ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה השישים-וחמש של הכנסת השש-עשרה, 2003-11-05 00:00

ראובן ריבלין: כבוד השר, גברתי ורבותי חברי הכנסת הנכבדים, היום י' בחשוון התשס"ד, 5 בחודש נובמבר 2003 למניינם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, שהיא המשכה של ישיבת הכנסת שנסתיימה אתמול מוקדם בהרבה ממה שחשבנו, שכן רבים מחברי הכנסת שהיו מיועדים לדבר אתמול לא דיברו.

ראובן ריבלין: לפני רשימה של 32 חברים אשר, בצדק, אמורים היו לדבר וידברו היום.

ראובן ריבלין: לגבי כל מצטרף אחר שיש לו סיבה כזאת או אחרת לכך שלא היה אתמול סיפק בידו לבוא ולהביע את עמדתו, אנחנו נשמע במסגרת אותה מגבלה שקבענו, שהדיון לא יסתיים לפני השעה 14:00 ולא יתאחר מעבר לשעה 16:00, שכן רבים מחברינו ישתתפו הערב בכנסים כאלה או אחרים לזכרו של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, אשר נרצח.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ראשון הדוברים בפתיחת ישיבה זו הוא השר לשעבר, חבר הכנסת וסגן יושב-ראש הכנסת נסים דהן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: לרשות כל דובר חמש דקות.

ראובן ריבלין: לא נקפיד אתו במסגרת דקה נוספת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בוקר טוב לכל עם ישראל.

ראובן ריבלין: עם ישראל כולו שמע אתמול את הדברים, ולא אביא בחשבון את הזמן שבו תסביר בתור סגן יושב-ראש הכנסת, לפני שנתחיל בדיון, מה קרה פה אתמול.

נסים דהן: ברשותך, אדוני היושב-ראש, על-פי בקשתך, אני גם אסביר.

נסים דהן: אתמול, לקראת השעה 20:00, אחרון הדוברים שהיה רשום ברשימה והיה במשכן – דיבר, והיו כמה דוברים שבגלל אילוצים של האזכרה והעצרות שנערכו ברחבי הארץ לזכרו של ראש הממשלה המנוח, יצחק רבין, קיבלו מראש את אישורו והסכמתו של היושב-ראש להיעדר - -

ראובן ריבלין: החל משעה 17:30.

נסים דהן: - - בלי שהם יפסידו את זכות הדיבור במליאה בנושא התקציב.

נסים דהן: ואומנם, כך הם נהגו.

נסים דהן: ולכן, אף שלכאורה נקרא שמו של אחרון הדוברים ברשימה וננעלה הישיבה, אותם 25 דוברים שקיבלו מראש את רשות היושב-ראש – עברו מראש לדבר היום.

רוני בר-און: לאור ההודעה הזאת אני מבקש הצעה לסדר.

ראובן ריבלין: לא, אדוני.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

רוני בר-און: אני מבקש רק להגיב.

ראובן ריבלין: שמעתי, אדוני.

ראובן ריבלין: אין שום צורך בתגובה.

ראובן ריבלין: הוא נואם.

נסים דהן: חבר הכנסת גדעון סער ויושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת רוני בר-און, ערערו על החלטת היושב-ראש וביקשו לציין, שבהחלטת הכנסת נאמר במפורש, שמי שלא יהיה כאן, יפסיד את תורו.

נסים דהן: ואומנם כך נעשה, ומי שלא היה כאן שלא ברשות – הפסיד את תורו.

ראובן ריבלין: נכון.

נסים דהן: אי-אפשר להעניש את אלה שלא היו כאן ברשות, ויושב-ראש הכנסת הוא היחיד שיכול לתת רשות לחבר הכנסת להיעדר, וברגע שהוא נתן לו רשות להיעדר, חבר הכנסת לא צריך להיענש על זה שהוא קיבל רשות להיעדר.

ראובן ריבלין: מאה אחוז, אני מאוד מודה לאדוני.

ראובן ריבלין: עכשיו אדוני יכול להתחיל בדיון על התקציב.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שוב, פעם אחר פעם, אנו עדים לתקציב שמוגש על-ידי הממשלה, ולצערי הרב, בנקודות רבות הוא מנותק מן המציאות, מנותק מן האזרחים, עד כדי התאכזרות, עד כדי התעללות ממש.

נסים דהן: אתן דוגמאות מספר, חבר הכנסת רוני בר-און, כדי שתבינו, ידידי היקרים, חברי הכנסת ואדוני שר הפנים, עד לאיזו שפלות הממשלה שאדוני חבר בה יכולה להגיע, ולפעמים בלי לשים לב.

נסים דהן: כמה דוגמאות פשוטות, שאין להן כיסוי.

רוני בר-און: אפשר להשתמש במלה "שפל" במקום במלה "שפלות".

רוני בר-און: יש הבדל גדול.

נסים דהן: שפל.

נסים דהן: אדוני, אני מקבל את התיקון.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד ליושב-ראש ועדת הכנסת על הערתו החשובה.

נסים דהן: אתן כמה דוגמאות עד איזה שפל מדרגה יכולה הממשלה להגיע.

נסים דהן: חברי מהאופוזיציה, תקשיבו.

נסים דהן: כמה דוגמאות פשוטות, ריבונו של עולם.

נסים דהן: הדוגמה הראשונה: יקוזזו מסל התרופות במערכת הבריאות 250 מיליון שקלים.

נסים דהן: אתם מבינים מה המשמעות?

נסים דהן: סל התרופות במדינת ישראל בנוי כך שבשנים האחרונות הוא התעדכן בתרופות החדשניות ביותר ובטכנולוגיות החדשניות ביותר, ומה לעשות, טכנולוגיה חדשה ותרופה חדשה עולות הון תועפות.

נסים דהן: 250 מיליון שקל – זה לא "אקמול" ועוד כמה תרופות שאפשר לרכוש בבית-מרקחת.

נסים דהן: 250 מיליון שקל – אלה רק אותן תרופות יקרות שהן לא בהישג יד של האזרח הקטן בבית-מרקחת פרטי.

נסים דהן: אלה חייבות להיות אותן תרופות מצילות חיים שניתנות רק בבית-חולים ורק בפיקוח רופא.

נסים דהן: לא ייתכן אחרת.

נסים דהן: אם היו מקצצים ב"אקמול", מילא, חברת הכנסת אילנה כהן וחבר הכנסת אחמד טיבי ילכו לקנות את זה בבית-מרקחת, אבל "גליבק", שעולה 40 מיליון שקל אי-אפשר לקנות בבית-מרקחת, אי-אפשר.

נסים דהן: אז מה יעשו אותם אנשים שלקו בסרטן הדם ורק "גליבק" מציל את חייהם?

נסים דהן: מה הם יעשו?

נסים דהן: ריבונו של עולם, מה הם יעשו?

נסים דהן: הם ישלמו 40 מיליון שקל מהכיס?

נסים דהן: אתם מכירים היום חולה אחד שיכול לשלם מכיסו הפרטי את עלות הטיפול ב"גליבק"?

נסים דהן: או "טמודל", לא "גליבק".

נסים דהן: אתם מכירים חולה אחד שיכול לשלם תמורת "טמודל" מכיסו הפרטי?

נסים דהן: מה האטימות הזאת ושפל המדרגה שממשלה יכולה להגיע אליהם?

נסים דהן: לקצץ 250 מיליון שקל מסל התרופות?

נסים דהן: מה יקצצו?

נסים דהן: הרי הסברתי לכם, אי-אפשר לקצץ את האנטי-היסטמינים שעולים אגורות, כי זה לא ייתן 250 מיליון שקל.

נסים דהן: מה נותן 250 מיליון שקל?

נסים דהן: אותן טכנולוגיות חדשות, שהן היקרות.

נסים דהן: מה לעשות, אותן טכנולוגיות חדשות הן המצילות חיים.

מל פולישוק-בלוך: אבל מקצצים את כל מה שמפתח טכנולוגיות חדשות.

נסים דהן: סליחה?

ראובן ריבלין: אם תענה, זה על חשבונך, השר לשעבר דהן.

נסים דהן: אפילו לא הבנתי אותך, לצערי הרב.

נסים דהן: אני קשה הבנה כזה, מה לעשות.

ראובן ריבלין: רבותי, זמנו של כל נואם מוגבל היום.

נסים דהן: דוגמה שנייה.

נסים דהן: בשנות ה-50 ובשנות ה-60 נעשתה אחת הטעויות האיומות במדינת ישראל בקשר לקליטת העלייה.

נסים דהן: טיפלו בעולים, מצפון-אפריקה בעיקר, שאובחנה אצלם מחלת הגזזת, בטיפול שהתברר למפרע שהוא היה שגוי, טעות, מסוכן.

נסים דהן: הקרינו להם קרני x.

נסים דהן: לקחו אותם והקרינו להם על הראש קרני רנטגן.

נסים דהן: אחרי כמה שנים התברר שזו היתה טעות איומה, ואלה שקיבלו טיפול בהקרנות פיתחו מחלות סרטן בראש, נשירה.

נסים דהן: מדינת ישראל הכירה באחריות שלה לפצות אותם וחוקק חוק הגזזת, יש תהליך של פיצוי האנשים האלה.

נסים דהן: עכשיו, מי אלה אותם אנשים זקנים?

נסים דהן: מי?

נסים דהן: אלה האנשים שבשנות ה-50 וה-60 הגיעו למעברות, חטפו להם את הילדים והם אפילו נעלמו לשלושה שבועות - יספר לכם חבר הכנסת אלי בן-מנחם איך הוא ניצל מהג'יפ הלבן, שהיה חוטף ילדים בשכונות - והביאו אותם למקומות הסגר כדי לקבל הקרנות, בניגוד לרצון ההורים, בלא ידיעת ההורים.

נסים דהן: המדינה כבר הכירה בעיקרון של הפיצוי.

נסים דהן: רוצים להפסיק את זה.

נסים דהן: למה?

רוני בר-און: אתה חייב להודות שאז לא היינו בשלטון.

נסים דהן: אז תראו, חבר הכנסת בר-און, איזה עוול אתם עושים.

נסים דהן: לא הייתם בשלטון, אתם לא אשמים אולי, אבל כשצריך לפצות, אתם לא רוצים לפצות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, זה על חשבונך.

ראובן ריבלין: נתתי שש דקות מראש.

נסים דהן: הרי זו אטימות, שפל המדרגה.

נסים דהן: כמה חוסכים?

נסים דהן: ריבונו של עולם, כדי להתעלל באותם אנשים, כמה חוסכים?

נסים דהן: 10 מיליוני שקלים, אולי.

נסים דהן: אחד הסימנים של העם היהודי, אדוני היושב-ראש - ביישנים, גומלי חסדים.

נסים דהן: אז הבושה מזמן הסתלקה מהממשלה הזאת.

נסים דהן: אבל גם גמילות חסדים כבר אין?

נסים דהן: גם גמילות חסדים של הממשלה הזאת אין יותר?

נסים דהן: לקחת את המסכנים ביותר בחברה במדינת ישראל ולהטיל עליהם כל מיני גזירות שיגרמו להם שיגיעו לפת לחם?

נסים דהן: לכן, אדוני היושב-ראש, בדוגמאות האלה, הפרט מעיד על הכלל.

נסים דהן: זה לאורך התקציב של המדינה הזאת, של הממשלה שהגישה אותו.

נסים דהן: לצערי הרב, לכל אורך התקציב ניכרת התייחסות חיובית לבעלי הממון, חיוך לבעלי הממון, הארת פנים למי שיש לו אמצעים וכסף, וכדי שהחיוך הזה ישתלם בחזרה, אז צריך לו מקורות.

נסים דהן: המקורות מהם?

נסים דהן: אותן פריפריות ששלחו את הליכוד לשלטון, אותם חולי גזזת ששלחו את הליכוד לשלטון.

נסים דהן: רבותי, אותם חולי גזזת, רק בשביל לסבר את האוזן, הם נטולי שיער - - -

ראובן ריבלין: בעניין חולי הגזזת, גם הייתי שותף להצעת חוק עם חבר הכנסת גמליאל, אבל אין לך זמן להתייחס אליהם.

נסים דהן: אני רק רוצה לספר סיפור.

ראובן ריבלין: אדוני לא יכול לספר סיפור, כי זמנו תם, אז הוא יסכם.

ראובן ריבלין: אדוני היה שר בריאות לעילא ולעילא.

ראובן ריבלין: הרי אם אדוני ישב פה וידבר על כל תקציב הבריאות, לא יספיק הזמן.

נסים דהן: לכן לא דיברתי על תקציב הבריאות.

נסים דהן: הזכרתי רק נקודה אחת.

נסים דהן: יכולתי לדבר על ביטול בתי-החולים, על ביטול מחלקות, יכולתי לספר לכם מעכשיו ועד אור הבוקר.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הנשיאות, קבענו תנאים ואנחנו צריכים להקפיד, בעיקר אנחנו.

נסים דהן: לכן אני מסיים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נסים דהן: אין לנו אמון בממשלה.

רן כהן: גם לא בתקציב.

נסים דהן: התקציב שהיא הגישה מחזק את האי-האמון שלנו בממשלה, בתקציב.

נסים דהן: אני מייחל לימים טובים יותר, שתהיה ממשלה אחרת, רחמנית יותר, ביישנית יותר, גומלת חסדים יותר, כי אלה הם שלושת הסימנים לממשלה יהודית – רחמנים, ביישנים, גומלי חסדים.

נסים דהן: שלושת הסימנים האלה נעדרו מהממשלה הזאת.

נסים דהן: היא לא ממשלה יהודית, לצערי הרב.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר לשעבר, חבר הכנסת נסים דהן.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אילנה כהן, שהתחלפה עם חבר הכנסת כבל, ואחריה, בהתאם לרשימה, ולא העזתי אפילו להזיז אותו ממקומו, חבר הכנסת אחמד טיבי.

רן כהן: זה שהממשלה לא מחייכת לעשירים ביותר, אלא מנדבת להם מיליארדים, באותו זמן שהיא מקצצת - - -

מל פולישוק-בלוך: אתה היית שר התמ"ס.

רן כהן: - - -

אילן שלגי: - - -

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: זאת לא הערה, אלא דעה שאדוני מביע, ובהחלט מותר לו.

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: אתמול היה לכם זמן מ-20:15 עד הבוקר ב-08:00 לבוא ולומר את כל הדברים האלה, ואתם חסכתם מעם ישראל – זאת אומרת, להיפך, עם ישראל השתוקק לראות את כולכם.

ראובן ריבלין: טלפנו אלי מאות אנשים, מדוע ישיבת הכנסת לא מתנהלת.

ראובן ריבלין: התפלאו גם למצוא אותי בבית.

אילן שלגי: היו פה ארבעה חברי כנסת של שינוי ואחד מהאיחוד הלאומי.

ראובן ריבלין: אתם רואים שיש שינוי.

מאיר פרוש: מה הפלא?

מאיר פרוש: כששותקים שינוי נמצאים.

מאיר פרוש: ראש הממשלה שותק - - -

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש לנצל כבר עכשיו חלק מהזמן שעוד מעט יעמוד לרשותו?

ראובן ריבלין: כי עכשיו זה זמנה - - -

מאיר פרוש: - - -

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני יכול רק להיות מנצח על המקהלה פה.

רן כהן: בתור מנצח, דיברתי אתמול חמש דקות יותר מהזמן שהוקצב לי.

ראובן ריבלין: אין ספק שכל אלה שהשתתפו בדיון, דיון ממצה, מעניין ומאלף – עובדה, חבר הכנסת רן כהן, שאנשים צלצלו, והשאלה היתה מדוע נפסקה המנגינה בעודה באבה.

ראובן ריבלין: זאת היתה השאלה.

ראובן ריבלין: סימן שאתם מאוד ריתקתם את האנשים.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, הואיל וזמננו היום הוא קצוב, אומנם יש לנו חמש שעות דיון עד שש.

רן כהן: עד 18:00?

ראובן ריבלין: לא, חמש עד שש שעות.

ראובן ריבלין: בין 14:00 ל-16:00 אנחנו נקיים את ההצבעה.

מאיר פרוש: כשראש הממשלה שותק, לפיד - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, עדיין לא הגיעה אילנה כהן למספר השנים שאדוני נמצא בכנסת.

ראובן ריבלין: היא עומדת ומתרגשת לשאת את דברה בשם האנשים שהיא מייצגת, ואני בטוח שיש לה לומר דברים רבים, ומכאן היא יוצאת למשא-ומתן, לכן נאפשר לה לדבר.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

רן כהן: אני משתוקק לשמוע אותה.

אילנה כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חייבת לפתוח בדברים, כי אני אחות כל כך הרבה שנים, ואני רוצה להגיד לכם, כשמדברים על חולים, וכשמדברים על בתי-חולים גריאטריים או פסיכיאטריים, אין קואליציה ואין אופוזיציה.

אילנה כהן: מי שמגיע, לא שואלים אותו מאיזו מפלגה הוא, למה הוא הצביע ולמה לא.

אילנה כהן: לכן אני חושבת שלא נותנים מספיק זמן ומחשבה למה שעלול לקרות לחולים.

אילנה כהן: בתחילת דברי אני רוצה לדבר על סגירת בתי-חולים גריאטריים שיקומיים.

אילנה כהן: אני לא מדברת על גריאטריים רגילים, אלא על שיקומיים.

אילנה כהן: אני חושבת שבסופו של דבר זה חוסך למדינה, כי משקמים חולה.

אילנה כהן: כשמדברים על שיקום לא מדובר דווקא על אנשים מבוגרים.

אילנה כהן: זה יכול להיות חולה צעיר עם סוכרת נעורים שנפל ונכנס ל"קומה", הוא מחוסר הכרה וצריכים אנשים לטפל בו ולשקם אותו.

אילנה כהן: מי צריך לעזור לו? ההורים שלו, שהם כבר בני 60?

אילנה כהן: אני באה ואומרת, שאם יושב-ראש הוועדה, פרופסור שני, אמר שזה פשע לעשות את זה, מותר לעצור ולחשוב פעמיים.

אילנה כהן: עכשיו אני רוצה גם להתייחס בקצרה לסל התרופות.

אילנה כהן: אתם יודעים שאין לי בעיה להיחשף.

אילנה כהן: הבן שלי חולה סרטן.

אילנה כהן: אני חושבת שאסור לעשות דברים כאלה.

אילנה כהן: אני לא אומרת שכל תרופה אפשר לאשר, אבל לפני שמקצצים 200 מיליון – זה הולך כמו בבורסה, 100 מיליון, 200 מיליון – שכל אחד יחשוב מה היה אילו זה היה קורה לו.

אילנה כהן: ואפשר להציל.

אילנה כהן: אני לא אומרת שכל אדם אפשר להציל, אבל אם אפשר לתת חיים לאדם, מי שם אתכם לקחת חיים של אנשים?

אילנה כהן: אני רוצה להגיד לכם, גם בתור אחות וגם כאמא – אומנם אני לא צריכה תרופה לבן שלי, כי במקרה התרופה שהוא זקוק לה היתה בסל התרופות, אבל צריך להבין את זה, כשאתם רואים אנשים כאלה שעומדים לאבד את כל היקר להם, אז אני מבקשת, זה לא עניין של מי נותן למי ומי צועק על מי.

אילנה כהן: תחשבו רגע.

אילנה כהן: עכשיו אני רוצה לפנות לעניין גיל הפרישה, ואני לא מדברת רק על האחיות.

אילנה כהן: אני מדברת על כל אותם אנשים שעובדים.

אילנה כהן: נכון שאני מתארת את האחיות, אבל זה בדיוק כמו פועלת שעובדת או מי שעובד בבית-חרושת.

אילנה כהן: מישהו בדק לפני ההחלטה להעלות את גיל הפרישה, ובמיוחד לנשים?

אילנה כהן: אתן דוגמה.

אילנה כהן: הכריזו על האחיות כבעלות מקצוע מועדף, כי זה מקצוע קשה.

אילנה כהן: 83% מהאחיות עובדות בוקר, ערב, לילה וחגים ושבתות.

אילנה כהן: תחשבו רגע על האמהות שלכם.

אילנה כהן: אתם באמת חושבים שאחות בגיל 67 יכולה עוד להמשיך לעשות שמירת לילה?

אילנה כהן: מישהו חושב על זה?

אילנה כהן: זה גם עניין של טיפול בחיי אדם.

אילנה כהן: יש אנשים שמסוגלים לזה.

אילנה כהן: צריך לתת את אפשרות הבחירה.

אברהם פורז: פעם אנשים היו חיים אחרי גיל - - -

אילנה כהן: אסביר לך.

אילנה כהן: ההבדל ביני לבינך הוא שאתה ישבת פה הרבה שנים ואני יושבת הרבה שנים בבית-חולים.

אילנה כהן: העלאת תוחלת החיים לא תמיד אומרת שאתה עומד על שתי הרגליים.

אילנה כהן: מתחזקים אנשים - - -

אברהם פורז: מי שחולה - שידרוש דמי מחלה.

אילנה כהן: סליחה, אל תגזול מזמני.

אילנה כהן: לא הבנת אותי.

אילנה כהן: אני באה ואומרת שלא תמיד זה תוחלת החיים.

אילנה כהן: צריך להבין שתוחלת החיים עדיין לא נתנה לך לרוץ בין חולה לחולה כמו אדם בן 60.

אברהם פורז: מי שלא יכול מחמת מחלה - - -

אילנה כהן: זו לא מחלה, אתה לא חייב להיות על כיסא גלגלים, ואל תגזול מזמני.

ראובן ריבלין: אדוני כבוד השר יכול להתערב בדיון אחרי כל נאום, אם ירצה.

אילנה כהן: אתה יכול להגיד את הדברים שלך.

אילנה כהן: אין שום בעיה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אילנה כהן, עצרתי את השעון כיוון שאת חברת כנסת חדשה.

ראובן ריבלין: אבל אם את תעני על קריאות ביניים של שר חשוב, ואני לא הייתי מהין לא לענות לו - זה יהיה על חשבונך.

אילנה כהן: בסדר.

אילנה כהן: אז לא אענה לו - - -

ראובן ריבלין: אדוני, כמובן, בכל רגע שהוא רוצה הוא יכול לעלות ולומר.

ראובן ריבלין: בשביל זה הוא פה.

אילנה כהן: - - - כי אני חושבת שבהחלט, יש הבדל בין אנשים שיושבים בכנסת ובכל מיני מקומות ממוזגים, שבהם יכולים לשבת, לבין אנשים שעובדים בלילות ובשבתות ובתנאים לא-תנאים ועם חולים קשים.

אילנה כהן: דווקא בגלל העלאת תוחלת החיים החולים נעשים יותר קשים ויותר מורכבים.

אילנה כהן: אין ספק, זה לא רק זה.

אילנה כהן: אומרים גם: אם עניין גיל הפרישה לא יעבור - נקנוס את האנשים האלה.

אילנה כהן: איך עושים, אתן דוגמה, כי אני דווקא רוצה לדבר על נשים.

אילנה כהן: אומרים: נקנוס אותם ב-2.5%, כלומר 7 כפול 2.5% זה 17%.

אילנה כהן: זה לא מספיק שאומרים שלפנסיונר ייקחו גם 2% מפני ששולחים לו עם הבול את תלוש המשכורת.

אילנה כהן: זה כבר 20%.

אילנה כהן: למה אני מתארת את הנשים?

אילנה כהן: הנשים לא מתחילות לעבוד כמו הגברים, כי גם בבית יש ויכוח מי יצא ראשון עם הילדים, ויש עלות המעונות וכל זה.

אילנה כהן: גם מעט מאוד נשים בכלל מגיעות למלוא הפנסיה שלהן.

אילנה כהן: אם יש פיטורים עכשיו, את מי מפטרים הראשונים?

אילנה כהן: את הנשים.

אילנה כהן: אל תהיו הגברים - שגם פה אנו מיעוט.

אילנה כהן: עדיין לא הגענו למצב הזה, ויכול להיות שזה יהיה בעוד כמה שנים.

אילנה כהן: צריך לדון לגופו של עניין.

אילנה כהן: צריך לחקור ולראות באילו מקצועות יכולים לעשות את זה ובאילו מקצועות לא יכולים לעשות את זה, אבל לא יכולים לעשות את זה באופן גורף.

אילנה כהן: אנשים צעירים, שאני באמת מכבדת אותם מאוד, שאפילו לא ניגשו ולא בחנו את הנושא, כבר לבוא ולהגיד לאשה, מראש יש לך 20% פחות?

אילנה כהן: גם כך, אם יש לה פנסיה, היא מגיעה ל-40% פנסיה.

אילנה כהן: עוד מעט בכלל תגידו לאותה אשה שתשלם.

אילנה כהן: מה אני מבקשת?

אילנה כהן: לפני שעושים, תעצרו, תחשבו.

אילנה כהן: לדוגמה, לוקחים את עניין הפיצויים, ורואים שלמעשה עכשיו נותנים לעשירים באמצעות מס הכנסה.

אילנה כהן: לא אמרתי שלא תהיה רפורמה, אבל תדחו את זה.

אילנה כהן: מה עושים?

אילנה כהן: לוקחים פיצויים - ועד עכשיו הסכום שהוכר במס הכנסה היה 9,700 שקל, כמעט 10,000 שקל - ומורידים אותם בשליש.

אילנה כהן: למי מורידים?

אילנה כהן: למישהו שגם מפטרים אותו וגם אומרים לו: "אנחנו נפגע לך במס הכנסה".

אילנה כהן: זה נורמלי?

אילנה כהן: זה הגיוני?

אילנה כהן: מותר לחשוב.

אילנה כהן: תבינו דבר אחד: כשמדברים על מפוטרים ועל אנשים שצריכים לקבל פיצויים, לא חושבים אם הוא מהליכוד, משינוי, מעם אחד או מהמערך.

אילנה כהן: זה בן-אדם שנחרב עולמו, ויש לו משפחה שלמה.

אילנה כהן: נורא קל כשבאים לפה ומדברים: אלפי מפוטרים.

אילנה כהן: תראו, אמרתי את זה בדקה.

אילנה כהן: אנשים מתאבדים.

אילנה כהן: אנשים לא יכולים - - -

ראובן ריבלין: כל אחד הוא עולם ומלואו.

ראובן ריבלין: גברתי סיימה את הזמן.

ראובן ריבלין: נא לסיים במשפט.

אילנה כהן: אני מבקשת לקחת את זה ולחשוב.

אילנה כהן: לפני שעושים, צריך לחשוב טוב מאוד שאתם יושבים פה ולאנשים אחרים אין הזכויות שיש לכם פה.

אילנה כהן: כשפגעו לכם בפנסיה, כששינו בפנסיה, גם לא הלכו רטרואקטיבית, אלא אמרו: מהיום והלאה.

אילנה כהן: צריך לחשוב על זה, ואי-אפשר ללכת לברוך ג'מילי עכשיו ולגמור את האנשים.

אילנה כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אילנה כהן, הייתי מעיר לך שכל אחד שיושב כאן גם לפני כן עשה, עבד ועמל.

ראובן ריבלין: אני יודע כמה עבד קשה חבר הכנסת פורז - -

אילנה כהן: לא.

אילנה כהן: אני מדברת על - - -

ראובן ריבלין: - - לפני שב-1988 העם זכה בו כנבחר עם.

ראובן ריבלין: הוא עבד קשה מאוד.

אילנה כהן: לא דיברתי על קשיים בעבודה.

אילנה כהן: דיברתי על - - -

ראובן ריבלין: הוא עבד לילות כימים.

ראובן ריבלין: אומנם יש בתל-אביב אנשים שעובדים ימים כלילות, שאף פעם לא הבנתי מה זה, כלומר שאינם עובדים בכלל, אבל הוא עבד לילות כימים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חברת הכנסת אורית נוקד.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, שוב הליכוד לא מיוצג כאן כמעט חוץ מיושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת רוני בר-און.

אברהם פורז: היושב-ראש.

ראובן ריבלין: היושב-ראש הוא יושב-ראש של כולם.

אחמד טיבי: היושב-ראש הוא יושב-ראש של כולם.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי כנסת, שוב אנחנו נאלצים לקבל את התכתיב של הצבעה על חוק התקציב יחד עם חוק ההסדרים, כאשר מביאים לכאן דברים ומערבבים מין בשאינו מינו.

אחמד טיבי: מניחים את ההצעה במהירות, ללא מתן אפשרות לעיון רציני ומעמיק בנקודות שהן כמעט גורליות לחיי החברה והכלכלה ולעצם הקיום של אזרחי מדינת ישראל, לרבות שכבות מצוקה ושכבות חלשות.

אחמד טיבי: למעשה, הגזירות המופיעות בחוק התקציב וגם בחוק ההסדרים מחסלות רבדים שלמים של החברה הישראלית ופוגעות בזכות לחיים בכבוד, מינימום של אפשרות קיום.

אחמד טיבי: עמיתי חבר הכנסת נסים דהן דיבר על קיצוץ של 250 מיליון שקל בסל התרופות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רק הנקודה הזאת - אם לאשר את השימוש בתרופה לטיפול בחולי סרטן או בתרופה יקרה כלשהי או לא לאשר אותה - מצריכה דיון שלם באחת הוועדות, יום לאחר יום ושבוע אחרי שבוע, עד שתתקבל ההחלטה.

אחמד טיבי: חוץ מהשיקול הכספי הנומינלי, יש גם שיקולים מוסריים, רפואיים ובריאותיים, אבל בעיקר מוסריים.

אחמד טיבי: האם מותר לפקידי אוצר או לשר חשוב ככל שיהיה, למעשה לגזור את דינו של חולה, אזרח, שאם לא ישתמש בתרופה או שלא תהיה ביכולתו האפשרות להשתמש בתרופה שמאריכה את חייו - אולי היא לא תציל את חייו, אבל היא מאריכה את חייו - ואולי גם משפרת את תנאי חייו, את ה-well-being?

אחמד טיבי: ההחלטה נתונה בידי פקיד.

אחמד טיבי: חשבתי שבדברים האלה, כאשר אלוהים מאציל סמכויות, הוא יאציל אותן ליותר מאשר פקיד ואפילו ליותר מאשר שרים, אדוני השר.

אחמד טיבי: לכן, יש כאן שיקולים מוסריים מדרגה ראשונה.

אברהם פורז: אל תערב עניינים תיאולוגיים.

אחמד טיבי: זה ממש לא תיאולוגי.

ראובן ריבלין: אדוני, אני מקווה שזה לא חל על בית-המשפט העליון.

אחמד טיבי: אדוני, יש דברים שהס מלהזכיר.

אחמד טיבי: יש גם ההחלטה לקצץ בטיפולי פוריות: גיל האשה, מספר המחזורים, ואחר כך משווים ואומרים: טוב, אנחנו רוצים לתת קדימה לטיפול במחלות ממאירות, למשל.

אחמד טיבי: מי שמך לקבוע מה חשוב יותר ומה חשוב פחות?

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שלעקרות יש אפקט ממאיר גם על האשה, גם על הבעל, גם על המשפחה וגם על הסביבה.

ראובן ריבלין: ביטלנו את רוע הגזירה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אני מדבר על צורת המחשבה.

אחמד טיבי: הרי עד לפני חודש זה עלה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: מי כמוך יודע.

אחמד טיבי: בסדר.

אחמד טיבי: זה עלה לפני חודש.

אחמד טיבי: זה חשוב.

אחמד טיבי: אני מדבר על קונספט.

רוני בר-און: תוריד את הכובע.

רוני בר-און: תגיד.

אחמד טיבי: חד-משמעית, אני מוריד כובע.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

אחמד טיבי: אני מוריד כובע לכל אלה ששיתפו פעולה, אגב, כדי לבלום - מימין ומשמאל, ובעיקר - - -

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: היושב-ראש הביע את מורת רוחם ואת משאלת לבם של רוב חברי הכנסת.

אחמד טיבי: אבל ניצלת את סמכותך לטובה, וטוב שיש אנשים שמנצלים את מעמדם לטובה למען כלל אזרחי מדינת ישראל.

רוני בר-און: ועדיין - - - היושב-ראש.

ראובן ריבלין: גם זה קורה לפעמים.

אחמד טיבי: סגירת בתי-חולים – בית-החולים "פלימן".

אחמד טיבי: למה ועל מה?

אחמד טיבי: סגירת הטלוויזיה החינוכית - ככה מפטרים 500 איש במחי יד.

אחמד טיבי: זה מקום מייצר, פרודוקטיבי וייחודי.

אחמד טיבי: אין ספק שחודש אחרי חודש הנתונים מצביעים על עלייה ברמת העוני, במספר המשפחות העניות במדינת ישראל.

אחמד טיבי: ומי הכי עני מבין העניים?

אחמד טיבי: - המגזר הערבי.

אחמד טיבי: איפה יש יותר משפחות מתחת לקו העוני, יותר ילדים מתחת לקו העוני?

אחמד טיבי: - במגזר הערבי.

אחמד טיבי: ככל שאתה חלש יותר - אתה עני יותר, כי הקיצוצים פוגעים דווקא בשכבות החלשות, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת.

אחמד טיבי: אפילו בנושא התשתית - אני עליתי כאן בקדנציה הקודמת, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, דיברתי על הרמזור שאיננו בצומת טייבה.

אחמד טיבי: רמזור שאיננו.

אחמד טיבי: כמה אנשים נהרגו בכביש הזה ליד תחנת "סונול", מול כביש 24?

אחמד טיבי: בכביש הזה נהרגו כ-23 איש, נפצעו עשרות.

אחמד טיבי: בצומת הזה נהרגו שלושה אנשים, כי אין תאורה ואין רמזור.

אחמד טיבי: לפני כמה שנים פניתי למע"צ, פנינו לכל משרדי הממשלה.

אחמד טיבי: כל הזמן אומרים: כן, אנחנו רוצים להציב שם רמזור, אבל קודם מתחילים בקטע ההוא, ואנחנו נגיע.

אחמד טיבי: עוד כמה חודשים נגיע.

ואסל טאהא: בגלל זה רוצים לפרק את מע"צ.

רוני בר-און: אצלנו במוצא - - - לא חיברו אותו לחשמל.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: אבל, אני מתאר לעצמי, חבר הכנסת רוני בר-און, שאם היו נהרגים - - -

ראובן ריבלין: הם מחכים לראות, אולי יחזירו את טייבה.

אחמד טיבי: חס וחלילה.

ראובן ריבלין: חס וחלילה, אני אומר.

אחמד טיבי: תושבי מוצא לא היו נותנים לאנשי מע"צ ומשרד התחבורה יום אחד לישון בשקט, והם היו נענים.

אחמד טיבי: פה התחילו במחשבה, בתכנון, כדי שבסופו של דבר יהיה רמזור.

אחמד טיבי: מה ביקשו תושבי טייבה, מה אני ביקשתי כנציג הציבור?

אחמד טיבי: - שיהיה רמזור.

אחמד טיבי: עד עכשיו אין רמזור.

אחמד טיבי: יש מין תאורה מבוישת בלילה כבר כמה חודשים, אבל לא רמזור.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שיש קשר בין התהליך המדיני - אתה מפריע לי, אדוני חבר הכנסת דוד טל, נמצאים פה שניים מתוך סיעה של 40, אדוני היושב-ראש, שניים מתוך סיעה של 40, תן לי להפנות את הדברים אליהם - אנשים המשתתפים בתהליך קבלת ההחלטות: גם חבר הכנסת רוני בר-און, גם חברת הכנסת רוחמה אברהם, והם מקורבים גם לשר האוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: אם אדוני מדבר על סיעה של 40, אז יש פה שלושה.

ראובן ריבלין: אם אדוני אומר: יש שניים מסיעת הליכוד, והיושב-ראש, זה בסדר.

ראובן ריבלין: אבל סיעה של 40 - אז יש פה שלושה.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: אין ספק, אבל אני מסיעת הליכוד.

ראובן ריבלין: לכן, היה צריך לומר, מ-39.

ראובן ריבלין: שניים מ-39 זה בסדר.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אבל יש פה גם 33% מסיעת עם אחד.

ראובן ריבלין: בלי כל ספק.

אחמד טיבי: ו-33% מהטובים שבהם.

ראובן ריבלין: האם אדוני גם עבר למפלגת העבודה כתוצאה מכך?

דוד טל: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שיש קשר בין העדר צמיחה לבין העדר תהליך מדיני - בין תהליך מדיני לבין כלכלה יציבה ופורחת.

אחמד טיבי: לא במקרה, אתמול, בנאום של 40 דקות - מאולץ, נאום מאולץ של 40 דקות - שר האוצר בנימין נתניהו לא הזכיר את התהליך המדיני כאשר הוא דיבר על כלכלה, על תקציב.

אחמד טיבי: שנת תקציב, ואין צפי של תהליך מדיני.

מאיר פרוש: זה סילבן.

אחמד טיבי: האמת, רבותי חברי הכנסת, שמעתם כמוני את דבריו של ראש הממשלה - המפתיעים, אגב - שדיבר לפני עשרה ימים על אפשרות של פריצת דרך מדינית.

אחמד טיבי: הוא אמר: בקרוב תהיה פריצת דרך מדינית, ומובן שהוא תמיד מדבר על ויתורים מדיניים, ויתורים כואבים.

אחמד טיבי: חשבנו, חשבנו, חשבנו.

אחמד טיבי: מה הוויתור?

אחמד טיבי: - -

יאיר פרץ: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, נא לשבת.

אחמד טיבי: - - מה פריצת הדרך המדינית שמדבר עליה ראש הממשלה?

אחמד טיבי: שנים אנחנו מחכים לדעת מה הוויתורים הכואבים - -

קריאות: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

אחמד טיבי: - - מה פריצת הדרך, מה הדבר החשאי, הסודי, שמסתיר ראש הממשלה?

אחמד טיבי: - -

מאיר פרוש: הוא מכר את הפרה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת - - -

יאיר פרץ: - - - שר האוצר - - -

אחמד טיבי: - - אני אגיד לכם מה.

אחמד טיבי: יש רק דבר אחד שהתרחש, יש רק דבר אחד חיובי, מעניין, שהיתה בו פריצת דרך - שאולי התכוון אליו ראש הממשלה - זה הניצחון של "אחי נצרת" על "בית"ר ירושלים".

אחמד טיבי: משהו היסטורי.

רוני בר-און: רגע, רגע, רגע, אתה רוצה שייקחו לכם גם את הנקודות על הניצחון הזה?

אחמד טיבי: אסור לנצח את "בית"ר ירושלים", חבר הכנסת בר-און?

אחמד טיבי: אה, זה נוגע לך אישית.

אחמד טיבי: זה נוגע לך אישית.

רוני בר-און: רגע, מה אתה אומר?

רוני בר-און: שעשינו ג'סטה לנצרת - - -

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: גם ניצחו את "בית"ר ירושלים" - לזה התכוון ראש הממשלה.

אחמד טיבי: לא היו סיכולים ממוקדים בנצרת, לא היה עוצר - -

ראובן ריבלין: אני האחרון שאעצור דיון על "בית"ר ירושלים".

ראובן ריבלין: יחד עם זה, אני מבקש להתקדם.

אחמד טיבי: - - בנצרת, הרחובות היו פתוחים.

אחמד טיבי: שום דבר לא היה, רק לזה יכול ראש הממשלה להתכוון - - -

רוני בר-און: זה נושא נפרד, הניצחון הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אנחנו חייבים לסיים את הדיון.

אחמד טיבי: - - - אדוני ראש הממשלה, כי בתהליך המדיני ראש ממשלת ישראל, מר אריאל שרון, לא עושה כלום.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה לאדוני שסיים 51 שניות לפני הזמן.

ראובן ריבלין: אני הייתי מבקש רק מחבר הכנסת פרוש לתקן לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: אדוני אמר שמכר פרה.

ראובן ריבלין: אני מציע שאדוני יאמר: מכר פר.

מאיר פרוש: פר.

ראובן ריבלין: כדי להיות מדויק מבחינה היסטורית, כי לא יבינו מה זה מכר פרה.

מאיר פרוש: - - -

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורית נוקד, ואחריה - חברת הכנסת מלי פולישוק.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

מאיר פרוש: הוא קשור אליה בנימי נפשו - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, אני מודה לך על הערותיך.

ראובן ריבלין: כעת חברת הכנסת אורית נוקד היא אשר על הבמה ולה זכות הדיבור.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לגנות מכול וכול את האיומים וההסתות שנשמעו כנגד יושב-ראש ההסתדרות עמיר פרץ.

אורית נוקד: בנוסף, אני מקווה שהאוצר וההסתדרות ימצאו את הנתיב המשותף שיאפשר את ההתייעלות במשק, אך בד-בבד ישמור על זכויותיהם של העובדים ושל כלל אזרחי ישראל.

אורית נוקד: אני רוצה לקוות שהממשלה תדע למצוא את הדרך שתבטא את אחריותה כלפי אזרחיה הוותיקים ואזרחיה בכלל, באופן שיאפשר להם לחיות בכבוד ולהזדקן בכבוד.

אורית נוקד: נדמה לי - לאור מה ששמעתם מפי חברי הקודמים - אני לא צריכה להוסיף לגבי הפנסיה, בתי-החולים הגריאטריים השיקומיים שנסגרים, התרופות.

אורית נוקד: כבוד יושב-ראש הכנסת, השבוע הונחה על שולחנה של הכנסת הצעת חוק התקציב לשנת 2004, כאשר לצדה הצעת חוק ההסדרים.

אורית נוקד: הצעת חוק ההסדרים הונחה ביום שני, מה שמותיר לחברי הכנסת יומיים בלבד לעיון ולימוד.

אורית נוקד: לדאבוני, זו לא הפעם הראשונה שהממשלה לא מותירה די זמן לשליחי הציבור לעשות את עבודתם נאמנה.

אורית נוקד: האוצר מודע למורכבות הדברים.

אורית נוקד: בדיון שהתקיים בוועדת הכספים השבוע בבקשה לאשר העברת סך של 2.5 מיליוני שקל עבור פרסום, נאמר: "ממשלת ישראל נמצאת בעיצומו של תהליך רחב, הכולל רפורמות ושינויים מבניים משמעותיים.

אורית נוקד: מדובר במהלכים חסרי תקדים, ויש להסביר אותם לציבור".

אורית נוקד: אני אומרת לכם, שקודם צריך להסביר אותם לחברי הכנסת.

אורית נוקד: הניסיון מלמד, שלאחר הקריאה הראשונה, שתתקיים היום, קשה יותר לשנות את הדברים, וההליך המהיר הזה מרוקן את התהליך הדמוקרטי מתוקף.

אורית נוקד: אתמול הודעתי בוועדת הכנסת שאני אפעל לתיקון המצב החוקי, ואני שמחה, אדוני היושב-ראש, שגם אתה ער למצב הזה, ואני יודעת על התערבותך הרבה על מנת להוריד כמה פרקים מהצעת החוק הזאת.

ראובן ריבלין: הם גם יורדו.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכנסת נמצא פה, הם יורדו.

אורית נוקד: ממשלת ישראל מתגאה להציג בפנינו את הצעת חוק התקציב.

אורית נוקד: הצעת חוק זו מביאה לידי ביטוי את יעדי המדיניות הכלכלית והתקציב לשנת 2004, כאשר לטענת שר האוצר היא מהווה שלב ב' בתוכנית להבראת הכלכלה.

אורית נוקד: אם לדייק עוד יותר - ואני מצטטת מהחוברת שקיבלנו - אזי המדיניות הכלכלית המוצעת לשנת 2004 נועדה "לשפר את רמת החיים של כלל אזרחי המדינה".

אורית נוקד: לצורך כך, קבעה ממשלת ישראל יעדי-על, ארבעה במספר: עידוד הצמיחה, חיזוק אוכלוסיות חלשות, ייעול השירות הציבורי והגנה על האזרח.

אורית נוקד: אני בחרתי להתמקד בקצרה בשניים.

אורית נוקד: עידוד הצמיחה - הממשלה גורסת כי "תנאי הכרחי לעידוד הצמיחה מחייב יצירת סביבה כלכלית יציבה, עם הנהגת מדיניות תקציב אחראית ועקבית".

אורית נוקד: כבוד היושב-ראש, אני מוכרחה לציין כי אכן מורגשת עקביות בכל הקשור למדיניות הכלכלית.

אורית נוקד: כבר שלוש שנים אזרחי מדינת ישראל חווים על בשרם ירידה עקבית ברמת החיים.

אורית נוקד: הרפורמות שהממשלה כופה על המשק, בשם ההתייעלות, ממוטטות באופן חד-משמעי ועקבי את זהותו וכבודו של האזרח הישראלי.

אורית נוקד: להבנתי, עידוד צמיחה אמור להתבסס על השקעה בחינוך, בתעשייה, במחקר ופיתוח, בהיי-טק, בחקלאות ובהתיישבות, ולא על קיצוצים והפרטות חסרי כל היגיון שנעשים בחופזה.

אורית נוקד: עידוד צמיחה אמור לבוא על-ידי עידוד השקעות אלו תוך כדי התייעלות הדרגתית ומפוקחת, ולא על-ידי נקיטת צעדים חד-צדדיים.

אורית נוקד: אני חושבת שעידוד צמיחה לא מחייב פגיעה כה קשה בציבור שלם של אזרחים חסרי אונים, שכל מבוקשם הוא לגדל בכבוד את ילדיהם.

אורית נוקד: יעד נוסף, חיזוק אוכלוסיות חלשות.

אורית נוקד: על יוזמה זו יש לברך, ואני מצטטת, שוב מאותה חוברת שקיבלנו: "הממשלה מציעה לחזק אותם מרכיבים באוכלוסיות החלשות המסוגלים להשתתף בשוק העבודה, לתמרץ אותם לצאת לעבוד ולאפשר להם להשתלב בשוק זה ביתר קלות".

אורית נוקד: אני קוראת זאת ושואלת את עצמי: כיצד יעד זה מתיישב עם הצעות הממשלה?

אורית נוקד: שר האוצר מציע במקביל התייעלות ושבירת מונופולים.

אורית נוקד: הצעה זו תגרור אחריה אלפי מובטלים אשר ייתוספו למעגל המובטלים הקיים ויהיו זקוקים לעזרת המדינה.

אורית נוקד: כיצד ניתן לתת כלים חינוכיים מקצועיים כאשר מקצצים בתקציב החינוך?

אורית נוקד: כיצד ניתן לעודד יציאה לעבודה של הורים לילדים, ובעיקר אמהות, כאשר הממשלה מתנגדת להצעת חוק שמכירה בהוצאות שלהם עבור טיפול בילדים?

אורית נוקד: לא הצלחתי להבין מדוע כשיש גירעון גבוה, נראה שהוא יגיע ל-5%, ומצוקות כלכליות כה קשות, הממשלה מפחיתה מסים, כשכאמור, כבר שמענו, הדבר מיטיב עם השכבות החזקות.

אורית נוקד: על הממשלה היה להגדיל את המס על ההון ולהפחית קצת מהסכומים המועברים להתנחלויות, ואת היתרה שיכולה להגיע לכדי 4 מיליארדי שקלים תעביר לנזקקים שאינם מסוגלים לעבוד בגלל מצבם הבריאותי או שמעוניינים ועדיין אין להם מקום עבודה.

אורית נוקד: עוד לא יבשה הדיו מעל התוכנית הכלכלית הקודמת וגזירותיה הקשות, ושוב אנו עדים לאוסף של גזירות.

אורית נוקד: אגב, חלקן כאלה שהממשלה לא הצליחה להעביר לפני כחצי שנה, וללא כל ספק תפגענה אנושות בכל שכבות האוכלוסייה, אך בעיקר בשכבות החלשות, בחולים, בנשים, בבעלי הצרכים המיוחדים ובגמלאים.

אורית נוקד: איני מצליחה להבין מדוע כה בוער לממשלה להניח היום על שולחן הכנסת את הצעת החוק לדחיית גיל הפרישה.

אורית נוקד: הרי כבר הוסכם שהנושא יידון וילובן בנפרד.

אורית נוקד: האם הממשלה מעוניינת שהכנסת תקבל גם בנושא זה החלטות באישון לילה, כפי שהיה בעניין הפנסיה?

אורית נוקד: הרי אתם רואים מה קורה.

אורית נוקד: הנושא לא יורד מסדר-היום הציבורי.

אורית נוקד: ואני ממשיכה ושואלת, ועל כך אני אפרט בדיון הבא שיתקיים בנושא התקציב, מדוע צריך לפגוע באופן חמור כל כך במפעל ההתיישבות בנגב, בגליל ובערבה בדרך של ביטול הטבות המס, ביטול מענקי הדיור והעלאת דמי החכירה של הקרקע?

אורית נוקד: אין ספק שדרך זו תבריח מתיישבים מאזורים אלו.

אורית נוקד: האם זו דרכה של ממשלת ישראל?

אורית נוקד: האם ממשלה זו זנחה את המשימה הלאומית של יישוב הגליל והנגב?

אורית נוקד: מה הם סדרי העדיפויות של הממשלה הזאת?

אורית נוקד: ואם לא די בכך, הרי הממשלה החליטה לקצץ כ-170 מיליון שקלים מתקציב התרבות, דבר שיביא לקריסתם של עשרות מוסדות תרבות.

אורית נוקד: חברי הכנסת, אל תיתנו יד לקיצוץ ולהחשכת התרבות במדינת ישראל.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, אני קוראת את הצעת חוק התקציב לשנת 2004 ואיני יודעת למי להאמין, ליד שמציעה או ליד שלא מקיימת.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת אורית נוקד.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת מלי פולישוק, ואחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: לאחר חבר הכנסת טלב אלסאנע - חברת הכנסת אתי לבני, סגנית היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אם היא לא תהיה, תתבטל זכותה לדבר ויבוא אחריה חבר הכנסת אפרים סנה, שכבר ראיתי אותו כאן.

דוד טל: אדוני, אפשר להעיר הערת ביניים?

ראובן ריבלין: הרי אדוני דיבר אתמול.

ראובן ריבלין: אם היה לאדוני זמן, הייתי נותן לו אפשרות להעיר כמה הערות ביניים על חשבונו.

ראובן ריבלין: אבל לחברת הכנסת פולישוק תהיה הזכות לדבר כל שש הדקות.

ראובן ריבלין: דקה מראש אני מוסיף לכל אחד כדי שלא יבקשו תוספת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדיניות האוצר, שבאה לידי ביטוי בתקציב המוצע לפנינו, בטעות יסודה.

מל פולישוק-בלוך: מהדקים, מקצצים, מפחיתים באופן רוחבי בלי הבחנה.

מל פולישוק-בלוך: אין טעות גדולה מזו.

מל פולישוק-בלוך: נכון, צריך לערוך רפורמות במשק, ואני מסכימה עם מאבקיו של שר האוצר ומחזקת אותו להשגת יתר תחרותיות.

מל פולישוק-בלוך: נכון, צריך לקצץ את ההוצאה הציבורית, להפחית את משקל הסקטור הציבורי.

מל פולישוק-בלוך: גם על כך אני מברכת אותו ואתמוך בו.

מל פולישוק-בלוך: נכון גם שהממשלה הזאת קיבלה ירושה קשה מאוד מממשלות קודמות, מדיניות של קצבאות שערוריתיות של ממשלות העבודה, מרצ וחברי הכנסת מש"ס - מי שישנו פה - במיוחד מש"ס, מדיניות שהביאה לטיפוח הבטלה, הבערות, הפרזיטיות, ועכשיו קשה לנו פי-שבעה.

מל פולישוק-בלוך: צריך להחזיר את הישראלים לעבודה, צריך להחזיר את העבודה הישראלית.

מל פולישוק-בלוך: אין ישראלים בבניין, אין ישראלים בתעשייה, בחקלאות.

מל פולישוק-בלוך: ירדנו לתוצר לנפש של פחות מ-16,000 דולר לשנה.

מל פולישוק-בלוך: במדינות מתוקנות בעולם עולים על 25,000 דולר לשנה.

מל פולישוק-בלוך: אבל המדיניות הנוכחית לא תביא אותנו לשום מקום.

מל פולישוק-בלוך: היא לא נכונה.

מל פולישוק-בלוך: כפי שאמרתי, הדבר הכי לא נכון לעשות למשק הישראלי עכשיו, זה לקצץ באופן רוחבי.

מל פולישוק-בלוך: להיפך, צריך להוסיף תקציב בכל תחום שמוביל לצמיחה כלכלית, בכל מקום שיש בו מנוע צמיחה שיוציא את המשק מהבוץ.

מל פולישוק-בלוך: צריך להשקיע בתקציבי המדען הראשי.

מל פולישוק-בלוך: הסכמתי עם שר התמ"ת הקודם, רן כהן, חבל שהוא לא פה.

מל פולישוק-בלוך: הרי אין מנוע צמיחה טוב יותר, מוכח, יעיל לטווח הקצר, מאשר תקציבי המדען הראשי.

מל פולישוק-בלוך: השקעה במו"פ מוכיחה את עצמה.

מל פולישוק-בלוך: בכל מקום בעולם זה מוכיח את עצמו.

מל פולישוק-בלוך: על כל דולר שאנחנו משקיעים היום, יש כמעט באופן מיידי תשואה של 15 דולר בחזרה.

מל פולישוק-בלוך: אצלנו עושים את ההיפך.

מל פולישוק-בלוך: שר האוצר נאם לנו אתמול פה, ואמר שהוא רוצה להידמות לאירלנד, לסינגפור.

מל פולישוק-בלוך: אני מסכימה אתו.

מל פולישוק-בלוך: אז למה הוא לא עושה כמו אירלנד וסינגפור?

מל פולישוק-בלוך: למה הוא לא נוהג כמו קנדה וארצות-הברית, מדינות קפיטליסטיות, מתקדמות ביותר, שיש להן חומרי גלם, שיש להן מחצבים, ובכל זאת היום, במאה ה-21, הם מבינים שאין דרך אחרת לצמיחה כלכלית ולרווחה חברתית אלא בהשקעה במדע ובטכנולוגיה.

מל פולישוק-בלוך: אצלנו עושים את ההיפך.

מל פולישוק-בלוך: תקציבי המדען הראשי קוצצו בשליש.

מל פולישוק-בלוך: תקציב המדען הראשי קוצץ ממיליארד ו-700 מיליון למיליארד ו-29 מיליון - אבסורד שאין דוגמתו.

מל פולישוק-בלוך: במקום לתת למדען הראשי להפעיל שיקול דעת, מגבילים אותו.

מל פולישוק-בלוך: אומרים לו: לא תיתן לחברה יותר מ-20 מיליון שקל לפרויקט.

מל פולישוק-בלוך: ואם יש חברה גדולה, שיש לה רעיון נהדר והיא רוצה לפתח ב-21 מיליון, ב-60 מיליון?

מל פולישוק-בלוך: למה לקבוע את המגבלה הלא-חכמה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: אצלנו הפוך.

מל פולישוק-בלוך: חממות טכנולוגיות, המצאה ישראלית, שבאים הנה ללמוד אותה בכל העולם, מחסלים.

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת דוד טל, ידידי, האם אתה יודע שחצי מהיצוא במדינת ישראל הוא של חברות היי-טק?

דוד טל: כן, גברתי.

דוד טל: אתמול למדתי את זה מד"ר אלדד.

מל פולישוק-בלוך: יפה.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת, לכן אני פונה אליך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מלי פולישוק, הדבר על חשבונך.

ראובן ריבלין: כל דיבור שתפני אל חבר הכנסת טל, הוא יענה לך.

דוד טל: זו היתה שאלה רטורית.

מל פולישוק-בלוך: חצי מהיצוא הישראלי זה היי-טק.

מל פולישוק-בלוך: כדאי שנדע את זה; לא של עשירים כמו שהאגף הזה אוהב להגיד כל פעם, זה של כולם, של כל העם.

מל פולישוק-בלוך: יצוא מביא כסף למדינה, ואז יש עם מה לשלם לאלה שצריכים כסף, שהמדינה תעזור להם.

מל פולישוק-בלוך: זה פרי פיתוח של מחקר מדעי.

מל פולישוק-בלוך: היום אנחנו מחסלים את המחקר והפיתוח, אנחנו מחסלים את מחצית היצוא של מחר; לא בעוד 20 שנה, של מחר.

מל פולישוק-בלוך: העולם מתקדם, הוא לא ממתין לישראל.

מל פולישוק-בלוך: היכולת המופלאה והמוכחת שלנו – וכדאי שסגן שר הביטחון לשעבר, חבר הכנסת סנה, ישמע, כי זו נקודה שהוא דווקא יתחבר אליה – באלקטרוניקה, בתוכנה ובתקשורת, הבסיס לכל אלה הוא בפיתוח של טכנולוגיות צבאיות.

מל פולישוק-בלוך: משם פרצו מרבית החברות הידועות הישראליות.

מל פולישוק-בלוך: מה אנחנו עושים היום?

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מחסלים את פרויקט ה"מרכבה".

מל פולישוק-בלוך: עשרות מפעלים בארץ מתפרנסים מפרויקט ה"מרכבה".

מל פולישוק-בלוך: לא רק ה"מרכבה", אלא גם מפעלים מתוחכמים מהטכנולוגיה המובילה בעולם.

מל פולישוק-בלוך: למעלה מ-20,000 איש במעגלים השונים מתפרנסים מפרויקט ה"מרכבה".

מל פולישוק-בלוך: מה אנחנו עושים?

מל פולישוק-בלוך: סוגרים.

מל פולישוק-בלוך: מה נעשה עם זה?

מל פולישוק-בלוך: נשלם יותר קצבאות, כי יהיו יותר מפוטרים.

מל פולישוק-בלוך: תל"ג יהיה מזה?

מל פולישוק-בלוך: תפוקה תהיה מזה?

מל פולישוק-בלוך: - לא.

מל פולישוק-בלוך: היתה לנו הבוקר ישיבה דחופה בוועדת המדע להצלת מוזיאון המדע.

מל פולישוק-בלוך: המוזיאון הוא אומנם מוזיאון, אבל בפועל זה מקום מפגש של חרדים, חילונים, עניים ועשירים, משכילים ושאינם משכילים.

מל פולישוק-בלוך: כולם באים להיפגש עם המדע.

מל פולישוק-בלוך: נוער שוחר מדע, שמעתם את הביטוי הזה?

מל פולישוק-בלוך: עוד מעט לא יהיה, כי אין גרוש שם.

מל פולישוק-בלוך: המוזיאון הולך להיסגר, כי מדינת ישראל תומכת במוזיאון יקר זה ב-13% בלבד מהתקציב שלו.

מל פולישוק-בלוך: לא נשמע כדבר הזה בכל העולם.

מל פולישוק-בלוך: אני אקצר, כי זמני תם.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה שתדעו שהתקציב המוצע היום יגרום לצעירים שלנו, דווקא למשכילים, דווקא לחזקים, לעזוב אותנו.

מל פולישוק-בלוך: הם לא יהיו פה מחר.

אורית נוקד: את תצביעי בעד?

מל פולישוק-בלוך: לשאלתך אני אגיע, אל תדאגי.

ראובן ריבלין: לא, אולי בהזדמנות אחרת.

מל פולישוק-בלוך: לא, זאת הנקודה הכי חשובה.

ראובן ריבלין: אם היא הכי חשובה, היית צריכה להתחיל אתה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מצטער, הזמן תם.

מל פולישוק-בלוך: אני מסיימת בחצי דקה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא אספר לכם מה היה אתמול בישיבת ועדת הכלכלה וועדת המדע והטכנולוגיה עם אלישע ינאי.

מל פולישוק-בלוך: כולנו משתגעים, במלה אחת, משתגעים, כי כל אחד מהמומחים, משר האוצר, משרי התמ"ת, המדע, כל מי שרק תדברו אתו יגיד שאנחנו צודקים, זאת הדרך לצמיחה כלכלית.

מל פולישוק-בלוך: מה עושים?

מל פולישוק-בלוך: הפוך.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מבינה את זה.

מל פולישוק-בלוך: לשאלתך, אורית, אני אומרת כאן מעל במת הכנסת – אני עכשיו אצביע כמובן בעד, ונעביר את הצעת התקציב, אבל יש חודשיים לתקן את המעוות, ואם לא יתקנו את זה ולא יביאו כאן תקציב שיביא לצמיחה כלכלית אמיתית, אני אצביע באמת נגד.

ראובן ריבלין: אני יכול רק לומר לך שנושא התעשיות הצבאיות, שיידון בוועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון שבראשותו של חבר הכנסת וסגן שר הביטחון לשעבר ושר לאחר מכן בממשלות ישראל, אצל חבר הכנסת סנה, גם יידון כנראה עם ראש הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: אז כדאי לעשות את זה בהקדם.

ראובן ריבלין: אני רק נתתי לך אינפורמציה, כי כנראה הממשלה וסנה כיוונו לדעת גדולות, וזה מה שרציתי לומר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חבר הכנסת דוד לוי, אשר מתחלף עם חברת הכנסת אתי לבני.

ראובן ריבלין: היא תהיה מס' 19 וחבר הכנסת דוד לוי יהיה מס' 7.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אתה יודע מהו סך כל תקציב המדינה?

טלב אלסאנע: כמו שרשום כאן - 254 מיליארד שקלים.

ראובן ריבלין: 253 ועוד כמה מאות מיליונים.

טלב אלסאנע: כן, אבל אם היו מחלקים את הסכום הזה לכל אזרח ואזרח במדינת ישראל, בוודאי היה אפשר לפתור הרבה בעיות.

טלב אלסאנע: השאלה היא לא לגבי הסכום, אלא לגבי סדר העדיפויות, החלוקה והקצאת המשאבים.

טלב אלסאנע: לדעתי, סדר העדיפויות הלקוי הוא אשר גורם לבעיה הקשה שממנה סובלות השכבות השונות, גם מבחינת האפשרות להתייחס באופן רציני לסוגיה ולנושא כל כך רציני, כשמביאים את הקופסה הזאת עם כל התקציבים של משרדי הממשלה השונים.

טלב אלסאנע: מישהו מעלה על דעתו, שבתוך כמה ימים אפשר לעבור על כל דף ודף בספרים האלה?

אברהם פורז: אתה לא קורא - - -

טלב אלסאנע: אם אנחנו רוצים להתייחס לעצמנו ברצינות - - -

אברהם פורז: - - -

ראובן ריבלין: כבוד השר פורז, גם ידיעה משפטית מחייבת איזה מצב משפטי שמאפשר - - -

אברהם פורז: - - - חזקה שהוא קרא.

ראובן ריבלין: אבל החזקה צריכה להיות מבוססת - - -

טלב אלסאנע: הרי גם את החזקה הזאת צריך להעמיד באיזה קנה מידה של סבירות.

טלב אלסאנע: אפשר לבוא ולומר שאף אחד לא יקרא את זה, אז לא צריך להניח את זה, ולצאת מתוך הנחה שזה נמצא באתר של משרדי הממשלה או של הכנסת באינטרנט, ולא צריך להעמיס את זה על עובדי הכנסת.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אנחנו מתכוונים לשקול את האפשרות שיהיה עיתון רשמי באינטרנט וגם הודעות רשמיות של הכנסת.

טלב אלסאנע: ואז נחסוך מעובדי הכנסת שיעמיסו - - -

ראובן ריבלין: זה יגיע אליך הביתה הרבה יותר מהר.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, עכשיו אדוני ממשיך על חשבונו.

טלב אלסאנע: הדבר הנוסף – יש פה הרבה גזירות, והרי כל משרד ממשלתי מחייב גם דיון בפני עצמו.

טלב אלסאנע: בנוסף הם מביאים גם את חוק ההסדרים, וזה משנה הרבה חוקים שנחקקו, או מעכב אותם, או מקפיא אותם או מקצץ אותם, וזה עובר כלאחר יד, בלי לקיים דיון מעמיק באותם חוקים שמשנים אותם.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, לדעתי הדבר החמור ביותר שאפשר לראות אותו בחוק התקציב המונח בפנינו הוא המשך הגישה הפוליטית להקצאת התקציבים, כאשר יש תקציב לגדר הפרדה, שאני לא יודע בין מי למי היא תפריד, כי היא איננה פותרת שום בעיה, גם על-פי הדברים שנאמרים על-ידי גורמי הביטחון, כי כתוצאה מגדר ההפרדה הזאת הפלסטינים יהיו משני צדי הגדר וגם הישראלים יהיו משני הצדדים של הגדר.

טלב אלסאנע: אם הישראלים היו כאן והפלסטינים שם והיו מקימים גדר בין שניהם, מילא.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהטלפון מצלצל בכיס שלך, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: זה על השולחן שלך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ואסל טאהא, בקשה לי אליך, לכבות את הטלפון שלו, אבל לא להצביע במקומו.

ואסל טאהא: לא הצבעתי – יצאתי זכאי.

ראובן ריבלין: אני יודע.

טלב אלסאנע: מתוך ניסיון, אנחנו יודעים היום מה קרה באירופה.

טלב אלסאנע: אחרי שתי מלחמות ומיליונים של הרוגים, הגיעו למסקנה שלא רק שמורידים חומות, אלא גם מורידים גבולות.

טלב אלסאנע: לא צריך גבולות.

טלב אלסאנע: אין צורך אפילו במטבע לאומי, אין צורך אפילו בפספורט, וכאן, במדינת ישראל, חוזרים לאחור וחושבים שהפתרון הוא להקים את החומות ואת הגדרות ולהשקיע מיליארדים במקום להשקיע אותם באזרחים ובתושבים.

טלב אלסאנע: הרי בסופו של דבר ברור שהפתרון הוא אך ורק דרך הידברות והסכם שלום.

טלב אלסאנע: הסכם השלום הוא אשר ייתן גם ביטחון לישראל, אבל גם ביטחון לפלסטינים, כי סוגיית הביטחון אינה מנת חלקו של צד אחד, אלא שני הצדדים שואפים ומעוניינים שהביטחון האישי והקולקטיבי שלהם יישמר.

טלב אלסאנע: אבל הביטחון, אדוני היושב-ראש, גם יביא לשגשוג חברתי ולשגשוג כלכלי, ובדבר הזה מדינת ישראל התנסתה בתקופתו של רבין, זיכרונו לברכה, עם חתימת הסכמי אוסלו.

טלב אלסאנע: מה שניתן לומר לגבי התקציב הזה זה שהוא תקציב אכזרי, והוא מתייחס לכל הקורבנות של מדיניות הממשלה כאל פושעים.

טלב אלסאנע: הרי כולנו יודעים שמובטל הוא קורבן, קורבן של מדיניות כלכלית מקולקלת ומקוללת, שהפכה אותו למובטל.

טלב אלסאנע: עני הוא קורבן של אותה מדיניות שלא נתנה לו שוויון הזדמנויות.

טלב אלסאנע: אבל הגישה כאן של שר האוצר היא שאלה לא קורבנות, אלא הם פושעים שצריך להתאכזר אליהם, להתעלל בהם, לקצץ בתקציבים שלהם.

טלב אלסאנע: הוא אומר להם, תצאו לעבוד, אבל איפה הם יעבדו?

טלב אלסאנע: קודם כול צריך לספק מקומות עבודה, ואחר כך להגיד להם, תצאו לעבוד.

טלב אלסאנע: מדי חודש, כשמפרסמים את הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, או מדי שנה, כאשר מפרסמים את הנתונים של המוסד לביטוח לאומי לגבי מספר הילדים שחיים מתחת לקו העוני, קו הבושה, כולנו מזדעזעים, אבל מה בסופו של דבר?

טלב אלסאנע: הכול חולף והמספר הולך וגדל, ולא במקרה.

טלב אלסאנע: זו תוצאה של מדיניות מכוונת, כאילו שמי שמותר לו לחיות במדינה הזאת זה רק אותם עשירים.

טלב אלסאנע: מי שיש לו כסף – מותר לו, מי שאין לו – זה פשע שצריך להעניש אותו בגללו, אסור לו להמשיך לחיות.

טלב אלסאנע: לכן, גישה כזאת היא גישה מאוד מסוכנת וחמורה.

טלב אלסאנע: כוחה של מדינה לא נמדד במספר המטוסים או המסוקים שיש לה, אלא גם בחוסן החברתי שלה, ולדעתי הדבר הזה הולך ונשמט, והתעודה לקבורת הגישה החברתית ומדיניות הרווחה היא ספר התקציבים המונח בפנינו, ולכן אי-אפשר להגיד שאפשר להצביע.

טלב אלסאנע: מי שיש לו רגש חברתי, ולו המועט ביותר, לא יכול לתמוך בחוק זה ולהרים יד בעדו.

טלב אלסאנע: הדבר הנוסף שרציתי להתייחס אליו, הדבר האחרון – זה שבכל פעם שיש ממשלה חדשה, עולה על הדוכן הזה ראש הממשלה ומבשר: סוף-סוף הגיע העידן לשוויוניות בתוך החברה הישראלית, הממשלה תנהג באופן שוויוני כלפי אזרחיה, ללא הבדל דת, לאום, גזע, וכל הדברים היפים.

טלב אלסאנע: אבל, במבחן המציאות, מבחן המעשים, ממשיכים באותה מדיניות מפלה.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים שגם הממשלה הזאת דוגלת באותה גישה, כאשר מעל הדוכן הזה הודיע ראש הממשלה שהוא הולך לפתוח דף חדש עם הציבור הערבי, אבל המצב של אותה אוכלוסייה ערבית רק נהיה יותר קשה ויותר חמור, ואני לא רוצה לדבר אתך על נושאים - - -

אחמד טיבי: - - -

ראובן ריבלין: לא, אתה לא יכול, כי הסתיים הזמן.

טלב אלסאנע: - - - אני רוצה להתייחס לנושאים שעולים כסף, חבר הכנסת טיבי.

טלב אלסאנע: העניין של תוכניות המיתאר הוא לא סוגיה שעולה.

טלב אלסאנע: הקצאה תקציבית - - -

אחמד טיבי: הרמזור בטייבה.

טלב אלסאנע: אותו רמזור בטייבה עולה כסף, אבל עכשיו - שהיושב-ראש יירתם למגבית כדי לפתור את הבעיה.

אחמד טיבי: דיברתי עם סנה שלוש פעמים.

אחמד טיבי: אין.

אחמד טיבי: אין רמזור בטייבה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת המיטיבים לדבר עברית.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני לסיים.

טלב אלסאנע: תשמע, אם היית מבקש משהו יותר רציני, יכול להיות ששר התחבורה אז, אפרים סנה, היה נענה.

יולי יואל אדלשטיין: החברים המרבים לדבר עברית.

ראובן ריבלין: לא המרבים, המיטיבים.

ראובן ריבלין: הם מיטיבים, מיטיבים.

ראובן ריבלין: אני הקפדתי על מילותי, כי יש הרבה חברי כנסת יהודים בכנסת, שמבקשים ממני תרגום לעברית פשוטה של הדברים, דברי השבת של חברי הכנסת טיבי וטלב אלסאנע, שהעברית שלהם מופלאה.

טלב אלסאנע: יש העניין של הכרה ביישובים לא-מוכרים, אדוני היושב-ראש.

טלב אלסאנע: אתה ביקרת בנגב - - -

ראובן ריבלין: אני ביקרתי, רק אשמח לדון אתך בנושא הבא, כי אדוני סיים את דבריו, ואני מאוד מודה לו.

ראובן ריבלין: משפט אחרון.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לבשר להם, אדוני, לפחות, שסוף-סוף הם זוכים להכרה.

ראובן ריבלין: אולי יפסיקו להכריז ויתחילו לעשות.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד לוי, יעלה ויבוא.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אפרים סנה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, כעת חבר הכנסת דוד לוי.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בכל הדיונים שהיו בבית הזה בענייני תקציב, מדי פעם בפעם לוותה בפולמוס אמירה כזאת או אחרת, אשר התחרטו עליה לאחר מכן וניסו לתקן.

דוד לוי: זכורה האמירה עוד מתקופת גולדה מאיר, זיכרונה לברכה, ולאחר מכן – אחרים.

דוד לוי: עלי לומר שזו הפעם הראשונה, אדוני היושב-ראש, שבה מושמעות אמירות כדי להצדיק צעדים בתחום הזה של התקציב, אמירות מקוממות, אנטי-ציוניות, אנטי-יהודיות, אנטי-חברתיות בכלל.

דוד לוי: צר לי מאוד מאוד שלא קם מהממשלה מאן דהוא, ודאי שהיה צריך לעשות זאת ראש הממשלה, כדי להעמיד את הדברים האלה על תיקונם.

דוד לוי: בימינו אלה, כאשר אנחנו מדברים על הציונות, על הסכנה הדמוגרפית, על דאגתנו להגברת העלייה ומשמעותה, אי-אפשר לעבור לסדר-היום כאשר האוזניים קולטות והגלים משדרים והדברים מקוממים - אמירה, כדי להצדיק הורדה בקצבאות הילדים: מי אמר לכם להביא ילדים?

דוד לוי: אוי לאוזניים שכך שומעות, במדינת ישראל, ואוי לפה שאומר זאת.

יצחק כהן: שר הפנים במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

ראובן ריבלין: גם הלוויים יודעים על מה הם מדברים.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

יצחק כהן: הנה, הוא יושב פה, מולך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

דוד לוי: מה אשם ילד, אדוני היושב-ראש, שמרימים מאכלת כדי לקצץ באוכל החיוני לקיומו, להתפתחותו?

דוד לוי: מי האיש האחראי שיקום ויאמר, בארץ הזאת: מי אמר לכם להביא ילדים?

דוד לוי: הבאתם ילדים?

דוד לוי: – תאכלו אותה.

דוד לוי: מרורים.

דוד לוי: הברכה הפכה קללה.

דוד לוי: זה קלקול של כל המושגים החברתיים והציוניים, בוודאי.

דוד לוי: והכול מותר.

דוד לוי: ממש שחרור רסן.

דוד לוי: וכך, ילדים, שלא חטאו, מאות אלפים, נגזר עליהם, בגלל גישה כזאת, לחיות בעוני מחפיר, וגורלם כבר נחרץ על-ידי מדיניות שלדעתי היא מפלה.

דוד לוי: מדיניות אשר בעצם לא רק ביצועה, אלא הקולות וההסברים הצורמים שמלווים אותה מסגירים מה מסתתר מאחוריה - קשיחות, אטימות, בורות יהודית.

דוד לוי: אנחנו, שעושים, בעצם ימים אלה, להביא מכל מקום בעולם יהודים, להעלות אותם, גם יהודים בקרבה, שיהדותם בספק, ומיליונים רבים זורמים, של שליחים והסברה, מענישים ילדים שנולדו כאן, בארץ, כי לא אוהבים את הוריהם.

יעקב מרגי: זו גזענות במלים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, אתה לא צריך לעזור לדוד לוי.

ראובן ריבלין: האמן לי, אדוני, ייקח לך עוד כמה חודשים בכנסת כדי לעזור לדוד לוי.

דוד לוי: דבר כזה, אני בטוח, אדוני היושב-ראש, מזעזע כל אחד שהכרת הימצאותנו כאן היא בלבו ובנשמתו, ואתה אחד מהם.

דוד לוי: אי-אפשר שלא להזדעק ולא לומר את הדברים האלה למשמע ההאשמות וההסברים התפלים והמקוממים האלה.

דוד לוי: אבל המאכלת עושה את שלה.

דוד לוי: דבר שני – אין בתקציב הזה שום בשורה.

דוד לוי: הרי אפילו אליבא דנתונים של האוצר, האבטלה לא תקטן.

דוד לוי: לא תקטן.

דוד לוי: מדברים על אי-שם ב-2005, וכל שנה עוד פעם נשמע הסברים מדוע לא, והנה אנחנו מוציאים את העובדים הזרים, ולמה האחרים, הישראלים, לא הולכים במקומם.

דוד לוי: התקליט הזה שחוק והעובדה היא שאנשים נמקים במצוקתם, אינם מוצאים עבודה.

דוד לוי: וזקנים, קשישים, שעברו את כל התלאות של החיים, מוגבלים, חולים – בהם פוגעים.

דוד לוי: האם גם להם צריך את האמירה: לכו צאו לעבודה, או: מדוע אתם חיים מעבר למה שציפינו שתחיו?

דוד לוי: לאיזו מדיניות אנחנו הולכים, אדוני היושב-ראש.

דוד לוי: יש מצוקות, אפשר להבין את זה.

דוד לוי: אבל צריך איזון, צריך איזונים.

דוד לוי: איש לא כופר בצורך לקצץ, לצמצם, אבל ככה?

דוד לוי: בילדים?

דוד לוי: בקשישים?

דוד לוי: בחולים?

דוד לוי: בתלמידים?

דוד לוי: אני רוצה לברך אותך, אדוני היושב-ראש, על דבר שנבלע, ואתמול עמדת על זה וציינת את הסעיף עוד פעם ועוד פעם, כדי שלא תהיה טעות.

דוד לוי: העניין של ההפריה החוץ-גופית הראשונה, של מי שמתפלל לילד.

דוד לוי: הוא לא עשיר - לא יהיה לו.

דוד לוי: את זה מקצצים.

דוד לוי: תבורך על כי עמדת על העניין הזה.

דוד לוי: היום, מי שבתוך עמו חי יודע איך אנשים מתים, אינם מסוגלים להשיג תרופות, והם נקרעים בין הלחם לבין התרופה.

דוד לוי: מי שלא היה במרפאה ומי שלא ראה את התורים הארוכים של הזקנים הזקוקים לתרופה הזאת, שמאפשרת להם את החיים - לאיש לא אכפת.

דוד לוי: מקצצים - יקצצו את החיים, יקצצו את התרופות בארצנו, ואנו מתפארים.

דוד לוי: ברגע זה מצלצלות באוזני האמירות שהיו חקוקות על חינוך, שעליו גדלתי, ששת המ"מים: מרפא, מעון - ילד עני יכול לחלום שכשהוא יגדל הוא יגיע לדירה?

דוד לוי: זוג צעיר היום, יכול להגיע לקורת גג?

דוד לוי: הוא חוזר לגור שוב עם הוריו.

דוד לוי: הבנייה ירדה, ענף הבנייה התרסק.

דוד לוי: גם המשכנתאות, רק החודש ירדו ב-40%.

דוד לוי: נזקקים, עד שהם מוכרים כזכאים להשתפות בשכר דירה, אי-אפשר להבטיח דירה סוציאלית, אי-אפשר להעניק קורת גג, כפי שכל מדינה ראויה, נאורה, רגישה, אחראית מחויבת כלפי החלשים בתוכה.

דוד לוי: אי-אפשר, אז אנחנו יצרנו כלי.

דוד לוי: הייתי, עבדכם הנאמן, זה שיצר זאת.

דוד לוי: כלי, השתתפות בשכר דירה.

דוד לוי: למי?

דוד לוי: למי שאין באפשרותו ויש לו ילדים.

דוד לוי: אז היום מקצצים גם את זה.

דוד לוי: לרחוב.

דוד לוי: חלש - לזרוק.

דוד לוי: אין לב.

דוד לוי: והכול מתנהל, והכול נמשך כתמול ושלשום.

דוד לוי: אין מזדעזע, ישנים בשקט בלילה.

דוד לוי: האמירה היא: אז למה לא יוצאים להפגין?

דוד לוי: משום שאלה אנשים מיואשים, חלשים, חרדים לחייהם לנוכח הפיגועים והמצב הביטחוני.

דוד לוי: רק כשהם יצאו להפגין אולי יתעורר מאן דהוא.

דוד לוי: כאלה אנחנו?

דוד לוי: לזאת ייקרא מדיניות?

דוד לוי: זאת תיקרא, אדוני היושב-ראש, הפקרות חברתית לשמה.

דוד לוי: אני מייד גומר, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מודה לאדוני.

ראובן ריבלין: פשוט עברו חמש הדקות.

דוד לוי: בחינוך - אותו דבר.

דוד לוי: אני שומע מה הולך להיות בחינוך, המפתח לעתיד של כל ילד בארץ הזאת.

דוד לוי: זה לא שלוקחים ממנו את המפתח, מחליפים את המנעול.

דוד לוי: לשם הוא כבר לא ייכנס, העתיד לא מובטח לו, בשולי החברה כמו הוריו.

דוד לוי: המדינה תאבד עוד כוחות ומוחות כל כך חיוניים לעתידה.

דוד לוי: אותו דבר בבריאות, אותו דבר בשיכון, אותו דבר בתעסוקה.

דוד לוי: הלוואי, לו יכולתי להבין שיש משהו שלמענו כל הדברים הנוראים האלה נעשים.

דוד לוי: איזה כיוון, איזה יעד.

דוד לוי: אני שומע ססמאות, אל מול הססמאות תלאות ומצוקות.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, בעצם ימים אלה המצוקה נמשכת גם בערי הפיתוח.

דוד לוי: הפיתוח הוקפא, הבנייה כמעט שאיננה.

דוד לוי: להבטיח שירותים מינימליים - זה דבר שבשמים.

דוד לוי: אי-אפשר.

דוד לוי: ושוב, בגלל המרחק שלהם, שוב הם נשכחים.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, כך בכל תחום, גם בתחום המדיני.

דוד לוי: גם בתחום המדיני אינך מבין לאן זה מוביל.

דוד לוי: מהו היעד?

דוד לוי: מה שאומרים היום משנים מחר, ומה שיאמרו מחר ישנו מחרתיים.

דוד לוי: נדרנא לא נדרי ושבועתנא לא שבועות, וכל אחד מחכה לאיזה נס, משהו שיקרה, שייתן לממשלה קצת צבע בפנים.

דוד לוי: קשה לי לומר את הדברים האלה, אבל קשה לי שבעתיים להחריש.

דוד לוי: עכשיו אנחנו נמצאים ממש במצב של קורבן דמים ודמים.

דוד לוי: בשני התחומים האלה המדינה נמצאת במצב בלתי נסבל.

דוד לוי: נדמה שהיסודות מתערערים.

דוד לוי: יש אנשים שאבדה להם תקווה, יש רבים שמתהלכים גם בעיניים כבויות, בייאוש.

דוד לוי: יש אנשים שעברו את השער שמאחוריו אובדת כל תקווה.

דוד לוי: לכל ממשלה דרוש שיתוף פעולה של העם או חלק של העם.

דוד לוי: היום אני רואה את הקולות.

דוד לוי: כל שר, יש לו בשורה ל-24 שעות, כל שר יש לו מדיניות משלו, כל שר חייב להתחרות עם חברו שאמר שנפגש או לא נפגש, זה ייפגש, וכל שר מפריח גם הבטחות, גם נבואות.

דוד לוי: אנחנו, אדוני היושב-ראש, רואים את התוצאה של המדיניות הזאת.

דוד לוי: כל מי שחי בתוך עמו יכול לומר: מעגל עלובי החיים הולך ומתרחב.

דוד לוי: לא למדיניות זו ציפה כל מי שתמך בממשלה הזאת.

דוד לוי: סיעה מאיימת על רעותה בתוך הממשלה.

דוד לוי: אם זאת תעשה, אז השנייה לא תצביע.

דוד לוי: אז נמכור לה איזה סיפור ליומיים עד אשר תצביע.

דוד לוי: וכל אחד יש לו ליטרת הבשר שלו, פרט לאזרח הקטן, פרט למובטל, פרט לילד הרעב, פרט לקשיש הנעזב.

דוד לוי: כל אלה לא בתמונה הנמצאת באותו שולחן ישיבות.

דוד לוי: מה שמעניין: נסיעות, טיסות, עוזרים, לשכות, בזבוזים.

דוד לוי: אף לא דוגמה אישית אחת, שתוכל לומר, שבמצוקה הזאת שבה אנחנו כולנו, אף הממשלה עושה ומקצצת מהוצאותיה, על מנת שהאדם יבין, על מנת שמחיסכון כלשהו יוכל אדם להגיד, שהנה גם היא עושה מאמץ.

דוד לוי: כן, הרפורמה שכל כך מדברים עליה כבשורה, מה היא עושה?

דוד לוי: האם בימים אלה של רעב ממש אפשר ללכת לדברים שהם בגדר של לוקסוס למי שיש לו?

דוד לוי: אשר לגדר ההפרדה - ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש - אנחנו עשינו ממנה גולם וסוגדים לו.

דוד לוי: תמיד צה"ל היה הגדר של מדינת ישראל, ומאז יצא הדבר הזה אל אוויר העולם, שיגע מוחות, וכולם נתלים רק בעניין הזה, כאילו הגדר היא זאת שתבטיח את ביטחוננו.

דוד לוי: מכאן אפשר להצביע גם על התחום הזה, של מיליארדים על גבי מיליארדים.

דוד לוי: לא 7 מיליארדים, ולא 10 מיליארדים, בזמן שכל מיליארד יכול להוציא ממצוקה ומתלאות אלפים ומאות אלפים.

דוד לוי: זה הדבר, שאליו כמו אל תוך חור שחור - מיליארדים על גבי מיליארדים.

דוד לוי: ומאחר שאומרים כל יום לאזרח שהגדר הזאת היא שתבטיח את ביטחונו, אז הוא מוכן לעשות הכול, ומיליארדים על גבי מיליארדים.

דוד לוי: כדי לשמור עליה צריך גם גדודים שלמים, ועוד אביזרים.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אין יד מכוונת, עין צופייה ולב דואב.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת דוד לוי.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את השר פורז, ואחריו - חבר הכנסת אפרים סנה.

אלי בן-מנחם: אבקש ממך, אדוני השר - - -

אברהם פורז: כן, קצר.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מצאתי לנכון להגיב על דבריו של חבר הכנסת לוי.

אברהם פורז: אחרי ששמעתי את דבריו, לא היה ברור לגמרי אם הוא עכשיו באמת חבר בליכוד או עדיין חלק מסיעת העבודה, שבמסגרתה נבחר בכנסת הקודמת.

דוד לוי: שמור על פיך.

דוד לוי: מעולם לא הייתי חבר במפלגת העבודה.

אברהם פורז: אבל מבחינת הנאום, חבר הכנסת לוי - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד לוי, זו לא בושה.

אלי בן-מנחם: לא, זו לא בושה להיות חבר במפלגת העבודה.

אברהם פורז: אתם קראתם לזה ישראל אחת.

אברהם פורז: בישראל אחת היית?

דוד לוי: אתה מתעמר בכל מי שהוא יהודי.

דוד לוי: אתה תתחיל אתי חשבון - תצטער.

אברהם פורז: אני מבקש לא להשמיע איומים.

אברהם פורז: זה בסדר, אבל מבחינת תוכן הנאום, חבר הכנסת לוי, התאים לך בדיוק לשבת פה.

אברהם פורז: אני לא יודע מה אתה מחפש שם בשורות הליכוד, בשורות הממשלה, כשאתה אמור להיות חלק מהקואליציה.

דוד לוי: אני לא מגדל חתול.

דוד לוי: לבי רגיש לבני-אדם יותר מאשר לחתולים.

יעקב מרגי: מהם אתה מצפה לרגישות?

יעקב מרגי: הם אטומים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מרגי, שב.

אברהם פורז: מצאתי לנכון להגיב על נאום אופוזיציוני תקיף מאוד של מי שאמור להיות חבר בקואליציה.

יעקב מרגי: נאום אמיתי.

אברהם פורז: אבל אתה לא חייב.

אברהם פורז: אתה באמת באופוזיציה, וטוב שאתה שם.

יעקב מרגי: אני בכלל לא רוצה להיות בקואליציה.

אברהם פורז: בעולם השלישי יש ריבוי ילדים, וזה מביא את המדינות האלה עם ריבוי הילדים לקטסטרופה.

אברהם פורז: לשמחתנו, בארץ רק מיעוט קטן נוהג בחוסר אחריות ומביא ילדים לעולם בלי מחשבה איך לפרנס אותם.

אברהם פורז: רק מיעוט קטן, ואותו מיעוט - - -

מאיר פרוש: בושה, תתבייש לך.

אברהם פורז: - - - ואותו מיעוט רוצה להביא את הרוב לגדל את הילדים שלו.

אלי בן-מנחם: השר פורז, אם עלית לכאן כדי שאנחנו לא נספיק לסיים היום, אז אני מבקש - - -

מאיר פרוש: תסתום את הפה שלך.

מאיר פרוש: חצוף.

אברהם פורז: לי אין בעיה עם מי שיכול לגדל את הילדים שלו.

אברהם פורז: יש לי בעיה עם כאלה שחושבים שהם צריכים להביא ילדים לעולם, אבל שאחר יפרנס את הילדים שלהם.

מאיר פרוש: תסתום את הפה שלך.

אילן שלגי: תוציא אותו החוצה.

אתי לבני: תוציא אותו החוצה.

מאיר פרוש: תגדל חתולים.

מאיר פרוש: תסתום את הפה שלך.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרוש, אני מבקש ממך לשבת.

מאיר פרוש: תסתום את הפה שלך.

מאיר פרוש: אידיוט.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרוש, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מאיר פרוש: אידיוט.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרוש, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מאיר פרוש: אידיוט.

אברהם פורז: אני משלם בשביל החתולים שלי, לא אתה.

אלי בן-מנחם: אדוני הסדרן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרוש, קראתי אותך פעמיים לסדר.

דוד לוי: לו היה העם היהודי מדבר כמוך, לא היינו פה.

דוד לוי: אנחנו כאן.

יעקב מרגי: הילדים האלה בונים את המדינה.

אברהם פורז: אני רגיל לכך שכל פעם שאני אומר את הדברים האלה מעל דוכן הכנסת מתחוללת סערה.

אברהם פורז: אנשים חושבים שהם צריכים להביא הרבה ילדים, אבל לא שהם יפרנסו אותם, שאחר יפרנס אותם.

מאיר פרוש: חצוף, אידיוט.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרוש, קראתי אותך לסדר פעם שלישית.

אלי בן-מנחם: רבותי הסדרנים, אני מבקש - - -

אברהם פורז: לכן, בצדק קבעה הממשלה, שבתהליך הדרגתי יהיה שוויון בקצבאות הילדים.

אברהם פורז: כל ילד יקבל סכום זהה - -

מאיר פרוש: אידיוט, תרד מהבמה.

מאיר פרוש: (חבר הכנסת מאיר פרוש יוצא מאולם המליאה.

מאיר פרוש: )

אברהם פורז: - - בתהליך הדרגתי, וכך ייעשה צדק.

אברהם פורז: מי שיש לו, ויש לו אמצעים, ויכול להחזיק ילדים הרבה - ברכה.

אברהם פורז: אבל מי שאין לו יכולת, שיחשוב לפני שהוא מביא ילדים ומטיל אותם על אחרים לפרנס אותם.

אברהם פורז: תודה רבה.

דוד לוי: אתה מיזנתרופ?

דוד לוי: לו העם היהודי היה שומע - - -

אלי בן-מנחם: ידידי, חבר הכנסת דוד לוי.

דוד לוי: אם גוי היה אומר את זה, היית קורא לו אנטישמי.

דוד לוי: צביעות.

יעקב מרגי: אין לו בעיה עם אנטישמיות.

אילן שלגי: חברי כנסת קמים, מנופפים באצבע.

דוד לוי: אני אדם מאופק מאוד, אבל ההשתוללות שלכם - - - צריך מישהו לבלום אתכם.

דוד לוי: זאת שואה לילדי ישראל.

דוד לוי: אופייני לכם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אילן שלגי, הוא כבר היה בדרך החוצה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד לוי.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חבר הכנסת סנה.

יעקב מרגי: תורת הגזע מנחה אותם.

אפרים סנה: תודה, אדוני היושב-ראש.

אפרים סנה: קודמי, חבר הכנסת דוד לוי כאב את כאבם של ילדי ישראל, אבל האוצר מתנכל לא רק לילדים שחיים אלא גם לילדים שעוד לא נולדו.

אפרים סנה: בזה הוא הטיל גרזן על אחד הדברים הכי אנושיים, הכי רגישים, ואלה טיפולי הפוריות.

אפרים סנה: מה יכול להיות יותר אכזרי מזה?

אפרים סנה: מי מכיר סבל של זוג שלא יכול להביא ילדים?

אפרים סנה: הטיפולים האלה הם לא הנאה גדולה.

אפרים סנה: אבל הורידו על זה גרזן.

אפרים סנה: עכשיו שמועה אני שומע, שכמו אותו אחד שעקר שתי עיניים למישהו, ואחר כך החזיר לו עין אחת, אומרים שעכשיו אולי זה יהיה רק מעבר לילד הראשון.

אפרים סנה: כלומר, כמו בסין העממית, מותר למשפחה להוליד ילד אחד בלבד.

אפרים סנה: ומה קורה אם יש איזה זוג כזה, שיש לו איזו משאלה פרועה שיהיה לו יותר מילד אחד?

אפרים סנה: פה האוצר אומר, לא.

אפרים סנה: אבל הוא לא אומר לא לכולם, הוא אומר לא לעניים, כי מי שיש לו כסף הולך לקליניקות פרטיות - ויש בשפע - עושה את הטיפולים כאוות נפשו או כיכולת כיסו.

אפרים סנה: את מי מענישים?

אפרים סנה: עוד פעם את העניים.

אפרים סנה: אבל זו לא הדוגמה היחידה לכך שמעשרה קבין של רוע ורשעות שירדו לעולם, תשעה נטל האוצר ואחד העולם כולו.

אפרים סנה: רבותי חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש, יש פה בהצעה של חוק ההסדרים סעיף שנראה טכני, תמים כזה, פקידותי.

אפרים סנה: זה נקרא: "חובות יוזם ניסוי רפואי בבני-אדם".

אפרים סנה: תחשבו שזה משהו מאמנת הלסינקי אולי, איזה דבר הומניטרי.

אפרים סנה: אני אגיד לכם מה הדבר הזה.

אפרים סנה: יש חולים קשים, במחלות ממאירות וקשות, שיש טיפולים שיכולים לעזור להם, אבל מה, הם לא מצויים בסל הבריאות, כי שר האוצר לא נותן להכניס אותם לסל הבריאות.

אפרים סנה: אז הרופאים מטכסים עצה ואומרים: יש תרופה כזאת, נדירה, יקרה, אבל היא עלולה אולי להציל את חיי החולה הזה.

אפרים סנה: אז יש פטנט, שנקרא 29(ג).

אפרים סנה: זה סעיף שלפיו אפשר לתת למישהו תרופה שהיא לא בסל, כמתכונת של תרופה ניסויית.

אפרים סנה: בשעתי, כשעסקתי ברפואה הפעילה, היו לי לא מעט מקרים כאלה, וגם כשר הבריאות פנו אלי שאאשר מקרים כאלה.

אפרים סנה: זה הפתח הצר שבו ניתן היה לעזור לאיש חולה שהתרופה שלו איננה בסל הבריאות.

אפרים סנה: מה באים האדונים האלה - סוגרים את הפתח הזה.

אפרים סנה: שלא יהיה פתח.

גדעון עזרא: אתה יודע למה.

אפרים סנה: אני יודע למה, כי מדובר פה ברשעים, בלא יהודים.

גדעון עזרא: לא, כי לאחר מכן חברת התרופות גובה מחיר יותר גבוה בעבור התרופה.

אפרים סנה: לא בגלל זה.

אפרים סנה: אגיד לך למה הכוונה, ופה בא הדבר השני.

אפרים סנה: קודם כול, הם סוגרים את הפשפש, את הפרצה הזאת שבה אפשר לעזור לבן-אדם שנאבק על חייו ולתת לו תרופה.

אפרים סנה: אבל הם סוגרים עוד דלת אחת.

אפרים סנה: יש מקרים, בייחוד של חולים חסרי אמצעים, שבהם חברת התרופות - הרי מדובר במצבי חירום, מישהו שעומד למות ומנסים להציל את חייו - אומרת: זו משפחה חסרת אמצעים, אז אנחנו תורמים את התרופה.

אפרים סנה: והיו מקרים - ואני אישית מכיר מקרים כאלה - שבאו ואמרו שנותנים בחינם, ובלבד שהחולה לא ימות.

אפרים סנה: אני אישית פניתי לכמה ממנכ"לי חברות התרופות הגדולות בעולם, בכמה מקרים.

אפרים סנה: פה אוסרים עליהם בעצם.

אפרים סנה: אומרים: אם אתם נותנים פעם אחת, תממנו את הטיפול כל ימי חייו של החולה, כמה שהוא יחיה.

אפרים סנה: למה נוצר הדבר הזה?

אפרים סנה: כדי להרתיע את חברות התרופות מלתת את התרומה, את המתנה הזאת.

אפרים סנה: הרי על מה מדובר?

אפרים סנה: להרוויח זמן.

אפרים סנה: יש פה מיצוי של רשעות, של רוע.

אפרים סנה: הרי ישבו על זה אנשים וחשבו, ניסחו את הניסוח המלומד, המשפטי הזה.

אפרים סנה: מישהו ישב.

אפרים סנה: מה היה לו בראש, אני שואל אתכם.

אפרים סנה: איזו מחשבה עמדה לנגד עיניו?

אפרים סנה: הוא לא ראה את האחד ששוכב עם האינפוזיה ב"הדסה", במחלקה?

אפרים סנה: לא עמד לנגד עיניו?

אפרים סנה: על מי זה לא חל?

אפרים סנה: - על מי שיש לו כסף.

אפרים סנה: העברה בנקאית - "נוברטיס" מגיע ב"פדרל אקספרס".

אפרים סנה: הכול יופי.

אפרים סנה: שיהיה בריא, אבל לרוב עם ישראל אין אפשרות להעביר את התרופה מבזל לכאן, ל"תל-השומר" או ל"רמב"ם" או ל"הדסה".

אפרים סנה: מה הם יעשו?

אפרים סנה: השולחן הריק הזה, אין בו לב ואין בו נשמה, ואין בו ערכי יהדות.

אפרים סנה: אין בו שום דבר.

אפרים סנה: לא במקרה השולחן הזה ריק.

אפרים סנה: חבר הכנסת דוד לוי הזכיר את המ"מים של ז'בוטינסקי.

אפרים סנה: לתנועתו של ז'בוטינסקי אני חושב שאין פה אף נציג אחד.

אפרים סנה: לו היה פה מנחם בגין, עליו השלום, הוא היה מתבייש, כי הוא היה יהודי עם לב רחום.

אפרים סנה: לא ממחננו, לא מהמחנה שלנו, אבל הוא היה איש בעל לב ונשמה יהודית.

אפרים סנה: הוא לא היה נותן לדבר הזה לקרות.

אפרים סנה: אבל היום, ביבי נתניהו רוצה להצטיין כתאצ'ריסט של המאה, וזו התוצאה.

אפרים סנה: במי זה נגמר?

אפרים סנה: בחולה הסרטן בבית-החולים.

אפרים סנה: בושה וחרפה.

אפרים סנה: לממשלה הזאת יש צידוק קונסטיטוציוני – היא נבחרה בבחירות, אבל הצידוק המוסרי מאבד יום-יום מכוחו.

אפרים סנה: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הגזירות בחוק התקציב ובחוק ההסדרים של 2004 לא השאירו קבוצה חלשה אחת שלא פגעו בה.

ואסל טאהא: בילדים - פגעו, גם בתזונתם.

ואסל טאהא: בקשישים הנעזבים - פגעו, באמהות החד-הוריות - פגעו.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרוש, שב.

אלי בן-מנחם: אתה יכול לשבת.

ואסל טאהא: במטופלי לשכות הרווחה - פגעו, בשירותי הבריאות למיניהם - פגעו.

ואסל טאהא: הגדילו את אחוז האבטלה, ובייחוד במגזר הערבי, שממילא הוא חלוץ בנושא הזה.

ואסל טאהא: התקציב הזה פגע גם בחינוך בכלל, ובמיוחד בחינוך הערבי, שבו אני אתרכז.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, הפער הזה בין החינוך הערבי לחינוך היהודי הוא הקשה ביותר, משום השפעתו לטווח הארוך על אוכלוסיית התלמידים, חייהם בעתיד וחיי ילדיהם.

ואסל טאהא: קיים פער, אדוני היושב-ראש, כפי שאמרתי, בין החינוך היהודי לבין החינוך הערבי במדינת ישראל, הן מבחינת הקצאת משאבים והן בהישגים.

ואסל טאהא: תקציב 2004 יחמיר עוד יותר את מצבם של התלמידים בכלל ושל התלמידים הערבים בפרט, וימנע כל תקווה לשיפור במצבם.

ואסל טאהא: גרוע יותר, החרפת מצבם בטוחה.

ואסל טאהא: ברצוני להזכיר לכולנו, כי כל תלמיד רביעי הלומד במערכת החינוך הינו ערבי, מכאן שחלוקת התקציב צריכה להיות 25% לסקטור הערבי.

ואסל טאהא: אך משום שבמציאות התקציב לא מחולק בצורה כזאת, התלמידים הערבים נמצאים במצב עגום לעומת התלמידים היהודים בישראל, וכמובן בעולם כולו, וזה הוכח גם בהישגים.

ואסל טאהא: בהישג מבחן PISA שבוצע במדינה, ההישגים של התלמידים הערבים הורידו את מיקומה של ישראל למקום ה-33.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, בין השנים 1994/95 ו-2002/03 הוקצו לחינוך הערבי פחות שעות לימוד לכיתה, פחות שעות לימוד לתלמיד בהשוואה לחינוך היהודי, בכל שלבי החינוך בבתי-הספר.

ואסל טאהא: במערכת החינוך הערבי מגיעים לכיתה י"ב רק שני-שלישים מכלל בני 17 הערבים, לעומת 90% במגזר היהודי.

ואסל טאהא: קיים מחסור בכלי אבחון בשפה הערבית ובכלים המתאימים לתרבות הערבית.

ואסל טאהא: כמו כן, יש מחסור בכוח אדם מיומן בתחום האבחון בעבור האוכלוסייה הערבית.

ואסל טאהא: זה פוגע, אדוני היושב-ראש בחינוך הערבי, פוגע בסיווג התלמידים, ובסופו של דבר, זה פוגע גם בהישגים.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, ממשלות ישראל מודעות לפער העצום שנוצר במשך השנים בחינוך, ואכן הן גיבשו תוכניות לצמצום הפער.

ואסל טאהא: תוכנית החומש לאוכלוסייה הערבית נקבעה בשנת 1999.

ואסל טאהא: היא היתה המשך לתוכנית החומש שהופעלה בתחילת שנות ה-90.

ואסל טאהא: הוועדות הגישו המלצות במגוון רחב של תחומים, בהם חינוך מיוחד, יישום תוכניות פדגוגיות, מדע וטכנולוגיה, הכשרת מורים ופיתוח פיזי, בסכום שהוערך בכמיליארד שקל בשנה.

ואסל טאהא: מטרת תוכנית החומש היתה צמצום פערים ויצירת שוויון הזדמנויות בחברה הישראלית, באמצעות קידום ההישגים הלימודיים והחינוכיים של ילדי האוכלוסייה הערבית.

ואסל טאהא: רמת התשתיות וההשקעה בבתי-הספר ביישובים הערביים נמוכות מאלו שבמגזר היהודי.

ואסל טאהא: המצב הקשה ביותר הוא במערכת החינוך הבדואית, ובפרט ביישובים הלא-מוכרים בנגב וגם בצפון.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, קיים מחסור בחדרי לימוד.

ואסל טאהא: מחסור זה גורם לצפיפות רבה בכיתות.

ואסל טאהא: רבים מהמבנים של בתי-הספר טעונים שיפוץ יסודי וטיפול בליקויי בטיחות.

ואסל טאהא: בחלק מבתי-הספר אין אספקה תקינה של מים וחשמל.

ואסל טאהא: הקיצוצים בתקציבים המיועדים לקידום מערכת החינוך באוכלוסייה הערבית הם הכשלה ברוטלית של האוכלוסייה הערבית בישראל, שיש צורך בתקציבים נוספים כדי להביא לתמורה משמעותית במצבה, והם עלולים לגרום להתמוטטות החברה כולה.

ואסל טאהא: עידוד הצמיחה, כפי שטוענים, לא בא מקיצוצים ולא בא מפגיעה בקבוצות החלשות.

ואסל טאהא: הוא בא מהשקעה בחינוך, מהשקעה בתעשייה, מהשקעה בשלום, מסיום הכיבוש, ששורף חלק גדול מהתקציב.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת טאהא.

אלי בן-מנחם: אני מחליף בין אופיר פינס לחברת הכנסת יולי תמיר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אופיר פינס, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו - חברת הכנסת תמיר.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, התכנון של לוחות הזמנים אתמול והיום היה לפי מפתח של חמש דקות לדובר.

רוני בר-און: בישיבה היום יש 33 דוברים, פתחנו אותה ב-10:00, השעה היא 11:40, עברו 100 דקות, דיברו תשעה דוברים.

רוני בר-און: זה בערך 11-11.5 דקות לדובר.

אלי בן-מנחם: יש גם שר שנכנס באמצע.

רוני בר-און: אנחנו לא נעמוד בלוח הזמנים שקבענו לעניין ההצבעות.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בר-און, אני אשתדל לעשות את המקסימום.

מאיר פרוש: חברת הכנסת תמיר בזמן של פינס, שהוא בראש הרשימה.

מאיר פרוש: אתה לא יכול להכניס אותה עכשיו.

אלי בן-מנחם: הם מופיעים האחד אחרי השני.

אלי בן-מנחם: מספר 10 - יולי תמיר, מספר 11- אופיר פינס.

אלי בן-מנחם: זה מה שהשאיר לי יושב-ראש הכנסת.

אלי בן-מנחם: יש פה החלפה עם יורי שטרן, שהיושב-ראש עשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, סוכם אתמול, שמי שאיננו, לא ידבר.

אופיר פינס-פז: כולם נמצאים.

אלי בן-מנחם: רבותי, מי שאני קורא את שמו, על-פי הרשימה שמונחת לפני, והוא לא נמצא, שמו יימחק מהרשימה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אופיר פינס, בבקשה.

אלי בן-מנחם: שמעת את חבר הכנסת בר-און, תעזור לנו שנוכל לסיים בזמן.

אופיר פינס-פז: אני משתף פעולה, אין לי בעיה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אנחנו מודעים לעובדה המצערת, שהדיון וההכרעה על תקציב המדינה בקריאה הראשונה, הוכרעו לפני הדיון.

אופיר פינס-פז: זו בדיוק הבעיה, אבל לפחות את זכות המחאה תשאירו לנו, תנו לנו לדבר.

אופיר פינס-פז: אתם מדברים לאחרונה על סתימת פיות, אבל אל תסתמו לנו את הפה.

אופיר פינס-פז: זה לוקח עוד כמה דקות - לוקח עוד כמה דקות.

אופיר פינס-פז: הרי ההצבעה היא הצבעה, הרי ידוע מה יהיו תוצאותיה.

רוני בר-און: אתם צריכים לציית לטקס, אתם ביקשתם שיסתיים עד 16:00.

יולי תמיר: גם אתה צריך לבוא לטקס.

אופיר פינס-פז: תאפשרו לי להיכנס לגופם של דברים.

אופיר פינס-פז: תקציב המדינה, שהואיל שר האוצר להגיש למליאת הכנסת סוף-סוף, הוא תקציב עצוב, פשוט מדכא.

אופיר פינס-פז: כשאתה בודק את הפרמטרים של הכלכלה הישראלית, ואתה מנסה לשוות בנפשך מה הולך לקרות בשנה הבאה, בשנת 2004, אתה לא יכול למצוא, ולו נקודת אור אחת, שיכולה להפיח תקווה שמשהו הולך להשתפר בכלכלה הישראלית בשנה הבאה, הולך להיראות יותר טוב.

אופיר פינס-פז: זה פשוט נורא ואיום.

אופיר פינס-פז: הצמיחה הולכת להיות גם בשנה הבאה - שלילית.

אופיר פינס-פז: המיתון - יועמק עוד יותר.

אופיר פינס-פז: האבטלה - תתגבר.

אופיר פינס-פז: אנחנו נמצאים בדפלציה.

אופיר פינס-פז: דפלציה.

אופיר פינס-פז: נגיד בנק ישראל מוריד את הריבית, זה כבר לא משנה.

אופיר פינס-פז: כל חודש הוא מוריד ב-0.5%, זה כבר כמו כוסות רוח למת, זה כבר לא עוזר.

אופיר פינס-פז: שום דבר לא מצליח לתת שוק חשמלי למשק הישראלי ולהחזיר אותו לחיים.

אופיר פינס-פז: זה כבר חי-מת.

אופיר פינס-פז: שר האוצר הוא אדם אינטליגנטי, הוא היה גם ראש ממשלה, הוא אדם עתיר ניסיון, הוא יודע שהתשובות האמיתיות למצב מחייבות שינוי אסטרטגי בממשלה, לא דיבורים בעלמא על מפת דרכים שכל היום בורחים ממנה, אלא הובלה ויוזמה של חידוש תהליך מדיני, על כל המשמעויות, כי בלי זה אין סיכוי לכלכלה הישראלית.

אופיר פינס-פז: כולם יודעים את זה, לא צריך להיות פרופסור לכלכלה, מספיק להיות שנה א' במבוא לכלכלה, כדי לדעת שבמדינה שיש בה קונפליקט צבאי מתמשך, ארוך-זמן, אין יכולת לקיים כלכלה נורמלית.

אופיר פינס-פז: זה ברור שהם אשמים בטרור.

אופיר פינס-פז: השאלה היא אם אנחנו מצליחים להפסיק את הטרור, לחזור להפסקת אש ולחזור לשולחן המשא-ומתן, אחרי שהאמריקנים בנו לנו את הנוסחה.

אופיר פינס-פז: את זה לא רוצים לעשות, בוודאי לא נתניהו.

אופיר פינס-פז: אחרי שהוא לא רוצה לעשות את זה, והוא מבין שאי-אפשר לעשות יותר קסמים, והוא מבין שצריך לקצץ, אז עכשיו הוא מחליט שוב, באופן ציני לחלוטין, לא לגעת בתקציבי ההתנחלויות.

אופיר פינס-פז: לא רק שלא לגעת, רק לפני שבוע הוסיפו למעלה מ-120 מיליון שקלים מהרזרבה הכללית לתקציבי ההתנחלויות.

אופיר פינס-פז: אני שואל אתכם: האין גבול לחוצפה?

אופיר פינס-פז: כמה אפשר לעוות את המציאות, להתעלם מהעוני, להתעלם מהאבטלה, להתעלם מדוח העוני, ולהמשיך ולהשקיע במפעל הבזבזני ביותר שהוקם בתולדות המדינה הזאת את הכסף האחרון שלנו?

אופיר פינס-פז: כמה בריכות שחייה אפשר לעשות להתנחלויות?

אופיר פינס-פז: די, כבר אין מקום.

אופיר פינס-פז: כמה כבישים עוקפים אפשר לעשות?

אופיר פינס-פז: עוקף מפה ומפה, מפה ומפה?

אופיר פינס-פז: הרי אנשים כבר לא גרים שם, הרי אנשים כבר חזרו למרכז הארץ, זה סוד שכנראה לא רוצים שנאמר אותו.

רוני בר-און: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בר-און, ביקשת ממני - חבר הכנסת פינס, יש לך עוד חצי דקה.

אופיר פינס-פז: חברים, אין ביטוח לאומי יותר.

אופיר פינס-פז: אין ביטחון סוציאלי.

אופיר פינס-פז: מוטטתם את הדברים המרכזיים שעל בסיסם קמה כאן מדינה ופעלה בצורה מדהימה.

אופיר פינס-פז: אתם שוברים כל דבר שהיה קיים כאן.

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: כי בסוף באמת צריך לקצץ.

אופיר פינס-פז: אם אתם לא רוצים לקצץ איפה שצריך, אתם מקצצים איפה שאין לכם כבר ברירה - אצל החלשים, שהופכים להיות חלשים יותר.

אופיר פינס-פז: אתם לא נותנים להם סיכוי.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת שלגי, יקירי, נבחרת לכנסת רק בזכות זה שהבטחתם למעמד הביניים יציבות ועורף.

אופיר פינס-פז: הפקרתם את מעמד הביניים.

אילן שלגי: נביא לכם צמיחה.

אילן שלגי: אתה תראה.

אופיר פינס-פז: הסכת ושמע.

אופיר פינס-פז: ל-600,000 המשפחות שמתחת לקו העוני, היתוספו ממעמד הביניים עשרות אלפי משפחות שהידרדרו אל מתחת לקו העוני.

אופיר פינס-פז: אתם שותקים את שתיקת הכבשים, אתם לא אומרים דבר, אתם מגבים מדיניות ממשלתית שמובילה לדרך ללא מוצא, ואתם לא עושים עם העניין הזה כלום, וטוב לכם.

אופיר פינס-פז: אני רואה את פורז זחוח, טוב לב, מספר סיפורים, מתכתש עם דוד לוי.

אופיר פינס-פז: חברים, המדינה בוערת, אתם יושבים בממשלה.

אופיר פינס-פז: הבטחתם שינוי, וקיימתם - שינוי לרעה, שינוי גדול לרעה במצבה של המדינה, אלא שהפעם אתם לא באופוזיציה.

אופיר פינס-פז: אתם שותפים מלאים, אתם נושאים באחריות קולקטיבית למחדלי הממשלה הזאת, ואם לא תתעשתו ולא תתחילו להשמיע את קולכם, ואם לא תכתיבו גם סדר עדיפויות נורמלי, שפוי, שמייצג את הציבור שבחר בכם, הציבור הזה יעניש אתכם.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה רבה לחבר הכנסת פינס.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת יולי תמיר, בבקשה; חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריה - חבר הכנסת איתן כבל.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת פרוש.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהמשך לדברי חברי חבר הכנסת אופיר פינס, נדמה לי שהפעם קיבלנו תקציב רע, ובעיקר תקציב אכזרי.

יולי תמיר: כאשר אנחנו מסתכלים במה פוגעת הממשלה הזאת, במה היא מחליטה לקצץ, בואו תראו: הממשלה מחליטה להוריד כספים מטיפול בנוער בסיכון.

יולי תמיר: ביד אחת מסדרים לנו פה יום שלם של פעילות למען הנוער, מדברים גבוהה-גבוהה עד כמה הנוער חשוב לנו.

יולי תמיר: יושב כאן נוער ביציע, והוא צריך לדעת כי אין שום קשר בין מה שאומרים בוועדות למה שעושה הממשלה.

יולי תמיר: חברי הממשלה באים לוועדות ואומרים: אכן המצב קשה, צריך לעזור, אבל כאשר הם באים להצביע - הם לוקחים מנוער בסיכון.

יולי תמיר: אתם יודעים עד כמה חמור המצב היום בקרב הנוער בסיכון, אבל הם לוקחים ממנו כסף.

יולי תמיר: ממי עוד לוקחים כסף?

יולי תמיר: מפיתוח שירותים לנכים.

יולי תמיר: למה?

יולי תמיר: ככה.

יולי תמיר: פיתוח שירותים לנכים אומר שאנשים יוכלו להגיע לקופת-חולים עם עגלת נכים, ותהיה להם דרך כניסה.

יולי תמיר: חבר הכנסת בר-און, זה לא נראה לך חשוב?

יולי תמיר: לוקחים ממתן שירותים לנכים.

יולי תמיר: אתן לך דוגמה מזעזעת: לא מאשרים יותר לנכים התקנת בלם רזרבי במכונית.

יולי תמיר: נכה, פרפלג, צריך בלם חשמלי כתחליף לבלם היד שהוא לא יכול להשתמש בו.

יולי תמיר: בכך מקצצים.

יולי תמיר: תגידו, אתם השתגעתם?

יולי תמיר: הרי אלו הדברים שבהם נבחנת מדינה בסופו של דבר.

יולי תמיר: אני לא רוצה להיכנס כרגע לפולמוס על ההתנחלויות, אתם יודעים מה דעתי בעניין זה, אני מדברת על אנושיות, על הדברים הכי בסיסיים, על שירותים.

יולי תמיר: במה עוד מקצצים?

יולי תמיר: 30 מיליון משירותים שניתנים לסיעוד.

יולי תמיר: ראיתי לפני יומיים כתבה בטלוויזיה על מה שקורה במוסדות הסיעודיים.

יולי תמיר: זה מזעזע: אנשים קשישים לא מסוגלים לטפל בעצמם, נאלצים לטפל בבני-זוגם במצבים טרגיים.

יולי תמיר: ומה אומרת להם הממשלה: לא, אנחנו לא הולכים לעזור לכם, אנחנו לא הולכים לסייע לכם, אנחנו הולכים לקצץ בכבשת הרש.

יולי תמיר: זו באמת כבשת הרש.

יולי תמיר: כמה כסף נחסך מכל הסעיפים האלה יחד?

יולי תמיר: אולי 20 מיליון.

יולי תמיר: לא חבל לדרדר כל כך הרבה אנשים למצבים נואשים בשביל סכומים כאלה?

יולי תמיר: איפה האנושיות של הממשלה הזאת?

יולי תמיר: לא אכפת לכם מהאזרחים, לא אכפת לכם מהתושבים, לא אכפת לכם מהקשישים?

יולי תמיר: בכל מדינה סבירה, אני לא מדברת על מדינת רווחה, אני מדברת על מדינה סבירה, הדברים האלה לא היו עוברים בשקט.

יולי תמיר: רק פה יש שתיקה קולקטיבית: הממשלה, האופוזיציה והקואליציה דנות בדברים האלה, אבל בעצם כמו שאמר חבר הכנסת פינס, הדין כבר נגזר.

יולי תמיר: אם תשאל לגבי השירותים לקשישים, יגידו לך שהם לא מספקים אותם, כי הם יודעים שאין לכך כיסוי.

יולי תמיר: אם תשאל על פיתוח שירותים לנכים, כבר לא נותנים אותם, כי יודעים שאין לכך כיסוי.

יולי תמיר: אף שמצב הילדים הולך ומחמיר, אף אחד לא מטפל בכך, ובטח שאף אחד לא חושב להרחיב את השירותים האלה.

יולי תמיר: ויש בעיה של עוני ורעב ואלימות ומצוקה.

יולי תמיר: אם אומרים מהפרקליטות, שילדים גונבים עכשיו בגלל רעב, זה לא מזעזע את הממשלה, זה לא מזעזע את הקואליציה, אתם לא חושבים שצריך לעשות משהו בעניין הזה?

יולי תמיר: אם יש דבר שאפשר לבנות עליו קונסנזוס בבית הזה, אלה הדברים האלה.

רוני בר-און: ואז תצביעו בשביל התקציב?

יולי תמיר: על הדברים האלה?

רוני בר-און: לא רק על הדברים האלה.

רוני בר-און: אז תבואו עוד פעם עם ההתנחלויות, עוד פעם עם קופת-חולים, עוד פעם עם קופות הפנסיה.

רוני בר-און: זו דמגוגיה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בר-און, אני עוצר את השעון.

יולי תמיר: חבר הכנסת בר-און, טוב היה אילו היינו מצביעים בנפרד על כל אחד מהדברים האלה, כי אז גם אתה היית עומד מול מצפונך.

רוני בר-און: נכון.

יולי תמיר: אני חושבת שגם אתה חושב כמוני, שאסור שהדברים האלה יעברו.

יולי תמיר: אתן לך עוד דוגמה שנראית לי חמורה מאין כמוה: יושב כאן יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת שלגי.

יולי תמיר: הממשלה דוחה את יישום חוק יום לימודים ארוך.

יולי תמיר: אגב, זה הפך לנוהג.

יולי תמיר: החקיקה בקשר ליום לימודים ארוך לא שווה גרוש, כי אף פעם לא מיישמים אותה.

יולי תמיר: אבל הממשלה הזאת הגדילה לעשות: היא לא דוחה את יישום החוק בשנה, היא לא דוחה בשנתיים - היא דוחה עד 2010.

יולי תמיר: למה?

יולי תמיר: הרי ביבי הבטיח לנו שבשנה הבאה יהיה פה טוב, אז למה דוחים את זה עד 2010?

יולי תמיר: איזה מין דבר הוא זה, שבמסגרת חוק ההסדרים מגניבים את העניין הזה כחלק מהחבילה, וכבר אומרים לאזרחי ישראל, לא תקבלו את השירות הזה לא בשנה הזאת ולא בשנה שאחריה ולא בשנה שאחריה וגם לא בשנה שאחריה.

יולי תמיר: למה?

יולי תמיר: כי הגנבנו את זה פנימה כדי למחוק את זה מסדר-היום.

יולי תמיר: נדמה לי שגם חברי הקואליציה - אני אומרת זאת בעיקר לחברי שינוי - לא יכולים לעבור בשקט על דברים מסוימים.

יולי תמיר: אני אומרת כאן לפחות את עמדתי: אם יפרקו את חוק ההסדרים, יהיו דברים שאצביע בעדם.

יולי תמיר: אם לא יפרקו את חוק ההסדרים, העוול הזה יהיה על גבכם ולא על גבנו.

יולי תמיר: לצערי, יש כאן התכחשות של אנשים שבאים ואומרים לי, אני יודע או אני יודעת שזה נורא, אך ממשיכים להצביע מתוך משמעת מעוותת, כי אין משמעת כאשר מדובר בפגיעה בחלשים, אין משמעת כאשר יש פגיעה בבני-אדם.

יולי תמיר: אתם מדרדרים את המדינה הזאת אל סף תהום כלכלית, וזה יהיה על מצפונכם, על מצפונו של כל מי שירים את היד בעד התקציב הזה ובעד חוק ההסדרים הזה.

יולי תמיר: אדוני, אם תפרק את החבילה, תהיה לך תמיכה רבה בדברים מסוימים, כמו שאני מצפה לתמיכה ממך בדברים אחרים שנדמה לי כי אנחנו יכולים להסכים עליהם.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת יולי תמיר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איתן כבל - חמש דקות.

אלי בן-מנחם: תשתדל לעמוד במסגרת הזמן.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לדבר חמש דקות על המצב הכלכלי ועל התקציב, זה לא מספיק אפילו כטרום-טירונות של התקציב.

איתן כבל: אני רוצה לגעת דווקא בבחירות המוניציפליות שהיו עכשיו.

איתן כבל: דרך הבחירות המוניציפליות, במידה רבה אתה יכול לראות את המצב הדיכאוני שהציבור שרוי בו.

איתן כבל: נשאלו שאלות רבות, מדוע אחוז ההצבעה היה כל כך נמוך.

איתן כבל: כמי שעסק בעניין הזה בתור יושב-ראש המטה המוניציפלי במפלגת העבודה, אמרתי לעצמי: אילו היה מדובר ביישוב אחד, בשניים-שלושה, הייתי חושב שמדובר באירוע נקודתי.

איתן כבל: רשימת המועמדים לא מוצאת חן בעיני הציבור, ניחא.

איתן כבל: אבל, חבר הכנסת בר-און, כאשר אתה רואה כי עוף השמים הוליך את הדבר ממטולה ועד אילת, וציבור שלם לא הלך להצביע, בלי להיות מתואם מראש - זה לא רק משום שהם לא מרוצים מהמועמדים באותו יישוב.

איתן כבל: משיחות שניהלתי עם אזרחים במהלך הבחירות, אנשים שפגשתי ושאלתי אותם למה לא הלכו לבחור, הבנתי שאנשים מדוכאים.

רוני בר-און: ומה עם אותם 75% - - -?

איתן כבל: חבר הכנסת רוני בר-און, שברתם את העם הזה.

איתן כבל: אפשר להיכנס לפרטים כאלה, לתוכנית כזאת או אחרת, אבל שברתם את העם.

איתן כבל: גם אתם חלק מהעם הזה, ואתם יודעים את זה.

איתן כבל: בסופו של עניין, לא משנה באיזה צד אתה יושב כאן - בצד הזה או בצד הזה - אנחנו נפגשים פחות או יותר עם אותם אנשים, אנחנו שומעים את הקולות, אנחנו רואים את התמונות, פוגשים את האנשים.

איתן כבל: לא משנה אם הם מזוהים עם הצד הימני של המפה או עם הצד השמאלי.

איתן כבל: ונקודה נוספת שאני רוצה להתייחס אליה: עומד כאן שר האוצר, עומד שר במשרד האוצר, והם נותנים לנו תיאורי מצב בכל מיני מדינות בעולם, ואומרים שאנחנו לא נראים כמוהם.

איתן כבל: אני אומר לכם, אני אומר לך, השר גדעון עזרא, כל עוד קיים משבר עמוק וקשה בינינו לבין שכנינו - ואני לא נכנס לשאלה הפוליטית מי התחיל ומי אשם - אפשר רק להתעסק בסמנטיקה.

איתן כבל: אפשר לתקן, לעשות קצת יותר טוב.

איתן כבל: כל עוד לא יהיה פתרון לנושא הזה, אנחנו נמשיך ונידרדר כלכלית.

איתן כבל: מדינה שחלק הארי של המשאבים שלה מופנים לביטחון – לא יעזרו לביבי כל הדוגמאות שהוא נותן מכל העולם.

איתן כבל: זה לא יעזור: המדינה נמצאת במצב משברי כל כך קשה, והיא מעבירה בתקופה הזאת 120 מיליון ש"ח להתנחלויות, חלק מהן הזויות לחלוטין, הזויות – אני אומר לך עכשיו, פגשתי בכמה מקומות אנשים שאני אומר: אל אלוהים, עזוב פוליטיקה, מה האנשים האלה עושים פה בכלל?

איתן כבל: הזוי לחלוטין.

איתן כבל: ואלה 120 מיליון ש"ח שיכלו לתת פתרון של אמת לחלק מהמצוקות שאנחנו שרויים בהן היום.

איתן כבל: ואתה בא ומדבר אתי על תוכניות גרנדיוזיות לשינוי מבנה המשק, כשיש 120 מיליון ש"ח ביד?

איתן כבל: וברוב חוצפתה של הממשלה היא מוצאת להעביר את זה מעבר ל"קו הירוק", כדי לסבך את המצב, לעשות את המצב קשה יותר.

איתן כבל: זו כלכלה.

איתן כבל: בסופו של עניין הכלכלה הישראלית שזורה וקשורה במצב הפוליטי-המדיני בינינו לבין שכנינו.

איתן כבל: הרי מי יבוא כמשקיע בישראל?

איתן כבל: במקום שיורים?

איתן כבל: אתה היית הולך לבקר בצ'צ'ניה?

איתן כבל: אתה היית הולך לבקר בקרואטיה כשירו שם?

איתן כבל: היית הולך לפתוח עסק שם?

איתן כבל: מה הסיפורים האלה?

איתן כבל: על אילו משקיעים אנחנו מדברים?

איתן כבל: הטבות ניתן בנגב, ניתן הטבות בצפון – מי בא?

איתן כבל: מי בכלל רוצה לבוא לכאן?

איתן כבל: לצערי, אני אומר את זה בכאב.

איתן כבל: אתה, כשאתה רוצה ללכת לטייל באיזה מקום או ללכת להשקיע באיזה מקום – ודמה את עצמך כאזרח של מדינה אחרת – אתה תבוא להשקיע במקום שיורים בו?

איתן כבל: - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: - - במקום שהכסף שלך לא בטוח?

אלי בן-מנחם: איתן, איתן, תשתדל, יש לך עוד חצי דקה.

איתן כבל: אני מסיים, אני מסיים.

איתן כבל: ועל מי זה משפיע?

איתן כבל: ולא יעזור, לא יעזרו כל המלים, כל ההתפתלויות: אם לא יהיה פתרון מדיני, לא תהיה התנהלות שפויה של המדינה – אפשר אולי לשפר את המצב, אבל המצב ימשיך, לצערי, להידרדר.

איתן כבל: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת מאיר פרוש.

אלי בן-מנחם: אחריו - חברת הכנסת קולט אביטל.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כששני אנשים מתעמתים ביניהם, יש בקשה: לפחות תבוא בידיים נקיות.

מאיר פרוש: כשמישהו דורש מהאחר משהו, אפשר לומר לו: תבוא אתה בידיים נקיות, נראה מה אתה עשית.

מאיר פרוש: כשמשרד האוצר מניח בפנינו ספרי תקציב, אני שואל: מדוע פקידי האוצר אינם באים לפה בידיים נקיות?

מאיר פרוש: מישהו יכול להסביר לי מדוע צריכים עשרה משנים לממונה על התקציב?

מאיר פרוש: אתמול דנה ועדת הכנסת בסדרי הדיון לתקציב 2004, וגם הממונה על התקציב לא טרח לבוא – יש לו עשרה משנים.

מאיר פרוש: מדוע לא מקצצים שמונה מהם?

מאיר פרוש: יש ממונה על הכנסות המדינה במשרד האוצר; מדוע הוא צריך ארבעה סגנים?

מאיר פרוש: מדוע צריך 80 מיליון ש"ח לשירותי מטה ממשלתיים?

מאיר פרוש: מישהו מחברי הכנסת יכול להסביר לי מהם שירותי מטה ממשלתיים?

מאיר פרוש: מהם שירותי מטה כלל-משקיים?

מאיר פרוש: בשביל זה צריכים עוד 30 מיליון ש"ח.

רוני בר-און: מטה - - -

אלי בן-מנחם: מה אמרת?

מאיר פרוש: שירותי מטה כלל-משקיים – 29 מיליון ש"ח.

מאיר פרוש: מישהו מחברי הכנסת יכול להסביר לי מה זה?

מאיר פרוש: בשביל מה האוצר צריך את הכסף הזה?

מאיר פרוש: כמה חלב ולחם אפשר לתת לילדים מהכסף הזה?

מאיר פרוש: מישהו יכול להסביר לי למה חוץ מהמשרד הכלכלי בארצות-הברית, שעולה יותר מ-9 מיליוני ש"ח, צריך משרד גם בוושינגטון, שעולה 1.5 מיליון ש"ח?

מאיר פרוש: איפה הידיים הנקיות של משרד האוצר?

מאיר פרוש: משרד האוצר צריך אגף לקשרים בין-לאומיים; בשביל מה הוא צריך את זה?

מאיר פרוש: השר שרנסקי ממונה על התפוצות, בשביל מה משרד האוצר צריך לעצמו אגף לקשרים בין-לאומיים?

מאיר פרוש: איפה הידיים הנקיות של האוצר?

מאיר פרוש: בשביל מה צריך האוצר 601 תקנים?

מאיר פרוש: וחוץ מ-601 התקנים יש עוד 1,224 משרות ארעיות.

מאיר פרוש: משרות ארעיות – לא בתקנים, לא בשיא כוח-האדם; בשביל מה האוצר צריך עוד 1,224 משרות?

מאיר פרוש: הוא צריך גם פיקוח על ביצוע התקציב, הוא לא סומך על כל משרד.

מאיר פרוש: הוא צריך עוד 6 מיליוני ש"ח לפקח על ביצוע התקציב.

מאיר פרוש: בשביל מי?

מאיר פרוש: אני כבר לא מדבר על הלשכה של השר שטרית, זה חיוני, כי אתמול הוא כמעט היה צריך להציג את התקציב, כי נתניהו פחד.

מאיר פרוש: כשאתה רוצה לבוא ולקחת לחם מילדים, חלב מילדים – תבוא אתה בידיים נקיות.

מאיר פרוש: מדוע אתה מגיש לנו תקציב על מענקים שאינם על-פי חוק?

מאיר פרוש: יש כזה מושג: מענקים שלא על-פי חוק.

מאיר פרוש: מה זה?

מאיר פרוש: בשעתו פרס חתם על הסכם עם הבהאים.

מאיר פרוש: אז משרד התיירות צריך לשלם 65 מיליון ש"ח לבהאים, כי חתמו על הסכם אתם.

מאיר פרוש: איפה הידיים הנקיות של האוצר?

מאיר פרוש: איך הוא בא לבקש מאתנו שנוריד כסף מלחם וחלב, מהקשישים?

מאיר פרוש: למה הוא לא מתבייש כשהוא בא אלינו ומבקש להפחית כשהוא צריך לתת 65 מיליון ש"ח לבהאים, כי חתמו פעם הסכם?

מאיר פרוש: ממתי האוצר שומר על הסכמים?

מאיר פרוש: כאשר הוא הולך לפגוע בעובדים הוא מתכחש ומתעלם, לא אכפת לו מהסכמים.

מאיר פרוש: וכך, אם נעבור סעיף-סעיף בתקציבי משרדי הממשלה, נמצא שהאוצר בא בידיים מלוכלכות.

מאיר פרוש: מדוע צריך ראש הממשלה שישה יועצים, אחד מהם יועץ לענייני תפוצות?

מאיר פרוש: מה הפגיעה הזאת בשרנסקי?

מאיר פרוש: הוא הרי בליכוד, הוא השר לענייני תפוצות.

מאיר פרוש: בשביל מה ראש הממשלה צריך ראש תחום וראש אגף – ואני כבר לא מדבר על ראשי הלשכה.

מאיר פרוש: ונתניהו מדבר על ה"יגואר".

מאיר פרוש: על ה"יגואר" הוא מדבר, על ה"יגואר".

מאיר פרוש: רכב אחד הורידו מהעוזרים במשרדי הממשלה?

מאיר פרוש: רכב אחד הורידו מהמנכ"לים במשרדי הממשלה?

מאיר פרוש: אבל כשבאים אלינו, באים בידיים לא נקיות.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרוש, אני מבקש, יש לך עוד - - -

מאיר פרוש: אני בטוח ששמיר, בהדר הבית"רי שיש לו, מוותר על הכסף ללשכה.

מאיר פרוש: בשביל מה שמיר צריך 1.4 מיליון ש"ח?

מאיר פרוש: בשביל מה ברק צריך את זה?

מאיר פרוש: בשביל מה פרס צריך את זה?

מאיר פרוש: לחם וחלב לילדים.

מאיר פרוש: אני כבר מסיים.

מאיר פרוש: אין סקטור ואין קבוצה שהממשלה לא פגעה בהם: בחרדים פגעו אנושות במוסדות התורה; במתיישבים – ביטלו להם את המענקים ויש בלבול מדיני, וגם סגרו להם את ערוץ-7; בקשישים ובחד-הוריות – לכולם ידוע כמה פגעו בקצבאות שלהם; גם בערבים – מלבד הקיפוח המתמשך 54 שנים, פגיעה בקצבאות ילדים; אומרים לנו: למה אין לכם קצבאות ילדים?

מאיר פרוש: כי כתוצאה מכך גם לערבים יש.

מאיר פרוש: ושינוי?

מאיר פרוש: שינוי שותקת.

מאיר פרוש: השר אולמרט, ממלא-מקום ראש הממשלה, מבזה את היועץ המשפטי לממשלה ואומר: אין לו ידע ואין לו מושג בכלכלה.

מאיר פרוש: היועץ המשפטי אומר לו: אל תעביר כסף ל"קוקה-קולה", ועוד כל מיני דברים, בתחום של קרקעות; וממלא-מקום ראש הממשלה פוגע ומזלזל ביועץ המשפטי לממשלה.

מאיר פרוש: והשר האחראי, שר המשפטים, ראש שינוי – שותק.

מאיר פרוש: אפשר להבין את הדבר הזה?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרוש, משפט לסיום.

מאיר פרוש: אז מה שאני רוצה לומר לסיכום: ביבי רע לילדים.

מאיר פרוש: ביבי רע לילדים.

מאיר פרוש: ביבי רע לאוצר.

מאיר פרוש: ביבי רע למדינה.

מאיר פרוש: איך ביבי אמר?

מאיר פרוש: הם מ-פ-ח-דים.

מאיר פרוש: ואני אומר: אתם מ-פ-ח-דים מאתנו.

מאיר פרוש: אתם מפחדים מאתנו.

מאיר פרוש: אתם מפחדים מאתנו.

מאיר פרוש: ולכן דיבר השר פורז מה שדיבר פה, ולכן גם אחרי המפקד של תנועות נוער אתם באים ורוצים לומר שהילדים שלנו לא יקבלו כסף.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חברת הכנסת קולט אביטל - אינה נוכחת.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת מיכאל מלכיאור.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אתמול הניחה ממשלת ישראל את תקציב המדינה לשנת 2004.

יאיר פרץ: וכששר האוצר, מר נתניהו, עלה לדוכן וניסה להציג את התקציב, הוא אמר בתחילת דבריו, אנחנו נמצאים בבלימה, בלמנו את הסחף לפני ההידרדרות.

יאיר פרץ: אותו בנימין נתניהו, לפני כמה חודשים, עמד על הדוכן הזה ואמר שהמשק נמצא בקטסטרופה, התוכנית הכלכלית דאז תביא את הישועה, תביא את הצמיחה, תביא את השגשוג.

יאיר פרץ: לא מיניה ולא מקצתיה.

יאיר פרץ: שר האוצר אמר אתמול שהוא בלם.

יאיר פרץ: במה הוא בלם את התקציב?

יאיר פרץ: הוא בלם בגלגל אחד עם 300,000 מובטלים.

יאיר פרץ: בגלגל השני - מיליון ילדים רעבים.

יאיר פרץ: בגלגל השלישי - 600,000 משפחות מתחת לקו העוני.

יאיר פרץ: ובגלגל הרביעי - אלפי חולים ונכים, חד-הוריות, כל מקבלי הקצבאות.

יאיר פרץ: באלה הוא בלם את התקציב, עמיתי חברי הכנסת, במצוקות הקשות.

יאיר פרץ: אתמול הגדיל לעשות המשנה לשר האוצר, השר שטרית, שאמר: נבטל את הקצבאות, ילכו לעבוד.

יאיר פרץ: ואני שואל את השר שטרית, מאז אושרה התוכנית להבראת כלכלת ישראל, כמה מקומות עבודה ייצרה הממשלה הזאת?

יאיר פרץ: כמה מקומות עבודה?

יאיר פרץ: אפס.

יאיר פרץ: אף לא מקום אחד.

יאיר פרץ: ואני מסתובב ברחבי הארץ, בעיירות הפיתוח, בקריית-גת, בשדרות, באופקים, בדימונה, בירוחם, אנשים משוועים לצאת לעבוד, אנשים רוצים להביא פרנסה הביתה, אבל אין.

יאיר פרץ: אין.

יאיר פרץ: הגדיל לעשות שר האוצר, הפסיק את הקצבה, הרעיב אותם ילדים.

יאיר פרץ: אז אין עבודה, אין הבטחת הכנסה, ויש עוני.

יאיר פרץ: עיינתי בספר התקציב, חיפשתי מאיפה תבוא הצמיחה.

יאיר פרץ: הבטיחו לנו אתמול פה, גמרנו, אנחנו עכשיו בבלימה, מפה מתחילים לצמוח.

יאיר פרץ: שבתי וחיפשתי וחיפשתי, לא מצאתי, לא תשתיות, לא יצירת מקומות עבודה חדשים, שום דבר, רק מה, רפורמה במס.

יאיר פרץ: יאפשרו לעשירים ולאלה שמקבלים משכורות גבוהות ליהנות מהרפורמה במס ולהגדיל את שכרם עוד ב-3,000 שקלים.

יאיר פרץ: לאן זה ילך, לאיזו צמיחה?

יאיר פרץ: לטיולים נוספים בחו"ל או להחלפת מכוניות?

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, השפל הכלכלי המתמשך במשק הישראלי מאז 1996 בא לידי ביטוי בירידה משמעותית ועקבית בשיעורי הצמיחה של התוצר המקומי הגולמי.

יאיר פרץ: בשנתיים האחרונות, מאז כינון הממשלה הזאת, חלה ירידה משמעותית בצמיחה, ואף היה חשש למשבר פיננסי קשה.

יאיר פרץ: ממשלות ישראל הניחו בשנתיים האחרונות כמה תוכניות כלכליות שלא הניבו כל תוצאות ושינויים במשק הישראלי.

יאיר פרץ: לצערי הרב, הן אפילו הגבירו את המיתון ואת שיעורי האבטלה.

יאיר פרץ: אין לי ספק שמצב המשק מחייב צעדים של מדיניות אפקטיבית, אשר תחלץ את המשק מהמיתון העמוק ומהמצב הכלכלי הקשה שהוא נתון בו.

יאיר פרץ: לפני כמה חודשים, פה בכנסת, אישרה ממשלת ישראל את התוכנית הכלכלית להבראת המשק הישראלי, תוכנית שהשלכותיה על השכבות החלשות קשות ביותר.

יאיר פרץ: את האותות לכך אנחנו ראינו בדמות האמהות החד-הוריות ששבתו בקריית הממשלה חודשים רבים.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רק רוצה - - -

אלי בן-מנחם: לסיום.

יאיר פרץ: עוד כמה משפטים.

מיכאל מלכיאור: אדוני היושב-ראש, צריך לסגור את הישיבה, אין כאן אף שר אחד.

יאיר פרץ: זה באמת ביזיון.

אלי בן-מנחם: השר גדעון עזרא נמצא כאן ליד הדלת.

מיכאל מלכיאור: ליד הדלת זה טוב.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מלכיאור, תן לי לנהל את הישיבה, אני מבקש.

מיכאל מלכיאור: לנהל את הישיבה - כן, אבל אם היית מנהל את הממשלה, זה היה יותר טוב.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ברשותך אני רק אמנה כמה גזירות כלכליות שנחתו על השכבות החלשות במסגרת התוכנית הכלכלית ההיא: הארכת תוקף הוראת שעה בדבר אי-עדכון הקצבאות והפחתה של 4% במרבית הקצבאות של הביטוח הלאומי עד לסוף 2006.

יאיר פרץ: זאת אומרת, זו גזירה מתמשכת, כל שנה ושנה מקצצים באותן קצבאות ילדים, באותם דברים בסיסיים שזקוקים להם הילדים.

יאיר פרץ: אמר חבר הכנסת פרוש, בלחם ובחלב של המשפחות האלה.

יאיר פרץ: דבר שני, ייקור תעריפי הארנונה ב-5%.

יאיר פרץ: קיצוץ בשיעור של 30% בהיקף הטבות המס באזורי פיתוח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יאיר פרץ, למה לא קראת מהדף מההתחלה ואז היית עומד בזמן?

אלי בן-מנחם: אתה מדבר ארבע-חמש דקות מהלב, אחר כך אתה מתחיל לקרוא את מה שכתבת למשך חמש דקות נוספות.

יאיר פרץ: למעשה, אדוני, סיכמתי עם מזכיר הכנסת לוותר על כמה דוברים שלנו, ולכן אתמצת עוד בדקה, שתי דקות.

אלי בן-מנחם: אני מאוד מבקש, כי אני עומד בזמנים, גם עם החברים שלי מכל הסיעות אני עושה אותו דבר, אז אנא ממך.

יאיר פרץ: אני אשתדל אדוני כבר לסיים, ממש עוד דקה.

יאיר פרץ: הדבר האחרון שאציין הוא ביטול מענקי הדיור הניתנים לזכאים הרוכשים דירות באזורים מועדפים והמרתם להלוואות.

יאיר פרץ: נקודות אלו שמניתי הן רק קצה המזלג של הגזירות הכלכליות שנחתו על השכבות החלשות.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש - ובזה אסיים - על מנת שנוכל להתחיל לצאת מהמשבר, על הממשלה לנקוט צעדי חירום ראשוניים, ואמנה בפניכם רק את הצעדים הבסיסיים המתחייבים: יצירת מקומות עבודה באמצעות מעבר למסלול של צמיחה; צמצום מספר העובדים הזרים על-ידי הפחתת הכדאיות הכלכלית שבהעסקתם; אכיפת חוקי עבודה ומדיניות שכר שימריצו יציאה לעבודה; הגדלת ההשתתפות בכוח העבודה של גברים חרדים, נשים ערביות ובעלי השכלה נמוכה; הגדלת הנגישות של השכבות החלשות לשירותים חברתיים; מיסוי משמעותי יותר על רווחי ההון, ברוח המלצות ועדת בן-בסט; פיתוח תשתית של רכבות מהירות לקיצור המרחקים בין הפריפריה למרכז, והדבר האחרון והחשוב - הבטחת זכויות חברתיות באמצעות חקיקה, וחוקים ספציפיים בתחומי החינוך, הרווחה, הדיור, ובתחום החשוב ביותר שהממשלה הזאת בגדה בו, באחד הערכים החשובים ביותר שלנו כיהודים - הבטחת קיום בכבוד של כל אזרח ואזרח במדינת ישראל.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, המדיניות החברתית של כל ממשלות ישראל נחלה כישלון מאחר שהטיפול שנעשה היה על בסיס של כיבוי שרפות ולא של טיפול שורש.

יאיר פרץ: אף ממשלה לא בנתה תוכנית מקצועית עם טיפול מעמיק, והסיבה היא פשוטה - צורכי עם ישראל מרובים והמשאבים דלים.

יאיר פרץ: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להמליץ בפני שר האוצר ושר הרווחה, אשר אמון על השכבות החלשות, שיקימו מועצה חברתית המורכבת מאנשי מקצוע.

יאיר פרץ: מועצה זו תבחן בצורה יסודית ומעמיקה את נושא המדיניות החברתית ותגיש תוכנית לפתרון הבעיות החברתיות.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, לצערי הרב, במקום לטפל בבעיות הכלכליות והחברתיות, ליצור מקומות עבודה, לפתח תשתיות ולהשקיע בחינוך, אנו עדים לפגיעה מתמשכת ומתמשכת ומתמשכת בשכבות החלשות, באנשים האלה שגורלם לא שפר עליהם.

יאיר פרץ: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יאיר פרץ.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, ואחריו – חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חס ושלום לא פקפקתי בדרך ניהולו של היושב-ראש, אלא רק רציתי שהיושב-ראש ינהל גם את הממשלה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גדעון עזרא.

אלי בן-מנחם: אני רואה אותו, הוא עומד בפתח.

אלי בן-מנחם: הוא יושב פה שעות.

מיכאל מלכיאור: באמת הוא עושה עבודתו בנאמנות.

מיכאל מלכיאור: חבל ששרים אחרים לא נמצאים.

מיכאל מלכיאור: בכל זאת, זה דיון חשוב, דיון התקציב, אבל כמובן יש לעשות הרבה דברים בחיים.

מיכאל מלכיאור: אני, כבוד היושב-ראש, חשבתי שראוי להקשיב לממשלה, כי אנחנו באופוזיציה, הרי זה מטיבו של דבר שאנחנו באופוזיציה חייבים להתנגד לתקציב.

מיכאל מלכיאור: אנחנו באמת חושבים שזה תקציב רע, ואנחנו לא מבינים איך לא רועדת היד שתצביע בעד תקציב כזה.

מיכאל מלכיאור: אבל יכול להיות שאנחנו לא מבינים את כל החוכמה שיש לממשלה, כל ההבנה העמוקה שיש לממשלה.

מיכאל מלכיאור: אולי לחברי הקואליציה יש כל מיני נתונים שאין לנו.

מיכאל מלכיאור: לכן החלטתי, בדברים של היום, לא לדבר על כל העוול שנעשה לאויבי העם הפנסיונרים, הילדים, העניים, הדתיים, הערבים, כל אויבי העם, אלא החלטתי להקשיב קצת למה שאומרים שרים.

מיכאל מלכיאור: לא סתם שרים, שרים בכירים בממשלה, מה הם אומרים על התקציב הזה, ואולי מתוך זה ללמוד ולהחכים.

מיכאל מלכיאור: ברוך השם, יש היום אינטרנט ו-Ynet.

מיכאל מלכיאור: הוצאתי כמה דברים של כמה מהשרים, ואפשר להקשיב להם היטב, ואני חושב שעל-פיהם צריכים אולי להחליט להצביע.

מיכאל מלכיאור: שרים בכירים בממשלה, לא חס ושלום מישהו שהוא באופוזיציה.

מיכאל מלכיאור: אומרת שרת החינוך, היא מדברת על הכנת התקציב, היא אומרת: זה תקציב "חאפ-לאפ".

מיכאל מלכיאור: לא בדיוק מה ששמענו אתמול מהשרים במשרד האוצר.

מיכאל מלכיאור: תקציב "חאפ-לאפ" - האוצר נותן שמות חדשים לתוכניות הכלכליות המתחלפות, ותמיד הוא מבטיח, שאם נקצץ השנה, בשנה הבאה תבוא צמיחה.

מיכאל מלכיאור: האוצר כל הזמן מתקן את תחזיות הצמיחה של עצמו.

מיכאל מלכיאור: שום תחזית לא הביאה צמיחה, לא נוצר ולו מקום עבודה אחד, רק פיטורים, אבטלה וירידה בהכנסות המדינה.

מיכאל מלכיאור: ככה אומרת שרה בכירה בממשלה, ככה היא מגדירה את זה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שצריכים לשמוע לדבריה, שלפני האישור של התקציב, אם באמת רוצים לעשות מהפכות, צריך לעשותן בצורה רצינית.

מיכאל מלכיאור: אי-אפשר להתייחס לתקציב הזה אלא כאל חלטורה.

מיכאל מלכיאור: עכשיו, מה אנחנו אמורים לחשוב כששרה בכירה בממשלה מתבטאת כך, ואני חושב שהיא צודקת, ואולי צריכים לעשות מה שהיא אומרת.

מיכאל מלכיאור: אבל נגיד ששרת החינוך אולי לא מבינה כל כך, היא כל כך עוסקת בחינוך, אז מה היא מבינה, אז אולי נשמע את שר הרווחה, מה הוא חושב על התקציב הזה.

מיכאל מלכיאור: בדברים העמוקים שהוא השמיע בוועדה שלי, הוועדה לזכויות הילד, הוא אמר: יש כאן קריאת תיגר על ערכים של סולידריות חברתית, של שותפות, של אחריות, של ערבות חברתית, וגישה אידיאולוגית המאמינה שראוי יותר שתהיה מדינת רווח של מעטים, גם אם זה יבוא על חשבון רווחת הרבים.

מיכאל מלכיאור: כבוד השר, אתה שומע את הדברים?

מיכאל מלכיאור: לא דברים של איזה אופוזיציונר, שרוצה ברעת הממשלה; בשר מבשרה של הממשלה.

מיכאל מלכיאור: דברים מאוד מאוד קשים.

מיכאל מלכיאור: הוא אומר: הפגיעה היא פגיעה מאוד מאוד מהותית, ואנחנו צריכים לעשות חשבון נפש כיצד אנחנו מגיבים על המצב.

מיכאל מלכיאור: כבוד השר, הייתי מבקש ממך, תעביר לעמיתך את הדברים; דברים קשים ביותר שאומרים השרים.

מיכאל מלכיאור: עכשיו, אפשר להגיד, ששרת החינוך, שר הרווחה, שר הבריאות, עוד שרים אחרים, הם אולי גם קצת יפי-נפש, דואגים לדברים רכים, לרווחת הציבור, לחינוך, לעתיד, דברים כאלה, אבל יש שרים שמבינים בכלכלה.

מיכאל מלכיאור: שרי כלכלה הם ודאי אומרים אחרת.

אתי לבני: הזמן עבר.

אתי לבני: מספיק עם הציטוטים, לצערי.

מיכאל מלכיאור: אחרון, כי אי-אפשר בלי לשמוע את ממלא-מקום ראש הממשלה.

אתי לבני: אני חושבת שאפשר.

מיכאל מלכיאור: זה לא יהיה הוגן.

מיכאל מלכיאור: הציטוט פה.

מיכאל מלכיאור: בואו נשמע מה הוא אומר על התוכנית הכלכלית.

מיכאל מלכיאור: הוא אומר: התוכנית הכלכלית של האוצר ל-2004 - מגדיר השר אולמרט, הכול ציטוטים ישירים, כמובן - צניחה במקום צמיחה.

מיכאל מלכיאור: בתוכנית זו אין מענה ובשורה בתחומים החשובים ביותר למשק הישראלי, הצמיחה והתעסוקה.

מיכאל מלכיאור: בתוכנית יש אוסף של רעיונות ותערובת מגוונת של הצעות ישנות שהוצאו ממגירות אגף התקציבים, שהקשר ביניהם לבין צמיחה עכשווית הוא מקרי בהחלט.

מיכאל מלכיאור: עם כל הכבוד לרפורמות מבניות, אין ביכולתן של אלו לייצר צמיחה עכשווית ולתת תשובה אמיתית לשנים 2004 ו-2005, הקריטיות כל כך למשק ולחברה הישראלית.

מיכאל מלכיאור: אני חושב, כבוד היושבת-ראש, שהדברים מדברים בעד עצמם.

מיכאל מלכיאור: ואני חושב שצריך להקשיב היטב למה שאומרים שרי הממשלה על התקציב שהם מכינים היום לעם ישראל.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

אלי בן-מנחם: גברתי היושבת-ראש, ידידי השר, חברי הכנסת, חבל שביבי לא הקשיב בשבוע שעבר לחדשות.

אלי בן-מנחם: אם היה מקשיב, היה יכול לשמוע את בכירי כלכלני ארצות-הברית נדהמים מגובה הצמיחה במדינה בשנה שעברה, שעבר את ה-7%, קצב צמיחה שהם רק חלמו עליו בשנה שעברה.

אלי בן-מנחם: באמת מעניין איך הצליח ממשל בוש להגיע לקצב צמיחה שכזה בשנה כל כך קשה לאמריקנים.

אלי בן-מנחם: ביבי אולי לא יאמין, אבל התשובה היא פשוטה, גברתי היושבת-ראש.

אלי בן-מנחם: הצמיחה בארצות-הברית לא גדלה בזכות קיצוצי שכר, כפי שנעשה כאן אצלנו, לצערי, או פיטורי עובדים, או פגיעה בפנסיות, או הפרטת חברות, התעללות בקבוצות החלשות בחברה.

אלי בן-מנחם: הצמיחה נסקה רק בזכות דבר אחד, העלאת משכורות העובדים.

אלי בן-מנחם: רוב אזרחי ארצות-הברית פשוט הרוויחו יותר אחרי שהחליטו על העלאת משכורות לעובדים, ולכן בזבזו יותר והמשק צמח.

אלי בן-מנחם: מי שחושב שפגיעה בעובדים תועיל למשק, הוא טועה ומטעה את הציבור בשם האינטרסים של בעלי ההון, העשירים.

אלי בן-מנחם: העשירים לא מביאים לצמיחה.

אלי בן-מנחם: את רוב מוצריהם הם צורכים בחוץ-לארץ.

אלי בן-מנחם: הקטנת שכר לא מביאה לצמיחה.

אלי בן-מנחם: שיפסיקו לאיים עלינו כל מיני בעלי מפעלים שהם יסגרו את המפעל אם העובדים ישתכרו יותר מ-2,000 שקל בחודש.

אלי בן-מנחם: העובדים הם אלו שמביאים לצמיחה, וכשיש להם יותר כסף הם מבזבזים יותר והכלכלה צומחת ופורחת.

אלי בן-מנחם: אני שמעתי השבוע אפילו את ויקי קנפו, שהתקבלה לעבודה במפעל נרות במצפה-רמון, מתראיינת על השביתה.

אלי בן-מנחם: אם קנפו לא מבינה שזכויות העובדים זה גם שכרם, זה גם זכויות חברתיות, זה גם היא, זה רק אומר שמערכת השקרים והמניפולציות של האוצר עובדת וביבי מצליח לשסות את החלשים אלה באלה.

אלי בן-מנחם: עכשיו, ביבי, במקום לפעול למען העשירים וליצור הפרד ומשול, אולי כדאי שתמשוך את חוק ההסדרים ותקציב המדינה, ותלך לתקן אותם מהר, כדי שהמשק יספיק לצמוח בשנה הבאה.

אלי בן-מנחם: רבותי, זוהי השנה השנייה ברציפות שאזרחי ישראל סופגים תקציב איום ונורא, שמאיים למוטט כל מה שנבנה במדינה הזאת מאז הקמתה.

אלי בן-מנחם: מערכת החינוך קורסת, מערכת הרווחה קורסת, מערכת יחסי העבודה הגיעה לשפל שלא היה כמותו, שלא לדבר על רמיסת כל סיכוי לתהליך מדיני שיחיה את המשק.

אלי בן-מנחם: הממשל הקפיטליסטי הקיצוני הזה פוגע בכל אבן יסוד שעליה מושתתת מדינת ישראל, וכל זה במסווה של אין כסף, כאשר המטרה היחידה היא להעשיר את העשירים.

אלי בן-מנחם: אם אין כסף, מאיפה נמצאים המיליונים להתנחלויות?

אלי בן-מנחם: רק לפני שבועיים הועברו שוב מאות מיליונים להתנחלויות - ואני לא נגד ההתנחלויות, אבל הכספים האלה הועברו, ברור, על חשבונן של השכבות החלשות, הפנסיונרים, הילדים הרעבים ללחם, המשפחות החד-הוריות, כל השכבות החלשות מערי הפיתוח והשכונות, שבדרך כלל רובן המכריע מצביעות לליכוד ולא למפלגות השמאל.

אלי בן-מנחם: מה זה חוק ההסדרים אם לא פגיעה, הפגיעה הקשה ביותר בתהליך הדמוקרטי.

אלי בן-מנחם: לוקחים כמה חוקים, שבינם לבין תקציב המדינה אין שום דבר, ומכניסים אותם להליך חקיקה מהיר.

אלי בן-מנחם: מעולם לא ראיתי שמכניסים לחוק ההסדרים חוק שעוזר לחלשים ולא פוגע בהם.

אלי בן-מנחם: עכשיו אני אומר לכם למה אני כל כך תומך במאבקה של ההסתדרות נגד הליכי החקיקה האלו.

אלי בן-מנחם: ההסתדרות היא הגוף בעל יכולת המחאה וההפגנה האפקטיבית האחרון שנותר.

אלי בן-מנחם: ההסתדרות בעצם צועקת לא רק על הפגיעה בעובדים, היא צריכה לזעוק גם על רמיסת החלשים שהתישו אותם והחלישו אותם, ורק לה הכוח להקים קול זעקה שכולם ישמעו אותה.

אלי בן-מנחם: אבל, הממשלה היתה הפעם משוכללת ומתוחכמת.

אלי בן-מנחם: לא די בזה שהיא מנסה להעביר בהליכי חקיקה מקוצרים בחוק ההסדרים פגיעה קיצונית במערכת יחסי העבודה בישראל, היא גם איימה בגלוי על בית-הדין לעבודה, בפירוקו.

אלי בן-מנחם: וזו הפעם הראשונה שבית-הדין לעבודה - לצערי, ואני אומר את זה כיושב-ראש ועד עובדים ב"אל על" הרבה מאוד שנים - זו הפעם הראשונה שהם התקפלו.

אלי בן-מנחם: כשחרב הפירוק מונפת על צוואר בית-הדין לעבודה, אין פלא שהוא מתקפל, ולראשונה קוצב את זמנה של שביתה לגיטימית וחשובה בישראל, ומקבל לצערי את עמדת הממשלה.

אלי בן-מנחם: ההחלטה הזאת היא פגיעה אמיתית בארגון המקצועי היחיד שמסוגל להפעיל כוח ולהילחם בגזירות הממשלה.

אלי בן-מנחם: בלי ההסתדרות, אנו הופכים את המדינה לשוק עבדים אחד גדול.

אלי בן-מנחם: אני יודע את דעתך, חבר הכנסת רוני בר-און, אבל אני באתי מהעובדים, וכשאין ועדי עובדים ואין ארגון עובדים, כשאין הסכמים ביניהם - הסכמים לטווח ארוך - וכשבאה ממשלה ומנצלת רוב במליאה, פוגעת בחוקים שעבדו עליהם עשרות שנים - ויושבת-ראש הישיבה יודעת למה אני מתכוון - אז אנחנו נאבד כל שליטה במדינה הזאת, כי מחר-מחרתיים יקום גוף חזק, ענק, ויעשה מה שהוא רוצה כי הוא לא יאמין לאף אחד, לא להסתדרות, לא לאיגודים המקצועיים ולא לממשלה.

אלי בן-מנחם: יש בזה - - -

רוני בר-און: אתם טועים בעניין הזה.

רוני בר-און: השביתה הזאת - העובדים לא רוצים אותה.

רוני בר-און: הם באים למנהלים ומבקשים שיחייבו אותם לעבוד כדי - - -

אלי בן-מנחם: תרשי לי עוד חצי דקה, גברתי היושבת-ראש.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רוני בר-און - - -

רוני בר-און: יום לפני השביתה המתוכננת הם קיבלו את המשכורת בקיזוז ימי השביתה - - - 1,000 שקל לכל משפחה כזאת זה כסף גדול.

רוני בר-און: הם לא רוצים את השביתה - - - מתעסקים בטפל ולא בעיקר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רוני בר-און, בשנת 1976, בשביתה הגדולה ב"אל על" - - - בתי-המלאכה - הייתי שם - ואז באה ההסתדרות, לא הממשלה, וטענה שהעובדים נגד, מה פתאום ועד עובדים עושה שביתה, והיא פיטרה את ועד העובדים, לרבות אלי בן-מנחם.

אלי בן-מנחם: מה עשינו?

אלי בן-מנחם: הבאנו עיתונאים שישבו בקלפי, הבאנו את כל העובדים לבחירת ועד חדש.

אלי בן-מנחם: ומעניין, 95% מ-650 עובדי בתי-המלאכה הצביעו בעד אותו ועד ונתנו גיבוי.

אלי בן-מנחם: כלומר, אדם שנבחר להיות מנהיג עובדים במקום העבודה שלו, תאמין לי שהוא גם יודע לשכנע את העובדים שהוא המוביל שלהם בכל נושא שהוא רוצה, לרבות שביתה.

אלי בן-מנחם: זה לא פשוט, זו דמגוגיה לבוא ולהגיד שהעובדים לא מסכימים והוועד מאלץ אותם, כי אם העובדים היו נגד, הם היו מעיפים את הוועד בתוך עשר דקות.

אלי בן-מנחם: זו המציאות במקומות עבודה, באתי משם, אני מכיר את המערכת הזאת.

אלי בן-מנחם: אני רוצה לסיים במשפט אחד.

אלי בן-מנחם: אני לא רוצה להיכנס לעניין ביטול חוק הדיור הציבורי, לפגיעה, שוב, בגמלאים, בפנסיונרים ובחד-הוריות.

אלי בן-מנחם: המצב מאוד מאוד קשה, ואלה אזרחי מדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: אם לא נשכיל כולנו ביחד לתקן את המצב כמה שיותר מהר - והדבר הכי חשוב: חינוך - לפחות לאפשר חינוך שוויוני לילדי ערי הפיתוח, שכונות המצוקה, שהם כמעט 40% מאוכלוסיית מדינת ישראל, והשכבות הטיפה יותר חזקות, לצערי בעתיד לא יהיה לנו צה"ל - לא יהיה לנו לא צבא, לא יהיו לנו אנשים משכילים במדינה הזאת, המדינה תצטרך להשקיע הרבה מאוד מיליארדים בשנה על בתי-סוהר, על מוסדות לגמילה מסמים ודברים אחרים.

אלי בן-מנחם: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אלי בן-מנחם: היו"ר אתי לבני: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מתן וילנאי, בבקשה.

מתן וילנאי: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, ידידי השר גדעון עזרא, אנחנו עוסקים בתוכנית כלכלית רעה.

מתן וילנאי: זו דעת רוב אנשי הבית הזה למפלגותיהם השונות, זו דעת חלק גדול משרי הממשלה - וחבר הכנסת מלכיאור כבר ציטט מדבריהם - וזו דעה רווחת אצל כל מי שמתמצא ועוסק בסוגיות של התקציב.

מתן וילנאי: התקציב הזה הוא רע מכיוון שאין בו חזון אמיתי לחברה הישראלית.

מתן וילנאי: המאבק שבו אנחנו נמצאים עם הפלסטינים כבר שלוש שנים באינטנסיביות מאוד גבוהה, הוא חלק מהכישלון הכלכלי שלנו, והדברים כרוכים זה בזה.

מתן וילנאי: לא רוצים להגיד את זה.

מתן וילנאי: חוסר הפתרון עם הפלסטינים משפיע על הכלכלה הישראלית, וכתוצאה מזה משפיע על החברה הישראלית.

מתן וילנאי: ובימים האלה של אזכור רצח ראש ממשלה בידי בן-עוולה מבני עמנו, צריך לזכור שהאיום האמיתי על מדינת ישראל הוא לא באויב חיצוני; האיום האמיתי טמון בתוך החברה הישראלית.

מתן וילנאי: התקציב לא מתמודד עם זה.

מתן וילנאי: זו עובדה כי היום הפער בין שני העשירונים העליונים לשני העשירונים התחתונים הוא כמעט פי-14.

מתן וילנאי: "טובה" מאתנו בעניין הזה ארצות-הברית של אמריקה.

מתן וילנאי: אני לא רוצה להיראות כמו ארצות-הברית של אמריקה, בכל הפן החברתי שלה - בהרבה דברים הייתי רוצה להיראות כמוה, בזה - בשום פנים ואופן לא.

מתן וילנאי: אין פה שום חזון שאומר איך להיחלץ מזה.

מתן וילנאי: העושר מתרכז למעלה - פחות אנשים עם יותר כסף, והעוני מתאסף למטה - הרבה אנשים ללא כסף.

מתן וילנאי: התקציב לא מתמודד עם זה.

מתן וילנאי: צריך להבין שזה האיום המרכזי, ולא שום דבר אחר.

מתן וילנאי: יש בתקציב חוסר איזון מדהים.

מתן וילנאי: מערכת הביטחון נהנית מתקציבים מופלגים - ואני כל ימי הייתי שם, האמינו לי, אני מכיר לפני ולפנים את התקציב הזה ואיך מגלגלים אותו וכיצד מציגים אותו, ומערכת הביטחון היא הגוף היחיד שיודע לעשות עבודת מטה ראויה ולהציג את הדברים כראוי.

מתן וילנאי: אבל, ביטחון המדינה הוא לא רק טנקים ומטוסים.

מתן וילנאי: ביטחון המדינה הוא גם החברה הישראלית, שהולכת ונחלשת, וככל שהיא תיחלש - לא חשוב כמה טנקים יהיו וכמה מטוסים יהיו וכמה צנחנים יהיו - אין לזה משמעות בכלל.

מתן וילנאי: ואנחנו לא מעזים לגעת בפרה הקדושה הזאת.

מתן וילנאי: הדבר היחיד שאני יכול להגיד לזכותו של האוצר, שהוא ניסה; הוא כנראה גם עדיין מנסה.

מתן וילנאי: והיו ימים קשים יותר בסדרי-גודל למדינת ישראל, הן בשנות ה-50, במנהיגותו של בן-גוריון, והן בשנות ה-80, במנהיגותם של פרס ורבין, לעומת אלה של התוכנית הכלכלית החדשה - קיצצו ביד רמה והצילו את מדינת ישראל.

רוני בר-און: אפרים סנה מוביל את הקמפיין נגד הקיצוץ.

מתן וילנאי: סליחה, חבר הכנסת בר-און?

רוני בר-און: אפרים סנה, חברך לסיעה, הוא זה שמוביל את הקמפיין נגד הקיצוץ במשרד הביטחון.

מתן וילנאי: אם אני הייתי היום חבר בוועדת החוץ והביטחון - ואני אהיה שם בעוד כמה שבועות - הקמפיין היה נראה אחרת.

מתן וילנאי: אז הם מרוויחים בזה שהחודש הזה אני עדיין לא שם.

רוני בר-און: אני שמח שהערתי את ההערה.

מתן וילנאי: גם אני שמח על ההערה, חבר הכנסת בר-און.

מתן וילנאי: החזית המזרחית נעלמה, שינתה את צורתה.

מתן וילנאי: החברה בישראל צועקת ומערכת הביטחון מקבלת תשלומים מופלגים על דברים שדורשים שינוי דרסטי.

מתן וילנאי: אין מערכת שלא תתייעל, אלא אם קודם כול תקצץ אותה.

מתן וילנאי: אתה לא נוגע - לא מתייעלים, ואני מדבר מתוך ניסיון עמוק, ועשיתי את הדברים האלה בעבר.

מתן וילנאי: הדבר השני בחוסר האיזון - פגיעה קשה בחיי התרבות שלנו.

מתן וילנאי: יורדים למספרים שלא היו אי-פעם במדינת ישראל, בימים קשים יותר בסדרי-גודל מהיום.

מתן וילנאי: ותקציב התרבות יורד אל מתחת ל-300 מיליון שקל - בתקופתי הוא היה 450 מיליון.

מתן וילנאי: זו ירידה דרסטית, שתוציא לאנשים את טעם החיים כאן, וחוסר האיזון הזה גם צועק לשמים.

מתן וילנאי: לכן, יש כאן ממש ערעור יסודות החברה שלנו וערעור הדבר המרכזי, וזו הסולידריות החברתית, שהיא סוד עוצמתה של החברה הישראלית.

מתן וילנאי: כשהסולידריות הזאת נעלמת, אין לנו סיכוי.

מתן וילנאי: התקציב לא נותן על זה מענה.

מתן וילנאי: הרי כולנו יודעים שהתקציב יעבור.

מתן וילנאי: לכן, כל מה שאני מבקש, שממשלת ישראל ושר האוצר יבדקו את הדברים האלה, יגיעו להידברות עם כל גופי המשק ויחסכו לנו את השביתות המיותרות האלה.

מתן וילנאי: רק בהידברות בין ההסתדרות, הגורמים הכלכליים המרכזיים וממשלת ישראל אפשר להגיע לתקציב מאוזן בצורה נכונה לטובתה של מדינת ישראל.

מתן וילנאי: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת מתן וילנאי.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חברת הכנסת אתי לבני.

אלי בן-מנחם: אחריה – חבר הכנסת שאול יהלום.

אתי לבני: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, אני אתמוך בתקציב הזה, ואני אתמוך בו בהסתייגויות.

אתי לבני: אבל אני חושבת שעולה בו הטוב על הביקורת.

אתי לבני: אני חושבת שהביקורת כמו שהועלתה על-ידי יולי תמיר, למשל, בנושאים שקרובים ללבי, ושתינו עובדות תמיד ביחד, ניתנת לתיקון בוועדה בדרך לקריאה השנייה והשלישית.

אתי לבני: מה שמפריע לי בעיקר בתקציב הוא, שלא מצאתי בו כנגד הקיצוצים הדרסטיים את פרק הצמיחה ולא מצאתי את פרק ההשקעות ולא מצאתי את פרק עידוד המגזר היצרני.

אתי לבני: חבר הכנסת מתן וילנאי דיבר על תקציב הביטחון, שכשהוא ייכנס לזה, הקיצוץ יהיה בסדר, אבל אני שמעתי אתמול על קיצוץ בתעשיות הביטחוניות, קיצוץ מאוד מסיבי.

אתי לבני: למשל, מפטרים 350 מדענים, מבכירי המדענים של ישראל.

אתי לבני: אנחנו פוגעים בתשתיות של הטכנולוגיה, של היצוא, של מקור כספי ומקור צמיחה יוצא מגדר הרגיל, בהינף יד, כאשר אין לנו שום אלטרנטיבה לצמיחות מסוג אחר.

אתי לבני: יש קיצוץ של 170 מיליון שקל בתקציב של המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר.

יצחק הרצוג: 600 מיליון שקל.

אתי לבני: בסיבוב הזה.

אתי לבני: זה התקציב שצריך להיות מופנה לעידוד כל מיני יזמויות חדשות, פיתוח, צמיחה.

אתי לבני: ואם לא יהיה התקציב הלא-גדול הזה כדי לעודד סטארט-אפ, כדי לעודד כל מיני יזמויות חדשות, מאין נביא את הצמיחה?

אתי לבני: התקציב כולל כמובן קיצוצים כנגד צמיחה, ובקיצוצים הממשלה בחרה בשלוש דרכים.

אתי לבני: בכל נושא ונושא יש כמובן ביקורת ונושאים שלא היו צריכים להיות שם.

אתי לבני: קיצוץ תשלומי העברה – זהו נושא שבתקציב 2004 הוא לא נרחב, אבל יש דברים שמרגיזים ויש בהם רוע לב.

אתי לבני: למשל, פונות אלי נשים חד-הוריות מעיירות פיתוח, ממקומות מוכי אבטלה, ואומרות: עכשיו אנחנו לא נוכל לקבל את הבטחת הכנסה מאחר שיש לנו רכב.

אתי לבני: מה זאת אומרת יש לנו רכב?

אתי לבני: קנינו רכב ב-5,000 שקל כדי שנוכל גם לרוץ לעבודה וגם להסיע את הילדים לבית-הספר וגם להסיע אותם למתנ"ס, כדי שנוכל לחיות כי אנחנו אמהות חד-הוריות.

אתי לבני: לא.

אתי לבני: מי שיש לו רכב, לא חשוב איזה, לא חשוב כמה הוא עלה, לא יקבל יותר הבטחת הכנסה.

אתי לבני: תגידו לי: זו לא צרות עין ורשעות לשמה?

אתי לבני: מובן שיש נושאים יותר גדולים, רבי-תקציב, שגם בהם צריך להפוך.

אתי לבני: אלה הם דברים שנעשו ללא מחשבה וללא אמפתיה, ויש הרבה מאוד סעיפים בתוך הקיצוצים האלה שנעשו ללא אמפתיה.

אתי לבני: למשל, בואו נדבר על הדיור הציבורי, קיצוץ בהעברות לדיור ציבורי, למשל קיצוץ בשכר דירה - שוב, של משפחות חד-הוריות, של עולים חדשים.

אתי לבני: מקסימום שכר הדירה שהמדינה תשתתף בו יהיה כ-500 שקל.

אתי לבני: האם אפשר לשכור דירה ב-500 שקל?

אתי לבני: זה נפלא מבינתי.

אתי לבני: עלה פעמים מספר הנושא של השינוי והדרישה לקיצוץ במוסדות הדת, בתקציבים לעניינים הדתיים, כחלק מהפגיעה במדינה יהודית.

אתי לבני: לא היה ולא נברא.

אתי לבני: בואו נראה מה מקצצים.

אתי לבני: במדיניות לשנת 2004 יש התניית תמיכה לכולל בקיומם של לפחות 20 תלמידים בו.

אתי לבני: זה שווה 300 מיליון שקל, כאשר אותו סכום, 300 מיליון שקל, היה גם בשנה הקודמת.

אתי לבני: כלומר, כמות הכוללים שצמחו כפטריות אחרי הגשם, עם פחות מ-20 תלמידים, היתה ממש בלתי נסבלת.

אתי לבני: סוף-סוף שופכים אור על אחד הנושאים שבאמת היה שואב תקציב בלתי מבוקר.

אתי לבני: שלא לדבר על זה שהשלימו בזה שלא מאפשרים לאותם כוללים או לאותם מוסדות דת להגיש פעמיים בשנה בקשה לתקציב.

אתי לבני: זה היה דבר ייחודי למוסדות דת, שבאמצע השנה היו נולדים מוסדות חדשים שדרשו תקציבים נוספים.

אתי לבני: בין היתר יש הגבלה על השכר של נבחרים במועצות דתיות.

אתי לבני: זה דבר לא ראוי?

אתי לבני: אני חושבת שזה מאוד מאוד ראוי.

אתי לבני: זו רק הערה קטנה לגבי הפגיעה באופי היהודי של מדינת ישראל.

אתי לבני: לא מיניה ולא מקצתיה.

אתי לבני: אבל, הבעיה הגדולה של התקציב הזה היא, שהתקציב לא נעשה כחלק מתקציב רב-שנתי, הוא לא רואה ראייה כוללת של המצב הכלכלי שלנו, של הצרכים שלנו, ולא נותן תוכנית לטווח ארוך.

אתי לבני: אני מקווה שתוקם בקרוב המועצה לביטחון לאומי, על-פי חוק, והיא תטפל גם בתחזיות הכלכליות והחברתיות של מדינת ישראל.

אתי לבני: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת אתי לבני.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת שאול יהלום – איננו.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יצחק הרצוג, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת חמי דורון.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, הבוקר התעוררו אזרחי ישראל עם כותרת שמבשרת להם על העלאת מחיר החשמל עוד ב-4%.

יצחק הרצוג: כלומר, אם בשנה האחרונה כבר קטן סל ההכנסות המשפחתי בצורה דרמטית בשל שחיקה בשכר ובשל שחיקה בקצבאות ובשל שחיקה במכלול ההכנסות שלו תוך כדי עלייה דרמטית בסל ההוצאות שלו, דהיינו במים, בחשמל, בארנונה ובשירותים מוניציפליים - נמצא שבכך בעצם מורידים מאות אלפים מאזרחי ישראל לעשירונים הנמוכים, מעמד הביניים מתרסק וכוח הקנייה של הצרכן הישראלי גווע.

יצחק הרצוג: ואז נזכר נתניהו, יום לפני הבחירות המוניציפליות, להדליף שהוא בכלל רוצה לתת מתנה לציבור, 150 שקל לכל משפחה שמשתכרת עד סכום מסוים.

יצחק הרצוג: למה?

יצחק הרצוג: לדבריו, כי כוח הקנייה של הצרכן הישראלי קרס.

יצחק הרצוג: יפה מאוד.

יצחק הרצוג: איפה היית כשאמרנו את זה פה בחצי שנה האחרונה?

יצחק הרצוג: נאמנו על כך בקריאה של החוק הקודם.

יצחק הרצוג: זה לחלוטין לא עניין לא את הקואליציה ובוודאי לא את משרד האוצר.

יצחק הרצוג: הבוקר דנו בוועדת המדע של הכנסת בראשותה של חברת הכנסת מלי פולישוק בדוגמה קטנה, אבל חשובה.

יצחק הרצוג: מוזיאון המדע בירושלים, שמושך אליו ילדים ונוער מכל רחבי הארץ, חרדים וחילונים, יהודים וערבים, בעיר שגם ככה היא מוכת גורל, עיר הקודש והנצח של ישראל, ירושלים - המקום הזה נקלע להתמוטטות בשל קיצוץ תקציבי כל מוסדות התרבות, המוזיאונים ומרכזי המחקר והמדע, בצורה דרסטית, עד כדי כך שהשתתפות המדינה בו היא 14%, דבר שלא מאפשר להחזיק אפילו מוסד מוכר בישראל.

יצחק הרצוג: זו רק דוגמה קטנה.

יצחק הרצוג: כבר הזכירה קודמתי את הקיצוץ הדרסטי בתקציבי המחקר והפיתוח, שהם מנוע הצמיחה מספר אחת, את הקיצוץ הדרסטי בתקציבי ההשכלה הגבוהה לעם שגאה בהשכלה ומבין שההשכלה של האדם היא חלק מהיכולת של החברה הזאת לצמוח וליצור שוויון.

יצחק הרצוג: אבל אני רוצה גם להזכיר נושאים נוספים.

יצחק הרצוג: נושא התרבות בכללו עומד על סף התמוטטות - מוסדות שהם סם חיים של כל חברה והם חלק מציפור נפשה – ונושא החברה והרווחה, נושא הטיפול בנגמלי סמים.

יצחק הרצוג: כשהייתי יושב-ראש הרשות למלחמה בסמים, לפני שנתיים, התקציב עמד על קרוב ל-30 מיליון שקל.

יצחק הרצוג: בספר הזה המדינה מציעה 14 מיליון שקל.

יצחק הרצוג: משמע, זריקת אלפי מכורים לרחובות, עם כל המשמעויות של הדבר.

מיכאל מלכיאור: - - -

יצחק הרצוג: אדוני היה סגן שר לביטחון פנים ויודע מה המשמעות של עלות של נרקומן אחד ברחוב, לא רק העלות הישירה של הפגיעה באדם, אלא במשפחה ובחברה, שלא לדבר על סגירה של כל מוסדות הטיפול - על צווארו של ראש הממשלה, שהוא השר הממונה על הרשות למלחמה בסמים.

יצחק הרצוג: הפגיעה בגמלאים – הפגיעה הדרסטית קיימת בחוק ההסדרים, בכל ההטבות הניתנות לאזרחים הוותיקים, בקצבאות ובגמלאות למיניהן.

יצחק הרצוג: הדבר המדהים בספר הזה, ואני לא מבין איפה כל נציגי ערי הפיתוח, אבל החוק הזה קורא לביטולו של חוק ערי הפיתוח, חוק הרשות לפיתוח הנגב, חוק הרשות לפיתוח הגליל.

יצחק הרצוג: אלה דברים שלכאורה הם בקווי היסוד של שרון, אבל הוא, מה זה אכפת לו?

יצחק הרצוג: הוא מרסק גם את המקומות האלה על-ידי ביטול ההטבות לזכאי משרד השיכון, על-ידי העלאת מחיר הקרקע לבנייה, כך שבעצם תהיה פה העדפה ברורה ליישובי המרכז, ועל-ידי ביטול חוק ערי הפיתוח, חוק הרשות לפיתוח הנגב וחוק הרשות לפיתוח הגליל.

יצחק הרצוג: אני רוצה לסיים בכמה מלים נוספות.

יצחק הרצוג: אנחנו מתכוונים להיאבק נגד החוק הזה, חוק התקציב וחוק ההסדרים, בכל כלי דמוקרטי אפשרי, גם בפרלמנט וגם מחוצה לו.

יצחק הרצוג: לאזרחי ישראל מגיעים חוק וסדר עדיפויות אחרים – לקחת 2 מיליארדי שקלים מעבר ל"קו הירוק" שנשפכים לשווא, לקחת 2.5 מיליארדים שנמצאים ברפורמה במס, ובסעיפים אחרים, סעיפי בזבוז אחרים, ובמקום להסיט 2 מיליארדים משמונת העשירונים האחרונים של החברה לאחוז וחצי העליון, הממשלה צריכה להציג חוק אחר, ואם לא, עליה גם להיות מוחלפת.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

רוני בר-און: למה נרשמתם 50 איש לדיבור, אם כולם אומרים אותם דברים?

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת הרצוג.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חמי דורון, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסדר שלך שונה כנראה מזה שמופיע פה.

אלי בן-מנחם: לי פשוט יש רשימה.

חמי דורון: ממש אין קשר בין מה שמופיע במסך לכאן, כבר עשו עשרות שינויים.

אלי בן-מנחם: בפני מונח דף של הדוברים, ואני הולך על-פי הדף.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חבר הכנסת חמי דורון.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו אמורים לדון היום בתקציב לשנת 2004, ושוב צר לי לחזור ולומר, שקצת מוזר שאנחנו צריכים לדון בתקציב שמונח על השולחן שלושה, ארבעה ימים לפני הדיון, ומצפים כמובן שנדון בכל כך הרבה ערמות של דפים.

אלי בן-מנחם: סליחה, אני לא אמרתי מי יהיה הדובר אחריך – הדובר אחריך יהיה חבר הכנסת אברום בורג.

חמי דורון: מדובר בתקציב של כמעט 255 מיליארד שקל, ולצערי אין אפשרות מספקת בידי חברי הכנסת לעבור על החומר.

חמי דורון: זה קצת לא ברור לי, כי אפילו ברשויות המקומיות - בפקודת העיריות רשום, שכדי להניח תקציב, יש להניח אותו על שולחן המועצה עשרה ימים לפני הדיון.

רוני בר-און: אבל שם אין קריאה ראשונה ושנייה ושלישית.

רוני בר-און: יש לך חודשיים.

חמי דורון: זה לא חודשיים, מכיוון שבסופו של דבר אנחנו יוצאים קצת "קלוצים", כשאנחנו צריכים להצביע כאן כן או לא, ואנחנו לא יודעים בדיוק על מה אנחנו מצביעים.

חמי דורון: לא בדיוק ברור לנו, לרוב החברים.

רוני בר-און: אבל אין עם זה שום בעיה בקריאה ראשונה.

חמי דורון: למה אין?

חמי דורון: תמיד יש בעיה, בכל קריאה, אחרת אולי היא מיותרת, אני לא יודע.

חמי דורון: מעיון ראשוני בספר התקציב, אדוני היושב-ראש, עולים דברים רבים שלדעתי צריך לדון בהם ואולי לשנות אותם, ואני מקווה שלממשלה יהיו העוז והאומץ הציבורי להתמודד עם הבעיות שחלקן הגדול לא יהיה נוח מבחינה פוליטית.

חמי דורון: ולמה אני מכוון?

חמי דורון: דוגמה אופיינית לחוסר הרצון אולי של האוצר להתמודד עם בעיות פוליטיות, היא סוגיית איחוד הרשויות המקומיות, שכבר עלתה פה לא מזמן.

חמי דורון: זאת פעולה, שאם היתה יוצאת לפועל, כאשר הובאה התוכנית הכלכלית לאישור, אדוני חבר הכנסת בר-און, היו נחסכים על-פיה למשק הישראלי כמה מאות מיליוני שקלים, שהיום אפשר היה להשתמש בהם למקומות אחרים, ולצערנו הרב לא השתמשו בהם כי מאות מיליוני שקלים אלה חסרים.

חמי דורון: קיצוץ נוסף, במספר סגני ראשי ערים, כפי שרצה שר הפנים אברהם פורז, היה מביא לקיצוץ נוסף של מאות מיליוני שקלים בתקציבים.

חמי דורון: לצערי הרב, הדבר לא עבר רק בגלל לחץ גדול מאוד של הלובי – לא נקרא לזה החברתי – של סגני ראשי הרשויות, שלצערי דואגים לעצמם, לכיסא שלהם ולכיסא של המקורבים, ולכך שאפשר יהיה לחלק עוד ועוד מתנות.

חמי דורון: אני יודע שהסוגיה הזאת חוצה מחנות; זאת אומרת, יש קונסנזוס לא קטן בין כל המפלגות, או כמעט כל המפלגות, שלא צריך לקצץ במספר סגני ראשי הרשויות.

חמי דורון: אני רוצה לומר לכם, שעשיתי חשבון רק השבוע - - -

רוני בר-און: זה נגמר לפני חצי שנה, היום יש תקציב.

חמי דורון: לא, אדוני, זה לא נגמר לפני חצי שנה, מכיוון שהיום, אחרי הבחירות האלה שהיו אך ורק לפני שבועיים, אתה הולך לשלם עשרות מיליוני שקלים, ואם שר האוצר היה דואג שהדברים האלה לא יהיו, בתקציב של 2004 יכולת לחסוך הרבה מאוד כסף ולהעביר את הכסף מהחיסכון הזה, מהמקור הזה, למשל לסל הבריאות שאתה הולך לקצץ בו 250 מיליון שקל השנה.

חמי דורון: זה נורא פשוט, הרי הכול עניין של סדרי עדיפויות.

חמי דורון: מי שייכנס לאתר האינטרנט של משרד הפנים ויבחן את הדוחות הכספיים של רואי-החשבון של הרשויות המקומיות, יגלה לפתע שמספר המועסקים – ואני מדבר על עובדים מוניציפליים, אדוני היושב-ראש, לא כולל עובדי הוראה ולא כולל עובדים סוציאליים - ברשויות המקומיות גדל השנה שוב כמו בכל שנה, אף-על-פי שמי שמסתכל על ספרי תקציב של רשויות מקומיות, מגלה שהנחת העבודה היסודית היא קיצוץ במספר המשרות ברשויות המקומיות.

חמי דורון: אף פעם זה לא קורה.

אלי בן-מנחם: אני נותן לך חצי דקה.

חמי דורון: עוד לא התחלתי לדבר.

חמי דורון: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, מר ריבלין נתן דקה עודפת לכל חבר שנאם קודם לכן, שש דקות לכל אחד.

חמי דורון: אני חושב שחבר הכנסת בר-און יכול להעיד על כך.

אלי בן-מנחם: אתה תקבל בדיוק עוד דקה.

חמי דורון: בזאת באה לידי ביטוי אשמתו של משרד האוצר, שכן הממונה על השכר מכיר, מודע לכל הבעיות ולכל הסכמי השכר ששוללים ונוגדים ולא עולים בקנה אחד עם הוראות התקשי"ר, והוא לא עשה עם זה שום דבר במשך השנים.

חמי דורון: אני יכול לומר, שלשר האוצר יש סמכות בחוק לחייב חיוב אישי רשויות מקומיות שחורגות, והוא מעולם לא ניצל זאת.

חמי דורון: סעיף 29 לחוק יסודות התקציב לא מנצל את הסעיף הזה, כדי לעצור כספים למי שמבזבז.

חמי דורון: לכן, לצערי הרב, אני אתמוך בתקציב ואצביע היום בעדו, בשל המחויבות הסיעתית שיש לנו היום כחברי קואליציה להצביע בעד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך תעשה את זה?

חמי דורון: אולם צריך תמיד לזכור שיש גם קריאה שנייה וקריאה שלישית, ושם אני לא מבטיח - - -

אברהם בורג: - - -

חמי דורון: אדוני, שם אני לא מבטיח.

חמי דורון: אתם גם לגלגתם כשאמרתי שאני לא אצביע בעד התוכנית הכלכלית, אדוני מר בורג, ולא הצבעתי ולא סתם אמרתי.

חמי דורון: אני מצפה משר האוצר, אני מצפה מהממשלה לבצע שינויים מסוימים, כמו שאני לפחות רואה אותם, ואם לא יהיו שינויים כאלה, הרי כמו שאמרתי, תמיד יש קריאה שנייה וקריאה שלישית.

חמי דורון: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת חמי דורון.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אברהם בורג, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

חמי דורון: סליחה, שכחתי, איפה עמיר פרץ?

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת וחבר הכנסת בר-און - - -

רוני בר-און: - - - את השעון.

אברהם בורג: לא צריך.

אברהם בורג: שמונה-תשע דקות – אני מסתפק, אני לא כזה אימפרטור.

אברהם בורג: חברי הכנסת, המאבק במסגרת תקציב ההסדרים הוא על הרבה מאוד פרטים: הסעיף ההוא וסעיף ההון ההוא ואגורה לשם ומאה אגורות לשם.

אברהם בורג: על זה נעשה המאבק, ולפעמים מרוב פרטים של המאבק הפרלמנטרי, הכלכלי והתקציבי נעלמת לה תמונת העולם.

אברהם בורג: ואני מבקש להציב בפתח הדיון בקריאה ראשונה את תפיסת העולם.

אברהם בורג: יש כאן מאבק בין תפיסות.

אברהם בורג: הוא קיים בהרבה מקומות בעולם, הוא הגיע גם לישראל.

אברהם בורג: במוקדו של המאבק בין הכלכלה השמרנית החדשה לבין המציאות הישראלית עומד, בין השאר, מקומה של המדינה: במדינה הבאה לידי ביטוי בממשלתה, מה תפקיד הממשלה?

אברהם בורג: בחברה פראית שאין בה מנגנון מסדר, שאין בה מנגנוני תיווך – פוליטיים, ציבוריים או אחרים – הטורף טורף את הנטרף, החזק אוכל את החלש, ואין שום מערכת מתווכת.

אברהם בורג: הייתי אומר אפילו שבחברה שבעה, רגועה, שלווה, נטולת איומים - לא חברת מהגרים - שנמצאת הרבה שנים על אדמתה, יש רגליים לסברה שהמדינה שהיתה נהוגה לפני 200, 300 או 400 שנה יכולה אפילו לפנות הרבה מאוד ממקומה.

אברהם בורג: בחברה הישראלית, שהיא חברה במלחמה, חברה במצוקות פנימיות גדולות מאוד, חברת הגירה שעוד לא גמרה לקלוט את גל ההגירה שלה מלפני 30 או 40 שנה – שלא לדבר על גלי ההגירה הנוכחיים – כל נגיעה במנגנוני התיווך של החברה מצריכה עדינות מרובה.

אברהם בורג: מה תפקיד ממשלה בתוך מערכת כזאת?

אברהם בורג: בין השאר, על-ידי מערכות מיסוי, נטלים, ניווט, הקצאות, עידודים וכו', לקחת משאבים מאלה שיש להם ולהעניק אותם לאלה שאין להם בצורה החכמה ביותר שתאפשר להם להיות פעם כאלה שיש להם.

אברהם בורג: אלא מאי?

אברהם בורג: שבמרכז האידיאולוגיה הניאו-שמרנית הטהורה עומד צמצום גודלה, חלקה ותפקידה של הממשלה במנגנוני התיווך החברתיים.

אברהם בורג: כתוצאה מכך אנחנו רואים כבר תוכנית כלכלית שישית – זו התוכנית השישית שמונחת על שולחנה של הכנסת – שמיועדת לצמצם את מנגנוני התיווך הממשלתיים.

אברהם בורג: קרא להם: ביטוח לאומי, הקצבות; לא חשוב כרגע איך תקרא להם.

אברהם בורג: ואתה מצמצם ומצמצם ומצמצם, והתוצאה היא לנגד עינינו: אין יותר מנגנונים אמיתיים של חלוקה הוגנת של ההון, הנכסים, העושר, היכולות והמשאבים בתוך החברה; הרבה יותר עניים, מצד אחד, הרבה יותר עושר מתמקד בקוטב האחר, ובאמצע – אין.

אברהם בורג: נשחק מעמד הביניים, ואין רצף חברתי הגיוני בין עשירון לעשירון, בין מאיון למאיון.

אברהם בורג: התוצאה היא חברה ללא סולידריות.

אברהם בורג: העשיר רחוק מדי ממני העני, אני לא אוכל להגיע לשם לעולם, והעני רחוק מאוד ממני העשיר, ואין באמצע כאלה שאפשר לומר עליהם ש-1 דומה ל-2, ו-2 דומה ל-3, ו-3 דומה ל-4, עד כדי כך שבחברה יהיה רצף של סולידריות.

אברהם בורג: ושלוש, ארבע, חמש שנים – אולי קצת יותר – נשחקת הסולידריות, ומושמדים מנגנוני הסולידריות בחברה.

אברהם בורג: זה המאבק על תפיסות העולם.

אברהם בורג: למה הדבר דומה?

אברהם בורג: לקחו את הישראלי – לא החזק, לא האתלט, לא האקרובט – והביאו אותו לקרקס.

אברהם בורג: קטעו לו את הרגל, הפכו אותו לגידם.

אברהם בורג: שמו אותו על הכבל למעלה, כיבו את האורות.

אברהם בורג: בחשכה לקחו לו את רשתות הביטחון.

אברהם בורג: הוא חשב שיש לו, הוא חשב שיש לו פנסיה, הוא חשב שיש לו הקצבה, הוא חשב שיעזרו לו כאשר הוא יגיע לגיל שיבה טובה.

אברהם בורג: לקחו לו את רשתות הביטחון, הדליקו את האורות ואמרו לו: לך לצד השני של התהום.

אברהם בורג: הוא אומר: אבל אני גידם, קטעתם לי את הרגל.

אברהם בורג: והוא נופל.

אברהם בורג: באוויר הוא אומר: נו, לפחות יש לי רשת ביטחון.

אברהם בורג: והוא נמרח על הקרקע והוא מתרסק, והחברה מרוסקת, ועומדים האמרגנים הממשלתיים בצד ואומרים: נו, באמת, איזה מין אקרובט אתה?

רוני בר-און: עם כל הרשת הזאת, הארגונים הסוציאליסטיים - - -

אברהם בורג: חבר הכנסת בר-און, מה ההרגשה שלי?

אברהם בורג: ההרגשה שלי היא שאם היית קורא – לא הספקת, אני יודע, היית עסוק בעניינים אחרים, אבל כאשר תספיק לקרוא את ספר תקציב המדינה, תגלה שיש בתקציב סעיף מדהים.

אברהם בורג: יש בתקציב המדינה סעיף קיצוץ שלא דיברו עליו עד היום.

אברהם בורג: ממשלת ישראל החליטה לקצץ את הכסף שמממן את החשמל של האור בקצה המנהרה.

אברהם בורג: החליטו לקצץ את האור בקצה המנהרה.

אברהם בורג: אין יותר תקווה בצד השני של המנהרה, כיביתם אותה.

אברהם בורג: אתם יוצאים לדרך, ויהיה עוד תקציב.

אברהם בורג: אתה יודע כמוני, חבר הכנסת בנלולו, שיהיה עוד תקציב, תהיה עוד תוכנית כלכלית – אולי לא אחת, אולי לא עוד שתיים – אפילו בשנה הקרובה.

אברהם בורג: תגידו לי דבר אופטימי אחד שיצא משלוש-ארבע התוכניות האחרונות, ושמענו כאן מלים רמות על צמיחה ועל אנרגיה ועל תוחלת ועל סיכוי ועל מעמד בין-לאומי.

אברהם בורג: איפה?

אברהם בורג: איפה כל הדברים הנפלאים האלה?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אברום, ידידי.

אברהם בורג: אני לא רואה זמן בכלל.

אברהם בורג: עוד לא התחלת לספור.

אלי בן-מנחם: כי הסתיים הזמן.

אברהם בורג: אני אגיד לכם את המשפט האחרון, ואני שמח שנמצאים כאן דווקא שני חברי הכנסת האלה שהם קרובים לי וקרובים ללבי.

אברהם בורג: אני שומע תמיד בדיוני תקציב שקמים בתוך הקואליציה כאלה שאומרים, לא נצביע ולא נצביע ולא נצביע.

אברהם בורג: תאמינו לי, האחריות לנשמה החברתית של מדינת ישראל לא מוטלת על האופוזיציה; היא עליכם.

אברהם בורג: אם וכאשר נגיע ל-31 בדצמבר, בשתים-עשרה בלילה, ונצביע על התקציב הזה, וידכם תורם בעבור התקציב הזה, אל תישאו יותר לשווא לא את השם "חברתי" ולא את השם "אנושי" ולא את התחושה שאתם נורא רגישים ונורא אנושיים, כי אתם – לא, כי אתם תהיו שותפים לעוד תקציב זדון אחד מבית-היוצר של השמרנות הישראלית החדשה.

אברהם בורג: ראו הוזהרתם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אברהם בורג.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת עמיר פרץ - איננו באולם.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת דליה איציק, ואחריה – חבר הכנסת אבשלום וילן.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת בנלולו, הנה, כיוון שאתה חרוץ ויושב כאן, אתה צריך לשמוע אותנו, ואולי בעצם על הכתפיים שלך ושל עוד כמה חברים בודדים עומד התקציב הזה.

דליה איציק: מדוע?

דליה איציק: אני שומעת את שר האוצר ואני שומעת מדי פעם את ראש הממשלה – כשהוא מפר את זכות השתיקה שהוא לקח לעצמו גם בנושאים הללו – ואני אומרת: אתה ואני באנו כנראה מאותם מקומות שבהם היה קשה להורים שלנו בתחילת הדרך.

דליה איציק: אני שואלת אותך.

דליה איציק: אתה רואה היום חבר'ה צעירים מחפשים באמת עבודה.

דליה איציק: אני רואה את זה במשפחה שלי, אני בטוחה שאתה רואה את זה במשפחה שלך, אתה רואה את זה במשפחות.

דליה איציק: על מה נתניהו מדבר כשהוא אומר שילכו לעבוד?

דליה איציק: עכשיו מה קרה?

דליה איציק: כשהוא מקצץ לגמלאים שכבר הגיעו לגבורות, עשו הרבה בשביל המדינה הזאת, עכשיו לא רק שהם צריכים להחזיק את עצמם - הם צריכים להחזיק גם את הצעירים, כי הצעירים לא עומדים על הרגליים שלהם.

דליה איציק: אתה יודע, יצא לי השבוע להיפגש עם שני פרופסורים – זוג, שניהם פרופסורים.

דליה איציק: הם אומרים לי: תראי, אנחנו מרוויחים נורא יפה, יש לנו שלושה ילדים.

דליה איציק: את מאמינה לנו שאת שלושת הילדים אנחנו מחזיקים?

דליה איציק: שלושתם לומדים, אחד מהם מפוטר היי-טק.

דליה איציק: שלושתם סמוכים על שולחננו.

דליה איציק: אז הם אומרים: אנחנו, ברוך השם, מרוויחים יפה, אבל מה יגידו אחרים?

דליה איציק: אומרת לי הגברת הזאת: האמיני לי, אני כל הזמן חושבת איך חיים שם במשפחות הללו, איך הם מסתדרים?

דליה איציק: אני חושבת שלפעמים הוא מתאר מדע בדיוני.

דליה איציק: הוא בארץ?

דליה איציק: הוא יודע מה קורה?

דליה איציק: תעשה לי טובה, קח אותו לאיזה סיבוב, לירוחם, לאופקים.

דליה איציק: אולי הוא יגיד שהאופוזיציה הזאת מטורפת, אבל אם הוא יראה בעיניים שלו, אולי הוא יפקח את העיניים ויבין שיש רעב במדינת ישראל.

דליה איציק: יש, והוא גדול.

דליה איציק: זו לא המצאה.

דליה איציק: אני, לצערי הרב, ראיתי את זה לא במספרים, ראיתי את זה בחיים, יום-יום ושעה-שעה, אבל אני, אתה ורבים יצאו מזה.

דליה איציק: גם הם יצאו מזה יום אחד.

דליה איציק: עם המדיניות שהממשלה הזאת מובילה, זה לא ילך.

דליה איציק: הוא אומר לנו שהם יחכו שלוש שנים.

דליה איציק: אני שואלת אותך, ומה הם יעשו במשך שלוש שנים, הם לא יחיו במשך שלוש שנים, לא יאכלו שלוש שנים, מה יעשו עם הילדים שלוש שנים?

דליה איציק: חברים, אני רוצה לומר שאחד הדברים שמרגיזים אותי ואחת האכזבות הגדולות שלי היא ראש הממשלה.

דליה איציק: אתה יודע, חבר הכנסת בנלולו, אני הייתי בין השרים שהאמינו בו מאוד.

דליה איציק: היו לי ויכוחים רבים בתוך המפלגה שלי, אמרתי להם: תדעו לכם, הוא יעשה מעשה, הוא ישנה את פניה של המדינה הזאת.

דליה איציק: אמרו לי: גברת איציק, בתמיכה שאת נותנת לו, את בעצם מחסלת את האג'נדה של מפלגת העבודה.

דליה איציק: אמרתי: שתחוסל, אני אעמוד על-יד ביתו כל יום ואשלח לו זר פרחים.

דליה איציק: אבל תשים לב, הוא לא עושה כלום, אבל כלום.

דליה איציק: עכשיו, נורא קשה לי להודות שטעיתי, אני מודה.

דליה איציק: פשוט כלום.

דליה איציק: אתה יודע איזה צחוק הוא עשה ממני על גדר ההפרדה כאשר הייתי בממשלה?

דליה איציק: אני רואה אותו נלחם עכשיו על הגדר ואני לא מאמינה, אני פשוט לא מאמינה.

דליה איציק: אומר לי גדעון סער, שהיה מזכיר הממשלה: אני זוכר איך היינו יושבים בצוותים גדולים ומנסים לטרפד לך את הנושא כל פעם בממשלה, ואני כמו קאטו הזקן דיברתי על גדר ההפרדה.

דליה איציק: אני לשיטתכם: אתם אומרים שאין עם מי לדבר, גם אני חושבת שכרגע אין עם מי לדבר, אף-על-פי שאני לא בטוחה בכך במאה אחוז, אבל אני נוטה לחשוב כמוכם.

דליה איציק: אז אם אין עם מי לדבר, צריך להפקיר את המדינה הזאת למרצחים פושעים שבאים לחסל כאן גם את הכלכלה וגם אותנו, רק משום שהוא לא מוכן לעשות גדר פוליטית, כי הוא מפחד מאורי אריאל?

דליה איציק: רק בגלל זה?

דליה איציק: תשמע, תגידו על אהוד ברק מה שאתם רוצים, כן מוצלח, לא מוצלח, הלך הביתה אחרי שנה וחצי, אבל הוא לקח את הנושא הכי מרכזי בחייה של המדינה הזאת, לא הצליח אבל ניסה, עשה משהו, שילם מחיר פוליטי כבד.

דליה איציק: קח את רבין, עליו השלום, ניסה.

דליה איציק: הוא לא עושה שום דבר, כלום.

דליה איציק: תגיד לי מה הוא עושה, אני רוצה לדעת מה הוא ניסה.

דליה איציק: הם מדברים על הפרטה.

דליה איציק: יש חמישה שרים בוועדת ההפרטה, שר המשפטים מתוקף תפקידו, שר האוצר מתוקף תפקידו, ראש הממשלה מתוקף תפקידו, אני ואלי ישי נכנסנו כל אחד מטעמים קואליציוניים.

דליה איציק: היינו חמישה שרים.

דליה איציק: לא הפריטו אפילו את "אגרקסקו", לא הפריטו אפילו חברה אחת.

דליה איציק: לא היתה ממשלה דלה בחקיקה יותר מהממשלה הזאת, תאמין לי.

דליה איציק: אני מקווה שיום אחד הוא עוד ישתנה, ואז תשמע אותי מדברת אחרת לגמרי.

דליה איציק: למרות החברים שלי, למרות הכול, אני מקווה שאני עדיין טועה, כי אני באמת רוצה שהוא יחזיר למדינה הזאת את התקווה.

דליה איציק: יצא לי לראות בתוקף תפקידי הקודם מפוטרי היי-טק, נקרע לי הלב: אין להם מה לעשות.

דליה איציק: אני אומרת לעצמי, אתה יודע, מפוטר היי-טק, לא נעים אולי אבל אולי הוא יכול לעסוק בהוראה, אולי בכל זאת הוא יכול למצוא איזו עבודה, גם אם לא במקצוע שלו, אולי הוא יכול לעשות משהו.

דליה איציק: מה עושה איש שאומר לי: דליה איציק, המפעל נסגר ואני בן 50, לאן אני אלך?

דליה איציק: אני נשבעת לך בהן צדק, לא מעט פעמים הרכבתי את המשקפיים, כדי שלא יראו שגם אשה קשוחה כמוני מטפטפת כאשר היא רואה אותו.

דליה איציק: הוא אומר לי: יש לי שישה-שבעה ילדים, לאן אני אלך?

דליה איציק: אז נתניהו עם הסיפורים שלו, עם הדיבורים שלו, עם נפנופי הידיים - הוא יעשה.

דליה איציק: הוא מדבר בקול הרועם הזה, הבטוח הזה.

דליה איציק: אלוהים אדירים, עכשיו זה בנוי עליך, על רוני בר-און, על גדעון עזרא.

דליה איציק: אני יכולה לעמוד ולצעוק פה, ויגידו לי: בטח, היא באופוזיציה, מה היא תעשה?

דליה איציק: אופוזיציה צועקת.

דליה איציק: אתם לא יכולים לשנות את התקציב?

דליה איציק: אני עמדתי כאן מול רבין, שהיה ראש ממשלה מאוד משמעותי וראש מפלגה מאוד משמעותי, תאמין לי, ואני בכוחי הדל, חברת כנסת צעירה, הצלחתי לשנות כמה סעיפים.

דליה איציק: אני משוכנעת שאסור לכם לתת לתקציב הזה לעבור כמו שהוא.

דליה איציק: אני רוצה לשאול אותך, איך זה פתאום יש לו 2.5 מיליוני שקלים לקמפיין כזה?

דליה איציק: איך אתם עוברים על כך בשתיקה?

דליה איציק: אתם לא שואלים אותו, קיבלת רשות, קיבלת אישור, זה כבר בעיתונים, זה נכון, מי הם העובדים הללו?

דליה איציק: אתה באמת מאמין שוועדי העובדים הגדולים הם הסיפור?

דליה איציק: אני רוצה לספר לך סיפור שאולי לא נעים לספר אותו: בעלי עובד חברת החשמל.

דליה איציק: בכל פעם שאני אומרת שבעלי עובד חברת החשמל, אומרים לי: אהה, זה זה שמרוויח 25,000 שקל.

דליה איציק: אראה לך אחר כך את תלוש המשכורת שלו.

דליה איציק: אני שואלת אותך, מה עושים אנשים שאין להם אשה שמרוויחה כמוני, כלומר רוב העם הזה, שמרוויח משכורת דלה מאוד?

דליה איציק: מי הם האנשים הללו, על מה הוא מדבר?

דליה איציק: אז יש 10% שיש להם משכורת טובה מאוד, ומה עם היתר?

דליה איציק: והם תומכי מפלגת העבודה?

דליה איציק: הוא אומר שזו שביתה פוליטית.

דליה איציק: הייתי באופקים לפני זמן-מה, בא אלי חבר מרכז הליכוד ששם פתק "אמת" ואמר: היד רועדת לי, אני מודה, קשה היה לי לשים את הפתק הזה, אבל אני רוצה להגיד לך משהו - סיפרתי לך את הסיפור הזה - את יודעת מה הכי מרגיז אותי, שהוא - ראש הממשלה - עובד עלי כאשר הוא אומר שהשביתה היא פוליטית.

דליה איציק: מה הוא צוחק עלי, אני עד כדי כך מטומטם, מה, אני לא יודע שאני ממצביעי הליכוד, אני לא יודע שכל החיים שלי הצבעתי ליכוד, למי הוא מספר שזה פוליטי?

דליה איציק: נכון שאתם עוזרים לנו מאוד לחזור לשלטון.

דליה איציק: אתם בסדר.

דליה איציק: אנחנו עזרנו לכם, עכשיו אתם עוזרים לנו, אתם מחזירים אותנו לשלטון, אבל בסוף יש מדינה, צריך לשים את הפוליטיקה בצד, המדינה הולכת וקורסת והחברה הולכת ומתרסקת.

דליה איציק: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת דליה איציק.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אבשלום וילן.

אלי בן-מנחם: אחריו - חברי הכנסת אלי ישי, יורי שטרן, דניאל בנלולו, יולי אדלשטיין, חיים רמון, שלום שמחון, ואחרון - חבר הכנסת רוני בר-און.

דניאל בנלולו: האם אפשר לבקש מחברת הכנסת דליה איציק להישאר כאן לשמוע אותי?

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת דליה איציק, חבר הכנסת בנלולו מבקש שתקשיבי גם לדבריו כאשר ידבר.

אלי בן-מנחם: זכותך להקשיב או לא להקשיב.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אבו וילן, בבקשה, חמש דקות.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, עמדו כאן אתמול שר האוצר והשר במשרד האוצר והציגו תקציב של 255 מיליארד שקל וחוק הסדרים מאוד-מאוד בעייתי.

אבשלום וילן: אבל בגדול הם הציגו הרבה יותר מזה: הם הציגו פילוסופיה כלכלית שיש לה מחירים נוראים ברמה של כל אזרח במדינת ישראל.

אבשלום וילן: והציבור שותק וחברי הכנסת שותקים.

אבשלום וילן: הרי שימו לב מה אמר אתמול שר האוצר נתניהו - חבר הכנסת דניאל בנלולו, תקשיב, אתה רכז הקואליציה בוועדת הכספים, חבר הכנסת בנלולו, אני מדבר אליך - - -

דניאל בנלולו: אני שמח שכל חבר כנסת מהאופוזיציה מדבר אלי.

אבשלום וילן: אתה רכז הקואליציה בוועדת הכספים, אתה אחראי, אתה הכתובת.

אבשלום וילן: אם עומד כאן שר האוצר ומסביר לנו שהשנה הוא יגיע לצמיחה של 1.8%, כאשר הגידול באוכלוסייה הוא למעלה מ-2%, פירושו של דבר שזו תהיה השנה השלישית או הרביעית - תלוי ממתי מתחילים לספור - של צמיחה שלילית במשק.

אבשלום וילן: פירושו של דבר, הם ניסו לצייר את היפוך הגרף, כך שהשיפוע של הירידה יותר מתון.

אבשלום וילן: אבל, בחייך, הספירלה של המיתון הולכת ומתכווצת כל הזמן.

אבשלום וילן: התקציב לפני שנה היה 266 מיליארד, כלומר כל הזמן המיתון נעשה יותר קשה, אתם מקצצים, מפטרים עובדים - והמיתון נמשך.

אבשלום וילן: כל הפילוסופיה, כאילו אפשר לנהל כלכלת היצע בזמן שיש מצב מלחמה וכאשר יש מיתון, אין לה ידיים ורגליים, לא בתיאוריה הכלכלית.

אבשלום וילן: זה איזה מין תאצ'ריזם מודרני מיסודו של ביבי, שאין לו שום אחיזה במציאות.

אבשלום וילן: אגיד לך למה, השר גדעון עזרא.

אבשלום וילן: קראתי היום בעיתון "הארץ" מאמר של מנכ"ל הביטוח הלאומי פרופסור שטסמן, שמסביר כי בעצם כל הטיעון האידיאולוגי שלכם כלפי הקצבאות הוא עורבא פרח.

אבשלום וילן: כאשר מגיעים למספרים, כמה מאותם מקבלי קצבאות באמת יכולים ללכת לעבוד, מגיעים אולי ל-20% מאלה שאתם טוענים.

אבשלום וילן: עכשיו תראו, מדינת ישראל היא מדינת עולם שלישי בכל המושגים היום, לצערנו, אבל היה לה כלי אחד שבאמצעותו הצליחה להקטין את הפערים.

אבשלום וילן: אם הפער לפני שנה, לפני שנתיים, בין העשירון הראשון והעליון היה 1 ל-13.4 לפני תשלומי ההעברה, הרי שאחרי תשלומי ההעברה הוא ירד ל-1 ל-6.7.

אבשלום וילן: מה שאתם עשיתם בשנתיים האחרונות מביא את הפערים היום, אחרי תשלומי ההעברה, ל-1 ל-8, אולי ל-1 ל-9.

אבשלום וילן: האם אתם לא מבינים שזה לא מקרו-כלכלה, זה לקרוע את החברה הישראלית מבפנים לחלוטין?

אבשלום וילן: מה כל הדיבורים האלה על רפורמה במס, אם אתם במוצהר, במכוון, כתוצאה של השקפת עולם מביאים לידי כך שבעשירון התחתון ירוויחו לאחר תשלומי ההעברה תשיעית מבעשירון העליון; זה אומר שבעולם המערבי אנחנו המדינה בעלת הפערים הגדולים ביותר אחרי ארצות-הברית, בלי העושר ובלי רמת החיים של אמריקה.

אבשלום וילן: צריך להבין, כי באמריקה התוצר לנפש הוא כפול ויותר מהתוצר לנפש במדינת ישראל.

אבשלום וילן: עכשיו, דיברתם על השקעות בתשתית.

אבשלום וילן: איך יוצאים מהמיתון?

אבשלום וילן: איך שוברים את הספירלה?

אבשלום וילן: אמרתם פה אתמול: 20 מיליארד שקל יושקעו בתשתיות.

אבשלום וילן: איפה?

אבשלום וילן: כמה זמן?

אבשלום וילן: אתם כבר שלוש שנים מורחים כל פעם את הסיפורים האלה, כאילו אתם משקיעים בתשתיות.

אבשלום וילן: במה, בדיוק?

אבשלום וילן: השקעתם בכבישים?

אבשלום וילן: כמה השקעתם ברכבת?

אבשלום וילן: כן, זה נכון.

אבשלום וילן: אתם, מדי פעם חוזרים לזה, אני עומד פה כמו קאטו וחוזר.

אבשלום וילן: אתם פרופסורים להשקעה בחברי מרכז ומקורביהם.

דניאל בנלולו: - - - אתה חייב תמיד, בכל נאום שלך להזכיר את - - -

אבשלום וילן: יש לך זמן – כל פעם אני אזכיר את השחיתות הזאת.

דניאל בנלולו: - - -

נסים דהן: חבר הכנסת בנלולו, יהיה לך זמן להגיב.

דניאל בנלולו: - - -

אבשלום וילן: כששר האוצר עומד מול פני האומה, תקשיב, חבר הכנסת בנלולו – הפטרון הפוליטי שלך - - -

דניאל בנלולו: - - -

נסים דהן: חבר הכנסת בנלולו, יהיה לך זמן להגיב.

נסים דהן: אתה תוכל לקזז את זה אם אתה רוצה.

אבשלום וילן: עליך פועלי הנמל איימו, לא עלי.

אבשלום וילן: אבל כשהפטרון הפוליטי שלך, בנימין נתניהו, עומד ואומר בכל נאום בטלוויזיה – הוא לא מסביר מדוע צריך להפריט את הנמלים, מדוע צריך להוריד את המחיר.

אבשלום וילן: הוא מספר שיש בעל "יגואר" אחד, תראו כמה משתכר בעל ה"יגואר".

דניאל בנלולו: - - -

נסים דהן: נא לא להפריע.

אבשלום וילן: הוא רק לא אומר לציבור שאותו בעל "יגואר" שייך למחנה הפוליטי השני - -

דניאל בנלולו: שכחתם - - - ממשלה.

אבשלום וילן: - - של ראש הממשלה שרון.

אבשלום וילן: ואז, במסגרת חיסולים פוליטיים בתוך הליכוד – את זה הוא נושא פעם אחרי פעם, את המסר לאומה.

אבשלום וילן: האם שר האוצר הבין שבתקציב הנוכחי אתם הולכים להוריד מיליארד שקל מהחינוך?

אבשלום וילן: אתם הולכים לפגוע בחינוך, במי שאין לו, לא במי שיש לו.

אבשלום וילן: האם שר האוצר הזכיר אתמול בנאום שאתם הולכים להוריד 250 מיליון שקל בבריאות?

אבשלום וילן: – "נאדה", אפס.

אבשלום וילן: האם אתה הזכרת, דניאל בנלולו, שאתם הולכים להגדיל את הפערים מ-1 ל-7 ל-1 ל-9? "נאדה".

אבשלום וילן: כל מה שיש לו בראש זה ה"יגואר" של החבר של עמרי שרון.

אבשלום וילן: אני בכלל אתמול ראיתי שמשפחת שרון – איך אמרו?

אבשלום וילן: הם שברו את זכות השתיקה.

נסים דהן: אתה צריך לסיים.

אבשלום וילן: מגדלים עגלים מאוד יפה.

אבשלום וילן: שיהיה להם לבריאות, באמת עגלים יפים.

אבשלום וילן: אז אולי נתחיל לדבר על עגלים ולא על "יגואר".

אבשלום וילן: אבל, משפט הסיום שלי, אדוני – מה שהתקציב הזה עושה, מה שעושה הממשלה הזאת בעקביות כבר למעלה משנה, ובעצם – למעלה משלוש שנים, מאז חזרתם לשלטון, בפברואר 2001, זה בעצם פירוק בלתי נמנע של החברה הישראלית לרסיסים.

אבשלום וילן: דברו על ערפאת עד מחרתיים, כמה שאתם רוצים.

אבשלום וילן: דברו על הסכנות הקיומיות של ישראל מהטרור כמה שאתם רוצים.

אבשלום וילן: אני משוכנע, אדוני היושב-ראש, שעם הטרור נוכל להיאבק.

אבשלום וילן: בסופו של דבר, עם כל הקשיים, נצליח להתגבר על הקונפליקט עם הפלסטינים.

אבשלום וילן: אני הרבה פחות משוכנע, אדוני היושב-ראש, שמהריסוק החברתי הזה, של התקציב הקודם והתקציב הנוכחי, וכל הפילוסופיה הכלכלית-החברתית שמר נתניהו והממשלה הזאת מביאים עלינו – מהריסוק הזה, ספק אם נוכל לצאת.

נסים דהן: תודה.

נסים דהן: חבר הכנסת עמיר פרץ קיבל את רשות היושב-ראש, כיוון שהוא נמצא ממש ברגע זה בדיונים עם שר האוצר, לנאום במועד מאוחר יותר.

נסים דהן: נעבור לנואם הבא, חבר הכנסת אלי ישי - אינו נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת יורי שטרן.

רוני בר-און: תמחק - - -

נסים דהן: אדוני, אני מבקש ממך.

נסים דהן: אתה יושב-ראש ועדת הכנסת.

נסים דהן: תעשה את תפקידך נאמנה.

נסים דהן: אתה רוצה להיות גם יושב-ראש המליאה? – לא.

אליעזר כהן: כבוד היושב-ראש, לידיעתך – הכנסת שוב נצורה.

אליעזר כהן: שורפים צמיגים בכניסה לכנסת.

נסים דהן: חבר הכנסת יורי שטרן.

נסים דהן: חמש דקות לרשותך, אדוני.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, התקציב שאנחנו דנים בו וחוק ההסדרים שמלווה אותו – אלה דברים לא פשוטים, לא כל כך קלים, גם מבחינת מתן תמיכה להם.

יורי שטרן: בגדול, המצב במדינה ידוע.

יורי שטרן: לממשלה אין כסף להחזיק את כל המערכות כפי שהיא החזיקה אותן קודם ויש צורך אמיתי בקיצוצים.

יורי שטרן: חלק ניכר, אולי רוב הקיצוצים שהממשלה עושה, הם גם בכיוון הנכון.

יורי שטרן: הסקטור הציבורי במדינת ישראל הוא מוגזם.

יורי שטרן: מספר הפקידים אצלנו הוא מעל כל פרופורציה לגודל המדינה.

יורי שטרן: ההוצאות המיותרות במגזר הממשלתי, לרבות מערכת הביטחון, לרבות מערכת החינוך, גדולות מאוד.

נסים דהן: חברי הכנסת כץ ובייגה, שומעים אתכם עד כאן, פשוט.

נסים דהן: אתם מפריעים לדובר.

יורי שטרן: אנחנו חייבים להתנהג גם בהתאם ליכולת שלנו, שהצטמצמה, וגם בהתאם לסטנדרטים שקיימים בעולם המתועש, ואנחנו חיים בצורה מפגרת לעומת הסטנדרטים האלה.

יורי שטרן: לכן אני חושב שלכנסת ישראל לא יהיה מנוס מלאשר את התקציב הזה, אבל אני מקווה מאוד שנספיק להכניס בו כמה וכמה תיקונים משמעותיים ולסמן כיוונים חדשים.

יורי שטרן: בראש ובראשונה, המדיניות הכלכלית אינה יכולה להסתפק בצמצומים.

יורי שטרן: הצמצומים זה לא הכלכלה.

יורי שטרן: הצמצומים הם הכרח.

יורי שטרן: הקיצוצים הם חובה.

יורי שטרן: האפשרויות, כמו שאמרתי, מוגבלות היום יותר מאשר היו לפני שנתיים, שלוש שנים ואפילו לפני שנה, אבל כך לא יוצאים מהמיתון.

יורי שטרן: היו לנו על זה שיחות עם ראשי האוצר.

יורי שטרן: אנחנו מבקשים מהם ומממשלת ישראל והכנסת חשיבה כלכלית, שאומרת שליד הקיצוצים אתה צריך ליצור תנאים בשביל המגזר הפרטי, שיתחיל להניע את המשק, שהעסקים הקטנים יפסיקו למות בקצב מואץ כפי שזה היום; שמי שמייצא ממדינת ישראל, פותח שווקים חדשים, יקבל את תמיכת הממשלה, גם כאשר משאביה דלים יותר ממה שהיו קודם; שמי שמשקיע במדינת ישראל יקבל הטבות מרחיקות לכת, לפחות במיסוי, כדי שישקיע פה למרות המצב הביטחוני המסובך.

יורי שטרן: אין לנו דרך אחרת.

יורי שטרן: מעולם, בתולדות המדינה, לא קרה מצב שבמשבר ביטחוני-כלכלי הממשלה לא באה עם שום פתרון יצירתי – אם אחרי מלחמת יום הכיפורים, כאשר הממשלה נתנה ערבויות ליצואנים, אם באמצע שנות ה-80, אחרי המשבר, וגם על רקע מלחמת לבנון, כשיצרו הסכמים מקיפים מאוד במשק, שהוציאו אותו מהמיתון, אם בתחילת שנות ה-90, כשגל העלייה הגדול יצר משברים כמעט בכל תחום, ואז קיצרו את הליכי אישור הבנייה ונתנו כסף והקימו מערכת תמיכה בעסקים קטנים, וחממות טכנולוגיות, ועוד כל מיני דברים שיצרו תעסוקה, חוק גדליה גל ופחת מואץ – כל מיני מכשירים שעודדו פעילות עסקית.

יורי שטרן: היום יש רק קיצוצים.

יורי שטרן: אי-אפשר להמשיך בדרך זו.

יורי שטרן: אני אומר: קשה להתווכח עם האמירה המפורסמת - "אין לי".

יורי שטרן: גם כשאין לי צריך לסמן כיוונים חדשים, ולא כל דבר הוא דווקא אובדן, או הוצאה נוספת לקופת המדינה.

יורי שטרן: יש הוצאות שיוצרות ומייצרות את ההכנסה, וחייבים ללכת עליהן.

יורי שטרן: הדבר השני הוא מה שקורה בתחום החברתי.

יורי שטרן: אנחנו באמת הגענו למצב שבו אנשים לא מתמודדים, לא יכולים להמשיך ולשרוד בתנאים הנוכחיים.

יורי שטרן: לא כולם, ולא כל צעקה היא מוצדקת, לא כל הפגנה היא הפגנה של זעקה או מצוקה אמיתית, אבל יש מצוקה אמיתית.

יורי שטרן: ויש אנשים שאנחנו השארנו אותם בשדה הקרב של החיים חסרי מגן.

יורי שטרן: האחריות של הממשלה היא להתמודד עם זה.

יורי שטרן: גם אם הקיצוצים בתקציבי הרווחה, בקצבאות למיניהן, היו מוצדקים, זה לא אומר שהנפגעים, שהם אחוז ניכר מכל אלה שהקיצוץ הזה חל עליהם, לא צריכים לקבל תגבור ולא צריכים לקבל סיוע.

יורי שטרן: הממשלה חייבת, אני אומר את זה לא בפעם הראשונה, ליצור תוכנית חירום חברתית ליד תוכנית החירום הכלכלית שהיא פחות או יותר יצרה בתחום הזה של צמצום ההוצאות.

נסים דהן: תודה רבה, נא לסיים.

יורי שטרן: הדבר האחרון הוא החור הגדול שנוצר בתקציב בעקבות בניית הגדר.

יורי שטרן: הגדר לא מוזכרת בתקציב בצורה ברורה.

חיים כץ: חור בגדר או חור בתקציב?

נסים דהן: חבר הכנסת חיים כץ, הוא סיים את זמנו.

נסים דהן: אני מבקש לסיים.

יורי שטרן: אני מסיים.

אליעזר כהן: הגדר עשתה חור בנשמה.

נסים דהן: חבר הכנסת אליעזר כהן, אתה רק מפריע.

יורי שטרן: הגדר הזאת, גם מי שמסכים אתה חייב להודות שהיא חייבת להיות חלק מהתקציב.

יורי שטרן: המקורות למימונה צריכים להיות ברורים ומסומנים מראש, ולא שיבואו כעבור חודשיים, שלושה חודשים, ויגידו שבגלל בניית הגדר צריך עוד פעם לקצץ ברווחה, בביטחון ובחינוך.

יורי שטרן: זה צריך להיות חלק שמובנה מראש בתקציב, אחרת זה ניהול לא תקין.

יורי שטרן: אם אומרים לנו שגדר אמורה לתת ביטחון, ונותנים כדוגמה את הגדר בעזה או את הגדר בגבול הצפון - הגדרות האלה עלו למדינת ישראל עשירית או 1 חלקי 20 מהגדר הזאת שבונים היום, והשאלה היא למה.

יורי שטרן: אם אלה הדוגמאות הטובות, תעתיק אותן, עם העלויות שלהן, ביהודה ושומרון.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת דניאל בנלולו, בבקשה.

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר לביטחון הפנים, אנו נמצאים כעת בעיצומו של תהליך הבראה של המשק הישראלי.

דניאל בנלולו: הממשלה עומדת באומץ ומבצעת שינויים רבים ויסודיים במבנה המשק בישראל, וכל זאת במטרה להוביל את המשק לצמיחה.

דניאל בנלולו: אנו, חברי הכנסת, חייבים לבחון את התקציב ברוח חמשת המ"מים של זאב ז'בוטינסקי בנושא חובות המדינה כלפי אזרחיה.

דניאל בנלולו: ז'בוטינסקי קבע שהמדינה צריכה לספק לאזרחיה חמישה צרכים שמתחילים באות מ"ם: מזון, מעון, מלבוש, מורה, מרפא.

דניאל בנלולו: נאומי זה יהיה ברוח דברים אלה.

נסים דהן: קנינו.

דניאל בנלולו: היום מובא בפנינו התקציב לקריאה ראשונה.

דניאל בנלולו: כבר כעת הנוסח כולל תיקונים ושינויים מן הנוסח המקורי, ואולם השינויים המרכזיים עוד לפנינו.

דניאל בנלולו: לאחר שהתקציב יעבור בקריאה ראשונה, הוא יועבר לדיון בוועדות השונות.

דניאל בנלולו: רוב חלקי התקציב יידונו בוועדת הכספים, שבה אני חבר ואף משמש כמרכז הקואליציה בוועדה.

דניאל בנלולו: אני מקדיש ימים ולילות על מנת ללמוד את סעיפי התקציב, וכבר כעת ברור לי שיש לבצע בו שינויים.

דניאל בנלולו: לאחר שעיינתי בתקציב, יש כמה תחומים שלדעתי יש לפעול בהם, ובכלל זה תחומי החינוך, הבריאות והתעסוקה.

דניאל בנלולו: בנושא החינוך - אני מתכוון להמשיך את המאבק שהובלתי במושב הקודם.

דניאל בנלולו: למי שלא יודע, מספר התלמידים במערכת החינוך גדל בשנתיים האחרונות בכ-35,000.

דניאל בנלולו: למרות זאת, תקציב משרד החינוך לא רק שלא גדל בהתאם, אלא פחת בלמעלה ממיליארד ש"ח.

דניאל בנלולו: אומנם מבחינה עובדתית תקציב החינוך בישראל הוא מן הגבוהים בעולם, אבל רק חלק קטן מהתקציב מגיע לתלמיד.

דניאל בנלולו: אני מתכוון לשנות זאת.

דניאל בנלולו: ההתייחסות לתלמיד צריכה להיות כאל תשתית לאומית.

דניאל בנלולו: כידוע, מדינת ישראל אינה מדינה עשירה במשאבי טבע.

דניאל בנלולו: הבסיס לצמיחה במשק צריך להיות ההון האנושי.

דניאל בנלולו: והכול מתחיל בהשקעה בתלמיד.

דניאל בנלולו: תלמיד של היום הוא מקור הצמיחה של המחר.

דניאל בנלולו: יש להקנות לו את היסודות הרלוונטיים - יושב כאן ידידי יושב-ראש ועדת החינוך, בוודאי אני לא מחדש לך פה משהו, אבל אני רוצה לומר לך, שלא יעלה על הדעת שבשנת 2004 תלמידים לומדים בקרוונים, במבנים מסוכנים, ויש דוגמאות של בתי-ספר חדשים, שלאחר שסיימו לבנות אותם, שמים קרוונים במקום לבנות אגף נוסף.

דניאל בנלולו: זה אחד הנושאים שאני מתכוון לטפל בהם.

דניאל בנלולו: בתחום הבריאות - יש כמה שינויים שאני מתכוון להתמקד בהם, וביניהם הקיצוצים בסל התרופות, סגירה ואיחוד של בתי-חולים כלליים, גריאטריים ופסיכיאטריים.

דניאל בנלולו: אין ספק שמטרת הקיצוצים האלה חיובית, ונועדה להתגבר על המשבר החריף במערכת הבריאות.

דניאל בנלולו: ואולם אני מתכוון לבחון כל קיצוץ לגופו.

דניאל בנלולו: כך, למשל, לא אתן יד לקיצוץ בתרופות הכרחיות, כגון תרופות לחולי סרטן ולחולים סופניים.

דניאל בנלולו: כידוע, עלות התרופות האלה גבוהה, ולא ייתכן שאנשים חולים לא יקבלו תרופה מפני שאין להם כסף.

דניאל בנלולו: כמו כן יש לבחון את נושאי סגירת בתי-חולים ואיחודם.

דניאל בנלולו: בעשור האחרון לא ראיתי שנבנה בית-חולים חדש, גם לא ראיתי שנבנתה אוניברסיטה חדשה.

דניאל בנלולו: אבל אי-אפשר לבוא ולסגור בתי-חולים או לאחד בתי-חולים.

דניאל בנלולו: האוכלוסייה לא קטנה, אלא גדלה מיום ליום.

דניאל בנלולו: אני עוד רוצה להוסיף - זו ההזדמנות כנציג השפלה וכתושב העיר אשדוד - שאני מקווה מאוד שבית-החולים הבא שאמור להיבנות במדינת ישראל יהיה באשדוד.

רוני בר-און: שלא יהיו בו חולים.

דניאל בנלולו: שלא יהיו בו חולים, נכון.

נסים דהן: תודה רבה.

רוני בר-און: אני מאחל לתושבי אשדוד שבית-החולים יעמוד עם דלת סגורה, שתהיה רק מחלקת יולדות.

דניאל בנלולו: שיהיה בית-חולים ליולדות.

דניאל בנלולו: כידוע, אחת הבעיות המרכזיות בימים אלה היא האבטלה הגואה במשק.

דניאל בנלולו: במטרה לצמצם את ממדי האבטלה ולהגדיל את מספר מקומות העבודה לישראלים, מוצע המס על המעסיקים של העובדים הזרים.

דניאל בנלולו: אני לא בא להתווכח עם עובדות.

דניאל בנלולו: אין ספק שמספר העובדים הזרים בישראל גדל בצורה משמעותית בעשר השנים האחרונות, מ-2,000 בשנת 1990 ל-250,000 בשנת 2002.

דניאל בנלולו: אין גם מחלוקת שהעסקת עובדים זרים פוגעת בצמיחה של הכלכלה הישראלית, בעיקר מכיוון שהון רב יוצא מגבולות המדינה כי העובדים הזרים שולחים כספים לבני משפחותיהם מחוץ למדינת ישראל.

דניאל בנלולו: עם זאת, אני לא חושב שהעלאת שיעור המס על המעסיקים תפתור את הבעיה.

דניאל בנלולו: יש ענפים, ולא מדובר רק בחקלאות, בבנייה או בסיעוד, שאם לא יהיו עובדים זרים שיעבדו בהם, לצערי, לא יהיה מישהו אחר.

דניאל בנלולו: הפתרון צריך להיות כללי יותר, כך שייתן אלטרנטיבה אמיתית של העסקת ישראלים במקום העובדים הזרים.

דניאל בנלולו: וכן, העמדת תנאים לקבלת דמי אבטלה, כגון הכשרה מקצועית.

דניאל בנלולו: לסיכום.

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש, חברי, כמרכז הקואליציה בוועדת הכספים - ויושבים פה חלק מהחברים אתי בוועדה: רוחמה אברהם, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, סגן יושב-ראש הכנסת משה כחלון, וחברים נוספים שיושבים כאן.

רוני בר-און: סגן יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין.

משה כחלון: שר הקליטה לשעבר.

דניאל בנלולו: לא ייתנו לי לסיים.

דניאל בנלולו: הם מפריעים לי.

נסים דהן: אני אצטרך לקרוא אתכם לסדר כדי שהוא יוכל לסיים.

דניאל בנלולו: לסיכום, אני אסיים, ואני אפעל ברוח דברי ז'בוטינסקי וברוח דברי חז"ל האומרים: יהי ממון חברך חביב עליך כשלך.

דניאל בנלולו: ולכן, כל סעיף וסעיף בתקציב ייבחן לעומק.

דניאל בנלולו: תודה.

נסים דהן: נא לא להפריע, חבר הכנסת שמחון.

דניאל בנלולו: אני ממש מצטער על שחברת הכנסת דליה איציק לא הקשיבה.

דניאל בנלולו: ויושבים פה חברים.

דניאל בנלולו: אני רוצה לומר לכם: המצב הזה אינו בגללנו.

דניאל בנלולו: קיבלנו קופה ריקה.

דניאל בנלולו: זה לא בגלל הליכוד, זה לא בגלל ראש הממשלה וזה לא בגלל שר האוצר.

נסים דהן: תודה, תודה, נגמר הזמן.

דניאל בנלולו: זה בגלל הממשלות הקודמות.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת חיים רמון – אינו נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה, כבודו, חמש דקות לרשותו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שבגלל התורנויות שאנחנו עושים כאן שמעתי לא מעט נאומים בנושא התקציב, והשתכנעתי סופית שהתקציב הוא נורא, הוא גרוע, הוא אכזרי – אני לא יודע איזו עוד מלה למצוא ואיזה שם תואר להוסיף.

יולי יואל אדלשטיין: הבעיה היחידה שלי בעניין הזה, אדוני היושב-ראש, כמו בעוד כמה תחומים, היא הזיכרון.

יולי יואל אדלשטיין: אני כנראה צריך לקחת סדנה כדי לשכוח דברים מהר.

יולי יואל אדלשטיין: הבעיה היא שזהו דיון שמיני, רצוף, בענייני התקציב שאני שומע בבית הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בכל פעם, כבר שנה שמינית, אני שומע שהתקציב הוא התקציב הכי גרוע שיכול להיות, שעוד לא היה כדוגמתו מבחינת האכזריות והקיצוצים, וכי המדינה בוודאי תתמוטט מייד.

שלום שמחון: זו המומחיות של הליכוד, מה אתה רוצה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יודע מה, לזכותי ייאמר, ואתה זוכר את זה, שגם כשברק הגיש תקציב לא נאמתי נאומי זוועת אלוקים ונבואות שחורות.

יולי יואל אדלשטיין: כל תקציב, מטבעו – ומי כמוך יודע, ולידך יושב שר האוצר לשעבר, וגם הוא יודע - - -

אברהם-בייגה שוחט: נמנעתם, לא הצבעתם בעד.

יולי יואל אדלשטיין: לא הצבענו בעד, זה נכון.

יולי יואל אדלשטיין: זו לא הפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: זו רק ההוכחה לדברים.

יולי יואל אדלשטיין: בכל פעם אנחנו שומעים, כמו שאמרתי, נבואות זעם בנושא התקציב.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, שהתהליך שיהיה השנה בענייני התקציב יהיה תהליך רגיל ומקובל.

יולי יואל אדלשטיין: התקציב יעבור בקריאה ראשונה, אני לא חושב שמישהו מטיל ספק בעניין הזה ברצינות.

יולי יואל אדלשטיין: גם התקציב וגם חוק ההסדרים יגיעו לוועדות הרלוונטיות – ועדת הכספים בוודאי, בראש ובראשונה, אבל כבר אתמול נאמר בוועדת הכנסת, שכמה חוקים יידונו בוועדות נוספות של הבית, ולא יהיה שום חשש לפצל במקום שצריך, ואפילו להוציא מן החוק דברים שצריך להוציאם.

יולי יואל אדלשטיין: בתהליך הזה – וזאת בעיני גם מהות העבודה הפרלמנטרית – הדברים ישתפרו במקום שצריך לשפר אותם.

יולי יואל אדלשטיין: הרי בשביל מה היינו צריכים את כל התהליך הזה של חודשיים אילו היינו מקבלים מסמך שכולו תכלת, שאין בו שום דבר בעייתי?

יולי יואל אדלשטיין: אגף התקציבים בוודאי מרכז את כל החוכמה שבעולם, מגיש תקציב ואין שום דבר נוסף לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לצאת לחופשה של חודשיים וב-31 בדצמבר אפשר להתכנס ולהצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי היה צריך גם להצביע ללא הבדל קואליציה ואופוזיציה, אם זה כל כך נהדר.

יולי יואל אדלשטיין: מהות העבודה הפרלמנטרית בחודשיים הקרובים, אדוני היושב-ראש, מבחינתי, היא לתקן במקום שצריך תיקון – לא על הבסיס של שיבוש עבודת הממשלה, כפי שאמרתי, כפי שלצערי אנחנו שומעים לפעמים מחברי האופוזיציה, אלא להוציא דברים שלדעת מספר רב של חברי כנסת יכולים גם להסתדר בלעדיהם בתקציב הנוכחי.

יולי יואל אדלשטיין: גם בתחום המקרו, שינויים בגדול – ודיברו כאן על עידוד צמיחה ועל דברים כאלה – גם כאן

יולי יואל אדלשטיין: יש לוועדת הכספים ולוועדות נוספות בכנסת מה לומר.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם לא מסתיר שיש כמה תחומים שכבר הוזכרו וגם לדעתי צריך לעסוק בהם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בנלולו הזכיר כאן, לפני, את הנושא שאדוני היושב-ראש מכיר היטב כשר הבריאות לשעבר, הנושא של סגירת בתי-החולים הפסיכיאטריים והגריאטריים.

יולי יואל אדלשטיין: לדעתי זו פגיעה שאסור שתקרה.

יולי יואל אדלשטיין: פניתי בנדון גם לחברי ועדת הכספים, לחברי הקואליציה דווקא.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכוון להקדיש את זמני, בתקופה הקרובה, בשבועות שנותרו, להוצאת הגזירה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: כך גם בנושא האגודה לקידום החינוך ודברים נוספים בתחום החינוך, ואני בטוח ש-100 חברי הבית חוץ ממני יעשו את העבודה הזאת, עבודת פינצטה.

יולי יואל אדלשטיין: בסופו של דבר אנחנו נקבל את התקציב בעוד חודשיים, והתקציב הזה לא יביא לקריסת החברה, כפי ששמענו; הוא גם לא יביא למחרת היום לצמיחה שעוד לא ראינו כמותה.

יולי יואל אדלשטיין: אולם, כולי תקווה שהוא יהיה עוד צעד בכיוון הנכון, להוציא את המשק מן המצב הלא-סימפתי שאנחנו נמצאים בו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת עמיר פרץ - אינו נוכח.

נסים דהן: חבר הכנסת שלום שמחון.

שלום שמחון: אני אחריו?

נסים דהן: אתה האחד לפני האחרון.

נסים דהן: ואחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת רוני בר-און.

אברהם-בייגה שוחט: ואז אפשר להצביע על התקציב.

נסים דהן: אם אתה לא תדבר וחבר הכנסת רוני בר-און לא יהיה נוכח, ניגש מייד להצבעה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, יש לך הזדמנות פז לעשות היסטוריה.

נסים דהן: אני יכול לעשות את זה.

נסים דהן: אבל בינתיים יש לחבר הכנסת שלום שמחון זכות דיבור.

נסים דהן: אם הוא יוותר עליה, נעבור מייד לדובר הבא; ואם הדובר הבא לא יהיה, ניגש להצבעה, על-פי תקנון הכנסת.

שלום שמחון: אם חבר הכנסת בר-און מוותר, אני מוותר.

רוני בר-און: צלצלתם?

נסים דהן: צלצלנו.

נסים דהן: אפילו עברו חמש דקות.

רוני בר-און: טוב, אף אחד לא בא.

שלום שמחון: חבר הכנסת בר-און, החלטנו ששנינו מוותרים על זכות הדיבור ועוברים להצבעה.

שלום שמחון: זה בסדר?

רוני בר-און: חבר הכנסת פרץ - - - אמרו שייתנו לו לדבר.

נסים דהן: לא ככה, נאמר לו שיבוא עד הרגע הזה ממש.

רוני בר-און: אי-אפשר להצביע עד השעה 14:00, יהיה מה שיהיה.

נסים דהן: טוב, בינתיים דבר.

רוני בר-און: אי-אפשר להפתיע.

רוני בר-און: אם זה הדובר האחרון, אדבר אחריו.

נסים דהן: ונכריז על הפסקה.

נסים דהן: בסדר, דבר.

רוני בר-און: - - - אולי שבע דקות?

שלום שמחון: אני מאוד מודה לך על התוספת.

שלום שמחון: עוד לא התחלתי לדבר וכבר יש לי תוספת.

נסים דהן: הנה, נתנו לך חמש דקות.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר גדעון עזרא – אין פה עוד שרים, נכון?

שלום שמחון: הכול, אנחנו לומדים, מתנהל עם תחליפים.

שלום שמחון: שמעתי אתמול את הנאום המאולץ של שר האוצר; שר האוצר האמיתי, הכוונה, ביבי נתניהו, לא השר מאיר שטרית.

שלום שמחון: די נדה

שלום שמחון: מתי מהקלות שבה הוא הציג את תקציב המדינה.

שלום שמחון: אני זוכר שרי אוצר קודמים – ואני לא אזכיר שר חיובי כמו בייגה שוחט – אפילו יעקב נאמן עמד פה במשך שעה שלמה והרצה את המדיניות הכלכלית של ממשלת ישראל.

שלום שמחון: שר האוצר הנוכחי היה ראש הממשלה באותה תקופה.

שלום שמחון: נדמה לי שזה פחות או יותר מעיד על הקלות הבלתי-נסבלת שבה הוא תופס את המציאות בתוך החברה הישראלית, את מה שקורה כרגע.

שלום שמחון: הניסיון להגיד ששלב הבלימה של מה שקורה במשק הסתיים ועכשיו אנחנו עוברים לפריצה, כאילו זו איזו מלחמה, נראה לי די מוזר, כיוון שהמלחמה היחידה שהממשלה שאתה חבר בה עושה היא מלחמה באזרחי ישראל.

שלום שמחון: את זה אפשר לומר כמעט בכל תחום ותחום.

שלום שמחון: אני יודע שאתה מסתכל עלי משתומם, אבל אני אומר - - -

גדעון עזרא: - - - עושים דברים טובים.

שלום שמחון: אני אומר את הדברים כיוון שזה התקציב השני שהממשלה שאתה חבר בה מניחה על שולחן הכנסת.

שלום שמחון: זה התקציב השני, ובעיקרו, אתם משתדלים לא להוביל מהלך אמיתי של צמיחה במשק, אלא מהלך של סכסוכים בתוך המשק הישראלי, כמעט בכל תחום שאתם עוסקים בו.

שלום שמחון: אני מאוד מקווה, מאוד מקווה, שבעת מבחן – ונקווה שהוא יגיע הרבה קודם – גם האזרח הישראלי ידע להעריך נכוחה את העובדה שאתם פעלתם במשך שנים ללא מנדט אמיתי מהציבור הישראלי.

שלום שמחון: כיוון שהציבור הישראלי לא נתן לכם מנדט לשנות את מבנה החברה הישראלית, ואתם הולכים לשנות את מבנה החברה הישראלית מהקצה אל הקצה.

שלום שמחון: אתם הולכים לגרום כאן למדינה שיהיו בה עשירים מצד אחד והרבה מאוד עניים מצד שני.

שלום שמחון: דוח העוני, שהתפרסם ממש בימים האחרונים – הוא קל בהרבה מדוח העוני שיהיה בשנה הבאה, וגם הוא קשה – מעיד באופן ברור לאן אתם הולכים.

שלום שמחון: אין ספק שלא במקרה אנשים יורדים אל מתחת לקו העוני, אם הממשלה לא מסייעת להם.

שלום שמחון: זה דבר די ברור.

שלום שמחון: אבל, יתירה מזאת, אני גם לא מצליח להבין את מה שאתם עושים בקרנות הפנסיה.

שלום שמחון: אני מנסה להבין את זה מכל כיוון שלא יהיה, ודבר אחד די ברור: אתם החלטתם להיכנס לתוך הכיסים של האזרחים, של אנשים קשי-יום, תמימים, שחסכו במשך עשרות שנים, ולקחת להם 25% מהגמלה שאמורה להשתלם להם ביום פרישתם.

שלום שמחון: אני רוצה לשאול אותך, אדוני השר: אתה יכול להסתכל למישהו בעיניים, מישהו שעבד 30 שנה, 40 שנה, 35 שנה או אולי רק 25 שנה, להסתכל לו בעיניים ולומר לו: אני הייתי בממשלה שלקחה לך 25% מהחסכונות שאתה חסכת, ולמה – משום שאתה חי היום יותר?

שלום שמחון: למי תוכל להסתכל בעיניים?

שלום שמחון: אני מכיר אותך כאדם שחורש את הארץ, מסתובב ומכיר – לא רק כל רגב – כמעט כל אזרח.

שלום שמחון: אתה תוכל להגיד למישהו: אני הייתי אחראי לזה שלקחנו לך 25% מהפנסיה שלך?

שלום שמחון: איך תוכל להגיד את הדבר הזה?

גדעון עזרא: זה כספי הפנסיה.

שלום שמחון: סליחה, זה הכסף שאני חסכתי, אני עבדתי בשבילו, אני הפרשתי בשבילו, לא ביבי נתניהו חסך בשבילי.

שלום שמחון: לא אני עשיתי את הכסף הקל, לא אותו אזרח שאתה פוגש ברחוב.

שלום שמחון: יתירה מכך, אני גם מנסה להבין דבר נוסף, אדוני השר.

שלום שמחון: כשאתה מחליט להעלות את גיל הפנסיה עד גיל 69 - - -

גדעון עזרא: 67.

שלום שמחון: בין 67 ל-69, אתה יכול להסתכל על החוברת שמונחת כאן לפניך.

שלום שמחון: אני מרשה לך להסתכל עליה.

שלום שמחון: מאחר שאני מכיר אותך כאדם חרוץ, אני לא רוצה לומר שלא קראת, כמו כולם, אבל תסתכל ואז תראה.

שלום שמחון: אבל נלך לקראת מה שאתה אומר, נלך לגיל 67.

שלום שמחון: אני שואל אותך, במשק של 300,000 מובטלים, במשק שהממשלה לא מייצרת בו מקומות עבודה, אם אתה דוחה את היציאה לפנסיה של חבורה שלמה מאוד של אנשים, איזה סיכוי אתה נותן לאנשים צעירים להיכנס לעולם העבודה?

גדעון עזרא: תשאל את מנהל המסעדה פה כמה עובדים הוא מחפש ולא מוצא.

שלום שמחון: או, באמת, גדעון, אתם מנסים להיתפס בעיקר לדברים הנקודתיים.

שלום שמחון: בפועל אני רוצה להזכיר לך, בממשלה שבייגה שוחט היה שר האוצר שלה וראש הממשלה היה יצחק רבין, מדי יום הם היו בודקים מה קורה בשוק העבודה.

שלום שמחון: היתה מלחמת עולם כשאורה נמיר היתה שרת העבודה.

שלום שמחון: זאת היתה מלחמה.

שלום שמחון: אתם הרמתם ידיים בנושא האבטלה.

שלום שמחון: הרמתם.

חיים אורון: שלום, שני שרי אוצר דיברו כאן אתמול במשך שעה וחצי, ואת המלה מובטל הם לא הזכירו.

שלום שמחון: לא הזכירו, לא הזכירו.

שלום שמחון: אני מנסה לומר את העניין כדי שתבין, היתה מלחמה באבטלה, עפו מנהלי שירות תעסוקה מדי יום בגלל העובדה שאין מקומות עבודה.

שלום שמחון: זו היתה מלחמת עולם למצוא עוד ועוד מקומות עבודה.

שלום שמחון: שר האוצר מודיע הבוקר, שהאבטלה בשנה הבאה לא תרד; אז מתי הוא מתכוון שהיא תרד, בשנת הבחירות שלו?

שלום שמחון: אני לא מבין איך אתם יכולים להיות שקטים נוכח העובדה שאתם לא מצליחים לייצר מקומות עבודה, לצמצם את האבטלה, אתה יודע מה, לא באחוזים ניכרים, ב-10,000 איש בשנה.

שלום שמחון: מה קרה?

שלום שמחון: זה עוד 10,000 בתי-אב שיוכלו לצאת לעבודה.

שלום שמחון: יתירה מכך, בתוכנית שאתם הנחתם - הוא לא אמר מלה אחת אתמול על צמיחה.

שלום שמחון: נמצא אתנו עכשיו ממלא-מקום ראש הממשלה, שטבע את האמירה: זה לא צמיחה, זה צניחה.

שלום שמחון: אהוד אולמרט טבע את האמירה הזאת.

שלום שמחון: הוא השתמש במונח "צניחה", לא אני.

שלום שמחון: למה הוא התכוון כשהוא אמר צניחה?

שלום שמחון: זה לא תקציב של צמיחה, זה תקציב של צניחה.

שלום שמחון: אתה אמרת את זה, אתה לא מכחיש.

אהוד אולמרט: התכוונתי, שלפני הצניחה מגיעים לשמים, שיהיה מאיפה לצנוח.

נסים דהן: הי, ממתי עושים דיונים?

שלום שמחון: למה אני אומר את העניין הזה?

שלום שמחון: כי בהנחת תקציב או בהנחת מטרות או בהנחת יעדי עבודה לתקציב לשנת 2004, אם אין אפילו תוכנית אחת שמחוללת צמיחה, אז מה נותר?

שלום שמחון: הרי ממה נפשך?

שלום שמחון: אם אתה לא מאיץ את הצמיחה במשק, איך תייצר באופן מהיר מקומות עבודה?

שלום שמחון: איך תעשה את הדבר הזה?

שלום שמחון: כל הזמן תזכיר לנו את הרכבות, שאולי ניסע בהן ב-2010?

שלום שמחון: תזכירו לנו את מתקני ההתפלה שאף אחד לא עושה?

שלום שמחון: אותן תשתיות שאתם לא מבצעים?

שלום שמחון: את כושר הביצוע הנמוך מאוד של הממשלה הזאת?

נסים דהן: נא לסיים.

שלום שמחון: הוזכר כאן אתמול נתון שמקובל עלי, שנכון לרגע זה, מתקציבי התשתיות בשנת 2003, אתם לא עומדים אפילו לא ביעד של 65%.

שלום שמחון: מה זה אומר?

שלום שמחון: שמנפחים פה תקציבים בלי כוונה לעשות תשתיות.

שלום שמחון: השבוע היה שר השיכון בוועדת הכלכלה.

שלום שמחון: האמן לי, אני כעסתי עליו.

שלום שמחון: הוא אומר: לממשלה אין שום תוכנית להוציא את ענף הנדל"ן מהמשבר שהוא נמצא בו.

שלום שמחון: יש בעיה קשה מאוד בשוק הבנייה.

שלום שמחון: הוא אומר את זה, שר בממשלה.

גדעון עזרא: אין פועלי בניין.

שלום שמחון: עכשיו אתה אומר לי, אין פועלי בניין?

שלום שמחון: תאמין לי, יש פועלי בניין אם תעודד אותם לצאת לעבודה.

שלום שמחון: איזה קשקוש זה.

שלום שמחון: זו בדיוק התוכנית שהממשלה צריכה לעשות.

שלום שמחון: לכן אני אומר, לממשלה הזאת אין תקציב, היא לא הולכת לשום מקום, היא גם לא מתכוונת ללכת לשום מקום.

נסים דהן: תודה רבה.

שלום שמחון: לכן אני חושב, אדוני היושב-ראש, שצריך לעשות הכול על מנת לדחות את התקציב הזה ולהיערך להכנת תקציב חדש.

שלום שמחון: תודה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: אחרון הדוברים, חבר הכנסת רוני בר-און, בבקשה.

נסים דהן: מייד אחרי סיום דבריו של חבר הכנסת רוני בר-און, אחרי השעה 14:00 תתחיל ההצבעה.

נסים דהן: לאחר סיום דבריו של חבר הכנסת רוני בר-און, אם הממשלה לא תרצה להשיב, אני מודיע לכל חברי הכנסת בכל מקום שהם, מייד עם סיום דבריו של חבר הכנסת רוני בר-און, אם הממשלה לא תבקש להשיב, תחל ההצבעה.

נסים דהן: חבר הכנסת רוני בר-און, אתה עומד על הדוכן, אתה יכול לדבר או לרדת מהדוכן.

גדעון עזרא: - - -

רוני בר-און: סליחה, יש לך טענות אלי, אתה רוצה שעמיר פרץ ידבר אחרון?

גדעון עזרא: למה, אני לא יכול לדבר?

רוני בר-און: הבעיה, שניתנה הבטחה לעמיר פרץ, שגומר את השיג-ושיח שלו - - -

נסים דהן: אבל לא מעל הדוכן, אתה רוצה לרדת אתו?

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: תן לי שתי דקות הפסקה.

נסים דהן: בבקשה.

נסים דהן: אני מכריז הפסקה - - -

חיים אורון: הודעת על דובר.

נסים דהן: ממתי אתה מנהל את הישיבה?

רוני בר-און: אתם יצרתם את הבלגן אתמול, כשברחתם מהאולם.

רוני בר-און: בגללכם הבלגן.

נסים דהן: רבותי, אני מכריז על הפסקה של חמש דקות מהרגע הזה.

נסים דהן: הפסקה בת חמש דקות.

נסים דהן: (הישיבה נפסקה בשעה 13:56 ונתחדשה בשעה 14:02.

נסים דהן: )

ראובן ריבלין: אני מחדש את הישיבה.

ראובן ריבלין: השעה 14:00.

ראובן ריבלין: ברגע זה אנחנו יכולים לבצע הצבעה.

ראובן ריבלין: נותרו לנו שלושה דוברים.

ראובן ריבלין: שני דוברים שלהם הבטחתי שיוכלו לדבר, משום שהיו כל אחד בשליחות שהצדיקה את איחור דבריו: אחד מהם הוא עמיר פרץ הנמצא כאן לפנינו, ואחריו - חיים רמון, אם יגיע.

אברהם בורג: הוא ידבר כשהוא יגיע.

ראובן ריבלין: חיים רמון ידבר כשהוא יגיע, ובלבד שהדיון עדיין לא הסתיים.

ראובן ריבלין: אחרי סיום הישיבה נעמיד לרשותו את אולם המליאה והוא יוכל לדבר כמה שהוא רוצה, אין לי שום בעיה.

ראובן ריבלין: על כל פנים, בדיון זה הוא ישתתף רק אם יגיע לאחר דבריו של חבר הכנסת עמיר פרץ, שגם לו ניתנה האפשרות לדבר לקראת סיום, כיוון שהיה במשא-ומתן עם שר האוצר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לאחר חבר הכנסת פרץ ידבר חבר הכנסת רמון, אם יהיה נוכח, ואם לא, יסיים את הדיון חבר הכנסת רוני בר-און, שלרשותו יעמדו עשר דקות, בהתאם לקבוע בהסכמה בין המפלגות.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ההסתדרות וחבר הכנסת פרץ, מובן שעומדות לרשות אדוני חמש דקות לפני שיקול דעתי.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נמצאים היום באחד הדיונים, אולי החשובים ביותר שעמדו בפני כנסת ישראל בבואה להכריע על תקציב המדינה.

עמיר פרץ: זה לא משחק במספרים בלבד, זה לא משחק בכיפופי ידיים בין שרים על גודל תקציב של משרד כזה או משרד אחר.

עמיר פרץ: תקציב המדינה שמונח בפניכם היום, ואליו מצטרף חוק ההסדרים - אף שלפני חודשים מספר בלבד היה דיון מיוחד בוועדת הכנסת שנקבע בו שחוק ההסדרים שיגיע לכנסת ישראל מאותו היום והלאה יהיה חוק הסדרים מצומצם, קטן ככל האפשר, אני יכול לומר לחברי הכנסת מניסיוני הדל בכנסת, שחוק ההסדרים שמונח בפניכם היום, מרוקן במידה רבה את הצורך בהפעלת ועדות הכנסת בשנה הקרובה, מכיוון שרוב הסוגיות, רוב הנושאים שהכנסת אמורה לדון בהם במהלך השנה, למעשה מסתיימים.

ראובן ריבלין: אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, פשוט אדוני לא מבחין עד כמה קולו רם ונישא, מפריע מאוד לנואם כאן.

אהוד אולמרט: אין קול שיכול להתגבר על קולו של עמיר פרץ כשהוא מדבר למיקרופון.

ראובן ריבלין: אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, לא אמרתי שאתה גובר על קולו, אמרתי שאתה מפריע לו.

אהוד אולמרט: אני מבקש את סליחת היושב-ראש ואת סליחתו של הנואם.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עמיר פרץ: ואני מצטער על כך שכל עם ישראל מביט אל המשאים-ומתנים שמתנהלים בין האוצר להסתדרות ואיננו מבין מדוע לא מגיעים להסכמות.

עמיר פרץ: אני אומר לכם, כמי שעבד מול שישה שרי אוצר, וביבי נתניהו הוא שר האוצר השביעי שאני עובד אתו - הרי אין שום סיבה, שום סיבה, שלא להגיע להסכמה במחלוקות שעומדות בפנינו, אלא אם משרד האוצר החליט שהוא רוצה להוכיח לכולם שהוא מסוגל להפעיל כוח, מסוגל להפעיל חקיקה.

עמיר פרץ: אני רוצה לפנות אליך, אדוני היושב-ראש.

עמיר פרץ: הרי כנסת ישראל הוזעקה בפגרה לדיון בהול.

עמיר פרץ: הביאו את כולם לדון במשבר הנמלים.

עמיר פרץ: הרי אנחנו ראינו שבעקבות הדיון בכנסת התכנסו הצדדים והגיעו להסכמה שקובעת לוח זמנים שהוא בכלל לאחר 31 בדצמבר.

עמיר פרץ: האם אדוני היושב-ראש לא רואה שבעצם השתמשו בכנסת כגורם בתוך מערכת יחסי העבודה במדינת ישראל?

עמיר פרץ: אבל נניח רגע לצעדים הטכניים.

עמיר פרץ: אומר משרד האוצר: תראו מה עושה ההסתדרות, תראו מה עושים העובדים בישראל.

עמיר פרץ: הם מנסים לכפות על כנסת ישראל שינוי חקיקה, אף שהחקיקה כבר עברה.

עמיר פרץ: הרי אין אמירה כל כך ריקה מתוכן כמו האמירה הזאת.

עמיר פרץ: הרי ספר החוקים, חוק ההסדרים, שמונח בפניכם, מלא, מלא, בהצעות לבטל חוקים קיימים, החל בחוק הדיור הציבורי, דרך חוק חברות כוח-אדם; שורה שלמה של חוקים שעומדים להתבטל.

עמיר פרץ: כאשר אנחנו באים ואומרים, מה אתם רוצים מהעובדים בישראל, אני שואל את חברי הכנסת: הרי כשהדיון מתקיים, אומרים, מה אתם בכלל נאבקים, הרי הדיון עדיין מתקיים.

עמיר פרץ: אתם לא יודעים את התוצאות שלו.

עמיר פרץ: תמתינו ותראו, אולי התוצאות שלו יהיו טובות לכם.

עמיר פרץ: כשהדיון מסתיים ויש הצבעה, אומרים לנו: מה, אתם השתגעתם לגמרי?

עמיר פרץ: אתם הולכים להיאבק נגד חקיקה?

עמיר פרץ: אני שואל את ראש הממשלה שהגיע הנה, אני מברך אותו על בואו: אילו תשובות ניתן לכל אותם עובדים שמרגישים שמקום העבודה שלהם בסכנה?

עמיר פרץ: תגיד לי, אדוני ראש הממשלה, אתה אחד האנשים - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, עוד מעט אדוני יהיה פה ויהיה לו קשה מאוד לדבר אם חבר הכנסת פרץ יהיה למטה וחלילה יפריע לאדוני.

עמיר פרץ: אדוני ראש הממשלה, בואו ניקח רק דוגמה אחת שתצביע על השיטה כולה.

עמיר פרץ: מה אדוני ראש הממשלה יוכל לומר היום לאותם 716 עובדים במע"צ, שלא אחת סללו ליד ביתך, לא אחת היו היחידים שהגיעו לאזור שלנו בדרום, במקום שאתה ואני גרים בו, וכאשר צה"ל היה פרוס בלבנון, שום קבלן לא הסכים להיכנס לשם, והעובדים היחידים שנכנסו לשם היו עובדי מע"צ, למה היום הם נמצאים במצב שבאחד הסעיפים כתוב - שימו לב, חברי הכנסת, על מה אתם הולכים להצביע - שב-31 בדצמבר מע"צ נסגרת, ובסעיף אחר כתוב שב-1 בינואר תוקם חברה חדשה.

עמיר פרץ: אני רוצה לספר לכם, בפגישה שהיתה לי עם שר האוצר אמרתי לו: אדוני שר האוצר, אם אתם מניחים עכשיו לפני מסמך שיש בו ניתוח של המשמעות של סגירת מע"צ - כמה עובדים יהיו במע"צ החדשה, כמה עובדים ייפלטו ממע"צ הישנה – אם יש מסמך כזה באוצר, אני חותם עליו, בלי לבדוק מה כתוב בו.

עמיר פרץ: אמר לי שר האוצר: יכול להיות שהמסמך הזה קיים במשרד התחבורה.

עמיר פרץ: אמרתי לו: אני עצמי מוכן לשלוח את האוטו, שהרכב ייסע עכשיו למשרד התחבורה, ואם יגיע משם מסמך שממשלת ישראל יודעת מה הולך לקרות ב-1 בינואר - אני חותם עליו, בלי לשאול מה כתוב בו.

עמיר פרץ: אבל, מסתבר, אדוני ראש הממשלה, שב-1 בינואר, 700 איש - והם רק המשל, כי יש אלפי עובדים, כי איש לא יודע מה יקרה עם אזרחים עובדי צה"ל אחרי החיתוך בתקציב, איש לא יודע מה יקרה עם עובדי המדינה.

עמיר פרץ: בסך הכול התקציב הזה מבשר על פיטורים של 20,000-25,000 עובדים - זה המצב, צריך להגיד את האמת - במערכות הביטחון, במערכות הסמך של משרד הביטחון, במקומות העבודה השונים.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לכם - כבר שמעתי את האמירות הגדולות סביב קרנות הפנסיה, ועלה כאן בייגה שוחט ותיאר כמה סעיפים.

עמיר פרץ: אבל, הרי יש גבול למה שאפשר לבוא ולהטיל על אותם פנסיונרים.

עמיר פרץ: הרי כולם יודעים בקופות הפנסיה נוצרים שגירעונות בגלל תוחלת חיים.

עמיר פרץ: היתה טענה כלפי ההסתדרות שניהלה לא טוב את הקרנות.

עמיר פרץ: או.

עמיר פרץ: קיי., אמרתי לאוצר, אתם רוצים את תפוח האדמה הזה - תנהלו אותו בעצמכם.

עמיר פרץ: אין ויכוח יותר על הניהול.

עמיר פרץ: היום מסתבר, שחלק גדול מפעולות שמדינת ישראל היתה חפצה בהן - כמו הדוגמה שניתנה כאן על העולים החדשים, שעולים חדשים שהגיעו בגיל 40 ועבדו רק עשר שנים, הקרנות שילמו להם 40% פנסיה, 40% - זו היתה החלטת ממשלה.

עמיר פרץ: אבל הדבר המדהים ביותר הוא שהתגלו כל מיני מסמכים.

עמיר פרץ: למשל, בקרן פועלי הבניין התגלה מסמך שהנהלת הקרן מודיעה שהחליטה להעביר מיליון שקל - שים לב, אדוני, אתה אוהב ירושלים, מיליון לירות, סליחה, מיליון לירות - כדי לסייע לבקשת הממשלה להקים את "בנייני האומה".

עמיר פרץ: תאמין לי, מסמך משנות ה-50 או משנות ה-40 - - -

ראובן ריבלין: ה-50.

עמיר פרץ: - - - ממש ממש בימים הראשונים שהוקמו הקרנות האלה.

ראובן ריבלין: זה היה לקראת שנת העשור.

עמיר פרץ: אז אני שואל אותך: העובדה שהיתה בעבר מדיניות כזאת, האם את המחיר של המדיניות הזאת צריכים לשלם היום העמיתים מכספם, מעתידם?

עמיר פרץ: ויהיה ברור לנשים בישראל, היום כנסת ישראל הולכת לגזור את אחת הגזירות הקשות ביותר על הנשים בישראל; הולכת לגזור עליהן שבמקומות מסוימים, במקצועות מסוימים, הן יצטרכו לעבוד עד גיל 67, כאשר הבעיה, שהכנסת לא יודעת - - -

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עמיר פרץ: אני מסיים.

עמיר פרץ: הכנסת לא יודעת, שאם לא יעבור חוק גיל פרישה, קבוע שם שהקנס יופעל מייד.

עמיר פרץ: כלומר, אשה שתפרוש לפנסיה בגיל 60, תאבד קרוב ל-30% מהפנסיה שהיא צברה במשך כל ימי חייה.

עמיר פרץ: אני פונה לחברי הכנסת לא לאפשר - לא לאפשר עוד להשתמש בכנסת ככלי במערכת יחסי העבודה.

עמיר פרץ: זה להכניס פיל בחנות של חרסינה, ששובר את כל מה שבנינו במשך עשרות שנים, וראוי שנעצור את המשבר שעה אחת קודם.

רוני בר-און: אתה, בכפל התפקידים שלך משתמש - - -

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, חבר הכנסת פרץ גמר את דבריו.

עמיר פרץ: חבר הכנסת בר-און - - -

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אין לך זמן עכשיו לענות לו.

ראובן ריבלין: אדוני על זמן שאול.

עמיר פרץ: אני לא עונה לו.

עמיר פרץ: אני רק אומר לו - - -

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אדוני יסיים במשפט.

עמיר פרץ: או.

עמיר פרץ: קיי.

עמיר פרץ: , אני פונה לכנסת דקה אחת לפני שמכניסים את המשק כולו למשברים מיותרים.

עמיר פרץ: לעובדים בישראל אין עניין במשברים, אלא נוצרה נורמה חדשה.

עמיר פרץ: לצערי הרב, מי שמעוניין במשברים האלה זו ממשלת ישראל, ובראש ובראשונה משרד האוצר, כי במדינת ישראל נוצרה נורמה חדשה, ששרים לא מרגישים מחויבים לשירות שהם נותנים לאזרח.

עמיר פרץ: פעם היה מצב ששר - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: פעם - אנחנו לא יכולים לעבור לכאן.

ראובן ריבלין: אדוני יסיים, בבקשה.

עמיר פרץ: פעם היה מצב - כאשר שר, המשרד שלו לא פעל - הוא הרגיש שזו חובתו לעשות כל מאמץ להפעיל את השירותים.

עמיר פרץ: היום יש מצב חדש - לא משנה מה סגור.

עמיר פרץ: הממשלה אומרת: העובדים אשמים, תפנו אליהם.

ראובן ריבלין: תודה.

עמיר פרץ: אני פונה אליכם, לא לתת לנורמות האלה להמשיך להיות חלק מאתנו, כי מערכת יחסי עבודה היא מפתח לצמיחת המשק.

עמיר פרץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת חיים רמון, ואחריו יסיים אחרון הדוברים, חבר הכנסת רוני בר-און.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, לרשותך כמו לאחרים, חמש דקות בהתאם לשיקול הדעת, אבל חמש הדקות הן חמש דקות, אפילו אם הן אורכות, אבל הן לא חמש שעות.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא אנצל יתר על המידה את טוב לבו של היושב-ראש, אני רוצה להתמקד בשתי הערות.

חיים רמון: האחת, אדוני ראש הממשלה, חברי סיעת הליכוד - אני מסתכל עליכם, אני מסתכל על הכיסאות הריקים של חלק מהשרים, ואני שומע אתכם מתבטאים ושואלים, איפה האופוזיציה, ואני אומר: איך האופוזיציה יכולה להתחרות בקואליציה?

חיים רמון: הרי אני שומע אתכם אומרים דברים נוראיים על התקציב הזה.

חיים רמון: לא רק שחלק מהשרים מצביעים נגדו.

חיים רמון: אתמול מופיע שר הביטחון - לא פחות ולא יותר - בנושא הכי חשוב, והוא מודיע שבתקציב הזה אין ביטחון למדינת ישראל.

חיים רמון: לא פחות ולא יותר.

חיים רמון: שר הביטחון, שלושה חודשים אחרי התקציב, כך הוא מודיע - בסמכות - ומנסה לגייס את חברי הכנסת, אז מה אני יכול להגיד על התקציב?

חיים רמון: הוא מכיר את התקציב, הוא יודע, והוא, אדוני ראש הממשלה, אומר: אין ביטחון למדינת ישראל בתקציב שאתה מביא.

חיים אורון: ושר התמ"ס אומר שאין צמיחה.

חיים רמון: תן לי רגע.

חיים רמון: אם אני לא אסתדר - מייד אני אפנה אליך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, זה על חשבונם.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא צריך עזרה - - -

חיים רמון: אם הוא היה באמת אדם הגון עד הסוף - שר הביטחון הזה - הוא היה מתפטר כי הוא לא יכול לחיות עם תקציב כזה.

חיים רמון: מה, הוא שר האי-ביטחון?

חיים רמון: אבל זו רק דוגמה קיצונית למה שקורה.

חיים רמון: יושבים פה - אני רואה את חברי הכנסת מהליכוד - ומתחרים באמירות: זה תקציב אנטי-חברתי, הוא פוגע בחלשים, אי-אפשר לחיות אתו.

חיים רמון: ותראו, שר הביטחון, אני מניח יגיע, ובעוד כעשר דקות, רבע שעה, כולם ללא יוצא מן הכלל, כמעט, יצביעו בעד התקציב שהם חושבים שהוא נורא.

חיים רמון: תגידו, למי אתם חושבים שאתם משקרים?

חיים רמון: את מי אתם מרמים?

חיים רמון: לפחות תשתקו, תשמרו על כבודכם.

חיים רמון: מה אתם חושבים, שאחרי שאתם מתראיינים בטלוויזיה ומודיעים שהתקציב הזה הוא נורא, שוכחים שאחרי דקה אתם מצביעים בעדו?

חיים רמון: אתם אומרים: לא, זו קריאה ראשונה - -

רוחמה אברהם-בלילא: מה האלטרנטיבה שלכם?

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

חיים רמון: - - זו קריאה ראשונה - אנחנו נחכה לקריאה השנייה והשלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת רמון, מה האלטרנטיבה שלכם?

רוחמה אברהם-בלילא: לא שמעתי מאף אחד מכם - והשתדלתי להקשיב.

חיים רמון: סליחה, סליחה.

חיים רמון: גברתי חברת הכנסת רוחמה אברהם, אם היו לי יותר מחמש דקות הייתי מציג גם אלטרנטיבה.

רוחמה אברהם-בלילא: בחמש דקות?

חיים רמון: אבל, די.

חיים רמון: כמה שנים תהיו בשלטון ולא תהיו אחראים?

חיים רמון: אתם בשלטון, בחרו אתכם, הודעתם שאתם יודעים - תעזבו את האופוזיציה עכשיו - הודעתם שאתם יודעים לעשות ביטחון, אתם יודעים לעשות שלום - מילא, בזה כבר הבנו שאתם לא יודעים דבר.

חיים רמון: הודעתם גם שאתם יודעים לעשות כלכלה, ותראו לאיפה אתם מובילים אותנו - לא לדברי האופוזיציה.

חיים רמון: לדבריכם, על-פי עדותכם, אתם מובילים אותנו לחוסר ביטחון, אתם מובילים אותנו לכלכלה נוראה, לפגיעה בשכבות החלשות, לחוסר צמיחה.

חיים רמון: אתם אומרים את זה, מה אתם רוצים שאנחנו נגיד?

חיים רמון: אנחנו לא יכולים להתחרות בכם.

חיים רמון: זה לא "פייר", אתם לוקחים לנו את התפקיד.

חיים רמון: יש תפקיד - אתם צריכים להגן על התקציב, ואנחנו צריכים לתקוף, אבל אחרי שאתם אומרים מה שאתם אומרים, מה אתם רוצים שאני אגיד?

חיים רמון: מה אתם רוצים שאני אגיד על תקציב הביטחון אחרי ששר הביטחון אומר מה שאומר, והשר אולמרט אומר מה שאומר, ושרת החינוך אומרת את מה שהיא אומרת, וכולכם שיושבים שם.

חיים רמון: אין לנו מה להגיד.

חיים רמון: זה לא "פייר".

חיים רמון: או שתחליטו גם לא להצביע - -

רוחמה אברהם-בלילא: שוב לקחנו לכם - - - אופוזיציה - - -

חיים רמון: - - או שתחליטו גם לפעול לפי מה שאתם מאמינים בו, ולפי מה שהבוחרים שלכם ביקשו מכם.

חיים רמון: הרי מה הבעיה?

ראובן ריבלין: רבותי, אני אעצור את השעון בכל פעם שאתם מפריעים.

חיים רמון: טוב אתה עושה, אדוני היושב-ראש.

חיים רמון: לדעתי, יש לכם איזה יצר לבוא ולראות כמה אתם יכולים לפגוע ולכסח את הבוחרים שלכם והם עוד ימשיכו לבחור בכם.

יעקב מרגי: זה נגמר.

דליה איציק: זה נגמר - - -

חיים רמון: אל תהיו כל כך אופטימים.

חיים רמון: זה עוד לא נגמר.

חיים רמון: כנראה הם עוד מוכנים לקבל.

חיים רמון: אבל בסדר, אתם תמשיכו להכות בהם.

חיים רמון: אני מקווה שהם יתפכחו סוף-סוף, ואז אולי תשנו את המדיניות, אולי.

חיים רמון: אבל עד אז תנסו להעמיד פנים שאתם הולכים אתם ברגל.

חיים רמון: איך הלכתם עם ויקי קנפו?

חיים רמון: היא הגיעה לירושלים, פתאום אני רואה מחזה תעתועים.

חיים רמון: אלה שהצביעו נגד ויקי קנפו וחבריה, הם אלה שמלווים אותה בדרך, בכניסה לירושלים בתמיכה.

חיים רמון: איזה מחזה זה?

חיים רמון: אי-אפשר להאמין.

רומן ברונפמן: - - -

חיים רמון: כן, זה מה שאני אומר.

חיים רמון: כנראה, עד שלא ייאלצו ללכת 400 קילומטר ברגל, לא יבינו.

חיים רמון: כנראה אנשים מעדיפים ללכת 200 ו-300 קילומטר, להצביע ליכוד, במקום לשבת במצפה-רמון ולהצביע עבודה ולהיות אחראים לגורלם.

חיים רמון: אבל זה גם יבוא.

חיים רמון: הערה שנייה שאני רוצה להעיר קשורה לנושא הפנסיה.

חיים רמון: אני רוצה באמת להבדיל אלף אלפי הבדלות.

חיים רמון: מה אנחנו טוענים כלפי הצד הפלסטיני?

חיים רמון: מה ראש הממשלה אומר, ובצדק, ומה שר האוצר אומר, ובצדק?

חיים רמון: הוא אומר שאי-אפשר לסמוך על אנשים שאתה חותם אתם על הסכם והם מפירים אותו, ולכן אי-אפשר לחתום אתם על חוזה.

חיים רמון: מה הטענה הבסיסית כלפי הפלסטינים, ובצדק - כי מי שחתמת אתו פעם, פעמיים ושלוש פעמים על הסכם והוא מפר אותו, אתה לא תחתום אתו יותר על הסכם.

חיים רמון: עכשיו אני בא אל ממשלת ישראל.

חיים רמון: ב-1995 הייתי יושב-ראש ההסתדרות.

חיים רמון: באתי לממשלה ואמרתי: תשמעו, יש משבר נורא בקרנות הפנסיה, שההסתדרות אחראית להן והממשלה אחראית - לרבות ממשלות הליכוד, שאף אחד לא יעמיד פנים.

חיים רמון: שואלים פתאום, איך נהיה המשבר.

חיים רמון: אני אספר לכם איך נהיה המשבר: כי סחרו בזכויות העובדים תמורת כסף לפנסיה.

חיים רמון: זו היתה הדרך שבה הממשלה החזיקה את ההסתדרות במקום מאוד עדין.

חיים רמון: הממשלה וההסתדרות היו אחראיות למשבר בקרנות הפנסיה.

עמיר פרץ: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

חיים רמון: בוודאי, לפני 1995.

חיים רמון: ב-1995 באתי לממשלה ואמרתי לה: קחו את קרנות הפנסיה, אני לא רוצה.

חיים רמון: רק מה, תנו לי דבר אחד.

חיים רמון: אל תפגעו בעמיתים.

חיים רמון: אמרו: בסדר.

חיים רמון: חתמו על הסכם, קיבלו החלטת ממשלה, וההסתדרות דאז עשתה ויתורים מרחיקי-לכת.

חיים רמון: ויתרנו על המונופול, הסכמנו לקרנות חדשות, הסכמנו להרבה מאוד דברים.

חיים רמון: הממשלה אמרה: מאה אחוז, לא ניגע בזכויות העמיתים.

חיים רמון: הממשלה אז סירבה לקחת את קרנות הפנסיה.

חיים רמון: אנחנו נתנו, הממשלה אמרה: לא רוצה.

חיים רמון: אחר כך בא עמיר שהיה יושב-ראש ההסתדרות ועשה הסכם נוסף עם הממשלה.

חיים רמון: הוא הסכים לעבור מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת, ובלבד שזכויות העמיתים לא ייפגעו.

חיים רמון: באה הממשלה ואומרת, סליחה, אני לא מוכנה, ורוצה לממן את הבראת קופות הפנסיה בפגיעה קשה בזכויות העמיתים; לא רק בזכויות העמיתים שקשורות למה שהיה בעבר, אלא גם לזכויות העמיתים לאחר מכן.

חיים רמון: ופה זה כבר לא קשור להסתדרות.

חיים רמון: לקחו את קרנות הפנסיה, זו לא השליטה בהסתדרות, מדובר במאות אלפי שכירים.

חיים רמון: לא רק שכירים ברמה גבוהה, אלא גם שכירים שהפנסיה שלהם היא 2,000, 3,000 שקל.

חיים רמון: מהם באים לקחת 20%, 25% ו-30%.

חיים רמון: זו הפרה בוטה של הסכמים חתומים שהממשלה וההסתדרות חתמו עליהם.

חיים רמון: בעשור האחרון היא שילמה מחירים כבדים תמורת ההסכמים האלה.

חיים רמון: עכשיו באה הממשלה ואומרת: לא, אני מפירה את ההסכם.

חיים רמון: איזה טעם יש לחתום על הסכם?

חיים רמון: על מה אפשר לחתום?

חיים רמון: על מה דנים?

חיים רמון: על עוד הסכם.

חיים רמון: יבוא שר אוצר אחר או אותו שר אוצר ויפר את ההסכמים.

חיים רמון: לכן, זו ממשלה שיש אתה בעיה בסיסית של אמון.

חיים רמון: הממשלה הזאת, בנושא הפנסיה, ואני לא נכנס לשום דבר אחר, בנושא הפנסיה היא מכסחת את הציבור הכי חלש והבינוני שעבד כל החיים.

חיים רמון: הם לא פרזיטים, הם לא חיו על קצבאות, אלא עבדו 20 ו-30 ו-40 שנה.

חיים רמון: אותם הממשלה הזאת מכסחת בלי רחם, בלי צורך.

חיים רמון: כאשר מדברים על הגירעון, שום דבר לא השתנה מ-1995, הכול היה ידוע.

חיים רמון: שום דבר לא השתנה, חוץ מעמדת הממשלה שתמורתה שילמו.

חיים רמון: איזה דבר אתם עושים?

חיים רמון: אני אומר לממשלה: הסירו ידיכם, לא מקרנות הפנסיה, הסירו ידיכם מהפנסיונרים והעמיתים.

חיים רמון: אלה אנשים שעובדים, אנשי מעמד בינוני ונמוך, ובהם אתם פוגעים יותר מכל אחד אחר על לא עוול בכפם, כאשר העברתם בשבוע שעבר 130 מיליון שקל לקרוונים בשטחים.

חיים רמון: 130 מיליון השקל האלה זה מה שצריך בשביל לא לפגוע, אולי עוד 100 מיליון, זה מה שצריך.

חיים רמון: זה לא מיליארדים.

חיים רמון: לכן, אין לי שום ציפיות מהממשלה בשום תחום אחר.

חיים רמון: אבל רק בתחום הזה, שהוא עיקרון מרכזי, שממשלה שחותמת על הסכם בכל תחום ותחום, עומדת מאחוריו גם כשזה קשה.

חיים רמון: כי כשזה קל, אין בעיה לקיים הסכמים.

חיים רמון: אני מקווה שההסכם שנעשה בנושא עמיתי קרנות הפנסיה בכל השנים שנעשו - הממשלה תכבד אותו ולא תפגע בפנסיונרים ובעמיתים של הקרנות.

חיים רמון: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת חיים רמון, שעמד בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוני בר-און - לרשות אדוני עשר דקות.

אופיר פינס-פז: למה רוני מדבר פעם אחר פעם?

ראובן ריבלין: הוא מדבר על חשבון מכסת 20 הדקות שהיו בדיון הסיעתי.

ראובן ריבלין: סיעת הליכוד ביקשה שאחרון הדוברים, עשר דקות, יהיה רוני בר-און.

ראובן ריבלין: זכותה.

ראובן ריבלין: זה הכול.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הממשלה, רבותי חברי הכנסת, ביומיים האלה שאנחנו מדברים כאן על התקציב - כולנו, משמאל, מימין, אופוזיציה, קואליציה - ישבתי כאן מרבית שעות הדיון.

רוני בר-און: ישבתי כאן ושמעתי את הנאומים חוצבי הלהבות שבאו מן הספסלים האלה וציפיתי לקצת אחריות, לקצת מנהיגות, לקצת גישה עניינית ופרודוקטיבית.

רוני בר-און: ומה ראיתי?

רוני בר-און: מה שמעתי?

רוני בר-און: אתמול עמד כאן יושב-ראש האופוזיציה ואמר לנו ש-44 שנה הוא בבית הזה, עד מאה-ועשרים, ומעולם הוא לא ראה בהצעת תקציב שולחן ממשלה ריק.

רוני בר-און: ומה היה פה אתמול בספסלים שלכם, חברי חברי הכנסת מן האופוזיציה?

רוני בר-און: מה היה פה כל הבוקר הזה?

רוני בר-און: כיסאות ריקים.

רוני בר-און: שום דבר.

רוני בר-און: מעולם לא ראיתי ספסלים ריקים, כל כך ריקים כפי שהם היו כאן היום.

רוני בר-און: מעולם לא ראיתי ולא שמעתי דוכן נואמים כל כך ריק כפי שהיה דוכן הנואמים הזה כשאתם עמדתם עליו היום.

רוני בר-און: אופוזיציה זה באמת דבר חשוב, ואתם יודעים את זה.

רוני בר-און: אתם גם יודעים מה זה מנהיגות.

רוני בר-און: אתם, מפלגת העבודה, שהצמחתם מתוככם מנהיג אדיר כדוד בן-גוריון והיתה לכם גם אמת מידה טובה.

רוני בר-און: אותה מפלגת עבודה, שיודעת מה זה מנהיגות וגירשה את אהוד ברק וגם גירשה את עמרם מצנע, זו מפלגה שיודעת מהי מנהיגות.

רוני בר-און: ומה אתם עושים פה היום?

רוני בר-און: שום דבר.

רוני בר-און: איזו מנהיגות?

רוני בר-און: נתתם עצה אחת?

רוני בר-און: אמרתם איזה דבר שקשור לביקורת בונה?

רוני בר-און: רציתי להתייחס לדבריו של עמיר פרץ, אבל זו לא מנהיגות של כנסת, זו מנהיגות של איגוד עובדים, שעומדת על הכנסת, כיוון שאתם וחברי לא הכשלתם את הצעת החוק בדבר כפל תפקידים.

חיים רמון: חבריך.

רוני בר-און: אמרתי, גם חברי, אבל אתה, חיים רמון, אתה, חיים רמון של ההסתדרות החדשה, שדאגת לבטל את זה ושפכת את מררתך ואת דמך ואת מרי לבך על הדבר הזה, אתה הצבעת בשביל הדבר הזה.

חיים רמון: וחבריך.

רוני בר-און: לא כולם.

רוני בר-און: כשראיתי פה את הספסלים האלה ריקים אתמול והיום - - -

שלום שמחון: אתמול היתה אזכרה לרבין.

רוני בר-און: יפה, אבל היום למי היתה אזכרה?

רוני בר-און: היום עוד תהיה אזכרה למישהו.

רוני בר-און: ראיתי פה מפלגת עבודה שאיננה עובדת.

רוני בר-און: אין אופוזיציה.

אברהם-בייגה שוחט: מה אתה דואג לנו?

אברהם-בייגה שוחט: תדאג לממשלה שלא עובדת.

רוני בר-און: מפלגת עבודה שאיננה עובדת, אמור מעתה לא מפלגת עבודה, מפלגת אבטלה.

רוני בר-און: כשאני מדבר על מנהיגות, אני חושב שמנהיגות יכולה לצמוח רק על רקע של אמת.

אופיר פינס-פז: - - -

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אם יש אמת אחת, גם כשאתם בבחירת האותיות למפלגה שלכם, עשיתם מהמלה הזאת, מהערך הנפלא הזה, דבר – אני לא רוצה לומר בזוי – די מתקרב לבזוי.

רוני בר-און: אם יש אמת אחת שנוגעת למשק, אדוני היושב-ראש, אמת אחת שמשותפת למסנגרים על התקציב ולמקטרגים עליו, זוהי האמת בדבר מצבו של המשק בישראל.

רוני בר-און: גם הקואליציה, אדוני היושב-ראש, גם האופוזיציה, מסתכלים על המיטה, על מיטת חוליה של הכלכלה הישראלית, ורואים את הכלכלה סובלת ונאנקת, כלכלה במצב קשה; כלכלה שרק התוכנית הכלכלית, שהיא בת שישה חודשים היום, נתנה לה איזה סיכוי להחייאה, איזה שביב חדש של חיים, איזה מסלול תקווה.

רוני בר-און: אבל המשק עדיין מצוי בטיפול הנמרץ שלו, הוא טרם יצא, אפילו לא לחדר ההתאוששות.

רוני בר-און: מצבו של החולה עוד לא הוגדר יציב.

רוני בר-און: הגירעון הענק בתקציב, גירעון שלא אנחנו יצרנו, מונח כאבן ריחיים, או אם תרצו כחבל תלייה מהודק על צווארה של המדינה.

רוני בר-און: מספר מקבלי הקצבאות גדל וגדל, קצב הגידול לא מאפשר לכלכלה להתרומם.

רוני בר-און: ההוצאות הממשלתיות מנופחות מדי וכבדות מדי, וכל הרעות החולות האלה, כל הניסיונות – אם אמיתיים של הממשלה, ואם דמגוגיים של ההסתדרות ושלכם באופוזיציה – מגיעים היום אל הבית הזה.

רוני בר-און: והבית הזה, אדוני היושב-ראש, מי כמוך יודע – כי אתה מנהל את הבית הזה – שהבית הזה מורכב מפוליטיקאים; פוליטיקאים שחוטאים לא אחת במרדף אחרי השוטף והדחוף, אחרי מה שצריך להיות מיידי.

רוני בר-און: הבה לא נתחכם.

רוני בר-און: אנחנו יודעים שפוליטיקאי שואל יום-יום, שעה-שעה שאלות ציניות - מה כדאי, מה מועיל.

רוני בר-און: זה מעסיק את כולנו, מה כדאי פוליטית.

רוני בר-און: ואם שואלים, מה כדאי פוליטית, הרי כל בר-דעת היה ממליץ לממשלה הזאת לגבש איזו תוכנית כלכלית מפנקת, מטפחת, נותנת, מלטפת.

רוני בר-און: כולם יודעים לייעץ בשבח תוכנית שיש בה נוחות.

רוני בר-און: אין פופולרי ואין פופוליסטי יותר מהגשת תקציב שמזרים כספים ומחלק הטבות.

רוני בר-און: גם אנחנו היינו רוצים לחלק הטבות.

רוני בר-און: זה פוליטית שובה לב.

ג'מאל זחאלקה: אתם מחלקים הטבות להתנחלויות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, הוא שמע – אתם מחלקים להתנחלויות - נרשם בפרוטוקול.

ג'מאל זחאלקה: אז שלא יגיד שלא מחלקים.

ראובן ריבלין: אדוני לא נואם, אדוני נאם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אתה לא נואם.

ראובן ריבלין: אתה אמרת וזה נרשם.

ראובן ריבלין: אני אפילו שמעתי וחזרתי על כך.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

דניאל בנלולו: תפסיקו אצלכם את הטרור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דניאל בנלולו, חבר הכנסת בר-און איש חזק, הוא עונה לו, למה לך להפריע לו?

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: אני אומר לו.

ראובן ריבלין: כשאני אומר לו, דניאל בנלולו, ומדבר אתו על משהו, הוא מבין על מה אני מדבר אתו.

מוחמד ברכה: טוב מאוד.

רוני בר-און: כמה זה יעיל פוליטית לעשות תקציב שובה לב, כמה זה מבטיח לך דעת-קהל אוהדת, כמה זה מייצר לך ביטחון שתשוב ותיבחר עוד פעם.

רוני בר-און: אבל כאן ועכשיו, אדוני היושב-ראש, כאן ועכשיו, חברי חברי הכנסת, במצב הנוכחי שלנו צריך מנהיגות מסוג אחר, לא המנהיגות שאתם מציעים.

רוני בר-און: יש הכרעות שבהן מצפים מאתנו להתנהגות אחרת; הכרעות שבהן המצפון, או אם תרצו המצפן, צריך להוביל את הספינה, ולא כל כיוון של רוח מתחלפת.

רוני בר-און: זהו בדיוק המצב, וזוהי בדיוק ההחלטה בעניין התקציב.

רוני בר-און: התקציב המונח על שולחננו היום איננו תקציב קל, אף אחד לא אומר את זה.

רוני בר-און: לכל אחד מאתנו, כמו לכל אחד מכם, כואבות ומכאיבות הגזירות והפגיעות במגזרים, אבל זה מצב של אין ברירה.

רוני בר-און: הכאב הזה בכל השורה הארוכה של הקיצוצים, של החיתוכים, הכול כואב, הכול בשר חי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אתה קודם אמרת לדליה איציק שהיא מפריעה לך.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה, יחד אתה, מפריע לבר-און.

חיים רמון: אני מסביר לה איך היא הפריעה לי.

ראובן ריבלין: אין צורך להסביר לה על חשבון בר-און.

רוני בר-און: הוא מסביר לה איך להפריע לי.

רוני בר-און: תודה רבה לך, היא יודעת לבד.

ראובן ריבלין: עצרתי את השעון.

ראובן ריבלין: אדוני, נא להמשיך, על מנת שאוכל להמשיך את פעולת השעון.

יצחק הרצוג: מה עם ההצבעה?

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה שאני אסתום פיות למישהו?

רוני בר-און: כן, הוא רוצה, אבל אדוני לא יעשה את זה.

ראובן ריבלין: למה אדוני עונה לי?

ראובן ריבלין: אני שאלתי את חבר הכנסת הרצוג.

ראובן ריבלין: אמרתי לא לפני 14:00 ולא אחרי 16:00.

קריאה: עשר דקות - - -

ראובן ריבלין: עשר הדקות, אם אתם לא תפריעו, ייגמרו בעוד שתי דקות ו-22 שניות.

ראובן ריבלין: נא להסתכל על השעון למעלה, שנעצר.

רוני בר-און: אני מבטיח לך שעד השעה 16:00 אגמור.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, התקציב המונח כאן הוא תקציב שנכון לעשותו.

רוני בר-און: התקציב שיעלה את המשק על מסלול של צמיחה הוא תקציב כואב, אבל תקציב מבריא.

חיים אורון: מבריק?

רוני בר-און: מבריא, לא מבריק.

רוני בר-און: הדילמה שאנחנו ניצבים כאן היום בפניה היא או להגדיל את הגירעון בתקציב, להמשיך ולצעוק ולזעוק כאן בזכות חלוקת כספים, ולגרוף אגב כך הון פוליטי, לגזור קופונים פוליטיים, או להילחם כפי שמציע התקציב, להילחם בגירעון, לקצץ את התקציב, לעשות את הדבר שהוא נכון אפילו אם הוא לא פופולרי, וזוהי תמצית המנהיגות.

רוני בר-און: תמצית המנהיגות היא לבחור בחלופה האמיצה, לעשות את הדבר הנכון ולא את הדבר הכדאי, לא את המעשה המועיל פוליטית אלא את המעשה הנכון.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ממשלת ישראל בתקציב שהיא הניחה כאן היום מגלה מנהיגות של ממש בהביאה את חוק התקציב הנוכחי לאישור הכנסת.

רוני בר-און: ממשלת ישראל, להבדיל מכם ומהתקציבים הפופוליסטיים שהצעתם, אשר הביאו למשברים הכלכליים - אדוני שר האוצר לשעבר, כלכלות לא נמדדות על-פי הצמיחה בשנה שבה אתה מכהן.

רוני בר-און: הצמיחה בשנות כהונתך היתה כתוצאה ממעשי ממשלת הליכוד קודם לכן.

אברהם-בייגה שוחט: אילו היה לך מושג על מה אתה מדבר.

אברהם-בייגה שוחט: זו בורות, אי-אפשר לעמוד מול הבורות שלך.

רוני בר-און: יש לי מושג.

רוני בר-און: הדמגוגיה הזאת לא תעזור לכם.

ראובן ריבלין: אני לא יודע למי יש מושג, אבל יש לך עוד חצי דקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בייגה שוחט, יש לו עוד חצי דקה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אי-אפשר לעמוד מול הבורות שלו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שוחט.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני לסיים את דבריו.

רוני בר-און: ולמרות הכול, אני פונה אליכם בבקשה, חברי מן האופוזיציה, אני מבקש מכם דווקא היום להצטרף ולהצביע בעד חוק התקציב בקריאה הראשונה.

דליה איציק: אתה בשלב הבדיחות?

ראובן ריבלין: אסור לבקש, אני לא מבין אתכם.

קריאה: איך הוא מעז.

ראובן ריבלין: הוא באמת הופתע מאוד מהתשובות שלכם.

דליה איציק: גם אנו.

רוני בר-און: אני מציע לכם לשים בצד את כל החישובים הפוליטיים שלכם, להניח בצד את כל החליפות שתופרת לכם יושבת-ראש הסיעה, כאילו כאילו הנה אתם חוזרים אל שולחן הממשלה, לכל החישובים הפוליטיים הקטנים האלה יהיה זמן גם מחר, היום אנחנו ואתם, אתם ואנחנו נדרשים לגלות אחריות כלפי המשק, כלפי הציבור שבחר אתכם ואותנו.

רוני בר-און: אתם הרי יודעים שלממשלה מובטח רוב להעברת התקציב.

רוני בר-און: אנחנו לא צריכים את ההצבעות שלכם, אנחנו לא באמת צריכים את התמיכה שלכם בתקציב - -

יצחק הרצוג: באמת?

דליה איציק: מה אתה אומר?

יצחק הרצוג: איפה שינוי?

רוני בר-און: - - אבל אני מציע לכם ואני קורא לכם לשוב ולחשוב, לשוב ולשקול.

רוני בר-און: תצביעו אתנו, תבואו לעבודה מסודרת בוועדות שנקים, כדי לדון בהכנת התקציב לקריאה שנייה ושלישית.

רוני בר-און: ברגע שתצביעו אתנו, ברגע שתגלו שיתוף פעולה בעבודה בוועדות - - -

דוד טל: אולי לשם שינוי תצביעו אתם אתנו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל, אולי אדוני לא הבחין, אבל חבר הכנסת בר-און סיים את דבריו.

ראובן ריבלין: עכשיו הוא רק מסכם.

רוני בר-און: הרי מה אתה מציע?

רוני בר-און: אתה מציע שאנחנו נצטרף אליכם כדי להפיל את הצעת התקציב בקריאה ראשונה, אתה עושה צחוק?

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אדוני מחייב אותי לעמוד בלוח זמנים, נא לסיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל, נא לשבת או לצאת, אבל לא לדבר בעמידה.

יולי תמיר: הוא מושך זמן.

רוני בר-און: מה אני סוחב זמן, כולם נמצאים.

ראובן ריבלין: אדוני רוצה לדבר אתם?

ראובן ריבלין: אדוני יסיים את דבריו ולא יענה להם, אני לא נותן לסחוב זמן.

ראובן ריבלין: הוא סיים את דבריו.

ראובן ריבלין: כמו במקרים אחרים אני נותן אפשרות לומר כמה משפטים, כדי שאדם יסכם וירד.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

רוני בר-און: אני מציע לכם לגלות אחריות, להוכיח שאתם לא מפלגה של אבטלה אלא מפלגה של עבודה, לבוא לעבוד אתנו על התקציב הזה, להעיר את ההערות, לתרום את תרומתכם - אתם יודעים לעשות את העבודה.

חיים רמון: אני מבקש הפסקה כדי לשקול.

ראובן ריבלין: אדוני, אין זה זמן לפולמוס בסוף הדברים.

ראובן ריבלין: אדוני לא יתפלמס אתם.

ראובן ריבלין: אדוני יאמר מה המסר העיקרי.

ראובן ריבלין: אין שאלות לחבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: זו ההזדמנות שלכם להוכיח, שיש בכם שאר הרוח הזה, התוספת המיוחדת הזאת.

רוני בר-און: תוכיחו שיש לכם האומץ לעשות כמונו את הדבר הנכון ולא את הדבר שכדאי לעשותו.

רוני בר-און: זו ההזדמנות שלכם ושלנו להוכיח מנהיגות.

רוני בר-און: תודה רבה.

חיים רמון: חבר הכנסת בר-און, אפשר לקיים התייעצות סיעתית?

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת רוני בר-און, אשר סיכם את הדיון בשם הליכוד.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, מי מסכם מטעם הממשלה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, חבר הכנסת עזרא היה כאן כל הדיון, האם הוא - - -

דוד טל: זה לא בסדר.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, זה לא מקובל, זה ביזוי הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, שמעתי.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכם, כבר קראתי לשר עזרא.

ראובן ריבלין: מקובל עלי שרק שר אחד מסכם.

ראובן ריבלין: שר יכול להתערב בכל שלב משלבי הדיון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזרא, שהוא השר המקשר, היה כאן במשך כל הדיון.

ראובן ריבלין: הוא רוצה להעיר את הערותיו.

ראובן ריבלין: שר האוצר יסכם.

ראובן ריבלין: אני מסכים אתך שצריך רק שר אחד.

ראובן ריבלין: בבקשה, השר עזרא.

חיים רמון: לא קראת לו, הוא עלה לבד.

מאיר פרוש: לא קראת לו, הוא בא לבד.

ראובן ריבלין: בבקשה, השר עזרא.

משה גפני: מה עם שינוי?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אשלח אותך לחפש את שינוי.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היה מעניין לשבת פה ביומיים האחרונים ולשמוע נאומים.

גדעון עזרא: התרשמתי במיוחד מכושרם הרטורי של חברי הכנסת יצחק כהן ומאיר פרוש.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד, יצירות מופת.

גדעון עזרא: עם זאת, אני מוכרח לומר, שכולנו יודעים שמצב המשק קשה.

גדעון עזרא: בידי הבית הזה לתקן את המצב הקשה הזה.

גדעון עזרא: אני מבקש לומר, כיצד ניתן ואיך הבית הזה יכול להשפיע על כך שהמצב יהיה יותר טוב.

גדעון עזרא: כולם מדברים על אבטלה.

גדעון עזרא: קחו למשל את שירות התעסוקה, בעידוד ההסתדרות שירות התעסוקה איננו מתפקד כבר חודשים על חודשים.

גדעון עזרא: בעידוד ההסתדרות אין אפשרות להסדיר עבודה למובטלים.

גדעון עזרא: בעידוד ההסתדרות מקומות חיוניים אחרים נסגרים בפני אנשים שמעוניינים לעבוד.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד לכם, כמי שמסתובב בארץ - ולא צריך ללכת רחוק, תשאלו את מנהל המסעדה כאן, את מוטי, שכולכם מכירים.

גדעון עזרא: הוא אמר לי שהוא מחפש חודשים על חודשים אנשים שיעבדו אצלו במסעדה, והוא לא מצליח להשיג.

אברהם בורג: בגלל האוכל.

גדעון עזרא: טוב, בגלל האוכל.

גדעון עזרא: כולם רוצים לשפר אותו.

גדעון עזרא: אני יכול להגיד לכם ששוחחתי השבוע עם יושב-ראש התאחדות הקבלנים.

גדעון עזרא: כולם יודעים עד כמה הענף הזה משמש מנוף לצמיחה רצינית מאוד כאשר הוא מתפקד.

גדעון עזרא: אומר לי יושב-ראש התאחדות הקבלנים שהוא זקוק ל-120 פועלים ויש לו 15.

גדעון עזרא: הוא לא מחכה לעובדים זרים, הוא רוצה עובדים ישראלים ופלסטינים - ואין.

גדעון עזרא: אני מקווה מאוד שמאחר שאנחנו רוצים שענף הבנייה ישגשג, לפחות בתקופה הקרובה נוכל לאפשר לפלסטינים לעבוד בענף הזה ולשהות כאן במשך כל השבוע בלי שיצטרכו לנסוע ולחזור, כאשר האחראים עליהם כאן - המעבידים - ידאגו לרכז אותם במקומות לינה מוסדרים.

גדעון עזרא: תדעו לכם, התוכנית איננה רק של בנימין נתניהו, התוכנית היא של ממשלת ישראל.

גדעון עזרא: האוצר עשה בתוכנית הזאת את כל מה שאפשר על מנת לחסוך במשק, ואפשר לחסוך עוד ועוד.

גדעון עזרא: אני אומר לכם, שיש סעיפים לא מעטים שלגביהם אתם צודקים.

יולי תמיר: אז למה אתם מעבירים אותם?

גדעון עזרא: יש הרבה מאוד סעיפים שלגביהם אנחנו צודקים.

גדעון עזרא: לכל דבר יש סיבה.

גדעון עזרא: אני חושב שאתם צריכים לקבל את התשובות האמיתיות.

גדעון עזרא: אין לי כל ספק שבמהלך הדיונים בוועדות יהיו תיקונים כאלה ואחרים, אבל מי שחושב שהמדיניות הבסיסית של הממשלה תשתנה, איננו אלא טועה.

גדעון עזרא: התוכנית הזאת נדונה בהרחבה רבה לדעתי, הן באוצר והן בממשלה.

גדעון עזרא: תינתן האפשרות לוועדות הכנסת להביע את דעתן.

גדעון עזרא: אני חושב שהתרומה הכי גדולה של הבית הזה היא לגנות כל אפשרות של שביתה במשק, משום שכל מי שמדבר על 10, 20 ו-30 מיליון, צריך להבין שכאן מדובר בכסף הרבה-הרבה-הרבה יותר גדול.

גדעון עזרא: אני מצפה מחברי העבודה, שגמגמו כאן קצת בנושא המגה-שביתה, שידברו נגד אפשרות של שביתה כזאת, שהיא הנזק הגדול ביותר למשק.

גדעון עזרא: שמעתי אותך אתמול, שר האוצר לשעבר, בייגה שוחט.

גדעון עזרא: אני חושב שגילית גישה ממלכתית בעניין הזה.

גדעון עזרא: הייתי מצפה מכל חבריך, בנושא של שביתה אפשרית, למחוק את השביתה הזאת ולהורידה מעל הפרק.

גדעון עזרא: רבותי, קשה לדבר פה עכשיו, מאחר שהרוחות סוערות.

גדעון עזרא: אני מאוד מציע לכולנו ולעם ישראל שצופה בנו, לדעת שהממשלה עושה את המירב, את הכול על מנת שנצא מהמצב שבו אנו נמצאים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת והשרים, מי שרוצה לדבר, יצא החוצה.

ראובן ריבלין: פשוט, שר בישראל עומד על הדוכן והכנסת רוחשת וגועשת.

ראובן ריבלין: מי שלא רוצה לשמוע את דברי השר, יצא החוצה.

ראובן ריבלין: לא ידברו פה בתוך המליאה.

גדעון עזרא: אתמול דובר על כך שהלמ"ס ובנק ישראל מדברים השנה על צמיחה של 1.8%, ואני יודע שמאחר שהאוכלוסייה גדלה, למעשה לא הגענו לחוף המבטחים של הצמיחה.

גדעון עזרא: אבל לעומת מה שהיה בשנים קודמות, לפי דעתי זו התקדמות.

גדעון עזרא: הבוקר שמענו על 7% עלייה ביצוא של מדינת ישראל לעומת השנה שעברה.

גדעון עזרא: יש סימנים נוספים על גביית מסים החודש - גדולה יותר מהתחזית וממה שהיה בשנה האחרונה.

גדעון עזרא: יש סימנים מעודדים, והבית הזה ידאג לכך שמספר הסימנים המעודדים הללו ילך ויגדל.

גדעון עזרא: אף אחד בבית הזה לא ינסה להכשיל התקדמות כזאת או אחרת, ונפסיק לטעת בעם את התחושה שהממשלה איננה רוצה בטובתו של האזרח ובטובתה של המדינה – היא רוצה בכך לפני הכול.

יעקב מרגי: בינתיים רק האבטלה גדלה.

גדעון עזרא: דיברתי על שירות התעסוקה, שיתחיל לעבוד, ידידי.

ראובן ריבלין: אם אדוני לא יענה לו אני אשתיק אותו.

גדעון עזרא: אני מבקש, רבותי, מכל אחד ואחד מכם, תצביעו איך שאתם רוצים, אבל תדעו לכם דבר אחד: מי שרוצה לזרוע ייאוש, גורם נזק.

גדעון עזרא: ומי שגורם נזק, לדעתי יחטיא את המטרה.

גדעון עזרא: אני מודה לכם מאוד.

גדעון עזרא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: כבוד שר האוצר, האם אדוני רוצה לסכם את הדיון?

ראובן ריבלין: רבותי, מייד לאחר דברי שר האוצר אנו ניגשים להצבעה.

ראובן ריבלין: יש לי כאן בקשה של סיעת מרצ, שהוגשה על-ידי חבר הכנסת אורון, להצביע הצבעה אישית.

ראובן ריבלין: יש 20 חברי כנסת שחתמו, בראשם – חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: אנחנו נקיים הצבעה אישית.

ראובן ריבלין: רבותי, שר האוצר מסכם את הדיון.

ראובן ריבלין: מי שרוצה להיות כאן ולקרוא אפילו קריאות ביניים – ישב.

ראובן ריבלין: מי שרוצה לדבר – יצא.

ראובן ריבלין: איש לא יעמוד כאן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סנה הנכבד, אבקש מאדוני לשבת.

ראובן ריבלין: יושבת-ראש סיעת העבודה, יושבת-ראש לשעבר של האופוזיציה, ועוד תארים רבים – נא לשבת, כי אני צריך להיערך פה, כנראה, לקריאות ביניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, יואיל בטובו לשבת.

ראובן ריבלין: אני מתיר לך לשבת על מקומו של ליצמן.

ראובן ריבלין: אני מתיר לך.

מאיר פרוש: איך טומי לפיד שותק כאשר - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, אינני דוברם של חברי הכנסת וגם לא של השרים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני שר האוצר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר פרוש: איך טומי לפיד - - -

משה גפני: - - -

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת גפני, תודה רבה.

ראובן ריבלין: שמענו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, שר האוצר עוד לא התחיל לדבר, וכבר אתה מפריע.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: ועכשיו אני קורא את אדוני לסדר פעם שנייה - חבר הכנסת פרוש.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסכם, בקיצור נמרץ, את הקווים העיקריים של התקציב והתוכנית הכלכלית המוגשת בפני הבית, ואחר כך להוסיף מלה לגבי - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו.

ראובן ריבלין: אדוני מפריע לשר האוצר, כאשר אני מעיר לחברת הכנסת דליה איציק.

בנימין נתניהו: - - פניות שונות שהיו מסיעות הבית אלי ואל הממשלה.

בנימין נתניהו: קודם כול, התקציב הזה בא אחרי שלב הבלימה, כפי שאמרתי.

בנימין נתניהו: אנחנו בשלב הבנייה של שינויים מבניים, שיאפשרו את השלב השלישי, שהוא הצמיחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: אין.

ראובן ריבלין: עכשיו זה סתם הפרעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה.

בנימין נתניהו: השינוי הראשון, שכבר התחלנו בו, הוא המעבר מקצבאות לעבודה.

בנימין נתניהו: בתקציב הזה יש המשך המעבר מקצבאות לעבודה.

בנימין נתניהו: יש ביטול של כמה וכמה מונופולים חשובים ומעבר לתחרות בסקטורים קריטיים להתפתחות המשק, ויש גם מהלך של המשך הורדת המסים, בתוספת חבילות עידוד השקעות עם הטבות מס, בעיקר מכוונות לפריפריה.

בנימין נתניהו: אבל יש גם צעד מאוד נועז, של ביטול הפריפריה, או לפחות צמצומה, על-ידי השקעה גדולה בתשתיות, גם בכבישים מהירים, אבל בעיקר – ברכבות.

בנימין נתניהו: אנחנו נשאלים על-ידי חברי הבית - - -

נסים זאב: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נסים זאב: - - -

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אנחנו נשאלים על-ידי חברי הבית אם יש, וכנראה יש, צמיחה מתונה כבר השנה, והפסקת ההתכווצות של המשק אחרי שנתיים - - -

עסאם מח'ול: - - -

בנימין נתניהו: - - - מה קורה עם מקומות עבודה.

בנימין נתניהו: אני רוצה להביא לתשומת לב חברי הבית, שברבעון האחרון בארצות-הברית – עוד מדינה שעשתה רפורמות והורדת מסים מסיבית – היתה צמיחה, כצפוי, אבל צמיחה מסיבית של 7%.

בנימין נתניהו: הצפי של ארצות-הברית, כרגע, הוא בין 4% ל-5% צמיחה בשנה הבאה, אבל הצפי שלהם הוא, שבמהלך כל השנה הבאה, בשעה שמתרחשת אותה צמיחה, עדיין לא יהיה שיפור בתעסוקה.

בנימין נתניהו: הם צופים שזה יקרה רק שנה לאחר מכן.

בנימין נתניהו: מדוע?

בנימין נתניהו: משום שיש תמיד השהיה מסוימת בשיפור בתעסוקה, כשמשק צומח.

בנימין נתניהו: זה נכון שבעתיים כשמדובר במשק עם מרכיב טכנולוגי.

בנימין נתניהו: המרכיב הטכנולוגי בארצות-הברית הוא לאין-ערוך גדול יותר משלנו, לצערי - -

חיים אורון: מה אתה מספר סיפורים - - -

בנימין נתניהו: - - אבל פירוש הדבר שגם אצלנו יש פיגור מסוים בתעסוקה.

אופיר פינס-פז: מה זה פיגור בתעסוקה?

אופיר פינס-פז: יש כאן אבטלה.

אופיר פינס-פז: כל הציפיות שלך - - -

בנימין נתניהו: הצמיחה המתונה היא לפנינו, היא כבר כאן.

בנימין נתניהו: אנחנו צופים צמיחה של 2.5% בשנה הבאה.

בנימין נתניהו: אני צופה שבחצי השני של השנה הבאה אנחנו גם נתחיל להרגיש את זה באופן משמעותי בהתייצבות, ואז – אפשרות של ירידה במספר הבלתי-מועסקים.

בנימין נתניהו: כך עובדת הכלכלה, ואני חושב שכך עובדת כלכלה נכונה.

בנימין נתניהו: אין לי שום ספק שאנחנו עוסקים בכלכלה נכונה.

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

דליה איציק: למה?

דליה איציק: הוא רק העיר הערה.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: הוא העיר שלוש פעמים ואני אמרתי לו.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, כדרכם, חברי הכנסת שאלו אותי אם יש לנו הסכמים, הסכמים סודיים או גלויים – זה לא חשוב, לצורך העניין – עם סיעות הבית.

יצחק הרצוג: מפד"ל.

בנימין נתניהו: פנו אלי סיעות הבית בכמה וכמה נושאים, וכמובן גם סיעות הקואליציה.

בנימין נתניהו: אנחנו קבענו, בנושאים שונים ומגוונים, לכל סיעה יש הפניות שלה, וזו בדיוק התשובה שלי.

בנימין נתניהו: לכל סיעה יש הבעיות שלה, אבל כנהוג מימים ימימה, אנחנו נוהגים להתייחס להתאמות ולשינויים בתקציב ולדרישות השונות של חברי הבית בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.

בנימין נתניהו: ואכן, אין לנו הסכמים.

בנימין נתניהו: יש לנו רק הבנה עקרונית עם כל הסיעות, שאנחנו נתייחס לבקשות שלהן, לדרישות שלהן, בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, האם היתה לך תביעה ספציפית מטעם סיעת המפד"ל, ואתה נתת תשובה כוללנית או ספציפית לסיעת המפד"ל?

אבשלום וילן: אנא מסור את זה לבית הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אדוני, השאלה ברורה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

בנימין נתניהו: היתה אלי פנייה מיושב-ראש סיעת המפד"ל, חבר הכנסת אפי איתם, לגבי טענות שלהם בדבר אופן העברת - או אי-העברת – הכספים; לא גובה התקציב, אלא עצם העברת התקציב, לפי הסיכום הקיים, לא למשרד הדתות אלא לפונקציות של משרד הדתות.

בנימין נתניהו: השר איתם טוען שיש מכשולים בדרך לסיכומים שכבר הושגו.

בנימין נתניהו: אני הבטחתי שאני אבדוק את הדבר הזה.

אברהם-בייגה שוחט: האם הוא התנה את הצבעתו בתשובה?

בנימין נתניהו: לא התנה את הצבעתו בדבר וחצי דבר.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רבותי, אתם לא נותנים לו לענות לווילן.

בנימין נתניהו: אבל, הוא קיבל הבטחה ממני שאנחנו נבדוק את המצב, ואני אחזור מעל במת הכנסת - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חזן, רבותי, אתם לא נותנים לו לענות לווילן.

ראובן ריבלין: אני עוד לא הבנתי את התשובה, אני רוצה לשמוע.

ראובן ריבלין: הנה, אבל אדוני לא יפריע לו לענות לחבר סיעתך.

בנימין נתניהו: אני אחזור על התחייבותו של ראש הממשלה, שהממשלה הזאת לא תפגע בנושאים יהודיים - זה דבר יקר לנו, זה דבר חשוב לנו, זה בוודאי משקף את מדיניותנו, ואנחנו נפעל לפיה.

בנימין נתניהו: מעבר לזה לא היו בינינו חילופי דברים של מלה וחצי מלה.

בנימין נתניהו: זו בדיוק השיחה שאגב התנהלה כאן, בחוץ, עם כניסתי לאולם, עם בערך חמישה-שישה אנשים שעמדו מסביב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג, יש לו, אדוני, שאלה נוספת?

יצחק הרצוג: כן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי, השר אמר בצורה ברורה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לראות אם חבר הכנסת הרצוג, שכל הזמן מבקש לשאול, אם באמת יש לו איזה דבר, הערה, שלא האירה את עיני.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אני מברך על ההומור שלך, אבל אומר פה שר האוצר, שהיה עניין של הבטחה.

יצחק הרצוג: הוא אמר את זה, הוא כרגע אמר, לפרוטוקול.

בנימין נתניהו: הבטחתי לבחון את העניין.

בנימין נתניהו: נכון.

יצחק הרצוג: והיות שיש הבטחה, היה נכון להניח אותה על שולחן הכנסת.

ראובן ריבלין: אבל הוא לא נתן הבטחה בכתב.

ראובן ריבלין: הוא אומר: הבטיח לבחון את העניין.

יצחק הרצוג: אה, אז תגיד שזה לא בכתב.

יצחק הרצוג: רגע, אם זה לא בכתב, לפחות תגיד שהיתה הבטחה.

יצחק הרצוג: ואם הבטחה - שנדע מה ההבטחה.

יצחק הרצוג: מגיע לציבור לדעת.

בנימין נתניהו: הבטחתי - - -

ראובן ריבלין: הוא אמר זאת במפורש: הבטיח לבחון את העניין.

ראובן ריבלין: מה יש לך?

יצחק הרצוג: היושב-ראש, אולי שר האוצר יענה?

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: אני לא פרשן לענייני השר.

ראובן ריבלין: השר יאמר זאת בעצמו.

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: שמעתי, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: הוא עונה.

רן כהן: הוא אמר שיש הבטחות - - - בכסף.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת הרצוג הוא משפטן, לכן הוא בוודאי מקפיד על מלים, וגם אני מקפיד על המלים ועל העובדות.

בנימין נתניהו: הדברים שאמרתי הם שיש מסגרת תקציבית, שמופיעה פה, בספר התקציב.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת איתם לא בא להתלונן או לבקש לשנות את המסגרת התקציבית.

בנימין נתניהו: הוא אמר שלמיטב ידיעתו יש מכשלות בביצוע התקציב, כפי שהוא מופיע פה, בספר שלפניכם.

בנימין נתניהו: אמרתי לו שאני אבחן את הנתון.

חיים אורון: לרבות העברת התקציב ממשרד הדתות למשרד אחר?

בנימין נתניהו: לא.

בנימין נתניהו: לא לגבי עצם הסידור שכבר סוכם, אלא לגבי ביצוע הסידור או ההסכם שסוכם.

בנימין נתניהו: ואני - ודאי שאני אבדוק את זה, אלא מה?

בנימין נתניהו: אם הוא אומר שאנחנו לא מקיימים דבר שמופיע פה בספר התקציב וזה רק מופיע ולא מתבצע, אז מה אתם מצפים שאני אעשה?

בנימין נתניהו: בוודאי.

בנימין נתניהו: ובכן, ההבנה היא שאני אבחן את טענתו, שהדברים שמופיעים בספר התקציב אינם מתבצעים.

בנימין נתניהו: וזה הכול.

בנימין נתניהו: זה אחד.

רן כהן: - - -

טלב אלסאנע: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, הוא ענה בצורה ברורה ביותר.

ראובן ריבלין: הוא לא נמצא בוועדת חקירה של אחת הוועדות - שכך יהיה פעם - אבל כרגע - - -

רן כהן: אני יודע שדובר על תקציב עם שינוי, אני רוצה לדעת במה מדובר.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: רגע, רגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, הוא אמר, בהתאם לשאלתם של חבר הכנסת וילן וחבר הכנסת הרצוג בדיוק את הדברים.

ראובן ריבלין: אלה הם דברים שלא מחייבים אותנו להפסיק שום הצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: אף אחד לא מבין מה אתה אומר ואין יותר - כבוד השר מסיים את דבריו ואנחנו עוברים להצבעה.

טלב אלסאנע: - - -

אבשלום וילן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלסאנע, חבר הכנסת וילן, אין שאלה נוספת.

ראובן ריבלין: אדוני היה יכול, כשהיה למעלה, לשאול את כל השאלות.

ראובן ריבלין: בבקשה, לא לא, פתאום אתם רוצים לאחר את ההצבעה?

ראובן ריבלין: כל רגע צד כלשהו מנסה לאחר את ההצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

בנימין נתניהו: לגבי סיעת שינוי, אנחנו שוחחנו אתם ביחס להבהרה שהם רצו לקבל, לא על כסף שהם אמורים לקבל או להפנות, אלא שאלה שהיתה להם, אם עשינו הסכם עם סיעה אחרת, והתברר להם שלא עשינו.

בנימין נתניהו: השר לפיד ביקש שנתחשב בבקשות שלו, שהוא יעלה אותן, ביחס לתקציבים שמעניינים את שינוי, ואנחנו הבטחנו שאנחנו נדון בזה.

בנימין נתניהו: זה תלוי בהרבה דברים.

בנימין נתניהו: זה תלוי במה שיישאר לנו אחרי הקריאה - - -

ג'מאל זחאלקה: מה עניין אותו?

בנימין נתניהו: סעיף התרבות עניין אותו יותר מכל דבר אחר, הוא אמר את זה בצורה הכי פשוטה.

אבשלום וילן: עוד פעם כספים ייחודיים?

בנימין נתניהו: זה לא כספים ייחודיים, משום שאנחנו לא מבטיחים.

בנימין נתניהו: אנחנו לא יכולים להבטיח.

ראובן ריבלין: השר לא הבטיח והוא הודיע הודעה שאו שהיא נכונה, או שהיא נכונה מאוד, והיתה פתוחה בפניכם כל דרך והוא מיצה את תשובתו.

קריאות: - - -

בנימין נתניהו: אני מודה לחברי הכנסת.

יוסי שריד: - - -

ראובן ריבלין: הוא לא הבטיח להם דבר, הוא הבטיח להם לבחון את בקשותיהם.

ראובן ריבלין: מה אתה רוצה, חבר הכנסת שריד?

ראובן ריבלין: מה אפשר לעשות?

בנימין נתניהו: אמרתי שהיכולת שלנו לבחון גם את הבקשה הזאת מותנית במה שיקרה בין הקריאה הראשונה לשנייה, מה שיקרה עם סיעות אחרות, ולכן אי-אפשר להגיע לשום הבנות בדבר הזה.

בנימין נתניהו: אנחנו נבחן את הבקשות.

בנימין נתניהו: אני מאוד מודה לחברי הבית.

בנימין נתניהו: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר האוצר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מאוד מקפידים על יכולתם של חברי הכנסת למצות כל הליך דיון.

ראובן ריבלין: מיצינו אותו.

ראובן ריבלין: עכשיו, או שזה מספק, או שזה לא מספק - אתם תחליטו בעצמכם.

ראובן ריבלין: אני חושב שהוא ענה תשובה שהיא, על-פי התקנון, מספקת לחלוטין.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: הצבעה על חוק התקציב לשנת 2003 - קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הוגשה בקשה להצבעה אישית, ואני מזמין את המזכיר להתחיל ולקרוא את שמותיהם של חברי הכנסת, על מנת שיקבעו אם הם בעד, נגד או נמנעים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל - נגד רוחמה אברהם - בעד יולי-יואל אדלשטיין - בעד יעקב אדרי - בעד אהוד אולמרט - בעד חיים אורון - נגד זבולון אורלב - בעד דוד אזולאי - נגד ישראל אייכלר - נגד דליה איציק - נגד אפי איתם - בעד מיכאל איתן - בעד אריה אלדד - בעד בנימין אלון - בעד טלב אלסאנע - נגד אלי אפללו - בעד גלעד ארדן - בעד אורי יהודה אריאל - בעד זאב בוים - בעד אברהם בורג - נגד נעמי בלומנטל - בעד בנימין בן-אליעזר - אינו נוכח אלי בן-מנחם - נגד שלמה בניזרי - אינו נוכח דניאל בנלולו - בעד רוני בר-און - בעד רומן ברונפמן - נגד רוני בריזון - בעד ויקטור בריילובסקי - בעד מוחמד ברכה - נגד עזמי בשארה - אינו נוכח ענבל גבריאלי - בעד מיכאל גורלובסקי - בעד זהבה גלאון - אינה נוכחת גילה גמליאל - אינה נוכחת משה גפני - נגד עבד-אלמאלכ דהאמשה - נגד נסים דהן - נגד חמי דורון - בעד אברהם הירשזון - אינו נוכח צחי הנגבי - בעד צבי הנדל - בעד יצחק הרצוג - נגד מגלי והבה - בעד אבשלום וילן - נגד מתן וילנאי - נגד יצחק וקנין - אינו נוכח נסים זאב - נגד ג'מאל זחאלקה - נגד אליעזר זנדברג - אינו נוכח יחיאל חזן - בעד רשף חן - בעד ואסל טאהא - נגד אחמד טיבי - אינו נוכח דוד טל - נגד יגאל יאסינוב - בעד שאול יהלום - בעד אליהו ישי - נגד אהוד יתום - אינו נוכח דני יתום - נגד איתן כבל - נגד אילנה כהן - נגד אליעזר כהן - בעד אמנון כהן - נגד יצחק כהן - נגד רן כהן - נגד משה כחלון - בעד חיים כץ - בעד ישראל כץ - בעד אתי לבני - בעד ציפי לבני - בעד לימור לבנת - בעד דוד לוי - אינו נוכח יצחק לוי - בעד אילן ליבוביץ - בעד

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, דבר חמור מאוד.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: למה אדוני?

ראובן ריבלין: אתה רואה, לא שמים מכשול בפני עיוורים.

ראובן ריבלין: הוא לא רואה, רק שומע, ואדוני שם בפניו מכשול.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) יעקב ליצמן - נגד עוזי לנדאו - אינו נוכח יוסף לפיד - בעד עסאם מח'ול - נגד מיכאל מלכיאור - נגד עמרם מצנע - נגד יעקב מרגי - נגד יהודית נאות - אינה נוכחת משולם נהרי - נגד מיכאל נודלמן - בעד דני נוה - בעד אורית נוקד - נגד לאה נס - אינה נוכחת בנימין נתניהו - בעד מרינה סולודקין - נמנעת ניסן סלומינסקי - אינו נוכח אפרים סנה - נגד גדעון סער - בעד גדעון עזרא - בעד מל פולישוק-בלוך - בעד אברהם פורז - בעד אופיר פינס-פז - נגד גילה פינקלשטיין - בעד מאיר פרוש - נגד יוסף פריצקי - אינו נוכח שמעון פרס - נגד יאיר פרץ - נגד עמיר פרץ - נגד איוב קרא - בעד אברהם רביץ - נגד ראובן ריבלין - בעד חיים רמון - נגד אהוד רצאבי - בעד מיכאל רצון - בעד אברהם בייגה שוחט - נגד יובל שטייניץ - בעד מאיר שטרית - בעד יורי שטרן - בעד אילן שלגי - בעד סילבן שלום - בעד שלום שמחון - נגד אריאל שרון - בעד עמרי שרון - בעד יוסי שריד - נגד יולי תמיר - נגד אני אחזור על שמות אלה שלא הצביעו.

אריה האן: בנימין בן-אליעזר - אינו נוכח שלמה בניזרי - נגד עזמי בשארה - אינו נוכח זהבה גלאון - אינה נוכחת גילה גמליאל - אינה נוכחת אברהם הירשזון - אינו נוכח יצחק וקנין - אינו נוכח אליעזר זנדברג - אינו נוכח אחמד טיבי - נגד אהוד יתום - בעד דוד לוי - אינו נוכח עוזי לנדאו - אינו נוכח יהודית נאות - אינה נוכחת לאה נס - בעד האם יש מישהו שלא הצביע?

ראובן ריבלין: סלומינסקי.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) בסדר, לכן שאלתי.

אריה האן: ניסן סלומינסקי - בעד יוסף פריצקי - אינו נוכח אין עוד אף אחד, תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מייד לאחר שאכריז על התוצאה של ההצבעה, אנחנו עוברים לשתי הצבעות נוספות, האחת על חוק ההסדרים במשק והשנייה על חוק גיל פרישה.

ראובן ריבלין: האם אנחנו יכולים לקיים את ההצבעה הזאת באמצעים אלקטרוניים?

ראובן ריבלין: כך נעשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אני קיבלתי בקשה אחת.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש לחזור על ההצבעה האישית?

ראובן ריבלין: לא? בסדר.

ראובן ריבלין: אם קיבלנו את הצעת החוק הזאת, אין, נדמה לי, צורך להצביע על ההצעות האחרות, כי הן נלוות רק לדבר שהוא בר-קיימא.

ראובן ריבלין: ובכן, 60 בעד, 48 נגד, נמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2004, התשס"ג-2003, עברה בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: נא לשבת ולתפוס מקום.

ראובן ריבלין: מי שישב שלא במקומו יעבור למקומו, כי ההצבעה עכשיו היא לא הצבעה אישית אלא הצבעה במכשירי ההצבעה.

ראובן ריבלין: אני מזכיר לכולם שצריכים להצביע בשתי ידיים - כפתור נוכחות, ולהצביע בעד, נגד או נמנע, ולא תישמע טענה שמא אדם הצביע ולא נקלטה הצבעתו, שכן כל העמדות פועלות כראוי.

ראובן ריבלין: נא להתכונן להצבעה - על נוכחות מצביעים כל הזמן, וביד השנייה לוחצים, ואז אפשר לשחרר את שתי הידיים.

דליה איציק: אפשר להסביר שאין הצבעות כפולות?

ראובן ריבלין: דברייך נרשמו בפרוטוקול, אני לא שמעתי אותם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היכונו להצבעה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: אני הפעם מקפיד, כדי שלא יאמרו שהיתה אי-הבנה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 93 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 54 נגד - 45 נמנעים - 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2003, לוועדת הכספים נתקבלה.

ראובן ריבלין: כל אחד יכול לראות בתמונה איך הוא הצביע.

ראובן ריבלין: ירוק, אדום או צהוב.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) התשס"ד-2003, עברה בקריאה ראשונה.

קולט אביטל: טעות שלי בהצבעה.

שלום שמחון: היא טעתה.

שלום שמחון: הצביעה בעד במקום נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע בפרוטוקול, שחברת הכנסת קולט אביטל הודיעה שהצבעתה לא נקלטה.

דליה איציק: לא, היא היתה הפוכה.

ראובן ריבלין: אני מודיע שהיא הצביעה בעד במקום נגד.

ראובן ריבלין: בפעם הבאה אני מבקש ממנה להקפיד על הצבעתה, ואם צריך את אחד הממריצים והמצליפים כדי לחנוך את חברת הכנסת קולט אביטל, נא לעשות זאת.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לשנות הצבעה, גם אם זה לא דרמטי.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, סגן השר יעקב אדרי בטעות לא הצביע.

ראובן ריבלין: אתה רוצה, אדוני, לשבת במקומך?

אופיר פינס-פז: זה מקזז הצבעה קודמת שלו.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאיש לא לקום בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לגבי הצבעה שלישית, המדברת בנושא גיל הפרישה, קיבלתי - - -

אבשלום וילן: למה אתה לא מודיע שהצעת החוק תעבור לוועדת הכלכלה?

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: חוק ההסדרים וחוק התקציב עוברים לוועדת הכנסת, על מנת שתקבע את כל ההסדרים לדיון בכל החוקים.

ראובן ריבלין: האם ברור לאדוני?

ראובן ריבלין: הדברים האלה הוסכמו על דעת הכנסת ועל דעת משרד האוצר.

אבשלום וילן: איש לא ביקש דבר אחר, רק אני ביקשתי לוועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: אני שמח שאדוני מבין שהמובן מאליו טוב שייאמר תמיד, בעיקר אם הוא נאמר על-ידך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, קיבלתי מראש הממשלה, הנמצא כאן באולם, בקשה: לכבוד יושב-ראש הכנסת, בהתאם לסעיף 36(א) לתקנון הכנסת, אבקש להודיעך כי אראה בהצבעה על חוק גיל פרישה, התשס"ד-2003, בקריאה ראשונה - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: - - עניין של הצבעת אמון.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת כהן, אולי את לא יודעת, אבל בזמן שנכנסים להליך הצבעה אין קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון וחבר הכנסת רן כהן שכחו.

ראובן ריבלין: וזאת הודעת ראש הממשלה: הוא רואה בהצבעה הזאת הצבעת אמון, ואני קורא לכולכם להצביע, מי שרוצה ומי שלא, בעד הצעת החוק, שהיא גם הצבעת אמון.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: נא להצביע בשתי אצבעות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן, לא נקלטה הצבעתו, אין ספק.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 94 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 54 נגד - 46 נמנעים - 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק גיל פרישה, התשס"ד-2003, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 54 בעד, 46 נגד.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, קודם כול, ממשלתך זכתה באמון, והצעת החוק עברה.

נסים זאב: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת - - -

נסים זאב: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, לשבת מייד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק גיל פרישה, התשס"ד-2003, עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לדיון בוועדת הכספים.

משה גפני: הוועדה לפניות הציבור.

אברהם בורג: ועדת חקירה.

ראובן ריבלין: תועבר לוועדת הכנסת, על מנת שתקבע את הוועדה המתאימה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: אני קובע שישיבת הכנסת נעולה.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת הבאה היא ישיבה מיוחדת, שתיערך מחר, י"א בחשוון התשס"ד, 6 בנובמבר למניינם, ישיבת כנסת מיוחדת לזכרו של ראש הממשלה הנרצח, יצחק רבין, בשעה 17:00; מחר אחר-הצהריים.

ראובן ריבלין: הישיבה נעולה.