ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה השבעים-ואחת של הכנסת השש-עשרה, 2003-11-18 00:00

משה כחלון: היום יום שלישי, כ"ג בחשוון התשס"ד, 18 בנובמבר 2003.

משה כחלון: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

משה כחלון: אני מתחיל בדברי ברכה לחברי המשלחת הפרלמנטרית מאוסטרליה.

משה כחלון: חברי הכנסת, אנחנו שמחים לארח בכנסת את חברי המשלחת הפרלמנטרית מאוסטרליה, שבראשה עומד יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון של הפרלמנט האוסטרלי, הסנטור סנדי מקדונלד.

משה כחלון: ברוכים הבאים.

משה כחלון: ביקורכם, דווקא בתקופה הקשה העוברת עלינו, ביקור של ידידים – מעודד ומחזק אותנו.

משה כחלון: לצערי, הטרור האכזר שאנו חיים בצלו עשרות שנים איננו זר גם לכם.

משה כחלון: גם אתם חוויתם את החוויה המזעזעת של הרוגים ופצועים מבני ארצכם, אנשים חפים מפשע, שכל חטאם היה כי באו לנפוש על חוף הים בבאלי, באינדונזיה.

משה כחלון: מדיניותה של ישראל נחושה: יש להילחם בפשע הטרור, להכות בו בכל מקום ולעקור את שורשיו.

משה כחלון: אני בטוח שגם אתם, כמי שמקיימים קשרים טובים עם הפלסטינים ועם העולם הערבי והאסלאמי, אך גם כמי שלמדו על בשרם שלטרור אין גבולות – תדעו להעביר לשכנינו את מסר הנחישות הישראלית, אך גם את נחישותו של העולם החופשי כולו, ואוסטרליה בתוכו, שלא להתעלם מגילוי כלשהו של טרור.

משה כחלון: ידידינו חברי הפרלמנט האוסטרלי, בכניסה לבית-הקברות לחללי מלחמת העולם הראשונה בהר-הצופים, שם נחים מנוחת עולם הנופלים במערכה, יש כתובת: "לתפארת האל ולזכר השתתפותו של הכוח האוסטרלי בסיני, בארץ-ישראל ובסוריה".

משה כחלון: 1,800 צעירים בני אוסטרליה נתנו את חייהם לשחרור ארץ-ישראל במלחמת העולם הראשונה.

משה כחלון: הלוחמים האוסטרלים רשמו דפים מזהירים בקורות המלחמה ההיא.

משה כחלון: חיל המשלוח האוסטרלי השתתף בפריצת המערך הטורקי בסיני, כבש את בירת הנגב, באר-שבע, והביא לשחרור ירושלים.

משה כחלון: מכאן ירדו החיילים האוסטרלים לבקעת-הירדן, ועד דמשק בצפון הגיעו.

משה כחלון: ותיקי הארץ, הזוכרים את ימי מלחמת העולם השנייה, לא יכולים לשכוח את החיילים האוסטרלים בעלי הכובעים רחבי השוליים, שבאו לארץ בדרכם להילחם עם בעלות הברית נגד האויבים הנאצים ושותפיהם.

משה כחלון: אוסטרליה, כידוע לכם, מלווה אותנו מיום היותנו למדינה.

משה כחלון: כשהוקראו שמות המדינות – מי בעד ומי נגד הקמת מדינה יהודית בארץ-ישראל – בעצרת האו"ם בנובמבר 1947, היתה אוסטרליה הראשונה לפי סדר האל"ף-בי"ת, והראשונה שהשיבה ב"הן" ברור ורם.

משה כחלון: אורחים יקרים, אנחנו מעריכים מאוד את הקשר שבונות אגודות הידידות הבין-פרלמנטריות שלכם ושלנו.

משה כחלון: ביקורכם הוא ביטוי נוסף למגמה הנמשכת של הידוק הקשרים הבין-פרלמנטריים.

משה כחלון: ברוכים אתם בבואכם.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אעבור לברך את משלחת ההזדהות מספרד.

משה כחלון: ברוך השם, מגיעות אלינו הרבה משלחות הזדהות.

משה כחלון: חברי הכנסת, אני שמח לארח במליאת הכנסת נציגים מהקהילה היהודית בספרד, ובראשם נשיא הפדרציה, יעקב ישראל, נשיא קהילת מדריד.

משה כחלון: זו משלחת הזדהות ראשונה מטעם פדרציית הקהילות היהודיות בספרד.

משה כחלון: נשיאי הקהילות, חשיבות פעילות

משה כחלון: כם בקהילות להטמעת ערכי הציונות, היהדות, מניעת התבוללות ועידוד עלייה – אינה מוטלת בספק, במיוחד בימים אלו, שבהם יש המטילים ספק בתקפותם של ערכים אלו.

משה כחלון: יהדות התפוצות תומכת בישראל, ועצם ביקורכם כאן בעת הזאת מוכיח את אהבתכם והירתמותכם לסייע.

משה כחלון: יושב-ראש הכנסת ראובן ריבלין נמצא בשעה זו באיסטנבול, מלווה את נרצחי הפיגועים בשבת האחרונה בדרכם האחרונה.

משה כחלון: לצערנו הרב, שוב אנו קוברים קורבנות יהודים ולא יהודים של טרור רצחני, שכל מטרתו למוטט את ערכי היסוד של העולם החופשי ולהביא להרס ולחורבן.

משה כחלון: אורחים יקרים, אנו שמחים לארח אתכם בכנסת ישראל, מעריכים את בואכם ומאחלים לכם שהות פורייה ונעימה.

משה כחלון: אני מבקש לקיים דקת דומייה לזכר הנספים בטורקיה ולזכר שני הנרצחים בפיגוע האחרון.

משה כחלון: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכר הנספים.

משה כחלון: )

משה כחלון: אפשר לשבת.

משה כחלון: חברי הכנסת, לפני שעות אחדות הובלו למנוחות שישה מבני עמנו, נרצחי פיגוע הטרור באיסטנבול.

משה כחלון: כנסת ישראל, יחד עם העולם כולו, מרכינים ראש בשותפות גורל ובצער עם האומה הטורקית ועם הקהילה היהודית שבה.

משה כחלון: דלות המלים מלתאר את הכאב והעצב על מותם של אנשים חפים מפשע מידי טרור אכזר ששם לו מטרה לזרוע מוות והרס.

משה כחלון: ידידינו הטורקים ואחינו בני ישראל מוכי היגון באיסטנבול, אנחנו שולחים לכם מירושלים, העיר שיודעת שכול וכאב, את תנחומינו.

משה כחלון: אבלכם אבלנו, כאבכם כאבנו.

משה כחלון: "כאיש אשר אמו תנחמנו כן אנכי אנחמכם ובירושלם תנחמו".

משה כחלון: אנו יודעים כי כדי שתגווע התקווה להשמידנו, חייבים אנו להיות ערוכים ונכונים בוקר וערב להילחם בטרור ובמחולליו.

משה כחלון: בלי להגן על עצמנו ובלי להגביר את מאמצינו עשרות מונים כדי להכות בטרור, חיינו לא יהיו חיים.

משה כחלון: אל נירתע מלהראות את המשטמה המלבה וממלאת את חיי אויבינו היושבים סביבנו ומצפים לרגע שבו יוכלו להשיג את דמנו.

משה כחלון: אל נסב עינינו.

משה כחלון: עלינו להיות נכונים ומוכנים להדוף את המתנכלים לנו.

משה כחלון: חברי הכנסת, התקפת הטרור בשבת קודש באיסטנבול היא התקפה על כל אומות העולם החופשי.

משה כחלון: העם הטורקי הוכיח בעבר כי הוא יודע למגר את הטרור.

משה כחלון: ישראל נלחמת מלחמה גלויה ומוצדקת מאין כמוה בטרור.

משה כחלון: אני קורא למשפחת העמים להתלכד למאמץ נחוש ונחרץ כדי לשים קץ לטרור.

משה כחלון: הדרך היחידה להדביר את הטרור היא להילחם בו ללא הרף, בכל השיטות, בכל מקום ובכל האמצעים.

משה כחלון: המלחמה בטרור היא מלחמתה של החברה החופשית.

משה כחלון: זוהי מלחמה על זכותה לחיות.

משה כחלון: לפי סעיף 53 לתקנון, אני מאפשר ליושב-ראש אגודת ידידות ישראל--טורקיה לברך את השגריר הטורקי, שכיבד אותנו בנוכחותו באולם.

אליעזר כהן: רבותי, אנחנו נפגשים במסגרת מאוד עצובה.

אליעזר כהן: ממש בשעות האלה נערכת ההלוויה בטורקיה, באיסטנבול.

אליעזר כהן: לפני כמה עשרות שנים חשבו שהטרור הוא בעיה יהודית – רק של העם היהודי, מול הפלסטינים.

אליעזר כהן: לאט לאט העולם לומד שהטרור מכה בכל פינה בעולם.

אליעזר כהן: לאט לאט הטרור מביא את כל ראשי המדינות בעולם להבין, שאם הם לא יכו אותו, האנושות כולה תהיה מוכה, וטוב שעה אחת קודם.

אליעזר כהן: נמצא אתנו השגריר הטורקי, מר סינירליוגלו.

אליעזר כהן: אנחנו מברכים אותו ואת עמו על העמידה האמיצה ועל שיתוף הפעולה שלהם אתנו.

אליעזר כהן: אנחנו שולחים את תנחומינו למשפחות הנספים ושולחים ברכות החלמה מהירה לפצועים היהודים והטורקים כאחד.

אליעזר כהן: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: נאומים בני דקה.

משה כחלון: חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לאחרונה עברנו את החקיקה בנושא התוכנית הכלכלית.

חיים כץ: שיכרון החושים של האוצר על ההצלחה האדירה בתוכנית גורר חקיקה רטרואקטיבית בחוק ההסדרים.

חיים כץ: אני חושב שהבית הזה צריך להימנע מחקיקה רטרואקטיבית, שיכול להיות שהיום היא נוחה לחלק מחברי הכנסת.

חיים כץ: אם אנחנו חושבים לא רק על היום, גם על מחר, אנחנו צריכים תקינות, וחקיקה צריכה להיות מהיום ואילך, ולא לחול על העבר.

חיים כץ: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך ולחזק את תושבי נצרים, שיום-יום, לילה-לילה, מותקפים.

אורי אריאל: ראוי שהבית הזה ישלח להם את ברכתו ויחזק אותם.

אורי אריאל: דבר שני, אני רוצה לשתף את חברי הבית בדיון קצר שהיה לנו בוועדה לתקציב הביטחון, שבו נמסר שלחיילי צה"ל יהיו אפודים קרמיים והעניין יסתיים.

אורי אריאל: כל האספקה לפי הדרישות הצבאיות תסתיים עד סוף אפריל 2004, ובזה, אני חושב, יש תרומה חשובה להגנת חיילינו, בנינו שבצה"ל.

אורי אריאל: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

משה כחלון: אחריו – סגן השר יעקב אדרי, אחריו – חבר הכנסת מתן וילנאי, ואחריו - חבר הכנסת רשף חן.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בקשתו של היועץ המשפטי לממשלה לדיון נוסף בבג"ץ בעקבות פסק-הדין המתיר את הקרנתו של הסרט "ג'נין ג'נין" היא ניסיון שבא לערער על המוסד המסמל את הצדק במדינה.

ואסל טאהא: ומצד מי?

ואסל טאהא: מצד היועץ המשפטי לממשלה.

ואסל טאהא: הניסיון הזה מסכן את הליך הצדק והדמוקרטיה וחופש הביטוי.

ואסל טאהא: הייתי מקווה שהיועץ המשפטי לממשלה יעסוק בלקחים שאפשר להפיק מהסרט הזה, ודומני שהלקח מאוד חשוב למי שרוצה לשמור על הדמוקרטיה ועל הערכים האנושיים שצריך לשמור עליהם.

ואסל טאהא: הסרט הזה, אדוני היושב-ראש, מתעד טראומה שעברה על אנשים, על ילדים, על נשים שהעידו, וזו המהות שצריך להתייחס אליה, ולא לערוך דיון נוסף, שאליו חותר היועץ, כדי לצנזר רגשות של ציבור שלם שעבר טראומה קשה מאוד.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: סגן השר יעקב אדרי, בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לשלוח מכאן תנחומים לקהילה היהודית בטורקיה ולעם הטורקי.

יעקב אדרי: היום שוב מתפרסמות באמצעי התקשורת כתבות נרחבות בעניין עבריינות ואלימות בני נוער בבתי-הספר בראשון-לציון ובקריית-מלאכי.

יעקב אדרי: על-פי המתפרסם, המשטרה עצרה כמה תלמידי בית-ספר בחשד למקרי אלימות קשים: סחיטות באיומים ואחזקת כלי נשק.

יעקב אדרי: הם חשודים בשימוש באלימות קשה כלפי חבריהם התלמידים, בין השאר בהכאות ובדקירות.

יעקב אדרי: לצערי הרב, מדובר בתופעה קשה וכואבת, אשר קיימת ברבים מבתי-הספר, ואף מחוץ לכותלי בתי-הספר.

יעקב אדרי: ילדים רבים חוששים להגיע לבית-הספר משום האלימות כלפיהם.

יעקב אדרי: ראוי שהכנסת תייחד דיון מיוחד לנושא חשוב וכאוב זה.

יעקב אדרי: תודה לכולם.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת מתן וילנאי, אחריו – חבר הכנסת רשף חן, ואחריו – חברי הכנסת יורי שטרן ומוחמד ברכה.

מתן וילנאי: אתמול השתתפתי בתוכנית טלוויזיה, וגם חבר הכנסת ברכה היה אתי.

מתן וילנאי: פתאום גיליתי שיש תופעה חדשה במדינת ישראל: גדרות וחומות שמוקמות בין יישובים יהודיים ליישובים ערביים.

מתן וילנאי: ואני שואל: איפה נמצאת ממשלת ישראל?

מתן וילנאי: בתוך "הקו הירוק", בשכונות שכולנו מכירים, אנשים לא יכולים להמשיך לחיות כך יותר, ומחליטים, ברמת היישוב, להקים לעצמם מגן מפני יישוב ערבי סמוך.

מתן וילנאי: ואני שואל: איפה נמצאת ממשלת ישראל, שכולנו אזרחיה, יהודים וערבים כאחד, ואיפה נמצאת ממשלה שצריכה למשול ולשלוט, ולא לתת כספים להקמת החומות האלה, שחלקן מוקמות בכספי מדינה?

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת רשף חן, בבקשה.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום שישי האחרון פתחתי את עיתון "הארץ" וקראתי שם כתבה, שלו הייתי קורא כזאת בשנת 1903, היא לא היתה מפתיעה אותי; כתבה שנטפה כל כולה שוביניזם חסר תקדים.

רשף חן: הציטוטים בכתבה הזאת היו מפי מי שהיה בעבר בכיר מאוד בפרקליטות המדינה.

רשף חן: חשבתי שהכנסת צריכה לקיים דיון בעניין הזה, ולצערי הנשיאות לא חשבה כך.

רשף חן: אני חושב שאנחנו צריכים להתאחד ולצאת בקריאה חזקה ביותר כנגד התופעה הזאת.

רשף חן: אני חושב שגם אם מישהו לא קיבל את התפקיד שהוא חושב שהוא היה ראוי לו, ההתקפה שאותו פרקליט בחר להתקיף את הפרקליטות בפרקליטות המדינה וההתייחסות שלו לטענות שלהן כטענות נגד נשים היא חמורה.

רשף חן: אני גם חושב שעיתון "הארץ" שגה מאוד באופן שבו הוא הציג את הכתבה הזאת.

רשף חן: אני חושב שהיה צריך לאזן אותה ולאזן את הדברים החמורים האלה.

רשף חן: תודה.

רוני בר-און: - - -

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת יורי שטרן, אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – ממלאת-מקום יושב-ראש הקואליציה, חברת הכנסת רוחמה אברהם.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הבוקר נרצחו בפיגוע ירי עוד שני אזרחי ישראל.

יורי שטרן: הירי הזה הוא גם תזכורת אכזרית לכך שכל ה"הודנות" וכל התוכניות האלה של הפסקת אש הן תוכניות סרק.

יורי שטרן: אין בזה שום תועלת חוץ ממתן פרק זמן, פסק-זמן למחבלים להתארגן מחדש, להתחמש מחדש, להתאמן מחדש ולפגוע בנו עוד יותר קשה.

יורי שטרן: כל המשחקים המלוכלכים האלה – חבל שממשלת ישראל עוסקת בהם.

יורי שטרן: אבל, בראש ובראשונה חייבת ממשלת ישראל, מדינת ישראל, לחזור לדרישה הבסיסית לאיסוף הנשק מידי הפלסטינים ולהעברתו, אם לא לידי ישראל, אז לידי איזה צד שלישי.

יורי שטרן: הנשק הזה שנמצא בשטח יורה, ויש לו קורבנות.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום בצהריים ביקרתי במחנה הפליטים שועפאט שליד ירושלים, שבו מתגוררים כ-20,000 אנשים - קצת יותר - שזה שבועות אין להם מים.

מוחמד ברכה: המים נותקו.

מוחמד ברכה: בזמנו, על-פי הסכם בין הממלכה ההאשמית לבין אונר"א, הממלכה ההאשמית התחייבה לספק להם מים, ואחרי שהתחלף הריבון, אחרי הכיבוש ב-1967, המינהל האזרחי עשה את זה עד שנת 1988.

מוחמד ברכה: היום אין כתובת, אין ממי לבקש מים.

מוחמד ברכה: 20,000 תושבים ללא מים, מי שתייה, מים לצרכים בסיסיים.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום שהכנסת תאמר את דברה בעניין, גם משרד הפנים, גם עיריית ירושלים - ואני אפנה כבר מחר לראש עיריית ירושלים בעניין הזה - אבל זה מצביע על הציניות שבכיבוש הזה.

מוחמד ברכה: לצורך ההשתלטות על האדמות, מה שנקרא אדמות ציבוריות, יש ריבון שהוא מדינת ישראל, אבל לצורך הספקת מים אין ריבון, אין דין ואין דיין.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אני מבקש לקרוא את השמות של כל מי שנרשם, כדי שתדעו וכדי שהם יהיו נוכחים באולם.

משה כחלון: כעת ממלאת-מקום יושב-ראש הקואליציה, חברת הכנסת רוחמה אברהם.

משה כחלון: אחריה - חברת הכנסת קולט אביטל, חברת הכנסת גילה גמליאל, חבר הכנסת אהוד יתום, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, חברת הכנסת מלי פולישוק, חבר הכנסת רוני בר-און, חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת אברהם רביץ, חבר הכנסת אילן שלגי, חבר הכנסת טלב אלסאנע, חבר הכנסת מגלי והבה, חבר הכנסת דהאמשה, חבר הכנסת בורג, חבר הכנסת איוב קרא, חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר, חבר הכנסת עמרם מצנע, חבר הכנסת שאול יהלום.

קריאות: - - -

משה כחלון: אני קראתי את השמות שנקלטו בהצבעה.

משה כחלון: הכול בשליטה.

משה כחלון: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את משלחת ההזדהות מספרד - ברוכים הבאים.

רוחמה אברהם-בלילא: בשגרת האירועים ובשטף ההתרחשויות במדינה, אני רוצה להזכיר את אורן אלמוג.

רוחמה אברהם-בלילא: למי ששכח - אורן אלמוג, בן 10.5, נפצע בפיגוע התופת במסעדת "מקסים" ועיניו נפגעו קשות.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא איבד את אביו מושיק ואת אחיו תומר.

רוחמה אברהם-בלילא: כדי להציל את ראייתו של אורן התגייסו טובי המומחים, והוא טס לאלבמה שבארצות-הברית לצורך המשך הטיפול להצלת עיניו.

רוחמה אברהם-בלילא: אורן שב לארץ והוא מאושפז במחלקה לכירורגיית ילדים בבית-החולים "הדסה עין-כרם" בירושלים, להמשך טיפול בידו וכן בלבלב.

רוחמה אברהם-בלילא: על-פי הבדיקות, הניתוח בארצות-הברית השיג את התוצאות המקוות ועתה נותר להמתין לשלב ההחלמה.

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי חברי הכנסת, לדאבוננו, פיגועי הטרור גורמים לטרגדיות אנושיות שלא יתוארו ולפציעות איומות, קשות ומזוויעות.

רוחמה אברהם-בלילא: המקרה של אורן הוא אחד הסיפורים הנוגעים ללב, ומדינה שלמה עקבה בדריכות אחר שלבי הטיפול בו.

רוחמה אברהם-בלילא: מכאן אני רוצה - גם בשמכם - לחזק את ידיו של אורן, ואני מאחלת לו ולבני משפחתו, בשם הכנסת כולה, החלמה מהירה וקלה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חברת הכנסת קולט אביטל, ואחריה - חברת הכנסת גילה גמליאל.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, הרשה נא גם לי להצטרף ולצרף דברי ברכה למשלחת של הקהילה היהודית בספרד.

קולט אביטל: muchas gracias על היותכם כאן אתנו.

קולט אביטל: אני גם רוצה לברך - אף שהם לא נמצאים כאן אתנו - את אנשי עצרת הפדרציות היהודיות מצפון-אמריקה, 6,000 אנשים הממלאים את לבנו ואת רחובות ירושלים בשמחה.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, גם אני רציתי להתייחס לאותה כתבה שהופיעה בעיתון "הארץ".

קולט אביטל: כיוון שרשף חן כבר עשה את זה, אני אצטרף לכל מלה שהוא אמר, ובזמן הנותר אני מבקשת לברך מכאן את אומץ לבם ואת יושרם של ארבעה ראשי השב"כ לשעבר על דבריהם בדבר הסכנה הנשקפת למדינת ישראל בהעדר פתרון מדיני.

קולט אביטל: אני רוצה לקרוא מכאן לממשלת ישראל לצאת מתרדמתה המדינית ולצאת מעזה.

קולט אביטל: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה.

משה כחלון: אחריה - חברי הכנסת אהוד יתום וג'מאל זחאלקה.

גילה גמליאל: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי הכנסת, אני, ראשית, רוצה להצטרף לברכות למשלחת מספרד.

גילה גמליאל: Boa tarde.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לכל החברים כאן היום, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת צ'פי רשף חן ובהמשך לדבריה של חברת הכנסת קולט אביטל, בדבר הפרסום בעיתון "הארץ" - אני רוצה לומר שאני שמחה וגאה על כך שבמדינת ישראל, לפחות בהיבט הזה של ייצוג נשים, בכל מה שקשור למערכת המשפט, יש ייצוג הולם, וזה דבר שאנחנו נצטרך לבוא ולהפנים ולקדם אותו בכל דבר ועניין.

גילה גמליאל: אני ממש הצרתי על כך שלא דאגו היום להעלות את הנושא הזה לדיון דחוף במליאה, אבל אנחנו נקיים את הדיון הזה בוועדה לקידום מעמד האשה, ושם נדרוש את כל ההסברים ואת כל ההתנצלויות שמגיעות בסוגיות האלה, על כל אותן התרסות נגד נשים.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך על כך שיש לנו שלוש מועמדות ראויות ביותר לשמש בפרקליטות המדינה, לאחר שעדנה ארבל תסיים את תפקידה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אהוד יתום, בבקשה.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להשתתף בצערן העמוק של המשפחות השכולות שאיבדו הבוקר את בניהן.

אהוד יתום: מעניין שככל שמתפרסמת "הודנה" חדשה, כך רבים הפיגועים, ויש כאן דבר מאוד מסוכן, כי ה"חמאס" החליט להפריד בין דם לדם, בין דם בתוך גבולות "הקו הירוק" לבין דם בשטחים.

אהוד יתום: אסור לנו כאן, בכנסת הזאת, לקבל את ההפרדה הזאת בשום פנים ואופן.

אהוד יתום: ביום חמישי האחרון ביקרה סיעת הליכוד בחברון, ביישוב היהודי בחברון ובקריית-ארבע.

אהוד יתום: אנחנו מייחלים ומצפים לכך שיהיה רצף טריטוריאלי בין קריית-ארבע לבין היישוב היהודי בחברון, למען ביטחון התושבים שם.

אהוד יתום: גילינו שם ציונות אמיתית של שנת 2003.

אהוד יתום: תודה רבה לכם.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

משה כחלון: אחריו - חברת הכנסת מלי פולישוק, אחריה - חבר הכנסת רוני בר-און, ואחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, הסלמה מילולית יכולה להוביל להסלמה אמיתית.

ג'מאל זחאלקה: הרמטכ"ל יעלון משחק באש ויורק אש מפיו, מאיים שוב על סוריה במשפט ש"אם הם לא הבינו עד עכשיו את המסר שמסרנו להם, אנחנו נשלח להם מסרים נוספים".

ג'מאל זחאלקה: מוושינגטון הרחוקה שר הביטחון גם מאיים מצדו ודובר צה"ל שופך עוד שמן על המדורה.

ג'מאל זחאלקה: נוצר מצב שעלול להיות מסוכן ביותר.

ג'מאל זחאלקה: כנראה יש מישהו שרוצה להרחיב את העימות, להפוך אותו לעימות אזורי.

ג'מאל זחאלקה: כפי שאני מסתכל ורואה את הדברים, לא קרה שום דבר חדש ביחסים עם סוריה.

ג'מאל זחאלקה: לא היתה שום התפתחות מיוחדת.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה היא בממשלת ישראל, שנתונה במשבר עמוק ורוצה לייצא את המשבר שלה על-ידי הצתת המזרח התיכון.

ג'מאל זחאלקה: אני מזהיר מכך: כולם יסבלו.

ג'מאל זחאלקה: זה יהיה סבל גם ליהודים, גם לערבים, גם לסורים, גם לפלסטינים, גם ללבנונים.

ג'מאל זחאלקה: צריך לעצור את האיש המסוכן הזה, ראש הממשלה, ואת עושי דברו - הרמטכ"ל ושר הביטחון.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חברת הכנסת פולישוק, בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, ברוכים הבאים לכל אורחינו מחו"ל, תודה על תמיכתכם, עצם בואכם חשוב לנו מאוד.

מל פולישוק-בלוך: גם אני לעניין הכתבה, כתבה על הגמוניה נשית בפרקליטות, שפורסמה ב"הארץ".

מל פולישוק-בלוך: כתבה חצופה, פוגעת ומזיקה.

מל פולישוק-בלוך: דברי הבל, שלפיהם נשים בוכות ומקשקשות בעוד גברים הם המוכשרים והמנהלים הקשוחים, אין להם מקום בישראל 2004.

מל פולישוק-בלוך: הטיעון כי תהליך פמיניזציה של מקצוע מביא להפחתה ביוקרת המקצוע - טיעון שקיים, טיעון שקיים גם במחקרים - מוכיח כי החברה הישראלית עדיין שוביניסטית, שהרי לא חוסר כשרונן ויכולתן של נשים מביא להפחתה ביוקרת המקצוע; להיפך.

מל פולישוק-בלוך: הוכח כי נשים מנהלות - בכל מקצוע, לא רק מנהלות - משכילות יותר, משקיעות יותר ומוכשרות יותר, בהרבה מאוד מקרים, מהמקבילים להן מהמין השני.

מל פולישוק-בלוך: המסקנה העולה מהכתבה האומללה הזאת, שאנחנו כחברה, נשים, ובמיוחד גברים, חייבים להמשיך בתהליכים של חינוך לשוויון בין המינים, להעדפה מתקנת במקומות העבודה ולהגברת המודעות לנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: לא צריך להגיע למצב של הגמוניה נשית במקצוע.

מל פולישוק-בלוך: לא זאת המטרה שלנו הנשים.

מל פולישוק-בלוך: לא טוב שיש רק מורות.

מל פולישוק-בלוך: צריך שיהיו משני המינים.

מל פולישוק-בלוך: גם בפרקליטות צריך משני המינים.

מל פולישוק-בלוך: המטרה היא להגיע לייצוג הולם ושוויוני בין שני המינים בכל מקצוע ובכל תפקיד.

משה כחלון: תודה רבה לחברת הכנסת פולישוק.

משה כחלון: לידיעה כללית, מאה מלים בקריאה סבירה זה דקה.

משה כחלון: בבקשה, חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראינו היום בעמוד הראשון של עיתון "מעריב" חבורה של נהנתנים, בוזזים, שודדים כספים מעובדים - - -

ג'מאל זחאלקה: כמה הרווחת בתור עורך-דין?

ג'מאל זחאלקה: הרווחת יותר מהם.

רוני בר-און: הרבה יותר מהם.

ג'מאל זחאלקה: - - -

רוני בר-און: חבר הכנסת זחאלקה, הרווחתי ביום הרבה יותר מאשר כולם ביחד בחודש.

רוני בר-און: אבל עבדתי.

רוני בר-און: לא הייתי פרזיט, ולא התיימרתי לייצג עובדים ולהשבית משק כלכלי ולגרום לקופה הציבורית חסר של מיליארדים על מיליארדים שיצטרכו לקחת מהקצבאות.

ג'מאל זחאלקה: - - -

משה כחלון: חבר הכנסת זחאלקה, זה נאום בן דקה.

רוני בר-און: הנאום יהיה בן דקה, ההפרעה תהיה בת דקתיים.

משה כחלון: אני מתחיל למנות לך מעכשיו.

רוני בר-און: כך או כך, חבורת הבוזזים הזאת, שמתיימרת לייצג את העובדים המסכנים שבקושי מביאים את הכסף שלהם הביתה כדי שיהיה להם מה לאכול ומה לשתות, הם – סליחה שאני מצטט את עצמי – כמו שאמרתי לא פעם אחת ולא פעמיים בחודש האחרון, מגש הכסף שעליו מבקשים להביא את מפלגת העבודה לעמיר פרץ.

רוני בר-און: לכן אני מרשה לעצמי לברך גם אותך, חבר הכנסת מצנע, קראתי שאתה שוקל לחזור למירוץ לראשות העבודה.

רוני בר-און: אני מברך אותך על כך, תומך בך - - -

מתן וילנאי: מה אתה עוזר לו?

אברהם בורג: - - -

משה כחלון: חבר הכנסת בורג, היית יושב-ראש, אתה יודע שזה לא נהוג – גם בעמידה, גם בנאום בן דקה.

משה כחלון: בבקשה לסיים, חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: חבר הכנסת בורג, קראתי היום שדיברת בישיבת ועדת הכנסת מ-09:00 עד 12:30.

רוני בר-און: כך או כך, אני שמח על כניסתך המחודשת למירוץ, ואני מקווה שאתה ומתן וילנאי תעצרו את מסע הבוזזים הזה מלהשתלט על המפלגה החשובה שלכם.

רוני בר-און: תודה.

משה כחלון: תודה.

משה כחלון: חבר הכנסת אחמד טיבי.

משה כחלון: אחריו – חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, ואחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הפיגוע שהיה באיסטנבול פגע באזרחים חפים מפשע, ועל כן הוא ראוי להוקעה, הן פוליטית והן מוסרית.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר, אדוני היושב-ראש, על תופעה המתרחשת במגזר הערבי, ביישובים הערביים, של גביית חובות רשות השידור באמצעות הקצאת כוחות משטרה והצבת מחסומים ביישובים הערביים בחודש הרמדאן, ערב החג.

אחמד טיבי: הדברים האלה לוקים באטימות, בחוסר רגישות.

אחמד טיבי: לא יעלה על הדעת שרשות השידור תציב ולו מחסום אחד ביישוב יהודי בחג הסוכות, ואפילו בימי חול, כדי לגבות חובות.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה היא המנהג הנפסד של הפסקת אספקת המים ליישובים שיש להם חובות, גם יישובים יהודיים וגם יישובים ערביים.

אחמד טיבי: אסור לתת לדבר הזה להתרחש, להימשך.

אחמד טיבי: לכן, יש להוקיע כל מעשה של הצבת מחסום ביישוב כלשהו במדינת ישראל והפקעת רכב למישהו שיש טענה שהוא חייב.

אחמד טיבי: מי שחייב צריך לשלם, אבל המעשה הזה הוא מעשה נפסד, על בסיס אתני, כשלא יעלה על הדעת שבכוכב-יאיר, למשל, ליד טייבה, יציבו מחסומים.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, בבקשה.

משה כחלון: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

מיכאל מלכיאור: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לברך על התופעה המאוד מאוד ברוכה של קיבוץ נציגות כזאת נכבדה מיהדות צפון-אמריקה, למעלה מ-4,000 אנשים שהגיעו לירושלים וממלאים פה את בתי-המלון, וקודם כול, מתחברים לנושאים החשובים העומדים גם על סדר-יומנו וגם על סדר-יומם.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שלא נצפה מהם להיות ממשלה ב' במדינת ישראל, ולעשות כל מה שממשלה א' נכשלת בו בתחום החברתי במדינת ישראל, כי הם לא יוכלו לעשות מה שהממשלה לא עושה.

מיכאל מלכיאור: בנושא הזה אני רק רוצה להוסיף נתון מאוד מחריד שקיבלנו אתמול במשפט-הדמה שהיה בנושא: איך הפכו הילדים לנטל במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: המשפט הזה התקיים פה בכנסת, הוא נוהל על-ידי ילדים, והיה מרשים מאוד.

מיכאל מלכיאור: קיבלנו נתון חדש, שבשנה שעברה עברו למעלה מ-33,000 ילדים מעשי התעללות פה במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: זה גידול של למעלה מ-400% בעשר שנים במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: לא היה דבר כזה מעולם.

מיכאל מלכיאור: הייתי מצפה שכל המדינה תרעד בעקבות נתונים כאלה, וודאי משרד האוצר, ועדת הכספים וכל מי שאחראי לתקציבים לשנה הקרובה.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שאנחנו נתעשת ונהפוך שוב להיות חברה דמוקרטית ויהודית.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: הרב רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, מה לעשות, גם זה קורה אצלנו.

אברהם רביץ: הדבר הזה קרה בדיון שקיימה המועצה הציונית ב"בנייני האומה" בירושלים.

אברהם רביץ: שר הפנים אברהם פורז נאם, ומהאולם נשמעה פתאום הערה לכיוון השר מצד אחת הנוכחות באולם, כי קיימת סתירה בדבריו.

אברהם רביץ: השר הפסיק את נאומו ופנה אל הגברת.

אברהם רביץ: את אשה דתית?

אברהם רביץ: שאל פורז.

אברהם רביץ: כן, היתה התשובה.

אברהם רביץ: ואז נשמע השר משיב לה, כי מאחר שכך הוא לא יוכל לדבר אתה באופן רציונלי.

אברהם רביץ: לו היה השר פורז מברר יותר מי האשה הדתית, אולי היה שוקל פעם נוספת את השליפה המוזרה.

אברהם רביץ: הגברת מהקהל היתה עורכת-הדין דינה האן, סגנית יושב-ראש תנועת האשה הדתית "אמונה", מרצה בכירה לסטטיסטיקה וכלכלה באוניברסיטת בר-אילן, והיא איננה רציונלית.

אברהם בורג: - - -

אברהם רביץ: גם אתה מפריע לי?

אברהם רביץ: במקרה היא גם רעייתו של מזכיר הכנסת אריה האן.

אברהם בורג: - - -

משה כחלון: חבר הכנסת בורג.

אברהם רביץ: אני מבקש מאריה האן, שיתנצל בפני הגברת האן בשם הכנסת, שמוקיעה את דברי השר הזה.

אברהם רביץ: למה בכלל מתכוון השר?

אברהם רביץ: הרי למעלה מ-50% מהחברה האנושית המתקדמת הם אנשים מאמינים.

אברהם רביץ: רוב אנשי המדע בעולם, לידיעתכם ולידיעת השר הנכבד, הם אנשים מאמינים.

אברהם רביץ: גם בעיתון "הארץ", שהתפרסמה בו הכתבה הזאת, התפרסמה, לפני שבועיים בערך, ידיעה בעמוד הראשון, ולפיה שני מדענים מפורסמים בארצות-הברית הגיעו למסקנה שאכן העולם איננו קדמון ויש בורא לעולם.

אברהם רביץ: והשר מדבר רק עם אנשים רציונליים, דהיינו – לא דתיים.

אברהם רביץ: חבל שהוא לא פה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אילן שלגי, בבקשה.

משה כחלון: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחריו – חבר הכנסת מגלי והבה, אחריו – חבר הכנסת דהאמשה, ואחריו – חברת הכנסת לבני.

אילן שלגי: אני מבקש להצטרף לחברי שתוהים על המאמר המוזר בעיתון "הארץ", עיתון לאנשים חושבים.

אילן שלגי: ובכן, האנשים החושבים תוהים, תמהים, אינם מבינים מדוע התפרסמה כתבה כזאת, ועוד מפרי עטה של עיתונאית, ואנחנו מצפים שהעיתון ידע לאזן ולתקן.

אילן שלגי: למדנו מפרסומים בעיתונות, כי במטוסי "אל על" טרם הותקנה מערכת הגנה נגד טילי כתף, הגם שפיתוח המערכת כמעט הושלם.

אילן שלגי: הפרויקט מתעכב בגלל בעיות תקציב.

אילן שלגי: משרד התחבורה לא העביר מספיק כסף לפיתוח מערכת ה"Flight Guard" על-ידי "אלתא", חברה-בת של התעשייה האווירית.

אילן שלגי: אני קורא מכאן לשר התחבורה להעדיף הקצבה זו על כל הוצאה אחרת, לוודא כי נעשה כל הנחוץ כדי להחיש את סיום הפרויקט ולהתקין את המערכת בכל מטוסי "אל על" והחברות הישראליות האחרות.

אילן שלגי: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הדברים שנאמרו על-ידי קודמי, כולם מצביעים על עלייה ברמת האלימות, אם זו אלימות מילולית או אלימות פיזית, ואין לנו להתפלא, מאחר שהממשלה השלטת מאמצת את האלימות כמדיניות.

טלב אלסאנע: אני לא מדבר על האלימות הצבאית.

טלב אלסאנע: אלימות כלפי אזרחיה.

טלב אלסאנע: זה המצב, שהוא תוצאה מיידית והכרחית מהחלטת שר הפנים הקודם, אלי ישי, להקפיא את הליכי איחוד המשפחות, ואשר קיבלה גושפנקה על-ידי שר הפנים הנוכחי.

טלב אלסאנע: אלא שאפילו החוק אינו מונע את האפשרות של מתן אישורי שהייה זמניים.

טלב אלסאנע: אבל, את משרד הפנים זה לא מעניין, והתוצאה היא שאפילו בחג הזה, חודש הרמדאן, פונות אלינו משפחות שבהן האמא ואחד הילדים הקטנים נמצאים בירדן והאבא והתינוק הנוסף נמצאים בישראל.

טלב אלסאנע: אין יותר אלימות מקריעת המשפחה ומניעת איחוד התא המשפחתי.

טלב אלסאנע: זה איננו חוקי, זה איננו תורם לביטחונה של מדינת ישראל.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת דהאמשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני ארבעה חודשים עמדתי כאן ובירכתי את הנווט הדרוזי הראשון.

מגלי והבה: השבוע סיים את קורס שייטת-13 גם חניך דרוזי ראשון.

מגלי והבה: אני מברך אותו ומברך את משפחתו, שעמדה לצדו.

מגלי והבה: אני רואה בזה עוד נדבך בשילובם של הדרוזים השתלבות מלאה בחיי המדינה.

מגלי והבה: מכאן אני רוצה לעבור לנושא אחר, והוא הנושא של ההענשה הקולקטיבית שמשתמשת בה "מקורות" לכ-160 נקודות יישוב בארץ, בצפון, במרכז ובדרום, כשכל עוונם של התושבים הוא שחלקם שילמו את מסי המים לרשות והרשות לא העבירה את הכסף ל"מקורות".

מגלי והבה: התוצאה היא שהרבה בתי אב נותרו בלי מים לשתייה.

מגלי והבה: אני החתמתי יותר מ-75 חברי כנסת ופניתי בקריאה גם לשר התשתיות הלאומיות וגם לשר האוצר ולשר הפנים, לקרוא ל"מקורות" ולשבת עם הרשויות כדי לפתור את הבעיה.

מגלי והבה: אי-אפשר להשאיר את התושבים בלי מים.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על נושא העיקולים של רשות השידור, שכבר הועלה על-ידי חבר הכנסת טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שכואב בעניין הוא, ששולחים הודעות של 5,700 שקל כסטנדרט, כמעט לכל התושבים, לרבות אלה שמתו, אלה שבחו"ל, אלה שיש להם ילדים, אלה שמעולם לא היתה להם טלוויזיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סוגרים את הרחובות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשבוע שעבר זה היה בטייבה והיום זה בטירה, אתמול והיום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה היה גם בערערה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פשוט מורידים את האדם מהרכב או מכל רכוש שיש לו ומעקלים אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היום זה קרה גם בטייבה וגם בטירה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שכואב ביותר הוא שעושים זאת עכשיו, ערב החג - ואני פניתי, אגב, לשר הרווחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה נהוג שבערב החג משלמים את הקצבאות של הזקנים, קצבאות הביטוח הלאומי, יומיים, שלושה ימים, ארבעה ימים או שבוע לפני, כדי שלאנשים יהיה כסף לחג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקווה שהסוכרייה הזאת אכן תינתן, ושהשר האחראי ידאג שישולמו הקצבאות ביום ראשון לכל המאוחר, בערב החג, ושהעניין הזה של העיקולים ייפסק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין בעיה לגבות את החוב שמגיע, אבל לא בדרך הזאת, לא בברוטליות ולא בערב החג בערים המוסלמיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חברת הכנסת אתי לבני, בבקשה.

משה כחלון: אחריה - חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו - חבר הכנסת אברהם בורג.

אתי לבני: כבוד היושב-ראש, חברי וחברותי, גם אני רוצה לדבר על הכתבה בעיתון "הארץ".

אתי לבני: אני החמישית או השישית, וחבל שרק חמישה או שישה חברי כנסת מדברים על זה.

אתי לבני: התכוונו שכולם ידברו על הנושא הזה, כי רק כשמדברים וחוזרים ומדברים על הנושאים האלה, אפשר להבין אותם, אפשר להפנים אותם, ואולי אפשר לעשות שינוי.

אתי לבני: הבוקר הייתי בכינוס של נמ"ש - נערות מובילות שינוי.

אתי לבני: לקחו נערות בכיתות י"א וי"ב, ובאמצעות חינוך הן הבינו איך החברה מתנהגת כלפי נשים ואיפה אפשר לתקן.

אתי לבני: מהי גזענות?

אתי לבני: מדוע אנחנו אומרים שהמאמר הזה גזעני?

אתי לבני: כי לקחו קבוצה של פרקליטות, הטיחו בהן האשמות, נתנו להן תכונות "ביצ'יות", קבוצה קליקאית, קבוצה שרוקחת מזימות.

אתי לבני: זה בדיוק הדגם של גזענות וסקסיזם.

אתי לבני: כאשר פניתי לעורך העיתון ושאלתי אותו: מה זה, איך נותנים לפרסם כתבה כזאת?

אתי לבני: התשובה שלו היתה: מה יש?

אתי לבני: אסור להיות לא "פוליטיקלי קורקט"?

אתי לבני: כל עניין שנוגע לנשים זה "פוליטיקלי קורקט", והכתבה הזאת היא לא "פוליטיקלי קורקט".

אתי לבני: זה הכול עניין של מחוות כלשהן, קריצות, אופנות.

אתי לבני: וזה לא כך.

אתי לבני: ועכשיו לכנסת אני רוצה לומר - - -

משה כחלון: משפט אחד, בבקשה.

אתי לבני: כן.

אתי לבני: הכתבה הסתיימה בציטוט של איזה פרופסור מירושלים, פרופסור שהוא מאוד בעייתי, שאומר שכל גוף שיש בו מעל 15% נשים, החשיבות שלו וההערכה הציבורית אליו יורדות.

אתי לבני: אז אני רוצה להפנות את תשומת לבה של כנסת זו, יש לכם 15% נשים – היזהרו.

קולט אביטל: אתי, בראבו.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשקיבלה ממשלת ישראל את מפת הדרכים, היא הוסיפה 14 הסתייגויות.

אריה אלדד: הראשונה בהן היא, שכדי להתקדם בתוכנית צריך שישרור שקט מוחלט ושהרשות הפלסטינית תילחם בטרור ותפרק את ארגוני הטרור.

אריה אלדד: הנה, היו כמה שבועות שבהם לא נרצחו יהודים; לא שלא ניסו, אבל אצלנו, שלום נמדד במבחן התוצאה ולא במבחן הכוונה.

אריה אלדד: ושוב החלו הפטפוטים על ה"הודנה", ו"הודנה", כידוע לכולנו, אינה מלחמה בטרור אלא מתן פסק-זמן להתארגנות, להתחמשות ולשיפור טווח ה"קסאם".

אריה אלדד: הבוקר נהרגו שני חיילי צה"ל, והפטפוטים על ה"הודנה" לא חדלו לרגע.

אריה אלדד: האם הממשלה מתכוונת לעמוד על ההסתייגויות שלה עצמה ממפת הדרכים, או שגם הם יקפלו אותנו?

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אברהם בורג, ואחריו - חבר הכנסת איוב קרא, הרב אייכלר, חבר הכנסת מצנע.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, לצדם של הדברים העומדים ברומו של עולם, שנדונו כאן בחצי השעה האחרונה, אני מבקש לדבר על משהו שהוא בתשתיתו של עולם ולא ברומו של עולם.

אברהם בורג: היתה בלבי טרוניה על נשיאות הכנסת, שלא יזמה או לא אישרה דיון באלימות שהיתה כלפי מורה בבית-הספר בקריית-מלאכי.

אברהם בורג: כל הדיבורים הגדולים האלה על החברה ולאן היא הולכת ומאיפה היא באה ומדיניות וכיבוש וכל הדברים הנפלאים האלה - בסופו של דבר המקום שבו חברה קורסת הוא בית-הספר.

אברהם בורג: המקום שבו חברה נבנית הוא בית-הספר.

אברהם בורג: מערכת פוליטית, ציבורית, אנושית, חברתית, שלא מגיבה בקול צעקה גדול על מצב שבו תלמידים - ואני רק מצטט, אני לא הייתי שם ואינני יודע - עושים ניסיון ללינץ' במורה, ומורה יושב בפאתי הפרוזדור ובוכה בדמעות שליש על המכות שהוא קיבל ועל הנזקים שקרו לו - שלא תצפה שיהיו פתרונות גדולים נורא בכל הנוגע ליחס שבין נשים לגברים וליחס של התקשורת כלפי הפרקליטות וליחס של המדינה כלפי המיעוט הלא-יהודי שבקרבה.

אברהם בורג: הכול מתחיל בבית, נמשך בבית-הספר, ואחרי כן מגיע אל המדינה.

אברהם בורג: אם בשני המקומות הראשונים זה לא עובד, זה לא יעבוד בשום מקום אחר.

אברהם בורג: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה לגנות בכל מאודי את הפיגוע שהיה הבוקר.

איוב קרא: שנית, אני חושב שהדברים שהועלו פה היום מאוד חשובים, אבל מה שמדאיג אותי כחבר כנסת מן השורה זו האלימות שהולכת ומתפתחת, לרבות סמים, גנבות, פריצות וכו', שהיום נמצאת בעלייה כמעט בכל מקום בכל הארץ.

איוב קרא: השבוע נפגשתי עם קבוצה מאזור השרון, שחד-משמעית אמרו לי, שייתכן שנצליח במהלכים הביטחוניים-מדיניים, אבל במצב שבו נמצאת החברה, כשאין שוטרים לטפל בדברים שנוגעים לחיינו היומיומיים, שהם הדברים הכי חשובים - אנחנו יכולים להבין כל דבר ולנסות להיתקל בכל דבר כדי להביא את הישועה והבשורה הטובה.

איוב קרא: אנחנו לא יכולים להבין שאנשים גונבים, פורצים, בונים ללא רשיון בכל מקום כמעט ברחבי הארץ, בטענה שאין מספיק כוח-אדם במשטרה כדי לטפל בזה.

איוב קרא: אני חושב שהעלייה בשימוש בסמים בקרב המגזרים השונים, עולים, דתיים, ערבים, בכל מקום, היא רק סימן לפריצות, לעוד דאגה מבחינה חברתית-כלכלית.

איוב קרא: אני מציע לבית הזה להתאחד סביב הסוגיה החברתית.

איוב קרא: אתם מדברים על הרבה דברים, אבל הנושא החברתי נזנח, וחשוב מאוד שניתן את הדעת על כך, שניתן גושפנקה למלחמה הזאת בכל מקום.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר, בבקשה.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת מצנע, חבר הכנסת יהלום, חבר הכנסת כהן.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, העיצומים במגזר הציבורי פוגעים יום-יום במאות אלפי אזרחים שנזקקים לשירות הציבורי.

ישראל אייכלר: לעובדים יש זכות להגן על זכויותיהם, אבל מה קורה עם זכותם של אזרחים שחייבים מסים ואינם יכולים להסדיר את העניינים שלהם?

ישראל אייכלר: הגבייה השלטונית נמשכת ללא הרף, חשבונות הבנקים מעוקלים, שיקים חוזרים, ההוצאה לפועל עובדת, אבל הפקידים שחייבים לקבל את האזרח ולהסיר את העיקול אינם עובדים.

ישראל אייכלר: אותו דבר במשרדי הטאבו.

ישראל אייכלר: מעכבים קניית דירות, הוצאת משכנתאות לזוגות צעירים ולאנשים שבונים דירות, והנזק שנגרם למשק נאמד במאות מיליוני שקלים ואין עוזר.

ישראל אייכלר: אלפי אנשים לא יכולים לקבל דרכונים.

ישראל אייכלר: מעכבים להם ויזות בשגרירויות, תעודות לידה, תעודות זהות.

ישראל אייכלר: פניתי ליועץ המשפטי לממשלה להורות על אי-חוקיות הפגיעה באזרח על-ידי עובדי מדינה.

ישראל אייכלר: ביקשתי להקים לפחות ועדת חריגים, כמו בלשכת רישום האוכלוסין, שגם הם "מפוצצים" בבקשות דחופות.

ישראל אייכלר: עדיין לא קיבלתי תשובה מהיועץ המשפטי, ואני קורא ליועץ המשפטי לממשלה, מר רובינשטיין, לחייב מייד לפתוח ועדת חריגים בכל משרד ממשלתי שנמצא בעיצומים, או לפחות לעשות הפסקות קצרות בעיצומים בכל המגזר הציבורי.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת עמרם מצנע, בבקשה.

עמרם מצנע: אתמול נחשפנו לעובדה שמערכת הביטחון טעתה בעניין הקמת הגדר.

עמרם מצנע: הטעות הקטנה הזאת של תוואי לא מתאים, מכל מיני סיבות, עולה למשלם המסים יותר מ-80 מיליון שקל.

עמרם מצנע: אני קורא כאן והיום לממשלת ישראל לחזור בה מהחלטותיה, מאחר שהטעויות הבאות יעלו מיליארדים למשלם המסים הישראלי, שכן הגדר שבונים היא גדר פוליטית ולא גדר ביטחונית, כפי שראוי שיבנו, וכל טעות כזאת עולה בסופו של דבר עשרות, מאות מיליונים ואפילו מיליארדים של שקלים.

עמרם מצנע: בסוף דברי אני רוצה להעיר לחבר הכנסת יורי שטרן: חיילים הם לוחמים והם נופלים על משמרתם.

עמרם מצנע: הם נהרגים על משמרתם ולא נרצחים.

עמרם מצנע: הבוקר נהרגו שני חיילים על משמרתם, עם כלי נשקם בידיהם.

עמרם מצנע: המלה "נרצחו" מביאה זלזול מסוים בעמידתם ובלחימתם של חיילי צה"ל.

עמרם מצנע: יהי זכרם ברוך.

רוני בר-און: אם נהרגים במלחמה, לא על-ידי רוצחים בני עוולה, אלא רוצחים, רוצחים - - -

עמרם מצנע: - - -

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת אליעזר כהן.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אם הוזכרו החיילים וכבר עמדנו דום לזכרם, אז נעמוד ונאמר שוב שהכנסת אבלה עם המשפחות.

שאול יהלום: אני רוצה לשבח מכאן את החלטת היועץ המשפטי לממשלה, שפנה לבית-המשפט העליון בבקשה לדון דיון מיוחד בנושא של "ג'נין ג'נין".

שאול יהלום: יש גבול לאטימות של בית-המשפט העליון, כאשר בגלל חופש הביטוי - אין כאן שום חופש ביטוי - הוא מתיר להקרין סרט שיכול לשמש את אויבי ישראל בתעמולה, בעת שאנחנו נמצאים לא רק בתקופת מלחמה מתמשכת, אלא מדובר זה עתה במצב שבו חיילי צה"ל, שעשו את שלהם, הקריבו את היקר להם ביותר, זוכים לבמאי שבונה סרט שהוא שקרי ובא להשמיץ את מדינת ישראל.

שאול יהלום: החלטת בית-המשפט העליון טעות היא, ובמשהו-במשהו מנסה היועץ המשפטי לממשלה לתקן אותה, ואני קורא מכאן לנשיא בית-המשפט העליון לקבל את בקשתו לערוך את הדיון הנוסף.

שאול יהלום: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אליעזר כהן, ואחריו - חבר הכנסת אופיר פינס.

משה כחלון: יסגור את הרשימה, אם יהיה כאן, חבר הכנסת דניאל בנלולו.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, אתמול הופצו בכל בתי ישראל ניירות על הסכם ז'נבה, שנתמכו ומומנו על-ידי ממשלות באירופה.

אליעזר כהן: אני רוצה לראות מי יחלק בצרפת או בגרמניה ניירות שידובר בהם על שינוי גבולות צרפת וגרמניה; מי יחלק ניירות שיחלקו לחצי את פריס ואת ברלין, כל מיני חלוקות כאלה ואחרות, ואיזו מדינה באירופה תרשה למישהו להכניס ניירות כאלה למדינה שלה.

אליעזר כהן: ידידי רוני בר-און, גם אני קורא את "הארץ" כחומר מודיעין - מה האויב אומר וחושב ומדבר.

אליעזר כהן: לידידי חבר הכנסת שלגי, על העניין של מערכות נגד טילים במטוסים, אין לך מושג כמה שר התחבורה עובד על זה.

אליעזר כהן: הוא דוחף כמה חברות, לא רק את "אלתא", אני לא רוצה להיכנס לפרטים בעניין מסיבות מובנות.

אליעזר כהן: ישראל תוביל גם בנושא הזה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת אופיר פינס, ואחריו - חבר הכנסת דניאל בנלולו.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, שתי הערות קצרות: האחת, לגבי נשים ופרקליטות.

אופיר פינס-פז: כנסת ישראל – מחר, אגב, יש דיון בוועדת הכנסת, חבר הכנסת רוני בר-און, בדיוק בנושא הזה.

אופיר פינס-פז: ועדת החוקה של הכנסת פונה ומבקשת מפרקליטת המדינה לבוא ולמסור בפניה את גרסתה.

אופיר פינס-פז: לא משנה אם אתה תומך בכך או מתנגד.

אופיר פינס-פז: הממשלה לא מאפשרת לה להגיע.

אופיר פינס-פז: כנסת ישראל יכולה לעשות שמיניות באוויר, סליחה על הביטוי, ולא עוזר לה, כי יש סעיף בתקנון שאומר ששר תמיד יכול להחליף פקיד.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שמחר תיווצר הסכמה רחבה, שהתקנון הזה מוכרח להשתנות אם אנחנו רוצים למלא את תפקידנו כהלכה.

אופיר פינס-פז: הערה שנייה בקצרה, וטוב שחבר הכנסת בנלולו יעלה אחרי, כי הוא ירצה לענות: אני לא רוצה לחסום את ראש הממשלה בשום נסיעה, וגם עכשיו הוא נסע לאיטליה ואני מקווה שהוא יעשה את שליחותו נאמנה.

אופיר פינס-פז: מה פתאום אתם מוסיפים 5 מיליוני שקלים בחודש נובמבר לתקציב הנסיעות של ראש הממשלה?

אופיר פינס-פז: בקרוב נגמרת השנה.

אופיר פינס-פז: 5 מיליוני שקלים, אתם יודעים כמה מאות אנשים יכולים לנסוע לחו"ל ב-5 מיליוני שקל?

אופיר פינס-פז: אני מביא בחשבון את הביטחון, אבל אני גם ראיתי איזו פמליה נסעה אתו לכל המקומות.

אופיר פינס-פז: חברים, קצת צניעות בימים האלה לא תזיק לאף אחד.

קולט אביטל: כמה נסעו להודו?

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת דניאל בנלולו.

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש, ידידי חברי הכנסת, אני פשוט המום.

דניאל בנלולו: אתמול היה לנו פה ויכוח קשה מאוד בין הקואליציה לבין האופוזיציה וחברי הכנסת הערבים על המדיניות ועל כל הבעיות הכלכליות של הממשלה, ואני פה צעקתי והתעצבנתי וצעקתי: די לטרור, די לפיגועים, והנה, שוב הבוקר אנחנו מגלים פיגוע.

דניאל בנלולו: לא ראיתי פה חבר כנסת אחד מהערבים שיבוא ויגנה את הדבר הזה ויאמר לממשלה איך אנחנו מפסיקים את כל הפיגועים האלה.

דניאל בנלולו: לא מעניין אותם.

דניאל בנלולו: לא רק כאן בארץ.

דניאל בנלולו: שימו לב מה קורה.

דניאל בנלולו: גל האנטישמיות חזר בכל העולם.

דניאל בנלולו: שלשום או אתמול אנחנו רואים בעיתון מקומות שלא כדאי לנו ללכת לבקר בהם.

דניאל בנלולו: אנחנו גמרנו, נצורים במדינה הזאת ולא יכולים לצאת החוצה.

דניאל בנלולו: לכן, אני קורא לחברי, חברי הכנסת הערבים, לבוא לכאן, להתלכד כולנו, להפסיק עם החלוקה הזאת של הסכם ז'נבה.

דניאל בנלולו: אני לא יודע מאיפה מביאים את הכספים האלה.

דניאל בנלולו: שייתנו אותם לדברים אחרים, כדי לעצור את הטרור, לעצור את הפיגועים.

דניאל בנלולו: לזה אני מבקש.

דניאל בנלולו: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: אנחנו סיימנו את הנאומים בני דקה.

משה כחלון: [על-פי סעיף 86(א) לתקנון הכנסת.

משה כחלון: ]

משה כחלון: ["דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 5441.

משה כחלון: ]

משה כחלון: אנחנו עוברים לדיון משולב בנושאים: התגברות האנטישמיות בעולם והפיגוע בבתי-הכנסת באיסטנבול, של חברי הכנסת גילה פינקלשטיין, אחמד טיבי, אברהם הירשזון, מאיר פרוש, נסים זאב, טלב אלסאנע, אתי לבני, אפרים סנה ואריה אלדד - הדיון על-פי סעיף 86(א) לתקנון הכנסת; נאומו האנטישמי של ראש ממשלת מלזיה וטרפוד ההודעה על גינויו על-ידי נשיא צרפת – דיון בעקבות הצעות לסדר-היום של חברי הכנסת מיכאל נודלמן וניסן סלומינסקי.

משה כחלון: תפתח את הדיון חברת הכנסת רוחמה אברהם, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, "אנטישמיות" – המלה עצמה מצמררת.

רוחמה אברהם-בלילא: כששומעים את המלה הנוראה, מייד מתעורר אצלנו זיכרון של סבל, זיכרון של פרעות בעם היהודי לדורי דורות.

רוחמה אברהם-בלילא: חשבנו והאמנו שעברה חלפה לה מן העולם השנאה לעם היהודי באשר הוא.

רוחמה אברהם-בלילא: חשבנו והאמנו שיהודים לא יסבלו עוד בשל יהדותם, והשבוע יהודים נרצחו רק בשל כך.

רוחמה אברהם-בלילא: חשבנו והאמנו שעם תקומת מדינת ישראל, מדינת העם היהודי, יימחק לנצח סבלו של העם היהודי והמלה הנוראה הזאת תהפוך לזיכרון עמום.

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי חברי הכנסת, האנטישמיות ותקיפת היהודים חוזרת ומוצאת עצמה כעמדה לגיטימית במסווה של תקיפת ישראל ועמדותיה המדיניות.

רוחמה אברהם-בלילא: בימים האחרונים, כמעט מדי שבוע, אנו מקבלים ידיעות על התפרצות אנטישמיות כזאת או אחרת במדינה כלשהי: הסקר האירופי שבו כ-60% מן הנסקרים רואים את ישראל כסכנה הגדולה ביותר לשלום; הצתת בית-ספר יהודי בפריס; דברי הבלע האנטישמיים של ראש ממשלת מלזיה ושל המלחין היווני תיאודורקיס; והנורא מכול, בשבוע האחרון - הטבח במתפללים בבתי-הכנסת באיסטנבול ובעוברי האורח שהזדמנו לסביבת בית-הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: בהזדמנות זו אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות האבלות בטורקיה, וגם מהיום, ואיחולי החלמה מהירה לפצועים.

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי חברי הכנסת, זו רשימה קשה, והיא לא קצרה.

רוחמה אברהם-בלילא: אלה אירועים רק של השבועיים האחרונים.

רוחמה אברהם-בלילא: קדמו להם פיגועי טרור בבתי-הכנסת בתוניס ובמרוקו, חילול קברים והתבטאויות אנטישמיות שונות.

רוחמה אברהם-בלילא: והיום, התופעה הנוראה הזאת לובשת תחפושת חדשה במסווה של מונחים המוסכמים על כולם, כמו חופש הביטוי, כמו זכויות האדם, ועוד מושגים כאלה ואחרים.

רוחמה אברהם-בלילא: עבורם, מלחמת המגן שלנו מול הטרור הרצחני היא רק תירוץ.

רוחמה אברהם-בלילא: לשיטתם, ליהודי אסור להתגונן.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לו רק תפקיד אחד בהיסטוריה האנושית – להיות קורבן.

רוחמה אברהם-בלילא: במישור האקדמי, התקיפה הבוטה של יהודים וישראל הפכה לנחלת רבים.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת ועוד, מרצים וחוקרים משווים את מדיניות ישראל בשטחים למשטר האפרטהייד ששלט בדרום-אפריקה, וחלקם אף פועלים להחרמת חוקרים ישראלים.

רוחמה אברהם-בלילא: הפעילות בקרב הסטודנטים הפרו-ישראלים כמעט ואינה מורגשת, ומאידך גיסא, פעילות ההסברה הפלסטינית גואה, דבר המחזק את דיווחי התקשורת העולמית החד-צדדית.

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי חברי הכנסת, כשהאמינו שמחלת האבעבועות השחורות נעלמה, הפסיקו לחסן, וכשנתגלתה המחלה שוב, המליצו לחזור לחיסונים.

רוחמה אברהם-בלילא: האבעבועות האנטישמיות חוזרות ומופיעות במסווה של תקיפת ישראל ועמדותיה המדיניות בתירוץ, אני חוזרת, של הגנה על זכויות האדם, ועל כן יש לחסן ולהתחסן.

רוחמה אברהם-בלילא: בעולמנו המושתת על תקשורת מהירה, על גלובליזציה מתרחבת והולכת ועל התפשטות הטכנולוגיה, האם אנחנו יודעים לנצל את כלי התקשורת ולרתום אותם למאבק נגד האנטישמיות?

רוחמה אברהם-בלילא: האם אנחנו בטוחים שהאנטישמיות שהשתוללה בתקופת מלחמת העולם השנייה היא נחלת העבר?

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי חברי הכנסת, צדק הרצל כשצפה את הידרדרות האנטישמיות, אם כי קשה היה, גם בכושרו הנבואי, לחזות את זוועות השואה, ולכן הוא הדגיש את העבודה המדינית הדחופה, ועלינו ליישם את זה יום-יום, שעה-שעה, היום יותר מבעבר.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו להפנים, בניגוד לניסיון העבר, שהמגמות הללו צופנות בחובן סכנה קיומית גדולה לעם ישראל בגולה ובביתו של העם היהודי במדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו ללחום באנטישמיות מבחינה חינוכית ומוסרית.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו ללחום באנטישמיות מבחינה מדינית והסברתית.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו ללחום באנטישמיות מבחינה פוליטית ומשפטית.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו להיות ערים לכל מאפייני האנטישמיות, גם בתחפושתה החדשה.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו ליצור בעולם אווירה של סולידריות יהודית.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו להפעיל את מירב המאמצים בתחומי ההסברה והתקשורת העולמית יום-יום, שעה-שעה, ולכנס את כל מנהיגי העולם כדי ללחום נגד התופעה ולמגר אותה כליל.

רוחמה אברהם-בלילא: בהזדמנות זו אני מחזקת את ידיו של נשיא צרפת ז'אק שיראק, שקיים אתמול פגישת חירום ממשלתית וגם נפגש עם ראשי קהילת יהודי צרפת כדי לדון בתופעת האנטישמיות בצרפת.

רוחמה אברהם-בלילא: מהלך זה הוא מהלך חשוב והוא משדר מסר נחרץ, שהאנטישמיות מאיימת על כל העולם החופשי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני קוראת לכל חברי הבית לעמוד לימין הקהילות באשר הן, לחזק אותן ולתמוך בהן באומר ובמעש.

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי חברי הכנסת, אין מחלוקת שיש ליצור דרכי הגנה ראויות ליהודי התפוצות מול איומים של סכנת קיום יומיומית והתמודדות ממושכת עם תופעות השטנה.

רוחמה אברהם-בלילא: בימים אלה, שבהם אנו מציינים את עליית הביל"ויים, חשוב יותר מתמיד לעודד את יהודי העולם לעלות לארץ ולהשתקע בה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני קוראת ליהודי העולם את הקריאה הכתובה במגילת העצמאות: "אנו קוראים אל העם היהודי בכל התפוצות להתלכד סביב היישוב בעלייה ובבניין".

רוחמה אברהם-בלילא: אני קוראת ליושב-ראש הכנסת, לחברי הבית ולמדינות העולם, לנקוט את כל האמצעים הפוליטיים וההסברתיים כדי למנוע ולמגר את התפשטות גל האנטישמיות הגואה בעולם.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת הרב אברהם רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בתוך סוגיה בלתי פתירה לחלוטין מבחינת הבנתה.

אברהם רביץ: אנחנו חיים ונמצאים היום בתוך הגלים שהיינו קוראים להם: שנאת עולם לעם עולם.

אברהם רביץ: האנטישמיות, חברת הכנסת רוחמה אברהם, הפירוש הפשוט ביותר שלה הוא: שנאת עמים ליהודים.

אברהם רביץ: לאחר תקופה ארוכה מאוד, רק לפני כ-150 שנה, התחילו לקרוא לשנאה הזאת בשם נרדף "אנטישמי".

אברהם רביץ: זה לא מדויק, כי אותה שנאה איננה רודפת את כל העמים השמיים.

אברהם רביץ: פעמים חלק מהעמים השמיים מתחברים אל השונאים למיניהם.

אברהם רביץ: אנחנו עוסקים בשנאת עולם לעם עולם.

אברהם רביץ: השנאה הזאת מפעפעת והתחילה בעולם העתיק ביותר.

אברהם רביץ: היא באה לידי ביטוי על-ידי יחידים, ולאחר מכן על-ידי עמים שלמים אשר רדפו את העם היהודי לדורותיו.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר מלה בעניין הניסיון המסוכן, לפי דעתי, לומר שאנחנו נמצאים בתקופה שלנו באנטישמיות חדשה – היתה אנטישמיות, אבל כיום האנטישמיות היא חדשה.

אברהם רביץ: האנטישמיות איננה חדשה.

אברהם רביץ: אנטישמיות היא אנטישמיות היא אנטישמיות.

אברהם רביץ: אותה שנאה מהלכת כמפלצת נגד העם היהודי, יחידיו והעם כולו, לאורך כמעט כל הדורות, או כל הדורות הידועים לנו.

אברהם רביץ: אבל היא פושטת צורה ולובשת צורה, היא מחפשת את ההצדקה, כביכול, שיכולה להצדיק את השנאה בתקופה זו או אחרת בחברה האנושית.

אברהם רביץ: כמה גלי שנאה פרצו כיוון שהעם היהודי הוליך את הקומוניזם בעולם?

אברהם רביץ: כמה עשרות מיליוני בני-אדם נהרגו, ויהודים הוגלו, וסיביר נבנתה על גלי השנאה הזאת?

אברהם רביץ: - קומוניזם.

אברהם רביץ: כמה גלי שנאה ורצח ושפיכות דמים היו על כך שהיהודים עשירים?

אברהם רביץ: הם קפיטליסטים, ועל כך באה שנאה תהומית.

אברהם רביץ: ולאורך כל הדורות, כל מה שחיפשו הוא את התירוץ המתאים, שיוכל ללכד המונים מסביב לשנאה הזאת.

אברהם רביץ: מה היתה שנאתו של חמלניצקי, שהרג ביהודי רוסיה ומדינות קרובות, ללא הסבר, ללא סיבה, ללא טעם?

אברהם רביץ: חוקרים למיניהם כבר כתבו גיליונות וספרים רבים, אולי כדי להסביר מה היא השנאה, מדוע.

אברהם רביץ: כמה אישים מפורסמים בעולם בהומניות שלהם היו שונאי יהודים?

אברהם רביץ: אינני רוצה לקרוא רשימה ארוכה שהכנתי לצורך הדברים כאן, אבל מי לא קרא את סיפוריו של מארק טוויין?

אברהם רביץ: מי לא נהנה מהם?

אברהם רביץ: האיש היה אנטישמי.

אברהם רביץ: וכן הלאה וכן הלאה.

אברהם רביץ: השנאה הזאת היא בלתי מובנת, והאמת היא שאנחנו אף פעם לא ידענו מה לעשות כדי לרצות את השונאים למיניהם.

אברהם רביץ: כל מה שעשינו היה בעוכרינו.

אברהם רביץ: והנה עברנו את השואה – על מה היתה השנאה שם?

אברהם רביץ: מעורבבת מאוד.

אברהם רביץ: הרגו רק את העשירים?

אברהם רביץ: את עניי עמך רצחו, שרפו, העלו על מוקד.

אברהם רביץ: וגם את המשכילים, את אלה שתרמו לעמים הגדולים.

אברהם רביץ: שנאה מבולבלת של מטורפים תרבותיים באירופה המתקדמת.

אברהם רביץ: ומה היום?

אברהם רביץ: היינו עניים, היינו עם ללא ארץ, ללא שלטון עצמאי, ללא עצמאות, ושנאו אותנו בשל כך.

אברהם רביץ: והנה היום, מה שרוצים לומר "האנטישמיות החדשה" זה דווקא משום שיש לנו ארץ משלנו, זה דווקא משום שיש לנו עצמאות משלנו, וזאת הסיבה לשנאה.

אליעזר כהן: גם מפני שאנחנו מעזים לנצח.

אברהם רביץ: גם בגלל זה, ובוודאי גם אם, חלילה, אנחנו מפסידים.

אברהם רביץ: "זכר ימות עולם" – זוהי שנאה של ימות עולם – "בינו שנות דר ודר" – כל דור יש לו המבט שלו, ההבנה שלו, אבל הוא איננו מתנתק מימות עולם, הוא חלק מהפרספקטיבה הכללית של השנאה הכללית של עמים יחידים, לא כולם.

אברהם רביץ: היו ויש שלא מבני עמנו אנשים שאוהדים ואפילו אוהבי ישראל, והם מתגלים מפעם לפעם בתוך כל המדמנה הזאת של השנאה.

אברהם רביץ: אני חושב שהמשכו של הפסוק בשירת "האזינו": "שאל אביך ויגדך זקניך ויאמרו לך.

אברהם רביץ: בהנחל עליון גוים בהפרידו בני אדם" – כאשר כל אומות העולם, כל אחת קיבלה מדינה משלה – "יצב גבלת עמים למספר בני ישראל.

אברהם רביץ: כי חלק ה' עמו יעקב חבל נחלתו".

אברהם רביץ: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש, במה שנמצא בתלמוד, במסכת תענית דף י"ח.

אברהם רביץ: מסופר שם: פעם אחת נגזרה גזירה על ישראל – זה היה על-ידי הרומאים – "שלא יעסקו בתורה ושלא ימולו את בניהם ושיחללו שבתות.

אברהם רביץ: מה עשה יהודה בן שמוע וחבריו?

אברהם רביץ: " – אלה היו רבי העם – "הלכו ונטלו עצה ממטרוניתא אחת, שכל גדולי רומי מצויין אצלה.

אברהם רביץ: אמרה להם: בואו והפגינו בלילה.

אברהם רביץ: הלכו והפגינו בלילה.

אברהם רביץ: אמרו: אי שמים, לא אחיכם אנחנו, לא בני אב אחד אנחנו, לא בני אם אחת אנחנו?

אברהם רביץ: מה נשתנינו מכל אומה ולשון שאתם גוזרים עלינו גזירות רעות?

אברהם רביץ: וביטלום" – והם ביטלו את הגזירה הזאת – "ואותו יום עשאוהו יום טוב".

אברהם רביץ: הייתי בדילמה גדולה מאוד, כי כביכול אנחנו לוקחים על עצמנו את האשם של מה שהם אומרים עלינו כי אנו מתנשאים, אחת התשובות לשנאת עולם.

אברהם רביץ: אבל מה היא האמת?

אברהם רביץ: האמת היא שהם גילו מסירות נפש להמשיך את המסורת, להמשיך את לימוד התורה, למול את ילדינו ולשמור על שבתותינו, והלכו היהודים ואמרו להם: הרי אחים אנחנו, בני אב אחד אנחנו.

אברהם רביץ: ואז ביטלו את הגזירה.

אברהם רביץ: אני חושב שסוד הדברים - וסליחה שאני אומר לכם, חברי הכנסת, אני אומר זאת לעצמי - הוא בכך שאם אנחנו נמשיך להיות אומה שתעמוד על הכבוד שלה כשליחי הבורא שבחר בנו, לא כיוון שאנחנו חכמים, לא כיוון שאנחנו טובים, אלא הוא בחר בנו כדי לקדש את מצוותיו - אז אולי תבוא, בעזרת השם, פדות וישועה לעם ישראל.

משה כחלון: אמן.

משה כחלון: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

משה כחלון: אחריו - חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גל האנטישמיות שעלה לאחרונה בכל העולם הפך למגמה שמזכירה את אירועי שנות ה-30 בגרמניה.

מיכאל נודלמן: זו אותה גזענות שגרמה לפריצת מלחמת העולם השנייה ולשואה; אותה גזענות שגזלה חיים ממיליוני אנשים, ולא רק יהודים.

מיכאל נודלמן: שישה מיליוני יהודים עברו לעולם אחר.

מיכאל נודלמן: זו מלחמה שעלתה לאנושות בחייהם של כמעט 50 מיליון איש.

מיכאל נודלמן: בשבת שעברה כולנו הזדעזענו מהפיגוע באיסטנבול.

מיכאל נודלמן: לא פחות מזעזעת היתה שרפת בית-הספר היהודי בפרבר של פריס.

מיכאל נודלמן: זה רק חלק מרשימה ארוכה של אירועים אנטישמיים אלימים שאירעו השנה.

מיכאל נודלמן: עוד טריים הזיכרונות מהפיגוע בקניה, עוד מתפללים אנחנו כי סוכלו ניסיונות הפיגוע נגד בית-הכנסת החדש במינכן ומוסדות יהודיים בקזבלנקה.

מיכאל נודלמן: מצמררת לא פחות גם כמות ההתבטאויות האנטישמיות שהושמעו בעולם, ממלזיה ועד יוון.

מיכאל נודלמן: נורא מכול הוא כי התבטאויות אלה מופיעות בכל מקום, מבתי-קברות ובתי-כנסת, אתרי אינטרנט ואמצעי תקשורת אחרים, ומפי אישים פוליטיים שמתפרסמים בכל כלי התקשורת העולמית הממוסדת.

מיכאל נודלמן: רשימת האירועים האנטישמיים מוכתרת בסקר של האיחוד האירופי, שסיווג את ישראל כארץ שמסכנת את שלום העולם.

מיכאל נודלמן: מדינה דמוקרטית, פתוחה, קטנה, מסכנת את שלום העולם.

מיכאל נודלמן: מפתיע לא פחות הוא הסקר מאיטליה, שהתפרסם במקביל לסקר הכלל-אירופי, ולפיו רוב הציבור היה רוצה לסלק את היהודים מהמדינה וחושב שהשואה היא המצאה של יהודים.

מיכאל נודלמן: גם באזור שלנו שמענו דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: קרובינו, שעברו את השואה, מכירים התבטאויות מסוג זה היטב.

מיכאל נודלמן: מיליוני אנשים שילמו בחייהם כדי שהן לא יישמעו יותר.

מיכאל נודלמן: פרופסורים מאוניברסיטאות הפכו למגיני טרור והם משתמשים בנשק אינטלקטואלי אנטי-יהודי, אנטי-ציוני ואנטי-ישראלי.

מיכאל נודלמן: כמו שאמר, וצדק, שר החוץ שלנו, שרשרת האירועים האחרונה מראה כי האנטישמיות המילולית הפכה לטרור פיזי.

מיכאל נודלמן: לצערי, אנחנו התעוררנו מאוחר מדי.

מיכאל נודלמן: גל האנטישמיות התחיל לא בשבת שעברה, לא לפני חודש ולא לפני שנה, שהיתה בעצם שנת שיא בכל הקשור לביטויי אלימות אנטישמית ברחבי העולם.

מיכאל נודלמן: אני מסכים שהאנטישמיות הנוכחית שונה מהאנטישמיות שהיתה קודם, זו שידענו ברוסיה ובכל העולם.

מיכאל נודלמן: זו אנטישמיות נגד מדינת ישראל, וכל יהודי באשר הוא נתפס כאזרח ישראלי, ובגלל זה הוא צריך לחיות בעולם אחר.

מיכאל נודלמן: בשנת 2002 נמנו 311 אירועים אנטישמיים - ב-56 מהם עשו שימוש בנשק חם או באמצעי חבלה, 255 אירועים אלימים כגון הצתות.

מיכאל נודלמן: וזה עוד בלי להתחשב בזה שלא סופרים את כל העלבונות המילוליים במקומות ציבוריים, את אתרי השנאה באינטרנט ואת הלעג בכותרות העיתונים.

מיכאל נודלמן: מה שקורה בעצם הוא, שבעקבות כישלון מערכת ההסברה שלנו כל יהודי בעולם נתפס היום כאגרסור, ללא קשר להשתייכותו לישראל.

מיכאל נודלמן: אירופה חייבת לדעת, כי גל האלימות האחרון כלפי היהודים מחזיר אותנו וגם את אירופה לרעיונות השמדת העם, שמתפשטים בדומה למגפת הדבר.

מיכאל נודלמן: אני טוען שמי שחושב שהכול נגמר רק ביהודים, טועה.

מיכאל נודלמן: דוגמה לכך היא איך הגיע היטלר לשלטון - התחיל ביהודים ואחר כך עבר לפולנים ולכל העמים שהיו באירופה.

מיכאל נודלמן: כאן בישראל קשה לנו להעריך את גודל התופעה ואת ממדיה.

מיכאל נודלמן: אף שאנחנו רגילים לחיות בחשש מתמיד מפיגועים, קשה לדמיין איך חש יהודי באירופה שנדרש להוריד כיפה לפני יציאתו לרחוב, או איך מסתירים התלמידים היהודים בבתי-הספר את מוצאם כדי שלא לחוות קיפוח מצד המורים והילדים.

מיכאל נודלמן: המגמה הנוכחית של האנטישמיות תפסה תאוצה, וזה מסוכן ביותר.

מיכאל נודלמן: אמירתו של מנהיג דת מוסלמי במקום אחד, דברי ההסתה של פרופסור אנטישמי מאחת האוניברסיטאות בעולם והתבטאויות של אחד מהמלחינים הידועים ביוון, מביאים לביטויי שנאה, להתפרצויות אלימות ולפיגועי טרור בקצה השני של העולם.

מיכאל נודלמן: ארץ כה קטנה כמו ישראל לא יכולה להרשות לעצמה להיות מוקפת אויבים.

מיכאל נודלמן: אנחנו חייבים לשתף פעולה עם קהילות יהודיות, אנשי פוליטיקה, תרבות ודת ברחבי העולם ולשפר את מערכת ההסברה כדי להשתיק את ביטויי האנטישמיות, מפני שזו היא כבר שאלת קיומנו.

מיכאל נודלמן: העם שלנו עבר את טרבלינקה, אושווינצים, באבי-יאר, והעם שלנו חי.

מיכאל נודלמן: אני בטוח שמי שמבשל אנטישמיות, מי שמבשל טרור נגד העם שלנו, לא יצליח ומקומו יהיה במקום של כל האנטישמים בעבר.

מיכאל נודלמן: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

משה כחלון: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 5), התשס"ד-2003, של חברות הכנסת זהבה גלאון ואורית נוקד, שהועברה מהוועדה לקידום מעמד האשה.

אריה האן: תודה רבה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: נאומו האנטישמי של ראש ממשלת מלזיה וטרפוד ההודעה על גינויו על-ידי נשיא צרפת

משה כחלון: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו עדים לגל גדול של אנטישמיות.

ניסן סלומינסקי: זה אולי התחיל בדבריו של שר החוץ ממלזיה, שאני עוד אצטט מהם - - -

טלב אלסאנע: ראש ממשלת מלזיה.

ניסן סלומינסקי: ראש ממשלת מלזיה, והמשיך ביוון עם מלחין גדול, בבית-ספר יהודי בצרפת, שתי מכוניות נפץ בבתי-כנסת בטורקיה.

ניסן סלומינסקי: ושמעתי אומרים: אתם אשמים.

ניסן סלומינסקי: אתם אשמים, אתם כובשים, אתם מתנהגים באכזריות, תצאו מהשטחים, הכיבוש המשחית, תצאו מהשטחים והכול יהיה טוב.

ניסן סלומינסקי: אני שומע יהודים טובים, יפי-נפש, שגם הם מדקלמים את הדבר הזה, כאילו הכול תלוי בשני דברים: דבר ראשון, שנצא מהשטחים הארורים ונפסיק להיות כובש, ואז נמצא חן בעיני כולם; דבר שני, שנהיה עם נאור.

ניסן סלומינסקי: יש כאלה שכבר הרבה זמן מנסים להוביל אותנו בכיוון של עם נאור; לנסות ולהידמות לראשי המדינות הנאורות באירופה, ואם כך נהיה כולם, יאהבו אותנו ויותר לא תהיה אנטישמיות.

ניסן סלומינסקי: האם זה נכון?

ניסן סלומינסקי: האם הטיעון הזה לא מצחיק?

ניסן סלומינסקי: האם זה לא חוזר על עצמו?

ניסן סלומינסקי: האם האנטישמיות באמת נולדה ב-1967?

ניסן סלומינסקי: לאורך כל ההיסטוריה של העם היהודי היתה אנטישמיות.

ניסן סלומינסקי: לא היו לנו השטחים, וכאשר היינו בגולה לא היתה לנו מדינה ולא היה לנו כלום.

ניסן סלומינסקי: כן, חשבנו שאם נהיה נאורים ומעורים בחיי התרבות והרוח של המדינה שבה אנחנו חיים, אולי יחוסו על עם עני ואביון, אולי ירחמו ואולי לא תהיה אנטישמיות.

ניסן סלומינסקי: אפשר לדבר רק על השואה האחרונה, אבל זה היה לאורך כל ההיסטוריה.

ניסן סלומינסקי: היהודים בגרמניה השתלבו בחיי הרוח והתרבות והובילו אותם, מה הם לא היו – הם היו הנאורים במדינה הנאורה בעולם.

ניסן סלומינסקי: נו, אז לא היתה אנטישמיות?

ניסן סלומינסקי: אבי אבות האנטישמיות היתה שם.

ניסן סלומינסקי: בכינוס החשוב ביותר של 57 מדינות אסלאמיות, ראש ממשלת מלזיה אומר כך, ואין פוצה פה ומצפצף: האירופים הרגו שישה מיליוני יהודים מתוך 12 מיליון, אבל היום היהודים שולטים בעולם באמצעות שליחיהם.

ניסן סלומינסקי: הם גורמים לאחרים – בטח זו ארצות-הברית, הנער השליח שלנו – להילחם ולמות עבורם.

ניסן סלומינסקי: או ביטויים כמו: כ-1.3 מיליארדי מוסלמים חייבים להביס את היהודים השולטים בעולם.

ניסן סלומינסקי: דברים כאלה, ואין פוצה פה ומצפצף.

ניסן סלומינסקי: וראשי מדינות נאורות באירופה אפילו לא מגנים אותו.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נתפלא שזה נפוץ?

ניסן סלומינסקי: ביהדות אומרים שבידוע שעשיו שונא את ישראל.

ניסן סלומינסקי: פעם אלה היו הנוצרים, עכשיו אלה המוסלמים שמובילים.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה הסיבה, אבל אני יודע להגיד דבר אחד: התשובה לא היתה בדרך שבה היהודים ניסו ללכת, להיפך, זה הגביר את האנטישמיות.

ניסן סלומינסקי: לא בניסיון להידמות לאומות העולם, לא בניסיון להתכחש לעצמנו, למהותנו, לאופי המיוחד שלנו, לא בניסיון הזה הצלחנו להגיע לכך שיאהבו אותנו; לא בניסיון להתכחש לארץ-ישראל הצלחנו להביא לכך שיאהבו אותנו.

ניסן סלומינסקי: היינו מפוזרים אלפיים שנה, אהבו אותנו?

ניסן סלומינסקי: יש אנטישמיות לאורך כל הדרך.

ניסן סלומינסקי: אם כך, כנראה הפתרון הוא מה שאמר אותו גוי, בלעם הרשע, שעמד מהצד וראה ואמר: הן עם לבדד ישכון ובגויים לא יתחשב.

ניסן סלומינסקי: הפתרון של עם ישראל בכך שהוא צריך לדעת שהוא חייב לבנות את עצמו בארצו, להיות באמת מה שהוא צריך להיות.

ניסן סלומינסקי: אם באמת הוא יהיה מה שהוא צריך להיות, הוא ישמש אור לגויים.

ניסן סלומינסקי: אז הוא יהיה דמות העם המוסרי שמוביל, אז הוא יהיה העם הרוחני שמוביל בארצו שלו בלי התנצלויות, בלי ניסיונות להתרפס ולהיות קטנים.

ניסן סלומינסקי: זה לא הביא לנו אהדה.

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, אם נהיה עם עוצמה אדירה, גם עוצמה רוחנית, גם עוצמה מוסרית, גם עוצמה תרבותית וגם עוצמה ביטחונית, אם נהיה עם חזק שיודע בבירור מה הוא רוצה, בלי גיס חמישי בתוכו – קודם כול אנחנו נדע מה אנחנו, וכשאנחנו נדע מה אנחנו, אולי יש סיכוי שגם אחרים ידעו, חלק מתוך פחד מהעוצמה הזאת ואולי חלק מתוך כבוד.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאז תהיה לנו פחות אנטישמיות.

ניסן סלומינסקי: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, הרשו לי להתנצל על הקול שלי, מיתרי הקול שלי בשביתה, ואני מקווה שלא איאלץ להפסיק לדבר באמצע.

גילה פינקלשטיין: מעשי הנבלה שנעשו בשבת ליד בתי-הכנסת בטורקיה מצטרפים לשורה ארוכה של פיגועים שהתרחשו במדינות שונות בעולם בחודשים האחרונים ובשנים האחרונות.

גילה פינקלשטיין: כולם מלמדים על שנאה גואה לישראלים וליהודים באשר הם.

גילה פינקלשטיין: השנאה הזאת שורשים רבים לה, אך אין ספק כי היא מתודלקת היטב בידי ראשי החץ האנטישמיים בעיקר באירופה.

גילה פינקלשטיין: אנטישמיות זו, המרימה ראש, חייבת להדליק נורות אדומות בקרב כל גורמי השלטון והאכיפה במדינות אלו.

גילה פינקלשטיין: מדובר בסוג של סרטן ממאיר, שאם לא יטופל ביד קשה ובמלוא החומרה הוא עלול, חלילה, לשלוח זרועותיו עוד הרחק מעבר למה שקיים היום - ומה שמתרחש היום מספיק חמור.

גילה פינקלשטיין: השיח האנטישמי מגיע רחוק ומתורגם לפגיעה לא רק בישראלים, אלא ביהודים באשר הם, וקודם כול ביהודים שנותרו לפליטה בארצות האסלאם.

גילה פינקלשטיין: ההתבטאויות והמעשים נגד יהודים ונגד ישראל הם תוצאה של שילוב קטלני בין דעות קדומות ודיווחים כוזבים המשודרים חדשות לבקרים ברשתות התקשורת בעולם ומציגים תמונה חד-צדדית על הנעשה כאן בישראל, מדינה מוקפת אויבים שאינם נותנים לה מנוח ולו לרגע.

גילה פינקלשטיין: הנה הבוקר התעוררנו לפיגוע קטלני שבו נרצחו שני ישראלים, אף שהפעם לא היתה כל עילה נראית לעין שארגוני המחבלים יוכלו להצביע עליה, כביכול, כנקמה על חיסול או פעולה אחרת.

גילה פינקלשטיין: זו ההזדמנות לשגר מכאן את השתתפותי הכנה בצער המשפחות, ואני מניחה שאני יכולה לדבר בעניין זה בשם כולנו.

גילה פינקלשטיין: ההתבטאויות האנטישמיות הגיעו גם לאישים בעלי שם: תמיכתו שבשתיקה של נשיא צרפת, שיראק, בנאומו האנטישמי של ראש ממשלת מלזיה שהזכירו החברים לפני, דברי המלחין היווני תיאודורקיס, ועוד רבים.

גילה פינקלשטיין: הללו, כמו גם רבים מדי ברחבי אירופה, כפי שעולה מסקר האיחוד האירופי, סבורים כי ישראל היא מדינה אימפריאליסטית תאבת דמים, שכל עניינה הוא בהנצחת השלטון על אחרים ובהתעמרות בהם.

גילה פינקלשטיין: לדידם, השואה האיומה לא היתה אלא הגזמה של ממש, פרי דמיונם של היהודים.

גילה פינקלשטיין: קשה אפילו להתנצח עם טענות מבישות כאלו, הנובעות כנראה מרגשות לאומניים חולניים ומשנאה תהומית ומושרשת.

גילה פינקלשטיין: אין צורך להזכיר במקום הזה כי אלפי ניצולי שואה החיים בינינו, רבבות צאצאיהם ושרידי המחנות באירופה, ובעיקר בפולין, הם עדות אילמת לטראומה הגדולה בתולדות האנושות, שמחולליה מתקשים כנראה להתמודד עמה.

גילה פינקלשטיין: למרבה הצער, רק חצי מאה עברה, והנה האנטישמיות שוב צוברת תאוצה.

גילה פינקלשטיין: שנאת ישראל היא עתיקת יומין, וארגוני טרור מוסלמיים כמו ה"חמאס", ה"חיזבאללה" ו"אל-קאעידה" אינם שונים בהרבה מבחינה זו מאנטישמים בצרפת או באוסטריה.

גילה פינקלשטיין: קשה מאוד להתמודד עם שנאה עיוורת, וממילא קשה להצביע על גורמים התלויים בנו ואשר יש בהם כדי לשנות את המצב.

גילה פינקלשטיין: אולם בשונה מהמצב ששרר במחצית הראשונה של המאה הקודמת, עתה מגובשת מדינת ישראל כגוף יציב ובעל שם, ויש לנו כלים להסביר את עצמנו היטב בעולם.

גילה פינקלשטיין: יש לעשות כל מאמץ כדי לעשות זאת.

גילה פינקלשטיין: מובן שדיבורים של אנשים מתוכנו ואשר נגועים בשנאה עצמית, המטיפים לנו מוסר השכם והערב ומודיעים לכל אוזן המוכנה לשמוע עד כמה אנחנו גרועים ונוהגים בשרירות לב - מובן שאלה אינם מוסיפים דבר לבד מנזק נוסף לתדמיתה של ישראל.

גילה פינקלשטיין: מוטב להם אילו היו שומרים לעתים את דעותיהם לעצמם, אם כי אני מסופקת אם דבר כזה אכן יקרה.

גילה פינקלשטיין: ישראל היא מעצמה טכנולוגית, צבאית, כלכלית, והיא חיה וקיימת לעד.

גילה פינקלשטיין: משמעותה ההיסטורית העצומה צועדת ותצעד תמיד קדימה אל העתיד.

גילה פינקלשטיין: אשר לאויביה, גדולים ככל שיהיו, הם ייהפכו לנקודות שחורות, לא רלוונטיות, בדפי ההיסטוריה.

גילה פינקלשטיין: אני מקווה שנשכיל להציג את הדברים היפים שבאמת קיימים אצלנו בקרב מדינות העולם ואזרחיהן, ואולי יחלוף הגל העכור הזה מאירופה.

גילה פינקלשטיין: בעיקר מוטלת האחריות והמשימה על משרד החוץ, ואני מאחלת לו ולאנשיו הצלחה במשימה.

גילה פינקלשטיין: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת אברהם הירשזון, אחריו – חבר הכנסת רוני בר-און, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

אברהם הירשזון: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, ראשית תרשו לי לשלוח את תנחומי לכל המשפחות שאיבדו את יקיריהן – יהודים ולא-יהודים - בפיגוע הרצחני שהיה בטורקיה, ולשלוח ברכת החלמה לפצועים.

אברהם הירשזון: אני חושב שטוב עשה יושב-ראש הכנסת שנסע כדי להשתתף בטקסי הלוויות שמתקיימים היום ולבקר בבתי-החולים.

אברהם הירשזון: אני מאוד מעריך את זה, ואני חושב שזה צעד נכון של יושב-ראש הכנסת.

אברהם הירשזון: מדברים כל הזמן על נושא האנטישמיות, ולפני שעליתי לדבר לא ראיתי במילון מה הוא בדיוק המושג "אנטישמיות", אבל אני יודע דבר אחד, והוא שיש אנטי-יהודיות גדולה מאוד בעולם, ולכן אני רוצה לקרוא לילד בשמו ולומר, זה אנטי-יהודיות.

אברהם הירשזון: אתה יהודי, יש עליך מייד סטיגמה כזאת וכזאת, וצריך להוקיע אותך.

אברהם הירשזון: זה לא התחיל היום.

אברהם הירשזון: אין חדש תחת השמש.

אברהם הירשזון: אני רוצה להזכיר לכם, אנחנו נמצאים היום רק 60 שנה מאז פרצה מלחמת העולם השנייה והתחוללה השואה הנוראה והקשה ביותר של העם היהודי, וכשאתה עומד באושוויץ, בבירקנאו, ואתה מסתכל ימינה ושמאלה, אתה רואה ששניים-שלושה מטוסים היו יכולים להפציץ שם ולמנוע את השואה הגדולה הזאת ולהציל את חייהם של מיליוני יהודים שהיו שם.

אברהם הירשזון: אבל העולם ידע, והעולם שתק, ולעולם לא היה אכפת, ומנהיגי העולם ידעו ושתקו, ולא היה אכפת להם שהעם היהודי ייזרק לפח האשפה של ההיסטוריה ויפסיק להתקיים.

אברהם הירשזון: והיום, כ-60 שנה אחרי כן, לצערי הרב, אדוני השר, אינני רואה שום שינוי, כי השואה לא התחילה לא באושוויץ ולא בבירקנאו ולא בשום מחנה השמדה אחר.

אברהם הירשזון: היא נגמרה שם, היא לא התחילה שם.

אברהם הירשזון: היא התחילה באותן ערים באירופה שבהן שרפו בתי-כנסת, שבהן ניתצו מצבות בבתי-עלמין, שבהן חיללו את שם היהודים ושבהן פגעו ביהודי באשר הוא יהודי.

אברהם הירשזון: וכל זה יצר אטמוספירה כזאת שהובילה בסופו של דבר לאטמוספירה שהיתה יכולה לעשות את הבלתי-ייאמן – השואה.

אברהם הירשזון: הדוברים שלפני הזכירו כאן היום את ראש ממשלת מלזיה, את נשיא צרפת, את תיאודורקיס.

אברהם הירשזון: זה הגל האחרון.

אברהם הירשזון: לפני שנתיים ולפני שלוש וארבע וחמש שנים היו אותן התבטאויות, בצורה כזאת או בצורה אחרת.

אברהם הירשזון: שום דבר חדש.

אברהם הירשזון: זה חדש רק משום שזה נאמר בזמן האחרון, אבל זה פושט צורה ולובש צורה, ובסופו של דבר זה אותו דבר.

אברהם הירשזון: אומרים לנו שיש היום מגמה אנטישמית או אנטי-יהודית נגד מדינת ישראל, מאחר שאנחנו יושבים בשטחים, ואני רוצה קודם כול להוקיע את זה בכל לב, אדוני השר.

אברהם הירשזון: אתן כמה דוגמאות.

אברהם הירשזון: בשנת 1987, בצרפת, האוניברסיטה בעיר נאנט נתנה תואר דוקטור לאדם בשם אנרי רוק על תזה שהוא כתב ולפיה השואה לא היתה ולא התקיימה, אלא הכול הוא המצאה יהודית.

אברהם הירשזון: זה לא היה בברזיל וזה לא היה בפרו; זה היה בצרפת, שהיתה כבושה על-ידי הנאצים.

אברהם הירשזון: וזאת דוגמה אחת מני רבות.

אברהם הירשזון: זאת אומרת, התופעות האלה של האנטישמיות צמחו מייד לאחר גמר מלחמת העולם השנייה, לאחר תום השואה.

אברהם הירשזון: הן הולכות וגדלות, הן הולכות ומתפתחות, הן הגיעו היום גם לעולם האקדמי, אבל אי-אפשר לומר שזה התחיל מאותו יום שמדינת ישראל כביכול שולטת – במרכאות – בשטחים ומתנהגת בצורה כזאת או אחרת.

אברהם הירשזון: והדבר השני, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מגנה כל השוואה בין השואה לבין כל אירוע אחר שהיה מאז ומעולם.

אברהם הירשזון: הרי תאמרו, כבר נהרגו אנשים ועמים אחרים – גם כן בכמויות של מיליונים; זה לא המקרה היחיד.

אברהם הירשזון: אבל נניח שהיה מאבק בין דרום-קוריאה לבין צפון-קוריאה, ונהרגו שם מיליונים.

אברהם הירשזון: ברור לנו שאם היית לוקח את כל הצפון-קוריאנים ומוביל אותם, למשל, לארצות-הברית, באותו רגע לא היה שום מאבק.

אברהם הירשזון: נניח שבתקופת האינקוויזיציה כולם היו הופכים להיות נוצרים, הרי שום דבר לא היה קורה.

אברהם הירשזון: הפעם היחידה שבעולם, על פני כדור הארץ, על פני הפלנטה הזאת, לא היתה לאדם אפשרות להישרד בשום מקום ולמצוא פינה, אם זה בדרום-אמריקה ואם זה בצפון-אמריקה ואם זה בניו-זילנד או בכל מקום אחר, רק משום שהוא יהודי – היתה בתקופת השואה.

אברהם הירשזון: ולכן, לא היה כדבר הזה, ואני מקווה שלא יהיה, ואי-אפשר להשוות שום דבר לשואה.

אברהם הירשזון: אדוני השר, אני חושב שהנושא האמיתי הולך ומתגבר היום, משום שאף-על-פי שחלפו כמעט 60 שנה מאז המלחמה, העולם באירופה לא יכול לסלוח לעצמו ולא יכול לחיות עם האופן שבו הוא נהג, ואלה הן תופעות לוואי.

אברהם הירשזון: אבל יש גם כוחות אחרים.

אברהם הירשזון: יש גם כוחות מבין מנהיגי אירופה שאומרים שצריך לשים לזה סוף.

אברהם הירשזון: ולכן, אני מבקש לסיים ולומר, גברתי היושבת-ראש, אנחנו נמצאים בכנסת ישראל, ואני חושב שכנסת ישראל צריכה לכנס איזה כנס של כל אנשי הפרלמנטים באירופה ובעולם כולו וליצור חזית של חברי פרלמנט.

אברהם הירשזון: זו המשימה שהכנסת יכולה למלא ולסייע בכך, אם רוצים לשאול במה אנחנו יוצאים מהדיון הזה, חוץ מלבכות איש על צוואר רעהו: צריך להקים פורום של כל הפרלמנטים – נציגים מכל הפרלמנטים באירופה ובעולם – כדי לקיים דיונים בשאלה כיצד נאבקים באנטישמיות.

אברהם הירשזון: אם יושב-ראש הכנסת יורה לי, אני עצמי מוכן לתרום למען העניין את כל ניסיוני בנושא הזה, ואז נוכל לבוא ולומר שכנסת ישראל לא רק דיברה על העניין הזה, אלא גם עשתה צעד כדי להילחם בתופעה הזאת.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת רוני בר-און.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בסוף דברי אתחבר לנקודה שעליה דיבר קודמי, חברי חבר הכנסת הירשזון, שמי כמוהו בקיא בנושא, מי כמוהו נושא את דגל הזיכרון ואת דגל התקומה ומי כמוהו אחראי למפעל האדיר של "מצעד החיים" – ועל כך יישר כוח ותודה בשם כולנו - כבן למשפחה של ניצולי השואה.

רוני בר-און: מי שחיבר היום את הנושאים של מעשה הטרור הנפשע באיסטנבול - טרור מבית-מדרשו של האסלאם הפונדמנטליסטי, ארגון מרצחים בין-לאומי - ההתבטאות הגזענית, האנטישמית, של ראש ממשלת מלזיה וההצתה של בית-הספר בצרפת, דומני שעשה טעות מסוימת.

רוני בר-און: כי כאשר מדובר באנטישמיות ובפיגועי טרור אסלאמיים, מדובר בשתי רעות חולות שאין דוגמתן.

רוני בר-און: אבל בין האנטישמיות לבין הטרור האסלאמי יש דיכוטומיה מוחלטת.

רוני בר-און: מה לאנטישמיות ולטרור אסלאמי?

רוני בר-און: וכי העמים האסלאמיים או העמים הערביים אינם עמים שמיים?

רוני בר-און: אבל הדבר המאוחד והמשותף ביניהם הוא השנאה ליהודים, השנאה לכל מה שיהודי, השנאה לכל מה שישראלי.

רוני בר-און: וזה נכון שגם אצלנו יש בלבול וגם אצלנו שמענו שיהודי אומר ליהודי: אתה אנטישמי.

רוני בר-און: אבל למרות הבלבול ולמרות הדיכוטומיה, אי-אפשר שלא לקשור בין השניים.

רוני בר-און: אני אומר לכם באחריות מוחלטת, שהקפיטל האסלאמי, שהעושר של המדינות הערביות הוא אחד ממחוללי האנטישמיות הגדולים ביותר בעולם.

רוני בר-און: ישירות ובעקיפין.

רוני בר-און: ישירות ובעקיפין.

רוני בר-און: ואם תרצו - או אם לא תרצו - הדברים מתקשרים גם לענייני דיומא במציאות הפוליטית הישראלית.

רוני בר-און: חלק גדול מהתופעות האנטישמיות, מגלי האנטישמיות, נובע ממערכת הציפיות שמעוררים פה כל מיני פוליטיקאים חסרי אחריות ומופקרים.

רוני בר-און: כאשר נושאי חזיון השווא וחזיונות התעתועים של אוסלו הרימו רף ציפיות אצל אומות העולם להתנהגות מסוימת של ישראל, של הנהגה ישראלית, ורף הציפיות הזה התנפץ אל מול מציאות של טרור ושל חוסר יכולת להתקדם בתהליכים פוליטיים, גאה גל האנטישמיות.

רוני בר-און: ואני מודיע לכם, שגם הסכם ז'נבה, ההסכם המפוקפק הזה, חזיון התעתועים הזה, מקסמי השווא האלה של אנשים לא רלוונטיים ולא מורשים בעליל, כשרף הציפיות שהסכם ז'נבה המופקר הזה יעלה אצל האומות האירופיות, כשהוא יתנפץ אל מול המציאות הבלתי-אפשרית במקומנו - ושלא באשמתנו - ההתנפצות של רף הציפיות הזה שוב תחולל גל של אנטישמיות.

רוני בר-און: מעניין לעניין באותו עניין.

רוני בר-און: הסכם ז'נבה - - -

מוחמד ברכה: - - -

רוני בר-און: חס וחלילה.

רוני בר-און: העלאת רף ציפיות - שאלת שאלה ואני אענה לך.

רוני בר-און: אתה רוצה לקיים דיון?

רוני בר-און: נמצא מקום אחר לזה.

רוני בר-און: אני אומר, שמי שמעורר גל ציפיות מהסוג שמעוררים אנשים לא רלוונטיים ולא מורשים, בהפקרות, בהפקרות אני אומר - - -

מוחמד ברכה: אני צריך לקבל ממך אישור?

מוחמד ברכה: ממך אני צריך לקבל אישור?

רוני בר-און: אני יכול לקבל את ההגנה שלך, אדוני היושב-ראש?

מיכאל נודלמן: כן.

רוני בר-און: אני מנסה לענות לך.

רוני בר-און: הרי אני לא מצפה לשכנע אותך.

רוני בר-און: אני מנסה לענות לך מה דרך הטיעון שלי.

רוני בר-און: אני אומר, שמי שמעורר ציפיות כשהוא לא רלוונטי, כשהוא לא מורשה, כשהוא יודע שאין שום סיכוי לשטויות שהוא מפיץ היום בכל תיבת דואר במדינת ישראל - כאשר גל הציפיות הזה יתנפץ, שוב יהיו תגובות של אנטישמיות ברחבי העולם.

רוני בר-און: ומעניין לעניין באותו עניין: הסכם ז'נבה מציע לנו, מעודד אותנו, קורא לנו להתפרק מנכסים טריטוריאליים.

רוני בר-און: ואני אומר לכם, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, שחוק העמים, החוק הבין-לאומי של העמים, קובע שקיום לאומי בלי טריטוריה יש עליו במשפט העמים עונש אחד.

רוני בר-און: דיבר על זה חבר הכנסת הירשזון.

רוני בר-און: קיום לאומי בלי טריטוריה, העונש היחיד שמוקצה לו במשפט העמים הוא עונש מוות, עונש כליה.

רוני בר-און: ואת העונש הזה שילם עמנו בין השנים 1939 ו-1945 עד תום.

רוני בר-און: בלי חנינה.

רוני בר-און: בלי שליש.

רוני בר-און: מי שלא זוכר את זה יחזור ויגרום לנו שואה נוספת.

רוני בר-און: אנחנו מדברים על טריטוריה לפי משפט העמים.

רוני בר-און: לא היתה מדינה פלסטינית, היא לא קיימת במשפט העמים.

רוני בר-און: לא רק אנחנו לא מכירים בעניין הזה, המנדט הבריטי שחילק את ארץ-ישראל אחרי צאתו מפה, נתן ללבנון, נתן לסוריה, נתן לירדן ונתן למצרים.

רוני בר-און: איש לא דיבר על הבלוף הזה של מדינה פלסטינית.

אפרים סנה: החלטת האו"ם מכ"ט בנובמבר מדברת על מדינה פלסטינית.

רוני בר-און: ממש לא מדברת.

רוני בר-און: לא החלטת האו"ם, לא ההחלטה מ-47' - שום דבר.

אפרים סנה: תלמד היסטוריה.

רוני בר-און: תרשה לי, אני יודע את ההיסטוריה, תרשה לי, בכל הכבוד, לא פחות טוב ממך.

רוני בר-און: אני אומר לך חד-משמעית: אפילו החוקרים הערבים הכי מוסכמים, הכי מקובלים בארצות-הברית, במאמרים שכתבו בשנת 1947, לא דיברו על מדינה פלסטינית.

רוני בר-און: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אפרים סנה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חברי הכנסת נסים זאב, טלב אלסאנע ואתי לבני.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שוב נהרגים יהודים בבתי-כנסיות על אדמת נכר.

אפרים סנה: טוב עשה היושב-ראש של הבית הזה שהחליט כי הנושא הזה מן הראוי שיידון במליאת הכנסת.

אפרים סנה: את הפיגוע בבתי-הכנסת של איסטנבול אסור לראות כאירוע מבודד.

אפרים סנה: הוא לא רק המשך לפיצוץ במרכז הקהילתי שהיה בארגנטינה לפני שנים אחדות, הוא לא רק המשך לשרפת בית-הספר היהודי בצרפת לפני ימים מעטים; צריך לראות אותו בהקשר העולמי.

אפרים סנה: הפיגוע בבתי-הכנסת של איסטנבול הוא כמו "ליל הבדולח".

אפרים סנה: הוא מקדמה להתקפה של האלימות, של הטרור האסלאמיסטי, על התרבות המערבית כולה.

אפרים סנה: גם בשנות ה-30 התחילו ביהודים, ואחר כך העולם כולו היה למשיסה.

אפרים סנה: אבל, העולם נוהג באדישות.

אפרים סנה: הוזכר פה קודם נאומו של ראש ממשלת מלזיה, מהאטיר, נאום אנטישמי מהסוג הגרוע.

אפרים סנה: מה היה חמור בנאום הזה?

אפרים סנה: לא רק הנאום עצמו.

אפרים סנה: נציגי 57 מדינות ישבו באולם, שמעו את הדברים, ואיש לא קם.

אפרים סנה: רק במלזיה?

אפרים סנה: שנאת ישראל מפעפעת היום בכל מקום בעולם, לרבות בקמפוסים של ארצות-הברית.

אפרים סנה: קראנו את הדוח החמור, המדאיג מאוד, של השר שרנסקי על ביקורו באוניברסיטאות של ארצות-הברית, המקום שבו מתחנכת האליטה המדעית, הרוחנית, העסקית, של ארצות-הברית הגדולה.

אפרים סנה: מה קורה שם?

אפרים סנה: איזו שנאה.

אפרים סנה: שנאת מדינת ישראל, אבל גם שנאת עם ישראל.

אפרים סנה: האדישות מחזקת את הטרור, והדבר החמור הוא, שכשתמלאנה בשנה הבאה, שנת 2004, 60 שנה לצאתו של היהודי האחרון לחופשי מאושוויץ, לשנה שבה נמוג עשן הכבשנים - בשנה הזאת, הבאה, לשונאי ישראל תהיה היכולת למחוק את המדינה היהודית.

אפרים סנה: שמענו אתמול במליאת ועדת החוץ והביטחון את דבריו של ראש המוסד.

אפרים סנה: הדברים אינם סוד, הם בחזקת ידיעת הכלל.

אפרים סנה: ואוי לנו אם לא נפיק את הלקח.

אפרים סנה: הצירוף של אידיאולוגיה שכולה רוויה בשנאת ישראל עם עוצמה צבאית אדירה, זה אסון לעולם וזה יכול להיות גם אסון לעם היהודי.

אפרים סנה: אנחנו צריכים ללמוד מכך להיות חזקים, לבנות מענה הולם, אמיתי, לאיום הזה, לא לגדוע את היכולת שלנו כפי שמתכנן שר האוצר שנפקד מהמליאה בזה הרגע.

אפרים סנה: ועוד דבר אחד – לא לסמוך על אף אחד.

אפרים סנה: אלה שלא הפציצו את בירקנאו ואושוויץ, לא יפציצו את בושהר וקאשן.

אפרים סנה: לסמוך רק על עצמנו.

אפרים סנה: לא לשתוק, לבעוט בקשר השתיקה העולמי נגד הסרטן האנטישמי ולהיות חזקים.

אפרים סנה: זה הלקח שלנו, ואוי לנו אם לא נלמד אותו גם הפעם.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, ראשית אני מביע את תנחומי למשפחות השכולות.

נסים זאב: גם הבוקר אירע פיגוע קשה, רצחני, בשני אזרחים, ועלינו לזכור תמיד, שהאויב הטרוריסטי הוא אותו אויב באשר הוא שם.

נסים זאב: בפיגוע הנורא באיסטנבול בשבת האחרונה נהרגו 23 אנשים ולמעלה מ-200 נפצעו.

נסים זאב: שישה הרוגים הם ממתפללי בית-הכנסת.

נסים זאב: המטרה היתה לפגוע ביהודים בשעת תפילה ביום שבת קודש.

נסים זאב: המעשה המחריד הזה אינו תופעה חד-פעמית.

נסים זאב: המוסלמים המתאבדים, הטרוריסטים, הצליחו במשימות דומות בעבר, ולצערי, זה גם לא יהיה המקרה האחרון.

נסים זאב: ארגון "אל-קאעידה" חוזר ומצהיר, מכריז בכל אמצעי התקשורת, שיש לו מלחמת ג'יהאד, מלחמת קודש נגד היהודים, ובוודאי גם נגד מדינת ישראל.

נסים זאב: מבחינה עקרונית, הארגון לא מבחין באזרחויות השונות, ומבחינתו כל יהודי הוא מטרה לגיטימית.

נסים זאב: הארגון פועל בעיקר נגד ציבורים ונגד מוסדות ציבור כגון שגרירויות, זו המטרה שלו.

נסים זאב: לכן, אדוני השר, הייתי רוצה לדעת מה עמדתך לגבי דברי משרד החוץ, שאולי צריך להזהיר את היהודים שלא לנסוע לאיסטנבול, מכיוון שהארגונים האלה לא מחפשים את היהודי הבודד, אלא רוצים לפגוע במטרות כלליות.

נסים זאב: אני רוצה רק להזכיר את הפיגוע שהיה בקניה, בבית-המלון.

נסים זאב: אנחנו זוכרים שהמטרה של "אל-קאעידה" היתה לגרום לכמה שיותר הרוגים.

נסים זאב: עד היום ידענו שהמלחמה הזאת בעצם קיימת במדינות מוסלמיות, אבל היום נוכחנו לראות שבארצות-הברית, באנגליה – בכל מקום בעולם, גם במדינות המתקדמות, דווקא משם יוצאים גרעינים קשים של טרוריסטים.

נסים זאב: מדינת ישראל חייבת לקחת את האחריות, גם מבחינה מוסרית אבל גם מבחינה חוקית ולגיטימית, כדי להציל את יהודי תבל בגולה.

נסים זאב: אסור לנו לסמוך על מדינות העולם, על הפעולות שאני מאמין שכל מדינה עושה כמיטב יכולתה כדי להגן על אזרחיה, ובוודאי גם על היהודים.

נסים זאב: אנחנו חייבים להשכיל ולטכס עצה, באמצעים ובשיתוף פעולה שיש בו מידע מודיעיני על טרור שעומד להתבצע.

נסים זאב: אני רוצה גם להתייחס לאותה כתבה שטענה שנמסרה ידיעה לטורקיה - והיתה הכחשה - על כך שטרוריסטים עומדים לפגוע ביהודים בבתי-כנסת.

נסים זאב: האם הידיעה הזאת מבוססת או לא?

נסים זאב: חשוב גם מה מדינת ישראל עשתה כדי למנוע זאת.

נסים זאב: אני רואה תפנית חדה ומסוכנת לקיום היהודי בעולם.

נסים זאב: בעצם נותנים לגיטימציה לחידוש הרדיפות.

נסים זאב: הסכנה חמורה כאשר אנחנו רואים אדם כמו ראש ממשלת מלזיה, שבעצם הכריז הכרזה חמורה, משפט מאוד אנטישמי וקשה נגד מדינת ישראל ונגד העם היהודי, ואנחנו עדים לכך שרוצחים טרוריסטים יוצאים ממדינות מתקדמות.

נסים זאב: זה צריך להדליק אצלנו נורה אדומה.

נסים זאב: על האו"ם ודאי שאי-אפשר לסמוך, כי כמו שהוא בנוי היום, הוא בעצם מאוחד כולו נגדנו.

נסים זאב: במתכונת שבה הוא בנוי, שום דבר לא יצא משום דיון בו, לצערי הרב.

נסים זאב: יש צורך בפעילות דיפלומטית ענפה.

נסים זאב: אסור להתעלם מהמתרחש, וצריך לזכור שמטרת האויב היא לחסל את הקיום של העם היהודי.

נסים זאב: אני רוצה לדבר על השלכות שקיימות פה, במדינת ישראל - הנשיא בוש נוכח לראות שאין טעם לדרוש התקדמות של מפת הדרכים כל עוד הטרור נמשך.

נסים זאב: אין טעם לדבר על שלום, כי אין עם מי לעשות שלום.

נסים זאב: האפיפיור, לצערי, גינה את מדינת ישראל לפני ימים מספר בגלל הקמת הגדר.

נסים זאב: במקום שהאפיפיור יתבייש לגנות את המדינה, הוא בעצם נותן לגיטימציה לאויב נגד העם היהודי.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: יש פסוק שאומר: כי שמוני נוטרה את הכרמים, כרמי שלי לא נטרתי.

נסים זאב: אנחנו מטיפים מוסר לעולם, ומבקשים מהעולם לא לדבר באנטישמיות נגד מדינת ישראל, אבל אנחנו בעצם לא שומרים על עצמנו בתוך הבית.

נסים זאב: הסרט "ג'נין ג'נין" הוא חלק מהאנטישמיות שאנחנו נותנים לה לגיטימציה, כמובן, בעניין החלטתו של בית-המשפט העליון.

ואסל טאהא: המעשים שנעשים - - -

נסים זאב: אז אני רוצה לומר לך: אם אנחנו נחכה שהעולם יגן עלינו ואנחנו לא נגן על עצמנו, אבוי לנו.

נסים זאב: אז נעשה קודם כול בדק בית בבית הזה, שלנו.

נסים זאב: אי-אפשר לתת לביילין להשתולל בכל העולם, ושכל העולם ידבר על תוכנית ז'נבה.

נסים זאב: אי-אפשר לתת לארבעה אנשי שב"כ לעשות כותרות בכל העולם.

נסים זאב: בעצם אין דבר יותר חמור מאשר הוצאת שם רע למדינת ישראל, כאשר אנחנו במו-ידינו מביאים את השואה על עצמנו.

נסים זאב: לכן אנחנו צריכים לעשות את חשבון הנפש, להסיק את המסקנות ולשנות את המדיניות המטורפת שלנו ואת הקלות הזאת, שכל פוליטיקאי יכול לעשות כבתוך שלו.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חברת הכנסת אתי לבני.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הקשבתי לדברי קודמי ושמתי לב שהם מדברים ביחד על מי שמדבר נגד מדינת ישראל, מי שמדבר נגד ממשלת ישראל ומי שמדבר נגד העם היהודי.

טלב אלסאנע: לדעתי, יש צורך לעשות הבחנה.

טלב אלסאנע: יש הבדל בין מי שתוקף את העם היהודי לבין מי שתוקף את ממשלת ישראל.

טלב אלסאנע: יש הבדל בין מי שתוקף את ממשלת ישראל לבין מי שמותח ביקורת על מדיניות ממשלת ישראל.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שכל ביקורת על מדיניות ממשלת ישראל תוצג כאילו היא מתקפה נגד העם היהודי.

טלב אלסאנע: לדעתי, עושים כך שירות רע וגורמים נזק אדיר לעם היהודי, כי אי-אפשר להגן על מדיניות הממשלה הזאת.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לתמוך בה.

טלב אלסאנע: רק קומץ קטן של אינטרסנטים שיושבים על ספסלי הממשלה יכול להגן על המדיניות של הממשלה הזאת.

טלב אלסאנע: אבל המרחק בין האינטרסים של העם היהודי לבין מדיניות הממשלה, לדעתי, גדול מאוד.

טלב אלסאנע: מי שכובש הוא לא העם היהודי או העם הפלסטיני, אלא ממשלת ישראל.

טלב אלסאנע: ומי שמנציח את הכיבוש הזה הוא המדיניות של הממשלה.

טלב אלסאנע: לא כל העם היהודי דוגל בזה.

טלב אלסאנע: יש הרבה אנשים שרואים בזה שורש הרע.

טלב אלסאנע: מצד שני, לדעתי, אסור בשום פנים ואופן להשלים עם תופעות קשות כגון הפיגועים הטרוריסטיים שהיו באיסטנבול, תחת כל הסבר או הגדרה שהיא.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להסביר את הדברים האלה ואי-אפשר להצדיק אותם אפילו במדיניותה של הממשלה המחרחרת מלחמות, כיבוש והתנחלויות.

טלב אלסאנע: לכן, ההתמודדות עם התופעות הקשות הטרוריסטיות צריכה להיות, מצד אחד, על רקע של דיון רעיוני, ומצד שני, יש הרבה אנשים שאנחנו מתנגדים להם בתוקף, שמבצעים פיגועים נגד אזרחים, שמתרצים את הפעילות שלהם בכיבוש הישראלי על העם הפלסטיני.

טלב אלסאנע: לדעתי, כדי לא לתת להם את התירוץ הזה, זה הפך לאינטרס ישראלי להפסיק את הכיבוש ומייד.

טלב אלסאנע: הכיבוש הזה מזיק למדינת ישראל, מזיק לעם היהודי ולשלום באזור.

טלב אלסאנע: אני רוצה להתייחס במשפט אחד לנאומו של מהאטיר מוחמד, אם כי אני לא הסניגור שלו ואיני מתיימר להגן עליו.

טלב אלסאנע: הוא אמר דברים רבים בנאומו בכנס מועצת מדינות האסלאם, ולקחו משפט אחד שהוא אמר.

טלב אלסאנע: הוא דווקא לא הטיף לאלימות.

טלב אלסאנע: הוא אמר שהוא מתנגד לאלימות.

טלב אלסאנע: הוא אמר שהאלימות גורמת לכך שהתגובה תהיה יותר קשה, תגרום נזק יותר גדול, וצריך ללמוד מהעם היהודי איך הוא מתמודד, איך הוא חזק ואיך הוא שולט.

טלב אלסאנע: בהקשר זה הוא דווקא אמר דברים חיוביים.

טלב אלסאנע: אבל קל מאוד כל פעם שמזכירים את העם היהודי לעורר קמפיין של "עליהום" ולהציג את זה כאנטישמיות.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, העם הפלסטיני הוא האחרון שאפשר להתייחס אליו כאנטישמי, כי הוא שמי בעצמו.

טלב אלסאנע: לכן אי-אפשר לייחס את ההגדרה הזאת או האשמה הזאת לעם הפלסטיני, והמאבק כאן איננו מאבק דתי או לאומי.

טלב אלסאנע: המאבק בין ישראל לפלסטינים הוא מאבק פוליטי, וההכרעה היא פוליטית.

טלב אלסאנע: חסר כאן רק דבר אחד:

טלב אלסאנע: חסרה מנהיגות בשיעור קומה שתוביל את העם הזה לקבל את ההחלטות הנכונות ולסיים את הסכסוך הפוליטי הזה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת אתי לבני, אחריה – חבר הכנסת אריה אלדד, אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

אתי לבני: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, בנושא האנטישמיות למדתי ממשרד החוץ שיש שלושה סוגים של אנטישמיות, והחלוקה הזאת עוזרת לאבחן כל התפרצות ולמצוא את הדרכים לטיפול בה.

אתי לבני: הסוג הראשון הוא האנטישמיות באירופה.

אתי לבני: זו האנטישמיות של השמאל הפוליטי במערב-אירופה, שבנויה על הביקורת נגד מדיניות מדינת ישראל, בראייה של ישראל כמדינה קולוניאלית, מדינה חזקה, שפועלת בצורה בלתי נסבלת בשטחים הכבושים נגד העם הפלסטיני.

אתי לבני: על הרקע הזה של הביקורת של השמאל אנחנו מוצאים ש-59% מתושבי אירופה חושבים שמדינת ישראל היא מסוכנת.

אתי לבני: אחוזים גבוהים, כמעט 20% בכל מיני מדינות, חושבים שמוטב לה לישראל שלא היתה קיימת, מוטב היה שלא תוקם.

אתי לבני: התבטאויות של אנשי רוח.

אתי לבני: אנחנו מוצאים את תיאודורקיס, למשל, שמתבטא כבר שנים, ביוון, זו לא התבטאות ראשונה שלו, נגד המדיניות של מדינת ישראל, בעצם בצלילים אנטישמיים.

אתי לבני: הסוג הזה של האנטישמיות צריך טיפול מסוג מסוים.

אתי לבני: אני חושבת ששר החוץ, שנמצא היום באירופה ומציע כל מיני הצעות לגבי המאבק באנטישמיות, עושה את הצעדים הנכונים.

אתי לבני: הצעדים הם בעיקר הבנה של הנושא.

אתי לבני: צריך להבין: רוב הציבור אינו מכיר את הקונפליקט הישראלי-הפלסטיני.

אתי לבני: הוא מכיר אותו מהתמונות בטלוויזיה, מהתינוקות שנהרגים, אבל אינו מכיר את הסכסוך.

אתי לבני: חשוב לנו מאוד להסביר, למצוא את סוכני ההסברה הנכונים שיוכלו להעביר את המסרים שלנו.

אתי לבני: ראיתי למשל שאלן דרשוביץ, עורך-דין אמריקני, מציע לבוא ולהסביר מה מעמדה של ישראל מבחינת המשפט הבין-לאומי.

אתי לבני: כדאי לגייס את הכוחות, כדאי להסביר, כדאי לבוא למקומות האלה.

אתי לבני: כדאי גם להגיב על כל דבר ודבר.

אתי לבני: אנחנו רואים שכאשר באה מפה, מירושלים, תגובה - ולמשל בעניין של יוון, גם אני כיושבת-ראש אגודת הידידות של הפרלמנטים פניתי לפרלמנט היווני ואמרתי להם: שימו לב מה שקורה, יש התגברות של האנטישמיות ביוון.

אתי לבני: אגב, לפי הסקרים שפורסמו, 80% מהציבור היווני חושבים שישראל מסוכנת לעולם.

אתי לבני: פנינו אליהם, ואכן התקבלו תגובות מיידיות.

אתי לבני: פתאום ראשי המדינות התעשתו והם מבינים שהביקורת וההתבטאויות קצת עברו את הגבול, וצריך לעשות משהו כדי להחזיר את הדברים למסלולם.

אתי לבני: הכיוון השני הוא האנטישמיות הישנה במזרח-אירופה.

אתי לבני: ראינו את ראש ממשלת רומניה, למשל, מתבטא בצורה כזאת.

אתי לבני: האנטישמיות מהסוג השלישי היא האנטישמיות המוסלמית.

אתי לבני: בצרפת, השרפה של בתי-הכנסת וההתנכלות לאנשי הקהילות, בעיקר בדרום-צרפת, נעשית על-ידי מוסלמים.

אתי לבני: במדינות מסוימות באירופה יש היום יותר מ-10% מוסלמים.

אתי לבני: אלה ציבורים שמסתגרים בתוך עצמם והם שונאי ישראל ושונאי יהודים, והם משתמשים בכל דרך כדי להביע זאת.

אתי לבני: הפיגוע בטורקיה שנעשה על-ידי "אל-קאעידה" - זה כבר סיפור מסוג אחר.

אתי לבני: כמו שהוזכר, ראש המוסד שדיבר אתמול בוועדה הציג לנו מפה, והמפה היתה מאוד מדכאת.

אתי לבני: כמות הנקודות שבהן "אל-קאעידה" וסוכניו פועלים בעולם הולכת וגדלה, החל מאפריקה, קרן אפריקה, מזרח אפריקה, וכלה בפיליפינים, אוסטרליה, תאילנד, ברית-המועצות לשעבר, צ'צ'ניה, אוזבקיסטן ואירופה.

אתי לבני: זו איננה רק הבעיה שלנו, אלא של המערב.

אתי לבני: יכול להיות שאנחנו צריכים להכניס את זה לתוך המושג המאוד משומש של מלחמת התרבויות, המלחמה של המוסלמים נגד תרבות המערב, ואנחנו כמסמלים של תרבות המערב, אנחנו כמצורפים לארצות-הברית, אנחנו שקל לפגוע בנו.

אתי לבני: זאת מלחמת התרבויות, ואנחנו צריכים להתגייס עם שאר העולם ובהחלט לשים דגש על אירופה כדי לנסות להתמודד עם העניין הזה.

אתי לבני: עם זאת, צריך להבחין בין המוסלמים ולהבין שלא כל המוסלמים הם אותו דבר.

אתי לבני: בתוך האסלאם, השימוש שנעשה על-ידי כוהני דת לצורכי "אל-קאעידה", לצורכי מלחמת הדת, הוא אחד הפירושים לאסלאם.

אתי לבני: יש אסלאם מסוג אחר.

אתי לבני: יש אסלאם של טורקיה.

אתי לבני: יש אסלאם אפילו של מלזיה, ובמלזיה התחלף עכשיו ראש ממשלה, והוא מגנה את שרפת בתי-הכנסת.

אתי לבני: האסלאם הזה, אנחנו צריכים לחבור אליו, אנחנו צריכים להידבר אתו, אנחנו צריכים להגיע אתו לאיזה שיתוף פעולה כנגד האסלאם שמשתולל נגד שאר העולם.

זאב בוים: מי זה ראש הממשלה שהתחלף שם?

אתי לבני: עבדאללה.

אתי לבני: עמוד 3 בעיתון "הארץ".

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אריה אלדד, אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, גל אנטישמי חדש-ישן שוטף את אירופה, וגם מדינות אסיה ואמריקה אינן נקיות ממנו.

אריה אלדד: אנו שומעים הכרזות אנטישמיות מפי ראש ממשלת מלזיה, מפי מיקיס תיאודורקיס, שלא מסתפק רק בהלחנת ההמנון הפלסטיני, אלא גם גילה את פרצופו האנטישמי האמיתי בהכרזה כי האומה הקטנה שלנו היא שורש הרע שבעולם.

אריה אלדד: כמה נכתב ונאמר כבר על האנטישמיות, על שורשיה ופרצופיה השונים באלפי שנות ההיסטוריה של העם היהודי.

אריה אלדד: גם חילופי המסכות בין אנטי-ציוניות, אנטי-ישראליות ואנטישמיות, גם חילופי המסכות האלה כבר מוכרים ושורשם אחד, ושנאתם אחת – שנאת ישראל: ישראל העם, ישראל המדינה, ישראל התרבות והדת והאנשים והגנים שלהם עד דור חמישי.

אריה אלדד: כבר 60 שנה מתביישות מדינות אירופה באנטישמיות השורשית שלהן, כי ראו לאן הובילה אותם, לאן הובילה אותנו, באילו רכבות בקר הובילו אותנו קטרי שנאת ישראל למשרפות, באילו יערות גרמו לנו חיות היער האנטישמיות לכרות את קברינו במו-ידינו לפני שירו בנו.

אריה אלדד: אבל בשנים האחרונות, ובמסווה של התנגדותם הלגיטימית לכאורה למדינת ישראל ולמדיניותה, הם שוב מרימים ראש ואינם בושים במעשיהם.

אריה אלדד: בתי-כנסת נשרפים, יהודים נרצחים, ודעת הקהל באירופה מגדירה את ישראל כאויב מספר אחת לשלום העולם.

אריה אלדד: אבל כיוון ששרידי רגשי האשמה עוד בתוכם, והחשש מביקורת עוד קיים, הם יעדיפו תמיד לצטט מה אומרים הישראלים על עצמם, בבחינת: מה שמותר להם בוודאי מותר גם לנו.

אריה אלדד: אינני תמים, חברי הכנסת.

אריה אלדד: הכפר הגלובלי שלנו מאפשר בתוך יום אחד להפוך מאמר מערכת ב"הארץ" לעמדה אישית של מרצה בהרווארד, המסרב לקבל דוקטורנט ישראלי רק כי הוא שירת בצה"ל, הצבא המבצע לדעתו את הזוועות המתוארות ב"הארץ".

אריה אלדד: אבל עוד פחות מזה אני תמים, ועוד פחות מזה אנחנו רשאים לגלגל עיניים ולהיתמם כאשר מי שהיה יושב-ראש הסוכנות היהודית - אני מצטער שחבר הכנסת בורג איננו יושב כאן, כי הייתי שמח לומר לו זאת בפניו, וחבר הכנסת בורג העיד על עצמו שלא ידע לומר מה זה ציוני ומה זה פוסט-ציוני - כאשר מי שהיה יושב-ראש הבית הזה כותב מאמר שטנה על ישראל לא לצורכי פנים, לא כביקורת, בבחינת נאמנים פצעי אוהב, אלא ישר באנגלית לגויים וישר ל"פורוורד", ל"הרלד טריביון", והוא מתאר את ישראל כמדינת אפליה לאומנית, המחזיקה את הפלסטינים תחת מגף קלגס.

אריה אלדד: חבר הכנסת בורג יודע יפה איך זה יישמע וייראה גם בגרמנית, גם בצרפתית וגם בערבית, איך ואיפה ובאיזו שמחה יעשו במאמר הזה שלו שימוש כל שונאי ישראל.

אריה אלדד: אז גם לאברום בורג ולכל מי שעושה כמותו, גם להם חלק ונחלה בהריסות בתי-הכנסת באיסטנבול, באודים העשנים של בית-הכנסת בצרפת.

אריה אלדד: גם הם נותנים דלק לאנטישמיות, ולא בבלי דעת, לא בבלי דעת.

מיכאל נודלמן: תודה רבה, חבר הכנסת אריה אלדד.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מוחמד ברכה, אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי, ואחריו – חבר הכנסת רן כהן.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הפיגוע הנפשע סמוך לבתי-הכנסת באיסטנבול חשף פעם נוספת את האימה, הזוועה ושרירות הלב המקופלות בטרור חסר הבחנה, המבקש לקטול חיי חפים מפשע.

מוחמד ברכה: במקרה הזה - מתפללים יהודים ועוברי אורח טורקים.

מוחמד ברכה: יש משהו מצמרר ומצמית במיוחד באקט הטרוריסטי המכוון לבית-תפילה ומבקש לפגוע דווקא בזמן ובמקום שבו מתייחד האדם עם אלוהיו, מין ערך מוסף של ברבריות.

מוחמד ברכה: לאסוננו, במלחמות הפרועות והטעונות בין העמים והדתות הפכו קודשי הקודשים ליעד מועדף.

מוחמד ברכה: מכל מקום, אף צד מקרב הנצים לא כבש את הדחף לפגוע בסמלי אמונתו של זולתו, ולהיפך.

מוחמד ברכה: שמעתי את ישראל הרשמית על דובריה ושריה.

מוחמד ברכה: הקשבתי לנימות האתנוצנטריות להיאחזות באנטישמיות ובשנאת ישראל לדורותיה כגורם יחיד לפיגוע ושאין מלבדן.

מוחמד ברכה: האנטישמיות היא תופעה קשה, פרימיטיבית, המחייבת התמודדות, ואין להדחיקה, כשם שאין למהר ולתלות בה כל אירוע.

מוחמד ברכה: גם זו זילות שלה.

מוחמד ברכה: היום ועכשיו אנחנו עדים לכך שדוברי הימין מטילים את הגלימה הזאת של האנטישמיות על כל ביקורת על מדיניותם.

מוחמד ברכה: נסים זאב אומר שהסרט "ג'נין ג'נין" הוא ביטוי לאנטישמיות.

מוחמד ברכה: רוני בר-און כורך בין אמנת ז'נבה לבין אנטישמיות.

מוחמד ברכה: אריה אלדד כורך בין בורג לבין אנטישמיות.

מוחמד ברכה: מה קורה כאן?

מוחמד ברכה: מישהו אפילו הרחיק לכת ואמר שההיתקלות של לוחמים היום בכביש המנהרות זה גם סוג של אנטישמיות, תוך שכחה של מאזן הכוחות שם ושישראל משחקת את תפקיד הכובש שם.

מוחמד ברכה: בכל זאת, ועל אף הרדידות הנפשעת של הימין, שמנסה לשוות לכל מי שמתנגד לה אנטישמיות, אני רוצה דווקא להזכיר כמה דברים שהיו בשלהי הקונגרס הציוני, שהסתיים ביום חמישי האחרון, שעה שהתכנסו בלשכתו של השר שרנסקי, מה שנקרא: הפורום הישראלי למלחמה באנטישמיות.

מוחמד ברכה: שם קבעו שלושה סוגים של אנטישמיות: האנטישמיות הקלאסית, שאין מקום להרחיב עליה את הדיבור, היא מוכרת וידועה.

מוחמד ברכה: האנטישמיות החדשה, שמכוונת נגד מדינת ישראל ונגד המדיניות של מדינת ישראל, לאו דווקא נגד היהודים.

מוחמד ברכה: ואני חושב שפה נעשה פשע כשכורכים בין מדיניות הממשלה לבין העם היהודי וכל מי שמתנגד למדיניות הממשלה, כאילו הוא אנטישמי.

מוחמד ברכה: אני חושב שזו זילות של קורבנות האנטישמיות.

מוחמד ברכה: אמרו לפני ואמרתי את זה גם בשבוע שעבר:

מוחמד ברכה: אם לשפוט על-פי התנהגות של ארגונים כלפי עמים שמיים, ההתנהגות של ממשלת ישראל כלפי העם השמי, שנקרא העם הפלסטיני, היא התנהגות אנטישמית גרידא.

מוחמד ברכה: הפיגוע בטורקיה הוא עדות נוספת לעידן האלים שאליו קלע הממשל האמריקני את המזרח התיכון.

מוחמד ברכה: שיגעון הגדלות, החזיונות והשיגיונות מטופחים אומנם בוושינגטון, אולם את המחיר משלמים תושבי המזרח התיכון.

מוחמד ברכה: זהו ציר הטירוף.

מוחמד ברכה: אלה הם במידה גדולה תוצרי הלוואי של עולם חד-קוטבי, שבו הניאו-שמרנות האמריקנית מבקשת שליטה על העולם כולו בכוח הכוח, באופן חסר פשרות ותמיד לטובת המעמדות העליונים בחברה האמריקנית.

מוחמד ברכה: כבר עתה ברור, שפירוק עירק בשם המלחמה בטרור שדרג את הטרור העולמי והמקומי על כל סוגיו, פלגיו ומניעיו לרמות מדאיגות שלא הכרנו.

מוחמד ברכה: מלחמה שסימנה את הטרור כיעד להכחדה, הפכה אותו לשחקן ראשי בפוליטיקה העולמית, לא כל שכן המזרח-תיכונית.

מוחמד ברכה: הזיקות ההדוקות בין ישראל לארצות-הברית, נכונותו של הממשל האמריקני לתמוך א-פריורי בכל פעולות האלימות והדיכוי של ממשלת שרון היא יותר מבעייתית.

מוחמד ברכה: מאידך גיסא, התנכרותה של ישראל למרחב שבו היא חיה והשלכת כל יהבה על ארצות-הברית, יוצרת בעולם הערבי תחושה ודינמיקה של זוג מגלומנים מוכי הזיות והלומי שיכרון-כוח, הסבורים שרק להם יש סדר-יום, רק להם יש צרכים ואינטרסים, וכל שאר הגורמים הם סטטיסטים.

מוחמד ברכה: זוהי גיאו-פוליטיקה הרסנית ומקוממת, ההופכת את ישראל מבודדת ופגיעה כאן, שם ובכל מקום.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

מוחמד ברכה: כן, אדוני.

מוחמד ברכה: כיבוש או ליתר דיוק גנבת השלטון על-ידי הרפובליקנים בארצות-הברית בישרה שינוי אטמוספירי רגרסיבי בעולם כולו.

מוחמד ברכה: הדרך להחזיר כוחות אפלים כמו אלה שפעלו בטורקיה למאורות שלהם ולחיות בעולם קצת יותר שקט ומאוזן עוברת דרך מהפך פוליטי באמריקה.

מוחמד ברכה: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לשלוח מכאן את תנחומינו לכל המשפחות שאיבדו את יקיריהן ואיחולי החלמה לפצועים הרבים.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת דוד אזולאי, אחריו - חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, ראשית, תנחומים למשפחות ששכלו את יקיריהן בטורקיה בשבת האחרונה, כשהתפוצצו שתי מכוניות תופת ליד שני בתי-כנסת מרכזיים באיסטנבול ופגעו בחפים מפשע.

דוד אזולאי: הפיגועים הללו לא היו מכוונים נגד ישראלים, אלא נגד יהודים.

דוד אזולאי: כבר כמה שנים אנחנו קוראים ושומעים על התבטאויות אנטישמיות חריפות במקומות שונים בעולם.

דוד אזולאי: אנחנו, הבית, חברי הבית, נזעקנו בעקבות סקר שהתפרסם, המגלה ש-59% מהאירופים חושבים שישראל מסוכנת לעולם, ובעקבות הפיגוע שהיה באיסטנבול.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, השר שרנסקי מגיב על העניין ואומר כך: בדיוק כמו בעבר, כאשר התייחסו ליהודי כאל שטן האשם בכל רעות העולם, טופלים כיום בעולם הנאור על מדינת ישראל את כל צרות העולם.

דוד אזולאי: לידיעתכם, חברי הבית הזה, אדוני היושב-ראש, גם בארצנו, מדינת היהודים, יש גילויי אנטישמיות דומים, ואנחנו עוברים לסדר-היום, כי כל אחד אומר: זה לא נוגע לי.

דוד אזולאי: אביא כדוגמה, אדוני היושב-ראש, קריקטורה שבה רואים סיר בשר ועליו מגבעת הלקוחה מהלבוש החרדי - -

מיכאל נודלמן: אי-אפשר.

דוד אזולאי: - - תמונה שהתפרסמה בביטאונה של מפלגת שינוי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, השר שרנסקי חושש כי ההסתה נגד היהודים יכולה לגרום, כמו בעבר, לכך שיתייחסו ליהודי כמו לשטן ויאשימו אותו בכל רעות העולם.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לכם, חברי חברי הכנסת, בתוך מדינת ישראל מאשימים אותנו, הציבור החרדי, בכל רעות המדינה.

דוד אזולאי: הביטאון של שינוי מפרסם מדי פעם בפעם מאמרי שטנה נוטפי ארס כלפי היהדות החרדית.

דוד אזולאי: הלקסיקון החרדי שמשמש את הכותבים שם יכול לשמש מקור להסתה אנטישמית בעולם.

דוד אזולאי: ברשותכם, שימו לב לדבריו של פרופסור אינג' קדיד לפר, הוא כותב כך בביטאונה של שינוי: "בימי ספירת העומר מאמצת עדת הדתיים את אופנת הגילוח של היו"ר ערפאת, והרחובות מתמלאים בחבורות בלתי מגולחות של שומרי מצווה.

דוד אזולאי: זיפי זקן מעטרים את פניהם, ולולא הכיפות שעל ראשם, אפשר היה לחשוב שהארץ נכבשה על-ידי חבורה של פרטיזנים טורקים.

דוד אזולאי: האזרח החופשי התמים מביט בשיגעון העונתי הקבוע ואינו מתרגש במיוחד".

דוד אזולאי: פרופסור כותב את הדברים הללו בביטאונה של שינוי.

דוד אזולאי: ממשיך אותו פרופסור נכבד וכותב, אדוני היושב-ראש - אני מציע לשר בני אלון, שר התיירות, אדוני השר, אתה שותף בממשלה הזאת לאותה חבורה רעה, אז כדאי שתשמע את הדברים שנכתבים בביטאונה, שתדע מי הם חבריך לממשלה, אדוני השר.

דוד אזולאי: כותב אותו פרופסור: "אני רוצה שהדבר הזה יהיה לכם ברור מאוד: כל עדת הדתיים לא מתגלחת בימי ספירת העומר, לא מסתפרת, לא לובשת בגדים חדשים, לא נותנת לאף אחד להתחתן במשך 50 יום, בגלל שלפני 1,900 שנה מתו תלמידיו של רבי אחד, לא מכירים אותו, ממחלת הדיפתריה.

דוד אזולאי: ואנא זכרו, כי חלק נכבד מהמתאבלים הללו לא יעמדו דום אפילו דקה אחת לאות אבל על חיילים שנהרגו, גם למענם, לפני חודש".

דוד אזולאי: הדברים הללו נכתבים, ושר בממשלת ישראל, השר פריצקי, כותב במאמר באותו עיתון, ביטאון של שינוי: "ואנחנו, החילונים, שותקים כאשר החרדים מרוקנים את כיסינו.

דוד אזולאי: גוזלים את הקופה הציבורית.

דוד אזולאי: הם בוחרים להתעלק על הקופה הציבורית המממנת אותם.

דוד אזולאי: כך אלפי תלמידי ישיבות, שבטלתם אומנותם, בוחרים להתפלפל על גווילים עבשים ולעסוק באזוטריה מוחלטת, שאין לה שום רלוונטיות למצב העכשווי, במקום לצאת לפרנסת משפחתם".

דוד אזולאי: אלו דברים שנכתבים בביטאונה של מפלגת שינוי.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני כבר מסיים.

דוד אזולאי: הגדיל לעשות יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת אילן שלגי, שיצא בשליחות הכנסת למועצת אירופה, אמר שם דברים קשים נגד ילדי רשת החינוך התורני והוציא דיבתם רעה בפני כל עמי אירופה.

דוד אזולאי: יש המסיתים כנגד הציבור החרדי, כאשר כל חטאם שהם שומרי תורה ומצוות והולכים בלבוש המיוחד להם.

דוד אזולאי: צריך לעשות בדק-בית, אדוני היושב-ראש, קודם כול אצלנו, ולגנות את ביטויי השנאה של מפלגת שינוי כלפי היהדות החרדית.

דוד אזולאי: וכשמבקשים לעמוד לימינן של הקהילות היהודיות אני שואל: מי יעמוד לימינם של היהודים שומרי התורה והמצוות במדינת ישראל, הנתונים להסתה פרועה מצד מפלגת שינוי היושבת בשלטון?

דוד אזולאי: כשמבקשים לכנס את כל הפרלמנטים בעולם כדי להוקיע את האנטישמיות, זה חשוב, אבל אני מציע שקודם כול נתחיל בבית ונקרא למפלגת שינוי: חדלו מן השנאה וההסתה כלפי היהדות החרדית.

דוד אזולאי: אחר כך נוכל לבוא בידיים נקיות לכל העולם ולהגיד להם: הוקיעו את האנטישמיות אצלכם.

מיכאל נודלמן: תודה, אדוני.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת רן כהן, אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות הכנסת וחבריה, אני מתנצל בפני קודמי.

רן כהן: עם כל התיעוב שאני חש כלפי ההסתה כנגד חרדים, ועם כל ההתקוממות שאני מרגיש כאשר חרדים פוסלים חילונים ומנסים לכפות עליהם אורח חיים אחר – אני פוסל גם את זה וגם את זה – נדמה לי, אדוני היושב-ראש, שהכנסת הזאת התכנסה כדי להביע את עמדתה נגד כל סוג של אנטישמיות.

רן כהן: הפיגוע הרצחני המתועב שנעשה על-ידי שתי מפלצות באיסטנבול לא היה נגד חרדים או חילונים, הוא היה נגד יהודים.

רן כהן: ונאומו האנטישמי של ראש ממשלת מלזיה לא היה נגד חילונים או חרדים, הוא היה נגד יהודים, הוא היה נאום אנטישמי.

רן כהן: וגם אמירה של אדם שאני מעריץ, אותו ואת יצירותיו, תיאודורקיס, היתה אמירה אנטישמית, משום שהיא לא ביקרה את מדינת ישראל על מעשיה, היא טבעה סטיגמה נגד העם היהודי כולו.

רן כהן: נדמה לי שהתכנסנו כאן כדי להוקיע את האנטישמיות הזאת, ובעיקרו של דבר, לנסות ולראות באיזו דרך אנחנו גם מתמודדים אתה.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, אני חושב שאי-אפשר להתעלם מן העובדה שהאנטישמיות מושרשת, לדאבוננו, עמוק בהיסטוריה האנושית, ובחלק מן העמים היא כמעט טבועה, ומדי פעם היא מתפרצת.

רן כהן: לעתים זה כמעט נס כאשר אנחנו רואים אותם מתגברים ומתמודדים בכוח הדמוקרטיה, בכוח ההומניות, שעולה מדי פעם.

רן כהן: לשמחתנו, בסך הכול, כבוד האדם וחירותו הולכים וגואים בעולם, והדמוקרטיה מתחזקת, אבל עדיין רואים את השורשים העמוקים האלה, רוויי השנאה ליהודים, כאשר השונאים טובלים באנטישמיות.

רן כהן: המקום השני הוא ימין קיצוני, פנאטי, מטורף, באירופה ובמקומות אחרים, שהאנטישמיות טבועה בו, והיא גם כלי פוליטי כדי לעשות בו שימוש והון, בעיקר בקרב קבוצות מצוקה ועניים ואחרים, כדי להשניא, ולהשיג את עוצמתו משנאת היהודים.

רן כהן: זה קרה לאחרונה במדינה כמו שווייץ, לתדהמת רבים וטובים.

רן כהן: זה קורה במדינות שנחשבות מתקדמות ונאורות, עם רמת חיים ורמת כלכלה והשכלה מאוד גבוהות.

רן כהן: גם זה צריך מאוד מאוד להדאיג, שרמת השכלה כשלעצמה עדיין לא עוקרת אנטישמיות ושנאה ומשטמה - אלא רק רעיונות שבהם מאדירים באמת את כבוד האדם ואת חירותו בכל מקום, כל אדם.

רן כהן: המקום השלישי הוא ההסתה של ארגוני הטרור – ה"חמאס" ו"הג'יהאד" וה"חיזבאללה" והאחרים, שמלבים את שנאתם כלפי מדינת ישראל גם בשנאת יהודים, כדי לתגבר את כוחם וכדי להילחם במדינת ישראל ובעם היהודי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אנחנו רואים שם לעתים לא רק אנטישמיות, אנחנו רואים שם רצון לג'נוסייד.

רן כהן: מה שמכריזה מדינה כמו אירן או מדינה כמו סודן הוא הכחדה של מדינת ישראל.

רן כהן: אני לא מכיר דוגמה אחת בעולם שבה מדינות אומרות בריש גלי, שהן רוצות ועושות את כל ההכנות כדי להכחיד מדינה אחרת, זולת המדינות הללו כלפי מדינת ישראל.

רן כהן: והן מסתובבות במסדרונות העולם והאו"ם, והן נשענות על גל של אנטישמיות, והן בונות גל של אנטישמיות.

רן כהן: וכאשר אנחנו רואים את התופעות הללו, זה רק מגביר בי את ראיית הסכנה, עד כמה אנחנו עומדים אל מול כוחות רשע, שצריך להתמודד אתם.

רן כהן: לכן, אדוני היושב-ראש, נדמה לי שאנחנו צריכים גם לומר לעצמנו, מלבד העובדה שמכאן צריך לקרוא לכל אדם נאור בעולם ולכל מדינה נאורה בעולם, לכל ארגון נאור בעולם, להילחם באנטישמיות, לעקור אותה – ואין מצב שבו אפשר להירדם כלפי האנטישמיות, זה או שנלחמים בה או שהיא מרימה ראש, ואז היא רוויית שנאה ורוויית משטמה, והיא גם מוצאת כלים כדי לרצוח יהודים.

רן כהן: אבל אנחנו לא צריכים בשום פנים ואופן להקל את מלאכתם של שונאינו.

רן כהן: אנחנו גם צריכים לשאול את עצמנו באיזה אופן אנחנו עוזרים לעולם ולעצמנו להילחם באנטישמיות.

רן כהן: כאשר אנחנו נמצאים 36 שנים בשטחים, שבהם אנחנו עוקרים את חירותו של עם אחר, אנחנו לא עוזרים לעצמנו, אנחנו מקשים על עצמנו.

רן כהן: אנחנו גם מרעים לעצמנו, ולדעתי אנחנו גם הורסים את עצמנו.

רן כהן: אבל בהקשר של האנטישמיות, המשך ההישארות בשטחים פוגע בנו ומעודד אנטישמים.

רן כהן: אגב, אנטישמים שהם מלכתחילה אנטישמים, וגם אם לא היינו שם הם היו אנטישמים, וגם אנשים שיכולים להישען על זה כדי לבטא את האנטישמיות שלהם.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, לעניות דעתי, אנחנו צריכים לעשות הכול כדי לחבור לאומות העולם הנאורות במלחמה נגד האנטישמיות ולהשתחרר בעצמנו מאותו עול שמפריע לנו להיות בעצמנו בחירות מלאה מזאת שאנחנו נמצאים בה.

רן כהן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת מגלי והבה.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, לפני כמה שבועות הלך לעולמו גדול האינטלקטואלים שנולדו בארץ הזאת, אדוארד סעיד.

ג'מאל זחאלקה: אדוארד סעיד היה מהלוחמים הבולטים בעולם נגד אנטישמיות ונגד כל צורה של גזענות.

ג'מאל זחאלקה: לפי הקריטריונים שנקבעו כאן מעל הבמה, אפילו את אדוארד סעיד אפשר להאשים באנטישמיות.

ג'מאל זחאלקה: זה מראה שהגישה שהותוותה כאן מונעת ממניעים לאומניים, ואפילו הייתי אומר שנשמעו כאן נימות שאומרות שייתכן פאשיזם שהוא לא אנטישמי.

ג'מאל זחאלקה: כי יש אנשים בעולם הזה, ונמצאים באולם הזה בגופם, שאינם מתביישים במלה פאשיזם; היא אפילו לא מביישת אותם.

ג'מאל זחאלקה: האנטישמיות, אדוני היושב-ראש, היא חלק מתופעה כללית שנקראת גזענות.

ג'מאל זחאלקה: מבחינה מוסרית אין הבדל בין עוכר ישראל לעוכר ישמעאל, לשונא שחורים ולשונא לבנים.

ג'מאל זחאלקה: כולם פסולים מבחינה מוסרית.

ג'מאל זחאלקה: גזענות, אדוני היושב-ראש, אינה הבעת דעה, היא אקט אנטי-מוסרי שיש לאסור אותו ולהיאבק נגדו.

ג'מאל זחאלקה: האנטישמיות נולדה בתרבות המערב, זה המקור שלה.

ג'מאל זחאלקה: האנטישמיות היא דבר שצומח בתנאים כלכליים, חברתיים ופוליטיים מסוימים, והם באים מבית-מדרשו של הימין הקיצוני, הפאשיסטי, כך זה היה באירופה.

ג'מאל זחאלקה: התיאור של האנטישמיות כמחלה – כך הדברים נשמעים היום – ואפילו כמחלה תורשתית, ועוד יותר כמחלה מידבקת, הוא ניסיון לברוח מהעניין עצמו.

ג'מאל זחאלקה: מי שבאמת רוצה להיאבק באנטישמיות צריך לחבור לאותם כוחות שנאבקים באנטישמיות בעולם.

ג'מאל זחאלקה: יש בעולם הזה אנשי עקרונות שתומכים בזכויות אדם, אנטי-גזענים ונאבקים בגזענות על כל צורותיה.

ג'מאל זחאלקה: אתה תשמע אותם מוקיעים את האנטישמיות נגד יהודים, תשמע אותם מוקיעים את הדיכוי של העם הפלסטיני, שמעת אותם נגד האפרטהייד, אתה שומע כשהם נגד האפרטהייד שנבנה בגדה המערבית וברצועת-עזה כיום.

ג'מאל זחאלקה: זו לא אנטישמיות, זה ניסיון, נבזי הייתי אומר, לבלבל בין אנטישמיות, שהיא סוג מסוכן במיוחד של גזענות, שיש להיאבק בו ולהוקיע אותו בכל צורה שהיא, לבין מאבק צודק נגד דיכוי של עם שנמצא תחת כיבוש, נגד מי שאשם בכיבוש הזה, מי שאחראי לעוולות שנעשות תחת הכיבוש הזה.

ג'מאל זחאלקה: זה בלבול זדוני.

ג'מאל זחאלקה: אם באירופה 59% מהאנשים אומרים היום שהם רואים את מדיניותה של ממשלת ישראל כמסוכנת לביטחון העולם - אומרים שזאת אנטישמיות; אם השר שרנסקי חוזר מהקמפוסים בארצות-הברית ושומע שם מחאה חריפה נגד מדיניות ממשלתו - הוא אומר שזאת אנטישמיות.

ג'מאל זחאלקה: יש אינסטרומנטליזציה של העניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: כל מי שמותח ביקורת על ממשלת ישראל הוא אנטישמי.

ג'מאל זחאלקה: זה אסור, אנחנו לא ניכנע, זה ניסיון להשתיק את הביקורת, והוא פסול מעיקרו.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, יש להפריד בין ביקורת נגד מדיניותה של ממשלת ישראל בשטחים הכבושים ואפילו מאבק נגד המדיניות הזאת לבין אנטישמיות.

ג'מאל זחאלקה: יש להוקיע את האנטישמיות.

ג'מאל זחאלקה: מי שנאבק נגד הכיבוש ונגד הדיכוי של העם הפלסטיני ולמען חירותו של עם הוא אדם שצריך לקבל צל"ש.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להדגיש את הדבר הזה.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר אין בעלי ברית בעולם הזה שיעמדו נגד אנטישמיות אלא האנשים שנאבקים למען זכויות אדם באשר הוא אדם ונגד כל גזענות באשר היא גזענות, גם אם היא אנטישמית.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת איוב קרא.

מיכאל נודלמן: אחריו - שר התיירות בני אלון.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש דעה או סטריאוטיפים שקשורים לזאב ז'בוטינסקי, אבל מה שבלט במיוחד במאמריו הוא אמרתו שהוא מייחל ליום שבו יהיה ראש ממשלה יהודי בישראל ובהמשך גם לא-יהודי.

איוב קרא: הוויכוח היום מביא לכך שלאנטישמיות ולגזענות אין מקום, במיוחד כלפי העם היהודי.

איוב קרא: חזרתי לא מזמן מביקור בגרמניה, הייתי במחנות ריכוז – לפעמים אני מתרגש אפילו לדבר על כך – ותהיתי איך אפשר שבני-אדם יחשבו להרוג בני-אדם, ותהיתי על השנאה שהיתה קיימת באירופה.

איוב קרא: מדי שנה אני עורך ביקור באחד המחנות לשעבר, ובכל פעם אני מזדעזע מחדש.

איוב קרא: לא יעלה על הדעת שבעולם הזה יהיו מפלצות כאלה.

איוב קרא: ראיתי איפה תכננו את השמדת העם הזה.

איוב קרא: האנטישמיות היא לא רק הביטויים האנטישמיים נגד היהודים, האנטישמיות היא גם של אלה שפוגעים ביהודים בטרור, הם מאותו הזן.

איוב קרא: כולנו שמיים וכולנו היינו מאוימים בעבר על-ידי אותה מפלצת.

איוב קרא: צר לי שהדברים לא ברורים.

איוב קרא: בהזדמנות זאת אני מחזק את ראש הממשלה בביקורו באיטליה היום.

איוב קרא: אני מחזק עוד יותר את ברלוסקוני, שבהתבטאויות האחרונות שלו יצר בכל מקום אווירה טובה ונתן גושפנקה לישראל.

איוב קרא: כואב לי לראות מקומות, קהילות או מדינות שעדיין מתבטאות באנטישמיות בצורה זו או אחרת.

איוב קרא: האנטישמיות האמיתית היא האנטישמיות האקטיבית שאנחנו רואים היום, ראינו אותה לפני יומיים בטורקיה והיא ממשיכה להכות גלים כמעט בכל מקום.

איוב קרא: זה מה שמסכן את העולם.

איוב קרא: ראינו את הפיגוע של "אל-קאעידה" בארצות-הברית, אני מקווה שארצות-הברית לא תראה עוד אסונות כאלה, אבל זה רק סימן למה שאנשים קיצוניים מסוגלים להביא על העולם.

איוב קרא: פירוש הדת וכאילו לגיטימציה לפעול בצורה כזאת הוא הדבר הכי מסוכן.

איוב קרא: שום דת בעולם לא נתנה לגיטימציה להרוג אנשים, לא חשוב באילו נסיבות ומה הסיבות.

איוב קרא: יש לי תהיות בקשר לאותם מנהיגים, אם הראייה שלהם היא באמת אידיאולוגית, או שמדובר בארגונים שמה שעומד לנגד עיניהם ולנגד עיני שולחיהם אלה אינטרסים צרים וטובות הנאה.

איוב קרא: אם הם יפסיקו את הפיגועים הללו הם לא יקבלו את התמיכות הכספיות, ואז גם אף אחד לא ישמע עליהם.

איוב קרא: היום שמעתי מגורמים שהגיעו מלבנון ומסוריה, שמעמדו של "חיזבאללה" בלבנון מתכרסם, ויש הרגשה שהוא מיצה את עצמו בראייה האידיאולוגית.

איוב קרא: זו בשורה טובה.

איוב קרא: העסקה שנרקמת היום, שאיננה לרוחי, רק יכולה להגביר את הפעילות שלו ואת המוטיבציה שלו לפעול.

איוב קרא: הוא ימשיך לחטוף חיילים וימשיך לפעול בראייה שאני קורא לה אנטישמית אקטיבית, כשאפשר לגשת למהלך של פעולה ולהרחיק אותו מגבול הצפון בלי לחשוש ובלי לפחד, כי זה ארגון שהוא בקושי בסדר גודל של חטיבת טנקים, וכל היום רק זורע שנאה ומחמם את הגזרה בצפון.

איוב קרא: אני לא רוצה שתהיה בצפון מלחמה כמו ב-1982, אבל לא יזיק לנקות מדי פעם את השטח עד האוואלי.

איוב קרא: במבצע ההוא הייתי קצין צעיר, וגם אז, אדוני שר התיירות, אם היינו נכנסים עד לאוואלי וחוזרים, או נכנסים עד צידון וחוזרים, לא היה שום אסון, כי עד צידון לא היה שום נפגע בקרב חיילי צה"ל.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

איוב קרא: ואדוני, פצצת האטום באירן, ששמענו עליה מראש המוסד לפני יומיים, היא רק אות לבאות, חלילה, ואנחנו צריכים להיות מאורגנים ונכונים לפעול נגד כל אנטישמיות אקטיבית.

איוב קרא: אני מאחל שנדע שוויון, שנדע שלום, שנדע רק דברים טובים.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אני שמח שהאוכלוסייה הדרוזית נמצאת היום כמעט בכל זרועות צה"ל, וכמו שהזכירו הדוברים לפני, יש טייס דרוזי, יש דרוזים בשייטת, יש אלוף דרוזי בצה"ל.

איוב קרא: לצערי הרב, הקיפוח המתמשך קיים, ודרושה מלחמה אזרחית כדי להגשים את השוויון הזה.

איוב קרא: אני רוצה לסיים ולומר, שכאשר השר שרנסקי לקח אותי אתו לביקור בדונייצק שבאוקראינה, שמחתי מאוד להופיע אז מול כל המיליונים שהתקבצו לראות אותו – הנה הוא כאן – בבית-הכנסת של דונייצק, והוא התגאה בי על כך שאני לא-יהודי ואני נמצא לידו כחבר הפרלמנט הישראלי, אבל אני התגאיתי בו עוד יותר, והם לא האמינו שהוא יוצא ברית-המועצות לשעבר ושר בישראל – אינטגרציה אמיתית.

איוב קרא: ואנחנו צריכים שהאינטגרציה הזאת תהיה עם כלל אזרחי ישראל, ובעזרת השם, יבוא היום ואנחנו נעשה ביחד את השלום המיוחל.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: שר התיירות בני אלון, בבקשה.

קריאה: - - -

מיכאל נודלמן: יש לו זכות לדבר.

מיכאל נודלמן: הוא לא עונה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השר שרנסקי יחתום את הדיון.

בנימין אלון: אני רק משתלב בדיון.

בנימין אלון: חשבתי שלא להשתלב, אבל שוב ושוב חוזרים על אותם מוטיבים - שמעתי את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה ואחרים – ואני חושב שצריך פשוט לעשות סדר בנושא.

בנימין אלון: אחד מגדולי חובבי ציון שלפני תנועת הציונות המדינית, ד"ר פינסקר, כבר אמר שהמלה "אנטישמיות" היא מלה משובשת ומטעה.

בנימין אלון: הוא הציע במקומה את המלה "יודו-פוביה".

בנימין אלון: הוא גם היה רופא, וזו המלה שהוא בחר.

בנימין אלון: אני הייתי משתמש במינוח "שנאת ישראל".

בנימין אלון: המלה "אנטישמיות" מטעה.

בנימין אלון: היא שאובה מתפיסות הגזע האירופיות המאוחרות, והיא באמת מבלבלת, בעיקר את הנואמים, חברי הכנסת הערבים, שאומרים: הרי גם אני שמי, איך שמי יכול להיות אנטישמי?

בנימין אלון: ולכן, אין באמת שום צדק היסטורי שמצדיק את המינוח הזה, ולדעתי היינו צריכים להשתחרר ממנו.

בנימין אלון: יש תופעה ייחודית כייחודיותו של העם הזה, הבלתי-מובן, כייחודיותה של ההיסטוריה של העם הזה, של עם ישראל.

בנימין אלון: יש תופעה שנקראת: שנאת ישראל.

בנימין אלון: שונאים אותו פעם אחת בגלל זה שהוא מתבדל; שונאים אותו פעם אחת בגלל זה שהוא מתבולל ומצליח בתחרות שלו; שונאים אותו בגלל זה שהוא עשיר ושונאים אותו בגלל זה שהוא עני ומנודה ומהווה סמל לקללת אלוהים.

בנימין אלון: הסיבות לשנאת ישראל הן רבות, והן כל כך רבות שהן מראות שאין אף סיבה אחת אמיתית, חוץ מתופעה בלתי מוסברת ובלתי רציונלית שנקראת: שנאת ישראל.

בנימין אלון: ולכן, חשוב להבין – וזה חשוב לא רק כדיבור היסטורי-מדעי, זה חשוב בעיקר ליהודים להבין – שאין חוקיות שאומרת שהגבעה שבה לחמנו בעבר או שבה הכה השטן של שנאת ישראל, תהיה אותה גבעה שבה יכה שוב אותו שטן, ואני כגנרל זקן צריך להיות ערוך לה.

בנימין אלון: אנחנו שוב ושוב ערוכים ודרוכים לשמוע באירופה - על הרקע הנוצרי, עם המוזיקה של ואגנר – היכן היא שנאת ישראל.

בנימין אלון: לא, לא זו שנאת ישראל המובילה של היום.

בנימין אלון: כשהריכוז היהודי של עם ישראל מחליף מקום, גם שנאת ישראל מחליפה מקום.

בנימין אלון: הריכוז היהודי הגדול ביותר של עם ישראל בעולם היום הוא כאן.

בנימין אלון: ה"גטו" היהודי הגדול ביותר שקיים הוא כאן.

בנימין אלון: הוא מוקף במאות מיליונים, שחלקם – מדינות שרשמית רוצות להשמיד את ישראל, כל יהודי ויהודי; שמלאות שנאת ישראל ושנאת כל יהודי ויהודי.

בנימין אלון: השנאה הקלאסית של "הפרוטוקולים של זקני ציון" – חפש אותה ברחובות קהיר; חפש אותה בדוכנים של המדינות הסובבות אותנו, ותמצא אותה הרבה יותר מאשר באירופה.

בנימין אלון: אדרבה, מובילי שנאת ישראל באירופה של היום אלה הן אותן קבוצות ערביות של האויב שנמצא כאן.

בנימין אלון: 6 מיליוני מוסלמים בצרפת הם המובילים, ואז, כמו תולעים מן העץ הישן, יוצאות להן גם אותן שנאות קלאסיות של אותם נאצים ישנים שהתחבאו בתוך הארון.

בנימין אלון: אבל מובילי שנאת ישראל של היום אלה הם אותם אויבים של מדינת ישראל.

בנימין אלון: האויב הערבי הוא המוביל את שנאת ישראל.

בנימין אלון: וכשאנחנו משתמשים שוב ושוב במונח "אנטישמי", הרי אם ניקח את ברית-המועצות הקומוניסטית, היא כדבר ראשון התחייבה להילחם באנטישמיות.

בנימין אלון: בפולין אסור היה להזכיר את הקורבנות היהודים של השואה.

בנימין אלון: היו קורבנות.

בנימין אלון: היתה מלחמה בין הנציונליזם הנאצי לבין האינטרנציונליזם ההומניסטי-קומוניסטי, והטובים – הקומוניסטים - ניצחו.

בנימין אלון: מה זה משנה אם הם יהודים או שהם ביילורוסים או שהם אוקראינים?

בנימין אלון: זו אותה גישה שרבים מחברי הכנסת הערבים, עם האוריינטציה הקומוניסטית, ששהו זמן רב באוניברסיטאות במזרח-גרמניה וברוסיה, שאבו, והם באמת ובתמים עולים לכאן וחוזרים ואומרים: אנטישמיות זו מלה נרדפת לגזענות, ולכן אני שמי כמוך, ושונאים אותי כמוך.

בנימין אלון: ואז המסקנה היא שכל הדיבורים שלנו הם סתם מין אחיזת עיניים כזאת; אנחנו סתם מנצלים את דעת הקהל העולמית.

בנימין אלון: וזה נשמע פה בכנסת ישראל, והמאזינים והצופים בבית פשוט משפשפים את העיניים, כי הם לא כל כך אינטלקטואלים כמו חלק מחברי הכנסת הערבים כאן, אבל הם יהודים, ולחלק מהם עדיין יש מספר על היד, והם פשוט זוכרים את החוויה הקיומית הזאת של יהודי ששונאים אותו – למה?

בנימין אלון: ככה, בלי הסברים אינטלקטואליים.

בנימין אלון: ומותר בבית הלאומי היחיד הזה, שהקמנו אחרי כל כך הרבה שנות סבל והשפלה, לדבר יהודית ולדבר כמו יהודי, ולא להצטעצע באשליות הומניסטיות-קומוניסטיות שכבר מזמן שבקו חיים.

בנימין אלון: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שהואלת לשלב אותי בדיון.

בנימין אלון: אנחנו לא עוסקים באנטישמיות.

בנימין אלון: אנחנו עוסקים בשנאת ישראל, ומוביל שנאת ישראל של היום הוא האויב הערבי.

בנימין אלון: הם מובילי שנאת ישראל של היום, והריכוז הגדול ביותר של שנאת ישראל הוא כאן, במזרח התיכון, והשלוחות של שונאי ישראל הערבים בצרפת הן מובילות השנאה הגדולה של ישראל בצרפת, והשלוחות בכל מקום ומקום הן המובילות הגדולות.

בנימין אלון: ולכן, אני לא מתנגד לכל דיון שמתייחס לאנטישמיות בעולם.

בנימין אלון: אנחנו ערבים לכל היהודים בעולם, והם ערבים לנו.

בנימין אלון: אבל לא לערבב את העיקר עם הטפל ולא לשגות באשליות, ולזכור היכן נמצא האויב של היום, היכן היא שנאת ישראל של היום, כי אם לא ניטיב להבין את זה, אנחנו נשלם מחיר יקר מאוד.

בנימין אלון: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מגלי והבה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, תרשה לי, אדוני היושב-ראש, לשלוח את תנחומי למשפחות הנרצחים, טורקים ויהודים, ולאחל החלמה לפצועים.

מגלי והבה: לגבי מה שהתרחש בטורקיה, הייתי אומר שהכתובת היתה על הקיר.

מגלי והבה: ההתגברות של הפעילות האנטישמית בזמן האחרון, בחודשים האחרונים, רק הוכיחה שהיא יכולה להביא בסופו של דבר למעשים ולפעולות טרוריסטיות שיפגעו בחיי חפים מפשע.

מגלי והבה: אדוני שר התיירות, אני מסכים אתך, זו שנאת ישראל ולא שום דבר אחר.

מגלי והבה: אני ראיתי את התגובות במקומות שונים בעולם.

מגלי והבה: שמעתי בקשב רב את התיאורים של חברי הכנסת, שציטטו את דברי ראש ממשלת מלזיה, שאמר את מה שאמר על היהודים, ואחרים שנקטו גם כן – אם זה באירופה ואם זה במקומות אחרים – פעילות יזומה והצהרות נגד העם היהודי.

מגלי והבה: כל זה על מנת לנסות לפגוע בעם היהודי.

מגלי והבה: רק שלשום שמענו את ההערכה לגבי התוכניות של "הג'יהאד האסלאמי".

מגלי והבה: אנחנו מדברים על 20 מיליון מוסלמים באירופה, שבשנת 2020 רוצים לראות את כל העולם מוסלמי.

מגלי והבה: מי שלא שייך לדת הזאת, צריך לפעול נגדו, ולפעול נגדו כמו שראינו בפעולות טרוריסטיות ובפעולות אכזריות.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו צריכים להיות הראשונים שפועלים כאן, בתוך הבית הזה, כדי לקרוא לעולם המערבי להתעורר ולפעול נגד כל סוגי האנטישמיות.

מגלי והבה: כאן מוטלת עליך, אדוני השר לענייני תפוצות, האחריות לארגן את הפעילות זאת.

מגלי והבה: אני יודע שאתה עושה לילות כימים בארצות שונות בעולם על מנת לעורר את האנשים, לדבר על לבם ולנסות לשכנע אותם שכל רצונם של מדינת ישראל והעם היהודי זה שתהיה מדינה יהודית אחת בעולם ויהיה שלום במזרח התיכון.

מגלי והבה: ראינו כשהלכנו על השלום לאן הגענו.

מגלי והבה: כולנו יודעים – לא צריך להסביר לנו כאן

מגלי והבה: בבית הזה ובמזרח התיכון - שכאשר רצינו ושמנו את כל הניירות שלנו על השולחן ואמרנו שפנינו לשלום, מה קרה מאוקטובר 2000 עד היום.

מגלי והבה: באים היום מנהיגים, מוסלמים ואירופים, ומנסים לתקוף את מדינת ישראל ולתקוף את העם היהודי.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אומר לכם שאנחנו צריכים להתארגן לפעילות מסוג אחר.

מגלי והבה: צריך לצאת בהסברה לעולם, להסביר את הסכנה באנטישמיות הזאת – הם צריכים להבין שלא רק מה שקורה בתוך הבית שלהם לאט לאט גם יופנה נגדם, אלא שמי שיתיר דמו של יהודי בכל מקום בעולם, הוא זה שמתיר את דמם שלהם, כי לא ייתכן שאנשים שהולכים להתפלל ולהיכנס לבית-כנסת יירצחו רק בגלל היותם יהודים.

מגלי והבה: מי שינסה לקשור את זה למדיניות של הממשלה, יראה שהרי היתה מדיניות ממשלה כשהלכנו לשלום.

מגלי והבה: האם האנטישמיות הופסקה?

מגלי והבה: האם הרדיפה הנאצית והקיצונים הימנים באירופה הפסיקו את הפעילות שלהם?

מגלי והבה: אני מסיים את דברי, אדוני היושב-ראש, ואומר שהגיע הזמן לגרום לעולם להבין את הקשר הישיר שבין התעמולה הפראית נגד מדינת ישראל לבין הטרור האנטישמי.

מגלי והבה: אני אומר ששבענו מלים יפות והגיעה העת למעשים.

מגלי והבה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אחמד טיבי.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת דני יתום.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שפגיעה באנשים רק בשל השתייכות דתית, כמו למשל פגיעה בבית-ספר יהודי, או הפיגוע שהיה באיסטנבול בבתי-כנסת, הם מעשים שיש להוקיע אותם באופן מוסרי ופוליטי חד-משמעית.

אחמד טיבי: יש ניסיון, בדרך כלל של גורמים לאומיים בכל מקום, לנצל תופעות כאלה כדי להשיג דיבידנד פוליטי, ראה דברי ראש הממשלה, למשל, שלפני כמה ימים הרחיק לכת בפירוש הביטוי "אנטישמי".

אחמד טיבי: הוא אמר שכל מי שמותח ביקורת או מתקיף את מדיניות הכוח של הממשלה כנגד פלסטינים, עושה זאת ממניעים אנטישמיים; לא בגלל זה שהוא מתנגד למדיניות ממשלת ישראל, אלא ממניעים אנטישמיים.

אחמד טיבי: מי הוא האיש שקושר את שיוכו, את יהדותו עם המדיניות שלו אם לא ראש הממשלה?

אחמד טיבי: לאחר מכן הוא בא ומתריס וכועס וזועק כנגד אלה שמתנגדים למדיניות שלו.

אחמד טיבי: המטבע הזאת לעתים – סליחה על הביטוי – יש השחתה, יש לא רק הפשטה, יש גיחוך של המושג אנטישמיות.

אחמד טיבי: אבל תראה מה לאומנות וגזענות יכולות לעשות.

אחמד טיבי: סוף-סוף יש ביטוי שקושר ערבים ויהודים ביחד, שניהם עמים שמיים, ואתה רואה מאמץ אדיר, מתמשך, סיסטמתי, אנשים יוצאים מהכלים כדי להוכיח ששמי זה רק יהודי.

אחמד טיבי: ערבים זה משהו אחר, מוסלמים זה משהו אחר.

אחמד טיבי: יש ניסיון להתנתק, שמא מישהו בעולם יחשוב שהגזענות שהיתה באירופה נגד שמים באשר הם היא לא רק נגד יהודים, אלא נגד יהודים וערבים.

אחמד טיבי: ואיך שניהם ילכו יחדיו?

אחמד טיבי: שהרי רגשי הקיפוח באירופה נמשכים עד לרגע זה, והם רק נגד יהודים.

אחמד טיבי: יש באירופה עכשיו תופעה – בעיקר מאז 11 בספטמבר - שנקראת אסלאמופוביה, של אנשים שמעצימים כל מעשה של מוסלמי באשר הוא, מקישים ממנו לגבי מאות מיליונים של אנשים ומתחילים לנתח את האופי הטרוריסטי של האסלאם, או את החינוך של המוסלמים והאסלאם והקוראן.

אחמד טיבי: אפילו פסאודו-אינטלקטואלים אמריקנים התחילו פתאום להיות כמעט שיח'ים בפירוש האסלאם.

אחמד טיבי: יש להם פירוש הבית הלבן לקוראן.

אחמד טיבי: עוד מעט תצא מהדורה.

אחמד טיבי: יש רגשות נגד יהודים והם ראויים להוקעה ברורה וחד-משמעית, אבל יש ניסיון זול, מגוחך, כמעט הזניית המושג "אנטישמי" של פוליטיקאים לאומנים, שמנסים לנצל כל דבר.

אחמד טיבי: אני רוצה להבין, למה שר החוץ של מדינת ישראל נסע למחרת לאיסטנבול.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: תארו לכם שאחרי שנהרגו 13 אזרחים ערבים במהומות אוקטובר, שר החוץ של מצרים היה מגיע לפה.

אחמד טיבי: מה הייתם עושים לו.

אחמד טיבי: אפשר היה לשלוח מברק.

אחמד טיבי: אפשר להשתתף בלוויה, כמו היושב-ראש ריבלין.

אחמד טיבי: אבל שר החוץ, בניסיון לניכוס דיפלומטי, פוליטי, מדיני, של פיגוע נגד אזרחים טורקים - מוסלמים ויהודים, נכון, בבית-כנסת, אז מה?

אחמד טיבי: יהודים לא יכולים להיות אזרחים טורקים?

אחמד טיבי: הרי האינטרס הוא לייצב ולחזק את האזרחות והשייכות הטורקית של היהודים שם.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: האפוטרופוס של בתי-הכנסת באיסטנבול, שהיא עיר חשובה שם, זו אזרחות של מדינת ישראל, לא אזרחות של טורקיה.

אחמד טיבי: איזה מין גיחוך זה?

מגלי והבה: אני מציע לך, אל תנסה לערב - - - אני גם ממליץ לך שתקרא את האידיאולוגיה של "הג'יהאד האסלאמי".

מגלי והבה: יכול להיות שגם אתה תרגיש - - -

אחמד טיבי: יכול להיות שיש אנשים שמתקשים לרדת לסוף דעתי.

אחמד טיבי: אני אמשיך.

אחמד טיבי: יש ניסיון לנכס את העניין פוליטית, מדינית.

אחמד טיבי: פתאום, עוד לפני ששר החוץ של טורקיה ביקר במקום, ביקר שם שר החוץ של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: זה נראה לי מרחיק לכת, לא במקום, מביך ופוגע בריבונות של טורקיה.

אחמד טיבי: אני חושב שהטורקים גילו מין רכרוכיות מסוימת.

אחמד טיבי: אגב - אין ספק שמי שפגע בבתי-כנסת ראוי להוקעה, חד-משמעית.

אחמד טיבי: אבל, אין ספק שאם "אל-קאעידה" מאחורי זה, יש לה חשבון ארוך עם הטורקים.

אחמד טיבי: תראה מה הם עושים בסעודיה.

אחמד טיבי: הם רוצים להפיל משטר.

אחמד טיבי: זו התנהגות של ארגון שמנסה באמצעים טרוריסטיים להפיל משטרים.

אחמד טיבי: עכשיו, כאשר הוא פוגע בטורקים, זה משהו, אבל כאשר הוא פוגע בסעודים - זה סתם מעשה טרוריסטי.

יוסי שריד: איזה משטר, והאבים.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: זה - - - שהוא שמי?

אחמד טיבי: הוא לא שמי.

מגלי והבה: - - -

אחמד טיבי: חשוב לענות על השאלה, למה כאשר מותחים ביקורת - אתה, לא אתה, יהודים, למשל השר שרנסקי - על משטרים טוטליטריים בעולם הערבי, זה נקרא עמדה פוליטית פרוגרסיבית, וכאשר אירופים מותחים ביקורת על המשטר בישראל, על דרך ההתנהלות המדינית-הביטחונית, זה מייד הופך להיות אנטישמי, לפי ההגדרה, by definition, אצל שרון.

אחמד טיבי: זה הופך להיות אנטישמי.

אחמד טיבי: זה נקרא להוריד את המושג הזה לאשפתות.

אחמד טיבי: לא ככה מטפלים בתופעה הזאת.

אחמד טיבי: גזענות היא גזענות באשר היא.

אחמד טיבי: אין גזענות מיוחדת, אוניברסלית, שכל העולם צריך להתגייס נגד עם אחד בלבד.

דני יתום: - - -

אחמד טיבי: תירגע, חבר הכנסת יתום.

אחמד טיבי: אם אתה נגד גזענות נגד יהודים, אתה חייב להיות אנטי-גזעני ולכן אתה צריך להתנגד לגזענות נגד פלסטינים באשר הם.

אחמד טיבי: להרוג פלסטינים כיוון שהם פלסטינים, זה בסדר?

מגלי והבה: לא הורגים פלסטינים באשר הם - - - טרוריסטים.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: 450 ילד הם טרוריסטים?

אחמד טיבי: איך הם נפגעו?

אחמד טיבי: הם הלכו באוויר?

אחמד טיבי: ירו בהם באוויר?

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אם לאדם יש דרך ומחשבה אנטי-גזענית, היא צריכה להיות אוניברסלית ומכוונת נגד כל תופעת גזענות – באלסקה, בשכם, בתל-אביב, בפריס ובאיסטנבול, אבל אי-אפשר שאנטי-גזענות תהיה עד כדי כך סלקטיבית.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת דני יתום, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חברי הכנסת עזמי בשארה ואיתן כבל.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת וגם חברות הכנסת, ראשית, הודעה לחבר הכנסת טיבי, שיצא מהאולם: אני רגוע.

דני יתום: אני רגוע.

דני יתום: אמרת – תירגע, חבר הכנסת יתום.

דני יתום: אני רגוע.

אחמד טיבי: - - -

דני יתום: האנטישמיות היא תופעה מעוררת חלחלה וחשש.

דני יתום: היא יותר עתיקה ממדינת ישראל המתחדשת.

דני יתום: היתה אנטישמיות, חבר הכנסת טיבי, עוד לפני שמדינת ישראל הוקמה ב-1948, ולכן לא נכון לקשור בין שורשי האנטישמיות לבין מדינת ישראל.

דני יתום: היתה, עוד לפני שקמה מדינת ישראל, אינקוויזיציה בספרד, שרדפה את היהודים, ולכן השורשים של האנטישמיות הרבה יותר עתיקים והרבה יותר עמוקים מאשר ההתייחסות למדינת ישראל.

דני יתום: האנטישמיות היא מחלה ממארת.

דני יתום: צריך לגנות אותה וצריך לפעול נגדה.

דני יתום: אני מקבל את זה שלא די במלים, אלא צריך גם מעשים.

דני יתום: נכון שהפעולה היא פעולה מאוד מוגבלת, מכיוון שאנחנו מכירים את כוחנו, ולא נוכל לפעול כנגד האנטישמיות רק בעוצם ידנו, לבד.

דני יתום: כל העולם הנאור והחופשי, הדמוקרטי, חייב להתגייס על מנת לגנות, על מנת להוקיע ועל מנת לפעול נגד האנטישמיות.

דני יתום: כל ממשלה אחראית בתחומה לכך שתופעות אנטישמיות לא תקרינה, וכל ממשלה אחראית להילחם בתופעת האנטישמיות כפי שהיא נלחמת בטרור וכפי שהיא נלחמת בהפרות סדר וכפי שהיא נלחמת בכל דבר אחר שמערער את יסודות השלטון, היציבות, ופוגע בבני-האדם שם באשר הם בני-אדם.

דני יתום: מה שניתן לעשות זה לא רק לקיים סימפוזיונים, אלא לחייב, באמצעות חקיקה בין-לאומית, באמצעות דיון במוסדות הבין-לאומיים, את אותן מדינות לטפל בתופעה, לפעול באמצעות מדינות נוספות שמוקיעות את התופעה אצל מדינות שלישיות שעדיין התופעה קיימת בהן.

דני יתום: אנחנו חייבים להבין שהאנטישמיות מטרתה לפגוע ביהודים ולפגוע באתרים יהודיים, רק בגלל העובדה שהאתרים האלה הם סממנים של הדת היהודית והאנשים הם בני הדת היהודית.

דני יתום: נכון שיש אזרחים יהודים שהם אזרחי טורקיה ואזרחים יהודים שהם אזרחי ארצות-הברית ואזרחים יהודים שהם אזרחים במדינות רבות מאוד בעולם, אבל הפגיעה על רקע אנטישמי היא רק ואך ורק בגלל העובדה שהאנשים הם יהודים, או שנולדו יהודים או שהחליטו לחיות את חייהם כיהודים.

דני יתום: יש קשר בין האנטישמיות לטרור.

דני יתום: אינני רוצה לומר בכך שהטרור כולו מונע רק ממניעים אנטישמיים, אבל באותם מקומות שבהם מלבה אנטישמיות את השנאה אנחנו נמצא, לצערי הרב, יותר מוקדם מאשר מאוחר, גם תופעות של פגיעה פיזית ותופעות של טרור נגד הקהילות היהודיות ונגד האוכלוסייה היהודית.

דני יתום: לכן צריך להשוות את האנטישמיות לטרור, טרור מילולי, טרור שפוגע ביהודים, טרור שפוגע באתרים יהודיים, וטרור שמלבה לא רק את השנאה אלא מלבה ומפרה את הקרקע שעליה צומחים לאחר מכן העשבים השוטים של הטרור.

דני יתום: המלחמה נגד האנטישמיות צריכה להיות טוטלית, בלתי מתפשרת.

דני יתום: ודאי שמכאן, מהבית הזה, צריכה לצאת קריאה אל העולם הנאור, על מנת שיתגייס ויוביל את המאבק נגד האנטישמיות.

דני יתום: ניתן כמובן לפעול בדרכים נוספות, להחרים אישים, להחרים מנהיגים, כאלה שמתבטאים בביטויים אנטישמיים וכאלה שנותנים גיבוי למעשים אנטישמיים, אם בקול ואם בשתיקה.

דני יתום: אין ספק שהדבר הזה קשור, בין היתר, גם בחינוך.

דני יתום: יש מדינות באירופה, ואולי גם במקומות אחרים בעולם, שבהן התינוקות יונקים יחד עם חלב אמותיהם גם את הגישה האנטישמית.

דני יתום: אנחנו יודעים זאת.

דני יתום: התופעה הזאת, לצערי הרב, לא רק שלא פסה מן העולם, אלא אפילו הולכת ומתגברת.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

דני יתום: משפט הסיום הוא, שאסור לנו להישאר שווי נפש.

דני יתום: אנחנו צריכים להבין את הרעה החולה הזאת ולנסות ולפעול על מנת שבכל מקום בעולם ייגדע הראש של התופעה האנטישמית בעודו באבו.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עזמי בשארה.

מיכאל נודלמן: אחריו - חברי הכנסת איתן כבל, אלי אפללו, קולט אביטל, אברהם שוחט.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא מבין למה התעסקה הכנסת בדיון הסמנטי לגבי המלה "אנטישמיות".

עזמי בשארה: אני פשוט לא מבין.

עזמי בשארה: הרי יש היסטוריה למושג וכל אחד פירש אותו איך שהוא רוצה.

עזמי בשארה: למושג יש היסטוריה, השתמשו בו בתקופה מסוימת לתיאור תופעה מסוימת.

עזמי בשארה: המושג התחיל בשנות ה-70 של המאה ה-19 על-ידי הליגה האנטישמית הראשונה שקמה בגרמניה, כדי להיאבק ביהודים.

עזמי בשארה: תופעה אנטי-יהודית.

עזמי בשארה: כל ניסיון אחר להגיד אנטישמיות כוללת, מה כוללת, לא כוללת - היא תופעה אנטי-יהודית.

עזמי בשארה: אני גם לא מבין למה צריך להיפטר ממנה.

עזמי בשארה: האיש הראשון שהשתמש בה יש לו שם, קוראים לו וילהלם מר - הוא מטיף דתי, אנטי-יהודי.

עזמי בשארה: הוא גם השתמש בפעם הראשונה בדמגוגיה חברתית נגד היהודים כמקור לאסונות.

עזמי בשארה: זו תופעה מרכז-אירופית, יש לה שם.

עזמי בשארה: לא קראו לשנאת יהודית בימי הביניים אנטישמיות.

עזמי בשארה: זה שם שניתן לתופעה בחברה המודרנית.

עזמי בשארה: יש ניסיון היסטוריוני ידוע לכלול גם שנאת יהודים בימי הביניים בתוך האנטישמיות, כאשר יש ניסיון אחר להגיד שלא, שזו שנאה אנטי-דתית נגד מיעוטים דתיים, נגד כל מיעוט דתי.

עזמי בשארה: גם אם היו מוסלמים, הם היו עושים נגדם אותו הדבר.

עזמי בשארה: דרך אגב, זה התחיל בתקופה הראשונה של ימי הביניים, ממסעי הצלב, בפשיטות ממש אל תוך הכפרים והעיירות באשכנז.

עזמי בשארה: זה גרמניה.

עזמי בשארה: הם נכנסו לטבוח ביהודים בדרכם לארץ הקדושה לטבוח במוסלמים.

עזמי בשארה: המקור התיאולוגי הוא אחד, כאשר יש יותר שנאת יהודים בתיאולוגיה הזאת מאשר שנאת מוסלמים, אבל באותה דרך זה גם מסמל משהו באותה תקופה.

עזמי בשארה: מבחינה זו, אדוני היושב-ראש, אני מצטער להגיד, שיש מעט השכלה בנושא ויש הרבה הכללות.

עזמי בשארה: לא כל תופעה, לא כל אפליה נגד יהודים היתה אנטישמיות.

עזמי בשארה: בעולם האסלאמי היתה אפליה נגד מיעוטים דתיים, בכללם גם יהודים, אבל היתה יותר אפליה נגד מיעוטים מוסלמיים שסטו מהקו האורתודוקסי הראשי באסלאם, והם גם סבלו יותר מיהודים וסבלו יותר מנוצרים.

עזמי בשארה: התרבות האסלאמית ותרבויות המזרח לא ידעו תופעה כמו האנטישמיות האירופית שבקונטקסט, מה שאנשים מאוד אוהבים לקרוא לו the Judeo Christian tradition , במובן החיובי.

עזמי בשארה: זו תופעה אנטישמית, היא בקונטקסט ה-Judeo Christian, בקשר הזה בין Judeo לבין Christian, שעכשיו מעלים אותה על נס כאילו זה היסוד האדיר של התרבות המערבית.

עזמי בשארה: שם גם האנטישמיות.

עזמי בשארה: שם הנאורות, אבל שם גם האנטישמיות.

עזמי בשארה: בקונטקסט הזה צמחה האנטישמיות, ובמודרנה היא קיבלה צורה הרבה יותר חריפה של אנטישמיות גזענית.

עזמי בשארה: דרך אגב, היא מאוד חדשה - עם תורת הגזעים.

עזמי בשארה: תורת הגזעים זה לא משהו ותיק מיוון ומרומי, כפי שחלק מההיסטוריונים מנסים להגיד לנו, שגם ביוון וברומי היתה אנטישמיות.

עזמי בשארה: תורת הגזעים היא תורה מודרנית מאוד, הקשורה בהתפתחות הביולוגיה ובניסיון להחיל אותה על מדעי החברה.

עזמי בשארה: באנטישמיות חברתית, בניסיון להשתמש בתורה הסוציאליסטית ולהאשים את הקפיטליזם - אז השתמשו במלים "שאפן דאס קפיטל" ו"ראפן דאס קפיטל", כלומר ההון הלא-יצירתי הוא ההון היהודי, כי הוא ההון של הבנקאים.

עזמי בשארה: האשימו שזה המקור, הרוע בקפיטליזם הם היהודים.

עזמי בשארה: אז היתה גם אנטישמיות חברתית, אנטישמיות לאומנית ואנטישמיות גזענית.

עזמי בשארה: אנשים טוענים שיש גם אנטישמיות דתית, שמקורה בימי הביניים.

עזמי בשארה: על כך חלוקים, כי תמיד אנשים בשליטת דת מסוימת הפלו נגד דתות אחרות.

עזמי בשארה: נגיד שזה גם נכון.

עזמי בשארה: אז כל ביקורת על ישראל הופכת לאנטישמיות?

עזמי בשארה: אותה צרפת שעכשיו מדברים עליה היא המדינה הראשונה - ב-28 בספטמבר 1791 קיבלה המועצה הלאומית הצרפתית החלטה לתת שוויון לכל האזרחים היהודים במדינה.

עזמי בשארה: אותה צרפת.

עזמי בשארה: אותו מושג האזרחות האוניברסלי ניסה לתת פתרון גם לשאלה היהודית.

עזמי בשארה: ניסה.

עזמי בשארה: נכשל או לא נכשל, אבל ניסה.

עזמי בשארה: הנאורות נתנה גם את המושג של שוויון לכל בני הדתות, ולכן גם אויבי הנאורות האשימו את היהודים שהם מקור הבעיה.

עזמי בשארה: מוזס מנדלסון הוא הדוגמה הגדולה, הוא אבי הנאורות הגרמנית.

עזמי בשארה: יש עוד דוגמאות.

עזמי בשארה: כל אויבי הקומוניזם ברוסיה האשימו את היהודים כמקור הבעיות.

עזמי בשארה: כל רדיפות היהודים הביאו לנו הרבה מושגים.

עזמי בשארה: דרך אגב, המלה "גטו" באה משנאת יהודים.

עזמי בשארה: אין מה לעשות, היא באה משם.

עזמי בשארה: המלה "פוגרום" באה קודם כול מפוגרומים נגד יהודים.

עזמי בשארה: השתמשו בה בפעם הראשונה בהיסטוריה כאשר עשו פוגרומים נגד יהודים.

עזמי בשארה: אבל היו אנשים שנאבקו באנטישמיות.

עזמי בשארה: אותו קו אוניברסליסטי-דמוקרטי-ליברלי וגם חלק מהסוציאליסטים האוניברסליים נאבקו - לא הסוציאליזם הלאומני - בתופעות האנטישמיות.

עזמי בשארה: אותה מסורת שעוברת בכל ההיסטוריה של אירופה היא אותה מסורת שעכשיו מבקרת את ישראל והכיבוש הישראלי.

עזמי בשארה: אלה בדיוק אויבי האנטישמיות.

עזמי בשארה: איך נסתדר עם זה?

עזמי בשארה: נאשים אותם באנטישמיות.

עזמי בשארה: דווקא אויבי האנטישמיות בעולם שמבקרים את הכיבוש הישראלי ומתנגדים לכול סוג של גזענות, לרבות אנטישמיות, לרבות גזענות ישראלית.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

עזמי בשארה: באירופה של היום הסוג הכי נפוץ של גזענות זה לא אנטישמיות.

עזמי בשארה: זה היה פעם, אבל היום זה לא כך, אלא יש גזענות נגד מוסלמים ונגד ערבים.

עזמי בשארה: היום זה הסוג הכי נפוץ של גזענות באירופה.

עזמי בשארה: אם אנחנו חלק במאבק נגד הגזענות נגד ערבים ומוסלמים באירופה או במחנה של שונאי הערבים והמוסלמים - וחלקם אוהב ישראל ושונא יהודים.

עזמי בשארה: דרך אגב, הרבה שונאי יהודים הם אוהבי ישראל.

עזמי בשארה: אתם לא תשמעו ביטוי אחד מפי לה-פן נגד ישראל, אבל הוא היה רוצה לראות את כל היהודים בישראל.

עזמי בשארה: הוא לא היה רוצה לראות אף יהודי בצרפת.

עזמי בשארה: הרבה גזענים חושבים שהמודל הישראלי הוא מודל לאומני מצוין שמשחרר את אירופה מיהודים.

עזמי בשארה: מה דעתכם שיש הרבה אנטישמים שהם לא ביקורתיים בכלל כלפי ישראל והם שונאי יהודים?

עזמי בשארה: חלקם חברים של האיש בני אלון, למשל, הפונדמנטליסטים הנוצרים של ארצות-הברית, שחושבים שבסוף או שהיהודים יתנצרו או שיושמדו בקרב הזה, שלדעתם הציונות דוחפת אליו.

עזמי בשארה: הם חבריו של חבר הכנסת בני אלון, שרוצה לשכנעם כל הזמן בתיירות החלופית של מדינת ישראל.

עזמי בשארה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת איתן כבל - אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אלי אפללו - אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת קולט אביטל - אינה נוכחת.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת בייגה שוחט, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו - חברי הכנסת יאיר פרץ, יוסי שריד, אהוד יתום וגילה גמליאל.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני לא מתכונן להתחרות, וגם לא יכול להתחרות, בניתוח שעשה חבר הכנסת עזמי בשארה.

אברהם-בייגה שוחט: יפה.

אברהם-בייגה שוחט: הקשבתי בקשב רב, כי אני מוכרח להגיד שזה לא בדיסציפלינות שבהן יצא לי לעסוק בחיי, אבל כמי שגדל בארץ הזאת וכמי שעיניו שזפו את האירועים האנטישמיים גם כתלמיד בית-ספר וגם כאזרח במדינת ישראל וגם כמי שלאחר מכן ראה את הדברים, אני אתייחס לדברים לא ברמה ובמישור של הניתוח ההיסטורי של מקורות האנטישמיות, ומהיכן היא באה ומתי היא התחילה ומי טבע לראשונה את המונח.

אברהם-בייגה שוחט: אני דווקא רוצה לדבר על דבר מאוד פרקטי ויומיומי.

אברהם-בייגה שוחט: לפני פחות משנה הייתי בשטרסבורג, במסגרת מועצת אירופה, יחד עם שלושה-ארבעה חברי כנסת, וביקרנו בקהילה היהודית.

אברהם-בייגה שוחט: בשטרסבורג - שהיא באלזס, שזה חבל שהיה תקופה מסוימת בגרמניה, תקופה מסוימת בצרפת, מדי מלחמת עולם הוא נע מצד לצד, היום הוא בצרפת – היה מספר לא קטן של פעולות אנטישמיות, כמו תקיפה של יהודים, חילול בתי-קברות.

אברהם-בייגה שוחט: נפגשנו עם אנשי הקהילה והם סיפרו לנו, שכשהילדים מגיעים לבית-הכנסת ולקהילה – ליד בית-הכנסת נמצאים מוסדות הקהילה – במרחק של 200-300 מטר מהמוסד הזה הם מורידים את הכיפה.

אברהם-בייגה שוחט: הם מורידים את הכיפה מכיוון שלא פעם אחת ולא פעמיים חבורות של בני נוער, רובם מוסלמים, דרך אגב, שחיים באלזס, בשטרסבורג, מתנכלים להם.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא בא בטענה ספציפית כזאת או אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: ברוך השם, יש לנו התנכלויות מכל הסוגים ומכל המינים, אבל כך הם סיפרו לי – הם מורידים את הכיפה, כדי שלא יזהו אותם כילדים יהודים.

אברהם-בייגה שוחט: לאחר מכן הם נכנסים לבניין ושמים בחזרה את הכיפה על הראש.

אברהם-בייגה שוחט: כל אחד מבין מה משמעות הדבר לילד מבית מסורתי או מבית דתי, שצריך לעשות את המהלך הזה, וכך הם חיים ביום-יום.

אברהם-בייגה שוחט: זה לא מעשה חד-פעמי אלא יומיומי, כתוצאה מהעובדה שהדברים נעשים חדשות לבקרים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לדבר על האנטישמיות במונחים הפשוטים, לא המחקריים, אף שגם הערבים הם עם שמי, ושמעתי את אחמד טיבי מציין זאת.

אברהם-בייגה שוחט: בסדר, אין לי טענה, אני גם יודע שיש אפליה והתקפה של מיעוטים מוסלמיים כמעט בכל אירופה, בצורות כאלה ואחרות.

אברהם-בייגה שוחט: אני מדבר כרגע מזווית הראייה של חבר כנסת ישראלי, יהודי, שנמצא כאן, במונח היומיומי הפשוט, לא ההיסטוריוני, של האנטישמיות כאנטישמיות, בקטע הפשוט, נקרא לזה אפילו בשם אחר – שנאת היהודים על היותם יהודים.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר הזה מבטא בעצם גזענות ברורה לחלוטין, שמתפשטת להרבה מאוד כיוונים, למודל ההתנהגות האישי, למודל ההתנהגות הכלכלי, לאורח החיים, ליחס לזולת.

אברהם-בייגה שוחט: הרבה מאוד דברים, שכאשר אתה מנתח את הקהילה היהודית ואת הפרט היהודי, אתה רואה שבין הדבר שמוצג כדבר מרכזי ומוביל לבין המציאות יש ים של הבדל.

אברהם-בייגה שוחט: כמובן, שיא השיאים היה בתקופה שבה המשטר הנאצי עלה לשלטון בשנות ה-30, ואולי לפני זה, בשנות ה-20, והאידיאולוגיה השלמה שהתפתחה מסביב למושג יהודי, והטלת האשמה בכל הרוע והמשבר בעולם על מיעוט מצומצם שחי באירופה באותה תקופה, ובאמריקה, שכן במדינת ישראל היישוב היה קטן מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו ראינו למה דברים מהסוג הזה יכולים להוביל, לאילו תופעות, שחלקן מוגבלות לשוליים סהרוריים וחלקן מתפשטות להיקפים יותר רחבים.

אברהם-בייגה שוחט: התוצאות של בחירות שנערכות במקומות כאלה או אחרים, במדינות מאוד דמוקרטיות, הן לפעמים ממש מפחידות, כאשר רואים מפלגות ימניות גזעניות, עם שנאת יהודים ושנאת זרים מוצהרת, מגיעות להישגים פוליטיים גדולים בתוך החממה הדמוקרטית המערבית, ואף פעם אנחנו לא יודעים איפה זה ייגמר.

אברהם-בייגה שוחט: מה לדעתי צריכה הממשלה לעשות?

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי פה מישהו מחברי הכנסת אומר, שזרוענו הארוכה לא יכולה להגיע לכל מקום.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע שזרוענו הארוכה בעניין הזה תישאר בכיסנו.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע שנטפל בדברים במונחים של הסברה, במונחים של טיפול דיפלומטי, במונחים של קשרים, במונחים של משלחות, במונחים שעשויים ליצור מערכת יחסים מהסוג שבו דעות קדומות ומחשבות מהסוג הזה ימעט ערכן ויוחלש היקפן.

מיכאל נודלמן: בבקשה לסיים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד, ואני מקווה שלא אובן שלא כהלכה, כי שמעתי את כל החברים, ואני גם הבנתי את רוח הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אין אני בא, כמובן, להגיד שכתוצאה ממה שמתרחש כאן נולדה האנטישמיות, וממה שרואה אזרח אירופי על המסכים, האנטישמיות קמה.

אברהם-בייגה שוחט: כפי שאנחנו יודעים, היא בת אלפי שנים.

אברהם-בייגה שוחט: היא טבועה בהרבה מאוד דברים עמוקים יותר, בעלי טווח יותר ארוך, חלקם דתיים וחלקם אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רק שואל את עצמי – אני לא בא לתת תשובה ואני לא אומר לעשות שום דבר – ואני חושב שאם אנחנו בכנסת מקיימים דיון אמיתי, אנחנו צריכים לשאול את עצמנו שאלה: האם מה שנראה על המסכים, בצורה מעוותת לפעמים ולא נכונה, האם זה דבר שמגרה את אותם גורמים – הוא לא הסיבה, אמרתי שאנטישמיות היתה קודם – שאנחנו רואים את מה שהם עושים, את עמדותיהם במשאלים ואת פעילותם?

אברהם-בייגה שוחט: האם זה מגרה אותם?

אברהם-בייגה שוחט: האם זה לא מוציא מתוך מעמקי האדמה דברים שהיו קבורים שם?

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אומר את זה כדבר שבא להציע איזה פתרון, אבל אם אנחנו מקיימים את הדיון ואנחנו רוצים שיהיה דיון אמיתי, והוא יהיה קצת אחר, אני חושב שהשאלה הזאת לגיטימית.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אפשר לעשות השוואה בין 1992-1995 ל-1999-2003.

מוחמד ברכה: תעשה את ההשוואה איך התייחסו בעולם לישראל כשהיה תהליך שלום ואיך מתייחסים אליה היום.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יאיר פרץ, ואחריו – חבר הכנסת יוסי שריד, חבר הכנסת אהוד יתום וחברת הכנסת גילה גמליאל.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר, בשנים האחרונות אנחנו עדים לפרץ הולך וגובר של גלי שנאה ושטנה כלפי בני אנוש אשר כל חטאם הוא בכך שהם יהודים בני שנות דור ודור.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, גם האסון הנורא מהבוקר הוא חלק מגלי השנאה שפוקדים אותנו.

יאיר פרץ: אני רוצה לשלוח מכאן תנחומים למשפחות הגיבורות והאצילות, משפחת להב ומשפחת בלסקי.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה גם לשלוח תנחומים למשפחות שאיבדו את יקיריהן בפיגוע בטורקיה, יהודים, ערבים, מוסלמים ונוצרים, ולפצועים – החלמה מלאה.

יאיר פרץ: יהי רצון מלפני אבינו שבשמים, שיחוס וירחם על כולנו, וישלח רפואה שלמה לכל הפצועים.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אנו מקווים, מייחלים ומתפללים כי העולם יתעשת, יבין, ישכיל וילמד שהאסונות, העוולות ושנאה שהיו בדור אחד, יביאו לסלידה מהם, לאהבה, לקבלה ולשלום בדור אחר.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, לצערי הרב לא כך הדבר, ובימים אלו אנו עדים לתופעות - בכל רחבי העולם - של אנטישמיות וגזענות.

יאיר פרץ: הרדיפה שמתפרצת וגוברת כלפי בני עמנו אינה נעלמת מן העולם ואף מרימה ראש במקומות רבים בעולם.

יאיר פרץ: רק לפני כמה חודשים ניסו בני בלייעל לפגוע ביהודים במלון במרוקו.

יאיר פרץ: רק לפני כמה ימים, אדוני היושב-ראש, ניסו לשרוף בית-כנסת בצרפת.

יאיר פרץ: זו אחת המדינות, דרך אגב, שמדורגת באחד המקומות הראשונים באנטישמיות כלפי היהודים, לצערי הרב.

יאיר פרץ: אחד ממוקדי השנאה וההסתה נמצא, אדוני היושב-ראש, קרוב מאוד אלינו - מעבר לגדר ההפרדה שעדיין לא הוקמה.

יאיר פרץ: אנו, במו-ידינו, הבאנו לכאן מתוניס את ראשי המסיתים וזורעי הרעל.

יאיר פרץ: נתנו להם גם כלים שינגחו אותנו - תחנות רדיו, טלוויזיה - כדי שיוכלו לנהל את מלאכת ההסתה בעוצמה מרבית.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, רק בימים אלה מתנהל ויכוח ציבורי נוקב בעקבות ההחלטה של בית-המשפט העליון בנושא אישור הקרנת הסרט "ג'נין ג'נין".

יאיר פרץ: על מה אנחנו מלינים?

יאיר פרץ: אנחנו מלינים על ארצות מכל רחבי העולם, אבל במו-ידינו אנחנו נותנים כלים בידי אנשים שכל מאווייהם דבר אחד: הסתה, הסתה והסתה, במקום לעודד את אלה המתונים שבקרב העם הפלסטיני, לתת להם את הכלים על מנת להתמודד עם השנאה נגד העם היהודי, לנסות למצוא את המכנה המשותף על מנת שהמזרח התיכון יגיע סוף-סוף למצב של רגיעה, של שלום.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, זרעי הרעל הללו הצמיחו את המתאבדים שרצחו לנו מאות אנשים, נשים וטף על לא עוול בכפם.

יאיר פרץ: רק לפני כמה חודשים ציינו את יום השואה והגבורה, ודומה כאילו דבר לא קרה.

יאיר פרץ: כאילו לא נשרפו ספרי קודש, כאילו לא הוצתו בתי-כנסת וספרי הקודש שהיו בתוכם ו-50 וכמה שנים שעברו כבר מחקו את הכול.

יאיר פרץ: גלי השנאה והגזענות המגיעים מכל קצווי העולם מגיעים לשיאים חדשים, שכמותם לא נראו מאז המלחמה ההיא.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אנטישמיות היתה, הווה, ולצערי הרב, כנראה תהיה גם בעתיד.

מיכאל נודלמן: תסיים.

יאיר פרץ: לעתים היא רוחשת מתחת לפני השטח ולעתים, אדוני היושב-ראש, היא מרימה ראש.

יאיר פרץ: כך, אדוני היושב-ראש, בימים אלו השנאה והאנטישמיות מגיעות אלינו מכל קצוות העולם.

יאיר פרץ: עם זאת, מחובתנו לנהל מאבק חסר פשרות נגד האנטישמיות ולעשות כל שבידנו כדי לכרות את ראשה של המפלצת האנטישמית.

יאיר פרץ: חובה להזכיר לעולם, ובעיקר, אדוני היושב-ראש, לעצמנו, כי אסור לשכוח וכי מה שהיה אסור שיחזור.

יאיר פרץ: לכן חובה עלינו להתריע ולהזעיק את כל בני עמנו ואת אומות העולם, למען נפעל היום בנחישות על מנת לבער את המחלה הממארת שנקראת אנטישמיות, ובכך נמנע אסונות ופגעים רעים.

יאיר פרץ: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יוסי שריד.

מיכאל נודלמן: אחריו – חברי הכנסת אהוד יתום וגילה גמליאל.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, מלכתחילה לא הייתי בטוח שאני רוצה להשתתף בדיון הזה, מטעם פשוט: הרי ברור לגמרי שכל בן-תרבות באשר הוא, מסוף העולם ועד סופו, רואה בתופעת האנטישמיות תופעה מגונה מאין כמוה, נפסדת, מכוערת, מסוכנת, שכל אחד מאתנו - בוודאי ובוודאי בכנסת של מדינת ישראל - מרגיש כלפיה רגש עמוק מאוד ועז מאוד של סלידה ושל תיעוב, ומכיוון שזה נראה לי דבר מובן מאליו - כדי לא לומר: טריוויאלי - לא הייתי בטוח שיש לי משהו מיוחד להגיד.

יוסי שריד: אבל, מכיוון שראיתי כאן את השר נתן שרנסקי, ומכיוון שאני זוכר את הישיבה יחדיו בממשלה אחת, והיינו שכנים: אני ישבתי לצדו, הוא ישב לצדי, ולמדתי לא מעט מניסיונו הייחודי, ואני מקווה שאולי גם השר שרנסקי למד משהו, אז בכל זאת מצאתי לנכון לומר כמה דברים באוזני הכנסת, אבל אולי במיוחד באוזניו של השר שרנסקי.

יוסי שריד: אני מאוד מצטער על שהשר בני אלון לא שמע את הערתו של חבר הכנסת עזמי בשארה בעניין הנוצרים ידידי ישראל מן הדרום העמוק - הנוצרים האוונגליסטים מן הדרום העמוק של ארצות-הברית, כי אני חושב שלו יותר חברי כנסת, יותר שרים, היו מכירים את המשנה התיאולוגית של הנוצרים האוונגליסטים, הם היו מתחלחלים.

יוסי שריד: מה התפקיד שמועידים ליהודים, מה התפקיד שהם צריכים למלא עכשיו, מה התפקיד שהם צריכים למלא בעתיד, עד למלחמת יום הדין, מלחמת גוג ומגוג, ומה יקרה לנו אחר כך ומה צריך שיקרה לנו אחר כך - אני בטוח שהיו מתחלחלים.

יוסי שריד: אז חבל שההערה הזאת לא נשמעה באוזניים הראויות.

יוסי שריד: אבל, עליתי לכאן כדי לומר משהו שיש בו דבר אזהרה.

יוסי שריד: למאבק שלנו באנטישמיות אסור בשום פנים ואופן להיות מאבק סלקטיבי.

יוסי שריד: כי כל מאבק סלקטיבי שהוא לא מאבק עקרוני - בעיקר בעניינים כאלה, כמו אנטישמיות - שומט את הקרקע, לפחות ערכית ומוסרית, מתחת לרגליים, מתחת לרגלי הנאבקים, וכולנו באותה זירה.

יוסי שריד: לפעמים אני לא בטוח אם המאבק שלנו נגזר מעצם התופעה האיומה הזאת שנקראת אנטישמיות, או מזהותו של האנטישמי.

יוסי שריד: לכן גם הערתי את ההערה בהקשר של דבריו של חבר הכנסת בשארה.

יוסי שריד: ואני אתן דוגמה או שתיים.

יוסי שריד: לפני כמה שבועות - זה לא היה לפני שנים, כי יש כאלה שהם חוזרים בתשובה, ותיכף אומר גם משהו על חזרה בתשובה כאשר מדובר באנטישמיות - ראש ממשלה מאוד נכבד, שבמקרה או שלא במקרה ראש הממשלה שלנו מתארח אצלו היום, ראש ממשלת איטליה, סילביו ברלוסקוני, אמר דבר שכשקראתי אותו התהפכו מעי.

יוסי שריד: התהפכו מעי, השר שרנסקי.

יוסי שריד: קיבלתי בחילה.

יוסי שריד: הוא אמר - ואני מצטט, אומנם מן הזיכרון, אבל זו ציטטה נאמנה; מי שירצה לבדוק, יוכל לבדוק אחר כך - הוא אמר:

יוסי שריד: לא יודע בכלל מה רוצים ממוסוליני.

יוסי שריד: מוסוליני לא הרג אף בן-אדם, כך הוא אמר.

יוסי שריד: הוא בסך הכול שלח כמה אלפי אנשים לנופש בצפון.

יוסי שריד: עכשיו, זה התפרסם.

יוסי שריד: זה לא מידע סודי מוועדת החוץ והביטחון, לומר משהו מענייני היום.

יוסי שריד: זה התפרסם, באופן הכי גלוי.

יוסי שריד: לא שמעתי ולו שר אחד מממשלת ישראל אומר מלה וחצי מלה של הסתייגות מן האמירה המדהימה הזאת.

יוסי שריד: אם אתה יכול להתקשר לראש הממשלה, כי שמעתי שהפגישה היא בערב, אני מייעץ לך להתקשר לראש הממשלה ולהפציר בו בשם כולנו, שכאשר הוא הולך לפגישה הערב עם סילביו ברלוסקוני, ייקח אתו ספר או כמה ספרים.

יוסי שריד: אני לא רוצה להכביד על ראש הממשלה יתר על המידה, ספר אחד מספיק, ספר של פרימו לוי, סופר יהודי איטלקי מפורסם, שכתב, אם אני לא טועה, טרילוגיה.

יוסי שריד: נדמה לי שהספר הראשון בטרילוגיה נקרא: "הזהו אדם?", וזהו תיאור של מקום הנופש של פרימו לוי בצפון, שאליו הוא נשלח על-ידי מוסוליני.

יוסי שריד: ומהו אותו מקום נופש?

יוסי שריד: אתה יודע מהו אותו מקום נופש?

יוסי שריד: אושוויץ.

יוסי שריד: מה קורה כאן?

יוסי שריד: אתם חושבים שהעולם עיוור, העולם חירש, העולם לא מבחין, שזה עובר ככה ואף אחד לא שם לב?

יוסי שריד: הרי העולם מבין שהמאבק שלנו הוא באנטישמיות ולפי האנטישמים, ולכן הוא מאבק סלקטיבי, כי אחרת אי-אפשר להסביר בשום פנים ואופן למה מדינה שלמה שותקת וגם אף אחד לא מגלה בזה עניין, האמינו לי.

יוסי שריד: ניסיתי לעניין כמה אנשים, הם אמרו לי: מה זה מעניין?

יוסי שריד: הוא ידיד ישראל – בסדר.

יוסי שריד: אגב, אני מאוד אוהב את ידידי ישראל.

יוסי שריד: אבל, כפי שכבר נאמר כאן, יכול להיות ידיד ישראל ואנטישמי חסר תקנה.

יוסי שריד: אנחנו צריכים לדעת, או להגדיר לעצמנו על מה אנחנו מדברים.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

יוסי שריד: זה לא רק ברלוסקוני.

יוסי שריד: אני מבין שעכשיו עומדים לטהר שרץ אחר, בשבוע הבא הוא מגיע לארץ וטיהור השרץ מתחיל הערב.

יוסי שריד: ג'נפרנקו פיני, זה כבר היה לפני קצת יותר זמן.

יוסי שריד: הוא אמר, ואני מצטט, שמוסוליני הוא גדול המדינאים של המאה ה-20.

יוסי שריד: אני רק לא זוכר אם הוא אמר:

יוסי שריד: גדול המדינאים של המאה ה-20, או גדול המדינאים של איטליה במאה ה-20.

יוסי שריד: אבל זה באמת לא כל כך משנה.

יוסי שריד: עכשיו עומדים לטהר את השרץ הזה.

יוסי שריד: בהקשר זה אני רוצה לשאול אותך שאלה פילוסופית.

יוסי שריד: באמת אין לי השקפה מגובשת בעניין זה, אבל אם תשיב, אולי תנסה לעסוק בנושא הזה.

יוסי שריד: האם יש חזרה בתשובה מאנטישמיות?

יוסי שריד: אני לגמרי לא בטוח שיש חזרה בתשובה מאנטישמיות.

מיכאל נודלמן: סיים בבקשה.

יוסי שריד: אני כבר מסיים.

יוסי שריד: כי הרי אנחנו יודעים גם מה השיקולים הציניים שעומדים מאחורי החזרה בתשובה.

יוסי שריד: זה רוצה להיות ראש ממשלת איטליה, זה רוצה להיות נשיא האיחוד האירופי.

יוסי שריד: בסדר, הוא חוזר בתשובה, אם יש בכלל דבר כזה חזרה בתשובה מאנטישמיות.

יוסי שריד: אבל מה עם כל המוסתים, עם כל המודחים, עם כל אנשי מפלגתו ועם כל האנטישמים ועם כל הניאו-נאצים שעדיין פעילים במפלגות האלה, מה אתם?

יוסי שריד: גם אותם הוא מחזיר בתשובה?

יוסי שריד: אחרי שאמרתי את כל מה שאמרתי, עדיין לא אמרתי מלה על היידר.

יוסי שריד: החרמנו את אוסטריה, לדעתי בצדק.

יוסי שריד: אני הייתי בעד החרם.

יוסי שריד: נכון שהוא נחלש בבחירות, אבל הוא עדיין שותף בממשלה.

יוסי שריד: אז מה קרה פתאום שאנחנו מחדשים בזריזות מאוד מוזרה את היחסים עם אוסטריה?

יוסי שריד: עניין עקרוני עומד מאחורי זה?

יוסי שריד: זאת אומרת, החלטנו שהיידר הוא כבר לא כל כך נורא כפי שהוא היה רק לפני כמה שנים?

יוסי שריד: חרם על מדינה.

יוסי שריד: קראנו לכל העולם להחרים את אוסטריה.

יוסי שריד: השר שרנסקי, אנחנו נורא נורא צריכים להיזהר בדברים האלה.

יוסי שריד: אין מאבק יותר עקרוני ממאבק באנטישמיות, אין, אין, דווקא משום שהתופעה היא כל כך מחרידה ומקוממת ומהפכת מעיים.

יוסי שריד: אם זה לא עקרוני, אין שום סיכוי.

יוסי שריד: כל ההצעות שנשמעו כאן היום אין בהן חפץ אם העולם לא ירגיש שאנחנו מתכוונים, שאין אצלנו משוא פנים בעניין זה, שאנחנו לא בוחנים את זה על-פי אנטישמי, אנחנו לא בוחנים את זה על-פי היחס לישראל, אנחנו בוחנים את זה על-פי חקר הנפש והמוח של האדם המגונה הזה, האדם המכוער הזה, שאיבד צלם אדם, ששמו אנטישמי.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת שריד, למה אתה מרשה לעצמך לעשות דברים כאלה?

מיכאל נודלמן: שלוש פעמים ביקשתי.

מיכאל נודלמן: דיברת עשר דקות.

מיכאל נודלמן: יש תקנון.

מיכאל נודלמן: לא מפריע לי שאתה היית שר.

מיכאל נודלמן: אתה חבר כנסת כמו כולם.

יוסי שריד: קשה להשלים עם זה.

מיכאל נודלמן: כל הזמן יש אתך בעיה.

מיכאל נודלמן: אתה לא יודע שחמש דקות זה חמש דקות.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אהוד יתום – אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי כנסת, בבואנו לבחון את תופעת האנטישמיות באירופה בעשור האחרון, יש להפריד באופן ברור בין האנטישמיות הטבועה בתרבות ובחברה הנוצרית בארצות אירופה השונות לבין דפוסי השנאה ליהודים בקרב הקהילה המוסלמית באירופה.

גילה גמליאל: מקור הסכנה העיקרי הנשקף ליהודי אירופה כיום נעוץ ברדיקליזציה של הקהילה המוסלמית, שמשקלה הדמוגרפי בארצות האיחוד האירופי, בעיקר בצרפת, בגרמניה, בבלגיה ובאנגליה, גדל בעשור האחרון בהיקפים עצומים, והיא מונה כיום למעלה מ-20 מיליון נפש.

גילה גמליאל: קהילה מוסלמית זו, שהכתה שורשים ונהנית בארצות האיחוד האירופי מאכסניה נדיבה ומזכויות אזרח מלאות, פיתחה בעשור האחרון דפוסי הזדהות משמעותיים עם האסלאם הפונדמנטליסטי והמיליטנטי, בהשראת אירן החומייניסטית.

גילה גמליאל: בד בבד הולך ומעמיק הניכור החברתי-תרבותי בין האוכלוסייה המוסלמית, בעיקר בקרב הדור הצעיר המהווה את קבוצת הרוב, לבין האוכלוסייה הנוצרית המקומית.

גילה גמליאל: זהו פן-אסלאמיזם מקיף, שהשכיל לאחות במידה רבה את השסעים ההיסטוריים שבין הסונים לשיעים תחת דגל האסלאם ומלחמת הג'יהאד.

גילה גמליאל: ישראל, שהיא המושא העיקרי של הג'יהאד החומייניסטי, מצטיירת בעיני חלקים באוכלוסייה המוסלמית באירופה כאויב שיש להילחם בו.

גילה גמליאל: בתוך כך, הופכים גם היהודים הגרים בארצות אירופה למטרת ג'יהאד לגיטימית בעבור האוכלוסייה המוסלמית הגרה בשכנות אליהם.

גילה גמליאל: מדובר בתופעה חמורה ומסוכנת ביותר, המאיימת על היהודים באירופה ומחייבת אותנו ואת ממשלות אירופה להתמודד עמה באמצעים שונים בתכלית מאלו הנהוגים ביחס לאנטישמיות הנוצרית.

גילה גמליאל: ארגוני הטרור הסוניים, ובראשם "אל-קאעידה", וארגוני הטרור השיעיים, ובראשם ה"חיזבאללה", חברו יחדיו בהשראה ובהכוונה אסטרטגית וטקטית אירנית-סורית למלחמת שמד נגד מטרות ישראליות ויהודיות בכל רחבי העולם.

גילה גמליאל: הפיגוע הנורא נגד שני בתי-הכנסת היהודיים באיסטנבול בשבת האחרונה הוא חלק בלתי נפרד מאותו ג'יהאד עולמי, המנסה בכל האמצעים העומדים לרשותו ובכל מקום בעולם לטבוח ביהודים.

גילה גמליאל: אין פיגוע זה באיסטנבול שונה במהותו מהפיגוע שהיה הבוקר בכביש המנהרות או מהפיגוע שהיה לפני כחודשיים במסעדת "מקסים" בחיפה.

גילה גמליאל: בל ישלה השמאל את עצמו.

גילה גמליאל: הג'יהאד העולמי בניצוחה של אירן לא ייפסק גם אם ניסוג חד-צדדית ל"קו הירוק" וגם אם נשיב את כל הפליטים הפלסטינים לארץ-ישראל.

גילה גמליאל: זוהי מלחמת שמד שגזרו עלינו אויבים מסוכנים ורבי עוצמה, וככל שנקדים להתעשת ולהיערך למלחמת קיום זו, כן ייטב לנו.

גילה גמליאל: כל עוד אירן וסוריה לא תוכינה שוק על ירך, לא יהיה קץ לטרור ולא תהיה לנו תקומה.

ג'מאל זחאלקה: על מי את מאיימת?

גילה גמליאל: זה לא איום.

גילה גמליאל: אלה עובדות, לצערי.

ג'מאל זחאלקה: - - -

גילה גמליאל: נכון, זה בדיוק מה שצריך לעשות.

גילה גמליאל: ברגע שנתמודד מול סוריה ואירן, שהן המקור לכל הטרור פה במדינת ישראל, אז יהיה פתרון.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: ישיב השר נתן שרנסקי, בבקשה.

נתן שרנסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אנחנו כמובן משתתפים בצערן העמוק של משפחות הנרצחים, יהודים שבאו בשבת לבית-הכנסת ולא-יהודים שלמזלם הרע היו על-יד בית-הכנסת בזמן הפיגוע.

נתן שרנסקי: מה שקרה בטורקיה מזכיר לנו עוד פעם שהאנטישמיות רוצחת והורגת.

נתן שרנסקי: כדי להראות שבאמת מי שרוצח זה האנטישמיות, הזמנתי הבוקר 26 שגרירים ממדינות אירופה - מבריטניה, מצרפת, מאיטליה, מבלגיה, מאוסטריה, מדמוקרטיות ותיקות ומדמוקרטיות חדשות, כמו פולין, הונגריה ורומניה.

נתן שרנסקי: כולם באו והתכוננו לעוד ויכוח על גבולות הביקורת הלגיטימית והביקורת הפחות לגיטימית, על הגבול בין אנטי-ישראליות לאנטישמיות.

נתן שרנסקי: אבל לא היה שום ויכוח, כי אמרתי שיותר טוב פעם אחת לראות מאשר מאה פעמים לדבר ולהתווכח, והראיתי להם סרט, קטע קטן בן שלוש דקות, שאולי יראו אותו היום ב"מבט", כי העברתי אותו גם לשם.

נתן שרנסקי: זה קטע מסדרה חדשה שהכינה הטלוויזיה בסוריה.

נתן שרנסקי: מקרינים אותו ב"אלמנאר", תחנת הטלוויזיה של ה"חיזבאללה".

נתן שרנסקי: אפשר להגיד שה"חיזבאללה" זה ארגון טרור, ולשאול מה אנחנו רוצים.

נתן שרנסקי: אבל כל יום מימי הרמאדן רואים מיליוני דוברי ערבית עוד קטע ועוד קטע, כאן, במזרח התיכון, אבל גם באירופה.

ג'מאל זחאלקה: זאת תוכנית לא פופולרית.

נתן שרנסקי: אני אמרתי לשגרירים שזה מה שרואים היום אזרחים רבים של המדינות שלהם.

נתן שרנסקי: אפשר במחיר כמעט סמלי לקנות בכבלים חבילה של 150 תחנות דוברות ערבית, ובהן גם "אלמנאר".

נתן שרנסקי: בשלוש דקות האלה – ולא הראיתי יותר משלוש דקות, כי גם אי-אפשר לראות את זה יותר, אפשר להתעלף מזה – אפשר לראות איך עומדים יהודים דתיים עם טליתות בבית-הכנסת ומענים יהודי שהעז לצאת עם אשה לא יהודייה.

נתן שרנסקי: מראים בגדול איך, לפי החלטה של בית-הדין הרבני, חותכים לו אוזן וחותכים לו את הגרון, ומענים אותו עינויים נוראיים.

נתן שרנסקי: בגדול, אפשר לראות מראות סדיסטיים נוראיים.

נתן שרנסקי: כל אדם נורמלי שרואה את זה, מבין שזה השטן.

נתן שרנסקי: האנשים האלה, היהודים האלה עם הטליתות, הם השטן.

נתן שרנסקי: בית-הכנסת זה מקום של פשע ושל רוע ושל הדברים הכי נוראיים שבעולם.

נתן שרנסקי: כך קורה יום אחרי יום.

נתן שרנסקי: אפשר להגיד שזאת עוד ורסיה של "הפרוטוקולים של זקני ציון".

נתן שרנסקי: כשאתה קורא את "הפרוטוקולים של זקני ציון" – ואני כמובן קראתי אותם ברוסיה, כי זה היה המקור להרבה פוגרומים – הם נראים כדבר מאוד אינטליגנטי בהשוואה לזה.

נתן שרנסקי: עם כל הרע שהביאו לעולם "הפרוטוקולים של זקני ציון", זאת היתה המצאה של שירותי הביטחון של הצאר, יחד עם כמה קצינים מצרפת.

נתן שרנסקי: אז קראו את זה כמה מאות, ואחר כך עוד כמה אלפי אנשים, ובמשך הזמן זה באמת הכניס הרבה רעל והרבה עידוד לאלה שביצעו את הפוגרומים ברוסיה ואחר כך בכל העולם.

נתן שרנסקי: אבל כאן, ברגע אחד, בדקה אחת, עשרות מיליונים רואים - לא קוראים - תמונות זוועה, וקולטים מייד מי הם היהודים ומה הוא בית-הכנסת.

נתן שרנסקי: אז מה הפלא שכמה ימים אחרי זה קמים מוסלמים באחת מהמדינות שבהן אפשר לראות את זה והולכים ומפוצצים בית-כנסת?

נתן שרנסקי: כמו שאמרתי, לא היה שום ויכוח.

נתן שרנסקי: ביקשתי מהשגרירים לדווח לממשלות שלהם.

נתן שרנסקי: נתתי לכל אחד עותק של הסרט.

נתן שרנסקי: ביקשתי אחר כך להודיע לנו מה הממשלות האלה יעשו כדי להפסיק את הזרם של הזוועה הזאת.

נתן שרנסקי: דרך אגב, כמה מדינות, צרפת קודם כול ועוד כמה מדינות, דאגו עכשיו להעביר חקיקה מאוד יעילה, מאוד טובה ומאוד חיובית נגד אנטישמיות.

נתן שרנסקי: גם כאן, בדיון בכנסת ישראל, לצערי, אני שומע עוד פעם ועוד פעם מה שלא שמעתי היום מהשגרירים באירופה.

נתן שרנסקי: אני שומע שאסור להפוך כל ביקורת נגד מדינת ישראל לאנטישמיות, שאנחנו בכוונה עושים את זה.

נתן שרנסקי: אני מסכים עם זה.

נתן שרנסקי: אני רק לא מבין מי מכניס את זה.

נתן שרנסקי: אני חושב שזה פשוט תירוץ שמשתמשים בו כדי להצדיק את האנטישמיות, כי אני אף פעם לא שמעתי מהאנשים הכי קיצוניים שכל ביקורת נגד מדינת ישראל זאת אנטישמיות.

נתן שרנסקי: אני יכול להגיד על עצמי – וכיוון שחבר הכנסת יוסי שריד הדגיש שישבנו אחד ליד השני ולמדנו אחד מהשני, אני חושב שגם הוא יסכים עם זה – שאני שומע הרבה ביקורת על מדינת ישראל, ולפעמים גם מותח ביקורת עליה, כשאני לא מסכים אתה לגמרי, אבל זאת ביקורת לגיטימית.

נתן שרנסקי: כאשר אנשים אומרים כאן שמדינת ישראל צריכה להוציא מייד את הצבא מכל השטחים ואז יהיה שלום, אני יכול לחשוב שזה נאיבי, שזאת התעלמות מוחלטת מכל מה שקרה במשך עשר שנים, שזאת הצעה מאוד מסוכנת.

נתן שרנסקי: אני לא מסכים אתם, אבל אין ספק שזה לגיטימי שאנשים חושבים ככה, ואסור לקרוא לזה אנטישמיות.

נתן שרנסקי: אני שומע עכשיו שאם רק נפסיק "לטפל" במחבלים ונפסיק את החיסולים תהיה "הודנה", ואחר כך יגיע השלום.

נתן שרנסקי: עוד פעם, אני חושב שבמקרה הטוב זה נאיבי – במקרה הטוב.

נתן שרנסקי: אני חושב שאי-אפשר להילחם בטרור על-ידי שכנוע ובלי מלחמה נגד הטרור עצמו, אבל בהחלט זאת לא אנטישמיות.

נתן שרנסקי: אתה מסתובב במערב ושומע כל הזמן שהגדר זאת חומת ברלין.

נתן שרנסקי: אני ישבתי מאחורי חומת ברלין.

נתן שרנסקי: אני יודע טוב מאוד מה ההבדל בין אנשים שמונעים מהם לצאת לחופש לבין מחבלים שמונעים מהם להגיע לדיסקוטקים ולפאבים ולפוצץ אנשים.

נתן שרנסקי: אבל אפשר להגיד שגם זאת טעות, כי אנשים לא מבינים ומושפעים מתעמולה, אבל זאת לא אנטישמיות.

נתן שרנסקי: אבל כאשר חוזרים להשמצות שאפשר לקשר אותן רק עם עלילת דם, כאשר אומרים שצבא ישראל רצח 5,000 איש בג'נין - ואחר כך אמרו 700 - ושלחו טנקים לרמוס גופות של אנשים כדי להסתיר את זה, והאנשים שאמרו את זה ידעו שזה שקר, זאת עלילת דם, כי ההשפעה של זה היא בדיוק כמו ההשפעה של עלילת דם.

נתן שרנסקי: כאשר שוללים את הזכות של מדינת ישראל להתקיים – אני רוצה להזכיר למה זאת אנטישמיות.

נתן שרנסקי: בברית-המועצות ניסו להוכיח במשך הרבה שנים, לנין ואחר כך סטלין, שהאומה היהודית לא קיימת.

נתן שרנסקי: לנין אמר את זה, וסטלין אחר כך מצא בזה הצדקה לכך שצריך לסגור את כל בתי-הספר היהודיים, לחסל את כל התרבות היהודית ולשלוח את כל הסופרים לבתי-הסוהר, כי אין אומה כזאת.

נתן שרנסקי: אני חייב להגיד שבהרבה קמפוסים שביקרתי בהם עכשיו הוויכוח לא היה איזה כיוון יותר נכון, של הליכוד או של העבודה או של מרצ.

נתן שרנסקי: לא, הוויכוח היה מה היא ההצדקה לקיומה של המדינה המוזרה הזאת, המדינה היהודית.

נתן שרנסקי: זאת אנטישמיות.

נתן שרנסקי: מוסר כפול, זה מה שהיה מגדיר את היחס ליהודים במשך מאות שנים.

נתן שרנסקי: ברוסיה היו מאות חוקים, חוקים מיוחדים מאוד, שליהודים זכויות אחרות - איפה הם יכולים לגור, איפה הם צריכים לשרת בצבא, אילו מסים הם צריכים לשלם, לאיזו אוניברסיטה אפשר לקבל אותם.

נתן שרנסקי: זו לא היתה אנטישמיות.

נתן שרנסקי: מובן שבמשך הזמן אי-אפשר לעשות חוקים כפולים, אז היה מוסר כפול בלי חוקים.

נתן שרנסקי: היום, כאשר יש יחס אחר למדינת ישראל, שונה מאשר לכל המדינות האחרות בעולם, זה מוסר כפול.

נתן שרנסקי: כאשר כל המדינות בעולם חברות בצלב-האדום, 150 מדינות, ויש מדינה אחת שאסור לה להיות חברה שם, זו אנטישמיות.

נתן שרנסקי: זו אנטישמיות חדשה, אנטי-ישראליות, אבל זו בדיוק אותה גישה.

נתן שרנסקי: כאשר יש אמנת ז'נבה על טיפול בשבויים במלחמה, 150 מדינות או משהו כזה חברות בה, ובמשך 53 שנים היו זוועות נוראות, 3 מיליונים שנרצחו בקמבודיה, ברודזיה, באירופה, בכל מקום בעולם - רק פעם אחת מתכנסת ועדת ז'נבה ומגנה רק מדינה אחת בעולם במשך 53 השנים, וזו מדינת ישראל.

נתן שרנסקי: אני מסכים בהחלט עם חבר הכנסת יוסי שריד, שאסור לעשות אפליה בין אנטישמיות לאנטישמיות.

נתן שרנסקי: נכון שגם אני שמעתי בעבר כמה פעמים שעולם אנטישמי הוא טוב למדינת ישראל.

נתן שרנסקי: אני לא נולדתי כאן, והתחושה שלי היתה שאנטישמיות זו לא בדיוק בעיה של מדינת ישראל, אלא של יהדות התפוצות.

נתן שרנסקי: יש תגובה על זה - שיעלו ארצה, אז לא תהיה אנטישמיות, ואולי זו לא כל כך בעיה שלנו.

נתן שרנסקי: אנחנו צריכים קודם כול להסתכל אם זה תומך במדינת ישראל או לא.

נתן שרנסקי: אני מקווה שזה כבר שייך לעבר.

נתן שרנסקי: היום כל כך ברור שהאנטישמיות פוגעת גם במדינת ישראל, ושאנטי-ישראליות או האנטישמיות החדשה, המוסר הכפול כלפי מדינת ישראל פוגע גם ביהודים בכל העולם.

נתן שרנסקי: זה אינטרס משותף של כולנו.

נתן שרנסקי: אבל, מה שיותר חשוב הוא, שהעולם יזכור עוד פעם ועוד פעם, שאנטישמיות רוצחת יהודים, אבל לא רק יהודים.

נתן שרנסקי: ובסוף, מי שמשלם מחיר כבד מאוד זה העולם כולו.

נתן שרנסקי: על כן, המטרה שלנו היום היא לעודד את כל האנשים, המנהיגים בעולם כולו, שמבינים את הסכנה, להילחם ביחד נגד האנטישמיות.

נתן שרנסקי: על כן, ראש הממשלה היום באיטליה ושר החוץ בבריסל, במרכז המפגשים שלהם עומד נושא האנטישמיות.

נתן שרנסקי: היום יזמתי והעברתי החלטה בוועדת השרים לענייני תפוצות.

נתן שרנסקי: ההמלצה שלי היא, שיום ה-27 בינואר - זה יום השואה באירופה, וחשוב מאוד שיותר ויותר מדינות קיבלו זאת ומציינים בהן את ה-27 בינואר כיום השואה, אבל לנו יש יום שואה אחר - יהיה יום של מאבק נגד האנטישמיות.

נתן שרנסקי: קיימתי פגישות עם קצין החינוך של צה"ל, עם שרת החינוך ועם שרים אחרים, כדי לדון בשאלה איך לעשות כך שנעלה את המודעות של עם ישראל לסכנה שבאנטישמיות, ושביחד נוביל את העולם במאבק בלתי מתפשר נגד האנטישמיות.

מיכאל נודלמן: תודה רבה לשר שרנסקי.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, יש לנו הצעות סיכום לדיון בנושאים: התגברות האנטישמיות בעולם והפיגוע בבתי-הכנסת באיסטנבול, וכן: נאומו האנטישמי של ראש ממשלת מלזיה.

מיכאל נודלמן: אני קורא לחברת הכנסת רוחמה אברהם לקרוא את הצעת הסיכום של מפלגות הליכוד, העבודה, שינוי, מפד"ל, האיחוד הלאומי, ש"ס, עם אחד ואגודת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני השר, אני רוצה לשבח אותך על הפעילות שלך.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שהפעילות הברוכה הזאת צריכה להיות יום-יום, ולא רק כתוצאה מהתפרצות של גל כזה או אחר.

רוחמה אברהם-בלילא: זו המלחמה שלנו למגר את התופעה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי חברי הכנסת, זו הצעת הסיכום: הכנסת קוראת למדינות העולם לנקוט את כל האמצעים הפוליטיים וההסברתיים כדי למנוע את התפשטות גל האנטישמיות הגואה בעולם.

רוחמה אברהם-בלילא: הכנסת מוקיעה ומגנה את נאומו האנטישמי של ראש ממשלת מלזיה ומביעה שאט נפש מהשתלחותו בעם היהודי לדורותיו.

רוחמה אברהם-בלילא: הכנסת תיזום פעולה פרלמנטרית בין-לאומית למאבק עולמי בתופעות אנטישמיות ובשנאת הזרים.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: הצעת סיכום מטעם סיעת חד"ש-תע"ל.

מיכאל נודלמן: בבקשה, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הודעת סיכום מטעם סיעת חד"ש-תע"ל לדיון המשולב על התגברות האנטישמיות בעולם ועל הפיגוע בטורקיה: הכנסת מביעה דאגה עמוקה מהתגברות של תופעות אנטישמיות במקומות שונים בעולם.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת לפעול למיגור כל תופעות האלימות, הבריונות והתוקפנות האנטישמיות המכוונות נגד עמים שמיים, לרבות העם היהודי והעם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: הצעת סיכום מטעם סיעת בל"ד.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: הצעת סיכום מטעם סיעת בל"ד לדיון המשולב: הכנסת מגנה את הגזענות בכל צורותיה, לרבות אנטישמיות.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת מביעה דאגה מהתגברות שנאת זרים ושונים בעולם בכלל ובאירופה בפרט ומעלייתם של כוחות פוליטיים ששנאת הזרים והשונים היא דגלם הפוליטי.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת להפריד בין ביקורת פוליטית לגיטימית נגד מדיניות ממשלת ישראל בשטחים הכבושים לבין אנטישמיות, שהיא ביטוי מסוכן במיוחד של גזענות.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: הצעה לסיכום הדיון מטעם סיעת מרצ - חבר הכנסת יוסי שריד.

יוסי שריד: תודה.

יוסי שריד: הכנסת מביעה דאגה עמוקה לנוכח גילויים חוזרים ונשנים של אנטישמיות ברחבי העולם.

יוסי שריד: ימי האנטישמיות הם כימי עולם, והיא תמיד מסוכנת ומגונה, וכל חברה נאורה המכבדת את עצמה חייבת לנקוט את כל האמצעים כדי לעקור אותה משורש.

יוסי שריד: הכנסת קוראת לממשלה להביא בחשבון את שם ישראל בעמים ואת גורל היהודים באשר הם כאשר היא מקבלת את החלטותיה בדבר עתידנו במזרח התיכון ועתיד יחסינו עם שכנינו.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעות הסיכום.

מיכאל נודלמן: תחילה אנחנו מצביעים על הצעת הסיכום מטעם סיעת בל"ד.

מיכאל נודלמן: מי בעד?

מיכאל נודלמן: מי נגד?

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 195 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – 3 נגד – 9 נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: שלושה חברי כנסת בעד, תשעה נגד ונמנע אחד.

מיכאל נודלמן: הצעת הסיכום לא התקבלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מצביעים על הצעת סיכום מטעם סיעת חד"ש-תע"ל.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 196 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מוחמד ברכה – 3 נגד – 9 נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מוחמד ברכה לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: שלושה חברי כנסת בעד, תשעה נגד ונמנע אחד.

מיכאל נודלמן: ההצעה לא עברה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מצביעים על הצעת הסיכום של סיעת מרצ.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 197 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת יוסי שריד – 7 נגד – 4 נמנעים – 2 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת יוסי שריד נתקבלה.

מיכאל נודלמן: שבעה חברי כנסת בעד, ארבעה נגד ושני נמנעים.

מיכאל נודלמן: הצעת הסיכום עברה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מצביעים על הצעת הסיכום מטעם סיעות הליכוד, העבודה, שינוי, מפד"ל, האיחוד הלאומי, ש"ס, עם אחד ואגודת ישראל.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 198 בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת רוחמה אברהם – 9 נגד – אין נמנעים – 3 הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת רוחמה אברהם נתקבלה.

מיכאל נודלמן: תשעה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ושלושה נמנעים.

מיכאל נודלמן: ההצעה עברה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים לשאילתות ותשובות.

מיכאל נודלמן: סגן שר הביטחון ישיב על השאילתות.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עסאם מח'ול שאל את שר הביטחון ביום ט"ז בתמוז התשס"ג (16 ביולי 2003):

מיכאל נודלמן: ב-16 ביוני 1987 נעצר אמ"י - שמו המלא מופיע במקור - בעל אזרחות לבנונית, ל-30 שנים.

מיכאל נודלמן: נודע לי, כי לאחרונה הוא הועבר לבית-המעצר בפתח-תקווה לחקירה מחודשת.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: האם הידיעות נכונות?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: אם כן – האם נגמרה חקירת האסיר?

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: מה מצבו הבריאותי והנפשי? 4.

מיכאל נודלמן: מה ייעשה בנדון?

מיכאל נודלמן: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מיכאל נודלמן: באפריל 2003 נחקר הנדון לאור חשד לביצוע עבירות ביטחוניות במהלך מאסרו הנוכחי.

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: בסיום חקירתו הוחזר הנ"ל לכלא להמשך ריצוי עונשו.

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: אשר למצבו הבריאותי, יש לפנות לשירות בתי-הסוהר.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יצחק כהן שאל את שר הביטחון ביום ט"ז בתמוז התשס"ג (16 ביולי 2003): ב"השבוע בשבע" מיום ג' בתמוז תשס"ג, 3 ביולי 2003, פורסם, כי חייל מישיבת הסדר שסירב להשתתף במסיבה שבה רקדו חיילים וחיילות, והאווירה היתה מנוגדת להשקפתו ולחינוכו, נענש בשבעה ימי מחבוש.

מיכאל נודלמן: עוד נטען, כי המג"ד כבר העניש חיילים על רקע דומה.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: האם הפרטים נכונים?

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת משה גפני שאל את שר הביטחון ביום כ"ג בתמוז התשס"ג (23 ביולי 2003):

מיכאל נודלמן: פורסם כי חייל גבעתי מישיבת הסדר נשפט לשבעה ימי מחבוש על כך שסירב להשתתף במסיבה שבה רקדו בנים ובנות ביחד.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: האם הידיעות נכונות?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: אם כן – מה ייעשה במקרה הנ"ל, והאם יפעל משרדך למניעת הישנות מקרים דומים בעתיד?

מיכאל נודלמן: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בכתבה נפלו כמה אי-דיוקים.

מיכאל נודלמן: היחידה אכן קיימה פעילות בקיבוץ הגושרים.

מיכאל נודלמן: הפעילות כללה שירה, שבוצעה על-ידי חיילי מילואים, באופן מכובד ואמנותי.

מיכאל נודלמן: לאחר השירה התקיימו ריקודים.

מיכאל נודלמן: החייל נשוא הכתבה הוזמן להצטרף אליהם ורצונו להימנע מכך כובד.

מיכאל נודלמן: בתום הפעילות, שעה שהגדוד החל להתפזר, נתבקש החייל על-ידי אחד המפקדים לסייע בסידור המקום.

מיכאל נודלמן: החייל סירב, ועל כך נשפט על-ידי המג"ד לכמה ימי מחבוש.

מיכאל נודלמן: מייד לאחר מכן הומתק עונשו על-ידי אלוף הפיקוד.

מיכאל נודלמן: לא נמצא כי בוצעו מעשים הנוגדים את הוראות הצבא בכל הנוגע לפעילות ובכל הנוגע לטיפול המשמעתי בחייל.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עזמי בשארה שאל את שר הביטחון ביום א' באב התשס"ג (30 ביולי 2003):

מיכאל נודלמן: לפני שבועות מספר פורסם בכלי התקשורת על כוונת משרד הביטחון להקים היאחזויות נח"ל לאורך "הקו הירוק".

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: האם הפרסום על אודות תוכנית זו נכון?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: אם כן – מה היא מטרת התוכנית?

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: כיצד מתיישבת תוכנית זו עם המחויבות הישראלית להקפאת התנחלויות?

מיכאל נודלמן: תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מיכאל נודלמן: היאחזות נח"ל בעירון - חריש - הוקמה במאי 2003.

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: הקמת היאחזות נח"ל בעירון אושרה בהחלטת ממשלה 1917 מיום 2 ביוני 2002.

מיכאל נודלמן: היאחזות חשובה זו תביא לעיבוי היישוב היהודי באזור נחל עירון, ובהקמתה יושם רעיון של שילוב התיישבות, ביטחון ומשימות קהילתיות.

מיכאל נודלמן: 3.

מיכאל נודלמן: השאלה לא רלוונטית להיאחזות נח"ל זו.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שר הביטחון ביום ג' בחשוון התשס"ד (29 באוקטובר 2003):

מיכאל נודלמן: לאור החלטת הממשלה מיום 1 באוקטובר 2003 בנושא גדר ההפרדה, רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: מה הוא לוח הזמנים להקמתה ולסיומה של גדר הביטחון מבית-שאן דרך ירושלים עד ים-המלח? 2.

מיכאל נודלמן: מה היא עלות העבודות הכרוכות בהקמת הגדר?

זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

זאב בוים: בניית קטע הגדר שאושר בממשלה מהגלבוע דרך אלקנה, ירושלים, לאום-דרג' יסתיים להערכתנו בסוף שנת 2005.

זאב בוים: 2.

זאב בוים: עלות קטע זה מוערכת בשלב זה בסדר גודל של 8-9 מיליארדי ש"ח, לא כולל מסופים ומעברים, מיגון יישובים ועלות שמירה על מרקם חיים של הפלסטינים.

זאב בוים: חבר הכנסת יאיר פרץ שאל את שר הביטחון ביום ג' בחשוון התשס"ד (29 באוקטובר 2003):

זאב בוים: בכ"ג בתשרי תשס"ד, 19 באוקטובר 2003, נורו שמונה רקטות "קסאם" לעבר יישובי הנגב.

זאב בוים: שלוש מהן נפלו בשדרות למודת הטילים.

זאב בוים: רצוני לשאול: 1.

זאב בוים: האם ישונו הקריטריונים לסיוע ליישובי הנגב בעקבות הפיכתם לערים שבחזית?

זאב בוים: 2.

זאב בוים: מה עושה משרדך כדי לסייע ליישובים החשופים לטילים?

זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-2.

זאב בוים: ועדת שרים לענייני חברה וכלכלה קבעה הקלות שונות לאזור שדרות רבתי, כגון לעניין העדפות במכרזים שעורך משרד הביטחון, וכן העברת מענק למימון הוצאות עודפות של העירייה הנובעות מהמצב הביטחוני המיוחד, הנחות בארנונה, בניית מוסדות ציבור ועוד.

זאב בוים: בנוסף יצוין, כי מערכת הביטחון באמצעות פיקוד העורף והיחידה להתיישבות במשרד הביטחון מסייעת ליישובי שער-הנגב, שדרות וגוש-קטיף הסובלים מירי פצמ"ר ו"קסאם" לתחומן.

זאב בוים: הסיוע ניתן בתחומי המקלוט, מערכות קשר ותקשורת להעברת הודעות, מיגון גגות נגד פגיעת פצצות, הקמת מוקדי חירום להעברת מידע וניהול אירועים.

זאב בוים: חברת הכנסת אורית נוקד שאלה את שר הביטחון ביום י' בחשוון התשס"ד (5 בנובמבר 2003):

זאב בוים: החייל גיא חבר נראה בפעם האחרונה ב-17 באוגוסט 1997 בבסיסו ברמת-הגולן, ומאז נעלמו עקבותיו.

זאב בוים: החיפושים לא העלו דבר.

זאב בוים: כיום, שש שנים אחרי היעלמותו המסתורית, אין קצה חוט לפתרון הפרשה.

זאב בוים: רצוני לשאול: 1.

זאב בוים: מה מצב החיפושים כיום?

זאב בוים: 2.

זאב בוים: האם במערכת הביטחון ממצים את כלל האפשרויות כדי למצוא את החייל? 3.

זאב בוים: האם נבחנה האפשרות לפנות לחברות פרטיות, כפי שנעשה בהצלחה בעבר?

זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

זאב בוים: החיפושים אחר החייל גיא חבר מוצו באזור שבו נראה לאחרונה.

זאב בוים: יצוין כי מאז תאריך ההיעדרות ביצע צה"ל סריקות שטח בגזרת רמת-הגולן וכן בגזרת מגוריו, כוכב-יאיר, ולא נמצא כל ממצא בשטח.

זאב בוים: 2.

זאב בוים: צה"ל פועל למיצוי כל האפשרויות בעניין היעדרותו של החייל.

זאב בוים: 3.

זאב בוים: צה"ל אינו פונה לחברות פרטיות בסוגיית חיפוש נעדרים.

זאב בוים: היכולות הגבוהות קיימות ונמצאות בצה"ל.

זאב בוים: בדרך כלל אנו נדרשים לסיוע באירועים אזרחיים.

זאב בוים: במקרים שבהם נדרשות יכולות טכנולוגיות צה"ל נעזר ביכולות מתקדמות הקיימות באזרחות.

זאב בוים: לדוגמה, צה"ל נעזר בחברה לחיפושי נפט ובממ"ג נחל-שורק.

זאב בוים: חבר הכנסת רומן ברונפמן שאל את שר הביטחון ביום י' בחשוון התשס"ד (5 בנובמבר 2003): נודע לי, כי צה"ל רוכש בארצות-הברית במחיר סמלי מדי צבא המיוצרים על-ידי אסירים ששכרם פחות מחצי דולר ליום.

זאב בוים: רצוני לשאול: 1.

זאב בוים: האם המידע נכון?

זאב בוים: 2.

זאב בוים: אם כן – מה היא עמדת משרדך בנושא?

זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-2.

זאב בוים: בגדי עבודה מנומרים נרכשים מעודפי צבא ארצות-הברית במחיר מינימלי.

זאב בוים: הרכש מתבצע במסגרת עסקה צבאית, ואין לנו מידע על מקור הייצור והשכר.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים לשאילתות לשר התיירות.

מיכאל נודלמן: שאילתא מס' 584, של חבר הכנסת חיים רמון - לפרוטוקול.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת חיים רמון שאל את שר התיירות ביום ח' באב התשס"ג (6 באוגוסט 2003): ב"ידיעות אחרונות" פורסם ב-22 ביולי 2003, כי מערכת הביטחון שוקדת בימים אלה על הרכבת רשימת המאחזים המיועדים לפינוי, ובהם ככל הנראה גם המאחז גבעת-ארטיס שבאזור רמאללה.

מיכאל נודלמן: משרד התיירות וקרן-הקיימת לישראל משקיעים יותר ממיליון שקלים בטיילת שנבנית בין בית-אל לגבעת-ארטיס.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל נודלמן: האם מודע משרדך לבניית הטיילת הנ"ל?

מיכאל נודלמן: 2.

מיכאל נודלמן: מה היא עמדת משרדך בנושא?

התיירות בני אלון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

התיירות בני אלון: אכן קיימת בבית-אל תוכנית של מצפור וטיילת.

התיירות בני אלון: משרד התיירות היה קשור בעיקר להקמת המצפור, ועלות ההשתתפות של המשרד מסתכמת ב-300,000 שקלים בלבד.

התיירות בני אלון: כמובן, אין למצפור תיירותי זה כל קשר למאחז זה או אחר.

התיירות בני אלון: 2.

התיירות בני אלון: המצפור מהווה בהחלט מיזם תיירותי מובהק: א.

התיירות בני אלון: מהמצפור פנורמה ייחודית של 360 מעלות, ניתן לצפות על השפלה עד גוש-דן במערב, הרי שומרון בצפון והרי מואב ועד לירושלים בדרום; ב.

התיירות בני אלון: במצפור ניתן לחוות את סיפורי התנ"ך הקשורים לבית-אל, ובמיוחד סיפור החלום של יעקב אבינו על המלאכים; ג.

התיירות בני אלון: תיירים רבים, ישראלים, יהודים ואוונגליסטים מארצות-הברית ומאירופה מבקרים במקום.

מיכאל נודלמן: שאילתא מס' 612, של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שר התיירות ביום ח' באב התשס"ג (6 באוגוסט 2003): פורסם כי משרד התיירות אינו מממן קמפיין להגברת התיירות במזרח-ירושלים.

מיכאל נודלמן: רצוני לשאול: האם יימסר הטיפול בעניין התיירות במזרח-ירושלים לידי הרשות הפלסטינית?

התיירות בני אלון: בתשובה על שאלתך:

התיירות בני אלון: מצער לראות חבר כנסת שמזלזל בחוק-יסוד: ירושלים.

התיירות בני אלון: משרד התיירות תומך בפעולות שיווק של בתי-המלון במזרח-ירושלים.

התיירות בני אלון: בשנת 2002, עם ייסודה של הקרן שהוקמה למטרה זו, תוקצבו 22 מלונות בחלק המזרחי של ירושלים בסכום של 750,000 שקלים.

התיירות בני אלון: הקרן אושרה גם לשנת התקציב 2003, ובתי-המלון בחלקים אלה של ירושלים יתוקצבו בהתאם לנהליה.

התיירות בני אלון: זאת התשובה הכתובה.

התיירות בני אלון: אם יורשה לי להשיב בעל-פה: יש לנו בעיה אמיתית עם התיירות במזרח-ירושלים, כמו עם התיירות בנצרת.

התיירות בני אלון: מה שהציל את התיירות בתקופה הקשה שאנחנו סובלים מאז התחילו המאורעות בספטמבר 2000, זה רק תיירות של ישראלים, מה שאנחנו קוראים "תיירות פנים", תיירות של יהודים על בסיס של סולידריות, לקבוצות בעיקר, ותיירות של נוצרים אוהבי ישראל.

ג'מאל זחאלקה: עוכרי ישראל.

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה להרוג את כל היהודים הוא לא אוהב ישראל.

בנימין אלון: אני לא מתכוון לקבוצות הקתוליות, שביקוריהן ירדו ב-90% משנת 2000 ל-2001 ו-2002.

בנימין אלון: היום כבר מתחילות לחזור כל הקבוצות; זה השתפר מאוד בחודשים האחרונים.

בנימין אלון: שלוש הקבוצות שהזכרתי לא רצו ופחדו להגיע למזרח-ירושלים ולנצרת.

בנימין אלון: לכן הסבל של המלונאים במקומות האלה היה באמת פי-עשרה מאשר בכל מקום אחר, והמצוקה שלהם היתה אמיתית.

בנימין אלון: אנחנו משתדלים לסייע, אני גם משתדל לעודד תיירות במקומות האלה, של כל הקבוצות, גם של ישראלים וגם של כל סוגי התיירים.

בנימין אלון: אני שמח לציין, שאת השנה הזאת אנחנו כבר רואים כשנת יציאה מהמשבר, ואנחנו מסיימים אותה עם למעלה ממיליון תיירים.

בנימין אלון: לשנת 2004 יש לנו צפי אפילו לכפול, ואני מקווה מאוד שאז תבוא ההתאוששות לכולם.

מיכאל נודלמן: שאלה נוספת, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד השר, שאלתי את השאלה בעקבות הצהרה שלך, שאתה לא מוכן לנהל קמפיין שיווק.

ג'מאל זחאלקה: זאת היתה ההצהרה שפורסמה בעיתונות, ועל סמך זה שאלתי את השאילתא הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני רוצה ללכת לפי הדברים שאתה אמרת.

ג'מאל זחאלקה: בתי-המלון בירושלים המזרחית סובלים ממשבר עמוק, והם לא יכולים לעמוד בתשלומי הארנונה ובתשלומי המסים הגבוהים.

ג'מאל זחאלקה: האם המשרד מוכן לעשות משהו כדי לפתור את הבעיה הקשה הזאת?

ג'מאל זחאלקה: אתה בעצמך יודע מה המצב של בתי-המלון האלה, הם פשוט יקרסו ויפשטו רגל.

בנימין אלון: חבר הכנסת זחאלקה, אכן המצב קשה, כמו שסיפרתי וכמו שאתה מתאר.

בנימין אלון: הצלחנו להגיע לפטור כמעט מלא מארנונה בשנים 2001 ו-2002.

בנימין אלון: זה לא התבצע ב-2003, יש התנגדות קשה של האוצר בגלל ההשלכה הרוחבית כלפי המסעדות וכל האחרים שסובלים ממצב התיירות, שכידוע לך גורם נזק להרבה גורמים שנסמכים על השולחן הזה.

בנימין אלון: כרגע יש התנגדות של האוצר, והיא מובנת לי.

בנימין אלון: אנחנו מנסים לסייע בכל דרך אפשרית.

בנימין אלון: שוב אני אומר, יש ניצנים יפים של חזרה לתיירות גם במזרח-ירושלים.

בנימין אלון: נכון – אתה תבין את זה – כשיהודים באים להזדהות עם ה-GA, מה שהיה עכשיו, הם מילאו את כל בתי-המלון בירושלים.

בנימין אלון: הם לא רצו להיות בבתי-מלון במזרח-ירושלים, הם פשוט פחדו, והם היו בבתי-מלון במערב-ירושלים.

בנימין אלון: אתה לא יכול לחייב קבוצות הזדהות יהודיות או קבוצות הזדהות נוצריות או קבוצות של ישראלים ללכת למקום מסוים.

בנימין אלון: בכל זאת אנחנו מנסים למצוא דרך לסייע לכל בתי-המלון בירושלים על כל חלקיה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה לשר התיירות.

מיכאל נודלמן: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת.

רות קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה מיום כ"ג בחשוון התשס"ד, 18 בנובמבר 2003, בקובלנתה של חברת הכנסת ענבל גבריאלי נגד חברת הכנסת יולי תמיר.

רות קפלן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת - - -

ג'מאל זחאלקה: אתה אומר חברי הכנסת, אבל יש רק חבר כנסת אחד.

מיכאל נודלמן: יש שלושה חברי כנסת.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מיכאל נודלמן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ד בחשוון התשס"ד, 19 בנובמבר 2003, בשעה 11:00.

מיכאל נודלמן: ישיבת הכנסת נעולה.