצה לכם.

מל פולישוק-בלוך: התקציב הזה אין בו צמיחה כלכלית, אין בו השקעות, והדבר הכי חשוב: אין השקעה בתשתית ההון האנושית, שזו התשתית הלאומית היחידה שיכולה להביא אותנו לצמיחה כבר בטווח הקצר, שלא לדבר על כך שההידרדרות בתשתית ההון האנושי שלנו משמעה חיסול מדינת ישראל, ואלו לא סתם מלים.

מל פולישוק-בלוך: חוסר היכולת שלנו להתחרות בעולם המתקדם והמפותח של המאה ה-21 - ולא רק זה, לא רק שלא מעלים את התקציב הזה, אלא גם צמצמו אותו.

מל פולישוק-בלוך: ואני באה וטוענת שאנחנו צריכים, כמו כל המדינות המתוקנות בעולם, כמו קנדה, כמו ארצות-הברית, כמו טייוואן, כמו סינגפור, להעלות את תקציב המו"פ, להעלות את התקציב של תשתית ההון האנושית במדינת ישראל, כי זה עתידנו.

מל פולישוק-בלוך: זה אינו בתקציב, ואני קוראת מפה לממשלה לשנות את התקציב.

מל פולישוק-בלוך: אני אצביע בעד הפיכת הנמלים לחברות נפרדות, כי האלטרנטיבה גרועה יותר.

מל פולישוק-בלוך: אני קוראת לממשלה לנצל את פרק הזמן מהקריאה הראשונה לשנייה ולשלישית, כדי להביא להסכם, ומהר, עם העובדים.

מל פולישוק-בלוך: יש לסיים במהירות את השביתה.

מל פולישוק-בלוך: קודם דיברנו פה עם עמיר פרץ, הוא מוכן לשבת אתכם להידברות.

מל פולישוק-בלוך: שבו אתו, דברו, תגמרו את השביתה.

מל פולישוק-בלוך: זה מחסל את המשק, גם את מעט העסקים שעוד נשארו פה במדינה זה מחסל.

מל פולישוק-בלוך: אני קוראת לממשלה לתקן את תקציב 2004, לעשות את הרפורמות הדרושות, אבל בדרך אחרת - בדרך של הסכמה, בדרך של שיתוף פעולה.

מל פולישוק-בלוך: אסור לעשות את זה באופן חד-צדדי.

מל פולישוק-בלוך: צריך לעשות את זה בשיתוף פעולה ולא בכוחנות.

מל פולישוק-בלוך: ובעיקר, יש להכניס לתקציב המדינה את ההשקעות הדרושות בתשתית הלאומית הנחוצה ביותר, תשתית ההון האנושי.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת פולישוק.

ראובן ריבלין: לפי הנחיית היושב-ראש שהיה קודם, כשאני החלפתי אותו, לאחר חברת הכנסת פולישוק רשומים חברי הכנסת חיים רמון, מאיר פרוש, עבד-אלמאלכ דהאמשה שכבר דיבר.

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת רמון רוצה לדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, אני לא דיברתי.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר פרוש - אחריו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אתה עדיין לא דיברת?

ראובן ריבלין: אז תדבר גם כן.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת חיים רמון, אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ומסיים חבר הכנסת סער.

ראובן ריבלין: אחריו אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: אדוני, יושב-ראש הקואליציה, סיכמתי כך גם עם האופוזיציה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים רמון: שאלו אם יהיה שר?

חיים רמון: כי הם חושבים שיש לנו רוב.

חיים רמון: אני מסביר שאין לנו.

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: שר תמיד יכול לדבר.

ראובן ריבלין: הוא יכול לנצל את מעמדו על מנת להסביר יותר טוב את מה שלא הצליחו קודמיו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, לא הספקתי לברך אותך בחתימה טובה, יקירי.

ראובן ריבלין: האם שמעת אותי מדבר במוצאי החג על האסלאם?

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לפנות אל השר ליברמן: בסופו של דבר הממשלה היא האחראית.

חיים רמון: יש התנהגות.

חיים רמון: נניח שהעובדים מתנהגים באופן חסר אחריות ונניח שההסתדרות מתנהגת באופן חסר אחריות - - -

אביגדור ליברמן: אני מתרגם לו לרוסית.

חיים רמון: שמתי לב שהוא מתרגם לך לרוסית וזאת הבעיה.

חיים רמון: אתה יודע איזה נזק נגרם, מה ויכוח הסרק הזה, על מה מנהלים משא-ומתן ועל איזה בסיס.

חיים רמון: איזו שטות זאת.

חיים רמון: הרי אתה יודע את זה, כבר ניהלת משא-ומתן.

חיים רמון: הם רוצים על בסיס 2001, תבוא ותעשה על בסיס 2001.

חיים רמון: תשב אתם על בסיס 2001, תגיד שחברות ממשלתיות זה גם בסיס 2001.

חיים רמון: תאמין לי, זה נגמר ברגע - ואתם יושבים ורבים על דבר - ואסביר למה: השביתה הזאת היא באחריות ממשלת ישראל והיא יכולה לפתור את זה ברגע, בלי להיכנע לשום דבר, בלי לשנות דבר מעמדותיה.

חיים רמון: אבל אתם מעדיפים את השביתה הזאת, ואני אסביר לך למה.

חיים רמון: מה הממשלה הזאת יכולה לבוא ולהציג לציבור?

חיים רמון: לכן אתם מחפשים אשמים, כדי להסביר את הכישלון הטוטלי של הממשלה הזאת בכל התחומים.

חיים רמון: מה בכלכלה?

חיים רמון: עד היום, עד לפני חצי שנה יש לנו עדות.

חיים רמון: הופיע השר נתניהו, שהוא מהליכוד, נדמה לי, ומאשים את הממשלה הקודמת שהיא גם הממשלה הנוכחית, שהביאה את הכלכלה לידי תהום ואסון.

חיים רמון: ונדמה לי שראש הממשלה היה שרון, לא?

חיים רמון: כלומר, ראש הממשלה הנוכחי אשם בתהום של הפעם הקודמת.

אביגדור ליברמן: ממלא-מקום שלו - - -

חיים רמון: ממלא-המקום שלו לא כל כך התעסק בענייני כלכלה.

חיים רמון: היה ראש ממשלה שהוא אחראי לכול והיה שר אוצר, אם אני לא טועה גם הוא מהליכוד, קראו לו סילבן שלום.

חיים רמון: מופיע שר מהליכוד ומסביר איזה אסון היה.

חיים רמון: איך הוא מתאר את המצב?

חיים רמון: עוד רגע הכול היה פה מתרסק, והופיע המושיע.

חיים רמון: אבל מתברר שהמושיע לא מושיע.

חיים רמון: איך אני יודע?

חיים רמון: שמעתי את השרה לימור לבנת.

חיים רמון: היא אומרת: כבר חצי שנה, שבעה חודשים אתה פה, והדבר היחיד שצומח זה האבטלה.

חיים רמון: אז כשיש כישלון כל כך גדול, מה עושים?

חיים רמון: השר נתניהו מבין בתעמולה, ואז הוא מוצא אויב, ואין אויב יותר טוב מעובדי הנמלים.

חיים רמון: מייד הוא זוכה למחיאות כפים מכולם.

מל פולישוק-בלוך: יש סוריה.

חיים רמון: מייד אני אגיע לזה.

חיים רמון: זה בצד הזה.

חיים רמון: הוא מוצא את האויב ואומר: הם אחראים לכל החורבן, ואם לא נעביר היום, בקריאה ראשונה, עובדי הנמלים יעשו את החורבן.

חיים רמון: זו בדיחה.

חיים רמון: אתם אחראים לכל האסון הזה שקורה בנמלים, כי אתם לא נכנסים למשא-ומתן ואתם מתעקשים על עניינים של כבוד.

חיים רמון: בעניינים של כבוד יכולים להתעקש מי שלא אחראים לענייני המדינה.

חיים רמון: אבל זה לא רק בזה.

חיים רמון: אתמול הופיע ראש הממשלה והודיע שיש אשמים חדשים במצב.

חיים רמון: כל פעם שראש הממשלה מסית נגד האופוזיציה, אני יודע שהמצב "על הפנים".

חיים רמון: יש כישלון קולוסאלי, רבותי, חברי הכנסת של הממשלה הזאת.

חיים רמון: ראש הממשלה הזה נכשל, לדברי חבריו.

חיים רמון: נכשלתם באופן מוחלט.

חיים רמון: נכון שענייני הביטחון נכשלו?

חיים רמון: נכון, אדוני השר?

אביגדור ליברמן: - - -

חיים רמון: גם גדר.

חיים רמון: אז תיכף אני אדבר גם על הגדר.

חיים רמון: אבל הם נכשלו גם לדעתך.

ראובן ריבלין: האם אדוני יצליח להכניס את הכול ב-22 שניות שעומדות לרשותו?

חיים רמון: ב-44 שניות.

ראובן ריבלין: אדוני יקבל דקה.

חיים רמון: נכשלו, לדעתך נכשלו.

חיים רמון: נכשלו בביטחון, נכשלו במדיניות, נכשלו בכלכלה ועכשיו גם בעניין הגדר.

חיים רמון: הזכרת לי את הגדר, אז אין לי ברירה.

חיים רמון: מכיוון שראש הממשלה הזה, לדעתו, חושב שהגדר חיונית פתאום, הוא החליט, אחרי שנתיים שהיה נגדה ומנע את הקמתה, שהגדר חיונית, הוא מבזבז על התוואי שלה, לדעתך או לדעתי, 3 מיליארדי שקל נוספים.

חיים רמון: אני בא ושואל אתכם ואני אומר לכם: אם הגדר היתה חיונית, לא צריך לחקור למה היא לא נבנתה?

חיים רמון: אפילו לשיטתכם.

חיים רמון: אתם נגדה.

חיים רמון: בואו נבדוק מה היה קורה אם היתה גדר - או שלא היתה צריכה להיות גדר?

מל פולישוק-בלוך: לא צריך לבדוק, צריך לבנות.

חיים רמון: לא יבנו.

חיים רמון: היה מחדל גדול וראש הממשלה רוצה להסיט את תשומת הלב מהמחדל הגדול שלו בעניין בניית הגדר, ועכשיו גם לדעתו היא מצילה נפשות.

חיים רמון: היא גרמה לכך, ולא יעזור שום דבר, שכתוצאה מהיעדרה, לדעת גורמי הביטחון היו עשרות פיגועים שהביאו לעשרות נפגעים ונרצחים.

חיים רמון: מי שנושא באחריות ישירה לכך זה ראש הממשלה.

חיים רמון: לראש הממשלה אין את מי להאשים, אז הוא ישר מאשים את האופוזיציה.

חיים רמון: ראש הממשלה כבר שלוש שנים בשלטון, שלוש שנים שבכל התחומים הוא כישלון.

חיים רמון: הוא כישלון במניעת ביטחון מאזרחי מדינת ישראל, הוא כישלון בכלכלה, הוא כישלון בחברה, ואין מה להאשים אחרי שלוש שנים.

חיים רמון: אחרי שנה ראשונה, אני מבין.

חיים רמון: שנה שנייה, בדוחק.

חיים רמון: שנה שלישית, כבר הכול שלו.

חיים רמון: מי שנושא באחריות לכישלון המוחלט של ראש הממשלה בכל התחומים זה ראש הממשלה ואין תירוצים.

חיים רמון: וכל מי שמשרת בממשלתו - - -

גלעד ארדן: לפעמים אבן שזורק טיפש, לוקח הרבה שנים לחכמים להוציא אותה.

חיים רמון: אני רוצה להזכיר לך שאת האבן הזאת זרקו לפני שלוש שנים.

חיים רמון: הודיע ראש הממשלה, בא לעם והודיע שהוא יודע לטפל בטרור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק הוא.

חיים רמון: יחד עם איווט.

חיים רמון: הוא, רק הוא יודע גם לטפל בטרור וגם לעשות שלום.

חיים רמון: איווט לא אמר שהוא רוצה לעשות שלום.

חיים רמון: אז יש כבר צמד.

חיים רמון: יש איווט ויש שרון וביחד הכישלון הכי גדול במלחמה בטרור הוא הממשלה הנוכחית.

חיים רמון: אז שנה, בסדר.

חיים רמון: לוקח זמן.

חיים רמון: אבל שלוש שנים?

חיים רמון: אני חוזר ואומר: בשנתיים הראשונות, כשהוא יכול היה לדאוג לביטחון מדינת ישראל על-ידי הקמת גדר, הוא התנגד לה, והוא האיש שמרשיע את עצמו היום, כי הוא מסביר שהיא חוסכת אובדן חיים.

חיים רמון: הוא מוכן להשקיע בה מיליארדים.

חיים רמון: אם הוא מוכן להשקיע בה מיליארדים היום - אם הוא היה משקיע אותם לפני שנתיים, 400, 500 איש היו היום בחיים.

חיים רמון: מי שאשם במחדל כזה, צריך ללכת הביתה.

חיים רמון: מי שהבטיח - אני לא הבטחתי, אתם הבטחתם.

חיים רמון: הבטחתם ב-2001, הבטחתם ב-2003.

חיים רמון: לא רק שאתם לא מקיימים, אתם חוזרים כל הזמן אחורה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, גם אני הייתי בממשלה וגם כמה מחבריך הצביעו נגד הגדר.

חיים רמון: נכון, הם עשו טעות קשה.

חיים רמון: אבל איך ראש הממשלה אומר - - -

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי את זה בתור הערה אלא בתור עובדה.

חיים רמון: בתור הבעת דעה.

חיים רמון: איך ראש הממשלה אומר?

חיים רמון: - הוא קובע.

חיים רמון: כל ההחלטות הן בחדר אצלו, וכל הזמן הוא מסביר לכל העולם, שלא יהיו אשליות.

חיים רמון: אני קובע, אומר ראש הממשלה.

חיים רמון: אני קבעתי.

חיים רמון: הוא קבע, הוא נושא באחריות הישירה.

חיים רמון: זה שיש עוד אנשים?

חיים רמון: הם לא בשלטון.

חיים רמון: הם כביכול קיבלו את העונש.

חיים רמון: אבל הוא בשלטון והוא צריך לשאת בתוצאות של הכישלון הזה.

ראובן ריבלין: האם מרגע זה שלוש דקות יספיקו לאדוני, או שאני - - -

אורי אריאל: תן לו שש, יאללה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני באמת לסיים.

חיים רמון: לכן, אני פונה אל יושב-ראש הכנסת ומבקש ממנו - - -

אורי אריאל: מר רמון - - - את הסוכה הזאת.

חיים רמון: לא.

חיים רמון: אני סומך עליך בסוכה.

ראובן ריבלין: בבקשה, בבקשה.

חיים רמון: אני פונה אל יושב-ראש הכנסת ומבקש ממנו - אל תהיה צד לסכסוך עבודה, תוציא את הכנסת.

חיים רמון: אמר היום השר שטרית באומץ, ביושר, שהוא משתמש בך ובכנסת כחלק מסכסוך עבודה.

חיים רמון: אל תהיה חלק מסכסוך עבודה.

חיים רמון: תדחה היום את ההצבעה, נצביע ביום שני הבא.

חיים רמון: קיימנו דיון, ביום שני הבא נצביע.

ראובן ריבלין: אם אדוני צודק - צריך להצביע נגד הצעת הממשלה - -

חיים רמון: לא, לא.

חיים רמון: אני בא ואומר - - -

ראובן ריבלין: - - אם אדוני אינו צודק - צריך להצביע בעדה, אבל למה אדוני מבקש ממני להשתמש בהליכים פרוצדורליים כדי למנוע קבלת החלטה?

חיים רמון: לא.

חיים רמון: מכיוון שלפני שאני - - -

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: אני אומר בצורה מפורשת, שאם היה נאמר לי בערב החג מה שאמר שטרית פה על הבמה - לא הייתי מכנס את הכנסת.

חיים רמון: אבל שטרית הופיע בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: אבל הוא לא זה שקובע בשם הממשלה.

חיים רמון: כלומר, אתה אומר דבר עוד יותר חמור.

חיים רמון: לא, השר שטרית הופיע פה בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: השר שטרית אמר את דעתו.

חיים רמון: לא.

ראובן ריבלין: את דעתו, לא את עמדת הממשלה.

חיים רמון: השר שטרית הופיע פה בשם הממשלה - -

ראובן ריבלין: לא, לא.

חיים רמון: - - וברגע שהשר שטרית מופיע פה בשם הממשלה, אתה צריך לבוא ולהגיד: סליחה, הטעיתם אותי, הולכתם אותי שולל - -

ראובן ריבלין: לא, לא.

חיים רמון: - - כמעט שיקרתם לי, לא רוצה.

ראובן ריבלין: חלילה.

ראובן ריבלין: חלילה.

חיים רמון: חלילה מה?

ראובן ריבלין: חלילה שאני אומר דבר כזה כאשר - -

חיים רמון: אבל זו האמת.

חיים רמון: אתה אומר שלא אמרו לך.

ראובן ריבלין: - - הנוגעים בדבר - כמו חבר הכנסת גדעון סער שנמצא פה, יושב-ראש הקואליציה, ושר האוצר - אישרו בפני את הדברים שהם אמרו לי, שבתום לב וברצון ומתוך כוונה ולא על מנת להשתמש בכנסת, הם ביקשו לכנס את הכנסת על מנת לאפשר דיון מעמיק בחוק, ולאפשר זמן רב יותר על מנת לקיים את הדיון.

שלום שמחון: הם ביקשו ממך שלוש קריאות, לא יכול להיות - - -

ראובן ריבלין: לא הבנתי, חבר הכנסת שמחון.

שלום שמחון: הם ביקשו בהתחלה שלוש קריאות באותו יום - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: זו היתה טעות.

ראובן ריבלין: הסבירו לי וקיבלתי את הסברם, שזו היתה טעות של מזכיר הממשלה.

חיים רמון: אני מכיר את חבר הכנסת גדעון סער טוב, אני משוכנע שהוא לא סתר בפומבי את דבריו של השר שטרית, שיושב ועושה את המשא-ומתן.

חיים רמון: אני משוכנע בכך.

ראובן ריבלין: תשמע, דברים שהם בידיעתך הם לא בידיעתי, אלא אם כן אתה מעיד בפני, ולי אין אמצעים לחקור אותך שתי וערב.

חיים רמון: אני מציע שתחקור אותי.

ראובן ריבלין: לא, לא, אדוני, אני לא - - -

חיים רמון: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת רמון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר פרוש - בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אותן שלוש דקות שחבר הכנסת רמון קיבל.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: פחות?

ראובן ריבלין: בבקשה, בסדר, כי, חבר הכנסת דהאמשה, אתה אחריו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: איך אפשר?

ראובן ריבלין: אני לא יכול, כי אחרת אני צריך לפתוח את הדיון לכולם.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: אני יכול להצביע אם אתה תכריח אותי.

ראובן ריבלין: אם אתה לא רוצה - אנחנו נמשיך את הדיון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אדוני אחרון המדברים לפני חבר הכנסת סער.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: מה עמדתך בעניין אולמרט - - -

ראובן ריבלין: השר אולמרט נמצא באולם, אני מודיע לכם.

מאיר פרוש: אדוני יושב-ראש הוועידה - - -

ראובן ריבלין: הוועידה?

מאיר פרוש: סליחה, יושב-ראש הכנסת.

מאיר פרוש: זה נראה לי פה מעין ועידה - -

ראובן ריבלין: תשמע, חבר הכנסת פרוש, אם אדוני רוצה להיות בוועידה - יהיה בוועידה.

מאיר פרוש: - - ולקראת ההצבעות מאפשרים עוד לכמה חברים שידברו והולכים להצבעות.

מאיר פרוש: זה נראה כאן מעין ועידה, אבל - -

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: לא, אדוני רשום.

מאיר פרוש: - - הדיון בכלל לא מצחיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך היתה במקום ה-39; חבר הכנסת רמון במקום ה-40; אדוני במקום ה-41; עבד-אלמאלכ דהאמשה במקום ה-42, וחבר הכנסת סער במקום ה-43.

ראובן ריבלין: אינני סוטה משום דבר.

ראובן ריבלין: רבותי, אי-אפשר לקרוא לאדם לבוא ולנאום לפני שתורו הגיע.

ראובן ריבלין: אתה נמצאת בתורך, ולכן אתה מדבר.

ראובן ריבלין: אני לא עושה לך שום טובות.

מאיר פרוש: אדוני יושב-ראש הכנסת, מכובדי השרים וחברי הכנסת, אמרתי כבר בבוקר בוועדת הכנסת, ואני שואל את זה כאן שוב עכשיו.

מאיר פרוש: איני יכול להבין מהי הבהילות לכנס אותנו בערב חג הסוכות כדי לקדם חוקה שמתקשרת לנמלים.

ראובן ריבלין: חוק, חוק.

מאיר פרוש: חוק.

מאיר פרוש: הממשלה ביקשה שנפטור אותה מחובת הנחה לגבי כל שלוש הקריאות, וועדת הכנסת הסכימה רק לגבי הקריאה הראשונה.

מאיר פרוש: כל מי שנמצא כאן באולם וכל מי שעוסק בחקיקה הזאת יודע, שהחוק הזה לא יקדם אותנו כהוא-זה להפסקת השביתה בנמלים.

מאיר פרוש: אדרבה, אולי יתבצרו יותר ויותר.

מאיר פרוש: אבל בכל אופן הממשלה הזאת - כמו שהיא אטומה בהרבה דברים, גם בנושא הזה - החליטה לכנס את חברי הכנסת בערב החג, ועם כל הבהילות לגרום לכך שנהיה כאן, גם לגרום לכך שעובדי הכנסת ייפגעו ולא יוכלו לעשות את ההכנות שלהם כפי שצריך, כי הממשלה הזאת מבינה רק דבר אחד, וכך היא נוהגת.

מאיר פרוש: היא החליטה ללכת בכוח, ומכיוון שהיא החליטה ללכת בכוח, היא רוצה להראות לעובדי הנמלים שאנחנו נלך עם החוק הזה ונפגע בהם, ואולי על-ידי זה הם ייכנעו, אף שהדבר הזה בהחלט מביא אותם להתחפר בעמדותיהם, והם לא חושבים להתקפל.

מאיר פרוש: אבל, אני חושב שחברי הכנסת יכולים לראות את זה צעד אחר צעד בממשלה זו, שבכל דבר היא הולכת עם כוח, וקודם הממשלה תחליט ואחר כך נדבר.

מאיר פרוש: אומר שר התחבורה הבוקר: הממשלה החליטה.

מאיר פרוש: אם ההסתדרות מוכנה - תבואו עכשיו ונדבר, אבל קודם כול הממשלה החליטה.

מאיר פרוש: רק אתמול הממשלה החליטה להעביר את בתי-הדין הרבניים למשרד המשפטים, והיו כאלה שבאו לבקש מראש הממשלה ואמרו לו: תחכה עם החלטת הממשלה, למה להשתמש בכוח שיש לך?

מאיר פרוש: למה להשתמש בסמכות, כהחלטת ממשלה, להביא את הרבנים הראשיים, את בתי-הדין הרבניים למשרד המשפטים?

מאיר פרוש: הרי אפשר לדבר.

מאיר פרוש: כולנו גם היינו עדים, חברי הכנסת מהליכוד, כולנו היינו עדים לביזיון הגדול הזה.

מאיר פרוש: עומד שר המשפטים ומתווכח עם רב ראשי בישראל.

מאיר פרוש: היעלה על הדעת של מישהו כאן ששר המשפטים יתווכח עם נשיא בית-המשפט העליון בכלי התקשורת - -

רוני בריזון: ועוד איך.

מאיר פרוש: - - יריב אתו ויגיד לו: לא, אני אביא את ההחלטה?

מאיר פרוש: תבוא תדבר אתי אחר כך.

מאיר פרוש: איזה ביזיון.

מאיר פרוש: תאמינו לי, חברים, התקשרו אלי מהרבה עיירות פיתוח - אנשים מושבעים, חברי מרכז הליכוד אומרים: אנחנו מתביישים בראש הממשלה, חתיכת גרורה של שינוי.

מאיר פרוש: איזה ביזיון ראש הממשלה מביא היום על הליכוד?

אחמד טיבי: - - - מי זה?

אחמד טיבי: חברי מרכז ליכוד?

אחמד טיבי: - - -

מאיר פרוש: כך הם הגדירו את עצמם.

מאיר פרוש: לא אני.

מאיר פרוש: כך חברי מרכז הגדירו - גרורה של שינוי.

אחמד טיבי: על אריאל שרון.

מאיר פרוש: על אריאל שרון.

מאיר פרוש: קשה לקרוא, אבל כך הם הגדירו אותו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, האם אדוני מעוניין לקבל את עיתון הליכוד?

ראובן ריבלין: אפשר - - -

קריאות: - - -

רוני בר-און: - - - למה הם צלצלו אליך - - -

ראובן ריבלין: לא, כי אדוני מגלה עניין - - -

מאיר פרוש: קודם כול, הם מצלצלים אלי מדי חג, וגם הפעם הם החליטו לצלצל אלי.

מאיר פרוש: אבל מה שהקפיץ אותם זה שהליכוד - ואני מצטער מאוד, חבר הכנסת בר-און, אני מצטער מאוד שמלבד עוזי לנדאו, שיש בו ישרות, אף אחד משרי הליכוד - - - איזו מחויבות יש לשרי הליכוד ללכת אחרי מה שכל שינוי רוצים?

מאיר פרוש: מה זו ההשתגעות הזאת?

מאיר פרוש: מפלגה שאומרת שהיא מסורתית, מפלגה שאומרת שהיא קרובה לדת - - -

רוני בר-און: מי?

רוני בר-און: שינוי?

מאיר פרוש: שינוי.

מאיר פרוש: שינוי רוצה לנתק אתכם מהדת, ואתם מתנתקים.

מאיר פרוש: אתם מתנתקים.

מאיר פרוש: תלכו לרחוב.

מאיר פרוש: אני אמרתי לך את זה הבוקר - אין היום אוכלוסייה שמזדהה עם הממשלה.

מאיר פרוש: גם הליכוד, חברי הליכוד, לא מזדהים עם הממשלה אחרי מה שעשו אתמול - בפרט אחרי מה שעשו אתמול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, כמה אדוני עוד רוצה לדבר על נושא הנמלים?

מאיר פרוש: כמה שתיתן לי נגד שרון - אני מוכן לדבר.

ראובן ריבלין: אה, לא, חלילה.

מאיר פרוש: אני לא אפטור גם את נתניהו.

ראובן ריבלין: אני יודע שאדוני נוהג כמנהג ירושלים לדבר רק לטובה, אף פעם לא נגד.

ראובן ריבלין: חלילה.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר - אם אתה מבקש שאני אסיים, אני אסיים, אבל אני רוצה לומר - - -

משה גפני: הוא מדבר לטובת הדת - - - נגד שרון - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, עכשיו אתה מדבר על חשבוננו, לא על חשבון פרוש.

מאיר פרוש: מה שהממשלה הזאת עושה כאשר היא הולכת בכוח, ובכל נושא ונושא רק באמצעות הכוח, ואין לה השכל המינימלי לבוא להידברות, לדבר - איזו ממשלה לא עושה את זה?

מאיר פרוש: אתה, אדוני היושב-ראש, נמצא פה מאז קום המדינה - זוכר את כל התקופות - גם בן-גוריון, בתקופה שהוא היה עם קרוב ל-60 מנדטים, נהג להידבר.

מאיר פרוש: איזה מין התנהגות זו?

מאיר פרוש: איפה ראינו ממשלה שמתנהגת ככה עם חלקים באוכלוסייה?

מאיר פרוש: פעם זה עם העובדים ופעם זה עם הדתיים.

מאיר פרוש: זו התנהגות?

מאיר פרוש: ואתה יודע שאני מדבר אליך מכאב לב.

מאיר פרוש: הלב כואב לראות אתכם נגררים, נגררים ונהפכים להיות שונאי דת, מתנתקים מהמסורת, מתנתקים מהדת.

מאיר פרוש: אני אומר לכם - אם אתם לא תיקחו את עצמכם בידיים ותהיו שוב ושוב גרורה של הליכוד, של שינוי - שינוי תירש אתכם, כמו שהיא יורשת מפלגות אחרות, כי הם יעשו את זה הרבה יותר טוב מכם.

מאיר פרוש: אם אתם לא תדעו מה אתם, מה חלקכם, מדוע אתם פה - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מאיר פרוש: עד עכשיו קיבלתם את הקולות של אוהדי הדת ושומרי המסורת.

מאיר פרוש: אם לא תדעו את זה - תתחסלו מהמפה הפוליטית.

מאיר פרוש: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחריו - חבר הכנסת גדעון סער, ולאחר מכן יסכמו השרים.

ראובן ריבלין: אני מבין שגם שר התחבורה וגם שר האוצר מבקשים.

ראובן ריבלין: שר התחבורה יהיה - - -

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני לא אדבר היום?

ראובן ריבלין: נדמה לי שאדוני לא ידבר היום.

משה גפני: למה?

ראובן ריבלין: משום שהוא כנראה נקרא ולא היה באולם.

משה גפני: הייתי פה רוב הזמן.

ראובן ריבלין: היית רוב הזמן, רק לא ברגע המכריע.

ראובן ריבלין: יספר לך חבר הכנסת יצחק כהן, ידידי ויקירי, שלפעמים אני מרגיז אותו והוא מרגיז אותי, שאנחנו יודעים שהזמן הוא הקובע.

ראובן ריבלין: צריך להיות בזמן הנכון, במקום הנכון.

יעקב מרגי: האם גם הצלצול היה בזמן הנכון?

ראובן ריבלין: הצלצול היה בטעות, ומחילה.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: תהיה ב-16:00 הצבעה, כפי שהבטחתי לכם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה מוזמן לומר את דבריו.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, התקשה קודמי לפענח את הקוד ההתנהגותי של הממשלה הזאת, אבל הוא אמר את המלה הנכונה: כוח, ורק כוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממשלת שרון, בכל המישורים, אגב, לא רק עם הפלסטינים ולא רק בעניין המדיני, גם בעניין החברתי, גם בתוכה, בין שינוי למפד"ל - רק בכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה הזאת איננה מבינה אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם דבר אחד היא איננה רוצה להשכיל להבין, לאחר כל שנות קיומה ולאחר שהיא השתמשה בכל סוגי הכוח שרק ניתן להעלות על הדעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה משהו שהממשלה הזאת לא השתמשה בו, אם "אפאצ'י" ואם חיסולים מממוקדים, וממוקדים יותר וממוקדים פחות; יש עוד אמצעי באפסנאות של משרד הביטחון שלא השתמשו בו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכל זאת, התוצאה לא מגיעה.

מוחמד ברכה: יש.

מוחמד ברכה: יש.

אחמד טיבי: שכל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא לא השתמשה בשכל, כי השכל הוא לא כוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל השתמשו בכל אמצעי הלחימה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והתוצאה, שאנחנו מתרחקים יותר ויותר מכל אפשרות של שלום, מכל אפשרות של ביטחון, מכל אפשרות של חיים סבירים במדינה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק זאת, המדיניות הזאת מובילה גם לתהום במישור המדיני ועם בני העם הפלסטיני, השכן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגענו לרמות של שפיכות דמים שלא היו כמותן בעבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדם הנשפך והדם המכסה את כל מקומותינו, לאחרונה כבר איננו פוסח, לא על ערבים ולא על יהודים ולא על מתנחלים ולא על חיפה ולא על תל-אביב, כי הממשלה הזאת מכוונת לכך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא רוצה להוכיח לכולם שרק מר שרון מסוגל, רק הוא יכול להם ורק הוא יביא בסוף את השלום והביטחון, כפי שהבטיח, להמשיך ולשבות את העם בקונספציה של הפחדה, והעובדה היא שלא מתעוררים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבחין אולי, בשבועיים, שלושה השבועות האחרונים, בקצת שינוי בדעת הקהל, יש קצת התפכחות והכרה בכך שהיחיד שאיננו מסוגל להביא שלום וביטחון הוא הוא היחיד שאמר: רק אני אביא שלום וביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קוראים לו מר שרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא וממשלתו היחידים שאינם מסוגלים להבין ששלום וביטחון, יש להם דרך נוספת, לא רק כוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא רק הוא, יש גם שרים אחרים בממשלה הזאת, יש שרים שרוצים להרחיב את מעגל הכוח ואת מעגל הדמים, והם רוצים להגיע לאסואן ולטהרן ולהחריב את כל המזרח התיכון, לא אכפת להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פשוט לייצא את הבעיות שלנו החוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ב-1967 - אמרו שהמיתון שהיה לפני 1967 נפתר, המלחמה של 1967 פתרה את הבעיות של המשק ושל המיתון, אז אולי חושב מי שחושב שאולי הפעם, אם נכה בסורים, אם נגיע לדמשק, אם יכו אותם כך סתם, בשביל הפרובוקציה, אולי גם הסורים ייגררו למלחמה, ואולי באמת יתרחב מעגל הכוח והשימוש בכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה לממשלה הזאת יש עודף כוח, עודף אלימות, עודף התעמרות, גם באזרחיה וגם בעם הפלסטיני וגם באזרחים של המדינות השכנות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שיש אחריות על כולנו, אחריות שאין כבדה ממנה, והאחריות הזאת נופלת לא רק על האופוזיציה ולא רק על דעת הקהל ולא רק על הטייסים ועל הסופרים, האחריות הזאת נופלת קודם כול על השרים היושבים בממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינכם יכולים להמשיך ולהוביל אותנו לשום מקום, אולי רק למקום אחד עוד יותר רע משום מקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רואים שום אור במדיניות הזאת, אלא רואים דווקא את האפלה, את הסוף הנורא, את התהום העמוקה שהממשלה הזאת מובילה אליה בכוח ורק בכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הבעיה עם הנמלים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה אמר פה עמיר פרץ?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה אומרים הפועלים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ריבונו של עולם, הם לא אומרים שהם לא רוצים בשום דרך, הם אומרים: נשב ונדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל תפירו מראש, אל תתנכלו לחתימה שלכם על ההסכם שנחתם בידי שרים, אומנם לא בממשלה הזאת, אלא בממשלה הקודמת, של מר שרון עצמו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר האוצר שלו חתום שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בואו נשב לפי ההסכם הזה, נטכס עצה ונשנה את הטעון שינוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם לא אומרים: בשום אופן לא, הם לא אומרים שהם לא מוכנים לשבת לשולחן הדיונים, הם לא אומרים שהם לא מוכנים לשאת ולתת, דווקא להיפך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל למר נתניהו אין זמן, אולי חצי שעה לשבת אתם, כך סתם להיכרות, בשביל התקשורת, כדי שיגידו שהיתה ישיבה בערב שבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישבו בערב שבת שעתיים, שלוש שעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי כולנו יודעים, ומי יודע טוב כמו שר האוצר שדברים מלבנים תוך כדי הבנה ותוך כדי סובלנות ובתוך זמן סביר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר כאן ועכשיו: אם תשבו עם ההסתדרות, אם תשבו עם הפועלים בנמלים, יהיה אפשר להגיע לאותה מטרה ולהגיע לאותן תוצאות רק בהבדל אחד גדול - הכוח החוצה, בהבנה, בהידברות, בהסכמות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה ניתן להיעשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל מה נעשה שהממשלה הזאת יודעת רק כוח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנה, מר לפיד יושב אתנו כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כיבד אותנו כבוד השר לפיד, הוא יודע, הוא התנסה בזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכוח פעם אחת נטה לטובת המפד"ל, לא בתי-דין רבניים ולא מעבירים סמכויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מר לפיד, כפי שהוא יודע לעשות, אנחנו מכירים אותו מהפוליטיקה טוב מאוד, ונפגשנו לא אחת, אמר: די, רק אני, והיום, והוא קיבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא קיבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשמפעילים כוח, הממשלה הזאת נכנעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי יכניע את הממשלה הזאת בכוח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק העם הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה היא צריכה לראות את העם עומד מולה ועומד נגדה בכל הכוח, כדי שהיא תשנה דרך, והגיע הזמן לעשות זאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת גדעון סער - אחרון הדוברים לפני ההצבעה.

משה גפני: למה אני לא מדבר?

משה גפני: לא הבנתי עד עכשיו.

מוחמד ברכה: אני מוכן לתת לך, אבל אני לא אשבור את המלה של היושב-ראש, אתה הרי יודע.

משה גפני: יש פריווילגיה ליושב-ראש הקואליציה?

משה גפני: אם יש פריווילגיה ליושב-ראש הקואליציה, צריך לתת לטומי לפיד לדבר, הוא מנהל את הממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: הוא ברשימה.

משה גפני: צריך לתת לו, לא לגדעון סער.

משה גפני: הליכוד לא קיים, טומי לפיד, שידבר.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: בבקשה, חבר הכנסת סער.

משה גפני: אני רוצה לדבר, אני לא מבין למה לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מספיק שהמפד"ל - - -

משה גפני: המפד"ל זה לא רציני.

משה גפני: גם הליכוד לא רציני.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה - -

אתי לבני: שינוי זו מפלגה רצינית.

גדעון סער: - - שמעתי כאן את חבר הכנסת דהאמשה.

משה גפני: שינוי זה נכון לכמה ימים.

אתי לבני: איך אתה יודע?

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מבקש.

מוחמד ברכה: רבותי, הפרק הזה הסתיים.

מוחמד ברכה: תודה.

גדעון סער: שמעתי כאן, אדוני היושב-ראש - - -

משה גפני: למה היושב-ראש נותן ליושב-ראש הקואליציה ולא לחברי האופוזיציה?

ראובן ריבלין: משום שיושב-ראש הקואליציה, אדוני חבר הכנסת גפני, רשום אחרון, והוא במועדו נמצא פה.

ראובן ריבלין: אדוני, בזמן שקראו בשמו, לא היה כאן.

ג'מאל זחאלקה: איך הוא מצליח תמיד להירשם אחרון?

ראובן ריבלין: איך חבר הכנסת סער מצליח?

ראובן ריבלין: זה דבר שאני מוכן לברר ולהודיע לך.

גדעון סער: אני אגיד לך איך: אני מאוד משתדל.

ראובן ריבלין: אני מוכן לברר ולהודיע לך.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מנסה לפתוח את דברי זה זמן.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, באיזו שעה ההצבעה?

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה - - -

ראובן ריבלין: אמרתי שמ-16:00 תהיה הצבעה, והיא תהיה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, השרים רשאים לענות.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דיבר פה חבר הכנסת דהאמשה, הייתי אומר במידה מסוימת של עזות מצח, על כך ש"לממשלה הזאת יש עודף אלימות", ואני מצטט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל תחום.

גדעון סער: תיכף אני אתייחס לטענה; קודם כול אני רוצה להתייחס לאומר.

עסאם מח'ול: זאת עזות מצח.

גדעון סער: הרי רק לפני כמה שבועות התפרסם דוח ועדת-אור, והוא קבע שאתה שלהבת את הרוחות, אתה הסתת לאלימות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא לא קבע כך, אלא קבע - - -

גדעון סער: אתה הסתת לאלימות.

גדעון סער: אתה מכולם מדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - - הדוח אומר שהיתה אפליה של 50 שנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שהדוח אומר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תתבייש לך.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אתה מפריע לדהאמשה לקרוא - - -

גדעון סער: אתה חצוף.

גדעון סער: אני מצטט ועדת חקירה ממלכתית בראשות השופט אור.

גדעון סער: אתה הסתת לאלימות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה גם ממשיך להתחצף.

ראובן ריבלין: חצוף זה פרלמנטרי.

ראובן ריבלין: זה תלוי בדובר, אבל זה פרלמנטרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, חבר הכנסת מח'ול - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

ראובן ריבלין: או, אתם רואים שיש לי בעיה - - -

ג'מאל זחאלקה: מה שאתה עושה זה שרלטנות.

ג'מאל זחאלקה: שרלטנות.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש ממך לא לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש ממך לא לקרוא קריאות ביניים, כי ברגע שאתה קורא קריאת ביניים מייד אני שומע את חבר הכנסת זחאלקה קורא קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: אני לא מוכן שאדוני יגרום לחבר הכנסת זחאלקה לקרוא קריאות ביניים.

גדעון סער: גם חבר הכנסת זחאלקה שייך לתנועה פרועה, שעל המנהיג שלה, חבר הכנסת בשארה - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אם לא הבנת את הרמז - - -

גדעון סער: אדוני היושב-ראש יגן עלי מפני כנופיות המסיתים האלה.

ראובן ריבלין: אני מגן עליך.

עסאם מח'ול: אתה צבוע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, שמעתי.

קריאות: - - -

ג'מאל זחאלקה: - - - הוא שרלטן.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, לא מחול לך יותר.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: שמעתי, אני שומע, אבל אדוני לא נותן לי אפשרות לעשות פה סדר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, שרלטן על-פי Oxford dictionary זה חובבן.

ראובן ריבלין: לכן אני לא רואה במלה שרלטן - - -

ג'מאל זחאלקה: שמעת אותו - - - הוא אומר שמח'ול הוא דמגוג - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, עכשיו תשמע, אתה משתמש במלה שרלטן ואחר כך אתה מודה שאתה לא יודע על מה אתה מדבר.

ראובן ריבלין: זאת אומרת שהוא לא שרלטן.

ראובן ריבלין: אז למה אתה אומר לי שהוא דמגוג?

ראובן ריבלין: אמרת שהוא שרלטן.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, הוא מדבר - - -

ראובן ריבלין: הוא לא צריך להעליב.

ראובן ריבלין: הסברתי לחבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אתה לא תפריע לו לדבר.

עסאם מח'ול: אבל הוא מדבר על כנופיות.

ראובן ריבלין: שמעתי, שמעתי.

ראובן ריבלין: אם אתה לא שמעת את חבריך, גם הם דיברו על כנופיה.

ראובן ריבלין: אין לי פה הפרוטוקול, אבל חבר הכנסת ברכה, ואני מכבד מאוד את דבריו, אמר: מה זה, מביאים צבא?

ראובן ריבלין: מה זה, כנופיה פה?

ראובן ריבלין: מה זה, ממשלת כנופיות?

ראובן ריבלין: גם הוא אמר את זה.

ראובן ריבלין: אדוני מתנגד למה שאמר ברכה?

מוחמד ברכה: זאת ממשלת כנופיות - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני הרצתי דפתר.

ראובן ריבלין: אני לא זוכר דברים מלפני שעה, אבל זוכר מה שהיה לפני ארבע שעות.

מוחמד ברכה: הוא רוצה ליזום קטטה בין חברי הכנסת הערבים.

מוחמד ברכה: יפה אתה עושה את זה - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אל תעזרו לו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אל תעזרו לו.

מוחמד ברכה: זה לא יעזור לו.

ראובן ריבלין: ובכול אתה אשם, חבר הכנסת טיבי, כי אתה קורא קריאת ביניים ומייד אחריך כולם רוצים לקרוא קריאות ביניים.

זהבה גלאון: למה מאשימים אותו?

זהבה גלאון: עומד יושב-ראש הקואליציה על הדוכן ומרשה לעצמו - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש הקואליציה, אני מבקש מאדוני, על מנת לאפשר לי להרגיע את הרוחות, להתפלמס כמה שיותר, אבל בלשון שלא תהיה פולמוסית.

עסאם מח'ול: - - -

גדעון סער: כך אעשה, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: הוא כמו ראש הממשלה - - -

ראובן ריבלין: אדוני, מזכ"ל מפלגת העבודה - - -

זאב בוים: העובדה שהם עושים אינתיפאדה - - -

ראובן ריבלין: אדוני, סגן השר, אני שמעתי.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך, אדוני סגן השר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול - - -

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, רוצים חיסול ממוקד של הכנסת.

עסאם מח'ול: זה מה שאתם רוצים.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: נא להישען אחורה ולהירגע יותר, להיות יותר רגוע.

זהבה גלאון: ראש הממשלה והקואליציה - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אם באמת אלה שאמרו או שמנהיגיהם, עליהם נאמר על-ידי ועדת חקירה ממלכתית, ששלהבו את הרוחות וגרמו לאלימות ותרמו לאלימות - - -

משה גפני: מה זה קשור לנושא הדיון?

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: כולם פה דיברו לנושא הדיון?

ראובן ריבלין: מה, אתה מגביל חברי כנסת בדיבורם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש דיבר לעניין, אבל לא לעניין סדר-היום.

עסאם מח'ול: על תרבות השקר שדיבר עליה דוח ועדת-אור, על זה אתה מדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, פה לא יהיה דיאלוג בינך לבין סער.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לקרוא לך ביום חג לסדר.

ראובן ריבלין: אצלנו כל יום חג, אתה מבין.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני ביקשתי בדרך הכי פרלמנטרית להצביע על העובדה שזה פרדוקס, שאדם שנאמר עליו שהוא תרם לאלימות אומר שלממשלה יש עודף אלימות.

מוחמד ברכה: מספיק כבר עם זה.

גדעון סער: זה בעיני פרדוקס.

זהבה גלאון: - - - ראש הממשלה שמסית נגד השמאל - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, לאחר מכן ישאל אותי חבר הכנסת בורג: האם אנחנו מצביעים ב-16:00?

ראובן ריבלין: אתם חושבים שאני אעלה על דעתי ללכת להצבעה בלי שנתתם לחבר כנסת לומר את דברו?

ראובן ריבלין: היעלה על הדעת שאני לא אאפשר לך לומר את דברך עד תומם?

ראובן ריבלין: אני לא.

ראובן ריבלין: אתם רוצים להצביע?

ראובן ריבלין: תאפשרו לדבר.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא.

ראובן ריבלין: אתם לא רוצים להצביע?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אז אתם תפריעו ואני אוציא אתכם אחד אחד.

ראובן ריבלין: רבותי, תמו עכשיו קריאות הביניים לכמה דקות.

גדעון סער: עכשיו אני רוצה להגיד מה זה אלימות.

גדעון סער: באים ואומרים לנו - - -

מוחמד ברכה: הצעת החוק הזאת היא אלימות.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש - - -

משה גפני: אלימות זה שטומי לפיד גורר אתכם כמו תינוקות.

משה גפני: זו אלימות.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני עדיין לא אמרתי משפט אחד שלם רצוף.

ראובן ריבלין: עדיין לא הפעלתי את השעון, חבר הכנסת סער, מה אדוני מודאג?

משה גפני: אלימות זה שטומי לפיד גורר אתכם כמו ילדים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

גדעון סער: לי יש סבלנות, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: הוא שאל מה זאת אלימות, ואמרתי לו.

זאב בוים: גפני, מה שאתה עושה עכשיו זה אלימות.

זהבה גלאון: - - -

משה גפני: אני אומר את האמת.

משה גפני: אלימות זה שטומי לפיד גורר אתכם כמו ילדים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, צר לי שבין יום כיפור - - -

קריאה: כסה לעשור.

ראובן ריבלין: לא, כסה לעשור כבר נגמר מזמן.

ראובן ריבלין: אבל בזמן שאנחנו עדיין לפני הושענא רבה אני אצטרך לקרוא אותך לסדר, כי אולי אחר כך יקראו אותי לסדר במקום אחר.

משה גפני: אז אולי נדחה את הדיון?

ראובן ריבלין: לא, לא נדחה את הדיון, אבל אנחנו לא נעכב אותו יותר.

ראובן ריבלין: אנחנו ניאלץ להוציא - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסמכותך לקרוא - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: אני אפילו לא שומע.

ראובן ריבלין: אני לא מבין למה אתם עושים פיליבסטר.

ראובן ריבלין: למה אתם עושים פיליבסטר, אני לא מבין.

זהבה גלאון: אנחנו לא ממהרים - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער יאמר את דברו.

גדעון סער: אומרים לנו: על מה מכנסים את הכנסת לדיון מיוחד ודחוף?

גדעון סער: בפעם האחרונה שהייתי על הדוכן הזה ציטטתי את המימרה, ואתה אפילו הזכרת את מקורה, שלפיה אין להתיירא לא מהצדוקים ולא מהפרושים, אלא מהצבועים העושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס.

גדעון סער: עכשיו האופוזיציה, שכל יומיים כינסה את הכנסת בפגרה על הבלים, על הבלים - כל יומיים בקשה, נדמה לי ארבע או חמש בקשות - זה לא מצדיק כינוס של הכנסת?

מוחמד ברכה: פתיחת שנת הלימודים זה הבלים?

גדעון סער: זה לא מצדיק כינוס של הכנסת, נזק אדיר לכלכלת ישראל?

גדעון סער: איזו צביעות זו?

גדעון סער: אין לכם מינימום של אינטגריטי.

מוחמד ברכה: פתיחת שנת הלימודים זה הבלים?

גדעון סער: מינימום של אינטגריטי.

גדעון סער: על כל הבל כינסתם את הכנסת.

גדעון סער: מה קורה בנמלים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, לא תהיה לי ברירה אלא לבקש ממך להחליף אותי.

גדעון סער: אומרים לכם התעשיינים: אנחנו צריכים לפטר אנשים.

גדעון סער: זה לא דחוף?

גדעון סער: מה דחוף?

עסאם מח'ול: זו דמגוגיה.

משה גפני: תבטלו את הכנסת.

גדעון סער: אומרים לנו עוד דבר, אדוני היושב-ראש, שזה אנטי-דמוקרטי - שימו לב - שהכנסת מתכנסת לחוקק חוק.

גדעון סער: זה אנטי-דמוקרטי.

גדעון סער: מה דמוקרטי?

גדעון סער: שמיעוט בריוני ששולט כמונופול בכל נמלי הים של המדינה מחסל את כלכלת ישראל, זו הדמוקרטיה בתפארתה, נכון?

גדעון סער: זו הדמוקרטיה.

גדעון סער: אתם פשוט הידרדרתם מהנושא המדיני לתמיכה גלויה, בשולי האופוזיציה, אני מודה - גם אם קוראים לזה אמפתיה - בסרבנות הפוליטית בצה"ל ועד תמיכה - גם אם תקראו לזה אמפתיה - בשביתות חסרות אחריות ומופקרות במשק, כי אתם לא יכולים לקבל את העובדה שנבחרה ממשלה, נבחרה כנסת, שבדעתה לעשות שינויים מבניים עמוקים במדינת ישראל.

גדעון סער: על אפכם ועל חמתכם.

מוחמד ברכה: איפה אתה היית, כולם אויבים?

מוחמד ברכה: מה זה?

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: חברי הכנסת ברכה ומח'ול, הוא אומר מה שהוא חושב.

ראובן ריבלין: אדוני באותו פאתוס אמר מה שהוא חושב.

גדעון סער: עכשיו אני רוצה להגיד לכם עוד משהו: כנסת ישראל וממשלת ישראל לא כפופות למרותו של מר עמיר פרץ, למרותה של ההסתדרות הכללית החדשה.

גדעון סער: אני יודע שזה מדהים אתכם, אבל הן לא כפופות.

יצחק כהן: היא כפופה למרותו של טומי לפיד.

גדעון סער: אין בשום דמוקרטיה - - -

זהבה גלאון: - - - רוב דמוקרטי, רוב דורסני יש לכם - - -

ראובן ריבלין: חברי הכנסת מהאופוזיציה, יותר ממה שאתם רוצים להפריע, יש לי רושם שיושב-ראש הקואליציה מעוניין שתפריעו.

ראובן ריבלין: אני לא אשתיק אתכם.

ראובן ריבלין: אם אתם לא מבינים את חוקי המשחק, אלמד אתכם בדרך הקשה: כל זמן שתפריעו, השעון לא יופעל ואנחנו נמשיך לקיים את הדיון.

ראובן ריבלין: האם גברתי, חברת הכנסת גלאון, מבינה את מה שאני אומר?

זהבה גלאון: שידבר.

ראובן ריבלין: אומרים לפעמים שיותר ממה שהעגל רוצה לינוק, רוצה הפרה להיניק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער בהחלט ישמח לשמוע שאלות.

גדעון סער: שר האוצר גם היום מודיע שהוא מוכן לחדול ממלאכת החקיקה ברגע שתיפסק השביתה, והשביתה נמשכת.

גדעון סער: בלגיטימציה הזאת שאתם נותנים, מי פה מצמיד אקדח לרקה?

גדעון סער: אנחנו צריכים להימנע מחקיקה בגלל שביתה פרועה כזאת?

גדעון סער: זה פשוט דבר שאין לו קשר לעניין.

גדעון סער: אין פה שום פגיעה בזכויות עובדים, יש פה עניין של שינוי מבני שהממשלה רשאית לעשות אותו, גם אם עומד מולה מונופול מאוד חזק, גם אם עומד מולה מונופול שיכול לגרום נזקים אדירים לכלכלה.

גדעון סער: אתם יכולים לבוא ולשכנע באמצעים המקובלים במשטר דמוקרטי, בכנסת במליאתה, בוועדותיה, אתם יכולים לגייס רוב לעמדותיכם.

גדעון סער: אם אתם לא מסוגלים לעשות זאת, אתם צריכים לשכנע את הציבור, לזכות ברוב ופשוט להוביל מדיניות אחרת.

גדעון סער: זאת הדמוקרטיה כפי שמבין אותה כל אזרח במדינת ישראל.

גדעון סער: על כן, אדוני יושב-ראש הכנסת, מפאת חשיבותו של הנושא שעומד על סדר-היום - - -

ראובן ריבלין: יש לך עוד שלוש דקות.

גדעון סער: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: עצרתי את השעון.

יעקב ליצמן: עצרת, כי אין לך רוב.

ראובן ריבלין: אתה שואל למה עצרתי?

ראובן ריבלין: ניסיתי לרמוז לך שאתה מסייע לו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליצמן, כל זמן שגם מתוך שלא לשמה אני עושה לשמה, ויש בכך שמירה על תקנון הכנסת - כך יהיה.

זהבה גלאון: עד שכולם ישבו פה, אתם לא ממהרים.

זהבה גלאון: עד ששר האוצר ישב כאן.

ראובן ריבלין: אל תפריעו, הוא יסיים את דבריו והשעון יעבוד בדיוק.

ראובן ריבלין: אין כאן שקיפות, חברת הכנסת גלאון, אבל לא היה משפט שחבר הכנסת אמר שלא עורר אצלך תגובה.

ראובן ריבלין: יש בסער בהחלט אלמנטים של הסערה, אני מודה שהוא גורם גם לי לתגובות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, עצרתי את השעון.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכם לאפשר לו לדבר.

ראובן ריבלין: הוא שמח מאוד כל פעם שאתם מפריעים לו.

גדעון סער: מי מטיף מוסר בעניינים של כלכלת ישראל?

גדעון סער: התאחדות פושטי הרגל.

גדעון סער: מי זו התאחדות פושטי הרגל?

גדעון סער: מפלגת העבודה.

גדעון סער: 140 מיליון שקל דפיציט.

גדעון סער: כמה עובדים פיטרתם?

יצחק הרצוג: אתם ממשלה פושטת יד.

גדעון סער: מפלגה פושטת רגל שהתאחדה עם פושטי הרגל של ההסתדרות.

גדעון סער: הממשלה לא מתקרבת מבחינה פרופורציונית לפיטורים של עמיר פרץ בהסתדרות.

גדעון סער: שני פושטי הרגל האלה התאחדו להתאחדות פושטי הרגל בע"מ, והם ילמדו אותנו איך לנהל את כלכלת ישראל.

גדעון סער: אתם הבנתם?

גדעון סער: העניין הוא שלא רק אתם הבנתם, חבר הכנסת רמון.

חיים רמון: תשאל את ביבי מה דעתו על כלכלת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, עצרתי את השעון, אדוני יכול לשמוע את שאלותיהם.

חיים רמון: תשאל מה דעתם של שרון, סילבן וביבי על כלכלת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, דבריך לא נקלטים בפרוטוקול.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני רוצה לומר לו משהו?

חיים רמון: אני מבקש תשובה מביבי, אני רוצה שביבי יסביר לגדעון מה היה בשנתיים האחרונות ואיזו פשיטת רגל היתה.

ראובן ריבלין: מה אתה רוצה, שרמון ידבר או אתה?

גדעון סער: אתה יודע מה קרה פה.

גדעון סער: בוא אסביר לך - אני רוצה להסביר לך, חבר הכנסת רמון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, אם אתה רוצה לענות לו, זה יהיה על חשבונך.

ראובן ריבלין: הוא יכול לשאול על חשבוני.

גדעון סער: אני רוצה לדבר לא במסגרת התשובה.

גדעון סער: לא אענה לו.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אתה לא עונה לו.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אדוני סיים את השאלה.

חיים רמון: לא שאלתי, אמרתי שביבי יסביר לגדעון מה היה בשנתיים האחרונות ואיזו פשיטת רגל היתה זו.

ראובן ריבלין: הרי לא תעלה על דעתך שמילותיך יהיו כהוראה.

ראובן ריבלין: אדוני מבין שזו לא הובאה לשר האוצר וליושב-ראש הקואליציה.

ראובן ריבלין: זו רק הצעה.

ראובן ריבלין: הם שמעו את ההצעה שלך, הם ישקלו אותה.

ראובן ריבלין: שר האוצר עוד מעט יעלה וידבר, הוא ישקול אותה.

ראובן ריבלין: מרגע זה אני מפעיל את השעון.

גדעון סער: נכון, חבר הכנסת רמון, שהתחזית של הלמ"ס ושל קרן המטבע הבין-לאומית היא שתהיה צמיחה, רק אחרי שאתם יצאתם מהממשלה.

חיים רמון: מה היה בשנתיים האחרונות?

חיים רמון: שלום אשם.

גדעון סער: אגיד לך למה אתם אשמים, מסיבה פשוטה מאוד: אתם הבאתם ללבה של ארץ-ישראל כנופיות טרור, וכנופיות הטרור האלה בשנתיים, שלוש השנים השנים האחרונות פגעו בכלכלת ישראל פגיעה קטלנית ביותר.

גדעון סער: זו הסיבה למשבר הכלכלי.

גדעון סער: לכן אתם אשמים.

גדעון סער: אתם אשמים, אתם שהבאתם את ערפאת ואת הכנופיות שלו.

גדעון סער: אתם אשמים במשבר המדיני, במשבר הביטחוני, במשבר הכלכלי.

גדעון סער: אתם ורק אתם אשמים.

חיים רמון: - - -

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת סער.

ראובן ריבלין: תמתין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אדוני מילא את מכסת קריאות הביניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, גם אתה.

אופיר פינס-פז: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פז, אתה רוצה להצביע?

ראובן ריבלין: אומר לך למה, חבר הכנסת פינס: אם חבריך לא יקראו קריאות ביניים - - - חבר הכנסת רמון דיבר יותר מחבר הכנסת סער בזמן שהוא דיבר.

ראובן ריבלין: תבקש מחבריך איפוק, והוא יסיים לדבר.

ראובן ריבלין: יש לו עוד שתי דקות ושלוש שניות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: היו לו שש דקות, כמו לבייגה.

גדעון סער: מכיוון שאשמתכם במצב הביטחוני, המדיני והכלכלי החמור כל כך גלויה וברורה, אתם תוסיפו לשרת; איני יכול לומר שתוסיפו לשרת את העם באופוזיציה, כפי שאמר מנחם בגין, זיכרונו לברכה, כי אתם אינכם משרתים את העם באופוזיציה, לצערי, אבל אתם תמשיכו לשרת באופוזיציה עוד שנים ארוכות.

מאיר פרוש: מי אחראי למצב הזה?

מאיר פרוש: מי אחראי למשבר בציונות?

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת פרוש, זה לא הזמן לשאלות.

אופיר פינס-פז: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, כל מה שאני יודע למדתי ממך, ואין אדם מתקנא במורו ובתלמידו.

זהבה גלאון: היושב-ראש מושך זמן כדי שראש הממשלה יגיע לכאן.

זהבה גלאון: עכשיו אנחנו מבינים שחבר הכנסת סער משך זמן כדי שראש הממשלה ישיג כאן רוב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, כמה רגעים לפני כן ביקשו ממני חברייך לבקש מחבר הכנסת סער לא להשתמש במלה "מסית", ואני רוצה לומר לך שרמזתי לך פעמים מספר.

ראובן ריבלין: נדמה לי שראש הממשלה היה מגיע הרבה לפני כן אם לא היית מפריעה כל כך למר סער, כי אז היינו מצלצלים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, לרשותך דקה ו-37 שניות אחרונות.

גדעון סער: אתם ושותפכם לפרס נובל לשלום דרדרתם את ישראל לשפל מדיני, ביטחוני וכלכלי שלא היה כדוגמתו.

גדעון סער: אתם תוסיפו לשרת.

גדעון סער: אינכם משרתים את העם, אבל תוסיפו לשרת באופוזיציה עוד שנים ארוכות, עד שתלמדו להיות אופוזיציה אחראית.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אנא ממך.

חיים רמון: - - - אתם נמצאים בשלטון, ואתם אומרים את זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, מילאת את מכסת קריאות הביניים.

גדעון סער: עד שתלמדו, ואם לא תלמדו להיות אופוזיציה אחראית, גם לא תזכו אי-פעם להגיע לשלטון.

גדעון סער: אני רוצה להודיע לכנסת, על-פי סעיף 36 לתקנון - אמסור לך את המכתב - שראש הממשלה מבקש לראות בהצבעה שתתקיים כאן הערב בקריאה ראשונה הצבעת אמון.

אבשלום וילן: הם מפחדים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, יסכמו את הדיון שר התחבורה ושר האוצר.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים - שר התחבורה; המסכם - שר האוצר.

מאיר פרוש: איפה המפד"ל?

מאיר פרוש: איפה אולמרט?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, אולמרט בארץ, הוא יהיה פה.

יצחק כהן: עד שלא אראה אותו, אני לא מאמין.

ראובן ריבלין: יהיה, יהיה, חבר הכנסת כהן.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הואיל וכרגע השרים לא מוגבלים בזמן, לא אאפשר קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: אני רוצה שהם יסיימו על מנת שנוכל כולנו לגשת להצבעה.

ראובן ריבלין: אדוני שר התחבורה, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, כנסת נכבדה, אשתדל לקצר ככל האפשר ורק לענות בכמה הערות, בעיקר לאנשי הקואליציה, שהעירו כל מיני הערות.

אביגדור ליברמן: אני לא רואה את כולם, אבל קודם כול בנושא הראשון – הדרך.

אביגדור ליברמן: אני חושב שאנחנו מיצינו את הדרך הטובה והארוכה והסובלנית לא להגיע להצבעה.

אביגדור ליברמן: אני אישית ביקרתי פעמיים בנמל חיפה, פעמיים בנמל אשדוד.

זהבה גלאון: - - -

אביגדור ליברמן: נסעתי לנמל אילת.

אביגדור ליברמן: ישבתי לילה שלם עם עמיר פרץ ועם כל הוועדים.

מוחמד ברכה: וזה לא עזר?

אביגדור ליברמן: האנשים שלי נסעו עשרות פעמים לעשרות מפגשים.

אביגדור ליברמן: ניסינו למצות באמת ולא להגיע לרגע הזה.

אביגדור ליברמן: עשרות ישיבות.

מוחמד ברכה: אם זה לא עזר - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

אביגדור ליברמן: ואני אומר לכם דבר נוסף:

אביגדור ליברמן: לו באמת היו רוצים להגיע להסכמה, היינו מגיעים להסכמה, כמו שהגיעו אתי להסכמה לפני כמה חודשים בנושא הרכבת ובנושא "אל על".

אחמד טיבי: - - -

אביגדור ליברמן: ותשאלו היום את העובדים אם הם מרוצים או לא מרוצים מאותו שינוי מבני שעשינו ברכבת.

קריאות: - - -

אביגדור ליברמן: לכן, מדובר פה במהלך שהוא מהלך כוחני מצד העובדים.

אביגדור ליברמן: העובדים רגילים שהם יודעים להכניע ממשלה אחרי ממשלה.

אביגדור ליברמן: לא הממשלה הזאת.

אביגדור ליברמן: הדבר השני, וגם פה חשוב לציין - - -

דוד אזולאי: אתם מפקירים את הציבור - - -

זהבה גלאון: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, גברתי, גם היא מילאה את מכסת קריאות הביניים היום.

ראובן ריבלין: הנה, חבר הכנסת רן כהן, היום היית שקט, אתה יכול לקרוא.

אביגדור ליברמן: אמר חבר הכנסת פינס: מה כבר מצאתם להביא?

אביגדור ליברמן: בזה תצילו את כלכלת ישראל?

אביגדור ליברמן: אתם לא יודעים להבדיל בין טפל לעיקר?

אביגדור ליברמן: הנמלים הם לב לבה של כלכלת ישראל.

אביגדור ליברמן: 80% מהיצוא והיבוא עוברים את נמלי הים.

אביגדור ליברמן: לצערי, אנחנו לא יכולים להיעזר בשכנים שלנו לייצא ביבשה; באוויר אנחנו מטיסים מעט מאוד מטענים.

אביגדור ליברמן: מעל 80% של היבוא והיצוא תלויים ברשות הנמלים.

אביגדור ליברמן: לכן, המונופול האימתני הזה, שמחזיק כוח כה רב, לא יכול לנצל את זה לרעה.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר לנצל את זה לרעה.

עסאם מח'ול: - - -

רן כהן: - - -

אביגדור ליברמן: והמשאלה האחרונה - אנחנו כל הזמן נכונים.

אביגדור ליברמן: אמרנו, בלי תנאים מוקדמים - לא כמו שחיים אמר, לא 2001, 2003 – בלי שום מלים אנחנו מוכנים לשבת ולדבר.

קריאות: - - -

אביגדור ליברמן: דבר אחרון - וגם פה מטעים את הציבור: לא היה שום הסכם.

אביגדור ליברמן: היתה החלטת ממשלה, שדיברה על פרק זמן מוגדר.

מוחמד ברכה: - - -

אביגדור ליברמן: ומבחינת פרק זמן מוגדר – ואז לקחו כמודל את רפא"ל – דיברו על חצי שנה מקסימום.

אביגדור ליברמן: מאז עברו יותר משנתיים, וההחלטה לא בוצעה.

אביגדור ליברמן: ולכן, אי-אפשר לבוא היום בטענות.

קריאה: למה לא בוצעה?

אביגדור ליברמן: בשאלה זו תפנה לעובדים.

אביגדור ליברמן: תפנה לוועדי העובדים.

קריאות: - - -

אביגדור ליברמן: לכן, הממשלה באה פה בידיים נקיות.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להודות לראש הממשלה ולשר האוצר, שנתנו את הגיבוי, בעיתוי כה קשה וכה מורכב, ללכת פה למהלך שהוא הכי חשוב היום למדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אני גם רוצה לבקש שהצעת החוק תעבור לוועדת הכספים לדיון לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אביגדור ליברמן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, האם ממשלה לא יכולה לחזור בה מהחלטתה?

ראובן ריבלין: אני פשוט שואל להשכלתי?

רן כהן: לא.

רן כהן: לדעתי, ממשלה שיש לה החלטה והעובדים מוכנים לדבר - - -

ראובן ריבלין: זה עניין אחר.

ראובן ריבלין: אבל הרי החלטת ממשלה, מעצם טיבה, קיימת כל עוד הממשלה לא שינתה את ההחלטה.

יעקב ליצמן: הצעה לסדר.

ראובן ריבלין: הצעה לסדר?

ראובן ריבלין: נא לרשום לי אותה בכתב, ואז אני אחליט אם אתן לך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אחרון הדוברים והמסכם, שר האוצר.

ראובן ריבלין: לאחר מכן אנחנו עוברים מייד להצבעה.

ראובן ריבלין: הואיל ונתבקשתי על-ידי 20 חברי הכנסת לקיים הצבעה אישית, תתקיים הצבעה אישית.

ראובן ריבלין: דבר נוסף, הייתי מבקש לשאול את כבוד ראש הממשלה: אדוני ראש הממשלה, בהתאם לסעיף 36(א), אדוני צריך לבקש הצבעת אמון.

ראובן ריבלין: אומנם אדוני כתב לי מכתב, אבל הפרשנות עוד לא ברורה, אם אדוני צריך לומר לי את זה ישירות או לומר לי בכתב.

ראובן ריבלין: אדוני נמצא פה, אז אנחנו פטורים.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש לראות בכך הצבעת אמון בממשלה?

אריאל שרון: כן.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני.

ראובן ריבלין: ההצבעה תהיה הצבעת אמון.

יעקב ליצמן: האם אפשר להצביע בפגרה אמון או אי-אמון?

ראובן ריבלין: אמון תמיד אפשר.

ראובן ריבלין: אי-אמון – זה עניין אחר.

ראובן ריבלין: אתה יכול לבקש לראות את זה כאי-אמון, ואז זה עובר לאחרי הפגרה, אבל אם מבקשים הצבעת אמון, מצביעים במקום.

מוחמד ברכה: אין הצבעות אמון בפגרה, אדוני.

ראובן ריבלין: לא, אין הצבעות אי-אמון.

רן כהן: תמשיכו, תמשיכו - - -

יעקב ליצמן: בפגרה אין - - -

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: הבנתי, אני אתן תשובה.

ראובן ריבלין: נא לשבת, שמעתי את השאלה.

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, הבנתי את שאלתך.

ראובן ריבלין: שמעתי, אני שוקל.

ראובן ריבלין: שמעתי, שמעתי.

ראובן ריבלין: אני מודה לך על הערתך.

ראובן ריבלין: מייד אחליט על זה.

ראובן ריבלין: בינתיים כבוד שר האוצר יעלה ויבוא ויסכם את הדיון לפני ההצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, עד ששר האוצר עולה, אני רוצה לומר שייתכן מאוד שהערותיהם של חבר הכנסת ברכה וחבר הכנסת ליצמן נכונות ואנחנו לא יכולים לקיים הצבעת אמון, ותתקיים הצבעה רגילה בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: ייתכן, אני רק מברר זאת.

ראובן ריבלין: ייתכן – מכל מלמדי השכלתי.

ראובן ריבלין: אם אני טועה, אני מודה.

ראובן ריבלין: אתה רואה, חבר הכנסת כהן?

ראובן ריבלין: פשוט מאוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: לא, אין צורך.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

קריאה: אני יכול - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, אתה לא יכול.

ראובן ריבלין: אם אתה תבקש אי-אמון, אני אבקש מייד אמון.

ראובן ריבלין: נא להביא אלי את היועץ המשפטי.

מוחמד ברכה: - - -

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אני מבקש לא לנהל את הישיבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, יואיל אדוני לשבת.

ראובן ריבלין: קשה לי לראות אותו עומד ואני יושב, שכן כך אדוני יותר גבוה ממני.

קריאה: למה לא נתת לו לדבר?

ראובן ריבלין: למה לא נתתי לו לדבר?

ראובן ריבלין: כי הוא לא היה בזמן.

מוחמד ברכה: בהנחה שהאמון לא יתקבל, הממשלה תיפול?

ראובן ריבלין: הממשלה לא תיפול, כי אתה צריך - - -

מוחמד ברכה: זה לא עובד בפגרה.

ראובן ריבלין: אבל לאמון יש השלכות אחרות.

ראובן ריבלין: אדוני יבדוק בחוק ויבין את ההשלכות האחרות.

מוחמד ברכה: הצבעת אמון – זה שהממשלה תישאר על כנה או תיפול.

ראובן ריבלין: לא, לא, לאמון יש גם השלכות אחרות.

ראובן ריבלין: הואיל והחוק שלנו קובע שהצבעת אי-אמון צריכה להיות קונסטרוקטיבית, יש בעיה עם מה שאדוני שואל.

ראובן ריבלין: יש בכלל הרבה לקונות בחוק שאנחנו העברנו יחד, כי עשינו זאת בחטף, כאשר המטרה העיקרית שראינו היתה קודם כול להסיר את הרעה, אבל יש באמת דברים שחברי ועדת החוקה, חוק ומשפט צריכים בהחלט לתת את דעתם עליהם על מנת לקיים דיון ולתקן דברים הכרחיים בחוק שנותר.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני שר האוצר.

מוחמד ברכה: אם הממשלה יכולה לבקש אמון, האופוזיציה יכולה לבקש אי-אמון.

ראובן ריבלין: שמעתי אותך.

ראובן ריבלין: קיבלתי את דעתך, וגם לזה אתה לא מסכים?

ראובן ריבלין: בבקשה.

מוחמד ברכה: אבל אתה לא קיבלת את דעתי.

ראובן ריבלין: אני בדרך לקבל אותה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להסביר לכם מדוע ההצבעה התעכבה.

בנימין נתניהו: אני קורא: "הצדדים ייכנסו למשא-ומתן מיידי ורצוף על מנת להגיע להסכמה על השלכות השינוי המבני בנמלים, תוך מאמץ לסיים את הדיון בפרק זמן של שבועות ספורים.

בנימין נתניהו: הדיון יתקיים בהמשך ומתוך מודעות להחלטות מ-2001, וכמו כן ייסוב על הצעות הממשלה הנוכחית בנדון.

בנימין נתניהו: כל שינוי כפוף לניסיון אמיתי להגיע להסכמות במהלך המשא-ומתן כאמור, וכל עוד הוא מתקיים בצורה רציפה והוגנת הצדדים יימנעו מצעדים חד-צדדיים.

בנימין נתניהו: השביתה תיפסק לאלתר, והעובדים יחזרו לעבודה מלאה וסדירה" – סוף ציטוט.

בנימין נתניהו: רבותי, גבירותי, אני קורא לכם את אחת משלוש ההצעות לפשרה וכניסה למשא-ומתן, שהציע עודד טירה מהתאחדות התעשיינים, לממשלה ולהסתדרות.

בנימין נתניהו: אנחנו היינו מוכנים לקבל את כל שלוש ההצעות, לרבות זו שקראתי.

בנימין נתניהו: היא מאזכרת את החלטות הממשלה מ-2001, וכמובן, ההחלטות הנוכחיות.

בנימין נתניהו: היא אומרת שאנחנו נימנע מצעדים חד-צדדיים, כלומר, אנחנו לא נחוקק את מה שאנחנו עומדים לחוקק - -

מוחמד ברכה: הכלי היחיד שיש בידי העובדים זה השביתה.

בנימין נתניהו: - - ואנחנו במקביל אומרים להם, כמובן, להפסיק את השביתה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אדוני תרם תרומה רצינית מאוד לישיבה זאת, אבל תרומתו נסתיימה.

ראובן ריבלין: אני מזהיר את אדוני.

מוחמד ברכה: אני קורא קריאת ביניים עניינית, לגיטימית.

ראובן ריבלין: בסדר גמור, אבל אדוני לא יכול לנאום.

אברהם הירשזון: הוא אומר "צלפים", "יורים".

אברהם הירשזון: מה אנחנו?

ראובן ריבלין: האם אמר זאת חבר הכנסת יצחק כהן?

יצחק כהן: אתה חושד בכשרים.

ראובן ריבלין: אני מתנצל בפניך, לא חשדתי.

ראובן ריבלין: אדוני אולי לא הבין מה אמרתי.

ראובן ריבלין: אמרתי שלא יכול להיות שאדם כמו יצחק כהן יאמר את זה.

בנימין נתניהו: במשך ימים אני שומע את הטענה, ושמעתי אותה גם היום, שהממשלה לא מוכנה להיכנס להידברות, לא מוכנה לעצור את החקיקה, ואם נעצור את החקיקה וניכנס להידברות הם יעצרו את השביתה.

בנימין נתניהו: אילו עוד הוכחות אתם צריכים?

בנימין נתניהו: הנה הטקסט שעודד טירה נתן לנו.

בנימין נתניהו: אנחנו הסכמנו להשהות את החקיקה הזאת עכשיו, והעובדים – או יותר נכון ההסתדרות, קומץ הוועדים הללו – אינם מוכנים להסיר את ידם ממנוף השביתה שחונק את המשק.

דוד טל: הם מוכנים על בסיס 2001.

דוד טל: תנהג באחריות לאומית, תסתכל לציבור בעיניים ותאמר לו את זה.

ראובן ריבלין: תדברו על זה בוועדה, כשהוא יבוא לפניכם.

ראובן ריבלין: עכשיו הוא נואם.

בנימין נתניהו: הטענה השנייה שמדברים עליה היא שאנחנו פוגעים בשכר ובזכויות של העובדים.

בנימין נתניהו: אין שחר לטענה הזאת.

בנימין נתניהו: אבל בעניין השכר אני קורא לכם טבלה נוספת.

בנימין נתניהו: במקום הראשון - מנהל עבודה, שעלות שכרו 82,702 שקלים לחודש.

בנימין נתניהו: במקום השני - מנהל עבודה, שעלות שכרו 80,511 שקלים לחודש.

בנימין נתניהו: במקום השלישי - מנהל עבודה – מדובר בנמלים – עם עלות שכר של 75,827 שקלים לחודש.

מוחמד ברכה: מי נתן להם את המשכורות האלה?

עמיר פרץ: מי מינה אותם?

בנימין נתניהו: במקום ה-14, ימאי – אני אומר לכם, כדאי להיות ימאים – שעלות שכרו 64,770 שקלים לחודש.

בנימין נתניהו: במקום ה-30, פועל שעלות שכרו 61,803 שקלים לחודש.

בנימין נתניהו: במקום ה-300 פועל שעלות שכרו 42,123 שקלים לחודש.

בנימין נתניהו: כידוע לכם, 25 בכירים בנמלים – עלות שכרם היא 20 מיליון שקלים בשנה.

בנימין נתניהו: זה לא מיליון שקלים לאדם, זה כמעט מיליון שקלים לאדם.

בנימין נתניהו: ואילו 300 העובדים הראשונים – עלות שכרם היא 200 מיליון שקלים לשנה.

בנימין נתניהו: זה לא מיליון שקלים לשנה, זה שני-שלישים מיליון שקלים לשנה.

בנימין נתניהו: אתם בוודאי חושבים שהסיבה שאנחנו מביאים את החוק הזה לשינויים מבניים היא השכר השערורייתי הזה.

בנימין נתניהו: לא, זאת לא הסיבה.

בנימין נתניהו: זה נכון שזה שכר שערורייתי.

בנימין נתניהו: זה נכון שיש פה "וישמן ישורון ויבעט".

בנימין נתניהו: אנשים שמשתכרים יותר מכל אדם בישראל, הקבוצה העילית, שיאני השכר, באים וחונקים את המשק.

בנימין נתניהו: איך אתם מעזים?

בנימין נתניהו: איך אתם מעזים להרים יד על כלכלת ישראל?

חיים אורון: אלה ראשי הקבוצות במרכז שלך, מה אתה בא לפה?

מוחמד ברכה: זאת לא הסיבה של הצעת החוק - - -

דניאל בנלולו: אלה המינויים של השר הקודם, לא של השר הנוכחי.

עסאם מח'ול: תשאל את בעלי הפריימריס של הליכוד.

עסאם מח'ול: תשאל את עמרי שרון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אתה מאוד עוזר לשר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר.

בנימין נתניהו: זו סיבה מצוינת לבצע את השינויים המבניים, אבל היא לא הסיבה העיקרית, אפילו לא המשנית, כי העלות של מאות-מיליוני שקלים שהולכים כבזבוז בעלויות מיותרות היא משנית, היא זעירה, לעומת העלות האמיתית של המונופול הבריוני הזה שישנו שם.

בנימין נתניהו: כי מה שהמשק משלם, מה שהיצואנים, שעודד טירה הוא אחד ממייצגם כאן, משלמים, מה שהכלכלה הישראלית משלמת, מה שכל אזרח ואזרח בישראל משלם – הוא לאין ערוך יותר מכמה מאות-מיליוני שקלים, כי אין מוצר – מהמנורה הזאת ומהשולחן שלך, אדוני היושב-ראש, ומהנעליים שאתם נועלים – שלא עובר בדרך זאת או אחרת דרך הנמלים.

בנימין נתניהו: כולנו משלמים את המחיר.

עסאם מח'ול: הם משלמים על הכיבוש - - -

רן כהן: מיליארד שקל - - -

אופיר פינס-פז: מה אתה הולך לעשות עם זה שאתה נותן - - - מיליארדי שקלים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, חבר הכנסת אופיר פינס, תודה רבה.

בנימין נתניהו: באנו לתקן את העיוות הזה, שפוגע בכלכלת ישראל.

בנימין נתניהו: ובבואנו לתקן אותו, כיוון שאנחנו מסתכלים קודם כול על הבזבוז של המיליארדים בתל"ג, על המיליארדים בעלות נוספת של מוצרים, באחוזים נוספים שכל אזרח משלם, באלפי שקלים שהולכים לאיבוד בגלל חוסר היעילות הזאת, אמרנו שנעזוב את המשכורות השערורייתיות האלה.

בנימין נתניהו: לא פגענו בהן, בניגוד למה שאומרים.

בנימין נתניהו: אנחנו אפילו לא נוגעים בזכויות העובדים, הם יוכלו להמשיך לבוא לעבודה ב"יגואר", לא יקרה להם כלום.

בנימין נתניהו: אפילו בזה לא פגענו.

בנימין נתניהו: אמרנו שאנחנו לא פוגעים לא בעובדים, לא בשכר.

בנימין נתניהו: אנחנו הולכים להשקיע מיליארדים בנמלים.

בנימין נתניהו: אנחנו בסך הכול רוצים תחרות בנמלים.

מוחמד ברכה: מה הקשר בינך לבין איש ה"יגואר"?

אחמד טיבי: מה קשור ה"יגואר" לפה?

אחמד טיבי: מי הוא איש ה"יגואר"?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, דיר באלכ.

אופיר פינס-פז: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, אדוני רק לפני כמה דקות התלונן על כך שההצבעה לא מתקיימת.

ראובן ריבלין: רבותי, אתם לא תסתמו את הפה, לא לחבר הכנסת ולא לשר, והוא יאמר את כל מה שהוא אומר.

ראובן ריבלין: קיתונות שפכתם על ראשו של שר האוצר במשך הדיון.

ראובן ריבלין: פה לא שאלות ותשובות ולא "עשרים מי יודע".

ראובן ריבלין: שאלת, אם הוא ירצה הוא יענה.

ראובן ריבלין: תגיש לו שאילתא בכתב.

מוחמד ברכה: מה הקשר שלך לאיש ה"יגואר"?

אבשלום וילן: תגיד מי שייך למחנה שרון ומי שייך למחנה נתניהו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רשמתי את השאלה לפני, היא חשובה מאוד.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מתחיל להוציא.

בנימין נתניהו: אני מורגל בהטחות ובהשמצות ובהכפשות, אבל אני חייב להגיד שהשיא הגיע היום במודעות שמדברות על דמוקרטיה.

בנימין נתניהו: עם כל הכבוד לחברינו, הדמוקרטיה היא באחריות שלנו ל-6.5 מיליוני אזרחי מדינת ישראל, שנאנקים תחת העול של הבריונות הזאת בנמלים, ולא לקומץ אנשים, שיאני השכר במשק, שרק דואגים לעצמם, פוגעים בחבריהם העובדים, גורמים לפיטורים ולקריסת מפעלים.

בנימין נתניהו: הדמוקרטיה היא מה שהממשלה הנבחרת, שיש לה כל הסמכות, לא רק החוקית אלא גם המוסרית, אבל לא רק הסמכות אלא החובה לבצע את השינויים שייטיבו עם כלל אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: אני יודע שחלק מכם אינו מרוצה מזה מסיבות פוליטיות, אבל אני חושב שכלל אזרחי ישראל, הרוב המכריע, יודעים שאנחנו עושים את הדבר הנכון.

בנימין נתניהו: אני רוצה להודות לראש הממשלה, לשרי הממשלה ולחברי הכנסת האחראיים פה, אלה שמצביעים אתנו.

בנימין נתניהו: אני אפילו מעז לפנות לאחד או שניים באופוזיציה שיגלו אומץ-לב ואפילו יצאו מן האולם, כי לבקש מהם להרים את היד זה יותר מדי.

בנימין נתניהו: אבל, אנחנו עושים את הדבר הנכון לדמוקרטיה הישראלית, לחברה הישראלית ולכלכלה הישראלית.

יעקב מרגי: הדרך.

יעקב מרגי: אבל הדרך.

בנימין נתניהו: הגיע הזמן לשים קץ לשערורייה בנמלים.

ראובן ריבלין: תודה לשר האוצר.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: האם אדוני שר האוצר רוצה להשיב לחבר הכנסת פרס?

קריאה: לא.

איוב קרא: - - -

ראובן ריבלין: אני שואל.

ראובן ריבלין: הבטחתי לו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרס, בבקשה.

שמעון פרס: אני רוצה לשאול את שר האוצר: נדמה לי שהכנסת כאן היא קורבן לדבר קפקאי, מפני שמה שההסתדרות הציעה איננו שונה בהרבה ממה שאתם הצעתם.

שמעון פרס: הדיון, אומרת ההסתדרות, יתקיים על יישום ההסכמות וההחלטות מ-2001 וכן ייסוב על הצעות הממשלה הנוכחית בנדון.

רוני בר-און: - - - מהיישום.

ראובן ריבלין: רבותי, תנו לו לסיים את דבריו.

שמעון פרס: בשביל ניסוח מלים אנחנו נכנסים לכל העניינים האלה?

שמעון פרס: אני פונה לשר האוצר ומבקש מתוך הגינות, שייתן חמש דקות מזמנו למזכיר ההסתדרות להסביר על מה זה.

שמעון פרס: אנחנו כאן לא מבינים מה קורה.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: תם הדיון.

זאב בוים: לא.

שמעון פרס: למה לא? למה לא?

שמעון פרס: אני מבקש משר האוצר שייתן מזמנו חמש דקות למזכיר ההסתדרות.

זאב בוים: הוא אמר את דברו.

זאב בוים: הוא לא יכול - - -

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לא.

ראובן ריבלין: אין צורך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש האופוזיציה, נא לשבת.

ראובן ריבלין: את נוהלי הדיון פה אני אקבע ולא הסכמה בין שרים ולא עם יושב-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: אדוני השר, נא להשיב, אם הוא רוצה.

רוני בר-און: יש הבדל קטן בין - - -

בנימין נתניהו: חבר הכנסת פרס בוודאי יודע להבחין בין המלה "יישום" למלה "דיון".

בנימין נתניהו: כממשלה ריבונית, זכותנו, ואמרתי שגם חובתנו, להביא את השינויים המבניים הנדרשים.

בנימין נתניהו: אכן הוצעה בהחלטת ממשלה - הממשלה קיבלה החלטה - ב-2001 על שינוי מבני מסוים - -

יצחק הרצוג: אתה רוצה - - -

בנימין נתניהו: - - שדרך אגב חייב באותה הצעה כמובן דברים מסוימים מצד העובדים, שלא קוימו או לפחות לא קוימו ברובם הגדול.

בנימין נתניהו: לכן, אף אחד לא יכול לחייב את הממשלה בהחלטה קודמת שלא קויימה אפילו על-ידי העובדים.

בנימין נתניהו: לכן, זכותנו וחובתנו להביא את השינויים המבניים שאנחנו יודעים שיפתרו את בעיית הנמלים.

בנימין נתניהו: אין שום מקום ושום בעיה - - -

רוני בר-און: אי-אפשר עכשיו לנהל משא-ומתן.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכנסת.

בנימין נתניהו: - - - להסתדרות לחתום על אחד מהנוסחים האלה.

בנימין נתניהו: הסיבה לכך שהם לא רוצים היא, שהם לא מעוניינים להגן על העובדים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

בנימין נתניהו: הם לא מעוניינים להגן על כלכלת ישראל.

בנימין נתניהו: הם לא מעוניינים להגן על הדמוקרטיה.

בנימין נתניהו: הם מעוניינים להגן על עצמם, על המשכורות המנופחות שלהם.

בנימין נתניהו: זה ממש "וישמן ישורון ויבעט".

ראובן ריבלין: שבת לאחר פרשת האזינו, מותר לצטט את פרשת השבוע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תם הדיון, ואנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אשר לשאלת סגן היושב-ראש מוחמד ברכה, יש תקדימים לכך שהיה אי-אמון ואמון לאחר בקשת אי-אמון.

ראובן ריבלין: הואיל והדבר במחלוקת, ואני באמת לא יכול לקבל הכרעה, אני הולך לחומרה וקובע שההצבעה היא לא הצבעת אמון.

יעקב מרגי: יש פה השמצה אישית.

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, אולי אדוני לא שמע.

ראובן ריבלין: אני עברתי להצבעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אולי אדוני לא שמע.

ראובן ריבלין: אמרתי: תם הדיון.

חיים רמון: שר האוצר אמר על ראש ההסתדרות: "וישמן ישורון ויבעט".

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: יגיש אי-אמון על זה.

חיים רמון: - - -

ראובן ריבלין: לא, אין לו זכות.

ראובן ריבלין: הוא לא דיבר עליו אישית.

קריאה: הודעה אישית.

ראובן ריבלין: הודעה אישית - אחרי שנצביע.

ראובן ריבלין: רבותי, תם הדיון.

ראובן ריבלין: עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אני נוהג באמת בצורה הליברלית ביותר מפאת כבודה של הכנסת.

אהוד אולמרט: - - -

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אתם לא עוזרים לי - כל מי שמבקשים כל כך.

איוב קרא: מי זה "ישורון"?

איוב קרא: מי זה "ישורון"?

איוב קרא: מי זה "ישורון"?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, חשוב מאוד שתאמר עכשיו את מה שאתה אומר, אבל אני לא מרשה לך, וזה הכול.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לכן, אני קובע שההצבעה איננה הצבעת אמון, אלא הצבעה על הצעת חוק רשות הספנות והנמלים, התשס"ד-2003.

ראובן ריבלין: אדוני, ברשותך, אני עובר להצבעה, אם אדוני מוותר על בקשתו.

ראובן ריבלין: אני לא אומר שאדוני לא צודק.

ראובן ריבלין: אני לא אומר שהבקשה היא לא בדין.

ראובן ריבלין: אבל, הואיל ויש ספק, נקיים הצבעה על החוק עצמו.

ראובן ריבלין: עוברים להצבעה אישית לפי בקשת 20 חברים.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר, בבקשה להזכיר שמות.

מאיר פרוש: אפשר לחכות למפד"ל?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אדוני לא יודע: אם אדוני יפריע בזמן ההצבעה, הוא יצא מהאולם.

מאיר פרוש: אפשר לחכות למפד"ל?

חיים רמון: הוא שאל שאלה טובה.

חיים רמון: המפד"ל בדרך.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אין שאלות.

ראובן ריבלין: ישאל אדוני את העיתונאים, והם יענו לו.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, היתה שאלה - - -

ראובן ריבלין: העיתונאים שמעו את שאלתך.

ראובן ריבלין: לא, אין יותר.

ראובן ריבלין: נא לקרוא שמות.

ראובן ריבלין: לא להפריע בהצבעה.

ראובן ריבלין: אני אוציא.

מאיר פרוש: אפשר לקרוא למפד"ל?

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל - אינה נוכחת רוחמה אברהם - בעד יולי-יואל אדלשטיין - בעד יעקב אדרי - אינו נוכח אהוד אולמרט - בעד חיים אורון - נגד זבולון אורלב - אינו נוכח דוד אזולאי - נגד ישראל אייכלר - נגד דליה איציק - אינה נוכחת אפי איתם - אינו נוכח מיכאל איתן - בעד אריה אלדד - בעד בנימין אלון - בעד טלב אלסאנע - אינו נוכח אלי אפללו - בעד גלעד ארדן - בעד אורי יהודה אריאל - בעד זאב בוים - בעד אברהם בורג - נגד נעמי בלומנטל - בעד בנימין בן-אליעזר - נגד אלי בן-מנחם - אינו נוכח שלמה בניזרי - נגד דניאל בנלולו - בעד רוני בר-און - בעד רומן ברונפמן - אינו נוכח רוני בריזון - בעד ויקטור בריילובסקי - בעד מוחמד ברכה - נגד עזמי בשארה -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג - לא רק בהצבעה, מדבר מעל המדרגות בפלאפון, כדי להראות לכולם שהוא מצפצף על תקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: זה פשוט לא ייתכן.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) עזמי בשארה - אינו נוכח ענבל גבריאלי - אינה נוכחת מיכאל גורלובסקי - בעד זהבה גלאון - נגד גילה גמליאל - בעד משה גפני - נגד

משה גפני: נגד הממשלה הרעה הזאת.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) עבד-אלמאלכ דהאמשה - נגד נסים דהן - אינו נוכח חמי דורון - אינו נוכח אברהם הירשזון - בעד צחי הנגבי - בעד צבי הנדל - אינו נוכח יצחק הרצוג - נגד מגלי והבה - בעד אבשלום וילן - נגד מתן וילנאי - נגד יצחק וקנין - אינו נוכח נסים זאב - אינו נוכח ג'מאל זחאלקה - נגד אליעזר זנדברג - אינו נוכח יחיאל חזן - בעד רשף חן - בעד ואסל טאהא - אינו נוכח אחמד טיבי - נגד דוד טל - נגד יגאל יאסינוב - בעד שאול יהלום - אינו נוכח אליהו ישי - נגד אהוד יתום - בעד דני יתום - אינו נוכח איתן כבל - נגד אילנה כהן - אינה נוכחת אליעזר כהן - בעד אמנון כהן - אינו נוכח יצחק כהן - נגד רן כהן - נגד משה כחלון - בעד חיים כץ - אינו נוכח ישראל כץ - בעד אתי לבני - בעד ציפי לבני - בעד לימור לבנת - אינה נוכחת דוד לוי - אינו נוכח יצחק לוי - אינו נוכח אילן ליבוביץ - בעד יעקב ליצמן - נגד עוזי לנדאו - בעד יוסף לפיד - בעד עסאם מח'ול - נגד מיכאל מלכיאור - נגד עמרם מצנע - נגד יעקב מרגי - נגד יהודית נאות - אינה נוכחת משולם נהרי - נגד מיכאל נודלמן - בעד דני נוה - בעד אורית נוקד - אינה נוכחת לאה נס - בעד בנימין נתניהו - בעד מרינה סולודקין - אינה נוכחת ניסן סלומינסקי - אינו נוכח

משה גפני: מה, הם פרשו מהקואליציה?

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) אפרים סנה - נגד גדעון סער - בעד גדעון עזרא - אינו נוכח מל פולישוק-בלוך - בעד אברהם פורז - בעד אופיר פינס-פז - נגד גילה פינקלשטיין - אינה נוכחת מאיר פרוש - נגד יוסף פריצקי - אינו נוכח שמעון פרס - נגד יאיר פרץ - נגד עמיר פרץ - נגד איוב קרא - בעד אברהם רביץ - אינו נוכח ראובן ריבלין - בעד חיים רמון - נגד אהוד רצאבי - בעד מיכאל רצון - בעד אברהם בייגה שוחט - נגד יובל שטייניץ - בעד מאיר שטרית - בעד יורי שטרן - בעד אילן שלגי - אינו נוכח סילבן שלום - בעד שלום שמחון - נגד אריאל שרון - בעד עמרי שרון - בעד יוסי שריד - נגד יולי תמיר - אינה נוכחת

ראובן ריבלין: נקרא בשמות אלה שלא נכחו בפעם השנייה.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל - אינה נוכחת יעקב אדרי - אינו נוכח זבולון אורלב - אינו נוכח דליה איציק - אינה נוכחת אפי איתם - אינו נוכח

משה גפני: דלג על המפד"ל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אדוני יעיר לי, לא יעיר למזכיר.

ראובן ריבלין: אני לא אדלג על חברי המפד"ל, אני אקרא בשמותיהם כל פעם מחדש.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר ימשיך.

משה גפני: הם לא פה, אני רק רוצה לדעת שהם לא פרשו.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) טלב אלסאנע - אינו נוכח אלי בן-מנחם - אינו נוכח רומן ברונפמן - אינו נוכח עזמי בשארה - אינו נוכח ענבל גבריאלי - אינה נוכחת נסים דהן - אינו נוכח חמי דורון - אינו נוכח צבי הנדל - אינו נוכח יצחק וקנין - אינו נוכח נסים זאב - אינו נוכח אליעזר זנדברג - אינו נוכח ואסל טאהא - אינו נוכח שאול יהלום - אינו נוכח דני יתום - אינו נוכח אילנה כהן - אינה נוכחת אמנון כהן - אינו נוכח חיים כץ - אינו נוכח לימור לבנת - אינה נוכחת דוד לוי - אינו נוכח יצחק לוי - אינו נוכח יהודית נאות - אינה נוכחת אורית נוקד - אינה נוכחת מרינה סולודקין - אינה נוכחת ניסן סלומינסקי - אינו נוכח גדעון עזרא - אינו נוכח גילה פינקלשטיין - אינה נוכחת יוסף פריצקי - אינו נוכח אברהם רביץ - אינו נוכח אילן שלגי - אינו נוכח יולי תמיר - אינה נוכחת

ראובן ריבלין: האם יש מישהו באולם ששמו לא נקרא והוא לא הצביע?

משה גפני: המפד"ל.

ראובן ריבלין: חברי המפד"ל לא באולם, חבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, יש מי שנמצא באולם, אני מתפלא שאתה לא שואל מדוע הוא לא נמצא.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, תמה ההצבעה.

ראובן ריבלין: מייד אודיע לכם על תוצאותיה.

ראובן ריבלין: לאחר ההכרזה על התוצאות אנחנו נמשיך בסדר-היום, על-פי ההצעות לסדר-היום שהוגשו על-ידי 75 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלי ישי יהיה ראשון הדוברים בהצעות לסדר-היום, זאת אומרת ההצעה שרשומה האחת לפני האחרונה תהיה ראשונה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, בעד - 49, נגד – 36.

ראובן ריבלין: הצעת חוק רשות הספנות והנמלים, התשס"ד-2003, עברה בקריאה ראשונה.

אברהם בורג: לוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מעביר אותה לדיון בוועדת הכנסת.

דניאל בנלולו: אני מציע ועדת הכספים.

חיים רמון: ועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו, אתה מציע ועדת הכספים, ולעומת זאת מציע חבר הכנסת רמון ועדת הכלכלה.

משה גפני: הוועדה לפניות הציבור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני מבקש בדן יחיד להעביר לוועדה לפניות הציבור.

ראובן ריבלין: לכן, ועדת הכנסת היא שתקבע לאיזו ועדה יועבר העניין.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברי הכנסת על השתתפותם בדיון זה.

ראובן ריבלין: אני עובר לדיון בהצעה לסדר-היום, הצעתו של חבר הכנסת אלי ישי: החלטת הממשלה להעביר את בתי-הדין הרבניים למשרד המשפטים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלי ישי יעלה ויבוא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישי, בבקשה.

ראובן ריבלין: ישיב השר מאיר שטרית.

דוד טל: למה לא שר המשפטים, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: אני מאוד מצטער, שר המשפטים ישיב על החלטת שר המשפטים בנוגע לבתי-הדין לעבודה.

דוד טל: בתי-דין רבניים - - -

ראובן ריבלין: הממשלה החליטה שהשר שטרית יענה.

משה גפני: הוא צודק, למה לא שר המשפטים?

ראובן ריבלין: השאלה היא שאלה יפה, הממשלה היא קובעת איך היא תענה, הבנתם?

משה גפני: הממשלה לא יודעת מה היא קובעת.

ראובן ריבלין: יפה, אז אדוני יבקש אי-אמון, ונראה אם היא נופלת.

ראובן ריבלין: לרשות אדוני עשר דקות.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו עדים ורואים, שכמעט אין תחום בחיינו שהממשלה לא רק שהיא נכשלת בו, אלא פועלת הפוך מההיגיון, לצערי הרב, פעם אחר פעם.

אליהו ישי: זה כבר לא סוד היום, שהממשלה ושרי הממשלה הפכו לגרורה אחרי החלטות וקפריזות של שינוי ושל העומד בראשה.

אליהו ישי: אני כבר לא מדבר על ההבטחה לילה לפני כן.

אליהו ישי: ראש הממשלה יושב עם הרבנים הראשיים לישראל, רבנים ראשיים לישראל, והם מסבירים לו את המצוקה, את הבעיה, את חומרת הדבר.

רשף חן: מה הבעיה?

אליהו ישי: אני כבר אסביר לך מה הבעיה.

אליהו ישי: הרי זה לא סוד שאחד מהדגלים שאתם רצים אתם זה פירוק משרד הדתות.

אליהו ישי: ראו מה קורה.

אליהו ישי: ראש הממשלה, שרי הממשלה, וגם המפד"ל, אגב, נכנעו.

אליהו ישי: עבור המפד"ל - העיקר להיות בממשלה.

אליהו ישי: כבר שמענו את ההתבטאויות של אתמול, כשהוא מתלונן על המפלגה שהוא חבר בה ועל העומד בראשה, שזה חומייניזם חילוני.

אליהו ישי: סוף-סוף מתחילים לתקוף, אבל ההתקפות שלהם מזכירות לי ילד שרוצח את אבא שלו ומבקש את רחמי בית-המשפט על יתום.

אליהו ישי: זה בדיוק אותו דבר.

אליהו ישי: המפד"ל עושה צחוק מעצמה.

אליהו ישי: מזמן אין לה קווים אדומים.

אליהו ישי: העובדה שחברי המפד"ל לא נמצאים פה היום, זאת בושה אדירה עבור הציבור שלהם, שלא האמין שעד כדי כך יצליחו לגלגל אותם ולצחוק מהם ולתעתע בהם.

אליהו ישי: אבל אני כן האמנתי, כי אני אמרתי שמפלגה שאין לה קווים אדומים, שוויתרה על היהדות, על משרד הדתות, על מקוואות טהרה, על בתי-כנסיות, על בתי-דין, על שכבות חלשות, על מפת הדרכים, זאת בעצם מפלגה שמעניין אותה רק הכיסא.

אליהו ישי: אני מודה, אתם בינתיים מנהלים אותם איך שאתם רוצים, אתם עושים מהם צחוק.

אליהו ישי: הליכוד צוחק מהם לא פחות.

אליהו ישי: אם הם יפרשו או לא יפרשו, זה לא מעניין אותו.

אליהו ישי: אם המפד"ל היתה יודעת מה כוחה ובאמת היתה פורשת, לדעתי היא היתה משיגה מה שהיא רוצה.

אליהו ישי: אבל יש להם הרבה מה ללמוד מטומי לפיד, לצערי הרב, ואני מודה בזה.

אליהו ישי: כשטומי לפיד קם באותו בוקר וראה שראש הממשלה ויתר לרבנים הראשיים, הוא מייד קם ואמר שצריך לזמן את המזכירות של שינוי כדי לפרוש מהקואליציה.

אליהו ישי: על מה הוא פורש מהקואליציה?

אליהו ישי: הוא קיבל את תיק המשפטים, את תיק הפנים, את תיק איכות הסביבה, את תיק התשתיות, את תיק המדע, מה לא?

אליהו ישי: הוא לא יפרוש מהקואליציה.

אליהו ישי: לא רק זה, רוב תאוותו בידו.

אליהו ישי: אין אדם נפטר מהעולם וחצי תאוותו בידו.

אליהו ישי: טומי לפיד עם משרד הדתות קיבל את רוב תאוותו בידו.

אליהו ישי: הוא פירק את משרד הדתות, העביר את המקומות הקדושים למשרד התיירות והעביר את תלמידי הישיבות למשרד החינוך.

אליהו ישי: הוא העביר את המועצות הדתיות לפורז, שרוצה לסגור בתי-כנסיות, לא לאשר בתי-כנסיות ולא לשחרר סולר למקוואות טהרה, ועוקר לגמרי את התורה ואת היהדות.

אליהו ישי: היום חברי המפד"ל יושבים בממשלה, כשהם בעצם מפקירים את תורת ישראל בידי לפיד הרשע, ללא שום רחם, ללא שום אכפתיות, ללא אפילו התרגשות מסוימת.

אליהו ישי: יש איזו הצגה היום בחוץ שהם פורשים מהקואליציה.

אליהו ישי: היום גם חברי המפד"ל לא היו פה.

אליהו ישי: תשאלו, מה קרה?

אליהו ישי: מה באמת קרה, איך הם יכולים להסתובב פה?

אליהו ישי: מה הם יגידו לציבור שלהם?

אליהו ישי: הרי הם קיבלו החלטה לפרוש מהקואליציה.

אליהו ישי: אני יכול להרגיע אתכם.

אליהו ישי: לצערי הרב, בינתיים הם לא יפרשו והם יוותרו על הכול ויהיו להם קווים אדומים והם נשארים בממשלה.

אליהו ישי: תהיו רגועים.

אליהו ישי: למפלגת העבודה אין שום סיכוי להיכנס כרגע לקואליציה, כולם מעריכים שיש משבר דמיוני.

אליהו ישי: אבל הדבר החמור באמת שציפיתי גם מחברי הכנסת של הליכוד וגם משרי הליכוד: יש פה הרבה שרים בליכוד והשר שטרית עומד לענות לי.

אליהו ישי: גם במרוקו, גם בעירק וגם אצל האייטולות באירן לא מתערבים בנושא של דיינים ורבנים.

אליהו ישי: תאמין לי.

אליהו ישי: לא מתערבים לנו בזה.

אליהו ישי: מה הטמטום, מה הקפריזה, מה השיגעון, מה השנאה, מה הרדיפה להפריד את הרבנים הראשיים, שהרב הראשי לישראל הראשון לציון הרב עמר, שהוא נשיא בית-הדין הגדול, להפריד אותו מבתי-הדין.

אליהו ישי: מה הטמטום הזה?

אליהו ישי: אלא מה?

אליהו ישי: טומי לפיד רוצה להתערב; רוצה למנות רבנים רפורמים, רוצה להתקין תקנות, רוצה להתערב במינוי דיינים.

אליהו ישי: הוא הרי יושב-ראש מתוקף תפקידו והוא עומד בראש הוועדה למינוי דיינים.

רשף חן: מה שמוכיח לך ששום דבר לא השתנה.

אליהו ישי: מה שמוכיח לך שבעצם טומי לפיד בשקט, בצורה ערמומית, חותר למה שהוא רוצה לחתור.

אליהו ישי: מנסה להרדים את המפד"ל, אם כי הם התקוממו בימים האחרונים, כהצגה.

רשף חן: - - -

רוני בריזון: - - -

אליהו ישי: מצוין.

אליהו ישי: הנהלת בתי-הדין - - -

משה גפני: - - -

אליהו ישי: אני מודיע לך שההעברה של בתי-הדין למשרד המשפטים, אפילו יהיה עכשיו שר אחר שר המשפטים – בית-הדין צריך להיות כפוף לרבנים הראשיים לישראל, באחד המשרדים שהשר שעומד בראשם לא ינסה לעקור מהשורש את הסמכויות של בתי-הדין הרבניים.

אליהו ישי: למה התשובה פשוטה?

אליהו ישי: כי משרד המשפטים רוצים לעקור את הסמכויות לבתי-דין למשפחה, שיהיו אחרים - - -

רשף חן: שופט בית-משפט שלום כפוף לשר המשפטים?

משה גפני: אתם אמרתם שאתם רוצים לבטל את בתי-הדין הרבניים.

משה גפני: אני לא הבנתי את זה.

משה גפני: מה אתה משווה את זה לבית-משפט שלום?

אליהו ישי: אתם אמרתם את זה.

אליהו ישי: אדרבה, אתם לא רוצים?

אליהו ישי: קום ותכחיש שאתם לא רוצים.

אליהו ישי: קומו ותכריזו שאתם לא נוגעים בעצמאות של בתי-הדין.

זאב בוים: תגיד את זה בקול רם.

יצחק כהן: אתם עוד תבכו על זה.

יצחק כהן: זה לא מצחיק.

יצחק כהן: אתם תלכו לבחירות מהר מאוד, אתה והליכוד.

משה גפני: - - -

משולם נהרי: הפכו את שינוי לגוי של שבת.

רוני בריזון: - - -

אתי לבני: אתם לוקחים את זמנו של חבר הכנסת ישי.

אתי לבני: אנא, חברי הכנסת רשף, גפני, בבקשה.

אתי לבני: תמשיך, חבר הכנסת ישי.

אליהו ישי: אני אומר לכם את האמת, הפלא הגדול, אני מתפלא - - -

המשפטים יוסף לפיד: זה שאני מוציא אותם מדעתם גורם לי הנאה.

אליהו ישי: האמת היא שהוא אמר דבר שאנחנו יודעים אותו.

אליהו ישי: טוב שעם ישראל שומע.

אליהו ישי: זה גורם לו הנאה.

אליהו ישי: השנאה שלו ליהדות, לדת, למסורת, לציבור המזרחי מעבירה אותו לגמרי על דעתו.

אליהו ישי: הוא עוד נהנה מכל הדבר הזה.

דוד אזולאי: לפיד, למה אתה לא מדבר על שנאתך לדתיים כלפי הציבור?

דוד אזולאי: תגיד את זה ברמקול, פחדן.

אליהו ישי: אני אגיד לך מה הוא לא אומר ברמקול והוא רוצה:

אליהו ישי: חוץ מלהוציא צווי גירוש לציבור הדתי המסורתי והספרדי המזרחי, הכול הוא מוכן לעשות.

אליהו ישי: הוא רק מחכה להגיד לנו: תארזו את המזוודות.

אליהו ישי: בכל תחומי החיים, בצורה אכזרית.

אליהו ישי: רוע לב, אטימות, רשעות שאין כדוגמתה.

אליהו ישי: יושב טומי לפיד, עושה הסכם קואליציוני עם המפד"ל לפגוע בקצבאות ילדים.

אליהו ישי: יושבת פה ממשלה שמרעיבה את ילדי ישראל, והוא נהנה מזה.

אליהו ישי: הוא אומר שהוא נהנה מזה.

אליהו ישי: לפגוע ביהדות, לפגוע בדת, בתהליך המדיני.

אליהו ישי: תראו את הצביעות, תראו את החגיגה, תראו את הזיגזג.

אליהו ישי: שום דבר.

אליהו ישי: הכול מותר לו.

אליהו ישי: הוא נהנה מהדבר הזה.

אליהו ישי: בתי-דין לעבודה?

אליהו ישי: לבטל אותם.

אליהו ישי: מחר הוא לא יבטל את בתי-הדין הרבניים?

אליהו ישי: הרי זו הדעה שלך וזה גם במצע שלכם.

רשף חן: זה לא במצע.

אליהו ישי: זה כן במצע שלכם.

אליהו ישי: דיברתם על זה לא פעם.

משה גפני: הם לא יודעים מה שהם כתבו.

אליהו ישי: זו עוד בעיה.

אליהו ישי: אתה יודע למה הם רוצים לבטל את בתי-הדין לעבודה?

אליהו ישי: מי שבא לבתי-הדין לעבודה זה המסכנים והאומללים.

אליהו ישי: הוא רוצה לדכא את המסכנים והאומללים.

משולם נהרי: - - -

אליהו ישי: גזענות שאין כדוגמתה.

אליהו ישי: בחיוך ובהנאה.

רשף חן: - - -

אליהו ישי: יש מציאות שאנשים שונאים את העניים ואת המסכנים ומתאכזרים אליהם.

אליהו ישי: זה שינוי, מה לעשות?

אליהו ישי: זה שינוי.

אליהו ישי: תשים לב לשנאה של ספרדים ומזרחיים - ש"ס לא, אגודה כן.

אליהו ישי: לאורך כל הדרך.

אליהו ישי: חטפתם הרבה רעש ציבורי.

אליהו ישי: לא נוח לך.

רשף חן: איך אתה מגדיר גזענות?

אליהו ישי: אני מסכים אתך שהשילוב ספרדי, דתי וימני הוא שילוב קטלני.

אליהו ישי: מה אני יכול לעשות?

אליהו ישי: אני מבין אותך.

אליהו ישי: אתם בטח לא רוצים לעשות מה שלה-פן עשה בצרפת, בשביל לא לחטוף מכה.

אליהו ישי: אתה לא יכול לעשות מה שלה-פן עשה, ויש לכם בעיה.

רשף חן: היחיד ששונא אשכנזי או ספרדי זה אתה.

רשף חן: הפוסל במומו פוסל - - -

אליהו ישי: יש לכם בעיה.

אליהו ישי: אתם לא אומרים את מה שהוא אמר, אבל אתם עושים את מה שהוא עושה.

אליהו ישי: יש לכם שנאה לציבור המזרחי - -

אתי לבני: חבר הכנסת, עוד חצי דקה.

רשף חן: מי שמעז להעלות דבר כזה על דעתו - - -

אליהו ישי: - - פשוט שנאה תהומית.

אליהו ישי: עם ישראל צריך לדעת את הדבר הזה, והוא ידע לאט לאט.

אליהו ישי: זה לא סוד.

אליהו ישי: אני מקבל כל כך הרבה אי-מיילים, גם של מצביעי שינוי, שלא האמינו לאן תדרדרו את הממשלה הזאת ואת המדינה ואת העם.

אליהו ישי: לא האמינו שזה מה שתעשו.

אליהו ישי: שיקרתם לעם, שיקרתם לציבור.

אליהו ישי: אתם פועלים בכוח הזרוע, בצורה אכזרית וברוע לב; עושים מה שאתם רוצים.

אליהו ישי: יש לכם מזל שלמפד"ל אין עמוד שדרה.

אליהו ישי: אין להם קווים אדומים.

אליהו ישי: אתם עושים מה שאתם רוצים.

אליהו ישי: הליכוד - - -

אתי לבני: תודה רבה, חבר הכנסת ישי.

אליהו ישי: אני כבר מסיים.

אליהו ישי: הליכוד מאוד חושש.

אליהו ישי: נוח לו בממשלה הזאת שאין קביעות.

אליהו ישי: מה שמעניין את הממשלה זה לשרוד, לשמור על הכיסא.

אליהו ישי: האמריקנים מנהלים את המדינה, וזה בסדר גמור.

אליהו ישי: פעם הם לטובת האמריקנים, פעם לטובת הגדר ופעם נגד הגדר.

אליהו ישי: פעם בעד הדתיים, פעם נגד הדתיים.

אליהו ישי: פעם בעד החלשים, פעם נגד החלשים.

אליהו ישי: מה שמעניין את הממשלה הנוכחית, זה הכיסא.

אליהו ישי: תראה את טומי לפיד יושב ומחייך, מאושר, הוא שר היום.

אליהו ישי: השעה משחקת לו.

משה גפני: חבר הכנסת ישי, אל תתרגש מהצחוק שלו, כי צוחק מי שצוחק אחרון, וזה הולך להיות מהר.

אליהו ישי: אני משוכנע, הרב גפני, שהציבור מאס.

אליהו ישי: ציבור המצביעים של שינוי מאס בדרך, בבריוניות, בכוח, בכוח הזרוע, באכזריות, בשנאה, בגישה שלהם.

אליהו ישי: מה לעשות?

אליהו ישי: אנחנו רואים את זה בכל מקום, ברוך השם.

אליהו ישי: אבל צריך להבין דבר אחד: שיש פה עוד מפלגות כמו המפד"ל, כמו האיחוד הלאומי - -

אתי לבני: חבר הכנסת ישי, אנא.

אליהו ישי: - - כמו הליכוד, שבעצם הופכים להיות גרורה של שנאה תהומית של שינוי, והמצער ביותר הוא, שבינתיים עושים מה ששינוי רוצים ולוקחים את היהדות ואת התורה, פוגעים בציבור המזרחי, פוגעים בחלשים באין מפריע.

אליהו ישי: אני מאמין שהממשלה איבדה את חינה בעיני העם, וכמו שאומר חבר הכנסת גפני, זה עניין של זמן.

אליהו ישי: אני רק מתפלל, כמו שאתה אומר ביום כיפור ואני מקווה שגם אתה כיוונת, "כי תעביר ממשלת זדון מן הארץ".

דוד אזולאי: ממשלת שרון מן הארץ.

אליהו ישי: כי תעביר ממשלת זדון ושרון מן הארץ.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שזה יהיה עניין של זמן, כמה שיותר קצר, בעזרת השם.

אליהו ישי: תודה.

אתי לבני: משיב השר מאיר שטרית.

דוד אזולאי: - - - למה אתה נותן לו, השר שטרית?

דוד אזולאי: למה אתה הופך להיות שק החבטות?

מאיר שטרית: למה שק חבטות, אני רוצה להבין?

דוד אזולאי: למה, למה אתה מקל על אלה ששונאים את הדת?

דוד אזולאי: למה?

מאיר שטרית: ידידי, למה שק חבטות?

מאיר שטרית: אני עונה בשמו של ראש הממשלה.

מאיר שטרית: הממשלה קובעת מי השר שישיב - - -

דוד אזולאי: כמה הוא שונא את החלשים והמסכנים.

מאיר שטרית: יהיו לך הרבה הזדמנויות.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אזולאי, יש לו הצעה נוספת עוד מעט והוא יכול לדבר בה ותוכל לשאול אותו מה שתרצה.

משולם נהרי: למה לא ניצלת את ההזדמנות כשהיית שר המשפטים?

מאיר שטרית: אתם לא הסכמתם.

משה גפני: השר שטרית, טעינו בכמה דברים לגביך.

מאיר שטרית: מודה ועוזב ירוחם.

מאיר שטרית: אגב, אם הייתם עושים את זה אז, אולי זה היה נגמר כבר אז.

מאיר שטרית: רבותי, אני רוצה להוריד את הטונים.

מאיר שטרית: רבותי, אני באמת רוצה להוריד את הטונים בוויכוח הזה.

מאיר שטרית: אני באמת מבין את הרגישות של ההפרדה בין הרבנים הראשיים לבין בתי-הדין הרבניים.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, אין לנו שום כוונה להפריד בין השניים.

מאיר שטרית: אני ישבתי עם הרב הראשי אתמול, וגם ראש הממשלה, ואני מכיר את הרב הראשי ומכיר את כל הדקויות של העניין.

משולם נהרי: הדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות.

מאיר שטרית: אין שום כוונה להפריד בין השניים.

מאיר שטרית: אבל, נוצר פה מצב בעייתי מבחינת לוח הזמנים.

מאיר שטרית: אני רוצה לציין ולומר שעדיין לא קורה שום דבר - לפני שהחוק יעבור בכנסת.

מאיר שטרית: הווי אומר, כל השינויים אם יקרו, כשיקרו, לא ייכנסו לתוקף אלא עד 1 בינואר 2004.

מאיר שטרית: רק אז יעבור חוק ההסדרים וכל החוקים הללו יעברו בכנסת עד לסוף השנה הזאת.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: הצעת החוק הזאת הולכת עם חוק ההסדרים?

מאיר שטרית: או בחוק ההסדרים או בנפרד.

מאיר שטרית: כך או כך, זה לא ייגמר.

מאיר שטרית: התוקף שלהם, התחולה.

משה גפני: את זה אני יודע, זה ברור.

רוני בריזון: אני מוכן לסכן - - -

משה גפני: זה לא הולך לעבור פה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת בריזון, חבר הכנסת גפני, תנו לי להסביר ברוח נעימה ובדעה צלולה.

מאיר שטרית: אין טעם, אתה הרי לא רב אתי, נכון?

מאיר שטרית: אז קודם אני מנסה להרגיע את הרוחות, כי המחלוקת הזאת מיותרת.

מאיר שטרית: לא יעבור ולא יקרה שום דבר לפני שהחוק הזה יעבור בכנסת.

מאיר שטרית: החוקים האלה טרם הוכנו.

מאיר שטרית: צריך להכין אותם, הם צריכים לעבור ועדת שרים לחקיקה ולאחר מכן לבוא לאישור הכנסת.

מאיר שטרית: גם התחולה של התוקף שלהם היא ב-1 בינואר 2004.

מאיר שטרית: יש מספיק זמן.

מאיר שטרית: שלושה חודשים.

מאיר שטרית: עם כל הדיונים, עם כל הרבנים.

מאיר שטרית: כי מה הרבנים אומרים?

מאיר שטרית: הרב הראשי אמר לי, והוא אמר את זה פומבית אתמול, שאין לו התנגדות כלשהי להעברת בתי-הדין הרבניים למשרד המשפטים.

מאיר שטרית: האמת היא, שהכתובת הנכונה עבורם היא משרד המשפטים.

מאיר שטרית: אי-אפשר להעביר אותם למשרד השיכון או למשרד הרווחה.

מאיר שטרית: הכתובת לבתי-הדין כולם היא במשרד המשפטים.

מאיר שטרית: תסכים אתי שזה אנוס.

משה גפני: אבל הם יכולים להיות יחידת סמך.

מאיר שטרית: גפני, למה לך?

מאיר שטרית: תקשיב עד הסוף ואני אשמח לענות על שאלות, אם יהיו לך.

מאיר שטרית: תראה, הכתובת הנכונה היא משרד המשפטים.

מאיר שטרית: אני אומר לך, שהרעיון להעביר את בתי-הדין הרבניים למשרד המשפטים הוא לא רעיון חדש שעלה היום בבוקר.

מאיר שטרית: הוא רעיון שעלה דווקא מהחוגים הרבניים.

מאיר שטרית: אלי בן-דהן הציע אותו.

מאיר שטרית: הרב עמר אמר לי שזה היה גם רעיון שלו.

משולם נהרי: בתקופתך?

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: הרעיון התחיל מזמן.

מאיר שטרית: אלי בן-דהן אמר לי את זה המון פעמים.

מאיר שטרית: הרעיון להעביר את בתי-הדין הרבניים למשרד המשפטים הוא רעיון נכון.

מאיר שטרית: זו הכתובת הנכונה, ואומר מדוע: בהיות משרד המשפטים מרכז בתי-משפט, גם בתי-הדין הדרוזיים, השרעיים, הנוצריים, הגיוני שמבחינה מינהלית משרד המשפטים יטפל בבתי-הדין הרבניים.

מאיר שטרית: אני אומר לך באחריות, כמי שהיה שר המשפטים, שאין לי שום ספק שהטיפול בבתי-הדין הרבניים במשרד המשפטים יהיה הרבה יותר טוב מהטיפול שהיה בהם במשרד הדתות.

מאיר שטרית: אין שום ספק.

מאיר שטרית: אתה יכול לראות מה קרה לבתי-הדין השרעיים מאז נכנסו למשרד המשפטים.

מאיר שטרית: זה היה פשוט בושה.

מאיר שטרית: הדרוזיים והשרעיים עברו בתקופתי, ואני קלטתי אותם.

מאיר שטרית: אתה זוכר, הרב גפני?

משה גפני: זה היה אצלי בוועדה.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: אז ראית שהעברנו את המבנים, תיקנו אותם, שיפצנו, התקנו מערכות מחשוב פנימיות, סידרנו את המערכת.

מאיר שטרית: חוקקנו חקיקה חדשה שסידרה.

מאיר שטרית: אתה היית ראש הוועדה.

מאיר שטרית: עשינו חוק חדש של בתי-הדין השרעיים, שסידר את העניינים מהתחלה ועד הסוף.

מאיר שטרית: את כל החוק תיקנו.

מאיר שטרית: אותו דבר יקרה לבתי-הדין הרבניים, ואין לי שום ספק, ואמר את זה טומי לפיד אתמול בממשלה ואני מבקש לומר את זה בשבחו: לא רק שבתי-הדין הרבניים לא יקופחו על-ידי - -

משה גפני: אז הוא שיקר בבחירות?

משה גפני: הוא אמר שהוא רוצה להפריד את הדת מהמדינה - - -

מאיר שטרית: הוא לא שיקר בבחירות.

מאיר שטרית: אני לא מדבר עכשיו על אידיאולוגיה.

משה גפני: שיקרו לציבור.

משה גפני: אתם אמרתם שאתם בעד הפרדת הדת מהמדינה.

משה גפני: אין בתי-דין רבניים.

רוני בריזון: לא, אתה טועה.

רוני בריזון: אתה משלם עליהם מכיסך.

רוני בריזון: זה ההבדל.

משה גפני: אתה חבר כנסת חדש.

רוני בריזון: אני כבר לא חדש.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני - - - אולי תוציאו אותם החוצה, אי-אפשר לדבר כאן.

אתי לבני: נתבקשתי להוציא החוצה, את מי אתה מבקש?

מאיר שטרית: את שניהם.

מאיר שטרית: שיריבו בחוץ.

מאיר שטרית: תראו, חבר הכנסת גפני, הרי גם חבר הכנסת בורג תמך ברעיון של הפרדת הדת מהמדינה.

מאיר שטרית: אז מה, הוא מציע לבטל את בתי-הדין הרבניים?

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: תשמע, השר לפיד אמר בממשלה שלא רק שבתי-הדין לא ייפגעו ואין לו שום כוונה לפגוע בהם.

מאיר שטרית: להיפך, הוא ייתן להם העדפה.

מאיר שטרית: עכשיו, תבין: המסגרת הנורמטיבית הנכונה היא משרד המשפטים.

מאיר שטרית: החשש של הפרדה בין הרבנות וסמכותה כלפי בתי-הדין הרבניים הוא חשש אמיתי שאיש לא מתעלם ממנו.

מאיר שטרית: ואני אומר לך, חבר הכנסת גפני, אין כוונה כזאת.

מאיר שטרית: אמרתי אתמול לרב עמר: תראה, אם החשש שלכם הוא הפרדה, תודיע היום שגם הרבנים נכנסים תחת קורת הגג של משרד המשפטים והם יישארו להיות אחראים.

משה גפני: אוזניך שומעות מה שאתה מציע?

משה גפני: הרבנות הראשית, שהיא בעצם גוף שמבחינה דתית הוא מקביל לנשיא המדינה, הם יהיו בתוך משרד המשפטים?

מאיר שטרית: כן, ואחראים על בתי-הדין הרבניים.

משה גפני: אבל זו דרך של כבוד, שהם יהיו תחת משרד המשפטים?

משה גפני: זה לא טבעי שהרבנות הראשית תהיה יחידת סמך במשרד ראש הממשלה?

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: איך הרבנים הראשיים היום?

משולם נהרי: אדם שפוסל מגזרים שלמים - - -

מאיר שטרית: איך הרבנים הראשיים היום?

מאיר שטרית: ידידי, עם כל הכבוד - - -

משולם נהרי: - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת נהרי, משרד המשפטים הוא משרד המשפטים.

מאיר שטרית: היום שר המשפטים הוא טומי לפיד ומחר יהיה מישהו אחר, מחר אתה שר המשפטים.

מאיר שטרית: מה זה משנה?

מאיר שטרית: חבר הכנסת נהרי - - -

משולם נהרי: - - -

מאיר שטרית: אנחנו מדינה.

יגאל יאסינוב: אתם פסלתם את העולים מראש.

אתי לבני: אני מבקשת להפסיק את קריאות הביניים.

אתי לבני: אל תענה להם בבקשה.

משולם נהרי: פתרתם את כל הבעיות הכלכליות והחברתיות?

אתי לבני: חבר הכנסת נהרי, אנא תן לשר לסיים את דבריו.

אתי לבני: שמענו.

אתי לבני: מספיק.

מאיר שטרית: תן לי לסיים את הנאום.

מאיר שטרית: אני לא רוצה לענות לך בשפה שלך, אבל אני יכול לענות לך יותר גרוע.

מאיר שטרית: עזוב אותי, בחייך.

מאיר שטרית: אני מנסה לענות לך ברוח טובה, נורמלית, אז תן לי לעשות את זה.

מאיר שטרית: עזוב אותי.

מאיר שטרית: חברים, אני מדבר אתכם על דברים כהווייתם.

מאיר שטרית: הרב עמר אמר לי שהוא לא מתנגד להעביר גם את הרבנות למשרד המשפטים, בגלל הצורך החשוב באמת, ובעיני גם מהבחינה ההלכתית הדתית.

מאיר שטרית: אין לו בעיה גם באופן אישי בהעברת הרבנות למשרד המשפטים.

מאיר שטרית: אלא מה?

מאיר שטרית: הוא צריך להבטיח שהזיקה הזאת, שהקשר בין הרבנות למשרד המשפטים יישמר באמת, וכדי לעשות את זה הוא ביקש זמן.

מאיר שטרית: אמרו לו: תשמע, תן לנו זמן 30 יום.

מאיר שטרית: אני מוכן לנהל משא-ומתן ב-30 היום הללו ולהבטיח באמת שהזיקה הזאת תישמר, ואין לי שום בעיה.

מאיר שטרית: אני אישית לא מתנגד להעביר גם את הרבנות למשרד המשפטים, כך הוא אמר לי.

משולם נהרי: הוא אמר ששיניתם את הסיכום.

מאיר שטרית: לכן, אני אומר לכם, רבותי, אמרתי לו: כבוד הרב, תראה, כמו שאמרתי לכם כרגע, הרי החוק לא ייכנס לתוקף אלא בינואר.

מאיר שטרית: עד אז לא קורה שום דבר.

מאיר שטרית: בתי-הדין נשארים כמו שהם במשרד הדתות שעוד לא פורק.

מאיר שטרית: ייקח זמן עד שהוא יפורק.

משולם נהרי: אתם יורדים מהרעיון עד אז?

מאיר שטרית: לא יורדים משום רעיון.

מאיר שטרית: ב-1 בינואר, לפי החלטת הממשלה - - -

אתי לבני: די.

מאיר שטרית: עד 1 בינואר עדיין לא קורה כלום.

מאיר שטרית: החוק אפילו לא בא לקריאה ראשונה.

מאיר שטרית: יש לא רק 30 יום, יש 90 יום לדבר.

מאיר שטרית: אני בטוח שאפשר לפתור את כל הבעיות הדתיות וההלכתיות, שלא ייפגעו במאומה קודשי ישראל ולא הלכות ישראל ולא בתי-הדין הרבניים.

משולם נהרי: אתה פוגע באינטליגנציה של האנשים שיושבים פה.

מאיר שטרית: ראש הממשלה אמר בממשלה - אני מצטער שמה שאני אומר שומט לך את השטיח מתחת לרגליים.

מאיר שטרית: כל טענותיך נדחות בקש, כי אין לך תשובות על מה שאני אומר.

מאיר שטרית: ראש הממשלה אמר - - -

אתי לבני: אתה רוצה שאני אוציא אותך, חבר הכנסת נהרי?

מאיר שטרית: בישיבת הממשלה הוסיפו סעיף בהחלטה, שאין לו שום כוונה לפגוע.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, אני רוצה שתדע שראש הממשלה התחייב שלא תהיה שום פגיעה, לא בענייני הדת ולא בעניינים היהודיים ולא במעמדם של בתי-הדין הרבניים.

מאיר שטרית: לא תהיה שום פגיעה בהם.

מאיר שטרית: עכשיו, רבותי, יש זמן, כדי שגם הרבנים יבינו את זה.

מאיר שטרית: אני מקווה שיתנהל דיון בין ראש הממשלה לבין הרבנים.

מאיר שטרית: בהמשך לישיבה שלנו אתמול עם הרב הראשי תתקיים ישיבה עם הרבנים, ואני מקווה שבדיון הזה אכן ישתכנעו גם הרבנים שאין בזה שום פסול, שאפשר לשנות את זה ולעשות את זה גם במשרד המשפטים.

משה גפני: ואם הממשלה תשתכנע, היא תשנה את עמדתה?

מאיר שטרית: כן, אדרבה.

משה גפני: - - -

מאיר שטרית: אמרתי, אדוני - הרבנים לא מדברים מסיבות פוליטיות, כמוך.

מאיר שטרית: הם דואגים, באמת, רק לקודשי ישראל.

מאיר שטרית: ואם הם ישתכנעו שלא ייפגעו קודשי ישראל, וראש הממשלה ישכנע אותם שאין פה שום רצון, לא לפגוע, בשום צורה שהיא - זו לא שום מהפכה חילונית, זה מעבר נורמטיבי, נכון, לשים את בתי-הדין הרבניים במקום הנכון.

מאיר שטרית: ואין שום סיבה שהמעמד או הסמכות של הרבנים תיפגע.

מאיר שטרית: אני נגד פגיעה בהם.

מאיר שטרית: אני אומר דוגרי, בצורה ישרה.

מאיר שטרית: אני חושב שגם טומי, אין לו שום סיבה ושום רצון לפגוע בהם.

מאיר שטרית: להיפך.

מאיר שטרית: אז אל תעשו מזה - אפשר לעשות מזה פוליטיקה.

מאיר שטרית: רבותי, כולנו, איך אומרים, עוברי אורח.

משולם נהרי: - - -

מאיר שטרית: כולנו עוברי אורח.

מאיר שטרית: גם כל שר בכל משרד הוא זמני, הוא עובר אורח.

מאיר שטרית: אני היום שר במשרד א', מחר שר במשרד ב', היום טומי במשרד המשפטים, מחר יהיה שר במקום אחר.

מאיר שטרית: אתה היית סגן שר החינוך, עכשיו אתה לא סגן, אתה חבר כנסת.

מאיר שטרית: הכול מתחלף.

משולם נהרי: תהיה אמיתי, תדבר את האמת.

משולם נהרי: אל תדבר לי שפה זה פוליטי ופה זה לא.

מאיר שטרית: זה לא פוליטי.

מאיר שטרית: מדינה צריכה לנהל את ענייניה בדרך הנכונה, והמשבצת הנכונה, באין משרד דתות, למיקומם של בתי-הדין הרבניים, היא משרד המשפטים.

מאיר שטרית: תודה על האמת.

מאיר שטרית: גם אם תגיד לי אלף פעמים שלא, זו האמת.

מאיר שטרית: צריך להבטיח באמת שזה לא ייפגע, ולדעתי אין שום סיבה שייפגע ונבטיח שלא ייפגע.

אתי לבני: תודה רבה.

מאיר שטרית: לכן, גברתי, לי אין התנגדות.

מאיר שטרית: אם חבר הכנסת המציע - שאיננו - - -

אתי לבני: הוא איננו וההצעה כאילו לא קיימת.

מאיר שטרית: אז לא צריך להצביע עליה.

אתי לבני: תודה רבה.

משה גפני: כן מצביעים.

אתי לבני: לא, לא.

משה גפני: אבל אני מבקש - - -

אתי לבני: לא, לא.

אתי לבני: אתה לא יכול.

אתי לבני: ההצעה לא קיימת.

אתי לבני: לא קיימת.

אתי לבני: אנחנו חוזרים להתחלה: הפיגוע הרצחני במסעדת "מקסים" בחיפה, הצעה של הליכוד-שינוי - חבר הכנסת משה כחלון, חבר הכנסת רשף חן.

אתי לבני: חבר הכנסת חן, בבקשה.

משה גפני: השר שטרית, פעם ראשונה שממשלת ישראל לא נעתרת לבקשה של רבנים ראשיים לתת להם פסק זמן של חודש.

אתי לבני: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: - - -

אתי לבני: חבר הכנסת גפני, פעם ראשונה.

משה גפני: - - -

אתי לבני: כן, אתה יכול לכבד את הדיון הזה בבקשה.

אתי לבני: חבר הכנסת רשף חן, אנא נמק את הצעתך.

משה גפני: זו לא מועצת שינוי פה.

רשף חן: גפני, גפני, זה דיון בנושא לא פחות חשוב, בלשון המעטה.

אתי לבני: אתה מופתע מהדברים ששמעת משטרית.

אתי לבני: לא שמעת עליהם עד היום הזה.

רשף חן: זה דיון בנושא לא פחות חשוב עכשיו, בלשון המעטה.

רשף חן: אם אפשר.

משה גפני: אתם בנושאים חשובים לא עוסקים בכלל.

אתי לבני: אתה רוצה להצטרף אלינו ולנהל לנו סדר-יום?

משה גפני: אני חושב - - -

אתי לבני: אנחנו לא חושבים, אתה רואה?

אתי לבני: אנחנו לא חושבים.

רשף חן: גפני, אני מניח שאם היית יודע מה הנושא לא היית אומר את מה שאמרת.

משה גפני: - - -

אתי לבני: אתה פקחת לעצמך את העיניים כששמעת תשובה מסודרת מפי כבוד השר.

חיים רמון: גפני, מה המסקנה בקשר לממשלה הזאת?

חיים רמון: - - - האם יהדות התורה - - -

משה גפני: לא תצטרף.

חיים רמון: לעולם.

משה גפני: לעולם.

משה גפני: לא תצטרף.

חיים רמון: יהדות התורה לא תצטרף לעולם, אומר חבר הכנסת גפני.

אתי לבני: חבר הכנסת גפני, פעם אחת.

אתי לבני: חבר הכנסת רמון.

אתי לבני: חבר הכנסת רמון, אנא תצאו לדבר בחוץ.

אתי לבני: חבר הכנסת רשף חן, התחל בבקשה.

אתי לבני: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

יגאל יאסינוב: - - -

משה גפני: יאסינוב, ברוך הבא - - -

רשף חן: רבותי, אני מבקש לדבר על פיגוע שנהרגו בו 19 אזרחי המדינה הזאת.

רשף חן: אני חושב שאתם יכולים לתת טיפה כבוד, מר גפני?

רשף חן: טיפה כבוד?

רשף חן: לא?

רשף חן: טוב, זה אולי מצער שמה שחשוב לרב גפני זה שאלת המשרד שבו יהיו בתי-הדין הרבניים - הרבה יותר משאלת 19 האנשים שנהרגו בפיגוע.

משולם נהרי: זה מה שמטריד אותי, שזה לא מטריד אותך.

רשף חן: אני רואה.

רשף חן: טוב.

רשף חן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ביום שבת האחרון, ב-4 באוקטובר, נכנסה פלסטינית צעירה ומשכילה ופוצצה עצמה בלב מסעדת "מקסים" שבחיפה.

רשף חן: היא גרמה למותם של 19 אזרחים חפים מפשע ולפציעתם של 62; 18 מהם עדיין מאושפזים.

רשף חן: מסעדת "מקסים" נמצאת בעירי, חיפה, בקצה הרחוב שבו אני גר.

רשף חן: אני נוהג לאכול שם עם משפחתי מאז אני זוכר את עצמי.

רשף חן: ההרוגים והפצועים הם בני עירי, חלקם חברים אישיים.

רשף חן: הייתי בלוויות.

רשף חן: הייתי בלווייתם של מרק ונעמי ביאנו, שאותם הכרתי היטב מהעבודה המשותפת - גם אותה פגשתי.

רשף חן: הייתי בלוויות חמשת בני משפחת אלמוג-שטייר.

רשף חן: שלושה דורות: סב, סבתא, בן ושני נכדים.

רשף חן: הלב נשבר.

רשף חן: ביקרתי בבית-החולים וראיתי, מחובר למכשירי החייאה, את בנו בן השלוש של ציקי, חברי מימי התיכון אשר נהרג בפיגוע.

רשף חן: גולת מתכת נכנסה לראשו.

רשף חן: הוא בדיוק בן גילו של בני הבכור.

רשף חן: אינני אדם דתי.

רשף חן: ככלל, אני מסתייג מדתות מאורגנות, שכן מעצם טבען הן רותמות את אמונת ההמונים לטובת הממסד הדתי והעומדים בראשו.

רשף חן: אולם בין הדתות יש טובות ויש רעות.

רשף חן: מבחנן של הדתות, בעיני, איננו בתיאוריה התיאולוגית שלהן, אלא בהשפעתן ובתוצאות המעשיות שלהן על חיי המאמינים.

רשף חן: יש אמונות דתיות ששולחות את מאמיניהן לעזור למצורעים באפריקה, ויש כאלה ששולחות אותם לפוצץ נשים וילדים.

רשף חן: ויש הבדל גדול מאוד בין הדתות האלה.

רשף חן: אני יודע שהדת המוסלמית התיאורטית איננה מצדדת בהרג חפים מפשע.

רשף חן: באותה מידה הדת הנוצרית התיאורטית לא היתה אמורה לצדד במסעי הצלב ובטבח במוסלמים וביהודים שהתלווה אליהם.

רשף חן: אבל המבחן איננו מבחן תיאורטי.

רשף חן: המעשים הם הקובעים, ואי-אפשר עוד להתעלם מכך שהזרם הגדול והמרכזי, המדבר בשם הדת המוסלמית בקרב הפלסטינים, מצדד בטרור ובהרג מכוון של נשים וילדים כחלק ממלחמת הדת הלאומנית שהם מנהלים נגדנו.

רשף חן: גם אינני רואה בקרב הציבור הפלסטיני התנערות אמיתית, החורגת מאמירות רפות, מן השפה ולחוץ, מהרג החפים מפשע.

רשף חן: חשוב מכך - אינני רואה כל פעולה אמיתית להפסקת הרצח.

רשף חן: אינני אדם מאמין.

רשף חן: לא זכיתי לפריווילגיה של אמונה במטרה או תוכנית אלוהית.

רשף חן: אמונתי היא שלמוות אין כל תכלית.

רשף חן: אמונתי היא שהטוב והרע הם מעשה ידי אדם.

רשף חן: מכך נובעת אמונתי באחריות למעשים ולתוצאות.

רשף חן: האחריות היא אישית וגם קולקטיבית.

רשף חן: כאשר אדם מבקש להיות חלק מעם, הוא לוקח על עצמו לא רק את הזכויות הנובעות מכך, אלא גם את החובות ואת האחריות.

רשף חן: כאשר נעשים מעשי זוועה במסגרת המאבק הלאומי הפלסטיני, כל בני העם הפלסטיני נושאים באחריות המוסרית והמעשית למעשים האלה.

רשף חן: אחריות אחרת, אשר אינה נותנת לי מנוח, היא אחריות הנהגת מדינת ישראל לשלום אזרחינו.

רשף חן: כחבר הכנסת וחבר הקואליציה אני שותף - גם אם זוטר - במכלול הדמוקרטי המהווה את השלטון בישראל.

רשף חן: אינני יכול להשתחרר מהתחושה של כישלון בשמירה על חיי אזרחינו.

רשף חן: אינני יכול שלא לשאול את עצמי אם עשינו את כל הדרוש כדי לשמור על חייהם של אלה שנרצחו בחיפה בשבת האחרונה ואלה שנרצחו בארץ כולה בשנים האחרונות.

רשף חן: אין להתעלם מהמאבק העיקש שצה"ל מנהל בטרור ובתשתיותיו, אך אי-אפשר להתעלם מהעובדות: אזרחינו ממשיכים להירצח.

רשף חן: אי-אפשר להתעלם גם מכך שבניית הגדר - ומהניסיון בעזה ברור לחלוטין כי היא יכולה לתת מענה משמעותי על הטרור - מתעכבת זמן רב מדי, וכי הקצב, התוואי והרציפות של הגדר מושפעים משיקולים פוליטיים, אשר אינם יכולים להיות שקולים מול הסיכון בחיי אדם.

רשף חן: אינני משוכנע גם שאנחנו באמת הופכים כל אבן בניסיון למצוא פרטנרים להסדר ולחיזוק אותם גורמים פלסטיניים שעמם אולי - ואני מדגיש: אולי - אפשר להגיע להסדר.

רשף חן: אינני תמים לחשוב כי אותם גורמים מתונים הם אוהבי ישראל.

רשף חן: ההיפך.

רשף חן: אני גם מייחס להם אחריות ישירה ורבה להמשך ההרג ולאי-הגעה להסדר.

רשף חן: עם זאת אני סבור כי מציאת פתרון מוסכם היא אינטרס ישראלי, שלנו.

רשף חן: יש לקדמו בכל המרץ.

רשף חן: אינני סבור שאנו עושים די כדי להתמודד ציבורית, פוליטית ומעשית עם סוגיית ההתנחלויות המבודדות - ואני מבחין בין ההתנחלויות המבודדות לאלה שהן סמוכות לקו - תחת זאת, אנו ממשיכים במדיניות כושלת, אשר הביאה אותנו עד הלום.

רשף חן: לבסוף - אני חושב שהגיע הזמן שנתחיל להתמודד, ציבורית ופוליטית, עם השאלה: מה עושים, בהנחה שהעם הפלסטיני איננו רוצה או איננו יכול להשתחרר מכבלי השנאה הלאומנית והדתית אשר חסמו עד כה כל אפשרות לשלום.

רשף חן: האם האינטרס שלנו הוא להמשיך את המצב הקיים, או שמתוך ראיית האינטרס הישראלי בלבד, עלינו לעשות מעשה.

רשף חן: כנסת נכבדה, לבי יוצא אל משפחות בני עירי ההרוגים והפצועים והלב כבד מאוד.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת משה כחלון, מנמק נוסף.

משה כחלון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני, כמו חבר הכנסת רשף חן, תושב חיפה, לקוח של המסעדה הזאת, הבעלים הם חברים שלי - גם היהודים, גם הערבים - וזה באמת אירוע קשה לכולנו.

משה כחלון: בהזדמנות הזאת אני רוצה באמת להשתתף באבל המשפחות ולאחל איחולי החלמה לפצועים.

משה כחלון: העיר חיפה ספגה מכות קשות בתקופה האחרונה.

משה כחלון: אני לא יודע, לדעתי היא אפילו שילמה את מספר ההרוגים הגדול ביותר בארץ - אפילו עוברת את ירושלים.

משה כחלון: לצערי, מה שמאפיין את הפיגועים בחיפה זה המספר הרב של ההרוגים.

משה כחלון: לא יודע למה חוסר המזל הזה, אבל "מצה" - 19, "מקסים" - 19, קו 37, קו 16.

משה כחלון: אני, כמו ידידי חבר הכנסת רשף חן, גר לא רחוק, וכמובן ירדתי.

משה כחלון: ירדתי למטה לראות את הפיגוע.

משה כחלון: אני עבדתי עם השר לנדאו במשרד לביטחון פנים, ראינו הרבה פיגועים, כאלה פיגועים - פיגוע מהסוג הזה זה פשוט מחריד.

משה כחלון: פשוט מחריד.

משה כחלון: ומהעדויות שאנחנו יודעים, ששמענו מיושבי המסעדה, פשוט המחבלת עמדה ליד עגלת התינוק והפעילה את המטען.

משה כחלון: אני לא יודע מאיפה הרעיון הזה, אני לא יודע מאיפה הערכים האלה, אבל אין מה לעשות, אלה האנשים.

משה כחלון: עם אלה יש לנו עסק, עם אלה אנחנו רוצים לעשות שלום.

משה כחלון: אני לא אתפלא אם יתברר שבכלל הטרוריסטים ניסו לפגוע בקבוצת "מכבי חיפה".

משה כחלון: ברגע שפוגעים בקבוצת כדורגל או בגוף מוכר, זה יוצר תהודה גדולה בעולם, ואנחנו יודעים שהמטרה של הטרור היא ליצור תהודה.

משה כחלון: אני לא אתפלא אם "מכבי חיפה" היתה המטרה של הפיגוע הזה, והדברים עוד יתבררו בהמשך.

משה כחלון: אף אחד לא יכול לבוא ולומר שזה מקרי.

משה כחלון: כחיפאי, אני מכיר את מסעדת "מצה".

משה כחלון: בדרכה עד מסעדת "מצה", יש מקומות רבים שהיא יכלה לפגע בהם - והיא לא צריכה ממני מיפוי והדרכה, יודעים בדיוק איפה.

משה כחלון: יש משמעות לפגיעה במסעדת "מצה".

משה כחלון: לצערי - - -

דוד טל: מסעדת "מקסים".

משה כחלון: "מקסים", סליחה.

משה כחלון: גם "מצה".

משה כחלון: לצערי, הפגיעה הזאת היא במקום שבאמת סימל את הדו-קיום בחיפה, וכנראה זה לא משרת אותם.

משה כחלון: זה פוגע בזה, וניסו - כמו ב"מצה", שגם בה הבעלים ערבים ואנשים נהדרים - במסעדת "מקסים": משפחת מטר ומשפחת ניר אנשים נהדרים - מה אני אגיד לכם, חבר'ה, אנחנו משפחה.

משה כחלון: זה פשוט כואב גם לראות את המצב שלהם היום.

משה כחלון: אנחנו, כחברים, מחזקים אותם, עושים הכול כדי שהם ימשיכו, ונחזק אותם גם בהמשך.

משה כחלון: לצערי, בעניין של ערביי ישראל - ראיתי היום באחד העיתונים שיש חשד ששוב, כמו באוטובוס, גם פה מעורב ערבי-ישראלי.

משה כחלון: זה חשד, אני ממש מקווה שזה בגדר של חשד.

משה כחלון: לי חשובה מאוד מערכת היחסים עם ערביי ישראל.

משה כחלון: כחיפאי, אני יודע מה החשיבות של העניין הזה ואני מקווה שזה לא נכון, אבל אם זה נכון - צריך לטפל בזה בכל החומרה.

משה כחלון: חברי הכנסת, הטרור הוא מהלך שגורם לשיבוש מערכות, גורם לעיוות מנטלי.

משה כחלון: אנחנו יודעים שיש חוקי מלחמה בין מדינות.

משה כחלון: יודעים מה מותר, מה אסור, יש אמנות.

משה כחלון: בטרור אין שום חוקים.

משה כחלון: הטרור, בעצם ההגדרה שלו, בעצם הפעילות שלו, פוגע בכל ערכי אנוש הבסיסיים.

משה כחלון: הטרוריסטים למעשה הם לא חיילים, לא לוחמי חופש, לא לוחמי גרילה, הכול שטויות.

משה כחלון: הטרוריסטים הם זורעי מוות ללא הבחנה, והם מחויבי מוות.

משה כחלון: לצערי, אי-אפשר לנצח את הטרור באמצעים שישראל השתמשה בהם עד עתה, ואי-אפשר גם לתת לשועלים הקטנים אצלנו לנסות לעוות את האמת.

משה כחלון: הפנייה שלי היא באמת לחברי הממשלה, שאני חלק ממנה.

משה כחלון: במקום להפציץ 15 קילומטר מדמשק - ועם כל ה-F-16 ואני לא יודע עם מה - קילומטר וחצי מפה, קילומטר ו-800 מטר, יושב האיש ששולח אותם.

משה כחלון: אם רוצים - אני יכול לתת להם תצ"א איך להגיע בדיוק אליו ולהפציץ אותו.

משה כחלון: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: ההתלקחות בצפון והשלכותיה על המצב הביטחוני של אזרחי המדינה

אתי לבני: ההצעה הבאה לסדר-היום: ההתלקחות בצפון והשלכותיה על המצב הביטחוני של אזרחי המדינה.

אתי לבני: חבר הכנסת שמעון פרס - אינו נוכח.

דוד טל: אין הצבעות, גברתי?

אתי לבני: לא.

אתי לבני: ישיב על שלוש ההצעות סגן שר הביטחון.

אתי לבני: הצעה נוספת - פעולת צה"ל - - -

חיים רמון: גברתי היושבת-ראש, אני בשם העבודה, לא שמעון פרס.

אתי לבני: אתה בשם - - -?

חיים רמון: אני לא שמעון, אבל אני בשם העבודה.

חיים רמון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הפיגוע הנורא במסעדת "מקסים" הוא ביטוי נוסף למציאות הקשה מאוד באמת שאנחנו נמצאים בה בשלוש השנים האחרונות.

חיים רמון: והממשלות - כל הממשלות - מתמודדות עם הבעיה הזאת, איך מביאים ביטחון לתושבי מדינת ישראל ואיך נאבקים נגד אותם טרוריסטים מתועבים.

חיים רמון: אז צריך להיאבק בהם - בכל הכוח, בכל האמצעים - אבל יש לי תחושה שצריך לעשות את זה גם בשכל.

חיים רמון: אז נכון, קשה מאוד לבוא ולבקר הפצצה מינורית שוודאי אף אחד לא מעלה על דעתו ולא משלה את עצמו שתשנה משהו במלחמה בטרור, מלבד התחושה שמישהו חושב שהוא לא בטוח.

חיים רמון: אני רוצה להגיד לסגן שר הביטחון ולשר הביטחון, גם כשפעולה מוצדקת - בוודאי מבחינה מוסרית, אולי אפילו מבחינה צבאית היא מוצדקת - ביטחון לא מתחיל ומסתיים בראייה הצרה.

חיים רמון: יצחק רבין המנוח, כאשר היו אירועים בגבול הצפון, תמיד שקל את התגובה, מה תהיה ההשפעה על הצפון.

חיים רמון: וכאשר היה ברור שהצפון - שמצבו הכלכלי הוא לא מן המשובחים - עלול להיפגע, הוא היה מתאפק.

חיים רמון: למשל, שום דבר נורא לא היה קורה אם היו תוקפים אותו מחנה - אם ריק ואם מלא - אחרי החגים.

חיים רמון: גם זה שיהיו כמה אלפי מפוטרים פחות בצפון זה חלק מהחוסן של מדינת ישראל - שהכלכלה בצפון תהיה חזקה, שאנשים יוכלו להתפרנס, זה חלק מהחוסן של מדינת ישראל.

חיים רמון: וכאשר יודעים, כאשר הולכים ערב החג - זה ביטוי לחוסר התבונה.

חיים רמון: איך אמר את זה ראש המוסד לשעבר וראש המועצה לביטחון לאומי?

חיים רמון: - מתקבלות החלטות אצל ראש הממשלה ללא מחשבה, כלאחר יד, בלי ראייה כוללת.

חיים רמון: וזה ביטוי נוסף ונדבך נוסף לעובדה שהממשלה הזאת נכשלה כישלון חרוץ במלחמה בטרור.

חיים רמון: אני רוצה לומר - אין לכם כבר תירוצים.

חיים רמון: נגמרו התירוצים.

חיים רמון: אתם, באתם לשלטון כאשר החלה האינתיפאדה והודעתם שאתם תדעו לטפל בטרור, ואתם הודעתם שתחסלו את הטרור.

חיים רמון: הסבירו לנו שאריק שרון חיסל את הטרור בעזה ב-1970 צ'יק-צ'ק, והוא גם יעשה את זה פה.

חיים רמון: ומאז, לצערי הרב, הטרור הולך וגדל, הולך וגדל, ואתם - את מה שהייתם צריכים לעשות לא עשיתם, ואת מה שלא הייתם צריכים לעשות אתם כן עושים.

חיים רמון: ראש הממשלה, כשהגיע לשלטון, אמר אחרי חודש-חודשיים, כשהתברר לו שישראל 2001 זה לא עזה 1970, הוא בא ואמר: אני מצטער, דברים שרואים מכאן - אמר ראש הממשלה, מכס ראש הממשלה - לא ראיתי כשהייתי באופוזיציה.

חיים רמון: אנושי.

חיים רמון: אפילו צריך לכבד אותו על זה.

חיים רמון: אבל, יש לי תחושה שראש הממשלה, כבר שלוש שנים בשלטון, לא רואה גם מכס השלטון שום דבר.

חיים רמון: הוא גם עיוור בהיותו ראש הממשלה - איך נלחמים בטרור הזה.

חיים רמון: ואת הטרור הזה אפשר למתן, אפשר להקטין, בשתי דרכים: דרך אחת היא הדרך הדפנסיבית - כמו בכל דבר, יש דרך דפנסיבית - והדרך השנייה היא הדרך המדינית, ובשתי הדרכים הללו ראש הממשלה לא עשה את מה שהיה מוטל עליו.

חיים רמון: ראש הממשלה שאמר, על ביטחון אזרחי מדינת ישראל אני לא מוותר, ויתר בעבר ומוותר גם היום מטעמים אידיאולוגיים ופוליטיים על הקמת גדר ההפרדה, שהיתה, היום אפילו לטענתו, מביאה ביטחון.

חיים רמון: כתוצאה מכך שהוא לא נתן את הביטחון הזה, נרצחו 400 עד 500 אזרחים.

חיים רמון: היום זה כבר לא במחלוקת, כי ראש הממשלה הוא האיש שמסביר שזה חיוני.

חיים רמון: לא שהוא לא שמע לי - לי זה בסדר, לי הוא לעג; הוא לא שמע לראשי מערכת הביטחון, וגם היום, כשהוא צריך להגן דפנסיבית על תושבי מדינת ישראל, הוא ראש ממשלה של מתנחלים.

חיים רמון: שנתיים הוא לא בנה גדר בגלל המתנחלים, ועכשיו הוא עושה תוואי של גדר שאין לה שום דבר עם הביטחון, והוא לא יבנה אותה בסוף, מתוך התחשבות במתנחלים.

חיים רמון: מי ישב בלשכת ראש הממשלה כשהחליטו על תוואי הגדר?

חיים רמון: עם ישראל לא ישב שם.

חיים רמון: ישבו שם המתנחלים ובנו, או אמרו שיבנו, את התוואי הזה.

חיים רמון: הוא גם לא ייבנה, זה יעלה בדם, זה יעלה בדמים מיותרים.

חיים רמון: שמענו היום ויכוח נורא.

חיים רמון: הביאו את הכנסת.

חיים רמון: בשביל מה?

חיים רמון: בשביל 100-200-300 מיליון, 400 מיליון, כשראש הממשלה זורק חצי מיליארד בשביל ביטחון המתנחלים - גם לא ביטחונם, אלא האינטרסים המדיניים של המתנחלים.

חיים רמון: 3-4 מיליארדי שקלים לחינם, כי הוא ראש ממשלה של מתנחלים.

חיים רמון: הוא לא עושה את זה.

חיים רמון: על מחדלים הרבה יותר קטנים ראשי ממשלה הלכו הביתה.

זאב בוים: כמה זמן יש לו?

חיים רמון: עשר דקות.

אתי לבני: יש לו עוד שלוש דקות.

עסאם מח'ול: הוא אומר דברים קשים, לכן זה נראה לך ארוך.

חיים רמון: לא יעזור.

חיים רמון: אל תאשימו אף אחד, אתם בשלטון.

חיים רמון: יש לכם כשרון נהדר, אמרתי.

חיים רמון: כל הזמן אתם בשלטון וכל הזמן אתם מאשימים את האופוזיציה.

חיים רמון: אין דבר כזה בעולם.

חיים רמון: אמרתי לחבר הכנסת גדעון סער בחוץ: תגיד לי תאריך, ומרגע זה אתם מתחילים להיות אחראים; עוד שנה, עוד שנתיים, עוד שלוש שתהיו בשלטון, ומרגע זה תגידו שאתם אחראים.

חיים רמון: אני מוכן לחכות בסבלנות.

חיים רמון: אבל המצאתם פטנט אלוהי.

חיים רמון: יושב פה גדעון סער, הוא כבר שלוש שנים בשלטון, הוא היה מזכיר הממשלה, חבר הכנסת, הכול, ואת מי הוא מאשים?

חיים רמון: את האופוזיציה.

חיים רמון: אני יושב עם חבר הכנסת עוזי לנדאו בעימות טלוויזיוני - עם השר לנדאו, והוא מסביר לי שאני אשם.

חיים רמון: הוא כבר שלוש שנים שר, ואני אשם, כשאני כבר חמש שנים לא שר.

עוזי לנדאו: הוא צדק.

חיים רמון: לא, לא מבינים איזה פטנט זה.

חיים רמון: אתם יושבים, באופן אישי - ראש הממשלה ישב, התנגד לדבר, כשהוא טוען היום שזה יביא ביטחון.

חיים רמון: טעית - לך הביתה.

חיים רמון: לא טעית בדבר קל ערך, טעית בדבר מהותי.

חיים רמון: הדבר השני זה העניין המדיני.

חיים רמון: באת, אמרת: רק אני, שרון, אביא שלום.

חיים רמון: לא עוד חמישה יביאו שלום.

חיים רמון: הוא, בלעדי, אין אחר.

חיים רמון: מאה אחוז.

חיים רמון: בסדר, סבלנות.

חיים רמון: עברה שנה, עברו שנתיים, עברו שלוש שנים.

חיים רמון: מה עשית בפועל?

חיים רמון: היתה ממשלת אבו-מאזן, עליה השלום.

חיים רמון: במשהו קטן סייעת לו?

חיים רמון: עזרת לו?

חיים רמון: אז היה ערפאת, ערפאת באמת אשם, הוא לא עזר.

חיים רמון: אבל מה אנחנו עשינו כדי שממשלת אבו-מאזן תשרוד, אם היא חשובה?

חיים רמון: כלום.

חיים רמון: מה אנחנו עושים עכשיו?

חיים רמון: אני לא יודע אם נעשה או לא.

חיים רמון: לנסראללה אנחנו נשחרר 400-500 אסירים; לטובת אבו-מאזן, לחזק אותו, כדי שלא יהיה טרור - את זה אנחנו לא עושים, לא עולה על דעתנו.

חיים רמון: מה מבינים במזרח התיכון?

אחמד טיבי: רק כוח.

חיים רמון: מה מבינים?

חיים רמון: אומר נסראללה, חבר'ה, מה אתם שמים אבו-מאזן?

חיים רמון: רק בכוח.

חיים רמון: היהודים האלה, מבינים רק כוח, ורק בכוח נלך.

חיים רמון: לשחרר אסיר כדי לחזק את הצד המתון אצל הפלסטינים - לא יעלה על הדעת.

חיים רמון: אבל לחזק את האויב הכי מר שלנו, הכי קשה - כן.

חיים רמון: ואז אנחנו אומרים: תפוצצו, תחטפו חיילים, ואז תקבלו את מה שאתם רוצים.

חיים רמון: זה מה שהממשלה הזאת מחנכת אליו, זה ההיגיון שלה.

חיים רמון: לכן אני בא ואומר, רבותי, תודו, הבטחתם לבוחר, לא עמדתם בזה, דרדרתם את מדינת ישראל למצב הביטחוני הכי קשה, הכי נורא שלה, למצב כלכלי שאני לא צריך לתאר - ביבי נתניהו מתאר איזה אסון כלכלי היה פה ועדיין קיים פה.

חיים רמון: לא הצלחתם, אז מה אם בחרו בכם?

חיים רמון: תבואו, תגידו: אנחנו לא יודעים, לא הצלחנו, אין לנו פתרונות, הגענו למבוי סתום, ותלכו הביתה, כי אין לכם פתרון לכלום.

חיים רמון: ואז, כשאין פתרון לכלום, גם אם עושים איזו פעולה בסוריה, היא מעידה לא על חוזק, לא על עוצמה, היא מעידה על אובדן דרך, על אובדן עשתונות ודרדור ישראל בכל התחומים למציאות אולי הכי קשה מאז קום המדינה.

חיים רמון: לכן, אם אתם אנשים הגונים, ובראש ובראשונה, אם ראש הממשלה הוא אדם הגון, הדבר המיידי שהוא היה צריך לעשות לטובת עם ישראל, ואם הוא באמת דואג לביטחון תושבי מדינת ישראל, זה לקום וללכת.

חיים רמון: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: הצעה שלישית, של חבר הכנסת רן כהן, באותו נושא: פעולת צה"ל בסוריה וההסלמה בגבול הצפון.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, כאשר אתה מסתכל על האין-מדיניות הישראלית, אתה שואל את עצמך, לאן נעלם השכל שלנו.

אבשלום וילן: אני מרגיש שאנחנו נכנסים פה לתוך מערכת, שלא פעם אני מתבייש בעצמנו.

אבשלום וילן: הלכנו להפציץ בסוריה, 15 קילומטר מדמשק.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: כי באירן הראו איזה סרט וידיאו עם כמה מחסנים?

אבשלום וילן: זה רציני?

אבשלום וילן: ואז אותתנו, ומה זה בנינו את ביטחוננו העצמי.

אבשלום וילן: אנחנו לא יודעים שכל חיל האוויר, אם הוא רוצה, הוא יכול לרדת על כל מרחבי סוריה בלי שום בעיה?

אבשלום וילן: את מי צריך לשכנע פה?

אבשלום וילן: יש לי הרושם, שלא פעם אחת ולא פעמיים הממשלה הזאת מסתכלת - ואני הולך להגיד עכשיו כמה דברים מאוד קשים, אדוני השר, אדוני סגן השר, ואני אומר ביושר שהפעולות של חלק מכם, שההתבטאויות של חלק מכם אינן מכוונות באמת לביטחון ישראל.

אבשלום וילן: אתה יודע למי הם מכוונים?

אבשלום וילן: ל-100 ומשהו חברי מרכז שלכם שגרים ביהודה ושומרון, ועוד לחברי מרכז אחרים קיצונים, שאליהם צריך להתחנף.

עוזי לנדאו: אמרת שתדבר ביושר.

אבשלום וילן: ביושר.

אבשלום וילן: אתה, השר עוזי לנדאו, יכול להיות נגד גדר הביטחון - - -

זאב בוים: זה לא ביושר, זה בטמטום, תסלח לי.

זאב בוים: זה פשוט בטמטום.

אבשלום וילן: ביום שאני אוכיח את זה, לא תגיד "טמטום", תיקח את זה בחזרה.

אבשלום וילן: אפשר ללכת לגדר ביטחונית, לשיטתכם.

אבשלום וילן: אפשר להתנגד לה.

אבשלום וילן: אבל להגיע לתוואי עקום כזה, רק מפני שהמתנחלים לוחצים עליכם?

אבשלום וילן: ויושב חבר הכנסת חזן בוועדת תקציב הביטחון ואומר: גדר אושוויץ.

אבשלום וילן: לא פחות ולא יותר.

אבשלום וילן: ואני אומר לו: חבר הכנסת חזן, אולי תיקח את המלים בחזרה, תמחק אותן מהפרוטוקול?

אבשלום וילן: לא, הוא מתעקש, גדר אושוויץ.

אבשלום וילן: ואז ברור שעושים פיתולים ומוסיפים 2.5 מיליארדי שקלים של פיתולים על פיתולים.

אבשלום וילן: לשם מה?

אבשלום וילן: השר ליברמן אמר לפני יומיים בריאיון ברדיו, שלפי דעתו ההפצצה בסוריה היתה משגה.

אבשלום וילן: הטענה שלו היתה שישראל לא יכולה להרשות לעצמה מלחמת התשה, ולכן צריך להדליק לשבועיים, שלושה שבועות, את כל המזרח התיכון.

אבשלום וילן: כלומר, צריך הפצצה רבתי על סוריה, לדאוג שה"חיזבאללה" בלבנון ירביצו את כל מטחי ה"קטיושות", ונרד גם עליהם, יהיו פה מהומות בשטחים, שבועיים, שלושה שבועות, מהומת אלוהים, אבל אחרי זה יהיה שקט.

עסאם מח'ול: לליברמן מותר, הוא פירומן.

אבשלום וילן: ליברמן אומר את מה שאחרים לפעמים חושבים בשקט.

אבשלום וילן: הוא שר בכיר, הרי ראיתם פה קודם בהצבעה ש-49 אנשים רכי לבב הצביעו עם הממשלה הזאת, כדי לקחת את הפרלמנט, להשתמש בפרלמנט ככלי למאבק כוחני מול שובתים במדינת ישראל.

אבשלום וילן: ידכם לא רעדה?

אבשלום וילן: אומר השר שטרית ביושר: זה כלי במאבק.

אבשלום וילן: אם ההסתדרות תתרצה, לא נשתמש בכלי.

אבשלום וילן: הופכים את הפרלמנט לכלי.

אבשלום וילן: אתם מזכירים לי את הסרטים של המערך ב-1977.

אבשלום וילן: בסוף תביאו גם חיילים לנמלים.

אבשלום וילן: למה לא?

אבשלום וילן: זו בדיוק אותה לוגיקה.

אבשלום וילן: אם אתה מפעיל כוח, ואם אין גבולות לכוח, ואם לא מפנימים מהי דמוקרטיה, מהו מאבק מול עובדים בדמוקרטיה, ברור לגמרי שמגיעים לטירוף.

אבשלום וילן: ומה שאתם מובילים בפגרה הזאת, כל פעם שלא נוח לכם, עם ניצול הרוב האוטומטי בכנסת, זה טירוף פרלמנטרי שיבוא יום ויתפוצץ לכם בפרצוף בגדול.

אבשלום וילן: אבל נלך הלאה, חזרה לתחום המדיני.

אבשלום וילן: אמר כבר חבר הכנסת רמון: איזו ממשלת ימין מטורפת הולכת וסוגרת עם נסראללה עסקת חבילה, על מה?

אבשלום וילן: לא רוצה להציג פה מול הציבור, אבל על 400 אסירים שאתם כל הזמן אמרתם - דם על הידיים, דם על הידיים; ואני שאלתי את ראש הממשלה לא פעם אחת ולא פעמיים: אולי ניפרד כבר מהמנטרות המטורפות האלה?

אבשלום וילן: לכולנו, מי שלחם במלחמות ישראל, יש דם על הידיים, מה לעשות?

אבשלום וילן: זה תחליף למדיניות?

אבשלום וילן: זה תחליף בסופו של דבר להגיע - עם מי מגיעים להסדרים?

אבשלום וילן: לא עם כאלה שיש להם דם על הידיים?

אבשלום וילן: אז לאבו-מאזן סירבתם לתת; לאבו-עלא ספק אם תיתנו; אבל לנסראללה, שמוכיח לכם שבכוח ניתן להשיג כל דבר - וכאשר מדברים, אתם לא מוכנים לתת כלום.

אבשלום וילן: עכשיו אני הולך להבהיר - תקשיב טוב, סגן השר בוים - דבר עוד יותר חמור.

אבשלום וילן: אתם התחייבתם פה מול הכנסת לא לגייס מילואים.

אבשלום וילן: תשים לב באיזה עיתוי מוזר זה.

אבשלום וילן: אתמול אמר שר הביטחון, שב-22 בחודש, בגמר חג הסוכות, אתם תגייסו עד שישה גדודי מילואים.

אבשלום וילן: עכשיו תגיד, כל העולם אידיוט?

אבשלום וילן: כולנו מטומטמים?

אבשלום וילן: אתה כבר היום יודע שבעוד שבועיים יבערו השטחים ואתה תצטרך לגייס לפחות שישה גדודי מילואים, אף שהתחייבת לכנסת, בעקבות הסערה הציבורית שהיתה פה, לא לעשות את זה, אלא רק אם יהיה מצב חירום.

אבשלום וילן: אתם אנשים ישרים, כלומר אתם מתכננים בעוד שבועיים מצב חירום?

אבשלום וילן: מה אני צריך להבין מזה?

אבשלום וילן: שפירושו של דבר ששר הביטחון וסגנו, שיושב פה ויענה, כן או לא, אתם כנראה מתכננים להדליק - כלומר גירוש ערפאת, ולכן עכשיו אתם מכינים את האמצעים.

אבשלום וילן: עשיתם את התרגילים.

אבשלום וילן: זה רציני?

אבשלום וילן: ככה עובדת ממשלה אחראית בישראל?

אבשלום וילן: בואו נגיד פעם אחת ביושר מה יקרה עם גירוש ערפאת.

אבשלום וילן: מה ערפאת שווה - כבר אמר חיים רמון, שהוא חירבן וקלקל ולא הוביל להסדר מדיני, הכול נכון.

אבשלום וילן: אבל רגע, נניח שכאשר אתם מחליטים לטפל בערפאת יש שתי אפשרויות: או להגיע לחיסול פיזי או לגרשו מהשטח.

אבשלום וילן: והיה וחיסלתם אותו פיזית, מה יצא מזה?

אבשלום וילן: הנצחתם את הסכסוך עוד לכמה עשרות שנים, הדלקתם את כל המזרח התיכון באש, שגם שישה גדודי מילואים לא יספיקו לכבות אותה.

אבשלום וילן: הרבה יותר מזה.

אבשלום וילן: אתם תבעירו פה תבערה - מיותרת - לשנים ארוכות בינינו לבין הפלסטינים.

אבשלום וילן: איזה שכל יש בזה, איזו תבונה?

אבשלום וילן: אבל אתם נסחפים אחרי הרוב שלכם.

אבשלום וילן: אמרו לכם פעם אחרי פעם, כל אנשי המודיעין, אל תעשו את השטות הזאת, אבל אתם גיבורים.

אבשלום וילן: איך עמד פה איווט ליברמן – "שוורצנגרים".

אבשלום וילן: הורדת ידיים.

אבשלום וילן: נראה להם.

אבשלום וילן: ניכנס בהם.

אבשלום וילן: נוכיח.

אבשלום וילן: ונניח שתצליחו בגירוש ותנחיתו אותו אחר כבוד במצרים, בלבנון, איפה שלא יהיה.

אבשלום וילן: נו, אם הוא יסתובב בעולם ויעלה את הנושא שלו ויגבש מחדש את כל החזית הבין-לאומית, תרוויחו?

אבשלום וילן: הרי אתם מובילים בתחום המדיני מדיניות של "אין מדיניות" נוראה.

אבשלום וילן: בנמלים כבר הפעלתם את הכוח של הפרלמנט.

אבשלום וילן: אם אתם מתכוונים להדליק את המזרח התיכון עוד הפעם בחודש אוקטובר, ב-22, עם גיוס שישה גדודי מילואים, תגיד עכשיו ביושר מעל בימת הכנסת: כן, אנחנו מתכוונים להדליק את המזרח התיכון.

אבשלום וילן: לכן קיבלנו החלטה לגרש את ערפאת, לכן החלטנו בעצם שאנחנו הולכים בכוח, לכן איווט ליברמן אומר מה שבעצם אנחנו לא מעזים לומר, ראה מקרה הנמלים.

אבשלום וילן: בסופו של דבר הוא ידליק, אנחנו נדליק, ומה אחרי זה?

אבשלום וילן: בסופו של דבר תחזרו לשאלות היסוד.

אבשלום וילן: בשאלות היסוד לא יהיו לכם תשובות.

אבשלום וילן: באזור הזה חיים שני עמים.

אבשלום וילן: מה לעשות, צריך להסתדר.

אבשלום וילן: אפילו לשיטתכם, זה לא הולך, הם לא מוכנים לבוא למשא-ומתן.

אבשלום וילן: היה לכם אומץ להגיד שנבנה גדר, בואו נלך להיפרדות חד-צדדית, אנחנו פה והם שם.

אבשלום וילן: ביושר, לא יהיה מנוס מלפנות חלק גדול מההתנחלויות.

אבשלום וילן: נציל את הכלכלה, נציל את החברה, נציל את מדינת ישראל.

אבשלום וילן: אתם מנסים לאחוז במקל לא משני קצותיו, בכל קצותיו.

אבשלום וילן: סופו של דבר שהמקל הזה מסתובב במעגל, מכה בנו, מכה בהם, מכה בכולם.

אבשלום וילן: אני פונה פה אליך, סגן שר הביטחון, בקריאה דרמטית: תחזירו את החרבות לתוך הנדנים.

אבשלום וילן: תפסיקו לחמם את הגזרה.

אבשלום וילן: תתחילו להילחם באמת בטרור.

אבשלום וילן: תגיד לי, בלבנון לקח פחות משנה לבנות אותה גדר ביטחונית בדיוק על הגבול הבין-לאומי.

אבשלום וילן: היו קטעים שזזנו חמישה ושישה מטרים שם, וזה לקח פחות משנה.

אבשלום וילן: יש לנו הסכם שלום עם ירדן, אין גדר כזאת?

אבשלום וילן: יש.

אבשלום וילן: ברמת-הגולן, להוציא עכשיו את התקיפה, 30 שנה היה שקט.

אבשלום וילן: אין גדר?

אבשלום וילן: יש גדר.

אבשלום וילן: תבנו גדר מה שיותר מהר על "הקו הירוק", בלי התחכמויות, ב-2.5-3 מיליארדים ולא ב-6-6.5 מיליארדי שקלים, עם מעברים, עם הכול, בצורה מסודרת.

אבשלום וילן: תחסמו את כל הכניסה למרכזי האוכלוסייה של ישראל, ונתחיל להוביל תהליך מדיני.

אבשלום וילן: לא יהיה פרטנר?

אבשלום וילן: צעדים חד-צדדיים.

אבשלום וילן: עד אז תחזירו את התבונה לראש הישראלי.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: משיב סגן שר הביטחון, חבר הכנסת זאב בוים.

זאב בוים: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, יש לנו טבע מגונה, כשיש אויבים שקמים עלינו עם פיגוע כל כך קשה, כל כך נורא, רק לפני ימים ספורים, ערב יום הכיפורים, ומה אנחנו עושים?

זאב בוים: אנחנו באים ומלקים את עצמנו.

זאב בוים: מלקים את עצמנו.

זאב בוים: אני שומע פה גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה.

זאב בוים: אני שמעתי את הכאב של חבר הכנסת החיפאי, שיש לו כאב נוסף מתוקף ההיכרות האישית.

זאב בוים: אבל, חבר הכנסת רשף, אני לא יודע, עם חברים כמוך בקואליציה, אז מה אנחנו בכלל צריכים אויבים באופוזיציה.

רשף חן: - - -

זאב בוים: לא, אני רק חושב שכדאי לחשוב לפני שאנחנו מדברים פה.

זאב בוים: אנחנו מדברים פה פתוח לגמרי, לעיני מצלמות, לעיני העם והעולם.

זאב בוים: אז צריך לברור גם מלים, וגם כשיש ביקורת - ואני לא בא בטענה.

זאב בוים: דרך אגב, גם לאופוזיציה, תיכף נתחשבן אתה קצת.

זאב בוים: אבל לפני כן צריך לבוא ולהגיד שגם לקואליציה יש מסגרות - - -

עסאם מח'ול: מה הוא אמר?

זאב בוים: אני מדבר עכשיו על הקואליציה, אז תנו לי רגע לעשות את החשבון עם הקואליציה.

זאב בוים: על כל פנים, אני חושב שגם כשיש ביקורת צריך לקחת אותה בנסיבות הקיימות.

זאב בוים: אני חושב שזה לא נכון, ובעיקר שיש לי תחושה לא טובה שאנחנו מלקים את עצמו לא בדין ולא בצדק.

זאב בוים: זו הבעיה הגדולה.

זאב בוים: אנחנו באים אל עצמנו בטענות על מה - - -

רשף חן: - - - האזרחים שלנו מתפוצצים - - -

זאב בוים: חבר הכנסת רשף, אני שמעתי אותך.

זאב בוים: אני חושב שבמצב כזה, בכאב הנורא הזה, לפחות צריך לחלק את האחריות למצב הזה - כאילו אנחנו במאה אחוז אשמים בעניין.

ג'מאל זחאלקה: כי אתה הכובש, אתה המתנחל, אתה השודד של האדמות.

זאב בוים: אתה מבין, זה העניין.

זאב בוים: זה מתאים לזחאלקה להגיד.

זאב בוים: אתו אין לי ויכוח.

עוזי לנדאו: - - -

זאב בוים: אתו אין לי ויכוח.

זאב בוים: עם וילן יש לי ויכוח.

אבשלום וילן: - - -

זאב בוים: וילן, שמעתי אותך וישבתי בשקט ואתה עכשיו תשמע אותי.

זאב בוים: אתה עכשיו תשמע אותי.

זאב בוים: אני אעשה אתך תיכף חשבון, גם על המילואים - אתה נחשב מומחה גדול למילואים ומשמש יושב-ראש השדולה של המילואים.

זאב בוים: אתה מאחז פה עיניים ומרמה במצח נחושה ומדבר על ממשלה שהולכת להבעיר את המזרח התיכון.

זאב בוים: זו דיאלקטיקה בולשביקית מבית היסוד שלך.

זאב בוים: שם למדת את זה.

אבשלום וילן: - - -

זאב בוים: זו בושה וחרפה שאתה מתאר מישהו במדינת ישראל שמתכנן ומחרחר להבעיר את המזרח התיכון.

זאב בוים: תתבייש לך, תתבייש לך.

זאב בוים: במה אתה משתמש?

זאב בוים: - במומחיות שלך לענייני המילואים.

זאב בוים: בוא תשמע את העובדות על המילואים.

זאב בוים: מח'ול, זה בינינו, אתה לא מתעסק בענייני מילואים, מה אכפת לך, חכה, תיכף נדבר גם אתך, תיכף נגיע אליך.

זאב בוים: אתה משתמש בעניין המילואים לשווא, כי העובדות הן שצריך לראות את הדברים על רקע כוננות לחג הסוכות, כוננות חגים, כוננות מיוחדת שאינה חדשה.

זאב בוים: היא היתה תמיד, וגם בעבר - כמו לפני שנה, או כמו בפסח האחרון - היא נבנתה גם על כוחות מילואים.

זאב בוים: אתה יודע את זה.

זאב בוים: נכון שבאנו לכאן ואמרנו, יש לנו עניין בכפוף למצב הביטחוני, לגרום לכך שבגרף המילואים כל נושאי המילואים והבט"ש יהיו בנפרד.

זאב בוים: אנשי המילואים לא יתעסקו בפעילות מבצעית.

זאב בוים: זה נכון.

זאב בוים: אני אומר לך כאן שההנחיה של שר הביטחון בעקבות הפיגוע, היתה להגביר את הדריכות והעירנות, להגביר כוחות צבא סדיר שישתתפו בביטחון השוטף הזה, כדי למנוע פיגועים נוספים, ויש התרעות.

זאב בוים: אבל הכול היה מבוסס על הצבא הסדיר, לרבות ביטול והפסקה של קורסים והכשרות, דברים מסוג זה: תגבור המעברים בחיילות ודברים נוספים.

זאב בוים: הוא גם אמר שאם יגלו מפקדים בשטח צורך נוסף, כדי להבטיח את מילוי המשימה הזאת - שעם ישראל יוכל לחגוג בשקט את החג הזה בכל מקום בארץ הזאת - אנשי מילואים, בבקשה.

זאב בוים: לא שישה גדודים אלא ארבעה.

זאב בוים: זה עומד לרשות צה"ל כפוטנציאל.

זאב בוים: תראה מה אתה עושה.

זאב בוים: אולי אתה לא מכיר את כל הפרטים, אז תבוא ותשאל קודם, אבל אתה מנפח את המסגרת, אתה הופך אותה למכשיר, ומחבר את זה להחלטה של הממשלה בעניין ערפאת, וכבר יודע על התוכנית להבעיר את המזרח התיכון ב-22 בחודש.

זאב בוים: מאיפה זה בא, איך אפשר לעשות כך, בלי קשר לאופוזיציה או קואליציה.

זאב בוים: זו אחריות, זה רציני?

זאב בוים: חיים רמון, אתה בא בטענה שאנחנו חוזרים כל פעם ומאשימים אתכם.

זאב בוים: אתה שואל, כמה זמן עוד ניתלה בהאשמותיה של מפלגת העבודה, ועד מתי במקום שהממשלה הזאת תאמר מה היא עושה או לא עושה, תחזור אחורה לעוולות שנגרמו בתקופת שלטון העבודה.

זאב בוים: תשמע, יש בכך משהו, אני לא אומר לך שלא, אבל זה לא סתם, זו לא גישה פוליטית שנועדה להיחלץ מאיזו מצוקה על-ידי התקפה.

זאב בוים: תרגילים כאלה עושים בכל מערכת פוליטית.

זאב בוים: יש משהו מהותי יסודי שנמשך שנים, שאת הפירות הבאושים שלו אנחנו אוכלים כבר שלוש שנים, ולא אתה ולא הממשלה שלך לא תוכלו להתחמק מכך.

זאב בוים: בתקופת שלום-אוסלו קראתם לזה קורבנות השלום.

זאב בוים: אנחנו לא מוכנים שזה ייקרא קורבנות השלום.

חיים רמון: אף אחד לא אמר את זה.

זאב בוים: ואתם משתמשים בשמו של יצחק רבין לשווא.

זאב בוים: כאשר אתה בא ואומר לי שבכל פעולה ביטחונית ומבצעית שצריך היה לבצע, השיקול של ראש הממשלה המנוח יצחק רבין היה שקט בצפון, כדי שיוכלו לטייל בצפון - זה בהחלט שיקול, אבל האם זה היה השיקול העיקרי של רבין, זה היה השיקול בכל מקרה?

זאב בוים: אני לא רוצה להזכיר את כל המבצעים שהיו.

זאב בוים: האם בכולם הביאו בחשבון את הרווחה הכלכלית בצפון, אף שזה שיקול חשוב?

זאב בוים: לא בהכרח כל פעולה צבאית כזאת פוגעת ברווחה הכלכלית הזאת, אבל זה בהחלט מאיים על הרווחה הכלכלית ועל תנועת התיירות בחג לצפון, אם חיים רמון עומד פה ומהלך אימים, ואתה מהלך אימים כאילו הפעולה שנעשתה בדמשק - תיכף נדבר עליה - היא זו שצריכה עכשיו לעצור את כל תנועת עם ישראל לצפון.

חיים רמון: לא אמרתי כך.

זאב בוים: לא אמרת את זה כך, אבל זה מה שהשתמע אצל מי ששמע וראה אותך.

זאב בוים: אתה אומר, הולכים להבעיר, מאיימים על השקט ועל הכלכלה בצפון.

זאב בוים: לא מיניה ולא מקצתיה.

זאב בוים: אני מקווה מאוד, אני גם מאמין, שמה שעם ישראל עשה בחול-המועד של הפסח האחרון, הוא יעשה גם עכשיו בסוכות.

זאב בוים: הוא ינצל את החופשה ויטייל בכל מקום בארץ הזאת.

זאב בוים: הוא יבלה, מגיע לו, יש לו היכן לעשות את זה.

זאב בוים: בכל מקום, לרבות בצפון.

זאב בוים: התושבים בצפון בערים, במושבים ובקיבוצים ייהנו מהתנועה הזאת.

זאב בוים: אני יודע שאתה אבי המצאת הגדר לצורך העניין.

זאב בוים: אתה אפילו שותק, ובשתיקתך אתה מודה בכך.

זאב בוים: אני לא בטוח שאתה אבי ההמצאה, אבל ניתן לך את הקרדיט הזה.

זאב בוים: הטענות על הגדר אינן במקומן.

זאב בוים: נכון שהיה ויכוח אם לבנות גדר.

זאב בוים: אמרתי לך יותר מפעם אחת שמה שוילן, שאיננו כאן, עכשיו אומר ביושר, אתה אומר בכחש.

זאב בוים: וילן אומר ביושר: תחזרו לקווי 1967 באופן חד-צדדי, ואחר-כך נראה אם יש או אין פרטנר.

זאב בוים: אתה לא אומר כך.

זאב בוים: אתה אומר, גדר ביטחונית.

זאב בוים: אתה מנגן על העניין הביטחוני.

זאב בוים: פעם אמרתי לך שאם נגיע למשא-ומתן ויצטרכו להזיז את הגדר, לפי איזה צד היא תזוז על-פי שיטתך, והסכמת בשתיקה שהיא תזוז רק לצד אחד.

זאב בוים: למה צריך לשים אותה על קווי 1967, כאשר אפילו על-פי החלטה 242 לא מדובר על החזרת הגבול לקווי 1967 עד הסנטימטר האחרון.

חיים רמון: בשנתיים האחרונות התנגד ראש הממשלה לכל גדר.

זאב בוים: סליחה, בשנתיים שראש הממשלה התנגד לכל גדר, אתה ישבת בממשלה.

חיים רמון: אני לא ישבתי בשום ממשלה.

זאב בוים: החברים שלך ישבו בממשלה.

זאב בוים: שר הביטחון שלך ישב בממשלה, ועכשיו תגיד לי עוד פעם שאני מסתמך על הממשלה ההיא.

זאב בוים: זו הממשלה שאתה בא בטענה אליה.

חיים רמון: אני בא בטענה לראש הממשלה, חבר הכנסת בוים.

חיים רמון: יש ראש ממשלה, והוא התנגד.

חיים רמון: רק על-פיו נתקבלו החלטות.

זאב בוים: בוויכוח הראשוני ראש הממשלה התנגד.

זאב בוים: אני רוצה להגיד לך עוד משהו, וזו תשובה גם על עניין הנסיגה החד-צדדית: רואים בכך היום חזות הכול, נוטלים את הדוגמה של לבנון.

זאב בוים: יש שקט בלבנון, אך זהו שקט יחסי.

זאב בוים: נהרג עכשיו חייל, כבר יצא מארב קשה מהגבול הזה של לבנון ומהגדר הזאת.

זאב בוים: לצערנו, בצומת כברי באזור יחיעם נפגעו אנשים רבים.

זאב בוים: יש שקט בגבול הלבנון, אבל נחטפו לנו שלושה חיילים.

זאב בוים: יש שקט בלבנון, אבל יורים על מוצבים, וזה אחרי שקיבלנו עלינו ליישם את החלטת האו"ם ומדדנו מחדש את הגדר על-פי המודדים של הקסדות הכחולות.

זאב בוים: הכול נראה פסטורלי ויפה, אך נשכח לרגע את הדוגמאות שנתתי של אי-שקט.

זאב בוים: יש דבר אחד שהנסיגה החד-צדדית הזאת יצרה, והוא יצירת מאזן הרתעה אסטרטגי כתוצאה מהנסיגה הזאת, שאנחנו נתנו במו-ידינו ל"חיזבאללה".

אתי לבני: סגן השר, אנא.

זאב בוים: ואתה יודע את זה יפה מאוד.

זאב בוים: מי כמוך יודע זאת.

זאב בוים: אתה גם היית יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

חיים רמון: אין לזה שום קשר - - -

זאב בוים: ודאי שאין קשר.

זאב בוים: ודאי שאין קשר.

חיים רמון: - - -

זאב בוים: אבל יש הבדל גדול.

זאב בוים: כשאתה מתייצב חד-צדדית על גדר בין-לאומית, אתה מכבד את הגדר הבין- לאומית הזאת ואת הגבול הזה ואתה קושר את ידיך, כדי לתת מענה על איום אסטרטגי שנוצר על-ידי ה"חיזבאללה".

חיים רמון: את סוריה הפצצתי רק אחרי שיצאתי, ולא לפני כן.

זאב בוים: עכשיו אני בא אתך לעניין סוריה.

ג'מאל זחאלקה: מדוע אתה מתנגד לכל גבול בין-לאומי?

ג'מאל זחאלקה: יש לך רגישות לגבול בין-לאומי?

זאב בוים: חבר הכנסת זחאלקה, אני לא מתנגד לגבול בין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: מפריע לך שסוריה יושבת על גבול בין-לאומי?

ג'מאל זחאלקה: - - -

זאב בוים: לא מפריע לי, אבל מפריע לי שהחברים שלך מפירים את ההסכם בגבול הבין-לאומי.

זאב בוים: זה מה שמפריע לי.

זאב בוים: נתתי לך דוגמאות להפרה הזאת, וציינתי רק את חלקן.

ג'מאל זחאלקה: - - -

עסאם מח'ול: צריך מצח נחושה כדי להגיד את הדברים האלה.

זאב בוים: אבל לסיום אני רוצה לומר - - -

אתי לבני: סגן השר, יש לך הזדמנות לענות על הצעה נוספת לסדר-היום.

אתי לבני: לכן, אנא.

זאב בוים: אני רק רוצה לומר דברים לגבי סוריה.

זאב בוים: לגבי סוריה צריך לומר, אנחנו תקפנו בסוריה.

זאב בוים: אני שומע אנשים שלא מייחסים קשר לעניין הזה, יכול להיות.

זאב בוים: אני חושב שיש קשר ישיר בין ההתקפה על סוריה לבין מה שקרה בפיגוע הזה.

זאב בוים: סוריה מאכסנת טרור ידועה.

זאב בוים: בחסותו של הנשיא אסד נמצאות המפקדות של הטרור, של ה"חמאס", של "הג'יהאד".

זאב בוים: המחנה הזה לא היה מחנה ריק ולא היה מחנה תמים של אזרחים.

זאב בוים: זה מחנה אימונים שבו מתאמנים כמה וכמה ארגונים בפעולות רצח וחבלה ובאימונים כדי לבצע טרור, ואחרי שהם משתלמים שם הם נכנסים חזרה לשטחים ומפעילים טרור נגדנו.

זאב בוים: המפקדות שיושבות בדמשק הן מפקדות שמכוונות טרור, מפעילות טרור וקשר הדוק וישיר, ואם נדבר ספציפית על התא של "הג'יהאד" באזור ג'נין, הוא מקבל את כל ההנחיות, את ההכוונה ואת הסיוע מדמשק.

זאב בוים: לא בכדי בא לפני ארבעה חודשים – אולי קצת פחות – שר החוץ האמריקני, קולין פאואל, לדמשק, דיבר עם אסד – אחרי המלחמה בעירק – ואמר לו במפורש: אדוני, אם אתה לא רוצה להיחשב למדינת טרור בציר הרשע הזה, אתה צריך לעשות פעולות.

זאב בוים: תפרק את המפקדות האלה, תוציא אותן מדמשק, אל תיתן מחסה וחסות לטרור.

זאב בוים: כל הטרור הזה – גם בשטחים, גם דרך ה"חיזבאללה" – עובר דרך סוריה, מטופל על-ידי סוריה, בסיוע של אירן, שהיא הגוף הגדול שעומד מאחורי כל המערכת הזאת.

זאב בוים: אז לא בכדי הלכנו לסוריה.

אחמד טיבי: - - -

ג'מאל זחאלקה: מתי ההתקפה הבאה בסוריה?

זאב בוים: דרך אגב, אסד עשה אחיזת עיניים לקולין פאואל ועשה איזו פעולה כאילו, יעני – ככה, כמו שעושים במזרח התיכון – ומהר מאוד חזרו המפקדות לשרוץ בדמשק והן מקבלות שם את האירוח הזה, ה"מכובד" והמפוקפק של סוריה.

זאב בוים: אז זאת היתה הסיבה שהלכנו לסוריה.

זאב בוים: אני חושב שהעמדנו את סוריה גם במערכת הבין-לאומית.

זאב בוים: צריך להוקיע את סוריה וצריך לראות בה מדינת טרור, וצריכים לגרום שכך יתייחס העולם אליה, שהעולם יתייחס אליה כאל מדינת טרור.

עסאם מח'ול: - - -

זאב בוים: ונדמה לי שאנחנו רואים סימנים של התפכחות - לא רק אצל האמריקנים שהם ידידינו הטובים, ולכן הם חשודים כביכול שדעתם אולי השתבשה - גם אצל האירופים, הן ביחס לסוריה, הן ביחס לפלסטינים בכלל ולערפאת בפרט.

עסאם מח'ול: - - -

זאב בוים: לסיום, אני רק אומר כך: שמעתי טענות כלפי עצמנו ביחס לאבו-מאזן, ושמענו גם את הטענות של אבו-מאזן כלפינו וגם כלפי האמריקנים.

זאב בוים: שמענו אותן גם כלפי ערפאת, שחבר הכנסת וילן – חבל שהוא לא נמצא פה - מאוד מודאג מהחלטת ממשלת ישראל כלפיו.

זאב בוים: היתה החלטה של ממשלת ישראל בהמשך לעמדתנו שערפאת אינו בר-שיח ולא רלוונטי, וזה שהוא נאחז בקרנות המזבח והוא חזק – אף אחד לא כופר בעניין הזה, אבל זה עדיין לא הופך אותו לבר-שיח אתנו.

זאב בוים: על אחת כמה וכמה שעם אחד כזה אין מה לדבר.

זאב בוים: אגב, אני רוצה לומר משהו לגבי אבו-מאזן.

זאב בוים: זו היתה דילמה בישראל – בהחלט דילמה – איך להתייחס לאבו-מאזן.

זאב בוים: אבו-מאזן היה איש שרצינו להתקדם אתו.

זאב בוים: עמדתו בהשגת מטרות פלסטיניות לא היתה שונה מהעמדה של מישהו אחר מהפלסטינים.

זאב בוים: לא זאת הבעיה.

זאב בוים: היתרון שלו היה שהוא חשב שאפשר להשיג את זה באמצעים מדיניים והוא התנגד לטרור.

עסאם מח'ול: אתם חיסלתם אותו – פוליטית.

רשף חן: - - -

זאב בוים: אני מציע להקשיב טוב למה שאמר אבו-מאזן בנאום הפרידה שלו מהאספה הלאומית.

קריאות: - - -

זאב בוים: את האצבע המאשימה כל העולם מפנה לישראל.

זאב בוים: את האמריקנים כל העולם המוסלמי מאשים, אבל כשאבו-מאזן עומד באספה המחוקקת הפלסטינית – עומד אבו-מאזן, לא זאב בוים ולא מישהו אחר – ומפנה אצבע מאשימה לעבר ערפאת - - -

ג'מאל זחאלקה: יש דמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: תחי הדמוקרטיה הפלסטינית.

זאב בוים: כן, דמוקרטיה נהדרת.

זאב בוים: כשהוא אומר שערפאת הכשיל אותו - - -

חיים רמון: נכון, שרון וערפאת הכשילו אותו.

חיים רמון: כנראה, גם לא במקרה.

זאב בוים: לא, לא במקרה.

חיים רמון: - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

זאב בוים: תודה רבה, חיים רמון, על החיבור היפה הזה בין ערפאת לבין שרון.

מל פולישוק-בלוך: - - -

זאב בוים: זאת עוד דוגמה לדרך שבה אנחנו מטפלים בעניינינו, אבל אני אגיד לך משהו אחר.

עסאם מח'ול: - - -

אתי לבני: סגן השר, אני מבקשת ממך, אנא סיים.

זאב בוים: הדילמה האמיתית היתה מה המינון הנכון לסייע לאבו-מאזן מצד ישראל.

זאב בוים: הוא היה ראוי לסיוע.

זאב בוים: מה המינון הנכון שעד לקו מסוים מסייע לו, כראש ממשלה חדש, לבסס את מעמדו שם, ואילו פעולות, ואיפה אתה יוצר מצב שבתודעה הפלסטינית נצרב שאבו-מאזן הוא מריונטה של ישראל.

זאב בוים: זאת היתה הבעיה הגדולה, כי אנחנו עשינו פעולות, ודרך אגב, זה עניין להערכה אם עשינו מספיק או לא, אבל עשינו פעולות, אי-אפשר להגיד שלא – אני לא אמנה עכשיו, עשינו.

ג'מאל זחאלקה: הוסרו שלושה מחסומים, נוספו חמישה.

זאב בוים: ועד שאנחנו בוחנים מה יהיה עכשיו עם ראש הממשלה החדש אצל הפלסטינים, אבו-עלא - שמעתי לפני חצי שעה שהוא ביקש, אני לא יודע ממי, כנראה מערפאת או מהאספה שם – לשחרר אותו מהתפקיד הזה.

אחמד טיבי: - - -

זאב בוים: אני רוצה לסיים ולומר, הממשלה הזאת מחכה לראות מה יעשו פלסטינים שמוכנים לדבר אתנו, כשהתנאי לדיבור – בניגוד לשיטתך, חיים רמון – הוא שאנחנו צריכים לדבר רק אחרי שהטרור הזה ייפסק או שהארגונים יפורקו.

ג'מאל זחאלקה: תסכים להפסקת אש, תסכים ל"הודנה".

ג'מאל זחאלקה: אתה מתנגד ל"הודנה".

ג'מאל זחאלקה: אתה הרסת ל"הודנה".

זאב בוים: לא, סליחה, אני לא התנגדתי.

זאב בוים: אני לא הייתי שותף לה, אבל אני ראיתי מה עשתה ה"הודנה".

זאב בוים: זחאלקה, אתה יודע שבחסות ה"הודנה" גם ה"חמאס" וגם "הג'יהאד" הרימו שנורקל כדי לקחת חמצן.

עסאם מח'ול: מנטרה שחוקה, לא משכנעת.

ג'מאל זחאלקה: - - -

זאב בוים: הוא חידש את כל הפעילות הטרוריסטית.

עסאם מח'ול: לא משכנעת.

אתי לבני: אנא, תפסיקו עם קריאות הביניים.

זאב בוים: אנחנו לא מתרגשים מהפסקת האש.

אתי לבני: כבוד סגן השר, אני מבקשת ממך, דיברת פי-שניים מהזמן הקבוע.

זאב בוים: לא הפסקת אש אלא פעולות של ממש להפסקת הטרור.

ג'מאל זחאלקה: - - -

עסאם מח'ול: - - -

זאב בוים: זה תנאי, כי משא-ומתן מדיני תחת טרור ואש כבר עשינו.

זאב בוים: ראינו לאן הגענו, נכשלנו בזה, ולפחות אנחנו רוצים ללמוד מהניסיון של עצמנו.

עסאם מח'ול: גם הרבה ישראלים לא קונים את המנטרה השקרית הזאת.

אתי לבני: מה כבוד סגן השר מציע?

זאב בוים: אני מציע להסתפק בדברי.

זאב בוים: אני חושב שעוד יהיו לנו הזדמנויות כאלה ואחרות לדבר על המצב.

זאב בוים: אני מקווה שלא נצטרך לדבר על פיגועים כל כך נוראים של טרור ורצח.

זאב בוים: תודה רבה.

אתי לבני: לחבר הכנסת טל יש הצעה אחרת לזו של חבר הכנסת כחלון, אבל חבר הכנסת כחלון איננו נוכח ולכן אין לך זכות להגיש הצעה אחרת.

אתי לבני: לחבר הכנסת טיבי יש הצעה אחרת לזו של חבר הכנסת וילן, אבל חבר הכנסת וילן איננו נוכח.

אתי לבני: לחבר הכנסת עסאם מח'ול יש הצעה אחרת להצעתו של רשף חן.

אתי לבני: דקה אחת.

אתי לבני: לחבר הכנסת זחאלקה יש הצעה אחרת להצעתו של חיים רמון.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לדבר כמי שביקר השבוע בחיפה המדממת, והיא ממשיכה לדמם והיא ממשיכה לדמוע.

עסאם מח'ול: אבל חיפה הוכיחה, על הציבור היהודי והערבי שבה, גם בעקבות המבחן הזה, שהיא אי של שפיות בים הטירוף שמובילה הממשלה של שרון ומופז.

רשף חן: יש לך משהו להגיד על ה"חמאס" בסיפור הזה?

אתי לבני: חבר הכנסת רשף חן.

עסאם מח'ול: אתה לא תפריע לי כאן.

רשף חן: אני קורא קריאת ביניים.

עסאם מח'ול: אתה לא יכול לקרוא קריאת ביניים עכשיו.

רשף חן: למה?

אתי לבני: כי יש לו דקה, ותן לו לסיים את דבריו.

רשף חן: אבל אני מת שהוא יגיד משהו על ה"חמאס".

עסאם מח'ול: אתמול ביקרתי אצל משפחות ההרוגים, השתתפתי בהלוויות, ובשבילי החיפנים, היהודים והערבים, ראויים לכך.

עסאם מח'ול: חיפה המדממת והדומעת מפנה אצבע מאשימה לממשלת שרון-מופז ומטילה עליהם את האחריות לשפיכות הדמים הזאת, מכיוון שהממשלה הזאת מובילה קו של ניפוץ כל אפשרות להידברות, מובילה קו של ניפוץ כל אופציה לחיים.

עסאם מח'ול: היא פותחת את ים המוות והדמעות.

אתי לבני: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: והשהידית בסדר?

מל פולישוק-בלוך: אתה אומר על שרון, אבל אין לך מלה לומר על הרוצחת.

מל פולישוק-בלוך: אנשים שלכם נהרגו ואתם לא אומרים מלה.

מל פולישוק-בלוך: אתם יכולים להתבייש, פשוט להתבייש.

אתי לבני: חברת הכנסת פולישוק, תני לחבר הכנסת זחאלקה לומר את דבריו.

אתי לבני: יש לך דקה.

עסאם מח'ול: מה שאמרתי אמרתי, אבל יש לי מה לומר לממשלת ישראל, בתפקיד שהיא ממלאת בשיתוף פעולה עם הטרוריסטים או עם המפגעים.

עסאם מח'ול: זאת ממשלה שמפגעת והיא אחראית.

אתי לבני: חבר הכנסת זחאלקה, אנא שא את דבריך.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, פורסם מפי מקורות ממשלתיים מוסמכים, שההחלטה להפציץ בסוריה התקבלה לפני חודש.

ג'מאל זחאלקה: בא סגן השר ודוברים אחרים של הממשלה ואמרו שההפצצה בסוריה היא בגלל הפיגוע.

ג'מאל זחאלקה: מה, ידעו לפני חודש שיהיה פיגוע וסוריה תהיה קשורה אליו?

ג'מאל זחאלקה: זה מה שפורסם.

זאב בוים: נכון.

ג'מאל זחאלקה: היתה החלטה להפציץ לפני חודש.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא אמרת את זה מעל הבמה.

זאב בוים: כי "הג'יהאד האסלאמי" עובד שם כבר שלוש שנים.

ג'מאל זחאלקה: אני שואל את עצמי לאן מוליכה הממשלה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: היא מוליכה את הארץ ואת האזור כולו לכאוס של דמים, שהם מקווים שממנו תצמח אולי הנהגה פלסטינית חלופית, אולי הם יחסלו מה שהם רוצים לחסל עוד יותר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לשים קץ לטרור הממשלתי שמופעל כאן, כי הממשלה, לפי דבריו של סגן השר, הולכת להפציץ עוד בסוריה ולהבעיר את האזור באמת.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: לפי בקשה מיוחדת של חבר הכנסת טיבי, אני נותנת לו דקה.

דוד טל: הבקשה שלי היתה יותר מיוחדת.

אתי לבני: תחזור עליה, אולי גם אתה תקבל.

דוד טל: אני חוזר עליה.

אחמד טיבי: אני חושב שההפצצה בסוריה היא התפתחות גיאו-פוליטית מסוכנת ביותר, הן לאזור והן למדינת ישראל.

אחמד טיבי: זה עלול לגרום להתלקחות קשה ביותר.

אחמד טיבי: הרמז היותר מאשר עבה הוא, שהפצצות יהיו בעתיד, לצערי הרב, אם יימשכו הפיגועים.

אחמד טיבי: נאמר יותר מאשר ברמז בימים האחרונים, שנשקלה אפשרות להפציץ דווקא בסיסים בתוך דמשק, ואף אחד לא הוציא את זה מכלל אפשרות.

אחמד טיבי: אני אשמח אם אני אקבל התייחסות מסגן השר, האם נשקלת אפשרות להפציץ דווקא את העיר דמשק בעתיד, ולאו דווקא בערים הסוריות, וכך לגרום להסלמה רבה עוד יותר וייצוא משברים פנים-ישראליים למדינות אחרות באזור.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת טל.

דוד טל: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הבמה הזאת, היות שגם חבר הכנסת רמון דיבר על כך וגם סגן השר דיבר על כך.

דוד טל: אתמול הייתי בצפון וביקרתי שם וראיתי את השקט ואת השלווה ואת הנוף הפסטורלי ונהניתי מכל רגע.

דוד טל: אני מתכוון למושבים יערה, גורן, נטועה, שומרה, אבן-מנחם, זרעית, בירנית וכל השאר.

דוד טל: אני בעזרת השם אהיה בגורן בחול המועד סוכות, ואני מציע לכל אזרחי ישראל לפקוד את המקום הזה ולא לחשוש.

דוד טל: הכול שקט וכיף להסתובב שם, מי ברכב, מי ברגל, יעשו את זה וייהנו.

מל פולישוק-בלוך: זה בגלל שיש גדר.

חיים רמון: יצאנו חד-צדדית ויש גדר.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: סוף-סוף דברים אופטימיים.

אתי לבני: חבר הכנסת רמון, מה אתה מבקש?

חיים רמון: דיון במליאה.

אתי לבני: רשף חן, אתה מציע להסתפק, בהסכמת סגן השר?

רשף חן: כן.

אתי לבני: חבר הכנסת חיים רמון מבקש דיון במליאה.

אתי לבני: מי בעד דיון במליאה?

אתי לבני: מי נגד?

אתי לבני: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום - 5

אתי לבני: נמנעים - אין

אתי לבני: חמישה בעד, חמישה נגד - ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום לא התקבלה.

אתי לבני: ההצעה הבאה לסדר-היום היא: החלטת הממשלה בנושא תוואי גדר הביטחון.

אתי לבני: מנמקת חברת הכנסת גילה גמליאל.

אתי לבני: יש לך עשר דקות, בבקשה.

גילה גמליאל: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת וחברותיה, החלטת ממשלת ישראל באשר לתוואי גדר ההפרדה במרחב התפר ועוטף-ירושלים, שלפיה הגדר תעבור מזרחה ככל הניתן לכמה שיותר מיישובינו, ללא כל קשר לתוואי של "הקו הירוק", של גבולות 1967, היא החלטה חשובה ואמיצה, המעמידה בראש סולם העדיפויות הלאומיות את ערך חיי האדם וביטחון אזרחינו.

מל פולישוק-בלוך: של איזה אדם?

גילה גמליאל: יש לברך על העמידה האיתנה הזאת של הממשלה, בפרט נוכח מכבש הלחצים הבין-לאומי האדיר שהופעל על ראש הממשלה, בעיקר מצד בעלת בריתנו ארצות-הברית והאיחוד האירופי, שניסו להלך אימים ולהניא את הממשלה מבניית הגדר בתוואי החורג מעבר ל"קו הירוק".

גילה גמליאל: החלטת הממשלה באשר לתוואי הגדר, שתהיה מזרחית לעיר אריאל ומזרחית לריכוזי התיישבות ביהודה ושומרון, נותנת אפוא מענה חשוב, גם אם חלקי, על צורכי הביטחון של אזרחי המדינה באזור התפר ובאזור ירושלים ומעבירה לעולם מסר חד-משמעי וברור: גדר ההפרדה אינה בשום פנים ואופן גבולנו העתידי.

גילה גמליאל: אין כאן לא חזרה לגבולות 1967 ולא ניסיון להתוות קו גבול עתידי כלשהו.

גילה גמליאל: זהו בסך הכול תוואי המנסה לתת מענה אופטימלי על מצוקת הביטחון של אזרחינו נוכח גלי הטרור הרצחני הפלסטיני, ותו לא.

גילה גמליאל: רק עמידה איתנה ובלתי מתפשרת בנושאי ביטחון המדינה, וצעד של קווי הסברה הגיוניים ועקביים, הביאו בסופו של דבר לכך שממשלת בוש כיבדה את החלטת ממשלתנו באשר לתוואי הגדר ונמנעו מלגנותנו על כך.

גילה גמליאל: לא ניתן בשום פנים ואופן למצוא כל צידוק שהוא לעמדת גוש השמאל, שפרח ונעלם לו כאן מהמליאה, המצדד באדיקות כל כך גדולה, אפילו יותר מזו של האיחוד האירופי, בהצמדת תוואי גדר ההפרדה במאת האחוזים לגבולות 1967.

גילה גמליאל: הטחו עיניו של השמאל מראות שתוואי הגדר הוא נושא ביטחוני צרוף הבא לתת מענה, גם אם מוגבל, להגנה על חיי אזרחינו?

גילה גמליאל: בגלל כל הגחמות האידיאולוגיות של גבולות 1967, שפשטו זה כבר את הרגל, ראוי לסכן חיי יהודים?

גילה גמליאל: האם השמאל אינו מבין שהגדר היא רק אילוץ ביטחון נוכח גלי הטרור הרצחניים שממיטה עלינו הרשות הפלסטינית, אותה רשות מרצחים בראשות רב-המרצחים ערפאת, שהעלו אותו ארצה אחר כבוד לפני עשר שנים, עת חתמו על הסכמי אוסלו.

גילה גמליאל: הרי כל זיגזג, כפי שמלגלג השמאל באשר לתוואי הגדר שהתוותה הממשלה - - -

דוד טל: חברת הכנסת גמליאל, האם חברת הכנסת מלי פולישוק היא מהשמאל?

גילה גמליאל: - - - אני שואלת אותך, חבר הכנסת טל, לא נועד לרצות שיגיונות פוליטיים?

דוד טל: היא היתה חברה יותר בכירה במקום אחר.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר בהיבט הזה, שכרגע אנחנו מדברים על הסכמי אוסלו, בזמנם חברת הכנסת מלי פולישוק עדיין לא היתה חברת הכנסת.

גילה גמליאל: לכן לא עת לנו עכשיו לפלוגתא דמוקרטית כיאה לתרבות פרלמנטרית בין ימין ושמאל על גבולותיה העתידיים של המדינה.

גילה גמליאל: לא עת היא להגן על התזה הפוליטית של השמאל שקרסה לעד, אלא עת מלחמת קיום היא לנו, מלחמת קיום שנגזרה על אזרחי ישראל בידי אויבים נעדרי צלם אנוש הרוצחים בנו נפש, עוללים, טף ונשים בראש חוצות, כל אימת שיצלח הדבר בידיהם.

גילה גמליאל: ברצוני להדגיש, כחברת ליכוד נאמנה, בהביני היטב את כורח הביטחון המיידי של הצלת חיי אזרחינו, שביתורה של ארץ-ישראל באמצעות גדר הפרדה אינו מצב אידיאלי, אם לדבר בלשון המעטה של סגי-נהור.

גילה גמליאל: זהו מצב כואב עד בלי די, תולדת חזון העיוועים של חבורת אוסלו אשר הביאה אותנו היום אל עבר פי פחת.

גילה גמליאל: אני תפילה שגדר ההפרדה שאנו מקימים תשיג עד מהרה את יעדה הביטחוני - ולכשיושג אותו יעד, תוסר הגדר אחת ולתמיד וחבלי ארצנו ישובו לרצף טריטוריאלי ואנושי הרמוני.

גילה גמליאל: גדר ההפרדה היא אמצעי הגנה טקטי גרידא, אחד משורה ארוכה של אמצעי הגנה במלחמתנו בטרור.

גילה גמליאל: מטרתנו במלחמה זו היא לנצח את הטרור, אך אין עוררין על כך, לאחר שנים רבות ומרות של לחימה, כי את הטרור לא ניתן להדביר בלי להרתיע או לגדוע את שולחיו.

גילה גמליאל: מי הם אפוא שולחיו של הטרור?

גילה גמליאל: האם זו הרשות הפלסטינית?

גילה גמליאל: ודאי.

גילה גמליאל: האם הרתעת או גדיעת הרשות הפלסטינית כשלעצמה תיתן מענה אסטרטגי משביע רצון לבלימת הטרור?

גילה גמליאל: ובכן, חברי הכנסת, התשובה על כך היא לא.

גילה גמליאל: לאו מוחלט.

גילה גמליאל: הרשות הפלסטינית, גם אם היא נתפסת אצלנו כאחראית ראשונה במעלה לפיגועי הטרור, הרי אין היא למעשה הכתובת הבלעדית.

גילה גמליאל: לגופו של עניין אין היא גם הכתובת העיקרית, שכן בראייה אסטרטגית נכוחה שולחתו העיקרית של הטרור הפלסטיני היא מבחינתנו, בראש ובראשונה, סוריה.

גילה גמליאל: סוריה, זו הנותנת מחסה להנהגת ארגוני הטרור בדמשק ואחראית, במישרין ובעקיפין, למימון הטרור, לאימון המחבלים במחנות בתחומה, להעברת אמצעי לחימה, חומרי מודיעין והעברת פקודות רצח לביצוע.

גילה גמליאל: סוריה, זו שהפכה את הטרור הפלסטיני קרדום לחפור בו כדי לקדם את מטרותיה האסטרטגיות במלחמתה בישראל.

גילה גמליאל: הנה כי כן לחימה בטרור, תוך התמקדות ברשות הפלסטינית גרידא, תוך התעלמות מסוריה והרתעתה המוחלטת מלתמוך בטרור, לא תניב מבחינתנו תוצאות משמעותיות.

גילה גמליאל: למעשה, סוריה היא כתובתנו העיקרית למלחמה בטרור.

גילה גמליאל: בתור מדינה ריבונית, החברה באו"ם ואף במועצת הביטחון, הרי שסוריה נושאת באחריות מלאה למעשיה, הן מבחינה מוסרית והן מבחינת החוק הבין-לאומי, בהיותה מדינה התומכת באופן מובהק בטרור.

גילה גמליאל: בעבור סוריה, התמיכה בטרור הפלסטיני איננה כלל ועיקר מעשה של סולידריות ערבית עם "תנועת ההתנגדות העממית הפלסטינית נגד ישראל", כדבריה, אלא, וזאת חשוב להדגיש, זו אסטרטגיה מרכזית שסוריה נוקטת, תוך שיתוף פעולה הדוק עם שלטונות אירן מאז 1983, כדי להכריע את ישראל לטווח הארוך, צבאית ומדינית, מבלי שסוריה תיאלץ לצאת נגדנו למלחמה גלויה וחזיתית באמצעות צבאה היא.

גילה גמליאל: הטרור הפלסטיני, בעוצמות האדירות והאכזריות שלהן נחשפנו, בעיקר בשלוש השנים האחרונות, הוא בראש ובראשונה מלחמתה של סוריה בנו.

גילה גמליאל: כל עוד אסטרטגיה סורית זו שרירה וקיימת, לא רק שאין כל שחר לתהליך מדיני עם הפלסטינים, אלא שאף קיומנו הלאומי נתון בסכנה.

גילה גמליאל: בתוך כך, יש לברך את ממשלת ישראל, לא רק על החלטתה התשובה באשר לתוואי גדר ההפרדה, אלא גם על החלטתה ההיסטורית, שהחלה ליישמה בשבת האחרונה, עת ביצעו מטוסי חיל האוויר, לראשונה אחרי כמעט 30 שנה, גיחת התקפה בתחומי סוריה.

גילה גמליאל: אף אם מדובר בצעד מאוד מוגבל מבחינת המטרה שנבחרה, קרי מחנה אימונים קטן של "הג'יהאד האסלאמי" בקרבת דמשק, ואף אם היקף הפעולה היה מאוד מוגבל, הרי שיש בצעד זה כדי להעביר מסר חשוב ביותר לשלטונות סוריה בכיוון ההרתעתי.

גילה גמליאל: מתוך שלל הראיות המודיעיניות שהציגו בתקשורת זרועות הביטחון, לאחר פעולת חיל האוויר, בדבר הקשר הישיר והאמיץ בין פעולות הטרור הפלסטיני בארץ לבין שלטונות דמשק, ברור לכל אחד מאתנו, מעל לכל צל של ספק, שמהלך התקיפה בסוריה מוצדק מאין כמוהו.

גילה גמליאל: יש לברך את ראש הממשלה שעלה בידיו, למרות נקודת הזמן הרגישה שבה בוצעה פעולת חיל האוויר, וסמיכותה לפולמוס עם ארצות-הברית והאירופים באשר לתוואי גדר ההפרדה, לשכנע את הנשיא בוש בצדקת הפעולה שנקטנו בסוריה.

גילה גמליאל: קריאתו של הנשיא בוש מאמש בתקשורת העולמית, בעין הסערה הבין-לאומית בעקבות התקפתנו בסוריה, שלו היה במקומו של ראש הממשלה שרון, היה נוהג בדיוק כמוהו ביחס לתקיפה בסוריה, קריאה זו של בוש היא הישג טקטי ואסטרטגי מדיני מן המעלה הראשונה של ממשלתנו והעומד בראשה.

גילה גמליאל: בנקודה זו מן הראוי להדגיש, שאל לה לממשלה להסתפק בפעולה חד-פעמית ובמסר עמום משהו לעברה של דמשק, בכל הקשור במעורבותה בטרור.

גילה גמליאל: בל ניתן שיהלכו עלינו אימים באשר לסכנת ההסלמה ופריצתה של מלחמה אזורית, שכן הטרור הרצחני הקוטל בנו השכם והערב, כמוהו כמלחמה מלאה, אם לא למעלה מזה.

גילה גמליאל: יש להבהיר לסוריה, הבהר היטב, בשפה שאינה משתמעת לשתי פנים, כי ללא התנערותה המלאה ולאלתר מאסטרטגיית הטרור, שהיא בעבורנו אקט של מלחמה לכל דבר, קזוס בלי ממדרגה ראשונה, סוריה תישא במלוא המחיר הצבאי והמדיני על פשעיה.

גילה גמליאל: אבל בטרם יעוטו עלי עמיתי מן השמאל - במקרה זה הם כבר לא נמצאים כאן - ויציגו אותנו כמחרחרי מלחמה וחסידי הסלמה - - -

אתי לבני: זמנך עבר, חברת הכנסת גמליאל.

אתי לבני: עשר דקות עברו.

גילה גמליאל: היית אומרת לי דקה לפני כן כדי שאצמצם את הדברים - אז אסכם ממש בקצרה.

אתי לבני: אני נורא מבקשת, יש לך עוד חצי דקה.

גילה גמליאל: בדרך כלל היושבים-ראש מתריעים ואומרים, דקה לסיום, ואז יודעים את הזמן שאנחנו עומדים בו.

אתי לבני: אני אשתפר בפעם הבאה, אבל עכשיו יש לך חצי דקה.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר בהיבט הזה, שאנחנו מבחינתנו נדאג לעשות את הכול סביב ההיבטים האלה ונגבה את הממשלה ואת ראש הממשלה אריאל שרון בכל דבר שאנחנו נדאג לעמוד בו בצורה נחרצת וחד-משמעית, סביב ההיבטים של ביטחונם ושלומם של אזרחי מדינת ישראל וכל צעד שיצטרך להיעשות על מנת לדאוג לביטחון האזרחים.

גילה גמליאל: זהו דבר ראשון במעלה של חובתנו כממשלה, כממשלת ימין, קל וחומר, וכממשלה בכלל שצריכה לדאוג לאזרחיה ולשלומם; גם אם זה יצריך בעתיד מהלכים נוספים על מנת להרתיע את כל הגורמים שמהווים סכנה לשלומנו, אנחנו צריכים לעשות את הכול, ואנו נגבה את הממשלה שלנו במהלכים האלה.

גילה גמליאל: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: ישיב סגן שר הביטחון.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: ישיב סגן שר הביטחון.

זאב בוים: חברת הכנסת גילה גמליאל, אדוני השר, גברתי היושבת בראש, אני רוצה רק להצטמצם בעניין נושא סדר-היום ולא להתפשט, אף שהדברים בעקיפין כרוכים באמת בסוגיות ביטחון ישראל, בסוגיית המאבק שבו אנחנו נמצאים, ולא מהיום.

זאב בוים: אני רוצה להגיד משהו לגבי הגדר.

זאב בוים: אני חושב שחברת הכנסת גילה גמליאל תיארה נכון את הגדר ואת מטרותיה, אבל הגדירה אותה לא נכון.

זאב בוים: אני מציע להשתמש במושג "גדר ביטחון" ולא "גדר הפרדה", כי זה בדיון העניין.

זאב בוים: אנחנו עלולים ליפול בלי משים ובלי כוונה לכל מיני רעיונות, וכבר ראינו מכל מיני כיוונים מכוונים ובמכוון הגדרות שלא ראוי ליתן לגדר.

דוד טל: - - - שיש לה איזו כוונה?

זאב בוים: לא, מתוך הדברים ששמעתי, ודאי שלא, אם הקשבת לדבריה.

דוד טל: אני הקשבתי קשב רב.

זאב בוים: אני רק אומר שהיא תיארה נכון את הגדר, את מטרתה של הגדר, אבל עצתי לחברת הכנסת גמליאל, ובכלל לנו, להשתמש במושג הנכון.

זאב בוים: זאת גדר ביטחונית.

זאב בוים: אני הייתי בארצות-הברית, שם הצליחו לתקופה מסוימת הפלסטינים, בעקבות ביקורו של אבו-מאזן לפני כחודשיים בוושינגטון, לכוון להגדרה.

זאב בוים: מסתבר שלמלה יש כוח.

זאב בוים: הם קראו לגדר הזאת "החומה".

זאב בוים: אנחנו מבינים למה.

זאב בוים: מבחינה טקטית, מבחינתם, זה היה נכון להחדיר בתודעה, לצרוב בתודעה הבין-לאומית, שמדובר באיזו חומה, במיוחד כשאתה מדבר באמריקה על חומה מייד בתודעה נכנס העניין של חומת ברלין עם כל המשמעויות, אף שאין ולא כלום בין הגדר הביטחונית שלנו לאותה חומה שהקימו הקומוניסטים, כדי לחצוץ ולא לאפשר לאנשים שביקשו לעבור לעולם החופשי לעשות זאת.

זאב בוים: אני אומר שהצלחנו בסופו של דבר, לפי הרגשתי – היה אתי חבר הכנסת רשף חן בביקור, נפגשנו עם האנשים ושוחחנו אתם – והעניין הזה חזר למקומו הנכון, כגדר ביטחונית.

זאב בוים: כשאנחנו נשתמש פה, חברת הכנסת גמליאל, בגדר הפרדה, אנחנו בלי משים, ולא לפי תפיסתנו, משחקים לידי תפיסת השמאל.

זאב בוים: הם היום באים ואומרים: בואו נפריד, בואו נעשה הפרדה חד-צדדית.

זאב בוים: אני דרך אגב רוצה לומר, שיכול להיות שאנחנו נגיע למסקנה שאין מנוס.

זאב בוים: אני לא מציע שאנחנו כבר עכשיו בשלב הזה נרים ידיים מהאפשרות כן להגיע להסדר מדיני עם הרשות הפלסטינית.

זאב בוים: אני חושב שעוד מוקדם מדי לשפוט.

זאב בוים: אני חושב שעדיף מבחינתנו שנגיע למצב של הסדר, כי יש שני צדדים להסדר.

זאב בוים: יש מעטפת בין-לאומית שמגבה הסדר, מה שמבטיח קיומו של איזה הסדר מדיני, שאולי לא ייתן שלום – אנחנו כבר לא משלים את עצמנו לגבי שלום, בוודאי לא במזרח התיכון הזה, כי אין חדש במזרח התיכון, זה המזרח התיכון - אבל ייתן לנו איזו רגיעה לשנים.

זאב בוים: מגיע לעם שלנו, מגיע לעם הפלסטיני.

זאב בוים: לזה אנחנו שואפים.

זאב בוים: אני חושב שזו מדיניותה של הממשלה, גם עכשיו אחרי שאנחנו לא הצלחנו עם ממשלה פלסטינית אחת, ואני עוד לא רואה את הממשלה הפלסטינית האחרת.

זאב בוים: אבל עדיין לא צריך לרוץ לעניין ההפרדה, למה?

זאב בוים: מכיוון שעניין ההפרדה החד-צדדית, פירוש הדבר אומנם שאתה מייצב את עצמך חד-צדדית, אבל מהצד השני אתה אומר שימות יתר העולם ויעשו מה שרוצים האחרים.

זאב בוים: מעבר לגדר מזרחה - יעשו הפלסטינים מה שהם רוצים, ואתה בלי משים נותן להם אפשרות להקים מה שבפועל יהיה שם.

זאב בוים: זאת תהיה רשות רצחנית טרוריסטית כולה.

זאב בוים: היום הארגונים הרצחניים שם הם עדיין מיעוט, לא מבוטל, לצערי, אבל יש מקום להנחה על סמך סקרים וכו', שהעם הפלסטיני ברובו היה רוצה שקט, היה רוצה לחיות בצורה נורמלית, ונדמה לי שרובו כן מעוניין בהסדר כזה, עדיין.

זאב בוים: לכן, אני לא חושב שאנחנו צריכים לרוץ ולמהר לעניין הפרדה חד-צדדית, שפירוש הדבר שאתה נותן בעצמך היתר, הכשר, ליצירת רשות, מדינה, ישות רצחנית מראשיתה ועד סופה.

זאב בוים: זה עניין הגדר.

זאב בוים: אשר לתוואי, שמעתי קודם ביטויים - אני חושב מחבר הכנסת וילן שבא בטענות אל חבר הכנסת חזן שדיבר על עניין גדרות אושוויץ או גבולות אושוויץ וכדומה.

זאב בוים: צריך להזכיר לאנשי מפלגת העבודה דהיום, שפעם, כשהעבודה היתה מפא"י, שהעבודה היתה אפילו המערך, היו אצלה האנשים שאת גבולות 1967 הגדירו כגבולות אושוויץ.

זאב בוים: זה היה המנוח, שר החוץ המפורסם שלנו, אבא אבן.

זאב בוים: הוא לא היה מהליכוד, הוא לא היה מחרות, הוא אפילו לא היה מגח"ל.

זאב בוים: הוא היה במפא"י, ואחרי זה במערך.

זאב בוים: הוא הגדיר את גבולות 1967 כגבולות אושוויץ.

זאב בוים: אז לבוא ולקדש את גבולות אושוויץ, אלה של 1967?

זאב בוים: אפילו החלטת האומות המאוחדות המפורסמת 242 – שנדע להגיד את זה לעצמנו, שנשנן את זה לבנינו, שנזכיר לקהילת יתר העולם – שכל העולם הערבי והבלתי-מזדהה מנופף בה כאורים ותומים, מדברת על החזרת שטחים, ועל מלה אחת היתה מלחמת עולם.

זאב בוים: בסופו של דבר התקבלה עמדתנו, עמדתו של אבא אבן, אז שגרירנו באו"ם, שזוהי החזרה של שטחים ולא כל השטחים, כשניסו לשרבב את כל השטחים בוויכוח בין תרגום אנגלי לבין תרגום אחר.

זאב בוים: אנחנו נחזיר שטחים.

זאב בוים: ראש הממשלה אמר, שבמשא-ומתן מדיני אנחנו נעשה ויתורים כואבים, ואנחנו נתפשר על ארץ-ישראל – לא בשמחה, אבל נצטרך להתפשר על זה, ונגיע להסכם מדיני.

זאב בוים: אבל לבוא ולקדש את "הקו הירוק" הזה, את גבולות 1967, ועוד להשתמש בנימוקים ביטחוניים, לקרוא לגדר גדר ביטחונית שעוצרת מחבלים, שעוצרת פיגועים, אבל למקם אותה בדיוק על הגבולות האלה בלי שום תזוזה, זה לא לתפארתה של מפלגת העבודה, לא לתפארת חבריה, שפעם היו שם אבא אבן ויגאל אלון, עם תפיסה ביטחונית נכונה על רצועה במזרח, רצועה אסטרטגית בבקעת-הירדן.

זאב בוים: כל זה נעלם ונשכח, שלא לדבר על מכירת החיסול של ירושלים נוסח קמפ-דייוויד של ברק.

דוד טל: היום היית חותם על תוכנית אלון?

זאב בוים: אני הייתי חותם היום על תוכנית אלון, זה נכון, אבל אני בכל זאת שם קווים אדומים שאני חושב שאנחנו חייבים לשים לעצמנו.

זאב בוים: לסיום, הגדר הביטחונית, היא גדר ביטחונית, כשמה כן היא.

זאב בוים: היא מרכיב חשוב, מכשול נוסף, כדי להילחם בטרור.

זאב בוים: זאת תכליתה.

זאב בוים: תפיסתה העקרונית – ומכאן צריך לברך על החלטת הממשלה באשר למיקום שעליו החליטו – שכל תא שטח, היכן שיש רוב יהודי, עוטפים אותו בגדר ומוציאים את המיעוט המוסלמי מהגדר מזרחה.

זאב בוים: זאת כל תפיסת הביטחון של הגדר.

זאב בוים: וכמו שבין קלקיליה ובין כפר-סבא, באמצע עוברת גדר, כך גם בתא השטח של אריאל, ששם חיים כ-38,000 יהודים – מתוכם כ-20,000 באריאל, ואם נוסיף את עמנואל, קרני-שומרון, קדומים, זה תא שטח של רוב יהודי מכריע - ו-4,500-5,000 פלסטינים, שאותם מוציאים מהגדר מזרחה.

זאב בוים: זה נכון לפי אותו עיקרון.

זאב בוים: אז יש לנו ויכוח מסוים עם האמריקנים.

זאב בוים: נמצאה הדרך ליישב את הוויכוחים האלה, ואני מקווה שהאישור הזה שאישרה היום הממשלה מריץ גדר, שלפי התכנון והניסיון הנלמד נוכל להשלים את שלב ג' שלו בטווח של – איך אומרים, אם ירצה השם – כעת חיה בעוד שנה, או לכל המאוחר סוף שנת 2004.

זאב בוים: תהיה ההשלמה של הגדר הזאת, ויישאר לנו עוד שלב אחד, לעטוף את דרום ירושלים והר-חברון.

זאב בוים: עד כאן בעניין הגדר.

זאב בוים: גברתי היושבת-ראש, אני מציע להסתפק בזה.

זאב בוים: תודה.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חברת הכנסת גמליאל, שמעת מה שאמר סגן השר?

גילה גמליאל: לא.

אתי לבני: הוא מציע להסתפק בדבריו.

אתי לבני: מה את מבקשת?

אתי לבני: מקובל?

גילה גמליאל: מקובל.

אתי לבני: בסדר.

אתי לבני: ההצעה האחרונה היא: החלטת שר המשפטים בנוגע לבתי-הדין לעבודה.

אתי לבני: מנמק חבר הכנסת דוד טל.

אתי לבני: עשר דקות.

המשפטים יוסף לפיד: אם תהיה קצר, גם אני אהיה קצר.

דוד טל: אני רוצה להציע לך: אני שמח שחבר הכנסת בריזון וחברים אחרים נשארים כאן, אבל אתה סתם משאיר אותם כאן, משום שגם אם אתה תזכה בהצבעה פה, יושב-ראש הוועדה החליט לקיים כינוס בנושא הזה.

המשפטים יוסף לפיד: - - -

דוד טל: אעשה כמיטב יכולתי כדי שזה יהיה קצר, ואשתדל להיות מאוד ענייני.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת, לפני כשבועיים הודיע מכובדנו, שר המשפטים טומי לפיד, על בחינת סוגיית בתי-הדין לעבודה באמצעות ועדה, אך כבר אתמול, עוד לפני שהוועדה הוקמה, החליט השר לפיד שבתי-הדין לעבודה ישבו במערכת המשפטית הכללית.

דוד טל: מדוע, אדוני השר?

דוד טל: האם אין כבר צורך בהקמת ועדה?

דוד טל: האם נושא סגירת בתי-הדין לעבודה בישראל אינו מצדיק בחינה בוועדה מיוחדת?

דוד טל: גברתי היושבת בראש, כיצד שינה עמדתו, השר לפיד, בתוך שבועיים ימים?

דוד טל: מה קרה?

דוד טל: כמו אחרים, קראתי שגם כבוד נשיא בית-המשפט העליון, השופט ברק, והשופט סטיב אדלר קיבלו את זה בתדהמה.

דוד טל: אני מניח שהם לא רצו להתנגש אולי עם השר, אבל הייתי מצפה מאדם כמו נשיא בית-המשפט העליון שיאמר את דברו בנושא הזה.

דוד טל: זה חשוב מאוד.

דוד טל: הוא יודע להתנסח כשהוא רוצה - הוא יודע מצוין.

דוד טל: אני מאוד מעריך את ההתנסחות שלו.

רשף חן: אולי הוא לא רוצה.

רשף חן: אולי הוא - - -

דוד טל: לא.

דוד טל: הוא קיבל את זה בתדהמה.

דוד טל: הוא היה המום, מפני - - -

רשף חן: - - -

דוד טל: אני יודע.

דוד טל: אגיד לך יותר מכך, מעבר למה שפורסם - אני יודע קצת יותר, כפי שאנו, חברי הכנסת, יודעים ממקורות כאלה ואחרים - שבהתחלה דובר על איזו ועדה שתקום ותדון בנושא הזה והוא הסכים לוועדה, אבל פתאום, עוד לפני שקמה ועדה, כבר עשו את הדבר הזה ושינו את המצב הזה.

דוד טל: אני ציפיתי שאבירי שלטון החוק יקומו ויאמרו את דברם.

דוד טל: אפילו גברתי, את כאבירת שלטון החוק, ציפיתי לשמוע ממך משהו בנושא.

דוד טל: אולי את מסכימה, וזכותך להסכים, אבל רציתי לשמוע.

דוד טל: היה חשוב לי מאוד לשמוע.

דוד טל: למה אני אומר את זה?

דוד טל: משום שרק לפני שנה על הדוכן הזה במליאה עמד שר המשפטים, כשחבש את ספסלי האופוזיציה, והתריס כנגד 17 חברי כנסת של ש"ס שהם איום על שלטון החוק והם בריוני שלטון החוק ומה לא, הוא אמר.

דוד טל: מה אנחנו רואים שקורה בעצם?

דוד טל: הוא רק שינה פוזיציה והפך להיות שר המשפטים, ובעצם בממשלה שהוא יושב בה הוא נתן אפשרות, בזמן שיש "רשות שנייה", כך קוראים לזה, להקים איזו ועדה ולהחליט כל מיני החלטות כאלה ואחרות ולסדר איזו הצעת חוק כזאת לערוץ-10, בניגוד לכללי מינהל תקין.

דוד טל: חבר הכנסת בריזון, הכיצד?

דוד טל: חבר הכנסת רשף, היאך?

דוד טל: איך זה יכול להיות?

דוד טל: זה אותו שר המשפטים?

רשף חן: עברת נושא?

דוד טל: לא.

דוד טל: אני רק מציין.

דוד טל: אני מנסה להסביר איפה הניהול התקין שהיה בראש מעייניו של מי שחבש את ספסלי האופוזיציה, והיום, כשהוא בקואליציה והוא שר המשפטים, ממנו הייתי מאוד מצפה - - -

רשף חן: - - - לפתח את זה.

דוד טל: יש לי עשר דקות, כך שאני יכול לפתח את זה.

אתי לבני: היו לך עשר דקות.

דוד טל: ממנו הייתי מאוד מצפה לאיזו יושרה, ובנושא הזה לפחות להיות עקבי - להראות לנו שהוא לא סר מהדרך.

דוד טל: נאה דורש, נאה מקיים.

דוד טל: אבל, אני מניח שהוא התריס כנגד אנשי ש"ס בזמנו, והייתי אז באותה סיעה, כנגד כל מיני כספים כאלה ואחרים, והתפלאתי שהוא מקבל 123 מיליון שקל לחלק.

דוד טל: חבר הכנסת רשף, חזרנו לכספים הייחודיים?

דוד טל: מה קרה?

דוד טל: האם לא עבר הנושא הזה מן העולם?

רשף חן: מה נושא ההצעה שלך?

רשף חן: טומי?

דוד טל: לא.

דוד טל: נושא ההצעה שלי הוא: בתי-דין לעבודה.

רשף חן: מה זה קשור?

אתי לבני: חברת הכנסת גמליאל, תני לו להקשיב.

דוד טל: אסביר לך במה זה קשור.

דוד טל: אני מנסה להסביר איך מי שרק לפני שנה חבש את ספסלי האופוזיציה והתריס והתריע כנגד הפגיעה בשלטון החוק, כנגד הפגיעה במערכת המשפט, הוא עצמו פוגע במערכת המשפט.

דוד טל: איך?

דוד טל: כשהוא הולך ומחסל כרגע את בתי-הדין לעבודה.

דוד טל: כנראה זה לא נראה לו.

דוד טל: כנראה זה עולה בקנה אחד עם השקפת עולמו.

דוד טל: אולי הוא קושר אותם ישר להסתדרות, כמו שברגע שההסתדרות הגישה איזו תביעה לבית-דין לעבודה, בנושא הפנסיה למשל, באוצר כולם התחלחלו, מה הולך לקרות.

דוד טל: התפיסה שלהם היא, שבית-דין לעבודה ייצג את העובדים יותר מאשר את המעסיקים.

דוד טל: אני רוצה לומר שזה מוטעה, אם כי יכול להיות שזה לא מופרך שבית-דין לעבודה אולי - ואני אומר "אולי", ולא בחנתי את כל המקרים, מפני שיש פעמים שבהן מעסיקים זוכים בדין ופעמים שבהן עובדים זוכים בדין.

דוד טל: המשפטנים שבכם, עורכי-הדין שבכם, מבינים שבבית-משפט רגיל כל אחד מכם שהיה נתבע היה לוקח את עורך-הדין הטוב ביותר.

דוד טל: עם עורך-הדין הכי טוב יש לך סיכוי גדול יותר לצאת זכאי.

דוד טל: מה לעשות?

דוד טל: כנראה התפיסה של בית-הדין לעבודה, שדרך אגב הוקם ב-1969 כמדומני והוא מורכב, בין היתר, מנציגי עובדים, כדי לראות בפרספקטיבה רחבה כדי לראות את כל הבעיות האחרות וכדי לחוש ולהריח את הזיעה של העובדים ולא להיות מנוכר ורחוק מהם.

דוד טל: יכול להיות שבדברים מסוימים הוא סבור שהיות שלאדם העמל, העובד, אין הכושר והיכולת, אין לו כספים להעמיד לרשותו איזה עורך-דין חזק שיגן עליו, אז זה מאוד יכול להיות.

דוד טל: אני לא יודע.

דוד טל: אני רק אומר את זה בבחינת - יכול להיות שאולי המערכת הזאת מגינה ומגוננת על האדם החלש.

דוד טל: אולי יש נטייה כזאת.

דוד טל: אבל, מכאן ועד לחסל אותה?

רשף חן: אתה עצמך מסביר - - -

דוד טל: חבר הכנסת רשף, אתה כל פעם מנסה להפריע לי.

דוד טל: אני שואל את עצמי: מה היה קורה היום, למשל, אם הייתי אומר לשר לפיד - מה דעתך?

דוד טל: זה רעיון יצירתי, שכרגע מגרה אותי - "בוא נבטל את הבג"ץ"?

דוד טל: מה יש?

דוד טל: בשם הייעול של מערכת המשפט נבטל את הבג"ץ?

דוד טל: איך זה ייראה לך?

דוד טל: לא תגיד פה "אלה בריוני שלטון החוק"?

דוד טל: לא תצעק ולא תתריס כנגדי?

דוד טל: אני בטוח שתעשה את זה, ואפילו תעשה את זה טוב.

רשף חן: הראיה לא דומה - - -

המשפטים יוסף לפיד: תקצר.

דוד טל: יש לי עשר דקות.

אתי לבני: היו לך.

אתי לבני: יש לך שלוש דקות.

דוד טל: אני מקבל את הבקשה שלך, ואעשה את זה רק חמש דקות.

קריאה: עברת.

דוד טל: עברתי?

אתי לבני: לא.

אתי לבני: שלוש דקות.

דוד טל: עוד שלוש דקות.

דוד טל: יש לי עוד שתי דקות.

דוד טל: אעשה זאת עוד יותר בקצרה.

דוד טל: אקצר את זה.

דוד טל: אדוני השר טומי לפיד, אשתמש אולי במלים שלך, ורק שיניתי, ובמקום על בתי-משפט אני אומר על בתי-הדין לעבודה: ההתקפה על בתי-הדין לעבודה היא התקפה על המערכת המשפטית, על הדמוקרטיה ועל הזכויות החברתיות.

דוד טל: כפי שאמרתי, אי-אפשר להאשים אותם רק משום שהם מדי פעם אולי מצדדים ונוטים יותר לכיוון של האדם העמל והאדם העובד.

דוד טל: אני מצפה ממך וקורא לך לשוב ולעיין בנושא הזה שוב, וזו תהיה גדלות.

דוד טל: אני חושב שצ'רצ'יל אמר - "בניצחון גדלות נפש" או "גודל לב".

דוד טל: הוא אמר - גודל לב.

רוני בריזון: MAGNANIMITY IN VICTORY.

דוד טל: אני חלש באנגלית, ואתה חזק יותר.

דוד טל: אתה היית שם, בלונדון, הרבה, ואני - פחות.

דוד טל: אני רוצה לבקש ממך: בזמן שאתה היום בממשלה ואתה שר המשפטים, תשקול את הנושא הזה שוב.

דוד טל: אני מבטיח לך שאם יום אחד אני אשב בממשלה, אני לא אנצל את כוחי, גם אם אתה תשב באופוזיציה, ואני לא אדרוס ברגל גסה כל חלקה טובה שאתה מאמין בה.

דוד טל: יכול להיות שאני לא אסכים לה, אבל אני אתן לך להשתמש בה.

דוד טל: אני אשאיר לך אותה.

דוד טל: אני אבין שיש גם צרכים אחרים.

דוד טל: אני פונה אליך ואומר לך: יש צרכים אחרים לאדם העמל, לאדם העובד, לאדם המזיע במדינת ישראל, ויש הרבה כאלה.

דוד טל: אנא ממך, שקול את זה שנית, וחזור בך.

דוד טל: תשאיר את המערכת ההיא כפי שהיא, מפני שהיא הוכיחה את עצמה עד היום שהיא היתה מומחית בנושא עבודה, כפי שאתה מבקש לראות את כל מערכת בתי-המשפט שיהיו בה מומחים בנושאים פיננסיים, בנושאי פירוקים, בנושא משפחה ובכל הנושאים האחרים.

דוד טל: הרי אתה שואף לכך שתהיה התמקצעות והתמחות בנושאים הללו.

דוד טל: אני חושב, שזה עוד קטע אחד, עוד גזרה אחת צרה, שצריך לשמור עליה.

דוד טל: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: ישיב כבוד שר המשפטים טומי לפיד.

המשפטים יוסף לפיד: גברתי היושבת-ראש, אני נהנה לראות אותך יושבת-ראש.

אתי לבני: חשבתי שכבר התרגלת.

המשפטים יוסף לפיד: דוד טל הוא אחד האנשים היותר-נבונים והיותר-סימפתים באופוזיציה, אבל זה לא כל כך קשה.

רשף חן: ומסיבה זו הוא עבר לספסלי הקואליציה.

המשפטים יוסף לפיד: אני חושב על ההרכב של האופוזיציה, אז זה לא קונץ גדול להיות אחד הנבונים והסימפתים.

המשפטים יוסף לפיד: היו"ר אתי לבני: ככה טומי הורג, ברכות.

המשפטים יוסף לפיד: זו לא אשמתו שהוא נשא פה נאום בלי שיהיה לו מושג על מה הוא מדבר.

המשפטים יוסף לפיד: למה לא היה לך מושג?

המשפטים יוסף לפיד: מפני שהיתה פה מערכת עיתונאית - אני מצטער לומר את זה כי אני איש תקשורת - של ספקולציה, של הטעיה, של השמצה, של זעקה דמגוגית שלא היתה מחוברת למציאות, מפני שאני, מתוך דיסקרטיות ניסיתי לא להרבות במסירת מידע.

המשפטים יוסף לפיד: ומפני שהם חיו מספקולציות, לא רק שהספקולציות לא היו נכונות, כי זה קורה; העובדות היו מוטעות לחלוטין.

המשפטים יוסף לפיד: לכן, אני ממש מודה לך על שאפשרת לי לעלות לכאן ולהסביר לציבור ולששת הצופים של ערוץ-33 את מה שקרה.

המשפטים יוסף לפיד: זה עשוי לעניין אפילו אותך.

המשפטים יוסף לפיד: א.

המשפטים יוסף לפיד: אין שום כוונה לפרק את בית-הדין לעבודה; ב.

המשפטים יוסף לפיד: המגינים עליו, ואתה הרי מייצג את המפלגה שבראשה עומד יושב-ראש ההסתדרות - המגינים על המערכת הזאת הוציאו לה שם רע בימים האחרונים בצורה שבה כל משמיציה לא הצליחו להוציא עליה שם רע.

המשפטים יוסף לפיד: כי מה קרה?

המשפטים יוסף לפיד: המשמיצים את בתי-הדין לעבודה טוענים שיש להם נטייה לטובת העובדים.

המשפטים יוסף לפיד: טוענים שזאת הזרוע הארוכה של ההסתדרות, במקום שהמגינים על המערכת יביאו ויגידו שזה לא נכון.

המשפטים יוסף לפיד: אני אראה לכם סטטיסטיקות ופסקי-דין שלבית-הדין הארצי יש יותר החלטות לטובת מעסיקים מאשר לטובת העובדים.

המשפטים יוסף לפיד: זאת היתה הגנה על המערכת.

המשפטים יוסף לפיד: מה אתם באים ואומרים?

המשפטים יוסף לפיד: לפיד רוצה לסגור את בית-הדין לעבודה מפני שזה המפלט האחרון של הקליינטים שלנו.

המשפטים יוסף לפיד: זו הגנה על מערכת בתי-משפט?

המשפטים יוסף לפיד: מותר לבית-המשפט להיות נציג של אחד הצדדים?

המשפטים יוסף לפיד: אתם משמיצים ומשחירים את פניו של בית-הדין לעבודה.

דוד טל: - - -

המשפטים יוסף לפיד: אתה.

המשפטים יוסף לפיד: מפני שאתה כנציג ההסתדרות אומר: לפיד רוצה לפרק את בתי-הדין מפני שהם מייצגים את העובדים.

המשפטים יוסף לפיד: אסור לו לייצג את העובדים.

המשפטים יוסף לפיד: אסור לו על-פי החוק.

דוד טל: אמרתי שיש לו נטייה.

המשפטים יוסף לפיד: מי שרואה בבית-הדין לעבודה נציג העובדים, מוציא דיבה על בית-הדין לעבודה.

המשפטים יוסף לפיד: אתם עשיתם את זה בקונצרט בימים האחרונים.

המשפטים יוסף לפיד: אתם שכנעתם את אלה שבאמת רוצים להיאבק בבית-הדין לעבודה שהם צודקים, כי כאשר אני אומר להם: רבותי זה בית-דין בלתי תלוי, נייטרלי, אז הם אומרים: עכשיו תשמע מה אומרים דוד טל וחבריו, שאתה רוצה לפרק את המגן הגדול של העובדים נגד המעסיקים.

המשפטים יוסף לפיד: זה מה שאמרנו לך כל הזמן.

המשפטים יוסף לפיד: בתי-הדין בישראל אינם מגינים על צד זה או אחר, על אינטרס זה או אחר, הם מגינים על הצדק ועל המשפט, וזה חל גם על בית-הדין לעבודה.

המשפטים יוסף לפיד: יש בעיה סטרוקטורלית.

המשפטים יוסף לפיד: במדינת ישראל שולטת השיטה האנגלוסקסית.

המשפטים יוסף לפיד: בשיטה הזאת אין בתי-דין נפרדים לעניינים שונים, אלא כל בתי-הדין נמצאים תחת כיפה אחת ויש התמקצעות.

המשפטים יוסף לפיד: מסיבות היסטוריות הסתדרותיות, מהתקופה שבה מדינת ישראל היתה מדינה קטנה בתוך הסתדרות גדולה, הקימו דבר נפרד מן המערכת, בתי-דין לעבודה.

המשפטים יוסף לפיד: בהפרדה הזאת אין יותר צורך, והיא גם לא נכונה.

המשפטים יוסף לפיד: היא לא נכונה מבחינת תפקודם של בתי-הדין לעבודה.

המשפטים יוסף לפיד: היא גם מביאה לאנומליה, שהיום אתה לא יכול לערער על פסק-דין של בית-הדין הארצי לעבודה לבית-הדין העליון.

המשפטים יוסף לפיד: אתה צריך למצוא איזו טענה שמצדיקה עתירה לבג"ץ.

המשפטים יוסף לפיד: זה לא תהליך נורמלי.

דוד טל: למה?

המשפטים יוסף לפיד: למשל, יש לנו בית-דין לענייני משפחה, והמשפחה היא מוסד לא פחות מקודש מהעבודה.

המשפטים יוסף לפיד: יש ערעורים לבית-המשפט - פרוצדורה רגילה של כל בתי-המשפט.

המשפטים יוסף לפיד: זו רק דוגמה אחת.

המשפטים יוסף לפיד: יש ויכוח גדול, האם נציגי ציבור נחוצים, כי הם מאוד מסבכים את המערכת וגם עולים הרבה כסף למדינה.

המשפטים יוסף לפיד: הם לא לטובת העובדים, כי בכל דיון יש שני נציגי ציבור, האחד מייצג ארגוני עובדים והשני - ארגוני מעסיקים.

המשפטים יוסף לפיד: יש אנשים שחושבים שהדבר הזה מיותר.

המשפטים יוסף לפיד: אז יש סיבה לבדוק אפשרות של רפורמה, ואני מאלה שחושבים שצריך להגיע למסקנה שיש מקום לרפורמה.

המשפטים יוסף לפיד: כשאני הודעתי על כך, אני שומע בערוץ-2 בערב כתבה שקרית ונבזית, שאומרת שאני הטעיתי את נשיא בית-המשפט העליון, והשופט ברק שמע בהפתעה את הודעתי מאותו יום, על כוונה להקים ועדה שתבדוק את נושא הרפורמה בבית-הדין לעבודה.

המשפטים יוסף לפיד: הוא הופתע?

המשפטים יוסף לפיד: לפי בקשתי הוא פנה יומיים קודם לשופט זמיר בבקשה שיעמוד בראש הוועדה הזאת.

המשפטים יוסף לפיד: השופט ברק, נשיא בית-המשפט העליון, פנה יומיים לפני פרסום הידיעה למי שהיה שופט בבית-המשפט העליון יצחק זמיר וביקש שהוא יעמוד בראש אותה ועדה, שכביכול נודע לו כעבור יומיים על רצון שר המשפטים להקימה.

המשפטים יוסף לפיד: ואז, נוצרה אגדה בציבור, שאין בינינו הסכמה ויש בינינו כביכול קרע.

המשפטים יוסף לפיד: אין שום קרע ביני לבין נשיא בית-המשפט העליון.

המשפטים יוסף לפיד: אתה רואה?

המשפטים יוסף לפיד: אני נושא פה נאום הרבה יותר רציני ממה שמגיע לך.

המשפטים יוסף לפיד: רבותי, זה עדיין לא פורסם, אבל זה רק כדי לספק את הסקרנות של תקשורנים, שבוודאי לא בכוונה מטעים את הציבור: הנה הנוסח המשותף של הנשיא ברק והנשיא אדלר, נשיא בית-הדין הארצי, שהוא בעצם הקודקוד של כל בתי-הדין לעבודה, לשופט יצחק זמיר ולחברי הוועדה שאנחנו מציעים.

דוד טל: מתי זה נכתב?

המשפטים יוסף לפיד: היום.

המשפטים יוסף לפיד: הטקסט הזה, אני אפילו לא בטוח אם כולם כבר קיבלו אותו, אבל הנה אני מודיע, כי זאת ההזדמנות להוכיח לציבור עד כמה שקרי ונבזי היה לטעון שאין בינינו הבנה: "אנחנו ממנים אתכם כוועדה לבדיקת המבנה והתפקיד של מערכת בתי-הדין לעבודה.

המשפטים יוסף לפיד: הוועדה מתבקשת לבדוק שאלות הנוגעות למעמד, סמכות והרכב של בית-הדין לעבודה, וכן שאלות נוספות הנוגעות לבית-הדין לעבודה, לרבות הצעות לשילוב מערכת בתי-הדין לעבודה במערכת המשפט הכללית, הכול כפי שייראה לוועדה לאור הניסיון שנצבר מאז הוקם בית-הדין ולאור ההתפתחויות בתחומי המשפט והחברה, ולהגיש המלצות בשאלות אלה".

המשפטים יוסף לפיד: דהיינו, מכתב של ברק, של אדלר, של לפיד לזמיר ומועמדים אחרים לוועדה הזאת - לבדוק את הצורך ברפורמה.

המשפטים יוסף לפיד: אחדות דעים, אחדות פעולה, הרמוניה מושלמת, ורעש בתקשורת שאני רוצה לפרק ולהרוס את בית-הדין הארצי לעבודה?

המשפטים יוסף לפיד: בין החותמים: נשיא בית-הדין הארצי לעבודה.

המשפטים יוסף לפיד: לכן אמרתי, דוד, שלא היה לך מושג על מה אתה מדבר, ואני בטוח שאם היית מתעניין אצלי ושומע ממני את ההסבר הזה לפני שעלינו לכאן, היית מושך את ההצעה שלך ולא היית מבזבז כאן מלים.

דוד טל: - - - מפני שהרעיון טמון בעצם אצל האוצר, הם התחילו עם הנושא הזה.

דוד טל: זה לא בא ממך, זה בא מהם.

המשפטים יוסף לפיד: רבותי, אני מבקש להסיר את ההצעה הזאת.

אתי לבני: אני מבינה שההצעה הזאת נדונה בוועדה?

אתי לבני: עברה לוועדה?

דוד טל: היא תעבור.

דוד טל: יושב ראש הוועדה - - - בלי כל קשר.

אתי לבני: כבוד השר מציע להסיר.

אתי לבני: מה אתה מציע?

אתי לבני: מה אתה מבקש?

דוד טל: אני לא יכול להציע אחרת מאשר מליאה.

דוד טל: צריך להצביע מליאה מול הסרה, ואני מניח שהשר יזכה, אבל אני מבקש להצביע.

אתי לבני: או.

אתי לבני: קיי.

אתי לבני: אנחנו נצביע.

אתי לבני: מי בעד הסרת הנושא מסדר-היום, מי נגד - נא להצביע.

אתי לבני: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום - 1

אתי לבני: נמנעים - אין

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: הנושא הוסר מסדר-היום.

אתי לבני: אם הוא יידון בוועדה, הוא יידון.

אתי לבני: תם סדר-היום.

אתי לבני: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ד בתשרי התשס"ד, 20 באוקטובר 2003, בשעה 16:00.

אתי לבני: חג שמח לכולנו.

אתי לבני: תודה רבה.