ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה השבעים-ושלוש של הכנסת השש-עשרה, 2003-11-24 00:00

יאיר פרץ: הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת 11

): הצעה לסדר 12

רוחמה אברהם-בלילא: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 12

אריה האן: הצעות סיעות העבודה-מימד וש"ס להביע אי-אמון בממשלה בשל: א.

אריה האן: מדיניותה החברתית, הכלכלית והמדינית של הממשלה; ב.

אריה האן: הפגיעה בדיור הציבורי 14

גדעון סער: הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 5), התשס"ד-2003 64

זהבה גלאון: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק 66

המשפטים יוסף לפיד: מספר הישראלים השוהים בחו"ל 67

יעקב מרגי: הצעות לסדר-היום 71

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום יום שני, כ"ט בחשוון התשס"ד, 24 בנובמבר 2003 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אריה האן: בבקשה לקום.

אריה האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה.

אריה האן: )

אריה האן: בבקשה לשבת.

ראובן ריבלין: כבוד נשיא המדינה, מר משה קצב, והגברת קצב, כבוד הנשיא החמישי למדינת ישראל, כבוד הנשיא השביעי למדינת ישראל ורעייתו, משפחת זאבי היקרה, הרעיה יעל, והילדים - פלמח, בנימין, מצדה, צאלה, ערבה, הנכדים והנינים, אדוני ראש הממשלה, אריאל שרון, רבותי השרים, ראש האופוזיציה וראש הממשלה לשעבר, שמעון פרס, ראש הממשלה לשעבר, מר אהוד ברק, כבוד הרבנים הראשיים, יושבי-ראש הכנסת לשעבר, מר שלמה הלל ומר דב שילנסקי, חברי הכנסת בהווה ובעבר, מכובדי סגל א' של המדינה, אורחים נכבדים, שנתיים חלפו מאז זועזענו כולנו באותו בוקר, לשמע הבשורה המשתקת "גנדי נרצח".

ראובן ריבלין: גנדי, האיש הרך והקשה, חמור הסבר והאוהב, איש ההדר והממלכתיות, איש שלא ויתר לעצמו ולא ויתר לאף אחד, נפל על משמרתו.

ראובן ריבלין: גנדי היה חלק בלתי נפרד מחיי המדינה.

ראובן ריבלין: קורות חייו הם כמו שרשרת ה-DNA של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: מיום לידתו בירושלים ועד ליומו האחרון מסמלת פרשת חייו את המאבק הארוך שלנו לעצמאות ולביטחון.

ראובן ריבלין: התחנות בחייו - ימי מאורעות הדמים, ההכשרה, הפלמ"ח, שדות הקטל של מלחמת העצמאות, מערכות ישראל - הן חלק בלתי נפרד מן ההיסטוריה החדשה של ארץ זו.

ראובן ריבלין: מאורע שעיצב את חייו ואת השקפותיו, לפי עדותו, היה הטבח ביהודי חברון בקיץ תרפ"ט.

ראובן ריבלין: גנדי היה אז ילד קטן, אך כשבגר פירש על-פי דרכו את פרעות הדמים ומעשי הרצח האכזריים ביישוב היהודי כביטוי של חולשה.

ראובן ריבלין: גנדי הבין, כי אין באזורנו כל הנחה למי שמגלה חולשה כלשהי.

ראובן ריבלין: איש גאה היה רחבעם זאבי, גאה בעמו וגאה בארצו.

ראובן ריבלין: אך מעולם לא היה יהיר ולא מתנשא.

ראובן ריבלין: גנדי האמין שאין חלומות בלתי אפשריים ואין תקוות שאינן בנות הגשמה.

ראובן ריבלין: הוא סירב להתפשר עם המציאות, ותבע את תיקונה, על-פי דרכו ועל-פי השקפתו, אך הוא תבע מאחרים רק מה שתבע מעצמו.

ראובן ריבלין: גנדי היה אדם שדעותיו קוממו עליו יריבים רבים לדרך.

ראובן ריבלין: אך גם יריביו הפוליטיים החריפים קיימו עמו יחסי ידידות עמוקים וקרובים ונועצו בו כבר-סמכא בתחום הביטחון והלחימה בטרור.

ראובן ריבלין: ביטחון ישראל ואהבת ארץ-ישראל היו עולמו.

ראובן ריבלין: גנדי אהב בלהט כל רגב אדמה וכל צוק סלע בארץ.

ראובן ריבלין: איש שדה מובהק, המכיר כל פינה במולדתו.

ראובן ריבלין: פעמים אין-ספור חצה את הארץ לאורכה ולרוחבה, והיה בקיא בכל שביליה.

ראובן ריבלין: על להיטותו להכיר את הארץ, את ארץ האבות, מעיד הסיפור הבא יותר מכל סיפור אחר: בנעוריו, בתקופה שהמנדט הבריטי היה עדיין שליט בארץ, יצא גנדי עם חבריו לעבוד בחברת האשלג בצפון ים-המלח.

ראובן ריבלין: פסגת הר-נבו, שבתחום עבר הירדן, שממנה השקיף משה רבנו על הארץ המובטחת, קסמה לו ממול.

ראובן ריבלין: ביום שישי, עם תום העבודה, התגנב עם רעיו, והם חצו את הנהר, נהר הירדן, וטיפסו להר-נבו.

ראובן ריבלין: הצעירים הנועזים שביקרו במנזר שבראש ההר וחתמו את שמותיהם בספר האורחים, בילו שם את היום.

ראובן ריבלין: בלילה, בחסות החשכה, יצאו בדרכם חזרה למחנה העובדים, כדי להתייצב עם שחר לעבודת הסבלות.

ראובן ריבלין: כעבור שנות דור, לאחר חתימת הסכם השלום עם ירדן, מיהר גנדי אל הר-נבו.

ראובן ריבלין: הוא פשפש בספר האורחים הישן ומצא שם את שמו ואת שמות חבריו.

ראובן ריבלין: אמונתו בערכים של "אחרי" ושל רעות הלוחמים הביאה אותו גם בימים שלכותפותיו היו כבר דרגות אלוף להשתתף אישית במרדפים ובפעילות הצבאית.

ראובן ריבלין: כמפקד, לא הסכים לשלוח את חייליו למשימה מסוכנת כלשהי כשהוא יושב בחדר הפיקוד, אלא בחר להובילם בעצמו.

ראובן ריבלין: כאשר שככו מעט סערות המלחמה, השקיע את הלהט שלו במעשה ההתיישבותי, כדי לשוב ולהגשים את ערכי החלוציות הוותיקים שבערו בעצמותיו.

ראובן ריבלין: לגנדי היה קשר שורשי ועמוק להרי יהודה ולשומרון.

ראובן ריבלין: יישובים רבים בהר הוקמו ביוזמתו ובעצתו.

ראובן ריבלין: הוא פעל לתיקון "הפספוס הגדול" של ראשית הציונות.

ראובן ריבלין: גנדי חי כלוחם, במדים ובלעדיהם, ונפל כלוחם.

ראובן ריבלין: שירת חייו נגדעה, כשהוא חי ומגשים את האמונה אשר לה הטיף, למענה היה מוכן לוותר על כל שררה, על כל כבוד.

ראובן ריבלין: דומה כי גם החולקים על דרכו ועל השקפותיו שותפים למלים שכתב לוינסון, מלים שגנדי כה אוהב: "נבנה ארצנו ארץ מולדת,/ כי לנו, לנו ארץ זאת.

ראובן ריבלין: / נבנה ארצנו ארץ מולדת,/ זה צו דמנו, זה צו הדורות.

ראובן ריבלין: / נבנה ארצנו על אף כל מחריבינו,/ נבנה ארצנו בכוח רצוננו".

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראש ממשלת ישראל אריאל שרון לשאת דברים.

אריאל שרון: כבוד נשיא המדינה והגברת קצב, כבוד הנשיאים לשעבר – הנשיא נבון, הנשיא ויצמן, והגברת ויצמן, משפחת זאבי, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו מציינים היום שנתיים לרצח השר והאלוף רחבעם זאבי, גנדי, שנפל על משמרתו הלאומית מכדורי הטרור הפלסטיני.

אריאל שרון: שנים רבות, עוד בהיותו אלוף בצה"ל, שימש גנדי כמספיד מבוקש של אישים רבים בציבוריות הישראלית.

אריאל שרון: בגלל כושר הביטוי הנדיר שלו והעברית הנהדרת שבפיו, אך לא פחות מכך משום שהיה איש אוהב מאוד ואיש אהוב מאוד על כל מי שהכירו, והוא הרי הכיר את כולם, פנו אליו תמיד וביקשו שיישא דברים לזכר הנפטרים.

אריאל שרון: כך מצא גנדי את עצמו עומד שוב ושוב בבתי-הקברות או במקומות ציבור וסופד – ליגאל אלון, למשה דיין וליקותיאל אדם – או דואג אישית להנצחתם של אנשים כמו דדו, חיים לסקוב, אריק רגב, גד מנלה, חנן סמסון ויוסי קפלן.

אריאל שרון: גנדי לא אהב את התפקיד הזה של מנציח ומספיד לאומי.

אריאל שרון: כששאלו אותו למה הוא עושה זאת, הוא היה אומר שהוא לא עושה את זה בשביל המתים, אלא בשביל החיים, כי כאומה עלינו לשאול את עצמנו על אילו דמויות אנחנו רוצים להתחנך ולחנך, מי צריך לשמש לנו דוגמה לחיקוי ולמופת.

אריאל שרון: ותשובתו היתה: ההנצחה היא למען החיים שלא ידעו את האנשים האלה.

אריאל שרון: וזו בעיני גם מטרתה של ישיבה זו של הכנסת, שבאה להעלות ולהנציח את זכרו של גנדי עצמו, שנרצח לפני שנתיים בידי אנשי הטרור הפלסטיני.

אריאל שרון: השר והאלוף רחבעם זאבי הוא דמות שלאורה ראוי לחנך ולהתחנך.

אריאל שרון: איש מגן, שמנעוריו לחם למען הקמתה של מדינת ישראל ובהמשך לחם על הגנתה; איש ספר, בלי תארים אקדמיים – הוא הציג את עצמו, כך נהג, כבי-ג'יי, "בוגר ג'וערה" - לאלה כאן שהם עוד צעירים, זה היה בית-הספר לקצינים של "ההגנה", בין עין-השופט למשמר-העמק – ובלי תארים אקדמיים הגיע לידענות מפליאה בכל התחומים של ידיעת הארץ, ויותר מכול, היה איש של אהבת הארץ.

אריאל שרון: גנדי היה דוגמה חיה לכך שאהבת ישראל ואהבת ארץ-ישראל אין פירושן שנאת האחר.

אריאל שרון: חבריו הרבים מספור מקרב הדרוזים, הבדואים וערביי ישראל, שלמענם פעל רבות במשך השנים, הם העדות הטובה ביותר לכך.

אריאל שרון: אל הקריירה האחרונה שלו – הקריירה הפוליטית, כמייסד תנועת מולדת – הוא הגיע על כורחו.

אריאל שרון: הוא לא רצה להיות פוליטיקאי, אבל הוא פנה אל השדה הפוליטי מתוך דאגה עמוקה לגורלו של המפעל הציוני.

אריאל שרון: גנדי חש שהבית השלישי איננו מובטח.

אריאל שרון: "לימדו אותנו" – כך אמר – "שנצח ישראל לא ישקר, אבל הוא ישקר ועוד איך, אם לא נעמוד בשער".

אריאל שרון: והוא העמיד עצמו בשער, כפי שעשה תמיד, מאז מלחמת השחרור, ועוד לפניה, ומבחינתו מלחמת השחרור של ישראל לא הסתיימה והיא עדיין בעיצומה.

אריאל שרון: כמו כל קורבנות הטרור הפלסטיני, גנדי נרצח בגלל היותו יהודי, אך בה במידה, הוא נרצח בגלל היותו סמל – סמל של ישראל גאה, הדבקה באדמתה, אדמת מולדתו ההיסטורית של העם היהודי, ונלחמת מלחמת חורמה באויביה.

אריאל שרון: לפני שנתיים, למחרת הרצח הנפשע, התאחדה הכנסת כולה במפגן אדיר של אחדות בין קואליציה לאופוזיציה וספדה לשר רחבעם זאבי בקול אחד של כאב ואהבה.

אריאל שרון: לצערי, זה נמשך כך רק ימים מספר.

אריאל שרון: היתה זו מחווה מחממת לב לאיש, שכל מי שהכירו מקרוב – שותף פוליטי או יריב – העריך אותו.

אריאל שרון: חברי חברי הכנסת, גנדי איננו, אבל שנתיים אחרי הרצח הוא ממשיך להיות נוכח בלב כל מכריו, ממשיך להיות מקור השראה וכוח.

אריאל שרון: הוא ממשיך לעמוד בשער.

אריאל שרון: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אני מודה לראש הממשלה אריאל שרון על דבריו, ומזמין את יושב-ראש האופוזיציה וראש הממשלה לשעבר, שמעון פרס, לשאת דברים.

שמעון פרס: כבוד הנשיא, הגברת קצב, הנשיאים לשעבר, נבון וויצמן, משפחת זאבי היקרה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו דנים את גנדי בעיקר לפי החזות הפוליטית שלו.

שמעון פרס: אני חייב להגיד את האמת, מעולם לא הסכמתי עם המדיניות שלו.

שמעון פרס: לא הסכמתי עם הרציונל הפוליטי שלו, עם החישובים שלו, עם המחשבות שלו, החל בנקודת המוצא וכלה בקץ הימים.

שמעון פרס: גנדי זה עורר בי התנגדות ועורר בי ביקורת.

שמעון פרס: אבל אני הכרתי את גנדי האחר – גנדי האיש, גנדי שאיננו רציונל, גנדי שהוא רומנטיקן, גנדי מאוהב ורך ושקוע ונוגע ללב, איש שכל צעדיו היו עשויים מרגש, ולא רק ממפות.

שמעון פרס: היו לו ארבע אהבות גדולות בחייו.

שמעון פרס: קודם כול, אהבת העברית.

שמעון פרס: זה מפתיע.

שמעון פרס: הוא אחד האנשים המאוהבים ביותר בשפה העברית שידעתי.

שמעון פרס: היא התרפקה אצלו כמו חתולה נחמדת, והיא שאגה לפעמים כאריה דורס.

שמעון פרס: הוא ראה אותה בחמוקיה ובפסגותיה.

שמעון פרס: הוא שמע ממנה את ערגת העבר והוציא ממנה את כמיהת העתיד.

שמעון פרס: הוא התהלך אתה עם חוט שדרה שאינו מאוהב בהווה ומסתכל תמיד מעל, מעבר, לעבר.

שמעון פרס: הוא עשה שימוש בתנ"ך ובמודרניות, והוא הקפיד להיות נאמן לה, לדייק בשימוש בה, לאסוף כוח מגווניה, מגיווניה, מהאפשרויות הבלתי-צפויות, כי זה דבר מיוחד במינו הנתון בידי אדם אוהב.

שמעון פרס: והדבר השני שהוא היה מאוהב בו – באמת מאוהב בו – זה ארץ-ישראל.

שמעון פרס: אני מכיר מעט מאוד אנשים שאהבו כל כך את הארץ, במובנה הכפול, ההיסטורי והגיאוגרפי.

שמעון פרס: לא במקרה הוא השקיע הרבה עבודה והרבה מחשבה בכתיבת ההיסטוריה של ארץ-ישראל, מהתקופות הקדומות עד ימינו אלה.

שמעון פרס: הוא טרח ואסף וערך והסביר והפיץ את מחמדיה ואת טוביה של ההיסטוריה של הארץ הקטנה הזאת, שפרט להיסטוריה העשירה שלה, נופה הוא מגוון, הוא מרתק, הוא משתנה.

שמעון פרס: כמו שידע את ההיסטוריה, כך הוא גם ידע את הנוף שלה, את שביליה, את נתיבותיה, את מעלותיה ואת הוואדיות שבה, את האור הראשון של שמש באביב ואת השקיעה האחרונה של סתיו.

שמעון פרס: הוא הסתכל בה, מעבר לה, מסביב לה, והוא התהלך בה כאדם מאוהב, כמעט בלתי רציונלי.

שמעון פרס: והדבר השלישי שגנדי אהב – באמת אהב – זה צבא-הגנה לישראל.

שמעון פרס: הוא כל הזמן חשב איך לשמח את לב החיילים והקצינים - מי שעדיין זוכר את מסיבות הגן שהוא היה עורך, בתחפושות ובעיתונים היתוליים.

שמעון פרס: אבל כמו שידע להתל ולרומם את לב האנשים, כך הוא ראה לא רק צבא ממושמע ומסודר, אלא גם חיילים שהם בני-אדם - חייל במצוקה, חייל פצוע, משפחה נזקקת.

שמעון פרס: אתה לא יכול למצוא אדם יותר מסור ויותר מסייע מגנדי – בלי שום חשבונות, בלי שום שיקולים.

שמעון פרס: כאן עמד איש במדים שהגן על כבוד צה"ל, שהגן על ישראל, אבל גם איש שידע שמתחת למדי החייל מסתתר אדם שבשעת גבורה יכול להיות לוחם שאין משל לו, אבל בשעת מצוקה אדם שאין מרפא לו.

שמעון פרס: הטיפול האישי של גנדי בחיילים, כמו ההתלהבות הבלתי-פוסקת שלו מכוחו של צה"ל, גם הם ריתקו, ולפי דעתי, עוררו התפעלות אמיתית.

שמעון פרס: היה בזה משהו אותנטי וכן ולא ניתן לחישוב ולא מצפה לתמורה.

שמעון פרס: הדבר הרביעי שהוא אהב זה ירושלים.

שמעון פרס: הייתי אומר שירושלים היתה על ראש אהבותיו.

שמעון פרס: לא רק ירושלים שהרים סביב לה, אלא ירושלים שפרקי היסטוריה בתוכה.

שמעון פרס: ירושלים שהיא צירוף של נוף מדהים והיסטוריה מעוררת שאלות ומעוררת תקוות.

שמעון פרס: הוא טייל גם כאן בשביליה היפהפיים ובמעמקיה הבלתי- מפוענחים, באבניה, ברשרושיה, ברמזים שבה, בתקוות שהיא עוררה, בנבואות שהרחיקו למרחקים גדולים ובמצוקות שהיו למצוקות יומיומיות.

שמעון פרס: ואולי אי-אפשר להיות אדם רציונלי אם אתה לא מאוהב.

שמעון פרס: רק בשכל אי-אפשר להבין את החיים.

שמעון פרס: ועל כן הבנתו של החיים היתה רגשית, לא רק הגיונית.

שמעון פרס: היתה של איש, לא רק של דרך.

שמעון פרס: היתה של אדם בודד, ולא רק של מחנה שלם.

שמעון פרס: מי שהכיר את גנדי מהצד הזה, לא יכול היה להיות שווה נפש.

שמעון פרס: כמו שהתנגדתי לדעותיו, כך הלכתי אחרי ערכיו כבן-אדם.

שמעון פרס: הסתירה הזאת, בין התנגדות לדעה המחושבת והמוצקה לבין הנהייה אחרי הטוב הניגר מאהבה בלתי צפויה זו, היא היא שעשתה את גנדי כל כך מיוחד במינו.

שמעון פרס: הוא נפל שדוד על-ידי מרצחים נוראיים, בתקופה שבין הרצח הטרוריסטי לבין כבוד האדם אין גשר.

שמעון פרס: אחד צריך לנצח, ואנחנו ננצח.

שמעון פרס: הקורבן שלו כואב מאוד, אבל מה שהוא נשא בתוכו הוא זה שמבטיח שדרכו כאדם היא זו שתנצח בעתיד.

שמעון פרס: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אני מודה ליושב-ראש האופוזיציה וראש הממשלה לשעבר, שמעון פרס.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר אביגדור ליברמן לשאת דברים.

אביגדור ליברמן: כבוד נשיא המדינה, משפחה יקרה, כבוד ראש הממשלה, יושב-ראש הכנסת, נשיאים לשעבר, מכובדים, כנסת נכבדה, שנתיים להירצחו של גנדי, שנתיים קשות, כואבות ומורכבות.

אביגדור ליברמן: במותו קנה לעצמו גנדי לגיטימיות וכניסה לממסד הישראלי, אשר ניסה להתעלם ממנו ולבודד אותו במשך שנים ארוכות.

אביגדור ליברמן: לסיעת האיחוד הלאומי יום הירצחו של גנדי הוא יום של חשבון הנפש הפוליטי, האידיאולוגי והערכי.

אביגדור ליברמן: מה ניתן ללמוד מדרכו של גנדי?

אביגדור ליברמן: דבר אחד בסיסי, אולי החשוב ביותר לכל איש ציבור, בלי קשר אם מסכימים לדרכו ולתפיסתו ואם לאו.

אביגדור ליברמן: הדבר הבסיסי הזה הוא נאמנות לרעיון, לאידיאה, ל"אני מאמין" שלך.

אביגדור ליברמן: נכונות לשלם מחיר אישי וציבורי.

אביגדור ליברמן: האמונה העמוקה בצדקת הדרך.

אביגדור ליברמן: לא עוד שעבוד עצמי לקוניונקטורה, לסקרים, לרייטינג.

אביגדור ליברמן: לא עוד פשרה עם המצפון ועם האמונה הבסיסית שלך לטובת שררה ופריווילגיות.

אביגדור ליברמן: נכונות להתעמת על הדרך עם רבים וחזקים.

אביגדור ליברמן: גנדי היה הנאמן הגדול ביותר של ארץ-ישראל, אפילו את צמד המלים "ארץ-ישראל" מעולם לא כתב גנדי בקיצור.

אביגדור ליברמן: ארץ-ישראל, אמר גנדי, כותבים בכתיב מלא כיאה למדינת היהודים.

אביגדור ליברמן: זהו גנדי.

אביגדור ליברמן: לגנדי גם היה כשרון אדיר לראות רחוק, לראות דברים שאחרים לא רואים.

אביגדור ליברמן: אני לא אכנס כרגע לפולמוס פוליטי, אבל אני חושב שגם היום, אנחנו רואים כל יום שהדרך הפוליטית של גנדי היא אולי היחידה הנכונה, וכל השאר זה פשוט מקסמי שווא.

אביגדור ליברמן: אחד הדברים שגנדי הפתיע אותי בו כחודש לפני הירצחו היה שיחה שהוא תפס אתי פה במשכן הכנסת, כשנשארנו להצבעה לילית מאוחרת בנושא האנטישמיות המתעוררת באירופה.

אביגדור ליברמן: אני חייב לציין שאני לא הייתי ער, וגנדי חזר ואמר: תראה, האנטישמיות מתפתחת וחוזרת למה שהיה בסוף שנות ה-30 ושנות ה-40, זאת סכנה שהולכת ומתפתחת.

אביגדור ליברמן: באמת, באנטישמיות שמשתוללת על אדמת אירופה אין שום דבר חדש.

אביגדור ליברמן: לצערי, דווקא היבשת הזאת הולידה תופעות כמו אינקוויזיציה, משפט דרייפוס, משפט בייליס, "ליל הבדולח", משפט הרופאים.

אביגדור ליברמן: רק לאנטישמיות המודרנית קוראים "אנטי-ישראליות".

אביגדור ליברמן: זאת אולי היתה הנקודה שבה גנדי הפתיע אותי אז ואמר שכל האנטישמים החדשים תמיד ינסו לבנות את עצמם כאנטי-ישראלים, כמתנגדים לישראל.

אביגדור ליברמן: אני חושב שגם בזה הוא צדק, ואנחנו רואים היום עד כמה הוא ראה רחוק.

אביגדור ליברמן: כל המחזות שראינו בוועידת דרבן בדרום-אפריקה, תוצאות הסקרים באיחוד האירופי ביחס לישראל וליהודים, ההחלטות האנטי-ישראליות באו"ם, ההתבטאויות בוועידת מדינות האסלאם, מיקיס תיאודורקיס – לכל אלה קוראים אנטישמים ואנטישמיות.

אביגדור ליברמן: הדבר החדש היחיד בתופעה הזאת הוא האנטישמיות החדשה כאן, במדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: הסרט "ג'נין ג'נין" הוא יצירה אנטישמית לא פחות מ"הפרוטוקולים של זקני ציון", ואולי אף מסוכנת יותר.

אביגדור ליברמן: מדובר במתנה הכי גדולה שניתן לייצא מארץ הקודש לכל האנטישמים בכל רחבי העולם.

אביגדור ליברמן: מדינת ישראל עצמה מכשירה חומר גזעני, שקרי, שכולו הסתה לרצח.

אביגדור ליברמן: הכשר שכזה מחבל בכל ניסיון למתקפת הסברה מצד מדינת ישראל ומשמיט את הקרקע מתביעות שלנו לפעול נגד מכחישי השואה למיניהם.

אביגדור ליברמן: לכן, גם אלו המדברים בשבחו של גנדי עכשיו צריכים לשאול את עצמם עם איזו יוזמה מדינית היה יוצא גנדי בנסיבות של היום.

אביגדור ליברמן: האם היה גנדי מסכים ליוזמה חד-צדדית?

אביגדור ליברמן: אולי כן, תלוי באיזה כיוון.

אביגדור ליברמן: גנדי ידע הרבה סיפורים על ארץ-ישראל, ידע לספר אותם, ואולי ברוח ימים אלו הייתי מביא ציטוט מעיתון "הארץ" –היום הוא פופולרי בכותרות – הכולל גם סיפור על הרכבת החשמלית, מאמר מפרי עטו של זאב ז'בוטינסקי משנת 1920.

אביגדור ליברמן: המאמר נקרא "שיטת קרנסקי".

אביגדור ליברמן: קרנסקי היה ראש ממשלת רוסיה בין שתי מהפכות, ב-1917.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהמשל הזה היה אולי הדבר הפשוט שגנדי ניסה להעביר כל חייו: יש בפטרוגראד שני רחובות מצטלבים, ומקום הצטלבותם הוא טבורה של העיר, מרכז כל התנועה האזרחית והמסחרית.

אביגדור ליברמן: מדי רגע עוברים שם קרונות חשמלית הנה והנה.

אביגדור ליברמן: ביום בהיר אחד הופיע שם אדם וכיסא עץ בידו, העמיד את הכיסא בדיוק באמצע בין הפסים, ישב עליו, שילב זרועותיו על חזהו וחיכה.

אביגדור ליברמן: באה החשמלית ונעמדה לפני האיש על הכיסא.

אביגדור ליברמן: צעק הנהג: לך, מה אתה עושה כאן?

אביגדור ליברמן: ענה האיש: לא אתן לעבור.

אביגדור ליברמן: התאסף המון גדול.

אביגדור ליברמן: הגיעו בינתיים עוד עשר חשמליות, ועוד 20, ועמדו כולן בשורה.

אביגדור ליברמן: והאיש יושב ואומר: לא אתן.

אביגדור ליברמן: שלחו להגיד לקרנסקי.

אביגדור ליברמן: שלח את מזכירו הפרטי למקום המעשה, שידבר על לבו של המפריע, שיסביר לו כי חופש תנועת החשמלית הוא אחד מיסודות החופש הכללי.

אביגדור ליברמן: המפריע שמע וענה: לא אתן.

אביגדור ליברמן: אז נתן קרנסקי פקודה, שיכתבו על זה מחר בכל עיתוני הבירה.

אביגדור ליברמן: כתבו, אבל המפריע אמר: לא אתן.

אביגדור ליברמן: אז קרא קרנסקי את הפרלמנט לאספה מיוחדת.

אביגדור ליברמן: דנו והתווכחו כל הלילה, ולבסוף התקבלה הצעתו של קרנסקי, להעתיק את הפסים לרחוב אחר.

אביגדור ליברמן: הזמינו מומחים והתחילו בעבודה.

אביגדור ליברמן: באותו זמן הזדמן לפטרוגראד איזה מוז'יק כפרי פשוט.

אביגדור ליברמן: ראה שחופרים ברחוב הראשי ושאל: כל כך למה?

אביגדור ליברמן: סיפרו לו את המעשה.

אביגדור ליברמן: שאל: ואיפה האיש?

אביגדור ליברמן: אמרו לו: הנה הוא.

אביגדור ליברמן: ניגש אל המפריע ושאל: לא תיתן?

אביגדור ליברמן: ענה: לא אתן.

אביגדור ליברמן: ירק המוז'יק לתוך כף ידו, הניף את זרועו תנופה רבתי, נשמע קול מהלומה והכיסא והאיש נעלמו מהפסים.

אביגדור ליברמן: מסקנה: אין שומרים על הסדר בשיטת קרנסקי.

אביגדור ליברמן: המסקנה שלי: אין שומרים על ביטחון ישראל בשיטת מפת הדרכים ואין שומרים על הרתעה כאשר רוצחיו של גנדי יושבים בבית-הבראה ביריחו ועושים חיים.

אביגדור ליברמן: אם גנדי היה יושב כאן עמנו היום, היה פונה לתלמידיו הרבים של ראש בית"ר, הישובים פה בספסלי הליכוד, והיה אומר להם: זכרו את הלקח של המוז'יק ושל קרנסקי.

אביגדור ליברמן: אני אזכור את גנדי כאיש אשכולות, כאדם גדול של ההיסטוריה, של סיפורי ארץ-ישראל, והעיקר – כאיש שידע להסיק מסקנות נכונות מאותם סיפורים.

אביגדור ליברמן: השם ייקום דמו.

אביגדור ליברמן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לשר אביגדור ליברמן.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש סיעת ש"ס, חבר הכנסת יאיר פרץ, כאחרון הדוברים.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, בני שבט זאבי, כפי שנהג המנוח גנדי לומר; הרעיה יעל, הבנים בנימין ופלמח, הבנות מצדה, ערבה וצאלה, כבוד הנשיא משה קצב ורעייתו, הנשיאים יצחק נבון, עזר ויצמן ורעייתו, ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק, הרבנים הראשיים, עמיתי חברי הכנסת, הלך שר וגדול בישראל.

יאיר פרץ: יד זדים היתה בו להמיתו.

יאיר פרץ: היום לפני שנתיים התבשר עם ישראל את הבשורה המרה על רציחתו של רחבעם זאבי, השם ייקום דמו, על-ידי מרצחים עלובים בני בלייעל.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עם הירצחו של גנדי נדמה אותה דסקית שהלכה עמו לכל מקום; הדסקית ששתקה, ובכל זאת אמרה הכול; הדסקית שאמרה "ארץ-ישראל" בקול גדול; הדסקית שאמרה חברות אמיתית עד אין קץ; הדסקית שאמרה ביטחון, אמונה ודרך; הדסקית שהזכירה לנו את מה שאולי אהבנו לשכוח; הדסקית שהעמידה את המראה אל מול עינינו; הדסקית שזעקה בקול ניחר, שאין מפקירים שבויים, אין מפקירים נעדרים ואין מפקירים מולדת.

יאיר פרץ: כמו שאמא יש רק אחת, גם מולדת יש רק אחת.

יאיר פרץ: הדסקית הזאת, אדוני היושב-ראש, נדמה באותו יום שגנדי נרצח.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אמרת גנדי – אמרת ארץ-ישראל; אמרת ארץ-ישראל – אמרת הכול: יישובים, ערים, הרים, שבילים, נקיקי סלע ורגבים.

יאיר פרץ: כל אלה זרמו בדמו של גנדי, ועדיין לא הרוו את צימאונו ואת אהבתו לארץ-ישראל.

יאיר פרץ: הלה היה אומר מדי יום ביומו: "וארשתיך לי לעולם".

יאיר פרץ: אמרת גנדי - אמרת ביטחון בצדקת הדרך, מפי הגבורה הובטחה לנו, ואין אנו רשאים לחלוק אותה עם עם אחר; אמרת גנדי - אמרת שר-צבא, שהיה שותף פעיל ביותר בכל מלחמות ישראל, תמיד היה ראשון וחייליו אחריו: בפלמ"ח, במלחמת השחרור, בארץ המרדפים ובכל שאר המלחמות הנוחתות עלינו חדשות לבקרים, לרבות הטרור המשתולל ברחובותינו; אמרת גנדי - אמרת רעות, מין חברות שכזאת, אמיצה, שאי-אפשר לשחרר את קשריה, בבחינת "ואהבת לרעך כמוך", ואפילו באים ליטול את נפשך; אמרת גנדי - אמרת אהבת הבריות וכיבודן, אמרת תרבות, אמרת ספרים.

יאיר פרץ: ואם אנו עם הספר, גנדי איש הספר; אמרת גנדי - אמרת מחלוקת, אבל מחלוקת לשם שמים, זוהי המחלוקת שסופה להתקיים, כדברי המשנה, והכול בכבוד ובהדר, בדרך-ארץ.

יאיר פרץ: אך מעל הכול, אדוני היושב-ראש, אמרת גנדי - אמרת יושר.

יאיר פרץ: אמרו חכמינו: "לישרים נאווה תהילה" – לא לצדיקים, לא לחכמים, לא לחזקים – לישרים, להם ורק להם נאווה התהילה.

יאיר פרץ: גנדי היקר, לך נאווה התהילה.

יאיר פרץ: אתה תירשם בדפי ההיסטוריה העקובה מדם של העם היהודי כשר וגדול, כאלוף עטור תהילה, כאיש אוהב בריות ומכבדן, כאיש אוהב ספר ויודע ספר.

יאיר פרץ: גנדי, אתה תירשם בספר הזיכרונות של העם היושב בציון כמתווה דרך – אידיאולוג המונחה על-ידי המטרה הקדושה, שהיא ורק היא עומדת לנגד עיניו.

יאיר פרץ: לא השררה, לא הכבוד, לא הכיסא, אלא ארץ-ישראל.

יאיר פרץ: גנדי היקר, אמרת לי פעם, שאתה רואה את עצמך כחבר ה-18 בסיעת ש"ס.

יאיר פרץ: ידענו את חיבתך הגדולה ליהדות.

יאיר פרץ: ידענו עד כמה אתה מקפיד על מצוות שבין אדם לחברו.

יאיר פרץ: אך אתה הקפדת גם על מה שבין אדם לקונו.

יאיר פרץ: סיעת ש"ס מצדיעה לך היום, שר, אלוף וחבר.

יאיר פרץ: סיעת ש"ס מרכינה את ראשה בצער עמוק.

יאיר פרץ: אבד לארץ-ישראל אחד מן העמודים היותר-חשובים שלה.

יאיר פרץ: חבל על דאבדין ולא משתכחין.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני שנתיים נפרדנו מאחד הסמלים היותר-מובהקים של ארץ-ישראל.

יאיר פרץ: גנדי, זכרו לברכה, נטמן בין הרגבים שאותם כל כך אהב וכל כך הכיר ולמענם כל כך נלחם.

יאיר פרץ: ממשלת ישראל, הכנסת והעם בישראל מוקירים ויוקירו את זכרו לעד.

יאיר פרץ: מי ייתן ואדמת הקודש שעליה כה שמרת תשמור עליך ועל משפחתך.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, את גנדי לא נוכל להחזיר לחיים, אך את מורשתו, את רוחו העשויה ללא חת, את הלב החם, את האמונה בצדקת הדרך ואת האהבה למולדת – את כל אלה נוכל לאמץ ולנצור לעצמנו, להנחיל ולהוריש לבאים אחרינו.

יאיר פרץ: ואם בכל אלה נעמוד, אזי אנו מקימים מצבה שחשובה ממנה לא נוכל להקים.

יאיר פרץ: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד ליושב-ראש סיעת ש"ס, יאיר פרץ.

ראובן ריבלין: כבוד נשיא המדינה משה קצב ורעייתו גילה, כבוד נשיא המדינה החמישי יצחק נבון, כבוד נשיא המדינה השביעי למדינת ישראל עזר ויצמן ורעייתו ראומה, תמה הישיבה המיוחדת של הכנסת לזכרו של רחבעם זאבי, השם ייקום דמו, במלאות שנתיים להירצחו.

אריה האן: בבקשה לקום.

אריה האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה).

אריה האן: אפשר לשבת.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, אני מכריז על הפסקה.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת תתחדש בשעה 16:00 בהצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: (הישיבה נפסקה בשעה 15:39 ונתחדשה בשעה 16:01.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת ולחדשה.

ראובן ריבלין: ובכן, בטרם נתחיל בהצעות האי-אמון, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: נא לצלצל, להודיע, כי בהחלט יכול להיות שאנחנו נצביע על הצעת האי-אמון מייד אם לא יהיו דוברים.

): אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, ביום י"ז תמוז התשס"ד, 12 בנובמבר 2003, קבעה ועדת הכנסת את הוועדות השונות לדיון בהצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2003.

): בין השאר נקבע, כי ועדה משותפת לוועדות הכלכלה והכספים תדון בסעיפים 97--100 בפרק י"ג בהצעת החוק הנ"ל, שעניינם ביטול הרשות לפיתוח הנגב והרשות לפיתוח הגליל.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום את הרכב הוועדה המשותפת כדלקמן: הוועדה תהיה בת 14 חברים - שבעה חברים מכל ועדה - בראשות ועדת הכלכלה.

): מטעם ועדת הכלכלה, חברי הכנסת: שלום שמחון - יושב-ראש, דני בנלולו, מלי פולישוק-בלוך, אליעזר כהן, יצחק וקנין, אברהם רביץ, דוד טל; מטעם ועדת הכספים, חברי הכנסת: אברהם הירשזון, אלי אפללו, איוב קרא, חיים אורון, אורית נוקד, אהוד רצאבי וניסן סלומינסקי.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הואיל ועוד הפעם קרסה לנו פה המערכת, אני מבקש - - - זה עובד.

ראובן ריבלין: אם כך, נצביע.

קריאה: ידנית.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: אפשר להצביע, נא להצביע.

ראובן ריבלין: למה לקפח אתכם?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת - 8 נגד - אין נמנעים - אין הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת נתקבלה.

אילן שלגי: בעד, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מצרף את קולך כמובן.

ראובן ריבלין: ובכן, בעד - 10, יחד עם קולותיהם של יושב-ראש ועדת הכנסת ויושב-ראש ועדת החינוך, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהודעת הוועדה, כפי שנקראה על-ידי יושב-ראש ועדת הכנסת, נתקבלה.

ראובן ריבלין: הצעה לסדר, לפי סעיף 53, לחברת הכנסת רוחמה אברהם, כמנהגנו מדי יום שני.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יום רודף יום, חודש ועוד חודש, שנה הלכה ושנה חדשה באה ומסע הייסורים לבירור גורל הבנים השבויים והנעדרים לא תם.

רוחמה אברהם-בלילא: אנו עדיין מחכים לרב-סמל צבי פלדמן, רב-סמל זכריה באומל, רב-סמל יהודה כץ, רב-סרן רון ארד, רב-טוראי גיא חבר, סמל ראשון בנימין אברהם, סמל ראשון עומר סועאד, סמל עדי אביטן, יונתן פולארד.

רוחמה אברהם-בלילא: לצד הכאב, כולנו ניזונים מהתקווה; לצד הייאוש וחוסר האמון, קיימת ציפייה גדולה שהבנים שהלכו למשימה ולא שבו עוד, יחזרו אלינו.

רוחמה אברהם-בלילא: במקורות נאמר שאין מצווה גדולה כפדיון שבויים, וכל כסף שנגבה למטרת מצווה כלשהי - מותר לשנותו לפדיון שבויים.

רוחמה אברהם-בלילא: בלבנו יש תקווה גדולה וציפייה דרוכה לשובם של היקרים אלינו.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם על יוזמתה באזכור ובהזכרת כל אותם נעדרים, ונזכור גם שעזאם עזאם עדיין יושב בכלא במצרים.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק השתלת איברים, התשס"ד-2003.

אריה האן: לדיון מוקדם: הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון - עדכון סכומי הלוואות), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור לסטודנט), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת ענבל גבריאלי; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון - הגבלת שכר), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי ריבית בגין משכנתה), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון - מקבלי שכר נטו), התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון - שכר מרבי לעובדים חדשים המועסקים בגוף מתוקצב או בגוף נתמך), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון - תאגיד ועוסק מורשה), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המוהלים, התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת אתי לבני; הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון - איסור הפליה), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת אתי לבני; הצעת חוק השוואת זכויות פנסיה לאלמן ולאלמנה, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת יצחק הרצוג; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון - חיזוק מעמד מבקר המדינה), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב] (תיקון - התפלגות של סיעה), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון - אימוץ על-ידי בני-הזוג), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת בדיקות רפואיות לצוות רפואה, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון - מינוי חברי ועדות רפואיות), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון - הגדרת זכאות), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת יצחק כהן; הצעת חוק הרשות למלחמה בעישון, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (קצבת הילדים),

אריה האן: התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת דניאל בנלולו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות (תיקון - כשירות דירקטור חיצוני בחברה ציבורית), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון - הגדרת הורים מיועדים), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון - הארכת תקופת ההתיישנות במקרים חריגים), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (עונש מינימום לסוחרי סמים), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק איסור קבלת תגמול מחברת תרופות (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון - תיווך על-ידי תאגיד), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון - נציגי הסיעה), התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת גדעון סער, דליה איציק, יורי שטרן וזהבה גלאון; הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקון - ביטול שלילת גמלה להבטחת הכנסה בגין רכב), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת יצחק הרצוג; הצעת חוק עידוד מעורבות סטודנטים בפעילות חברתית וקהילתית, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת יצחק הרצוג; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון - העדפת תאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים), התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, יצחק וקנין, משולם נהרי ויאיר פרץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - שמירת היריון באופן חלקי), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת אתי לבני; הצעת חוק פרסום מודעת דרושים, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק כהונת משרות אמון, התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת גילה גמליאל ומשה כחלון; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון - הצבעת המשרתים בשירות לאומי), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק העלאת צאצאי יהודי אתיופיה, התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת שאול יהלום, דוד אזולאי וגילה פינקלשטיין; הצעת חוק בדיקות פתע של סמים בקרב רופאים במהלך תפקידם, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - שירותי חינוך לילדים), התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, שלמה בניזרי, נסים דהן ונסים זאב; הצעת חוק גדר הביטחון, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת מתן וילנאי וקבוצת חברי הכנסת;

אריה האן: הצעת חוק גדר ביטחון, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק גדר הביטחון, התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך; הצעת חוק גדר ביטחון, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר לבוא ולשאת דברים שעל סדר-היום בדבר אי-אמון שיש לסיעת העבודה-מימד בראש הממשלה ובממשלתו בעניין מדיניותה החברתית, הכלכלית והמדינית של הממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מפלגת העבודה מביעה אי-אמון בראש הממשלה בשל כישלונו וכישלון ממשלתו.

בנימין בן-אליעזר: מאז הוקמה הממשלה אנחנו עוקבים בדאגה, כמו כל עם ישראל, ושואלים כיצד הצלחתם להטעות את אזרחיה בכל תחומי החיים - בתחום המדיני, בתחום הכלכלי ובתחום החברתי.

בנימין בן-אליעזר: אדוני ראש הממשלה - אני מקווה שגם אתה שומע אותי, אף שאתה אינך כאן - אין אמון ביכולתה של ממשלתך לשנות את המצב.

בנימין בן-אליעזר: הכול אותו הדבר, הכול תקוע.

בנימין בן-אליעזר: אדוני ראש הממשלה, הגענו לתהום - אין צמיחה, אין עבודה, אין גאווה, והחמור מכול - אין תקווה.

בנימין בן-אליעזר: העברתם תקציב אנטי-חברתי, הגענו לפערי שכר כמו אלו הקיימים בברזיל, בארגנטינה, במדינות הרעבות של העולם.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו תקועים בתחום המדיני, ובלי שום הצדקה.

בנימין בן-אליעזר: אתמול היו לי חמש דקות של תקווה, של אשליה - אולי משהו קורה.

בנימין בן-אליעזר: אבל התפכחתי מהר מאוד.

בנימין בן-אליעזר: מי כמוך יודע שהצלחת פריצת הדרך מותנית לא רק בהם, אלא בעיקר ברצון כן ואמיתי שלך.

בנימין בן-אליעזר: אין לנו אמון בממשלה, ולו רק בגלל הרמייה הגדולה של תקציב המדינה, המתבסס על נתונים מופרכים, הזורה חול בעיני הציבור.

בנימין בן-אליעזר: התקציב שהועבר בקריאה ראשונה ב-5 בנובמבר 2003, אדוני היושב-ראש, הוא כתב אישום חמור לממשלה הזאת.

בנימין בן-אליעזר: זו ממשלה שנוהגת כבת-יענה, מנותקת מהמציאות, איננה רואה ואיננה שומעת.

בנימין בן-אליעזר: זו ממשלה המתעלמת מזעקות השבר של עמה, מהמצוקות ומהכאב של השכבות החלשות באוכלוסייה ומעמד הביניים שהולך ומתרסק.

בנימין בן-אליעזר: הגענו לפת לחם.

בנימין בן-אליעזר: שר האוצר, המתמחה בהטעיה ובהולכת שולל, מציג את תקציבו כתוכנית יעילה אשר תביא ישועה ומזור לחברה כולה.

בנימין בן-אליעזר: אולם כיצד תועיל תוכנית זו לעם הזה, שרק מקריב ואינו זוכה לראות טיפת אור?

בנימין בן-אליעזר: פנסיונרים שרצו להבטיח את גמלתם - מידרדרים לעוני, ובשירותים החברתיים, אדוני היושב-ראש, כאשר אין עבודה - גובר הפשע, והוא גובר.

בנימין בן-אליעזר: תשאל את השר לביטחון פנים, צחי, והוא יאמר לך: אין די שוטרים כדי להתמודד עם הפשע המאורגן והלא-מאורגן, ובתי-הסוהר מפוצצים.

בנימין בן-אליעזר: במערכת החינוך, גברתי, הגענו לשיא, לצערי.

בנימין בן-אליעזר: חינוך ילדינו נמצא כבר במקום ה-40, ליד מלזיה, ברמת הבנת הנקרא, מתמטיקה וכדומה.

יצחק כהן: לא החינוך החרדי.

בנימין בן-אליעזר: בבריאות - בתי-החולים קורסים, ומנהליהם כבר הגישו את המפתחות לשר הבריאות.

בנימין בן-אליעזר: חוק הבריאות איננו ממלא את ייעודו, ואזרחי ישראל משלמים "אקסטרות" עבור כל שירות.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, תקציב המדינה לשנת 2004 הינו תקציב אנטי-חברתי, והוא טומן בחובו שורה של קיצוצים וגזירות כואבות.

בנימין בן-אליעזר: הם הולכים לגרום עוול משווע ופגיעה קשה כמעט בכל אחד, וכמובן, לצערנו, בראש ובראשונה בחלשים.

בנימין בן-אליעזר: אחרי זה במעמד הביניים שרוסק – ההערכה היא שבשנת 2003 התמוטטו כ-70,000 עסקים קטנים.

בנימין בן-אליעזר: בקרב הישישים - כ-680,000 חיים מתחת לקו העוני.

בנימין בן-אליעזר: חברי הכנסת, על-פי רוב מדובר בהורים שלנו.

בנימין בן-אליעזר: בתוכנית המוצעת כולם ישלמו את המחיר.

בנימין בן-אליעזר: עוד 1,500 עובדי מדינה יפוטרו.

בנימין בן-אליעזר: יוטל מס על הפנסיה.

בנימין בן-אליעזר: גיל הפרישה יעלה.

בנימין בן-אליעזר: הבטחת, אדוני שר האוצר, להוריד את המע"מ ל-17%.

בנימין בן-אליעזר: כלום, "נאדה".

בנימין בן-אליעזר: אי-אפשר לפגוע יותר בשכבות החלשות.

בנימין בן-אליעזר: ולחברי שינוי, שכל כך מדברים על מעמד הביניים, הרי הוא קורס לכם מול העיניים, ואתם שותקים.

בנימין בן-אליעזר: זאת הבגידה שלכם באנשים שבחרו בכם.

בנימין בן-אליעזר: יותר ממיליון ו-300,000 ישראלים חיים מתחת לקו העוני.

בנימין בן-אליעזר: מצמרר לדעת כי כל ילד שלישי בישראל מוגדר עני.

בנימין בן-אליעזר: 618,000 ילדים עניים מביטים כיום בפניה של ממשלת ישראל, והיא אפילו לא משפילה את מבטה.

בנימין בן-אליעזר: נהפוך הוא, היא ממשיכה לדבוק במדיניות כושלת של כלכלה אנטי-חברתית, ההורסת לילדים את ההווה ולחברה כולה את העתיד ואת התקווה.

בנימין בן-אליעזר: עתה, שר האוצר מציג תוכנית כלכלית הפוגעת במתכוון בציפור הנפש של עם ישראל.

בנימין בן-אליעזר: מדינת ישראל, עוד מימיה הראשונים, השתדלה ככל יכולתה להיות חומת המגן התומכת של הדלים, האביונים, המובטלים, החולים, הנכים, הזקנים, העולים, האמהות החד-הוריות, של נפגעי פעולות האיבה ושל אלמנות צה"ל.

בנימין בן-אליעזר: שר האוצר מנסה לשנות ללא הכר את מדיניות הרווחה שהעם בנה לאורך שנים ואת ערכי הסולידריות העמוקים שטבועים בתרבותנו.

בנימין בן-אליעזר: שר האוצר משתמש במסכת נאומים מפולפלים ומטעים, המבטיחה כביכול יציאה מהמיתון והובלת העם לנתיב של הצלחה וצמיחה.

בנימין בן-אליעזר: על מנת להבין את דרך הצגת התוכנית הכלכלית של הממשלה, כדאי להתעכב על דברי השר נתניהו: "אנחנו רק באמצע הניתוח.

בנימין בן-אליעזר: אני במקרה הזה הרופא שחייב להציל את הגוף ולהבריא אותו.

בנימין בן-אליעזר: אני בטוח שבאמצע הניתוח כועסים על הרופא, אבל כולם יודעים שצריך לעשות את השינוי".

בנימין בן-אליעזר: ניתן לראות כי שר האוצר מרבה להשתמש במטאפורות.

בנימין בן-אליעזר: הוא מציג עצמו כרופא, אולם ראוי היה כי יפנים את האמרה הידועה, הניתוח הצליח אך החולה מת.

בנימין בן-אליעזר: ביטוי זה מיטיב לתאר את סוג הניתוח שהשר מייחל לבצע, ואני מקווה שהרופא הזה לא יגמור כפתולוג.

בנימין בן-אליעזר: על מנת להציל את כלכלת ישראל לא ייתכן כי יחתכו בבשר החי.

בנימין בן-אליעזר: לא יעלה על הדעת, אדוני היושב-ראש, כי יבוצעו קיצוצים קשים ומרחיקי לכת בצורה כל כך דרסטית וקיצונית.

בנימין בן-אליעזר: אם התוכנית לא תהיה הדרגתית ורבת שלבים, לא נצא מהמצב הכלכלי-החברתי הקשה שאליו נקלעה ישראל.

בנימין בן-אליעזר: הניתוח ייכשל.

בנימין בן-אליעזר: הממשלה טוענת כי אין כסף.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, הרי לבנייה בשטחים דווקא יש כספים ומשאבים.

בנימין בן-אליעזר: כך שהתירוץ של אין ברירה לא קיים.

בנימין בן-אליעזר: לא ייתכן שילדי ישראל מופקרים, ובהתנחלויות ישבו מוגנים.

בנימין בן-אליעזר: ההתנחלויות דורשות הוצאות תקציביות גדולות בהקמתן, ביישובן, בהחזקתן ובאבטחתן.

בנימין בן-אליעזר: מיקומן בלב אוכלוסייה פלסטינית מחייב השקעה גדולה במיגון, בדרכי גישה ובשמירה צבאית.

בנימין בן-אליעזר: מימון היתר של ההתנחלויות מוערך בכ-2.5 מיליארדי שקלים בשנה.

בנימין בן-אליעזר: ואכן הציבור מאס בתופעת החלוקה המעוותת והאי-שוויונית של תקציב המדינה.

בנימין בן-אליעזר: מסקר של חברת "דיאלוג", שהוכן בפיקוחו של פרופסור קמיל פוקס ב-15 בספטמבר 2003, עולה כי 55% מהציבור רואים בהתנחלויות נטל כלכלי כבד ולא נכס ביטחוני.

בנימין בן-אליעזר: עוד עולה מהסקר, כי שלושה מכל ארבעה בעד הגבלה או ביטול של השמירה במאחזים.

בנימין בן-אליעזר: אולם, ראו איזו ממשלה אטומה.

בנימין בן-אליעזר: במקום לפנות מאחזים, היא מפנה בתי-חולים.

בנימין בן-אליעזר: בעזות מצח לא פחותה האוצר מוליך שולל את הציבור בהבטחותיו כי יחולל פלאים.

בנימין בן-אליעזר: כעת שר האוצר עבר מתפקיד הרופא לתפקיד חדש ושונה – קוסם.

בנימין בן-אליעזר: בעקבות העלייה ב-2.7% בצמיחה במשק ברבעון השלישי של שנת 2003, שר האוצר מכריז כי "אין ספק שיצאנו מהמיתון", ואף מבטיח כי "המשק הישראלי, שהיה על סף התהום, נמצא בדרכו מעלה".

בנימין בן-אליעזר: אשרי המאמין.

בנימין בן-אליעזר: מפלגת העבודה איננה היחידה שמטילה ספק בדבריו.

בנימין בן-אליעזר: בבנק ישראל מציינים כי "תחזיות הצמיחה של האוצר אופטימיות מדי", ובנק לאומי והלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מציינים כי "יש להסתכל בזהירות על נתוני הצמיחה".

בנימין בן-אליעזר: הציבור, אדוני היושב-ראש, איננו טיפש, ואל לנו להתייחס אליו ככזה.

בנימין בן-אליעזר: יש להראות את התמונה במלואה ולא להציג נתונים הלוקים בחסר.

בנימין בן-אליעזר: יש להסביר לציבור כי האוצר לא יכול לחולל פלאים כפי שמנסים לצייר.

בנימין בן-אליעזר: המצב הכלכלי, תאמינו לי, לא ישתנה באופן משמעותי ולאורך זמן כל עוד יימשך העימות האלים בין ישראל לפלסטינים וכל עוד לא תהיה פריצת דרך מדינית.

בנימין בן-אליעזר: היום, לפי מיטב הכרתי, זהו בעצם הגורם המרכזי שמעכב את הכול.

בנימין בן-אליעזר: אם אין לך יציבות, אין לך יכולת למשוך לכאן משקיעים, אין לך יכולת להביא השקעות, אין לך אפשרות להחזיר את התיירות, אין לך יכולת להחזיר את המשק למה שהיה.

בנימין בן-אליעזר: לפי דעתי, בידה של ממשלת שרון המפתחות כדי להתחיל בסיומו של הסכסוך.

בנימין בן-אליעזר: את זה אני אומר לא על-פי הערכה, את זה אני אומר מתוך ידיעה.

בנימין בן-אליעזר: היחיד שיש לו היום היכולת לקרוא לאבו-עלא ולומר לו, שב ואנחנו מתחילים לדבר, זה ראש הממשלה אריק שרון.

בנימין בן-אליעזר: האמן לי, אדוני היושב-ראש, הוא יכול היה לגמור את העסק הזה גם עם אבו-מאזן.

בנימין בן-אליעזר: כולנו ידענו מה חולשתו של אבו-מאזן, ובטח ראש הממשלה אריק שרון.

בנימין בן-אליעזר: אבל דווקא זה היה הרגע שבו היה מוטל על ראש הממשלה ללכת ולסייע בידו; לסייע בידו, כדי שהאיש יוכל להתמודד עם הבעיות שלו.

בנימין בן-אליעזר: איך עושים את זה?

בנימין בן-אליעזר: אמרתי לו לא פעם אחת ולא פעמיים: שחרר 3,000 אסירים, לא עם דם על הידיים.

בנימין בן-אליעזר: את זה לא אני אמרתי, את זה אמר השר גדעון עזרא.

בנימין בן-אליעזר: שאל אותו.

בנימין בן-אליעזר: האמן לי, הוא מומחה יותר מהרבה אחרים במה שנעשה.

בנימין בן-אליעזר: לא, זה ייתן כוח לאבו-מאזן.

בנימין בן-אליעזר: תוריד 80% מהמחסומים - - -

רוני בר-און: הכוח של אבו-מאזן תלוי בנו?

בנימין בן-אליעזר: אני אומר לך עוד הפעם – זה תלוי גם בנו.

רוני בר-און: אני מתפלא עליך.

בנימין בן-אליעזר: למה אתה מתפלא עלי?

בנימין בן-אליעזר: למה?

בנימין בן-אליעזר: עומד לפניך אדם שחבריו בסיעה מאשימים אותו שהוא ליכוד ב' - - -

רוני בר-און: תסתכל, תסתכל – כל הספסלים ריקים.

רוני בר-און: בכל שבוע יש הצעת אי-אמון – זאת בושה – 52 חברי אופוזיציה, ובכל זמן נתון הם לא פה.

בנימין בן-אליעזר: אבל ידעתי שאתה נמצא פה, ואני מכבד את זה.

דני יתום: לא המספר קובע, אלא האיכות.

רוחמה אברהם-בלילא: איזו איכות יש לכם, במפלגת העבודה?

ראובן ריבלין: אם יושב-ראש ועדת הכנסת כבר נגע בכך, אדוני, זאת הפעם הראשונה שיושבים כאן יותר שרים מחברי כנסת מהסיעה המבקשת להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לאדוני, אדוני זוכר שכאשר הוא היה עדיין שר בממשלתו של ברק, סיעת הליכוד, עם 19 חברי כנסת - הייתי אז יושב-ראש הסיעה, הייתי עוד פוליטי, לפני שנעשיתי יושב-ראש הכנסת - היינו מגישים הצעת אי-אמון בכל שבוע, אבל לא היתה פעם ש-80% מהסיעה לא היו נוכחים.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה להגיד לך שאני מצדיע להם.

בנימין בן-אליעזר: אם השרים בממשלה הזאת מתייחסים ברצינות לכל הצעת אי-אמון, ויופיעו כאן ארבעה או חמישה שרים, אני חושב שהם מתייחסים בכך לחלק מתפקידם, וזה דבר שבהחלט ראוי להצדעה.

בנימין בן-אליעזר: אבל אני חוזר ואומר פעם נוספת: ידע הבית הזה – כל עוד אנחנו תקועים מבחינה מדינית, כל עוד אנחנו תקועים בסוגיה הזאת, אנחנו יכולים להגיש בכל שבוע הצעת אי-אמון בממשלה, בנושא חברתי או בנושא כלכלי.

בנימין בן-אליעזר: המצב הולך ומחריף.

בנימין בן-אליעזר: הולך ומחריף.

בנימין בן-אליעזר: יושב כאן שר הבינוי והשיכון – אני יודע כמה הוא משתדל ועושה, אבל דבר לא יעזור.

בנימין בן-אליעזר: אם לא תשכנע את ראש הממשלה להתחיל להכניס 70,000 עובדים מעזה, או מכל מקום אחר, לבנייה, שום דבר לא יקרה.

בנימין בן-אליעזר: אני מסתובב באתרי הבנייה, תאמין לי, אתה רואה בדיוק כמוני כיצד המנופים עומדים.

אפי איתם: 12,000 ישראלים חזרו לעבוד בבנייה.

בנימין בן-אליעזר: הלוואי, הלוואי שיחזרו 50,000.

בנימין בן-אליעזר: אתה יודע ששוק הבנייה זקוק ל-180,000.

בנימין בן-אליעזר: אתה יודע את זה.

בנימין בן-אליעזר: הלוואי שיחזרו.

ראובן ריבלין: אדוני, שר הביטחון לשעבר, הואיל ואיני יכול לומר לאדוני שום דבר בנושא זמן ומרחב, אני מבקש לדעת כמה זמן אדוני עוד צריך כדי לסיים.

בנימין בן-אליעזר: דקה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

בנימין בן-אליעזר: קודם כול, אני מודה לך על הזמן שנתת לי.

בנימין בן-אליעזר: הדבר השני – אני חוזר ואומר, אדוני היושב-ראש, הבית הזה חייב לדעת דבר מרכזי אחד: למרות כל הקושי, בלי פריצת דרך - והיא בידינו - לא יקרה דבר.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו נלך להחרפה קשה גם בתחום הכלכלי וגם בתחום החברתי.

אפי איתם: בכוונה הוא לא רוצה לפגוש את אריק?

בנימין בן-אליעזר: לא רק זה, אלא שיש לי חשש, אדוני היושב-ראש, שאנחנו עומדים לפני ימים שבהם יתחילו להכתיב לנו מהלכים.

בנימין בן-אליעזר: כל עוד היוזמה והיכולת בידינו, אני ממליץ לממשלה הזאת להתחיל לקחת את היוזמה לידיים.

בנימין בן-אליעזר: תזמין את אבו-עלא ותתחיל במשא-ומתן, כדי להביא מזור גם לכלכלה וגם לחברה, וגם למען החזרת הבנים הבורחים לנכר הביתה.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

רן כהן: מה יש לו להציע לאבו-עלא?

רן כהן: אני בא היום מביקור בשטחים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, עם כל הכבוד, הדובר שאל אותי אם אתה יכול לשאול.

ראובן ריבלין: אומר לך, אם ידידי הטוב, שר הביטחון לשעבר - שבוודאי עוד יהיה - יכול לענות לך על השאלות, מה הוא יכול להציע לאבו-עלא – מה שרמז שר הביטחון לשעבר הוא שאפשר לעזור לאבו-מאזן ולאבו-עלא על-ידי פנייה לערפאת, ואין כוונה כזאת.

ראובן ריבלין: כך הבנתי – יכול להיות שלא הבנתי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת בן-אליעזר הציע לבוא לקראת אבו-עלא.

רן כהן: איך אפשר לעשות זאת כאשר עושים פעולות חד-צדדיות בהתנחלויות?

בנימין בן-אליעזר: מותר לי לענות לו?

ראובן ריבלין: לענות ולסיים בכך.

בנימין בן-אליעזר: בכך אסיים.

בנימין בן-אליעזר: תקשיב, ראש הממשלה, כמי שעומד בראש הממשלה ואחראי לביטחון ישראל ולקיום הבית הזה, צריך לעשות דבר אחד – לקרוא עוד הערב לאבו-עלא ולהפקיד בידיו חלק גדול מהערים.

בנימין בן-אליעזר: דבר שני – לומר לו, אני פותח לך את השערים כדי שייכנסו עשרות אלפים לעבוד בישראל.

בנימין בן-אליעזר: דבר שלישי – להסיר 80% מהמחסומים ולשחרר 3,000 אסירים שאין להם דם על הידיים.

רוחמה אברהם-בלילא: לשמוע את הדברים האלה ממך.

בנימין בן-אליעזר: לומר לו – אדוני, תתחיל לנוע.

בנימין בן-אליעזר: תאמין לי, עם התחלה כזאת הוא יכול לזוז.

ראובן ריבלין: עכשיו הוא מסביר לחבר הכנסת כהן מצד שמאל, אחר כך הוא יסביר לימין.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לבנימין בן-אליעזר.

ראובן ריבלין: יעלה וישיב השר גדעון עזרא, בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן, חברי הכנסת, תעלה סיעת ש"ס ותנמק את נימוקיה.

ראובן ריבלין: בהתאם להחלטת ועדת הכנסת, הדיון יהיה משולב.

ראובן ריבלין: הדיון הוא לא על כל הצעה באופן נפרד, כי אתה, רוני בר-און, החלטת על דיון משולב.

ראובן ריבלין: השר ישיב עכשיו על הטענה העיקרית, ולאחר מכן יעלה חבר הכנסת יצחק כהן וידבר בשם ש"ס.

ראובן ריבלין: ישיב לו שר השיכון, ולאחר מכן נתחיל בדיון המשולב.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי השרים – חבר הכנסת בן-אליעזר, אני מאמין לך בכל מאת האחוזים שאתה דורש את טובתה של מדינת ישראל.

גדעון עזרא: אני גם משוכנע שאתה יודע – בתוך תוכך יודע – את הקשיים הגדולים שקיימים.

גדעון עזרא: אני רוצה להתחיל דווקא בנושא המדיני - הפלסטיני.

גדעון עזרא: אתמול הופיע ראש השב"כ לפני ממשלת ישראל.

גדעון עזרא: אגיד לך מה שהוא אמר שם, כדי שהעם ישמע.

גדעון עזרא: קראתי את הדברים היום בעיתון מסוים, אבל כדאי שכולם ידעו.

גדעון עזרא: הוא אומר, המצב מבחינת הפיגועים הוא מצב משכר – בכ"ף – ומשקר – בקו"ף, משום שמאז הפיגוע ב"מקסים" היו לא פחות ולא יותר מ-14 ניסיונות להתאבד פה, בתוך מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: 14 שסוכלו, כך כתוב.

גדעון עזרא: 14 מקרי ניסיונות התאבדות שטופלו.

גדעון עזרא: אחד התפוצץ ליד ג'יפ, ובמקרה אחר מצאו את המטען בתוך בית.

גדעון עזרא: אם שירותי הביטחון, צה"ל והמשטרה לא היו יכולים לסכל את הפיגועים, היו לנו שבועות קשים מאוד.

גדעון עזרא: מאז הוקמה ממשלת אבו-עלא, ממשלת ישראל מצפה מאוד שמישהו יתחיל לטפל בטרור הזה.

גדעון עזרא: השבוע הם עצרו בבית-לחם את המפגע עם המחצלת שירה על המחסום שלנו בצומת המנהרות.

גדעון עזרא: אבל מתי הפלסטינים עצרו אותו?

גדעון עזרא: אחרי הפיגוע.

גדעון עזרא: אתמול היה פיגוע נורא, שנהרגו בו שני מאבטחים בין א-שיח'-סעד לסוואחרה א-שרקיה ללא התרעה וללא שום דבר.

גדעון עזרא: אנחנו מצפים לטיפול על-פי מפת הדרכים.

גדעון עזרא: נקודה.

גדעון עזרא: אין תוכנית טובה יותר ממפת הדרכים שישראל, האמריקנים והפלסטינים הסכימו עליה.

גדעון עזרא: השלב הראשון בתוכנית הזאת הוא טיפול בטרור.

גדעון עזרא: עד שזה לא יהיה, עד שערפאת לא ייתן לאבו-עלא את הסמכויות בעניין הזה, אני בספק אם נוכל להתקדם.

גדעון עזרא: אנחנו מוכנים ללכת לשיחות עם אבו-עלא בנושאים הללו.

גדעון עזרא: לא נעשה שום מחווה לפלסטינים כדי שאבו-עלא יסכים להיפגש עם ראש הממשלה שרון.

גדעון עזרא: אנחנו בעד הסרת המאחזים הבלתי-חוקיים, וממשלת ישראל פועלת בעניין זה.

גדעון עזרא: היא צריכה לפעול בצורה יותר רצינית – אני משוכנע שהדבר גם ייעשה.

גדעון עזרא: מצד שני, אי-אפשר להגיד שתקציבי מדינת ישראל הולכים כולם ליישובים.

גדעון עזרא: תאמין לי, מי שמסתובב ביישובים רואה מה מצב הפרנסה של האנשים שגרים בהם.

גדעון עזרא: הפרנסה קשה שם, פואד, אתה יודע את זה כמוני.

גדעון עזרא: האנשים שם לא מלקקים דבש.

גדעון עזרא: אני אומר שמוטב שנתייצב ביחד, כי אני יודע שכאשר אנחנו לא נמצאים פה, אנחנו באמת ביחד.

גדעון עזרא: כדאי שעם ישראל יראה שפה, במליאה, אנחנו ביחד.

גדעון עזרא: הנושא השני הוא הנושא הכלכלי, והוא הפרובלמטי.

גדעון עזרא: אני מסכים אתך ששיפור במצב הביטחוני יביא גם לשיפור במצב הכלכלי, אבל אתה יודע עד כמה מצבו של המשק היה לא פשוט כאשר ביבי נתניהו נכנס לתפקידו כשר האוצר ואיזה שינויים אנחנו נדרשים לעשות.

גדעון עזרא: אני אומר לך, שבנימין נתניהו ישמח לקבל כל הצעה טובה וכל אלטרנטיבה.

גדעון עזרא: התוכנית נועדה לאפשר למשק לעבור ממצב של בלימת האטה בפעילות הכלכלית למצב של צמיחה בת-קיימא.

גדעון עזרא: נכון שדיברו על צמיחה בת 2.7% ברבעון השלישי; מדברים על צמיחה של 1.1% במשך כל השנה, נכון שזה לא מספיק, אבל זה יותר טוב ממה שהיה.

גדעון עזרא: כדאי לכל העם הזה להצטרף לתוכנית הזאת – יש גם כמה צעדים של הממשלה – ולא לתת להסתדרות ולשובתים לשבש את המשק בצורה כזאת, שכל רווח שאתה משיג משתבש על-ידי ועדי עובדים כאלה ואחרים.

גדעון עזרא: עקרונות התוכנית כפי שאושרה על-ידי הממשלה – אתה יודע אותם ואני אומר אותם לציבור.

גדעון עזרא: אנחנו רוצים כמה שיפורים מרכזיים: 1.

גדעון עזרא: התאמות בתקציב המדינה לצורך עמידה ביעדי הגירעון; 2.

גדעון עזרא: התייעלות מבנית ארוכת טווח של המגזר הציבורי; 3.

גדעון עזרא: יציאה לצמיחה – הגדלת היקף הפעילות הכלכלית במשק: הפרטה ושיפור כושר התחרות של המגזר העסקי, מתן תמריצים ליציאה לעבודה עם צמצום ניכר במספר העובדים הזרים.

גדעון עזרא: כאן אני פותח סוגריים.

גדעון עזרא: השר איתם, אני מסכים עם השר לשעבר בן-אליעזר לגבי הצורך לאפשר לפועלים פלסטינים מיהודה שומרון ועזה לצאת לעבודה בישראל במקומות שאנחנו לא מצליחים למלא על-ידי עובדים ישראלים.

גדעון עזרא: מוטב שהכסף הזה יישאר פה, במזרח התיכון, ולא ייסע למדינות רחוקות.

גדעון עזרא: אני יודע שאנשי ענף הבנייה מתריעים כל הזמן, שאם לא יהיו להם פועלים זרים – אנחנו לא רוצים שיהיו פועלים כאלה – ולא יהיו להם פועלים פלסטינים, הענף הזה עלול לקרוס, ואחריו עלולים לקרוס מפעלים שקשורים לענף הבנייה, כי הוא מחולל צמיחה רציני.

אפי איתם: אנחנו רוצים להרעיב אותם?

אפי איתם: - - - עלו לגבהים בלתי אפשריים.

גדעון עזרא: בן-אליעזר היה שר הביטחון והוא חושב כמוני.

גדעון עזרא: בן-אליעזר, קשה לי להגיד שהם לא צודקים.

גדעון עזרא: טוענים שאם אתה נותן לפלסטינים רשיון לעבוד בישראל, מצטרפים אליהם אלפי שוהים בלתי חוקיים, ואז אתה לא יודע מי שוהה חוקי ומי שוהה בלתי חוקי.

גדעון עזרא: נקודת המוצא שלנו היא שצריך לפתח את התשתיות, וזה מה שהממשלה צריכה לעשות בכל דרך אפשרית.

גדעון עזרא: לצערי, אנחנו נמצאים במצב שבו יש כ-140,000 פלסטינים שגרים פה כל הזמן, עם גדר, בלי גדר, הם נמצאים פה בתוכנו.

גדעון עזרא: בכל הקריאות של הסכמי ז'נבה וכיוצא בזה להחזיר את המתיישבים מיהודה ושומרון ומעזה לישראל, אף אחד לא מביא בחשבון את עשרות האלפים הרבים שנמצאים בתוך שטחנו.

גדעון עזרא: בהמשך אנחנו שואפים להגברת ההשקעות בתשתיות, הגנה על הצרכן על-ידי שבירת מונופולים וקידום פרויקטים לאומיים.

גדעון עזרא: עיקרון יסוד בתוכנית הוא לצמצם את חלקו של המגזר הציבורי בתוצר ולהגדיל את חלקו של המגזר העסקי, שהוא המנוע היחיד לצמיחה של המשק, ליצירת מקומות עבודה ולרווחה כלכלית.

גדעון עזרא: אני מסכים אתך, שישראל נמצאת עדיין בתקופה של משבר כלכלי.

גדעון עזרא: הנתונים הכלכליים האובייקטיביים שניתן להשוות למדינות אחרות מעידים על בעיות מבניות במשק הישראלי; לדוגמה, השתתפות נמוכה בכוח-האדם ואחוז גבוה של עובדים זרים.

גדעון עזרא: הוויכוח על האופי של כלכלת ישראל הוא ויכוח חשוב: האם אנחנו רוצים להיות מודל של כלכלה חופשית או מודל של כלכלה סוציאלית?

גדעון עזרא: כבר דובר רבות על מי שעומד מאחורי המאבק הזה בממשלה, מה האינטרסים שלו ועל מי הוא מגן.

גדעון עזרא: הישועה האמיתית תבוא לישראל רק מצעדים שיעשו אותה לכלכלה חזקה שיכולה לאפשר מרחב פעולה עסקי ומסחרי למעוניינים בכך.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, אני מצפה מהאופוזיציה שתצטרף לצעדים החיוביים של הממשלה הן במישור הכלכלי-החברתי והן במישור הביטחוני, ונפסיק לנגח האחד את השני ונבלבל את העם.

גדעון עזרא: אני מציע ללכת קדימה להשגת המטרות.

גדעון עזרא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: עכשיו ינמק את הצעת האי-אמון השנייה חבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: אחריו – יעלה שר השיכון על מנת להשיב בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נפתח בדיון משולב, שבהתאם להחלטת ועדת הכנסת יהיה דיון סיעתי.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, סיעת ש"ס מבקשת להביע אי-אמון בממשלה ובשריה מסיבות רבות.

יצחק כהן: הסיבה שציינו היא ביטול חוק הדיור הציבורי.

יצחק כהן: חוק הדיור הציבורי הוא חוק עם רציונל סוציאלי בלתי רגיל, עם היגיון עמוק של צדק היסטורי לציבור נדכא ועשוק.

יצחק כהן: כמה לילות לבנים השקיעו אנשים בחוק הזה, חבר הכנסת רן כהן וחברים מש"ס, כמה עבודה נעשתה על החוק הנפלא הזה, ובמחי יד רוצים לבטל אותו.

יצחק כהן: עד כדי כך גואה החוצפה שלכם לשחקים, שבאתם וכפיתם על ספר התקציב של מדינת ישראל אחרי קבלת החוק העברת סכום של 2.5 מיליארדי שקלים לסוכנות היהודית, בתואנה שזה חוק חשוב, ומכיוון שזה חוק חשוב אי-אפשר לדלג על הסוכנות ועל הדירות שלה – הסוכנות לא חלמה כלל שיום אחד היא תפדה אותן – וצריך להעביר לה 2.5 מיליארדי שקלים.

ראובן ריבלין: האם העברת הזכויות לסוכנות לא נעשתה בזמנו בגוף החוק בהסתייגות?

יצחק כהן: לא, לא, בקומבינה מבאישה שמבקר המדינה כילה בה את חמתו.

רן כהן: בהסכם.

יצחק כהן: אוי להסכמים האלה.

ראובן ריבלין: היתה הסתייגות ובעקבותיה היה הסכם.

רן כהן: בהקפאת החוק היה הסכם בין האוצר לבין הסוכנות היהודית.

יצחק כהן: היום הממשלה הולכת לבטל את החוק הזה בלי שום הסבר הגיוני.

יצחק כהן: למה לבטל את החוק הזה?

יצחק כהן: מה ההיגיון הכלכלי?

יצחק כהן: במה תורם ביטול חוק הדיור הציבורי לכלכלת ישראל?

יצחק כהן: אם לחסוך כסף, אז למה עדיין אתם מעבירים את 2.5 מיליארדי השקלים לסוכנות?

יצחק כהן: למען השם, תסבירו, אדוני השר.

יצחק כהן: זה כספם של עניים, של נדכאים, של חולים, של זקנים, ילדים ודלים.

יצחק כהן: במשך שנים הם שימשו בשר תותחים חברתי בתוך הדיור הציבורי הזה, ובשיא החוצפה ביטלתם את החוק.

יצחק כהן: האם תנהגו גזירה שווה גם בנושא של הקרקעות החקלאיות?

יצחק כהן: התשובה היא: ודאי שלא.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חוסר המנהיגות שלכם – לא שלך חלילה, אלא של ראש הממשלה והממשלה – יוצר ואקום כמעט בכל התחומים.

יצחק כהן: בתחום הכלכלי כל תוכנית קיקיונית מקבלת תוקף של החלטת ממשלה בלי לבדוק בדיקת היתכנות: האם יש בגזירות שלכם תרומה כלשהי לצמיחת כלכלת ישראל?

יצחק כהן: התשובה היא: ודאי שלא.

יצחק כהן: אנחנו בוועדת הכספים מקבלים את התוכניות שלכם ביותר מאשר חיוך מריר של גיחוך; אין לנו מה לומר על התוכניות שלכם.

יצחק כהן: מה תרמו הגזירות על קצבאות הילדים?

יצחק כהן: במה זה תרם לצמיחה, השר איתם?

יצחק כהן: ההסכם הקואליציוני שעשיתם עם שינוי, שבמרכזו פגיעה בקצבאות הילדים - מה זה תרם לצמיחת כלכלת ישראל, מלבד העובדה שדחפתם מיליון ילדים מתחת לקו העוני?

יצחק כהן: זה תרם משהו לצמיחה?

יצחק כהן: זה תרם משהו לכלכלה?

יצחק כהן: אתה יודע שאת ההשלכות של זה מדינת ישראל תשלם בריבית דריבית שנים רבות.

יצחק כהן: עוד שנים רבות היא תשלם את ההשלכות של המדיניות הכלכלית הכושלת שלכם, של הוואקום שלכם, ששואב לתוכו כל מיני רעיונות.

יצחק כהן: אני רוצה לשאול אותך ואת ראש הממשלה: איך אתם ישנים שבעים בלילה כשילדים רעבים לא מסוגלים לישון בלילה כי הרעב מציק להם?

יצחק כהן: איך אתם מסוגלים, אתה וראש הממשלה?

יצחק כהן: לתוך הוואקום המנהיגותי שיצרתם, אתם מוסיפים חטא על פשע ומבטלים את חוק הדיור הציבורי, בלא שאתם חשים שאתם צריכים למסור דין-וחשבון למישהו.

יצחק כהן: כבוד ראש הממשלה, שלא נוכח פה וחבל, והשרים - יש מגבלות לכוח.

יצחק כהן: יש מגבלות להתנשאות, ואתם חשים את זה היטב.

יצחק כהן: היטב היטב אתם חשים את זה, גם בתחום המדיני.

יצחק כהן: כשיוצרים ואקום, אין מה לעשות, יש פיזיקה; בוואקום יש שאיבה והכול נשאב פנימה.

יצחק כהן: אין מנהיגות, אין תוכניות, ואז יש תוכניות מדיניות שזורמות בשפע לתוך הוואקום הזה מכל כיוון, וגורמות, אדוני היושב-ראש, נזק חמור ובלתי הפיך למדינת ישראל.

יצחק כהן: עמי איילון וסרי נוסייבה, הסכם ז'נבה, מפת הדרכים.

יצחק כהן: מעל כולם, אני חייב לומר לך, אדוני יושב-ראש הכנסת, מעל כולם היינו המומים ונפלנו מהכיסאות כשמעל הכול הדהימה אותנו התוכנית המדינית של שינוי.

יצחק כהן: חבל שמישהו הדליף אותה החוצה.

יצחק כהן: זאת היתה ממש תוכנית מדהימה.

יצחק כהן: מדהימה.

יצחק כהן: כולם יחד מכים בנו עוד ועוד, גורמים נזקים חמורים ומרחיקים את השלום מעבר לקו האופק.

יצחק כהן: לתוך הוואקום המנהיגותי הזה נשאבות תופעות הסרבנים מטובי הבנים.

יצחק כהן: הוואקום המנהיגותי של הקואליציה המוזרה הזאת, הכוללת את שינוי והמפד"ל, מפורר את החברה הישראלית.

יצחק כהן: הוא גורם נזקים.

יצחק כהן: כל יום שהממשלה הזאת מתפקדת, זה נזקים בלתי הפיכים שעוד נשלם עליהם הרבה מאוד.

יצחק כהן: כיצד, בהינף יד, מגישים תוכנית ראוותנית של פיתוח תשתיות, לכאורה, עם עלויות של למעלה מ-24 מיליארד שקלים, בלי לבדוק בדיקת היתכנות ראויה לשמה?

יצחק כהן: כיצד נתתם למאן דהוא, בלי בושה ובלי מכרז, זיכיון ל-50 שנה נוספות, עם אופציה לרכוש בסכום של 500 מיליון, והוא מממש את האופציה של חלק מהמתנה שנתתם, מבלי להניד עפעף?

יצחק כהן: אלימות הנוער, אדוני היושב-ראש, גואה.

יצחק כהן: הזלזול של השרים - הוואקום שובר שיאים.

יצחק כהן: מישהו ראה את השר אולמרט?

יצחק כהן: מישהו יכול להגיד לי היכן הוא?

יצחק כהן: שר-השרים אולמרט נתן תפקידים בלי סוף.

יצחק כהן: הוא עצמו לא יודע במה הוא מטפל.

יצחק כהן: אין לו מושג, ורוב הזמן הוא מחוץ לגבולות המדינה.

יצחק כהן: שמענו שסוף-סוף הוא התחיל לתפקד.

יצחק כהן: ברוך השם, הוא התחיל לתפקד.

יצחק כהן: הוא נפגש עם שר המשפטים ועשו תוכנית איך לחנך את הנוער לעקוף חוקים שלא מוצאים חן בעיניו.

יצחק כהן: חוק השבת לא מוצא חן?

יצחק כהן: ישב עם שר המשפטים לפיד ומצאו פתרון.

יצחק כהן: סוף-סוף השר אולמרט מתפקד.

יצחק כהן: ממשלה שבאדיבות המפד"ל מחקה את הזהות היהודית של מדינת ישראל.

יצחק כהן: לא השאירה אבן על אבן במתכונת של מדינת ישראל כמדינת היהודים.

יצחק כהן: אבן על אבן.

יצחק כהן: ראש אבות בתי-הדין, שר המשפטים טומי לפיד.

יצחק כהן: הבית היהודי בישראל, שנבנה בעמל רב לאחר החורבן בשואה - בשמונה חודשים של פעילות אינטנסיבית לא שקטו רגע, לא נחו רגע; ישיבות, מועצות דתיות - מה השאירו?

יצחק כהן: בתי-הדין.

יצחק כהן: הם לא נחים רגע.

יצחק כהן: אין להם בעיות כלכליות?

יצחק כהן: אין להם בעיות מדיניות?

יצחק כהן: אין שום בעיה.

יצחק כהן: הבעיה היחידה היא איך לסגור את משרד הדתות.

יצחק כהן: משרד המדע – מישהו ראה פה את שר המדע?

יצחק כהן: המשרדים שאולמרט מחזיק, מישהו חושב שאולי זה כדאי מבחינה כלכלית, שזה באמת יעזור לכלכלת ישראל ולצמיחה לסגור את אחד המשרדים?

יצחק כהן: הוא ממילא לא מתפקד, הוא ממילא לא בארץ.

יצחק כהן: כל מעייניה של הממשלה הזאת הם איך לסגור שעה אחת קודם את משרד הדתות?

יצחק כהן: איך להעביר את בתי-הדין ללפיד?

יצחק כהן: איך למחוק מספרי התקציב את התקציב של המועצות הדתיות, שבמשך כל שנות קיומה של המדינה נתנו שירותי דת טובים יותר, טובים פחות - אפשר לשפר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כשאנשים קטנים מאוד עושים צל גדול, זה סימן שהשמש שוקעת.

יצחק כהן: יהי רצון שהממשלה הזאת תיפול, ויפה שעה אחת קודם, ותקום לישראל ממשלה ראויה לשמה, שתחזיר את הזהות היהודית לעם ישראל, שתטפל באמת בבעיות האמיתיות, שתגיש תוכניות כלכליות ראויות לשמן בלי לפגוע בשכבות חסרות ישע.

יצחק כהן: ממשלה שתייצג את כל עם ישראל, מהנקודה הצפונית ביותר, מקריית-שמונה בצפון ועד אילת בדרום, מהערבה ועד הים, את כל עם ישראל, ולא ממשלה שמייצגת בקושי חבל-ארץ שהגבול הצפוני שלו הרצלייה-פיתוח והגבול הדרומי קו המלונות בתל-אביב.

יצחק כהן: זאת כל הממשלה.

יצחק כהן: ממשלה של בליינים, ממשלה של זלזלנים, ממשלה שיצרה ואקום מנהיגותי, ששואב לתוכו כל דבר שיכול להיות דבר רע וחבל.

יצחק כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אולי אדוני יסיים בדבר טוב, הרי לא מסיימים בדבר רע.

יצחק כהן: "השקיפה ממעון קודשך מן השמים, וברך את עמך את ישראל, ואת האדמה אשר נתתה לנו, כאשר נשבעת לאבותינו, ארץ זבת חלב ודבש.

יצחק כהן: "

ראובן ריבלין: ביקשתי מחבר הכנסת יצחק כהן לא לסיים בנבואת זעם אלא לומר כמובן תמיד את מילות הנחמה.

ראובן ריבלין: אנחנו חוזרים אפילו על פסוקים אחרים כדי לסיים.

ראובן ריבלין: כבוד השר איתם ישיב על הטענות, בבקשה.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם הייתי מסכם את הנאום שנשמע כאן בעילה של הצעת אי-אמון, הייתי חורז אותו בחרוז: מחר השמש תזרח לאללה בתנאי שש"ס תהיה בממשלה.

אפי איתם: 17 שנים, 17 מנדטים, האחריות על המשרדים החברתיים כמעט שנות דור, עשרות מיליארדים של שקלים מקופת המדינה, וכל העוני וכל הסבל וכל הנחשלות, כל כולם שייכים לממשלה הזאת, שכל חטאה הוא, נכון, אחרי כמעט שנות דור, שש"ס איננה יושבת בה.

אפי איתם: אצטט מה שאמרת, ואולי בבחינת קשוט עצמך תחילה.

אפי איתם: נכון, יש גבול גם לכוחנות וגם לציניות.

אפי איתם: לקום ולתבוע אי-אמון בממשלה הזאת, שטרם הוציאה את שנתה, לתלות בקולרה את כל תחלואי החברה הישראלית - מכם, מאנשים שהיו אמורים לחלץ את מדינת ישראל ואת הדור הצעיר בה כולו מן העוני, מן הדלות ומן הבערות; מכם, אנשי ש"ס, לשמוע את הציניות הזאת, הייתי אומר שגם הבית הזה לא ראה הרבה תופעות כאלה של עזות פנים פוליטית.

אפי איתם: צריך לומר שהחוק הזה, חוק הדיור הציבורי - אני מקבל שהושקעה בו עבודה.

אפי איתם: יושב כאן רן כהן, שהוא פרלמנטר מצוין ואיש של רגישות חברתית אמיתית, לא מנייריסטית, לא פופוליסטית; הוא עבד על החוק הזה.

אפי איתם: אני אינני חושב שהחוק הזה נזרק אל פח האשפה של ההיסטוריה כלאחר יד.

אפי איתם: אבל צריך לומר אמת, שהחוק הזה, מאז חוקק, בתשנ"ח-1998, מעולם לא הופעל בממשלה שבה אתם ישבתם, אנשי ש"ס, שסופדים עכשיו לחוק הנפלא הזה, שכל כך הרבה לילות לבנים הושקעו בו.

אפי איתם: מעולם לא הופעל החוק הזה הלכה למעשה, ולא נמכרה במסגרתו ולו דירה אחת מ-100,000 הדירות של הדיור הציבורי שהיו במאגר של ממשלת ישראל כאשר חוקק החוק הזה, לפני כחמש שנים.

אפי איתם: במסגרת חוק ההסדרים של שנת הכספים 1999 הוקפא החוק, כלומר מועד הפעלתו נדחה.

אפי איתם: לפני שנה נדחתה הפעלת החוק פעם נוספת עוד בשנתיים.

אפי איתם: הממשלות הקודמות החליטו להקפיא את החוק הזה, לא כי אין בו איזה חן מסוים, לא כי אין בו איזו מחווה לשכבות חלשות ולסיכוי שאנשים קשי יום יזכו להיות בעלים לדירה משלהם, אלא משום שהחוק הזה יקר מדי וממשלת ישראל איננה יכולה לשאת בעלות מימושו.

אפי איתם: מדובר בעלות של מיליארדי שקלים, שהיא מצרף של עלות הסבסוד או ההנחות המפליגות שנותן החוק הזה לרוכשי הדירות בדיור הציבורי, עד כדי 70% מערך הדירה.

אפי איתם: המרכיב השני קשור לאותו הסדר עם בעלי דירות "עמיגור" ועם הסוכנות היהודית, הסדר שבהחלט יש לבקר אותו ויש לתהות על השיקולים שהובילו לחתימה עליו; אבל חתמה עליו ממשלת ישראל, חתם עליו שר אוצר בממשלה שאתם, ש"ס, ישבתם בה.

משולם נהרי: מה אתה עושה היום בממשלה?

משולם נהרי: מה אתה עושה היום?

ראובן ריבלין: הוא משיב כרגע לחבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי, אדוני נכנס ברגע זה, וברגע זה הוא משיב לחבר הכנסת כהן, שאתה לא שמעת אותו.

משולם נהרי: - - -

ראובן ריבלין: הוא שמע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי, לא מקובל עלי, עם כל הכבוד, שאדם נכנס לאולם, אפילו לא יודע על מה השר מדבר - - -

משולם נהרי: שמעתי.

ראובן ריבלין: שמעת בחדרך.

משולם נהרי: שמעתי.

יצחק כהן: גם הוא לא יודע - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אתה יכול לומר מה שאתה רוצה, כי היית פה.

ראובן ריבלין: אבל ימתין אדוני לפחות שתי דקות.

אפי איתם: מה במה שאמרתי לא מדויק?

משולם נהרי: כמה אפשר לחזור?

משולם נהרי: הרי אתה יודע - - -

ראובן ריבלין: לא, מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי, אני מאוד מודה לאדוני.

אפי איתם: כואב לכם שאינכם בממשלה, אבל הממשלה היא לא צעצוע שניתן לכם בירושה.

אפי איתם: אכזבתם מרה את הבוחרים שלכם והם פשוט שלחו אתכם לספסלי האופוזיציה לעשות חשבון נפש.

אפי איתם: בזה שתכפישו אותנו - - -

משולם נהרי: ואותך שלחו לתקן - - -

אפי איתם: בזה שתכפישו אותנו או תתפללו לנפילתה של ממשלה בישראל - - -

משולם נהרי: ואותך שלחו לתקן - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי, הוא משיב - - -

משולם נהרי: אותך שלחו לתקן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי, אדוני לא שמע את יצחק כהן, הוא שומע אותו אולי.

ראובן ריבלין: זה גם כן מנפלאות הדברים, שלא היה פה ושמע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן הטיח בשר - - -

משולם נהרי: די לי במה שאני שומע.

ראובן ריבלין: אבל אדוני לא יכול להיכנס לפתע, כאילו ברגע זה הוא מתחיל פה מסע.

ראובן ריבלין: הבמה היא לא של אדוני כרגע, היא של השר.

ראובן ריבלין: אולי אדוני לא מבין, אדוני רוצה שאני אסביר לו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן דיבר בהחלט בנימה מאוד אופוזיציונית והוא מבקש עכשיו לענות.

משולם נהרי: אני צמא לשמוע את התשובה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי, אני לא רוצה לקרוא את אדוני לסדר, שכן מעולם לא קראו אותו לסדר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אפי איתם: כאמור, עלותו הגבוהה של החוק הכשילה את מימושו על-ידי תוספת של מיליארדי שקלים שנדרשו לתקציב המדינה על מנת לעמוד באותם סבסודים, באותן הטבות, באותן הקלות לרוכשי הדירות והצורך של המדינה לעמוד באותו הסכם, שגם אני מבקר אותו היום, שנחתם - כמו שאמרתי - בממשלה שישבתם בה, הסכם עם הסוכנות ו"עמיגור", ובהחלט, יש מקום לבחון את המשך מחויבותה של הממשלה לשאת בהוצאותיו.

אפי איתם: עם זאת, צריך שיהיה ברור, שהעובדה שחוק הדיור הציבורי לא הופעל, איננה מתירה לנו להסיק כי לא נמכרו דירות של הדיור הציבורי לדייריהן.

אפי איתם: נהפוך הוא, סמוך למועד חקיקת החוק, לפני חמש שנים, החליטה הממשלה דאז לעודד מכירת דירות בשיכון הציבורי לדייריהן על-ידי מתן הטבות, ומאז החלטת הממשלה בנדון נמכרו 18,000 דירות בהנחה משמעותית, כפי שאמרתי, שמגיעה כמעט לכדי 70% מערך הדירות שנמכרו.

אפי איתם: הסך הכולל של ההטבות נאמד ב-4.5 מיליארדי שקלים מזמן הפעלת המבצעים הללו ועד שנה זו.

אפי איתם: בכך בעצם ביטאה הממשלה בדרך מושכלת יותר ובאחריות רבה יותר באשר לקופה הציבורית את רצונה שאלו אשר יוכלו לעמוד באותן הטבות מפליגות, ועדיין לגייס את הסכום הנותר, אכן יוכלו לרכוש את דירתם.

אפי איתם: לאחרונה החליטה הממשלה להקטין את גובה ההטבה לדיירים - ואני לא אכנס לכל הפרטים - על מנת להאט את קצב מכירת הדירות בדיור הציבורי, וזאת בשל העובדה שהמצב שנוצר במשק בשנים האחרונות הולך ונהיה קשה יותר ויותר, גם בהינתן אותן הטבות שהזכרתי - והן הטבות מפליגות - לרכוש את הדירות של הדיור הציבורי.

אפי איתם: עומדים היום בתור, שלפעמים מתארך לכדי חמש או שש שנים, למעלה מ-50,000 בתי-אב, שרובם עולים, קשישים, נכים, וכן משפחות ותיקות, שמספרן עולה לכדי 2,500 בתי-אב.

אפי איתם: כל אלה מחכים בתור למעלה מחמש שנים.

אפי איתם: מכירה מואצת נוספת של דירות הדיור הציבורי תשאיר את החברה הישראלית וממשלת ישראל חסרות יכולת לפתור את בעיות השכבה החלשה הזאת.

אפי איתם: השלכתם אל שוק השכירות החופשי או אל שוק הרכישה החופשי של דירות מיד שנייה, תותיר אותם חסרי קורת-גג.

אפי איתם: אותן 80,000 דירות שנותרו באחריות הממשלה הן כלי חברתי ממדרגה ראשונה.

אפי איתם: מה אתם רוצים, שנשלח את האנשים המסכנים הללו אל שוק השכירות הציבורי?

אפי איתם: הם לא יוכלו לשכור דירה, אפילו לא כמו זאת שיש להם כרגע.

אפי איתם: אתם רוצים שנשלח אותם לקנות את הדירות הללו, אף שחבילת ההטבות עד עכשיו עלתה למדינה 4.5 מיליארדי שקלים?

אפי איתם: הם אינם מסוגלים לקנות את הדירות.

אפי איתם: לכן, מי שרוצה להאיץ בתנאים הנוכחיים של המשק, בתנאי האבטלה, חוסר ההשתכרות ובבעיות הקשות שיש לנו, לחזור ולרכוש דירות נוספות חלף אלה שנמכרו אל מאגר הדיור הציבורי - כל מי שרוצה את זה צריך לקחת על עצמו מחזות קורעי לב של אנשים שלא תהיה להם קורת-גג.

אפי איתם: אני שר השיכון, אחריותי היא שכל אדם בישראל יזכה לקורת-גג - טובה יותר, טובה פחות; בית הוא יותר מארבע קירות וגג.

אפי איתם: הוא גם המזוזה, הוא גם הנשמה, הוא גם נר השבת שמדליקים בו, הוא גם שולחן השבת שיושבים סביבו, בין שזו דירה דלה שיש בה שמחה ונחת ותורה ובין שזו דירה רחבה וגדולה ועשירה ומאובזרת.

אפי איתם: ללא הדירות האלה תקצר ידה של ממשלת ישראל לעזור לחלשים שבאזרחיה.

אפי איתם: לכן, אפילו אתם כאן, אנשי ש"ס, הולכים בכיוון הלא-נכון ומעודדים עכשיו חוק שבתנאים שהוא אמור להתממש - אינני מדבר כרגע על הקופה הציבורית, אלא מה הוא יעשה לאותם 50,000 אנשים, שגם אם 70% מערך הדירה משולם על-ידי המדינה, אין להם ה-30% הנדרשים כדי להיות בעלי אותה דירה.

אפי איתם: לאן הם ילכו?

אפי איתם: איך נטפל בבעיות שלהם?

רן כהן: אדוני השר, אם יש 80,000 דירות שצריכות להימכר לדיירים, באיזה אופן זה יפריע לך לתת בית למשפחה חסרת דיור?

רן כהן: אתם מחכים שימותו?

אפי איתם: חבר הכנסת כהן, נוסף על האנשים שיושבים עכשיו ב-80,000 הדירות הללו, יש כ-150,000 נפש, קרוב ל-50,000 בתי-אב, שממתינים לדירות הללו.

אפי איתם: כן, הם ממתינים שהדירות הללו יתפנו באיזה אופן.

רן כהן: הם מחכים שימותו.

אפי איתם: אנחנו הרי איננו רוצים במיתתו של איש טרם זמנו.

רן כהן: אדוני השר, החסר הוא לא מזה שאנשים לא מתים, אלא מזה שהממשלה לא בונה דיור ציבורי.

אפי איתם: הממשלה עוסקת גם בסוגיה הזאת, ואין ספק שסוגיית הבנייה להשכרה - - -

רן כהן: במה היא עוסקת?

רן כהן: היא לא נותנת לך לבנות.

אפי איתם: רן כהן, תקשיב.

אפי איתם: הרי אנחנו מדברים על זה, אנחנו משוחחים על זה.

אפי איתם: אין ספק שהבנייה להשכרה ובנייה לצורכי דיור ציבורי זמין לשכבות הביניים ולשכבות החלשות היא נושא שהממשלה תצטרך להידרש לו.

אפי איתם: אתה גם יודע את עמדתי בעניין הזה.

אפי איתם: אבל ממכירת הדיור הציבורי ייתוספו עשרות אלפים רבים של אנשים שלא יהיה להם פתרון, והאנשים הללו כרגע עדיין נהנים מאותו מאגר ציבורי שהוא סביר בהחלט ביחס לאוכלוסיית מדינת ישראל ובתנאים שאנחנו נמצאים.

אפי איתם: לאור כל האמור לעיל, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש לדחות את הצעת האי-אמון בממשלה בשל הפגיעה כביכול בדיור הציבורי.

אפי איתם: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לשר אפי איתם.

אלי בן-מנחם: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריה - סגן השר מיכי רצון.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעולם הווירטואלי שבו אנחנו, אזרחי מדינת ישראל, חיים לאחרונה, מיתוספת השבוע תוכנית מדינית, חדשה כביכול, של ראש הממשלה של "צעדים חד-צדדיים".

קולט אביטל: עוד סיפור תקשורתי שיפרנס בעלי טורים ופרשנים, ויצטרף בסופו של דבר למסורת ה"ישראבלוף"; עוד סיפור שיחיה שבוע וימות, עוד הזדמנות להנפיק כותרות מבשרות טובות - הבשורה בפי ראש הממשלה - ולהטעות בכך את דעת הקהל העייפה בארץ ואת הידידים שלנו בארצות-הברית, שהנה או-טו-טו, סוף-סוף, תהיה תזוזה, שהנה, או-טו-טו, ראש הממשלה יפגוש את אבו-עלא - הרי כבר מונו צוותים להכין את המפגש ההיסטורי.

קולט אביטל: כן, עוד מפגש שלא יתקיים.

קולט אביטל: והנה, עברה לה עוד ישיבת ממשלה הרת-גורל, דיבר ראש הממשלה על תוכניתו בלי לפרט, שהרי כעת הוא רק "בוחן" את הצעדים, ועוד לא החליט עליהם.

קולט אביטל: וגם בפורום המצומצם יותר, פורום החמישה, הפריח ראש הממשלה לאוויר אמירות וחומר תקשורתי, אך בעצם הוא לא אמר דבר וחצי דבר, לאילו צעדים הוא בעצם התכוון.

קולט אביטל: הרי רושם אפשר לעשות - רושם ורושם, ועוד רושם, ואפשר לעודד חרושת שמועות על פינוי התנחלויות בעזה, ואולי צעדים נוספים, ולבסוף צץ לו משפט קטן, שהציבור לא כל כך שם לב אליו.

קולט אביטל: "אני", אומר ראש הממשלה, "לא מבין.

קולט אביטל: בסך הכול אמרתי חצי משפט, ופירשו אותי לכל כיוון".

קולט אביטל: זהו בדיוק העניין, זורקים משפט, נותנים תקווה, ואחר כך מכחישים ולא עושים.

קולט אביטל: לא, אדוני ראש הממשלה, אנחנו לא נפרש אותך לכל כיוון, אנחנו למודי ניסיון, ולכן נפרש אותך לכיוון אחד בלבד - לכיוון המוכר לנו היטב.

קולט אביטל: אנחנו יודעים שהצהרותיך מצטרפות לכל התוכניות המדיניות שקיבלת, שאינן מבוצעות, לכל הוויתורים הכואבים שעליהם הכרזת ולא ביצעת.

קולט אביטל: הכרזות, אחרי ככלות הכול, לא עולות כסף.

קולט אביטל: הן מייצרות רושם רגעי, שאולי תהיה תזוזה, אך כולנו מבינים שהן נוטעות תקוות שווא בלב כל אלה, שהמלחמה המיותרת הזאת נמאסה עליהם.

קולט אביטל: אנחנו, אדוני ראש הממשלה, רוצים להגיד כאן ועכשיו, לכל אלה שמילות הקסם שלך מעוררות בלבם תקוות שווא: אל תאמינו.

קולט אביטל: אל תאמינו.

קולט אביטל: טלו קורה מבין עיניכם.

קולט אביטל: גורלה של הכרזה זו, גורלה של התוכנית המדינית החדשה, להצטרף לכל התוכניות שעליהן אנחנו שומעים בשלוש השנים האחרונות, ואורך חייהן אינו עולה על שבוע.

קולט אביטל: אין ולא יהיו צעדים חד-צדדיים, כי לראש הממשלה לא יהיו כוונות כאלה.

קולט אביטל: והבטחתו החדה מצטרפת לקציר המוצלח של שבוע שבו התבשרנו כי הנה, המיתון הסתיים.

קולט אביטל: אני שואלת את כל חברי כאן בבית, ואת אלה שצופים בנו בבית: מה עוד צריך לקרות כדי שתבינו, כדי שתבחינו במסכת השקרים?

קולט אביטל: ואת ראש הממשלה ואת שריו אני שואלת: כמה קורבנות דם?

קולט אביטל: כמה פיגועים עלינו עוד לספוג עד אשר תתעשתו ותבינו כי אין דרך זולת חידוש ההידברות?

קולט אביטל: בכמה קורבנות נשלם עוד עד אשר תתחילו לבצע את הצעדים הכואבים?

קולט אביטל: כל זה קורה בשעה שמערכות המשק קורסות.

קולט אביטל: אומנם, הסתיים המיתון, אך שורות העניים והמובטלים רק תופחות, ובעבור הקשישים בבתי-החולים הגריאטריים אין בשורה.

קולט אביטל: לגביהם, דור שלם של אנשים, נשים וגברים, שנשאו את המדינה על גבם, דור שהקים את המדינה, אין עוד כספים לאשפוז סיעודי.

קולט אביטל: מנהלי בתי-החולים אומרים לנו שזהו גזר-דין מוות עבורם.

קולט אביטל: פשוטו כמשמעו.

קולט אביטל: השרים מדברים על פינוי מאחזים לא חוקיים, אך רק לפני שבוע קראנו על העברת עוד 100 מיליון שקל לבנייה בהתנחלויות - אחד בפה, ואחד בכיס.

קולט אביטל: ה"ישראבלוף" נמשך.

קולט אביטל: ואני שואלת: איך אפשר להתאכזר כך לציבור של קשישים?

קולט אביטל: מדוע יש כסף להתנחלויות ולא מוצאים כסף עבורם?

קולט אביטל: הגיעה השעה לשים קץ למצעד האיוולת המתמשך, לפארסה, להונאה.

קולט אביטל: הציבור צריך לדעת את האמת, את כל האמת, ורק את האמת.

קולט אביטל: האמת על סיפור הבדים בדבר יוזמות מדיניות חדשות.

קולט אביטל: האמת על היציאה מן המיתון, האמת על סדרי העדיפויות שלכם.

קולט אביטל: אדוני ראש הממשלה, שאינו נוכח כאן, אדוני השר, הציבור יאמר את דברו, כי יש גבול לכל מעשה הונאה, יש גם גבול לסבל.

קולט אביטל: הגיעה השעה שהממשלה הרעה הזאת תחלוף מן העולם.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת קולט אביטל.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת סגן השר מיכי רצון.

מיכאל רצון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, פעם בשבוע, כנראה, נגזר עלינו לעבור את הריטואל הזה של הצבעות אי-אמון - -

קולט אביטל: גם זה ייגמר.

רוני בריזון: זאת כבר מסורת מקודשת.

מיכאל רצון: - - הצעות וירטואליות, שאין מאחוריהן שום דבר, וככל הנראה, לאורך כל הקדנציה הזאת, לא יהיה בהן משהו.

משולם נהרי: לא היית כשהליכוד עשה את זה כל שבוע.

מיכאל רצון: אבל הליכוד הצליח.

משולם נהרי: הוא לא הצליח.

מיכאל רצון: הוא הצליח.

מיכאל רצון: הוא הצליח.

משולם נהרי: גם אנחנו נצליח.

מיכאל רצון: נראה.

מיכאל רצון: נראה בעוד ארבע שנים.

מיכאל רצון: נמשיך עוד הפעם, ותמשיכו להעלות הצעות אי-אמון, ויהיה בסדר.

מיכאל רצון: הציבור, גברתי חברת הכנסת קולט אביטל, לא יגיד את דברו, אלא אמר את דברו.

מיכאל רצון: הציבור אמר את דברו בבחירות האחרונות.

קולט אביטל: לא מאמינים לכם יותר.

מיכאל רצון: הציבור אמר את דברו בבחירות האחרונות, ואם את לא יודעת לספור, אני אספור במקומך.

מיכאל רצון: הוא נתן לליכוד 40 מנדטים.

אלי בן-מנחם: 38 מנדטים.

קולט אביטל: אל דאגה.

מיכאל רצון: ולכם הוא נתן 19 מנדטים, ולא במקרה.

קולט אביטל: ועכשיו הוא משלם את המחיר.

מיכאל רצון: ראיתי את הסקרים של סוף השבוע, ולא ראיתי את השינוי הגדול.

מיכאל רצון: הציבור עדיין, וככל הנראה גם בעתיד, ימשיך לתת את אמונו בממשלה הזאת.

קולט אביטל: הוא ממש נתן אמון בבחירות המוניציפליות.

מיכאל רצון: הציבור נתן את אמונו בליכוד, וככל הנראה ימשיך לתת את אמונו בליכוד, ולא בכדי.

מיכאל רצון: היתה לכם ממשלה – היתה לכם הזדמנות – כל חלקה טובה הרסתם.

מיכאל רצון: כל מה שנגעתם בו – הרסתם.

קולט אביטל: והיום אתם משקמים את הכול.

קולט אביטל: תגיד דבר אחד שבניתם, דבר אחד שעשיתם.

מיכאל רצון: לפני עשר שנים הלכתם להסכם אוסלו, נתתם להם נשק, הבאתם הנה את המלחמה הקשה ביותר שהעם הזה ספג בתקופה האחרונה.

מיכאל רצון: שלוש שנים של טרור מזוויע ברחובות הארץ, ורק אתם נתתם להם רובים.

מיכאל רצון: היה לכם ראש ממשלה – אגב, ראש ממשלה אמיץ מאוד, אמיץ מאוד-מאוד – שהלך את כל הדרך, וערפאת אמר לו "לא", וגם הציבור אמר לו "לא".

קולט אביטל: נו, ומה עשיתם מאז?

מיכאל רצון: ואתם לא מרפים, לא מקבלים את גזר-דינו של הבוחר.

מיכאל רצון: גזר-דינו של הבוחר היה שקודם כול, עוד לפני שהוא בחר בנו, הוא מאס בכם.

מיכאל רצון: הוא מאס בדרך הזאת, בדרך של תבוסתנות, בדרך של ויתורים, בדרך של לתת ולא לקבל תמורה.

קולט אביטל: מה עשיתם במשך שלוש שנים?

מיכאל רצון: ולא די בכך, קולט אביטל, אלא שאתם ממשיכים בזה.

מיכאל רצון: הציבור בועט בכם, ואתם משחקים לידיהם של הפלסטינים, הולכים להבנות ז'נבה, הולכים לעסקאות נוסייבה – לא לומדים דבר.

מיכאל רצון: הציבור אומר לכם "לא", ואתם ממשיכים לזרוע הבל ורוח בארץ הזאת.

קולט אביטל: מה אתם הבאתם?

קולט אביטל: הבאתם שלום?

קולט אביטל: הבאתם ביטחון?

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת קולט אביטל, דיברת – אף אחד לא הפריע לך.

אלי בן-מנחם: זה לא דו-שיח, עם כל הכבוד.

מיכאל רצון: לא, זה בסדר, היא לא מפריעה לי – ממש לא מפריעה לי.

מיכאל רצון: היא מפריעה לציבור, היא לא מפריעה לי.

אלי בן-מנחם: אני יודע שאתה נהנה, אבל הזמן המוקצב לך הולך ומסתיים, ידידי סגן השר.

מיכאל רצון: מה, כל כך מהר?

מיכאל רצון: הממשלה הזאת היא ממשלה שבמשך עשרה חודשים עשתה רבות: מלחמה בלתי מתפשרת בטרור – ויש לזה תוצאות, קולט אביטל.

מיכאל רצון: אנחנו רואים מלחמה קשה ובלתי מתפשרת, ויש לזה תוצאות.

קולט אביטל: איפה התוצאות?

מיכאל רצון: יש לזה תוצאות – הציבור יותר רגוע, המצב יותר טוב.

מיכאל רצון: זה לא נגמר, וזה לא הסתיים, אבל המצב יותר טוב, ואני מקווה שהוא גם ימשיך להשתפר והממשלה תמשיך את מלחמתה הבלתי-מתפשרת בטרור.

מיכאל רצון: וגם בנושא הכלכלי, גברתי, את כל החוליים שיצרתם במשך שנים רבות אנחנו מנסים היום לתקן.

מיכאל רצון: אנחנו מנסים לתקן את המצב במשק, לעשות שינויים.

קולט אביטל: מתי היתה פה צמיחה?

משה גפני: למה השר אולמרט רצה לפגוע בשבת?

משה גפני: - - -

מיכאל רצון: אדוני היושב-ראש, נכון הוא שאתם לא אוהבים לשמוע שהמצב משתפר, אבל המצב אומנם משתפר.

קולט אביטל: - - -

מיכאל רצון: היום התפרסם נתון בתחום האבטלה, ואנחנו רואים שכבר כמה חודשים אין גידול באבטלה.

רן כהן: יש גידול באבטלה.

מיכאל רצון: אין גידול באבטלה.

רן כהן: היום פורסם שיש גידול.

מיכאל רצון: רן, ראיתי את הנתון של היום.

רן כהן: קח את הנתונים – 10.8% - - -

מיכאל רצון: 10.7%, ובחודש שעבר 10.6%.

רן כהן: זה גידול.

מיכאל רצון: אה, זה גידול – הבנתי.

מיכאל רצון: הבנתי.

מיכאל רצון: הריבית במשק יורדת, היצוא גדל, הנתונים במשק מראים שאנחנו בשלב הבלימה ואולי כבר עברנו אותו.

מיכאל רצון: אני מאוד מקווה שלאחר הודעתו של שר האוצר כי המיתון הסתיים אכן יהיה כך, ובחודשים הקרובים נראה את הצמיחה.

קולט אביטל: כבר הודעתם שהוא הסתיים – הוא לא הסתיים?

אלי בן-מנחם: סגן השר רצון.

מיכאל רצון: כבר הסתיים?

אלי בן-מנחם: מזמן.

מיכאל רצון: כבר הסתיים.

מיכאל רצון: לכן, חברים וידידים יקרים, הכנסת הזאת, שהתחילה לפני עשרה חודשים, תסיים את כהונתה בעוד ארבע שנים.

משה גפני: בלי נדר.

מיכאל רצון: מובן שבלי נדר.

מיכאל רצון: בזה, גפני, אין בינינו ויכוח.

מיכאל רצון: בלי נדר היא תמצה את תקופתה עד תום, עם הממשלה הזאת, אני מקווה מאוד – ולפחות ברמה האישית, גפני, זה לטובתך.

משה גפני: ברמה האישית – בסדר, אבל אתה תהיה אז שר.

מיכאל רצון: ברמה האישית אני יכול לומר – לטובתך.

משה גפני: אתה תהיה אז שר.

מיכאל רצון: אני לא רוצה להחליף את השר אולמרט.

מיכאל רצון: הוא שר מצוין.

משה גפני: - - -

מיכאל רצון: אבל אני יכול לומר לך שאני מאוד מקווה שאחרי התקציב הזה, בשנה הבאה, אנחנו נמצא אתכם שוב בתוך הממשלה הזאת.

מיכאל רצון: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לסגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת רוני בריזון.

אלי בן-מנחם: הוקצבו לך ארבע דקות.

משה גפני: אבל למה אולמרט רצה לבטל את הקנסות, הוא וטומי לפיד?

מיכאל רצון: הוא לא מבטל אותם, למה אתה אומר את זה?

משה גפני: הוא לא מבטל אותם כי הוא לא יכול, אין לו רוב.

מיכאל רצון: לא, הוא לא מבטל אותם משום שהוא לא התכוון לבטל אותם.

משה גפני: אבל הוא שלח מכתב.

רוני בריזון: וחבל, חבר הכנסת גפני.

רוני בריזון: חבל שהוא לא ביטל.

רוני בריזון: למה שלא יבטל?

משה גפני: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גפני, אתם יכולים להמשיך גם בחוץ.

קולט אביטל: - - -

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת קולט אביטל.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חבר הכנסת בריזון.

רוני בריזון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, אדוני השר - - -

משה גפני: אולי אתה תסביר לנו מה עשה השר אולמרט.

רוני בריזון: מייד אסביר, חבר הכנסת גפני – אחרי שאומר את מה שיש לי לומר אתייחס למה שיש לך לומר.

רוני בריזון: אדוני היושב-ראש, אנחנו אומנם במצוקה כלכלית ובמצוקה חברתית, והממשלה, כידוע, מנסה לתקן, וגם אם יש ויכוח על השיטות הנקוטות, אי-אפשר להכחיש שאנחנו מנסים, כמיטב יכולתנו, לתקן מצב בעייתי שנמשך כבר כמה שנים.

רוני בריזון: אני עומד כאן כיום, אדוני, כדי לדבר על משהו שקודמי לא התייחסו אליו, והוא מכת השביתות.

רוני בריזון: אקדים ואומר ששביתות – במיוחד במצב שאנחנו נמצאים בו – הן אמצעי לגיטימי, ואי-אפשר להכחיש שהן אמצעי שהעובדים רשאים לנקוט.

רוני בריזון: אבל, חברי חברי הכנסת, המצב הולך ומידרדר, ודוחף את כולנו לכיוונים לא רצויים.

רוני בריזון: סיעת שינוי – ועבדכם הנאמן – נחשבים לסיעה הקפיטליסטית בבית, ואני מודיע לכם שחברי ואני מתנגדים לחקיקה שמטרתה לשבור את השובתים ולהפסיק את השביתות.

רוני בריזון: אבל, חברי, אם המצב יימשך כפי שהוא, לא יהיה אפשר להימנע ממה שהאוצר וחברי כנסת אחרים מבקשים להביא בפנינו.

רוני בריזון: אי-אפשר להמשיך לטרטר ולענות את הציבור.

רוני בריזון: אי-אפשר לרדת לדרגות כאלה של טירחא דציבורא.

רוני בריזון: בחודשיים האחרונים אין טאבו, אין עסקות נדל"ן ואין מכס, ונגרמים נזקים במאות מיליוני שקלים, ואין טסטים, ואין רשיונות, ואין שירות תעסוקה, ויש שיבושים בכל מקום.

רוני בריזון: ואיני צריך להזכיר את מה שקרה אתמול בנתב"ג, כאשר השבתה פראית, בלתי מתוכננת, גרמה גם נזקים כספיים וגם עוגמת נפש יוצאת מגדר הרגיל לכל הקהל שם.

רוני בריזון: החיים הולכים ונעשים גיהינום – במיוחד אם איתרע מזלו של אדם והוא מאושפז בבית-חולים, ואין כביסה, ואין ארוחות חמות – והדבר הזה הולך ונמשך ומביא את כולנו למצב שבסופו של דבר – אף-על-פי שאיננו רוצים בכך ואיננו אוהבים את הגישה הזאת, שמונעת מהעובדים לשבות כפי שמותר להם וכפי שהם יכולים לעשות בכל מדינה דמוקרטית – תהיה כאן חקיקה נגד שביתות.

רוני בריזון: אני פונה עכשיו מכאן לכל מי שקשור לעניין הזה – לחבר הכנסת עמיר פרץ, לכל חברינו בהסתדרות ולכל מי שיכול למנוע ולהביא לרגיעה במצב הקיים – מפני שכפי שאמרתי, אנחנו הולכים ונדחפים לחקיקה שאיננו רוצים בה, אבל פשוט לא תהיה ברירה, מפני שהמצב הזה אינו יכול להימשך.

רוני בריזון: ולסיום אני מבקש לומר כאן כמה מלים על השבתת שירותי הדת, שאנחנו צפויים לה בעוד כשבועיים.

רוני בריזון: אני רוצה לומר לחברי הכנסת שלדעתי – הרי אני מעורב בעניינים האלה לפני ולפנים – לא עניין דת לפנינו, ולא עניין שירותי דת, אלא מצב בלתי נסבל של הלנת שכר שנמשכת תקופות ארוכות מאוד; של ניהול לא נכון של חלק ניכר מ-130 התאגידים האלה, שהם המועצות הדתיות; של אי-העברת כספים – הן על-ידי רשויות מקומיות, הן על-ידי משרדי הממשלה – שגרמו בסופו של דבר למגוון של בעיות שיהיה קשה מאוד להתמודד אתן.

רוני בריזון: אני רוצה לומר מעל הדוכן הזה, כאן ועכשיו, שאני וחברי נתמוך בכל דרך אפשרית בכך שהלנת השכר והפגיעה בספקים ואי-העברת הכספים, שכתוצאה ממנה נשקפת סכנה לתנאים הסוציאליים של העובדים, תיפסק בדרך המהירה, הטובה והיעילה ביותר, מפני שהעובדים אינם חייבים לסבול מכל מה שנעשה בתחום הזה של המועצות הדתיות לא מעט שנים אחורנית.

רוני בריזון: אני מודה לכם.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת רוני בריזון.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת יאיר פרץ.

אלי בן-מנחם: לרשותך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לחבר הכנסת בריזון על שהתעלה מעל השיקולים הפוליטיים והמפלגתיים, ובאמת זעק את זעקתם של אותם עובדים במשרד הדתות, שזה - - -

רוני בריזון: לא כולם עובדים במשרד הדתות.

יאיר פרץ: לא כולם עובדים במשרד הדתות.

יאיר פרץ: חלקם ברשויות מקומיות, במועצות דתיות.

יאיר פרץ: הם לא קיבלו את שכרם קרוב לשנה.

יאיר פרץ: אלה אנשים שלא ניתנה להם הזכות האלמנטרית לשבות, אדוני, מאחר שצריך שמישהו יקבור את המתים, צריך מישהו יעשה את הבריתות, צריך שמישהו יעשה חופות וקידושין.

יאיר פרץ: לכן גם זכות השביתה ניטלה מהם.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמד כאן סגן השר מיכאל רצון ואמר שכל יום שני יש הגזירה של האי-אמון.

יאיר פרץ: אני רוצה לומר לסגן השר מיכאל רצון, נכון, זו גזירה שהציבור יכול לעמוד בה, כל יום שני להגיש הצעת אי-אמון, אבל יש גזירות שהממשלה הזאת הטילה על אזרחי מדינת ישראל, שאין הציבור יכול לעמוד בהן.

יאיר פרץ: אחת מהגזירות האלה, אדוני היושב-ראש, שבגינה הגישה סיעת ש"ס הצעת אי-אמון, היא הפגיעה בשכר הדירה לאותם אנשים מוכי גורל, אנשים מהשכבה הסוציו-אקונומית הכי נמוכה, שאין באפשרותם להתמודד עם הבעיות הקיומיות היומיומיות.

יאיר פרץ: הממשלה הזאת הולכת בגזירות לפי תורת השלבים.

יאיר פרץ: עדיין אין מדברים על התוכנית הכלכלית החדשה שהצבענו עליה רק לפני כחודש בקריאה ראשונה, אלא על התוכנית הקודמת, שגזרה גזירות קשות שאין הציבור יכול לעמוד בהן.

יאיר פרץ: לגזירות של קיצוץ בקצבאות הילדים, קיצוץ בקצבאות נכות, קיצוץ במיטות בתי-חולים גריאטריים, קיצוץ בדמי אבטלה, קיצוץ בתשלומים למשפחות חד-הוריות, נוספה עוד גזירה אחת.

יאיר פרץ: הממשלה הזאת גורמת לכך שלא יטפלו בקשישים, לא ייתנו את התרופות, לא ייתנו אוכל לילדים.

יאיר פרץ: היום הממשלה הזאת חרצה את גורלם של אלה שמשלמים שכר דירה מסובסד, בכך שהעלתה את שכר הדירה מ-120 שקלים ל-500 שקלים לחודש למשפחה שמשתכרת קצבה בסך 1,775 שקלים, אדוני היושב-ראש.

יאיר פרץ: זו אחת הגזירות שהציבור לא יכול לעמוד בה.

יאיר פרץ: שערו בנפשכם תסריט שיכול לקרות: משפחה שמשתכרת 1,775 שקלים מקצבה שהיא מקבלת מהמוסד לביטוח לאומי, וצריכה לשלם מתוך זה 500 שקלים עבור שכר דירה, בעקבות הגזירה של הממשלה.

יאיר פרץ: באופן אוטומטי היא לא תשלם.

יאיר פרץ: אין לה אפשרות.

יאיר פרץ: הם רוצים לשלם, אבל אין להם האפשרות.

יאיר פרץ: מתוך 1,700 שקלים לשלם 500 שקלים, זה כמעט מחצית מהקצבה.

יאיר פרץ: איפה תשלום הטלפון?

יאיר פרץ: איפה הכלכלה?

יאיר פרץ: איפה מים?

יאיר פרץ: חשמל?

רן כהן: חבר הכנסת פרץ, תרופות.

יאיר פרץ: תרופות.

יאיר פרץ: גז.

רן כהן: חימום בחורף.

יאיר פרץ: חימום בחורף.

יאיר פרץ: רבותי, אלה דברים אלמנטריים.

יאיר פרץ: אותה משפחה תיאלץ לא לשלם.

יאיר פרץ: הרשויות ינקטו אמצעים נגד המשפחה הזאת כדי לאכוף את התשלום, ואז נמצא את עצמנו בצורה הכי משפילה שיכולה להיות, שמשפחה כזאת, חלילה וחס, תיזרק לרחוב.

יאיר פרץ: נמציא עוד אלפי הומלסים שיהיו בתחנות אוטובוסים על הספסל.

יאיר פרץ: אנשים יקפאו מקור.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת פרץ, אתה צריך לסיים.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, הערכים היהודיים שירשנו מדורי דורות, זה אלפי שנים, מחייבים אותנו לדאוג לשכבות החלשות, לערבות ההדדית, לאחריות, לקהילה ולתנאי מחיה ראויים לכבוד.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, הדבר האלמנטרי שאנחנו כנבחרי ציבור מחויבים לו, הוא לשמור על כבוד האדם.

יאיר פרץ: לעזור לאותם אנשים שעזבו את ארצותיהם ועלו למדינת ישראל, גידלו בנים, גידלו דורות, עבדו, יגעו והגיעו לשעה קשה שהפרוטה לא מצויה בכיסם.

יאיר פרץ: היום הם נאלצים להיזרק מבתי-חולים מפני שאין מכסות, מפני שאין אפשרות לקלוט קשישים בבתי-חולים סיעודיים.

יאיר פרץ: היום הם נאלצים להיזרק לרחובות מהדירות של "עמידר" ושל "עמיגור" ושל שאר החברות המשכנות.

יאיר פרץ: האם זו לא בושה, אדוני היושב-ראש?

יאיר פרץ: האם זו לא בושה, שמדינת ישראל, שחרתה על דגלה את אחד הדברים הבסיסיים – מדינת רווחה, מדינה שצריכה לתת מענה לאוכלוסיות החלשות, לשכבות החלשות, לחד-הוריות, לקשישים, לנכים, לגמלאים, ממשלתה ממשיכה כאילו דבר לא קרה, וביתר שאת מטילה עוד גזירה ועוד גזירה?

יאיר פרץ: אני לא רוצה להתבטא במשפט חמור ולומר, שמה שנעשה פה זה לא לחסל את העוני אלא לחסל את העניים, לצערי הרב; לחסל את המסכנים, לחסל את כל אלה שאין באפשרותם לזעוק את הזעקה הגדולה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יאיר פרץ, חשבתי כבר כמה פעמים שזה משפט סיום שלך, ואתה ממשיך ובונה מחדש את הנאום.

אלי בן-מנחם: אנא, משפט סיום, כי הזמן תם.

יאיר פרץ: ברשותך, משפט מסכם.

יאיר פרץ: השר אפי איתם עמד כאן וניסה להטיל את הרפש בממשלה הקודמת ובממשלות הקודמות, שש"ס כביכול היתה בהן.

יאיר פרץ: אני רוצה, ברשותכם, לקרוא כמה דברים שהממשלה הזאת - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יאיר פרץ, אנא ממך.

יאיר פרץ: אני רוצה להגיב על מה ששר השיכון אמר כאן:

יאיר פרץ: הממשלה הזאת קיצצה 81 מיליון שקל בקצבאות נכות.

יאיר פרץ: בקצבאות ילדים – 480 מיליון שקל.

יאיר פרץ: בקצבאות נכי עבודה – 230 מיליון שקל.

יאיר פרץ: הפחתת מענק לידה – 120 מיליון שקל.

יאיר פרץ: קיצוץ בקצבאות זיקנה – 1.3 מיליארד שקלים.

יאיר פרץ: קיצוץ בפנסיה על-ידי דמי ניהול – 103 מיליון שקל.

יאיר פרץ: קיצוץ בקצבאות הבטחת הכנסה – 1.75 מיליארד שקלים.

יאיר פרץ: מורי ורבותי, זה רק חלק, וזה רק בשמונה חודשים, ועוד היד נטויה.

יאיר פרץ: לכן אני קורא לממשלה הזאת קריאה נרגשת: אנא, עצרו, חשבו על אותם אנשים אומללים, שמה שנותר להם הוא אותה קורת-גג, ואם, חלילה, תאלצו אותם לשלם 500, 600 ו-700 שקלים על דיור, הם ייאלצו לנטוש את דירותיהם, ולא תהיה להם גם קורת-גג, אותו מחסה בסיסי שחובה עלינו לתת.

יאיר פרץ: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יאיר פרץ.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני יכול להבין ללבם של החלכאים והנדכאים המוצאים את עצמם פגועים עוד יותר מהתוכנית הכלכלית החדשה; אלה שאינם מסוגלים לעבוד, שיש להם ילדים ועתה קוצצו גם קצבאותיהם.

אריה אלדד: אני יכול להזדהות עם החולים שחסרות להם תרופות; אני יכול לשים את עצמי במקום הרופאים היודעים על תרופה שעשויה להציל חיים או לשפר איכות חיים, ואין ידיה של מערכת הבריאות, המקוצצות קשה, משיגות לרכוש את התרופות האלה.

אריה אלדד: ועם זאת, אני מבין גם שאי-אפשר לקומם את המשק מהריסותיו רק בחלוקת תמיכות, קצבאות ומענקים.

אריה אלדד: אני מבין שבלי שיהיה רע – לא יהיה טוב.

אריה אלדד: אני בטוח שלא לאינטרפרטציה הזאת של הדיאלקטיקה המרקסיסטית התכוונו מציעי הצעת האי-אמון, אך ודאי תסכימו אתי שיש מחלות, ויש נקודות שבר בחיי יחיד ואומה, שאי-אפשר לרפא אותן בלטיפות או במשחות, אלא רק בניתוח.

עסאם מח'ול: למה בכלל להתעלל במרקסיזם?

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין בבית הזה חילוקי דעות אשר לעצם מצבו הקשה של המשק.

אריה אלדד: אנו חלוקים רק על התרופות.

אריה אלדד: והנה, כדי להיאבק בתוכניתה הכלכלית של הממשלה, נוטלים העובדים לידיהם את נשק השביתה.

אריה אלדד: זכות השביתה היא זכות יסוד במדינה דמוקרטית, והיא תרופה להתעמרות השלטון, אך בחודשים האחרונים ניטלה זכות זו במינון יתר.

אריה אלדד: כל תרופה יכולה להפוך לרעל – הכול תלוי במינון.

אריה אלדד: וכאשר רבבות אזרחים נותרים בלי תעודות ודרכונים, משרדי הממשלה ובתי-המשפט עובדים ואינם עובדים, נמלי הים שובתים ונמלי האוויר נסגרים בפראות, באלימות, בחוסר התחשבות מוחלט באזרחי המדינה הזאת, זה מינון קטלני.

אריה אלדד: כאן תיהפך על המשביתים הדיאלקטיקה שלהם – תהיה לבומרנג, לחרב פיפיות.

אריה אלדד: כשמפריזים, מקוממים את כל העם או את רובו, גם את אלו שהיו אמורים להצטרף למאבק.

אריה אלדד: לכן תגיש הממשלה הצעות חוק שתפקידן לצמצם את יכולת השביתה – כדי לצמצם את הפגיעה באזרחים.

אריה אלדד: כאשר הנזק למשק בשביתה חסרת אחריות שקול כנגד כל התועלת שכל התוכנית הכלכלית יכולה להביא, וכאשר בכוחניות ובבריונות סוגרים את המגופות, את המפסקים, מתייחסים למשק כאילו המדינה היא של מישהו אחר, מנסרים את הענפים שעליהם כולנו יושבים – אז גם אני תומך בחקיקה הזאת, חקיקה שבאה להגן על המדינה ועל אזרחיה.

אריה אלדד: לפני כמה חודשים הצעתי, חברי חברי הכנסת, עוד בעקבות ז'בוטינסקי, חוק בוררות חובה בסכסוכי עבודה, וזכיתי להתנגדות משמאל ומימין.

אריה אלדד: אז מי שלא רצה בבוררות מקבל עכשיו חקיקה מגבילה וכופה.

אריה אלדד: המצב הכלכלי הוא כה קשה, חברי חברי הכנסת, שגם תקציב הביטחון מקוצץ באופן חריף; חריף כל כך, עד שראשי מערכת הביטחון הצהירו שהתקציב אינו מעניק ביטחון לישראל - אינו מאפשר להבטיח את ההגנה על עם ישראל בארץ-ישראל.

אריה אלדד: וכשמקצצים כך גם בביטחון, כשאין די כסף לשעות טיסה ולאימוני טייסים, המצב ודאי רע מאוד, כך חשבתי, וידעתי שלא אוכל לתמוך בתקציב – כשזה תקציב הביטחון שלנו, ואם זה מה שחושב עליו שר הביטחון עצמו, שאומר שלא יוכל לקבל אחריות לביטחוננו בתקציב כזה, מי אני שאומר את ההיפך?

אריה אלדד: עד ששמעתי אתמול כי שר הביטחון הורה לחיל האוויר לקיים גיחות צילום מעל יהודה ושומרון כדי לאתר מאחזים בלתי מורשים חדשים.

אריה אלדד: אז בשביל זה יש כסף למערכת הביטחון – כנראה לא חסר להם כלום, והתקציב שקיבלה המערכת, יש בו אפילו עודפים.

אריה אלדד: כאשר אני שומע שצה"ל מחליט לפנות מחנה בבקעת-הירדן – בחמאם-אל-מאליח למשל, או בייט"ב, או בנועם – הוא לא מציע למכרז, לכל המרבה במחיר, את הצריפים.

אריה אלדד: הוא עולה עליהם בבולדוזרים או מפקיר אותם לערבים, כאילו הם של אף אחד, כאילו אין שום בעיה כלכלית בארץ, כאילו יש עודף בתקציב הביטחון.

אריה אלדד: מה שברור הוא שסדרי עדיפויות ראויים אין בו.

אריה אלדד: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחריו – חבר הכנסת רן כהן.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש המכובד, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת, ברשות היושב-ראש, ולפתוח בהערת אגב – חשובה בעיני – לפני שאני ניגש לנושא, והיא ההתקפה החריפה – הייתי אומר אפילו המרושעת – של גורמים מאוד נכבדים בתקשורת הישראלית על היועץ המשפטי לממשלה; אותו יועץ שנזכר, קצת באיחור, לומר את האמת, או אפילו להבחין באמת – והאמת היא מרה.

יובל שטייניץ: היתה לי הזכות, זכות עצובה קצת, להיות הראשון שציין את הדבר – כבר לפני שלוש שנים – שבעשור האחרון נחלקו משטרת ישראל והפרקליטות לשתי קבוצות: קבוצת ידידי "ידיעות אחרונות" ו"הארץ" מצד אחד – קציני משטרה ואנשי פרקליטות מקורבים ל"ידיעות אחרונות" ול"הארץ" מצד אחד – וקבוצת ידידי "מעריב" מצד שני – קציני משטרה ופחות פרקליטות במקרה הזה, שהיו מקורבים יותר לעיתון "מעריב".

יובל שטייניץ: תופעות בעלות גוון מאפיוזי אפיינו את המאבק בין שתי הקבוצות – אלה ניצחו את אלה, וקציני משטרה בכירים הועמדו לדין – בעיקר ידידי "מעריב" על-ידי ידידי "ידיעות אחרונות", שבראשם עמד מזרחי, שקיבל גיבוי עצום בעיתון.

יובל שטייניץ: גם היום, כשמסתבר שקצין בכיר במשטרת ישראל, שומו שמים, החזיק תיק הקלטות שהיה כתוב עליו "פוליטי", ובתיק הזה – נכון, הוא לא שחרר את כולו לציבור – היו חומרים פוליטיים, שיחות של ראשי ממשלות ומנהיגים פוליטיים, בעיקר מהימין, על נושאים פוליטיים מובהקים, וגם על נושאים אישיים – ואותו קצין משטרה, ניצב מזרחי, החזיק את התיק כמו יש בידיו אפשרות לאיים, כמו יש בידיו איום מוסווה על כל איש ציבור, שמא יש בתיק חומרים לא נעימים או מרשיעים – חומרים אינטימיים על פרטים אישיים ויחסים אישיים או אינטריגות פוליטיות – ייזהרו הפוליטיקאים ואנשי הציבור מלבקר את המשטרה ואותו קצין.

רן כהן: מאחר שאתה חבר כנסת וגם אני חבר כנסת – אני לא מכיר את מזרחי בכלל, אבל הוא לא יכול לנאום פה, והוא מכחיש את הכול מכול וכול.

רן כהן: כך שמעתי – אני לא יודע כלום.

יובל שטייניץ: חברי רן כהן, מאחר שאני סומך עליך, ונדמה לי שגם אתה קצת סומך עלי, אני אומר לך, היועץ המשפטי לממשלת ישראל, השופט המחוזי לשעבר רובינשטיין, קבע קביעות בדוח שלו, והקביעות הללו לא הוכחשו, שהיו האזנות גם בנושאים פוליטיים ואפילו אינטימיים.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת רן כהן, אילו היה מסתבר שניצב מזרחי נתן הוראה להאזין לכבוד חבר הכנסת רן כהן או לכבוד חבר הכנסת יוסי שריד, שלא בהתאמה עם צו בית-משפט, ועוד היו מתמללים ושומרים את התיקים נגדכם, האדמה היתה רועדת, ואני הייתי מהראשונים שתובעים את הדחתו ואת העמדתו לדין של אותו מזרחי, כיוון שהוא האזין שלא כדין ליוסי שריד או לחבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: למה להעמיד אותו לדין?

יובל שטייניץ: אבל, לצערי הרב, כאשר ניצב מזרחי מאזין שלא כדין לראש הממשלה נתניהו ולליברמן, יש עיתונאים שמצדיקים את זה.

יובל שטייניץ: אומרת אפילו פרקליטת המדינה: אבל הוא לא עשה בזה שימוש, הוא שמר את זה בכספת.

יובל שטייניץ: הרי זה הדבר הכי חמור, שקצין בכיר במשטרה שומר בכספת חומרים נגד פוליטיקאים גם בנושאים אישיים ואינטימיים שנוגעים בבני משפחותיהם.

יובל שטייניץ: בכל דמוקרטיה נורמלית הארץ היתה רועדת, התקשורת היתה רועשת, ורק בישראל, בגלל הברית האפלה שבין מזרחי ל"ידיעות אחרונות" ולכמה גורמים בפרקליטות המדינה, במקום להתבייש, יוצאים בהתקפת-נגד על היועץ המשפטי לממשלה.

יובל שטייניץ: לאחר הערה חשובה זו, אני רוצה להגיע לנושא שעומד לפנינו ולערוך הבחנה לא קלה בין שביתה סתם לבין השבתה.

יובל שטייניץ: מה זו שביתה?

יובל שטייניץ: שביתה, זה למשל עובדים של מפעל טקסטיל בסכסוך על גובה המשכורת או תנאי פרישה או תנאי עבודה - הם שובתים, ובעל העסק מרוויח כסף.

יובל שטייניץ: זה בטח משפיע גם על כמה חנויות וכמה ספקים, אבל זו שביתה קלאסית.

יובל שטייניץ: השבתה, זה ששירותים הכי חיוניים שובתים, כך שהם משביתים בעל כורחם אין ספור עסקים אחרים.

יובל שטייניץ: למשל, אם עובדי הנמלים שובתים, הם משביתים מאות בתי-חרושת ובתי-עסק שמבוססים על ייצוא, שאולי לא רוצים לשבות, אבל שביתה בנמלים מכריחה אותם לשבות.

יובל שטייניץ: אם עובדי חברת החשמל מורידים את השאלטר, הם משביתים מאות ואלפי עסקים אחרים על כורחם.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, שביתה היא דבר חשוב.

יובל שטייניץ: השבתה, שיש גורמים שמסוגלים להשבית לא רק את עצמם אלא גם גורמים אחרים שלא השתתפו בהחלטה, על כורחם, ובעצם את המשק כולו - השבתה צריכה להיות מוגבלת בחוק, צריכה לחייב בוררות חובה.

יובל שטייניץ: לא ייתכן שכמה גורמים ישלטו בבריונות ויאיימו על החיים של כולנו, על העסקים של כולנו, על הפרנסה של מאות אלפי ומיליוני אנשים אחרים, וכך יסחטו עוד ועוד הטבות לכיס הפרטי שלהם.

יובל שטייניץ: לכן, אדוני היושב-ראש, נאה עושה הממשלה שהיא שוקלת חקיקה שלא תפגע בזכות השביתה, אבל תרסן ותטיל מגבלות מסוימות על זכות ההשבתה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שטייניץ, הממשלה יכולה לחוקק כאן חוקים.

אלי בן-מנחם: בסופו של עניין יש לנו העובדים למטה והם מגיעים להסכמים משלהם.

אלי בן-מנחם: יש לי דעות משלי, אני לא רוצה להעלות אותן כאן, אבל השבוע בוודאי זה יעלה על במת הכנסת, אם יש סמכות לממשלה לחוקק חוקים נגד עובדים.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברות וחברי הכנסת, רק משפט אחד לקודמי.

רן כהן: חבר הכנסת שטייניץ, אני חושב שארגוני העובדים צריכים לשקול עשר פעמים לפני שהם מחליטים להשבית את המשק.

רן כהן: אבל רק במדינות דיקטטוריות מן הסוג הגרוע ביותר מנצלים רוב של פרלמנט כדי לעקור את זכות המאבק ואת זכות השביתה.

רן כהן: לכן אני גם מקווה שבגלל זה הממשלה לא מגישה את הצעת החוק הזאת.

לימור לבנת: - - -

רן כהן: אבל לא שמעת את דברי קודמי.

רן כהן: אני שמעתי את מאיר שטרית, והוא אמר שחושבים הרבה לפני שמביאים את זה, ואני מאוד שמח.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, הצעת האי-אמון שהוגשה כאן היום היא הצעת אי-אמון שהגישו בנימין בן-אליעזר ויצחק כהן גם בשל הקריסה הכלכלית, גם בשל השבר המדיני וגם, בצדק, בשל הפגיעה שהממשלה פוגעת בדיור הציבורי ובמשפחות הדיור הציבורי.

רן כהן: אני חייב לומר רק משפט אחד בנושא המדיני, משום שאין לי זמן ואני רוצה להתמקד בנושא הדיור הציבורי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, היום הייתי יחד עם חברי בסיור בהתנחלויות.

רן כהן: אולי הבנתי שם בראייה מה הניע את ראש הממשלה להתחיל לדבר על צעדים חד-צדדיים.

רן כהן: אני יכול להרגיע את הימין הקיצוני: אל תדאגו, הוא לא יעשה כלום.

רן כהן: הוא שמע את הנאום של הנשיא בוש בלונדון, נאום תקיף, חריף, שאמר בסיכומו של דבר: תפסיקו, הישראלים, להשפיל את הפלסטינים, והוא הרגיש שהוא צריך להשתעל ולתת לו איזה דבר שירצה אותו.

רן כהן: אז הוא אומר.

רן כהן: צעדים חד-צדדיים בינתיים נעשים על-ידי ראש הממשלה רק בצורה אחת, בצורה של המשך בניית ההתנחלויות והרחבתן עם תקציבים שופעים.

רן כהן: זה מה שהוא עושה.

רן כהן: שום צעדים אחרים.

רן כהן: לראות היום את החיילות הבודדות ואת החיילים הבודדים כמו ברווזים במטווח שנמצאים שם, זה מה שראש הממשלה עושה.

רן כהן: שום צעדים חד-צדדיים הוא לא עושה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, שר השיכון עשה כאן שתי טעויות טרגיות, שני עיוותים קשים ביותר לגבי חוק הדיור הציבורי שהוא דיבר עליו.

רן כהן: האחד, האמירה כאילו החוק הזה מעולם לא קוים.

רן כהן: למעלה מ-18,000 משפחות קנו את הדירות שלהן בערך של קרוב ל-7 מיליארדי שקלים בזכות חוק הדיור הציבורי.

רן כהן: אגב, פורמלית זה נעשה בממשלה שבה אני השתתפתי, והיא החזירה את החוק למליאת הכנסת, ומאחר שהוא התמהמה היא אמרה: נמכור על-פי החוק ועל-פי כללי החוק.

רן כהן: אגב, זה בדיוק מה שהממשלה עכשיו מרסקת.

רן כהן: אחרת, מה היא משנה בעצם?

רן כהן: מה הוליד את המכירה אם לא החוק?

רן כהן: היום הממשלה החליטה פשוט לפגוע פגיעה אנושה.

רן כהן: חברי הכנסת, אני מסתכל על כל הסיעות בבית.

רן כהן: אני לא מאמין שבבית הזה עכשיו יושב מישהו שמרצונו החופשי, בתבונתו וברגישותו תומך בשינויים ובעיוותים הללו.

רן כהן: הורדת ההנחה לרכישת דירה לשליש למשפחה שאין לה בלטה, אין לה חתיכת קיר, אין לה משהו אלמנטרי שאתו תוכל להזדקן ולדעת שיש לה מרפא, שהיא יכולה ללכת לבית-חולים או לבית-זקנים או, תסלחו לי, לבית-קברות באופן מכובד או להוריש משהו, להוריש מעט לילדיה.

רן כהן: היום בעצם מה שהממשלה שינתה הוא הורדה מ-3% ל-1%.

רן כהן: זה אומר שמי שקודם קיבל 90% הנחה, יקבל עכשיו 30% הנחה.

רן כהן: אם ב-10% התקשו לקנות, איך יקנו ב-70%?

רן כהן: מי יביא 70%?

רן כהן: מאיפה יביא 70%?

רן כהן: הטעות הטרגית השנייה, אדוני היושב-ראש, ואתה מכיר את זה היטב, היא שהוא אמר שאם ימכרו את הדירות הללו לדיירים, לא יהיה לו מאיפה להביא 52,000, 53,000 פתרונות דיור לחסרי הדיור שמגיע להם לקבל דירה.

רן כהן: כלומר, משרד השיכון מכיר בכך שמצבם הוא כזה שמגיעה להם קורת-גג, אבל אין לשר השיכון, על-פי מה שהוא תיאר כאן, מאין לתת.

רן כהן: אז מאין הוא ייקח?

רן כהן: הוא יחכה שהם ימותו?

אלי בן-מנחם: כי הם לא פעלו על-פי החוק.

רן כהן: כלומר, מחכים שהאנשים הללו, שעד היום ידם לא השיגה לרכוש את הדירה שלהם, ימותו, כדי לקחת מהם את הדירה ולהעביר אותה למסכן אחר כדי לחכות שגם הוא ימות ולהעביר את הדירה למישהו אחר, כשבפני הממשלה הזאת מונח שנתיים וחצי חוק שמציע לה לסגור את קומות העמודים, כשיש קרקע ויש עמודים ויש מים ויש תשתיות ויש כבישים ויש הכול, וכל דירה עולה 35,000 דולר ויש לה מיליארד ו-400 מיליון שקלים ממכירת הדירות, והממשלה לא בונה.

רן כהן: אחרי זה היא באה בטענה למה הדיירים לא מתים; שימותו כבר ויפנו את הדירות בשביל שנוכל להעביר אותן לאומללים אחרים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רן כהן, אתה צריך לסיים.

רן כהן: אני מייד מסיים.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, הרי זה באמת - אתה יודע מה, אפשר להתווכח על התאצ'ריזם של ביבי נתניהו או על הסופר-תאצ'ריזם של ביבי נתניהו, על ימין אכזרי, אטום מבחינה כלכלית וחברתית, על שמאל כזה, אבל פה מדובר על דברים אנושיים הכי אלמנטריים.

רן כהן: מדינה יהודית ודמוקרטית, מדינה שמכבדת את כל אזרחיה היהודים והערבים, לא תדאג לדבר אחד אלמנטרי?

רן כהן: לחינוך, לבריאות, לדיור, לקורת-גג?

רן כהן: ועכשיו, כשכבר יש קורת-גג - עוקרים אותה, שלא לדבר על החרפה, וזה המשפט האחרון.

רן כהן: אז היה הסכם עם הסוכנות היהודית, שמפצים אותה בעבור הדירות של "עמיגור".

רן כהן: כבר העבירו לארצות-הברית - אלוהים אדירים - 700 מיליון שקל מכספי עניי ישראל לבנקים בארצות-הברית.

רן כהן: עכשיו אנחנו שומעים בעיתונים שהולכים להעביר עוד 2.2 מיליארדי שקלים, ואני שואל: אלוהים אדירים, לממשלת ישראל יש למעלה מ-2 מיליארדי שקלים כדי להעביר לארצות-הברית ולסוכנות?

רן כהן: בואו נבנה בזה דירות עבור חסרי הדיור, שפה שר השיכון - - -

אלי בן-מנחם: לפי החוק, על-פי החוק, כפי שהיה צריך לעשות.

רן כהן: על-פי החוק.

רן כהן: כן, על-פי החוק.

רן כהן: אז בואו ניקח את 2.2 מיליארדי השקלים האלה, נבנה בהם את הדירות בעבור חסרי הדיור, ולשר השיכון ירווח, ולממשלה ירווח, ולעם ירווח.

רן כהן: אבל מתי כבר נעשה שלעם ירווח?

רן כהן: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת משה גפני.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רן כהן, אם הממשלה היתה קונה, ואם הממשלות היו קונות, על-פי החוק, דירות בכסף שנכנס לקופה - אני גם לא מבין את הטמטום הזה, סליחה על הביטוי, להעביר מיליארדים ל"עמיגור", אפשר לחשוב שזו איזו חברה פרטית - - -

רן כהן: זה לא ל"עמיגור", זה לבנקים בארצות-הברית.

אלי בן-מנחם: - - - "עמיגור" באה לעזור למדינה, ובסופו של דבר בתקופה הכי קשה, היא מוצצת את הקופה.

אלי בן-מנחם: זה נראה לי מאוד מוזר ומשונה.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חבר הכנסת סלומינסקי.

רן כהן: זה אפילו לא ל"עמיגור", אדוני היושב-ראש, זו חברה משכנת.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, המפד"ל - מפלגה שנמצאת בקואליציה, ובבסיס אנחנו גם תומכים במדיניות של שר האוצר והממשלה, בגדול, כדי לנסות ולבנות את המשק, את הכלכלה, את הצמיחה, כשהמוטו המרכזי הוא לקצץ במענקים, בתמיכות, ולדחוף למעגל העבודה את האנשים שחיים רק מזה; החצי השני - שצריך לבוא לידי ביטוי אולי בתקציב הזה - יהיה צמיחה, כדי לאפשר מקומות עבודה.

ניסן סלומינסקי: אבל, כשאנחנו קוראים את התקציב שהוגש לנו, אני שואל את עצמי: האם אנחנו יכולים להצביע בעדו?

ניסן סלומינסקי: האם לא צודקים, בחלק מהדברים, חברי שבאופוזיציה?

ניסן סלומינסקי: ונאמר בשורה התחתונה, מאחר שאנחנו נמצאים במשבר קואליציוני, אם כל מה שקיים יישאר כך, אני לא בטוח שמפלגתי תוכל להצביע עם הממשלה.

ניסן סלומינסקי: נכון להיום, ההחלטות הן שלא.

ניסן סלומינסקי: ואני אתן רק כמה דוגמאות כדי להמחיש.

ניסן סלומינסקי: דבר ראשון - יש מוטו לדחוף אנשים לעבודה.

ניסן סלומינסקי: מה רוצים מהקשישים, מה רוצים מהסיעודיים?

ניסן סלומינסקי: למה להם לקצץ?

ניסן סלומינסקי: רוצים לדחוף אותם חזרה למעגל העבודה?

ניסן סלומינסקי: הרי הם כבר עשו את שלהם.

אלי בן-מנחם: אתה מתכוון, למה לקצץ להם.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: למה לקצץ אצלם?

ניסן סלומינסקי: הנה, באה המדינה, הולך שר הבריאות ומקצץ 250 מיליון שקל בתרופות.

ניסן סלומינסקי: הקשישים צורכים פי-11 יותר מאשר אדם רגיל, זאת אומרת שעיקר הפגיעה תהיה בקשישים.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: מגיע להם עונש?

ניסן סלומינסקי: הם המייסדים, הם הקימו את המדינה - נתנו לנו כזאת מדינה יפה - למה מענישים אותם?

ניסן סלומינסקי: אותו דבר, הולכים לבטל עכשיו 60 קודים, הכוונה ל-100 מיטות של סיעודיים, שלא יהיה להם איפה להיות.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: אני אראה לכם איזה אבסורד הולכים לעשות בביטוח הלאומי - ואני קורא מהנייר, מה שנקרא.

רן כהן: חוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: חוק ההסדרים - בסעיף 220, שעניינו מימון פעולות לפיתוח שירותים לנכים, תופחת התקרה מ-90 מיליון שקלים חדשים ל-74 מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: הולכים להפחית מ-90 מיליון ל-74, למי?

ניסן סלומינסקי: לפיתוח שירותים לנכים.

ניסן סלומינסקי: השתגענו?

ניסן סלומינסקי: זה מה שאנחנו הולכים לעשות עכשיו?

ניסן סלומינסקי: הלאה.

ניסן סלומינסקי: סעיף 237, שעניינו מימון פעולות פיתוח ואחזקה שוטפת של שירותים קהילתיים ושירותים הניתנים במוסדות סיעודיים - תופחת התקרה מ-30 מיליון ל-25 מיליון.

ניסן סלומינסקי: מה, אנחנו משוגעים?

ניסן סלומינסקי: 5 מיליונים הולכים להפחית על זה?

ניסן סלומינסקי: ועוד יותר מזה, הלאה.

ניסן סלומינסקי: הסכום השנתי המרבי שלגביו יהיה המוסד לביטוח לאומי רשאי להתחייב לממן פיתוח שירותים לילדים בסיכון - יופחת ב-3 מיליוני שקלים חדשים.

ניסן סלומינסקי: ריבון העולמים, על מה אנחנו מדברים?

ניסן סלומינסקי: וזה התקציב שאנחנו הולכים לקראתו.

ניסן סלומינסקי: זה לא יכול להישאר.

ניסן סלומינסקי: וכנ"ל, יש לנו עוד הרבה דוגמאות בתחום הזה.

ניסן סלומינסקי: זה הנושא האחד.

ניסן סלומינסקי: הנושא השני הוא אופיה היהודי והלאומי של המדינה.

ניסן סלומינסקי: התקציב הזה בא ופוגע באופן דרסטי, שלא היה כדוגמתו - ואם בכל הסכומים האחרים, במשרדים אחרים, מקצצים, עם ה-flat ובלי ה-flat, מקצצים 3%, 10%, פה - - -

קריאה: - - -

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: אני הולך להצביע נגד, אז ההיפך, אני אמשוך.

אלי בן-מנחם: מה קרה, גברתי?

משה גפני: לא, לא הבנתי, ניסן.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: ופה, אני יכול להקריא לכם סעיף אחרי סעיף - קיצוץ 100%, דווקא במשרדים של השרה שיושבת פה - אם זה מדרשה לבנות, אם זה כפרים למודרכים - קיצוץ של 100%; מדרשות לידיעת הארץ - קיצוץ של 40%; אגף לחינוך ממלכתי - 40%; וכך אני יכול להראות לכם סעיף אחרי סעיף, שלא לדבר על אותם סעיפים של שירותי דת, שכולנו יודעים שצריכים, ואם אנחנו מסתכלים: אפס, אפס, אפס, הכוונה קיצוץ של 100%, 100%, 100%, ובסעיפים האחרים קיצוץ של 36%, 50%, וכו'.

ניסן סלומינסקי: תקציב כזה, שהוא אסון למדינת ישראל מבחינת האופי היהודי והלאומי שלה מצד אחד, ומצד שני מבחינת חיי החברה ובניית החברה, זה תקציב שאי-אפשר לעבור עליו לסדר-היום.

ניסן סלומינסקי: אני מאוד מקווה שנצליח, והתקציב הזה ישונה באותם סעיפים.

ניסן סלומינסקי: אם הוא לא ישונה - אני חושב שלא נוכל לתמוך בתקציב הזה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת עסאם מח'ול.

דוד טל: לא תוכל לתמוך בזה כמו בפעם הקודמת.

ניסן סלומינסקי: - - - את כל הסעיפים של רווחה שינו.

דוד טל: - - -

ניסן סלומינסקי: 2 מיליארדים שינו.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד טל, אתה עוד מעט תעלה לבמה ותוכל לדבר חופשי.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, גברתי השרה, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי - דבריך נרשמו.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע שאני גם עומד בהם.

משה גפני: לא, זה שאתה עומד בהם זה נכון, רק שיש רוב בסיעה שתמיד נגדך.

ניסן סלומינסקי: אתה תראה - - - תקציב כזה לא יעבור - -

משה גפני: בעזרת השם, בעזרת השם.

ניסן סלומינסקי: - - גם בוועדת הכספים הוא לא יעבור - - - רוב הסעיפים - - -

משה גפני: אני רוצה רק לשתף אותך בהלך הרוח במסדרונות הכנסת, כדאי שתדע את זה.

משה גפני: כולם אומרים שיש שתי מפלגות שלא יפרשו מהקואליציה הזאת - המפד"ל ושינוי.

רשף חן: הליכוד אולי יפרשו.

רשף חן: ..

משה גפני: הליכוד, חלקו כן.

משה גפני: כן, בזה אני תולה תקוות.

ניסן סלומינסקי: ותמיד יש שתי מפלגות שבטוח ייכנסו.

משה גפני: אתה יכול לחזור על זה עד מחר, זה פשוט לא יעזור.

משה גפני: יהדות התורה היא מפלגה אידיאולוגית - - -

ניסן סלומינסקי: לא יהדות התורה.

משה גפני: מי?

משה גפני: איזה שתי מפלגות?

קריאה: - - -

ניסן סלומינסקי: מפלגת העבודה - - -

משה גפני: יהדות התורה - הודענו לכם בכתב, שאם אתם פורשים מהקואליציה, יהדות התורה לא מצטרפת.

ניסן סלומינסקי: לא, אתם בסדר.

משה גפני: בסדר, זה הכול.

ניסן סלומינסקי: עוד לא קיבלתי את זה בכתב - - -

משה גפני: בכתב.

משה גפני: שלחנו, כל חמשת חברי הסיעה חתמו, שלא תגידו אחרי זה שמישהו לא חתם.

משה גפני: כולנו חתמנו, לא נצטרף.

משה גפני: הוכחנו את זה גם בעבר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ממשלה חסרת רחמים, חסרת לב - דבר שלא נתקלתי בו מעודי - באמת, צורת התנהגות כלפי השכבות הכי חלשות במדינת ישראל, הכי חלשות.

משה גפני: תמיד במפד"ל אומרים לנו: אבל גם אצלכם היו קיצוצים.

משה גפני: אנחנו היינו בקואליציה, והיו קיצוצים - וזו אמת, קיצוצים כואבים.

משה גפני: בחיים לא היה עולה בדעתנו להסכים לקיצוצים מהסוג הזה, שהם קיצוצים פוליטיים.

משה גפני: משמעות העניין היא לתת לעשירים, לקחת מהעניים.

משה גפני: אנחנו לא היינו נשארים בקואליציה כזאת, וגם לא אפשרנו את זה.

משה גפני: היו לנו ויכוחים קשים כאשר היינו בקואליציה.

משה גפני: מה שהאוצר עושה עכשיו הוא להוציא את כל מה שבתקופתנו הוא שם במגירות.

משה גפני: את הכול הוא הוציא.

משה גפני: לא נשארה שום גזירה שהוא לא הוציא מהמגירה.

משה גפני: אני יודע שאם אגיד שהממשלה הזאת היא חסרת לב ואטומה, כבר לא יאמינו לי.

משה גפני: יגידו, אתה מהאופוזיציה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להקריא לכם מה נאמר בעיתון "ידיעות אחרונות" על הממשלה: הממשלה אומרת שצריך להוציא אנשים לעבודה, לכן צריך לקצץ בקצבאות.

משה גפני: בסדר, צריך לדון על העניין הזה, מי כן, מי לא, לאילו מקומות עבודה, כאשר שיעור האבטלה הולך וגדל.

משה גפני: מה אומרים אנשים על מה שהממשלה החליטה בנושא הקשישים הסיעודיים - כדאי לזכור את התאריך הזה, ספטמבר 2003.

דוד טל: ספטמבר השחור.

משה גפני: כדאי לזכור אותו, כי בספטמבר השחור, כפי שמכנים אותו רופאים גריאטרים, החליטה ממשלת שרון–נתניהו להפסיק לאשפז במוסדותיה ובמוסדות פרטיים זקנים תשושי נפש וסיעודיים.

משה גפני: לא נדבר על כך שזה לא אופייני למדינה דמוקרטית מתקדמת, איפה הצו היהודי התורני של "והדרת פני זקן"?

משה גפני: זאת מדינה יהודית?

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם מה אומר ד"ר שי בריל – לא חבר הכנסת גפני מהאופוזיציה.

משה גפני: הוא אומר הרבה יותר גרוע: זה לא סתם גזר-דין מוות על הקשישים – זה גזר-דין מוות בגסיסה, בייסורים ובעיקר בהשפלה ובחוסר כבוד.

משה גפני: אומר ד"ר בריל, לא חבר האופוזיציה – מי שיושב בממשלה ומקבל החלטות כאלה הוא אדם אטום, עם לב אבן, או אדם מנותק שאינו מבין מימינו ומשמאלו.

משה גפני: חברי הממשלה, גברתי שרת החינוך, מי שמאשרים תקציב כזה והחלטה כזאת הם אנשים אטומים וחסרי לב.

משה גפני: יש דברים שאסור להסכים להם בשום חברה מתוקנת.

משה גפני: יש דברים שבחיים לא מצביעים עליהם, אפילו לא במחיר הכיסא.

משה גפני: יש כאן דברים חמורים מכל היבט אפשרי.

משה גפני: הייתי יכול להאריך ולדבר על כל תחום: על הבריאות, על הרווחה, על החינוך, על הנכים, על הקשישים – אין שום תחום שהממשלה הזאת לא פגעה בו באופן החמור ביותר.

משה גפני: אם המצב היה שכולם נושאים בנטל, העשירים והעניים ומעמד הביניים, ניחא, אבל לא זה המצב.

משה גפני: אמר שר האוצר בשבוע שעבר: יצאנו מהמיתון, והראיה - אנשים קונים מכוניות.

אלי בן-מנחם: הוא חזר בו.

משה גפני: שקונים מכוניות זאת עובדה.

משה גפני: מי קונה מכוניות?

משה גפני: המשפחה מאופקים, ממעלות, משלומי או מדימונה, שהמקרר שלה ריק?

משה גפני: שהאבא מובטל מכיוון שאין מקומות תעסוקה, מכיוון ששר התעסוקה נמצא בחו"ל וכאשר הוא בארץ הוא דואג לסכם עם טומי לפיד על ביטול או על צמצום מוחלט של הקנסות על מי שעובר על החוק ופותח את עסקו בשבת ובכך פוגע בכל הסוחרים האחרים?

משה גפני: השר אולמרט לא דואג למקומות תעסוקה, הוא לא דואג למובטלים ולמסכנים שהוא צריך לדאוג להם, הוא דואג לעשירים, הוא דואג לאלה שמחזיקים קניונים פתוחים בשבת בניגוד לחוק, כדי שחס וחלילה לא ישלמו קנס כאשר יעברו על החוק.

משה גפני: זאת ממשלה שהוא ממלא-מקום של ראשה, זאת ממשלה שבה טומי לפיד הוא סגן ראש הממשלה.

משה גפני: הם יושבים במדינה שהצרות בה כל כך גדולות, שלא רואים בה אור בקצה המנהרה – לא בתחום המדיני, לא בתחום החברתי, לא בתחום הביטחוני, לא בתחום הכלכלי, בשום תחום – הם יושבים, ומה שמעניין אותם זה לפגוע בשבת, לפגוע בחוק, לפגוע במדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

משה גפני: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת גפני.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עסאם מח'ול, חמש דקות, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חברת הכנסת רוחמה אברהם.

דוד טל: עוד פעם רוחמה אברהם?

רוחמה אברהם-בלילא: כל הזמן רוחמה.

אלי בן-מנחם: רוחמה לא דיברה היום.

רוחמה אברהם-בלילא: דיברתי פעם אחת.

אלי בן-מנחם: הבאת את שמות הנעדרים.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, תרשה לי, בפתח דברי ועל חשבון זמנך, לברך את המוסלמים במדינת ישראל, בשטחים הפלסטיניים, באזור ובעולם, שחוגגים מהערב את עיד אל-פיטר, ולאחל להם חג שמח ועיד אל-פיטר מובארכ וכול עאם ואנתום בח'יר.

אלי בן-מנחם: חג שמח בשם כולנו.

עסאם מח'ול: מתוך רצון ואמונה שעמי האזור יגיעו למצב שבו יצליחו אנ יופטרו אפטארן סיאסיאן - שיאכלו את ארוחת החג הפוליטית בצורה פוליטית ויזכו לחיות בשלום ובכבוד.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדהירה של הממשלה המסוכנת הזאת לחיסול הדמוקרטיה נכנסת להילוך גבוה המאיים על כולם.

עסאם מח'ול: לאחר שנפלה ההחלטה, קבע שר האוצר שהמיתון נגמר, ועכשיו יש רק צמיחה גואה.

עסאם מח'ול: צריך להודות שהצמיחה אומנם גואה מבחינת מספר הרעבים והמובטלים, והצמיחה גואה בכל הקשור לקיצוצים ולמכות שהממשלה הזאת מטילה על ציבור העובדים ועל השכבות החלשות בחברה.

עסאם מח'ול: עכשיו ברור לכולם שהממשלה, העומד בראשה ושר האוצר שלה מנצלים את המשבר הכלכלי – שיש לו סיבות רבות, שכולן כרוכות במדיניות של הממשלה הזאת – כדי לבצע הפיכה חברתית בחברה הישראלית וכדי להביא לסדר חברתי חדש בחברה הישראלית, סדר חברתי שרואה רק את העשירונים העליונים, את בעלי ההון והתאגידים, ושבשבילו האזרחים לא רלוונטים, הם כמעט שקופים.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת עוד תוביל את המדינה ואת החברה הישראלית למצב שבו היא לא תהיה הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, כמו שאוהבים לספר ולקשקש, אלא הדמוקטטורה היחידה במזרח התיכון.

עסאם מח'ול: מה משמעות החוק שהממשלה האיומה הזאת מכינה לציבור העובדים, חוק הקשור לזכות של ציבור העובדים להגן על זכויותיו, על מקום העבודה ועל תנאי העבודה שלו?

עסאם מח'ול: הם אומרים שכדי לקיים שביתה צריך להכריז עליה 60 יום מראש, ואומרים שעל שביתה כזאת צריך להחליט בהצבעה חשאית של ציבור העובדים.

רוחמה אברהם-בלילא: אז מה יותר נכון, להשבית את המשק חדשות לבקרים?

עסאם מח'ול: אני רוצה שלפני שהממשלה הזאת תעז להביא הצעת חוק כזאת, ותוכנית כלכלית כזאת, היא תעביר אותה במשאל עם.

עסאם מח'ול: תעבירו את זה במשאל עם – תעבירו את המכות האיומות האלה נגד העיוורים, שמקצצים להם בשעות ההכשרה שהם מקבלים כדי שיוכלו להשתמש במקל נחייה, תביאו את זה למשאל עם – תעברו את משאל העם.

עסאם מח'ול: אלה הפשעים החברתיים שמבצעת הממשלה הזאת.

עסאם מח'ול: איזו ציניות, איזו רמיסה של זכויות הציבור.

עסאם מח'ול: מפחדים מהסולידריות של העובדים.

עסאם מח'ול: את זה צריך להגיד לציבור?

עסאם מח'ול: מפחדים, כי הסולידריות של העובדים יכולה להביס את הממשלה הזאת.

עסאם מח'ול: מאחורינו סולידריות של עובדים שהביסה והבריחה נשיא מדינה בבוליביה.

עסאם מח'ול: ראינו סולידריות שהביסה והבריחה ראש ממשלה בגרוזיה.

עסאם מח'ול: אז אל תחשבו שהציבור בישראל ימשיך להסתכל עליכם ולספוג את המכות האלה, את הפשעים האלה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

עסאם מח'ול: עוד תגורשו בבושת פנים מהשלטון.

גדעון סער: היית קומוניסט ונשארת קומוניסט.

עסאם מח'ול: אני רוצה לשלוח מכאן ברכה לעובדי עיריית תל-אביב, שמול בריונות שלטונית כזאת הכריזו היום שביתה שתגן על זכותם להגן על עצמם, תגן על זכותם כדי שיהיו להם כלים למאבק.

עסאם מח'ול: אתם רוצים לחסל את הזכות למאבק, אתם רוצים להפוך את העובדים לעבדים.

עסאם מח'ול: אתם רוצים להפוך את החלשים, את העניים ואת המובטלים למיותרים בחברה הזאת.

עסאם מח'ול: זאת הממשלה וזאת המדיניות שלכם.

עסאם מח'ול: לכן אתם לא ראויים לשבת במשטר דמוקרטי, אתם מחסלים את הדמוקרטיה יום-יום, אתם מאיימים על ציבור העובדים.

עסאם מח'ול: אתם אויבי העם, זאת האמת שלכם.

רוחמה אברהם-בלילא: - - - האשליות שלכם.

גדעון סער: זה היה בזמן השלטון הקומוניסטי.

עסאם מח'ול: אתם תחיו בשקרים שלכם - - -

גדעון סער: בולשביק.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת סער.

עסאם מח'ול: סגרתם בתי-ספר כשאתם בשלטון.

עסאם מח'ול: האם צריך לסגור בתי-ספר או לסגור בתי-חולים?

גדעון סער: בולשביק.

לימור לבנת: הוא רגיל לזה.

עסאם מח'ול: האם לפתוח בתי-תמחוי או להכריז על התרמות כדי לטפל במחלה זו או במחלה אחרת?

עסאם מח'ול: אתם מביאים את העם לפשיטת יד.

גדעון סער: אתה ליצן.

עסאם מח'ול: אתם פושטי רגל פוליטיים, אתם פושטי רגל חברתיים, זה מה שאתם.

גדעון סער: - - - לשמוע אותו?

עסאם מח'ול: עד עכשיו יכולתם להסתיר את המהות שלכם - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת סער, אתה לא נותן לו לסיים.

אלי בן-מנחם: זמנו הקצוב הסתיים ואתה כל הזמן מפריע.

עסאם מח'ול: כל הציבור שבחר בכם יודע איזו ממשלה איומה אתם, איזו ממשלה של עוני, של הרחבת מכת האבטלה, של זריקת אנשים ממקומות עבודה, של עבודה בעיניים.

עסאם מח'ול: זה מה שאתם.

לימור לבנת: איזה פרמטר צריך בשביל - - -

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מח'ול, אתה לא חייב לענות.

עסאם מח'ול: היא עוד מדברת, שרת החינוך.

עסאם מח'ול: חשבתי שהיא דואגת לחינוך של הילדים בישראל.

לימור לבנת: לאיזה פרמטרים - - -

עסאם מח'ול: כן, כאן, על אפך ועל חמתך.

עסאם מח'ול: כאן, כאן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מח'ול, אנא ממך, זמנך הקצוב הסתיים מזמן.

עסאם מח'ול: את לא תוכלי להעלים מהעם את האופי הדורסני של המדיניות שלך ושל ממשלתך.

עסאם מח'ול: מי שמוביל למצב שבו הכלכלה הישראלית מוציאה 2 מיליארדי שקלים לחודש על כיבוש, על התנחלות, על מתנחלים, הוא זה שמביא לקיצוצים בחינוך.

עסאם מח'ול: קומי תגני על החינוך.

לימור לבנת: - - - אני דמוקרטית.

עסאם מח'ול: אל תצרחי.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

לימור לבנת: איפה הכסף של סוהא?

לימור לבנת: מה סוהא עושה עם כל הכסף בפריס?

עסאם מח'ול: את תתווכחי עם סוהא ערפאת, אני אתווכח אתך.

עסאם מח'ול: אתך אני אתווכח, לא עם סוהא ערפאת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עסאם מח'ול, אני מדבר אליך.

אלי בן-מנחם: סיימת?

עסאם מח'ול: אני לא סיימתי, אבל - - -

אלי בן-מנחם: אין ברירה, הזמן הסתיים.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת רוחמה אברהם, על-פי בקשת יושב-ראש הקואליציה.

אלי בן-מנחם: כמה את רוצה?

אלי בן-מנחם: חמש דקות.

דוד טל: מה זה, נאומים כבקשתך?

דוד טל: כמה שהיא רוצה?

אלי בן-מנחם: גם אתה תדבר חמש דקות, ואני אשתדל לשמור על הזמן.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת מח'ול, שמעתי את הקריאות הנואשות שלך לאותה שכבה ענייה.

רוחמה אברהם-בלילא: ראיתי כמה אתם דואגים לאותה שכבה אצלכם, באותם כספים שאתם מבריחים לחשבונות הפרטיים של הראיס.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, מה כבר חדש?

רוחמה אברהם-בלילא: שוב ושוב, גם היום מגישה האופוזיציה הצעת אי-אמון בממשלה רק כדי למלא את המכסה השבועית שלה.

רוחמה אברהם-בלילא: לפחות הייתם אופוזיציה לוחמת.

רוחמה אברהם-בלילא: ציפיתי לראות כמה חברי אופוזיציה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת גפני, לך מגיע צל"ש; חבר הכנסת טל, גם לך מגיע.

רוחמה אברהם-בלילא: איפה האופוזיציה?

רוחמה אברהם-בלילא: איפה האופוזיציה הלוחמת?

דוד טל: לעם אחד יש כאן 33%.

רוחמה אברהם-בלילא: זו אותה אופוזיציה שהעם הביע בה אי-אמון, ולפי הסקרים של סוף השבוע האחרון הוא רק מוסיף לדחות את דרכה.

רוחמה אברהם-בלילא: זו אותה אופוזיציה שמגבה את ההסתדרות, חבר הכנסת מח'ול.

רוחמה אברהם-בלילא: זו אותה אופוזיציה שדוגלת ותומכת במשק מונופוליסטי.

רוחמה אברהם-בלילא: זו אותה אופוזיציה שאין לה שום אלטרנטיבה, לא מדינית, לא כלכלית ולא חברתית.

רוחמה אברהם-בלילא: רבותי חברי הכנסת, ניסיתי להקשיב קשב רב, ולחברי מהאופוזיציה יש הרבה מאוד ניסיונות נפל, שכולם אשליות שווא; אותן אשליות של קבוצת אנשים חסרת אחריות שחותרת תחת ממשלה נבחרת, עם אותם הסכמים שיקדמו את תוכנית השלבים של ערפאת ולא יביאו לא שלום ולא ביטחון.

רוחמה אברהם-בלילא: כבר אמרתי בעבר, שכל אותם אדריכלי אוסלו ומייסדי ההסכמים הם אלה שחוכמתם הידועה לא עמדה להם בשעת המבחן האמיתית, לא במפלגה, לא בקלפי וגם לא ביום הבחירות האחרון.

רוחמה אברהם-בלילא: בנושא הכלכלי חברי מהאופוזיציה רוצים להמשיך במסורת הקצבאות ללא הגבלה, הם רוצים להמשיך את תשלומי ההעברה ההולכים וגדלים משנה לשנה, והם רוצים לתת למונופולים להשתולל ולהחזיק את המדינה כבת ערובה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל איך הם מחזיקים את המדינה כבת ערובה?

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת מח'ול, אולי אתה לא יודע, אבל אתם מחזיקים את המדינה – לרבות חברי חבר הכנסת פרץ – בשביתות ועיצומים, בשביתות וירטואליות הנמשכות כמה זמן?

רוחמה אברהם-בלילא: - כמעט חודשיים, עם סגירת נמלים שהם השערים של המדינה, עם נזקי שביתות שמגיעים עד עכשיו לכ-3 מיליארדי שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי פעם אחת תתחילו להיות רציניים?

רוחמה אברהם-בלילא: אולי תציעו חלופות מעודדות צמיחה?

רוחמה אברהם-בלילא: חברי מהאופוזיציה, תתעוררו, אתם נמצאים בתרדמה עמוקה.

רוחמה אברהם-בלילא: כבר עמדנו על פי תהום וכמעט שהגענו כבר לנקודת האל-חזור.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון, חבר הכנסת שמחון, המצב לא פשוט, מדינת ישראל נמצאת בשעה לא קלה, אבל כעת אפשר לומר בבירור דבר אחד: לפחות ההידרדרות שהיינו בה נבלמה, את זה אי-אפשר להכחיש.

שלום שמחון: נבלמה ביום רביעי והתחילה עוד פעם ביום שישי.

רוחמה אברהם-בלילא: אם לא נעשה את הרפורמות הנחוצות כל כך, אם לא נקפיד על המשך השינויים המבניים והפרטת המונופולים הגדולים, נמצא את עצמנו רק במצב אחד - נמצא את עצמנו מתבוססים בביצה טובענית של קטסטרופה כלכלית, שבדרך כלל נמצאות בה מדינות העולם השלישי.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הציבור לא טיפש, הוא יודע לשפוט, הציבור יודע שאין אלטרנטיבה אחרת, הוא יודע שאין ולא יהיו פתרונות של קסמים.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן הצעת האי-אמון אין בה לא טעם ולא ריח ואין בה כל ממש.

רוחמה אברהם-בלילא: כבר היתה לכם הזדמנות להוכיח ונכשלתם, כמדומני, זה היה בעבר הלא-רחוק.

רוחמה אברהם-בלילא: כל עוד לא תאמצו גישה רצינית ואחראית, גם תישארו באופוזיציה עוד ימים ארוכים.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דוד טל, לרשותך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו – מי מדבר בשם בל"ד?

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בתשובה לעמיתתי, שכנתי מעירי, עיר הולדתי, רוחמה אברהם.

דוד טל: גברתי הנכבדה, עם כל הכבוד, אני סבור שחשוב גם חשוב שיהיו קצבאות ותשלומי העברה לעניים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני בעד.

דוד טל: לא הפרעתי לגברתי, מדוע היא עושה לי את זה?

דוד טל: - - - שיהיו תשלומי העברה, שיהיו גם לעניים, למסכנים, לחלשים, לאנשים שאת מכירה היטב, ולא יעבירו את ההון לבעלי ההון בקלות בלתי נסבלת.

דוד טל: הממשלה הזאת, כמו הממשלה הקודמת, העבירה מאות מיליוני שקלים לבעלי ההון, ואם את רוצה, אני יכול להתחיל ולפרט לך מכאן ועד להודעה חדשה, ובזמן הקרוב יש לנו עוד כמה.

דוד טל: תבואי לוועדת הכלכלה ותפגשי בעוד כמה.

דוד טל: בחלקם את יודעת על מה אני מדבר.

דוד טל: מאות מיליוני שקלים.

דוד טל: לזה יש?

דוד טל: למה, המשאב הזה הוא של אבא שלהם?

דוד טל: של אמא שלהם?

דוד טל: זה המשאב של כל המסכנים הללו, כל אזרחי מדינת ישראל, זה שלהם לפני כולם.

דוד טל: הולכים ונותנים אותו, מחלקים אותו, מורידים רגולציה לזה, מורידים לזה, מפחיתים לזה, הנחות לזה.

דוד טל: מה ההפקרות הבלתי-נסבלת הזאת?

דוד טל: למה זה?

דוד טל: את התשובה אתם יודעים.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני מוכרח לומר לך שהתלבטתי אם לעלות ולדבר בנושא הזה, אבל בסוף החלטתי שזה מה שאני אעשה.

דוד טל: היות שחברת הכנסת רוחמה אברהם, כפי שאמרתי, בת עירי, וחבר הכנסת אופיר פינס, אמו, שתחיה, היתה מורתי, דווקא בתקופה של אמו שתחיה, המורה רותי, אני עצמי הגעתי בסוף השנה לטיול ועמדתי מול המשאית – לא היו אז אוטובוסים - ולא היה לי כסף לשלם ולא שילמתי וחזרתי כלעומת שבאתי.

דוד טל: הכתבה בעיתון היום הזכירה לי את הרגעים הקשים הללו.

דוד טל: אני מזדהה עם כל מלה, עם כל מה שקרה פה בקריית-שמונה, שבעצם הכסף חילק את התלמידים לשניים: אלה שיש להם נסעו לטיול לאילת ואלה שאין להם חזרו הביתה בקול בוכים; הם בכו וגם האמא בכתה.

אלי בן-מנחם: השרה נמצאת כאן, שרת החינוך.

דוד טל: אני מניח שהשרה תתייחס גם לזה.

דוד טל: הם בכו משום שהם לא נסעו לטיול.

אלי בן-מנחם: רק רגע, חבר הכנסת דוד טל.

אלי בן-מנחם: גברתי השרה, הוא מדבר וכדאי שתקשיבי לו.

אלי בן-מנחם: הוא מדבר למשרד החינוך.

אלי בן-מנחם: תמשיך, חבר הכנסת טל.

דוד טל: הם בכו מפני שהם לא נסעו לטיול.

דוד טל: אמא שלי ואמא שלהם בכו משום שלא היה להן כסף לתת לילדים שלהן לנסוע לטיול, וזה מה שקורה היום, במדינת ישראל, מדינת הרווחה, המדינה המתוקנת הזאת.

דוד טל: לזה גברתי קוראת חברה מתוקנת?

דוד טל: לזה, חברת הכנסת רוחמה אברהם?

דוד טל: לזה את רוצה להגיע?

דוד טל: אם השרה רוצה להעיר, אני עפר לרגליה.

דוד טל: אולי גברתי תסביר את זה אחר כך מעל הדוכן, שהעם יראו וישמעו את הקולות.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טל, תאפשר לה.

אלי בן-מנחם: אני אוסיף לך זמן.

לימור לבנת: חס וחלילה.

לימור לבנת: מה שקרה בבית-הספר בקריית-שמונה היה תוך חריגה חמורה מהנחיות משרד החינוך, גם בעניין שאסור שיהיה טיול ארוך מדי, שלושה ימים, וגם בעניין עלויות הטיול.

לימור לבנת: אנחנו בודקים את זה.

דוד טל: גברתי, אני כרגע לא בא בטענות לא אלייך ולא אל משרדך.

דוד טל: אני מציין עובדה.

דוד טל: במדינת ישראל ב-2003 זה מה שקורה לתלמידים.

דוד טל: אפשר היה לחשוב שבמדינת ישראל, בראשית צמיחתה, כשהיא התחילה להתגלגל, יכול היה שיקרו תקלות כאלה, כשאני הייתי תלמיד בכיתה ד' או ה', אבל היום?

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, ואולי גם בשכונת-התקווה זה היה - בזמנו היתה מערכת הזנה, קיבלנו גם שוקו בבוקר, ובצהריים היתה מסעדה ואכלנו שם.

דוד טל: אני מדבר על הימים הקשים, אז, אחרי דב יוסף עם התלושים.

דוד טל: היום מדינת ישראל לא מאפשרת ולא נותנת ולא יכולה.

דוד טל: היא יכולה, היא לא נותנת, היא מעבירה את הכסף לעשירים יותר.

דוד טל: היא מעשירה את היותר עשירים ומענה את היותר עניים.

דוד טל: אני מתפלא, לא רואים את זה?

דוד טל: לא חשים את זה?

דוד טל: לא שומעים את זה?

דוד טל: לא פוגשים את זה יום-יום ושעה-שעה?

דוד טל: אני מצטער מאוד שהדברים האלה מתגלגלים כך, אבל זה לא פלא, משום שכאן יש מישהו שמנסה לבנות כלכלה על חורבות החברה בישראל.

דוד טל: במקום לשים את האדם במרכז העניינים ומסביבו לבנות את הכלכלה הבריאה, בונים כלכלה על חורבן אותו אדם, על חורבן אותה משפחה, על חורבן אותם ילדים.

דוד טל: לו היו בונים כלכלה, הייתי אומר: הקרבנו משהו והגיעו למנוחה ולנחלה, אבל לא למנוחה ולא לנחלה הגענו.

דוד טל: כבר בתוכניות הקודמות, בשלוש-ארבע השנים האחרונות, תוכנית אחר תוכנית, פעם אחר פעם, שום תוכנית לא הצליחה.

דוד טל: כל פעם אנחנו נדרשים להקריב עוד ועוד ועוד, והשאלה - עד מתי?

דוד טל: עד כמה?

דוד טל: כלום אפשר להמשיך בדרך הזאת?

דוד טל: מילא, חשבנו שהקרבנו בתוכנית הכלכלית, נצא לאוויר העולם, ואמרו שתהיה צמיחה.

דוד טל: על איזו צמיחה בדיוק מדברים?

דוד טל: מדברים על צמיחה, וזאת צניחה.

דוד טל: אם תהיה צמיחה, אדוני היושב-ראש, היא תהיה רק בעשירונים העליונים.

דוד טל: היא תחלחל עד שלושת העשירונים העליונים, ולא יותר.

דוד טל: היא לא תגיע לעניים, היא לא תגיע לחולים, היא לא תגיע לנכים, היא לא תגיע למובטלים.

דוד טל: היא תגיע רק לאותם עשירים.

דוד טל: הצמיחה הזאת לא תהיה.

דוד טל: הזכיר לנו שר האוצר שהנה אנחנו רואים כבר את האור בקצה המנהרה.

דוד טל: לא משנים כל האינדיקטורים וכל המדדים השונים שהתפרסמו, והם מראים ומעידים כאלף עדים.

דוד טל: אני אשמח, אני מאוד אשמח שזה יקרה.

דוד טל: אני לא רוצה שתהיה פה צמיחה של 6%, 7%, 8%?

דוד טל: אני אשמח מאוד.

דוד טל: ביתר שאת אני אוכל לדרוש ולתבוע גם ממשרד החינוך וגם ממשרדים אחרים קצת יותר לילדים, שאפשר יהיה לתת להם, ולא צריך לסבול את הקיצוצים הללו.

דוד טל: אבל לצערי אנחנו לא מקבלים צמיחה.

דוד טל: אנחנו מקבלים "א קרענק".

דוד טל: זה מה שהצלחנו לקבל כל הזמן מהממשלה.

דוד טל: אני חושב שהגיע הזמן לעשות סדר בדברים.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, משפט אחרון, היות שיצאתי מהריכוז בנושא המיוחד שחשבתי לדבר עליו.

דוד טל: היום שמעתי ברדיו שרוצים לבטל את זכות השביתה בצורה כזאת או אחרת.

דוד טל: הולנדר אמר, אני חושב, שצריך שיצביעו הצבעה חשאית, 45% וכן הלאה, אבל זה לא תקין.

דוד טל: חבר הכנסת גדעון סער, זה תקין?

דוד טל: זה נראה לך בסדר?

דוד טל: תאר לעצמך שביבי נבחר להיות שר האוצר, והוא הולך להגיש תוכנית כלכלית.

דוד טל: כלום הוא הולך לבקש את האמון של הבוחרים שלו אם הם מסכימים או לא מסכימים לתוכנית כלכלית?

דוד טל: בחרת ביושב-ראש הוועד והוא נבחר לארבע שנים, לשלוש שנים או לשנתיים, הכול על-פי התקנון.

אילן שלגי: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שלגי, גם כשישאלו את העובדים בקלפי, וזה הוכח בעבר, העובדים ייתנו גיבוי מלא לוועד העובדים.

אלי בן-מנחם: נחיה ונראה.

דוד טל: נותנים לו את המנדט ויושב-ראש הוועד מחליט.

דוד טל: אם הוא לא ממלא את ציפיות העובדים, מחליפים אותו, כפי שאם ביבי או מי מאתנו לא ימלא את ציפיות הבוחרים, יחליפו אותו.

דוד טל: אין דבר כזה שכל פעם ישאל האדם הנבחר אם אתם מסכימים או לא מסכימים.

דוד טל: כפי שלא עושים את זה עם השרים, לא עושים את זה עם חברי הכנסת, אני חושב שלא צריך לעשות את זה גם לנציגי העובדים.

דוד טל: אני לא רוצה להיכנס לנושאים המדיניים, מפני שאני כבר מסכים לקבל כל מה שהליכוד רוצה.

דוד טל: כל מה שהליכוד רוצה, אני מוכן ללכת אחריו, ולו רק אראה שהוא סוחף אותנו לאיזה כיוון, לאיזו מטרה, לשלום הנכסף.

דוד טל: אני מוכן ללכת בנושא הזה אחרי אריק שרון, אחרי הליכוד ואחרי כל מי שרוצה, העיקר שנגיע למנוחה ולנחלה, העיקר שנגיע לשלום, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: זאת התחלה טובה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת טל.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת שלום שמחון, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת אהוד רצאבי.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי שרת החינוך, וכמובן עמיתתי רוחמה, אני רוצה להגיד לך כמה דברים מהלב.

שלום שמחון: יצאתי הבוקר לכנסת מהצפון ועצרתי בדרך לשתות קפה באזור נתניה.

שלום שמחון: ניגש אלי אדם מקריית-שמונה – עוד לא קראתי את הכותרות בעיתונות – ואמר לי: אני יושב-ראש ועד ההורים של בית-הספר שממנו לא יצאו התלמידים לטיול בבית-הספר.

שלום שמחון: אמרתי לו: אולי עשיתם טיול יקר מדי?

שלום שמחון: הוא עונה: לא, לא עשינו טיול יקר מדי.

שלום שמחון: חשבתי שאולי הם ישנים בבתי-מלון, כמו שרגילים כל החבר'ה באזורים מאוד מסוימים ללון בטיולי בתי-הספר.

שלום שמחון: הוא אמר לי: תאמין לי שלא.

שלום שמחון: הטיול הוא בהרי אילת, ישנים באוהל סיירים, עוברים מאוהל לאוהל.

שלום שמחון: שאלתי: לא יכולתם להוסיף 10 שקלים, כדי שגם החלשים יצאו?

שלום שמחון: הוא אמר לי: תשמע, המחיר הזה הוא אחרי שהעירייה נתנה 17,000 שקל, ואיזה בנק או תורם נתן 14,000 שקל.

שלום שמחון: למרות הכול, זאת התוצאה.

שלום שמחון: אז אני שואל אותך: האם זה דבר שנראה טבעי בעינייך?

שלום שמחון: זה נראה כל כך טוב?

שלום שמחון: המצב כל כך איתן - -

רוחמה אברהם-בלילא: המצב הוא לא איתן, אבל אנחנו לא נמצאים במדינה - - -

שלום שמחון: - - כפי שאת מנסה לצייר פה?

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

שלום שמחון: חברת הכנסת אברהם, אני אענה לך, אבל אני רק רוצה לומר לך, שכנראה המצב גרוע.

רוחמה אברהם-בלילא: המצב קשה.

שלום שמחון: המצב קשה.

שלום שמחון: אנחנו לא אומרים שבגלל הממשלה הזאת המצב כל כך קשה, כי לפניה היתה עוד ממשלה, וכמו שאת יודעת, גם אני ישבתי שם.

שלום שמחון: אני לא אומר שזה העניין.

שלום שמחון: השאלה היא מה עושים כדי לפתור את הבעיה הקיימת.

שלום שמחון: האם הממשלה עושה את התוכניות הנכונות כדי להוציא את מדינת ישראל מהמשבר שהיא נמצאת בו?

שלום שמחון: נדמה לי שמישהו מנסה להוליך אותנו שולל, אבל גם אותך.

שלום שמחון: למה אני אומר זאת?

שלום שמחון: כי בשום מדינה מתוקנת בעולם לא היה מתעורר אדם שהוא שר הביטחון במדינת ישראל ומחליט שדווקא החיילים בראשון-לציון לא יוכלו לנסוע ברכבת חינם.

שלום שמחון: זה רק מישהו שמחליט שיש לו יותר מדי כוח.

שלום שמחון: כנראה הוא לא היחיד שנדמה לו שאם הוא שולט, הוא יכול לעשות כמעט כל דבר.

שלום שמחון: אני מגיע לעריצות השלטון - לעתים נדמה לכל אחד מאתנו, שאם הגענו לשלוט, מותר לנו לעשות כל דבר.

שלום שמחון: נדמה לי שהתחושה שמותר לי לעשות כל דבר כי אני נמצא בשלטון היא לא נכונה, ואסור שגם את תלכי שולל, כיוון שחלק מהפעולות שנעשו, לרבות שבירת זכות השביתה - תאמיני לי שגם ההורים שלי וגם ההורים שלך, אם לא היה מי שהגן עליהם באיזה מקום בעבר, אז את ואני לא היינו כאן היום.

שלום שמחון: אני מציע לא להיות מולך שולל, לא בגלל הדברים שאמר פה חבר הכנסת טל, אלא כי למישהו נדמה שאנחנו בורג קטן במכונה שאפשר לעשות בה כמעט כל דבר כדי להגיע בסופו של דבר לתוצאה שהיא באג'נדה הפוליטית שלו.

שלום שמחון: אני אומר לך לפקוח קצת את העיניים ולחפש תוכנית מחוללת צמיחה אחת מתכוונים לעשות בשנת 2004; תוכנית אחת.

שלום שמחון: הלוא מה אנחנו צריכים היום?

שלום שמחון: להוציא מתוך המעגל של 300,000 המובטלים כמה שיותר אנשים.

שלום שמחון: הממשלה צריכה לייצר כמה שיותר מקומות עבודה.

שלום שמחון: אם היא לא תייצר במהירות כמה שיותר מקומות עבודה, חלק גדול מהמובטלים הקיימים היום ימשיכו להיות מובטלים ויצטרפו אליהם עוד אנשים.

שלום שמחון: אז מה אנחנו עושים?

שלום שמחון: אנחנו מנסים לרסק את כל המסגרות הקיימות?

שלום שמחון: הרי לפני חודש, בכינוס מיוחד בכנסת, העבירו את חוק רשות הנמלים.

שלום שמחון: אז אני רוצה לגלות לך - את הרי חברה גם בוועדת הכספים וגם בוועדת הכלכלה - שאם השכר כל כך גבוה ברשות הנמלים וצריך לצמצם שם, איך יכול להיות שממשלת ישראל, שאת היטבת להגן עליה כאן, מתכוונת להכפיל ואפילו לרבע את ההיטלים המשולמים בנמלים לכל מי שייצא תוצרת ממדינת ישראל?

שלום שמחון: אני רוצה לדעת, בשביל מה צריך כל כך הרבה כסף, הרי הכסף נמצא שם?

שלום שמחון: איך יכול להיות שהיצוא החקלאי - ואולי שר החקלאות ישמע את זה פה בפעם הראשונה, כי אלה התוכניות של שר התחבורה - להכפיל פי-ארבעה את האגרות שישלמו חקלאי ישראל כשהם ייצאו את תוצרתם לחוץ-לארץ.

דוד טל: - - -

שלום שמחון: להכפיל פי-שניים.

שלום שמחון: אדוני שר החקלאות, שאלתי היום בישיבת ועדת הכלכלה - שניהל אותה היום חבר הכנסת טל - את אנשי משרד התחבורה את השאלה הזאת.

שלום שמחון: כדאי שחברת הכנסת אברהם תדע.

שלום שמחון: ואז הם אמרו: אכן, אנחנו מתכוונים לצמצם את ההיטל דווקא ליבוא.

שלום שמחון: אנחנו מתכוונים להכפיל ולעשות פי-ארבעה את ההיטל על היצוא ממדינת ישראל.

שלום שמחון: ואני מנסה להבין, איפה ההיגיון?

שלום שמחון: מה קרה לנו?

שלום שמחון: מה, אנחנו השתגענו?

שלום שמחון: דווקא בתקופה כל כך קשה?

שלום שמחון: אחרי שמונה שנים מנסים לצמצם את ההיטל דווקא על היבוא ולהגדיל אותו פי-ארבעה ליצוא?

שלום שמחון: אני שואל את עצמנו: היכן אתם נמצאים?

שלום שמחון: על מי אתם מגינים?

שלום שמחון: ריבון העולמים, מה קורה לנו?

שלום שמחון: אנחנו פשוט משתגעים לגמרי ואנחנו לא מבינים לאן הדברים הולכים.

שלום שמחון: נדמה לי שהם לא הולכים לשום מקום, כי כל אחד מאתנו בסופו של דבר לא רוצה להתעמק בדברים, הוא לא רוצה להבין אותם, הוא לא רוצה להתאמץ לפתור אותם.

שלום שמחון: נדמה שאם אנחנו נקצץ ונקצץ ונקצץ ונשתמש במטבע השחוק של תשלומי ההעברה, פתרנו את כל הבעיות של מדינת ישראל - לא פתרנו דבר ולא נפתור דבר.

שלום שמחון: על כל פנים, אני חושב שהממשלה צריכה לתקן את דרכה בנושא התוכניות הכלכליות שלה לשנת 2004.

שלום שמחון: נדמה לי שהעובדה שמספקים לנו נתונים שגויים כמעט מדי בוקר - אם אני יושב בוועדת הכלכלה, חברת הכנסת אברהם, ואני מקבל מכתב מיושב-ראש ועדת הכספים, שהוא לא איש אופוזיציה אלא איש קואליציה, הוא כותב לי מכתב:

שלום שמחון: אל תעביר את החוק שמונח בחוק ההסדרים שעוסק בגביית התמלוגים עבור כריית המחצבים בנגב.

שלום שמחון: הוא אומר לי את זה.

שלום שמחון: אני מהקואליציה?

שלום שמחון: הוא אומר לי: אדוני, משרד האוצר מספק נתונים שגויים, אל תאמין לנתונים האלה.

שלום שמחון: אל תאמין.

שלום שמחון: לא אני אומר את זה.

שלום שמחון: את מכירה אותי, אני הגון, אני ישר, אני מנהל את זה ביושר רב, אבל אם אומר לי יושב-ראש ועדת הכספים, מה הציפייה שלך שאני אעשה?

שלום שמחון: הוא אומר לי: האוצר נותן לך נתונים שגויים.

שלום שמחון: אז למה לי להאמין?

שלום שמחון: אם האוצר נותן לי נתונים כל כך שגויים, למה צריך להאמין לו בנתונים האחרים?

שלום שמחון: למה את צריכה להאמין לנתונים האחרים?

שלום שמחון: יושבים פה שני שרים, שגם הם צריכים לשאול את עצמם: האם באמת היה צריך להיות קיצוץ עמוק בחינוך?

שלום שמחון: האם באמת היה צריך להיות קיצוץ עמוק בחקלאות?

שלום שמחון: האם אלה באמת הדברים שהיו צריכים לקרות?

שלום שמחון: אולי משקרים לנו כל הזמן?

שלום שמחון: אולי מרמים אותנו?

שלום שמחון: אולי לא אומרים לנו את האמת?

שלום שמחון: אולי עובדים גם על שר האוצר בעצמו?

שלום שמחון: אני מציע לך, כמי שמקורבת אליו, לשאול אותו.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת שלום שמחון.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת אהוד רצאבי, ואחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת גדעון סער.

אהוד רצאבי: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, ראשית, אני רוצה לברך את נגיד בנק ישראל על הקטנת שיעור הריבית ב-0.4% נוספים.

אהוד רצאבי: אני חושב שהמדיניות שלו עקבית, אני חושב שהמדיניות שלו נכונה, זהירה; ודאי שלא צריך לנקוט מדיניות של הורדת ריבית מזורזת, כפי שמדי פעם מופעלים עליו לחצים.

אהוד רצאבי: בסך הכול הגענו לאחוז הקטנת ריבית מאוד משמעותי, ולדעתי אנחנו הולכים בדרך הנכונה.

אהוד רצאבי: ועוד ברכות להיום - אני בהחלט תומך ומעודד את יוזמת החקיקה של שר האוצר להגבלת כוחם של ועדי העובדים.

אהוד רצאבי: מה שראינו אתמול היה מבחינתי דוגמה לבריונות, שוועדי עובדים בצורה פרועה לחלוטין מחליטים על השבתה פראית, כאשר הדבר הזה לא נעשה על דעתם של העובדים.

אהוד רצאבי: הם גורמים נזקים למשק, גורמים נזקים לתיירות, גורמים נזקים ליחסי הציבור של מדינת ישראל, לכל דבר ועניין.

אהוד רצאבי: לדעתי, דבר כזה צריך להיעצר, וכל פעולה בריונית שכזאת דינה להיפסק.

אהוד רצאבי: על כך אני בהחלט מברך.

אהוד רצאבי: ועדי העובדים משביתים מגזרים שלמים.

אהוד רצאבי: ראינו את הדבר הזה גם לפני כחודש ימים.

אהוד רצאבי: עדיין מאיימת על המשק השבתה כללית שעולה מיליוני שקלים בכל יום.

אהוד רצאבי: הנזק המצטבר ברור לחלוטין.

אהוד רצאבי: שוב אני אומר, שלדעתי ועדי העובדים עושים את זה לא על דעתם של העובדים עצמם, כי הרי גם העובדים עצמם נפגעים.

אהוד רצאבי: כאשר הם רוצים לנסוע לחוץ-לארץ, הם לא יכולים לנסוע לחוץ-לארץ.

אהוד רצאבי: כאשר הם רוצים לקבל משכורת, הם לא יכולים לקבל משכורת.

אהוד רצאבי: כאשר הם עובדים במגזרים שבהם בעלי עסקים פושטים רגל, הרי בסופו של דבר גם הם ימצאו את עצמם ברחוב, כיוון שהמשק קורס והם לא ימצאו מקום עבודה נוסף.

אהוד רצאבי: בסך הכול – והרי לא יכולים להאשים אותי שעל כורחי אני מגלה אהדה לשר האוצר, הרי הוא לא שר של שינוי.

גדעון סער: אתה אוהד רק שרים של שינוי?

אהוד רצאבי: אני אוהד שרים של שינוי, ולהיפך – אני אומר שדווקא משום ששר האוצר הוא לא שר של שינוי, אני בא ומשבח את מדיניותו ואת עוז רוחו.

אהוד רצאבי: לא שאני מסכים לכל דבר ודבר, ודאי שיש שם דברים שאיני רואה עין בעין אתו – ועל כך נילחם בוועדות השונות – לרבות הקיצוצים בענף ההיי-טק, במחקר ופיתוח, ויש דוגמאות נוספות.

קריאה: ובתרבות.

אהוד רצאבי: ובתרבות ודאי וודאי.

אהוד רצאבי: הנה, יושבת כאן שרת החינוך, שבוודאי תתמוך בזה גם כן.

אהוד רצאבי: עדיין – הכיוון הוא כיוון נכון.

אהוד רצאבי: עדיין – אנחנו רואים כאן רוח אמיצה, שראינו גם בתקופה שהאופוזיציה ישבה בממשלה.

אהוד רצאבי: אותם שרי אוצר לשעבר שלא היה להם כוח רצון ללכת כנגד כל הקשיים, וללכת ברוח אמיצה כדי לשפר את המצב הכלכלי של המשק – ואני חושב שלדבר הזה אומנם דרוש אדם עם כוח ועם רצון להילחם ולשבור מונופולים – הם אלה שבסופו של דבר מקלקלים את הצמיחה שלנו.

אהוד רצאבי: נגיד בנק ישראל חייב להמשיך בהורדת הריבית, כדי לשפר את הצמיחה במשק.

אהוד רצאבי: ההיי-טק הוא מנוע צמיחה מרכזי, וחייבים להמשיך לאפשר השקעות במחקר ופיתוח, השקעות של מרכז ההשקעות בעידוד השקעות זרות בישראל.

אהוד רצאבי: אך כל הדברים האלה הם פתרונות לטווח ארוך.

אהוד רצאבי: הם לא פתרון מיידי ומקומות תעסוקה לשנת 2004, אלא הם לטווח ארוך יותר.

אהוד רצאבי: צריך למצוא פתרונות לשנת 2004, במיידי.

אהוד רצאבי: אתן דוגמה - מה שקורה כרגע בענף הבנייה.

אהוד רצאבי: רק היום קרסה חברת בנייה גדולה, או בינונית-גדולה, ופשטה את הרגל עם סכומים שיוצרים חובות גדולים.

אהוד רצאבי: ואני הרי דואג לדבר אחד – הבנקים לא יוכלו להכיל את ההפסדים האלה, והדבר הזה יחול על כל המשק ולאו דווקא רק על עניין הנדל"ן.

אהוד רצאבי: לכן הצורך, או החיקוק, שבו אנחנו נדרשים לאשר היטל עובדים זרים בענף הנדל"ן – אני חושש מאוד שבסופו של דבר ישפיע על התעסוקה בפרט ועל מצב המשק בכלל, דבר שיכול למוטט ענפים נוספים.

אהוד רצאבי: את אותו הדבר אני חוזר ואומר גם על הקרן לסיוע נוסף, שרוצים למנוע העברה של כ-45 מיליון שקלים לחיילים משוחררים במצב סוציו-אקונומי נמוך.

אהוד רצאבי: חיילים אלה, שאין להם תעודת בגרות, מקבלים מלגת קיום וגם מלגת לימודים, שתאפשר להם לגמור את הלימודים ולהיות בעלי תעודת בגרות.

אהוד רצאבי: הרי היום גם כדי להתקבל לשירות 144 ב"בזק" דורשים תעודת בגרות.

אהוד רצאבי: אם לא נאפשר להם את הלימודים האלה, אנחנו נשמר אותם כאוכלוסייה שאין לה אפשרות להתקיים ואין לה אפשרות לעבוד.

אהוד רצאבי: עד כאן.

אהוד רצאבי: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אהוד רצאבי.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

אלי בן-מנחם: גדעון סער יסגור את רשימת הדוברים.

אליעזר כהן: הגיע הזמן – כל האי-אמונים האלה הם חתיכת קשקוש אחד גדול.

אליעזר כהן: דיבור אחרי דיבור, ולא יוצא מזה שום דבר.

גדעון סער: אני שמח שיש אתנו באולם חברת כנסת אחת ממפלגת העבודה, חברת הכנסת אורית נוקד.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

גדעון סער: קודם כול, אני מסכים אתך, חברת הכנסת אברהם.

אלי בן-מנחם: גם אני כאן, גם אני ממפלגת העבודה.

גדעון סער: ואדוני היושב-ראש – אני מתנצל.

גדעון סער: ולמה אני אומר את זה?

גדעון סער: קודם כול, אני תמיד שמח לראות אתכם.

נסים דהן: תאמין לי, יש יותר חברי כנסת ממפלגת העבודה מאשר מהליכוד.

גדעון סער: אני חושב שאתה טועה, חבר הכנסת דהן, אבל זאת לא הפעם הראשונה שאתה טועה בשבועות האחרונים.

נסים דהן: תבדוק.

נסים דהן: לצערך, אתה יודע שאף פעם לא טעיתי.

נסים דהן: תספור.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, ודאי השתתפת אתמול ביום העיון שארגנה יושבת-ראש הסיעה של מפלגת העבודה, שקראנו עליו הבוקר בעיתונים – או לפחות באחד העיתונים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת סער, במקרה לא השתתפתי.

גדעון סער: לא השתתפת – אז אני מקווה שיש חברים אחרים בסיעה שהשתתפו.

אלי בן-מנחם: לא, הם השתתפו.

גדעון סער: כי חברת הכנסת איציק הסבירה לי שהיא לא נוהגת לשחרר מהאירועים האלה.

גדעון סער: אבל לא הייתי צריך להשתתף כדי לדעת שהמסקנה של אותו יום עיון תהיה, שאם מפלגת העבודה בכלל חולמת לחזור למצב של התמודדות על מרכז המפה הפוליטית בישראל, היא צריכה סוף-סוף להתנתק מהמגמה החולנית העקבית של חתירה בלתי פוסקת לשמאל הקיצוני – שהוביל אותה במערכת הבחירות האחרונה חבר הכנסת מצנע, שעכשיו נכנס – ולשמאל החברתי, שבו, בכיוון הזה, אתם מולכים באף על-ידי יושב-ראש ההסתדרות הקורסת, חבר הכנסת עמיר פרץ.

אברהם-בייגה שוחט: מתי מחזירים את נצרים?

איתן כבל: אנחנו מודים לך שאתה דואג לנו.

גדעון סער: הבעיה היא שאתם לא דואגים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה שתאמר לי מתי מחזירים את נצרים.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שתגן עלי מפני חבריך.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בייגה שוחט.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איתן כבל.

אברהם-בייגה שוחט: לא, אני רוצה שהוא יאמר לי מתי מחזירים את נצרים.

איתן כבל: - - -

גדעון סער: אבל כדאי לכם לשמוע – גם אתם יכולים ללמוד.

גדעון סער: הרי לא הגעתם לאן שהגעתם על גב תמיכה ציבורית בלתי רגילה, אז אני מציע שתקשיבו פעם אחת.

חיים רמון: הגענו לאן שהגענו כי אתם הצלחתם לשקר לעם, ואתם ממשיכים לשקר לו.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גדעון סער, אמרת שאין חברי כנסת מסיעת העבודה – נכנסו כמעט כולם.

חיים רמון: מתי אתם מפנים את נצרים?

חיים רמון: אין להם בושה, כל היום משקרים.

גדעון סער: ביום העיון שקיימתם אתמול, לאילו מסקנות הגעתם – להפסיק ללכת אחרי השמאל הקיצוני, שהורס אתכם והורס את המדינה לכיוון של הבנות ז'נבה.

גדעון סער: לא שמעתי אחד מכם, חבר הכנסת רמון, אחד מכל סיעת העבודה, אחרי שחבר הכנסת אברום בורג הצדיק בכל העיתונים בעולם את טרור המתאבדים.

איתן כבל: תדאגו למדינה – אתם לא דואגים למדינה.

חיים רמון: הרי אין לכם אלוהים - - -

גדעון סער: חבר הכנסת רמון, חיפשתי אותך פה כל זמן הדיון ולא ראיתי אותך פעם אחת.

גדעון סער: עכשיו הגעת.

חיים רמון: שמעתי.

גדעון סער: למה לא יצא אפילו אחד מכם נגד המאמר הזה, של חבר הכנסת בורג, בזכות טרור המתאבדים, מאמר שגרם למדינת ישראל נזק בלתי רגיל בעולם?

איתן כבל: איזה נזק זה גרם?

איתן כבל: מה קרה?

גדעון סער: למה אין אחד מכם שיוצא נגד השביתות המופקרות האלה, שגורמות נזק אדיר לכלכלת ישראל?

גדעון סער: למה אין צדיק אחד בסדום?

גדעון סער: אז אם אתמול הגעתם למסקנה שאתם צריכים להיות עם הפנים למצביעי שינוי, למעמד הבינוני, לרוב מניינו ובניינו של עם ישראל, הבוקר – כבר ב"יומן הבוקר" – אני שומע את יושב-ראש האופוזיציה מסביר כיצד בעתיד הוא יבטל את החוקים, שעוד לא נחקקו, לצמצום הנזקים שנגרמים בשביתות חסרות אחריות.

גדעון סער: אז מה אתם לומדים בכל ימי העיון האלה?

גדעון סער: מה אתם לומדים בסופו של דבר?

יצחק הרצוג: גדעון, גמרת לעשות מסע בחירות?

גדעון סער: אני רוצה להגיד לכם, אתם פועלים בתחום המדיני ובתחום הכלכלי על-פי הקו שהיה מקובל בשעתו על הבולשביקים – תקשיב טוב, חבר הכנסת רמון – כמה שיהיה יותר רע, יותר טוב לאופוזיציה.

דני יתום: אתם עושים את זה.

גדעון סער: כל הזמן – בכל הדברים.

חיים רמון: תקשיב טוב, כל יום אנחנו מציעים לכם מה לעשות, ואתם מתעקשים לעשות רע.

חיים רמון: למה?

גדעון סער: אני מבין שקשה לשמוע את זה, אבל אני אומר את זה בידידות, אני אומר את זה בחברות, תלמדו פעם – הרי מערכת בחירות אחרי מערכת בחירות אתם טועים את אותן טעויות, וגם בין בחירות לבחירות אתם טועים.

חיים רמון: גם אני אומר לך בחברות – אנחנו מתים שלא תעשו רע.

חיים רמון: עלה פואד, ובמשך 20 דקות ניסה להסביר לכם איך לעשות טוב, ואתם לא שומעים.

חיים רמון: אמרתי לו לא לגלות לכם, ובכל זאת הוא גילה את הסוד.

גדעון סער: אתם רואים שגם זה לא עוזר.

גדעון סער: אדוני חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר, לאדם שהוא לפי הפרסומים בעיתונים מועמד לנשיאות - - -

חיים רמון: כבוד הנשיא.

גדעון סער: - - - לפי הפרסומים בעיתונות, לא כדאי לשאת נאומים מלאי פולמוס בפתח הצעות אי-אמון.

גדעון סער: זאת לא אסטרטגיה נכונה.

גדעון סער: אני מייעץ לך עצה חברית, אל תלך בקו הזה.

בנימין בן-אליעזר: תראה איך אתה נופל - - -

חיים רמון: זה היה נאום שכולו בעד הממשלה, פואד אמר.

חיים רמון: זה פולמוס?

חיים רמון: זאת עצה של חבר – הוא נתן עצות חבריות לראש הממשלה.

גדעון סער: חבר הכנסת רמון, גם אתם קראתם את הסקר ב"ידיעות אחרונות" בסוף השבוע.

גדעון סער: תבינו, הקו השמאלני הקיצוני בתחום המדיני ובתחום החברתי לא משרת אתכם.

אופיר פינס-פז: למה?

גדעון סער: גם אדוני המזכ"ל לשעבר, חבר הכנסת פינס – הקו הזה לא משרת אתכם.

גדעון סער: תתנתקו כבר מהדבר הזה, זה לא עוזר לכם.

איתן כבל: חבר הכנסת סער, תדאגו למדינה.

גדעון סער: תפסיקו להתמסר להתקפלות, תפסיקו להתמסר להסתדרות, שהיא פושטת רגל, שרוקנה את קרנות הפנסיה, שגורמת נזק לכלכלת ישראל יום-יום ושעה-שעה.

גדעון סער: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לאחרון הדוברים, יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים מייד להצבעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, האם לאדוני יש איזה דבר לא מובן?

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, לפני ההצבעה רציתי רק להזכיר לראשי הסיעות, שקבענו לפני זמן רב פגישה היום עם ועדת-גרונאו לכל ראשי הסיעות, וב-18:30 עדיין לא הגיעו כל ראשי הסיעות, ואנחנו התחלנו - עם ועדת-אדלשטיין - לשבת מול הוועדה, וכדאי שבנושא כה חשוב, של הקשר עם הבוחר וזכויות חברי הכנסת, אנחנו נשב מצוות אנשים מלומדה עם הוועדה הנכבדה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו נעבור כמובן להצבעה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אם אני מצביע בעד, הממשלה נופלת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, הואיל ואתם הצעתם ראש ממשלה וקואליציה, מייד לאחר שנראה את התוצאות נדון בשאלתך וגם נטפל בה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, שתי הצעות אי-אמון לפנינו.

ראובן ריבלין: ההצעה הראשונה, שעליה אנחנו עומדים להצביע עכשיו, היא: מדיניותה החברתית, הכלכלית והמדינית של הממשלה, מטעם העבודה-מימד.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת האי-אמון ומי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי.

שאול יהלום: - - - הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה - 31 נגד – 49 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, בעד הצעת האי-אמון של העבודה-מימד 31 חברי כנסת, 49 נגדה.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, הממשלה קיבלה את אמון הכנסת ודחתה את האי-אמון של הצעת העבודה-מימד.

ראובן ריבלין: נראה עכשיו מה יהיה גורלה של הצעת ש"ס.

ראובן ריבלין: ש"ס מבקשת להביע אי-אמון בממשלה כתוצאה מהפגיעה בדיור הציבורי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי בעד ומי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

שאול יהלום: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום, הם נתנו לנו אלטרנטיבות רבות.

ראובן ריבלין: קודם נראה, ואחר כך אני אספר לך מה האלטרנטיבה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 30 נגד – 47 נמנעים - אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, בעד – 30, אולם 47 הצביעו נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת ש"ס לא נתקבלה, והממשלה זכתה באמון הכנסת, ולכן אני קובע שאנחנו ממשיכים בסדר-היום ומבקש מראשי הסיעות לסור ללשכת היושב-ראש על מנת להמשיך בדיון.

ראובן ריבלין: [מס' כ/28; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 5675; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק הספורט (תיקון מס' 5), התשס"ד-2003, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, שמטעמה מוגש החוק.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, חברי וחברותי, השרים והשרות, אני מתכבדת להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, מטעם הוועדה לקידום מעמד האשה שבראשותי, את הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 5), התשס"ד-2003.

גילה גמליאל: הצעת חוק זו הוגשה על-ידי חברות הכנסת זהבה גלאון ואורית נוקד, והיא נבעה מן הרצון לתקן את העיוות הקיים בייצוגן של נשים בגופי הספורט השונים.

גילה גמליאל: התת-ייצוג של נשים, שאנו עדים לו בכל תחומי החיים, מקבל צביון מוחשי בתחום הספורט.

גילה גמליאל: שיעור התקציב שמוקצה לענפי הספורט הנשי הוא פחות מ-15%.

גילה גמליאל: קשה להתפלא על נתון זה, שכן שיעור הנשים המיוצגות בגופי הספורט עומד רק על כ-10%.

גילה גמליאל: במלים אחרות, לא ניתן להתכחש לכך שדבר מוביל לדבר.

גילה גמליאל: אם היה ייצוג נוסף לנשים בגופי הספורט, התקציבים היו מחולקים בצורה שוויונית יותר.

גילה גמליאל: הצעת החוק קובעת, כי בקרב העובדים וההנהלה של גופי הספורט – דהיינו, אגודות, ארגונים, התאחדויות ואיגודים – יינתן ביטוי הולם בנסיבות העניין לייצוגן של נשים.

גילה גמליאל: קביעה זו תביא לחיזוק מעמדן של נשים ותקדם את הספורט הנשי בכלל.

גילה גמליאל: חשוב לציין, כי החובה האמורה לא מוטלת על כל גוף ספורט באשר הוא, אלא רק על גופי הספורט אשר מקבלים תמיכה ותקצוב מהמדינה לפי חוק יסודות התקציב.

גילה גמליאל: בכך אנחנו אומרים: מי שמקבל כספי ציבור חייב לנהוג בשוויוניות, ולא יכול לרמוס את מעמד האשה.

גילה גמליאל: נוסף על כך קובעת ההצעה, כי גופי הספורט ידווחו לוועדה לקידום מעמד האשה על יישום וביצוע ההוראות האמורות, כאשר מוטלת חובת דיווח ראשוני בעוד כשלושה חודשים.

גילה גמליאל: הצעת החוק מוגשת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית ללא הסתייגויות, ואני מבקשת כי תתמכו בה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לחברות הכנסת – לחברת הכנסת אורית נוקד ולחברת הכנסת זהבה גלאון – על עצם העלאת הנושא, ואני רוצה להודות לכל חברי וחברות הוועדה לקידום מעמד האשה על כך שאף שבשנים קודמות ניסו להעביר את החוק הזה ולא הצליחו, קידמנו את הנושא בצורה היעילה והמהירה ביותר.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לכל החברים והחברות מכל סיעות הבית על שלא מצאו לנכון להגיש הסתייגות להצעת החוק הזאת, ומבקשת מכולם לתמוך בה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת גילה גמליאל.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

אלי בן-מנחם: אין הסתייגויות להצעת חוק הספורט (תיקון מס' 5), התשס"ד-2003.

אלי בן-מנחם: אנחנו מצביעים על שם החוק ועל סעיפים 1 ו-2.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1-2 – 33 נגד – אין נמנעים - 5 סעיפים 1-2 נתקבלו.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, 33 חברי כנסת הצביעו בעד, נגד – אין, נמנעים – 5.

אלי בן-מנחם: על כן, הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 5), התשס"ד-2003, נתקבלה בקריאה שנייה.

אלי בן-מנחם: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אלי בן-מנחם: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 31 נגד – 1 נמנעים - 4 חוק הספורט (תיקון מס' 5), התשס"ד-2003, נתקבל.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, 31 חברי כנסת הצביעו בעד, חבר כנסת אחד הצביע נגד, ארבעה נמנעו.

אלי בן-מנחם: על כן, חוק הספורט (תיקון מס' 5), התשס"ד-2003, נתקבל בקריאה שלישית.

אלי בן-מנחם: בבקשה, חברת הכנסת גילה גמליאל.

אלי בן-מנחם: ואחר כך גם את, חברת הכנסת גלאון?

זהבה גלאון: כן.

גילה גמליאל: כבוד ראש הממשלה, השרים והשרות, יושב-ראש הכנסת, ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, חברי וחברותי, בשעה טובה הצלחנו לקדם את ההצעה הזאת שתדאג לקידומן של נשים, וזה עוד נדבך בפעילותה של הוועדה.

גילה גמליאל: אני ממש שמחה, זהו לי החוק הראשון בוועדה לקידום מעמד האשה שאנחנו מצליחים לקדם בתקופת כהונתי.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לכולם.

גילה גמליאל: עשינו היום עוד צעד חשוב לקידומן של נשים ולהעדפה מתקנת בנקודות מסוימות.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לכולם.

גילה גמליאל: צריך לציין שהחוק הזה עבר ללא מתנגדים.

גילה גמליאל: צריך גם לציין שהחוק הזה נפל בעבר, כך שזה אומר שהכנסת - - -

נסים זאב: מה למעמד האשה ולספורט?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב, יש כאן קונסנזוס.

גילה גמליאל: זו שעה טובה שיש קונסנזוס, ואנחנו רוצים לברך על כך.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לכולם ולומר, שזהו צעד אחד נוסף, אבל עד שיהיה שוויון מלא עדיין הדרך ארוכה, ואנחנו נדאג לכך.

גילה גמליאל: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת גילה גמליאל.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לכל חברי הבית על התמיכה בחוק בדבר ייצוג הולם לנשים בגופי ספורט.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות מאוד ליושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, חברת הכנסת גמליאל, שקידמה את החוק במהירות רבה.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות מאוד לשרה לימור לבנת, שערערה על כך שבהתחלה לא חשבו להעביר את החוק, ובכלל על כל הפעילות שלך למען קידום נשים בכלל ובספורט בפרט.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות ליועצת המשפטית של הוועדה למעמד האשה, הלית מגידו, שעזרה וסייעה לקדם את החוק שחברת הכנסת אורית נוקד ואני יזמנו.

זהבה גלאון: ואי-אפשר שלא להודות – אני מצטערת שיש לי כל כך הרבה ברכות – לשדולת הנשים ולעמותת קידום נשים בספורט.

זהבה גלאון: זו פעולה משולבת של נשים - - -

אופיר פינס-פז: אבל שיהיו נשים בספורט.

זהבה גלאון: יהיו ספורטאיות, יהיה תקציב ויהיה ייצוג.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה צעד ראשון לכך שלא יהיה עוד תת-ייצוג של נשים באגודות וספורטאיות באגודות הספורט.

זהבה גלאון: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת גלאון.

אלי בן-מנחם: [מס' 2987; "דברי הכנסת", כרך 188, עמ' 4460.

אלי בן-מנחם: ]

אלי בן-מנחם: הסעיף הבא: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק זכויות יוצרים ומבצעים (שיפוט בענייני תמלוגים), התשס"א-2001.

אלי בן-מנחם: ימסור את ההודעה שר המשפטים טומי לפיד.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

המשפטים יוסף לפיד: אדוני היושב-ראש, בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, אני מתכבד להודיע, בשם הממשלה, על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק זכויות יוצרים ומבצעים (שיפוט בענייני תמלוגים), התשס"א-2001.

המשפטים יוסף לפיד: תודה רבה.

נסים דהן: תודה לשר המשפטים.

נסים דהן: על-פי התקנון, יש שבועיים לחברי הכנסת לדון או להביע התנגדות.

אופיר פינס-פז: לסיעות, לא לחברי הכנסת.

נסים דהן: נכון.

נסים דהן: לסיעות.

נסים דהן: הסיעות יכולות להגיש תוך שבועיים התנגדות לרצון הממשלה להחיל דין רציפות על החוק.

לימור לבנת: יש הצבעה על החלת הרציפות?

נסים דהן: בעוד שבועיים.

נסים דהן: ["דברי הכנסת", חוב' ד', עמ' 5899.

נסים דהן: ]

נסים דהן: אנו עוברים לסעיף הבא: מספר הישראלים השוהים בחו"ל – דיון בעקבות הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת יורי שטרן, סיכום הדיון והצבעה.

נסים דהן: השר גדעון עזרא יסכם, ומייד אחר כך ניגש להצבעה.

נסים דהן: בינתיים חברי הכנסת והסיעות יכולים להגיש לי הצעות סיכום בכתב.

נסים דהן: כבוד השר, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מוכרח בפתח הדיון לצטט דברים שאמר מעל הבמה חבר הכנסת אריה אלדד, שלפי דעתי קלע בדבריו בצורה בלתי רגילה.

גדעון עזרא: אף שהצופים ראו ודאי את נאומו, אני חושב שקטעים ממנו כדאי להשמיע פעם נוספת.

גדעון עזרא: אמר אריה אלדד בישיבה הקודמת: "מאות אלפי ישראלים עזבו את הארץ בשנות המדינה, כי היה להם רע או כי קיוו שיהיה להם טוב יותר במקום אחר, כי לא רצו לשרת בצבא או לא רצו שילדיהם ישרתו בצבא, כי לא רצו למות ברחובות ובבתי-הקפה או כי פחדו שילדיהם יירצחו באוטובוסים.

גדעון עזרא: בעיקר נכון לומר כי הכוחות שהחזיקו אותם כאן היו חלשים מהכוחות שמשכו אותם למדינות הים או שדחפו אותם החוצה מכאן.

גדעון עזרא: אבא שלי", ממשיך אריה אלדד ואומר, "עליו השלום, היה מתבונן ביורדים ואומר: הציונות הצליחה להוציא את היהודים מהגלות, אך לא הצליחה להוציא את הגלות מהיהודים".

גדעון עזרא: בהמשך הדברים הוא אומר: "ראוי שנתחיל לומר את האמת, שנשוב ונעשה בעברית את השימוש בערכי, הנגזר מהיותה לשון הקודש, ובלשון הקודש הזאת מותר לומר מה טוב ומה רע, מה טהור ומה טמא, מה למטה ומה למעלה.

גדעון עזרא: ארץ-ישראל למעלה ואנחנו עולים אליה ומייחלים לעלייה גדולה, וממנה אפשר רק לרדת.

גדעון עזרא: ככל שהגלות מתוקה יותר, הירידה עמוקה יותר, ארוכה יותר.

גדעון עזרא: עד שיבוא הפוגרום, עד שתבוא שנאת ישראל ותגרש שוב את היהודים, עד שתבוא עוד השמדה.

גדעון עזרא: אפשר שאם נשוב ונלמד שיעורים פשוטים באהבת מולדת, בדגל, בהמנון ובסמל, באדמה ובעם ככל הגויים, נשוב ונהיה עם מחובר למולדתו ולא עם של צוענים".

גדעון עזרא: תודה, אריה, על דבריך.

גדעון עזרא: לדעתי, קלעת יותר ממה שאני יכול לומר כאן על הבמה.

גדעון עזרא: נושא הירידה מן הארץ הוא עניין מדאיג ביותר.

גדעון עזרא: אין ממשלה בישראל שלא רצתה להפוך את ישראל לאבן שואבת של העם היהודי בתפוצות בכלל ושל אזרחיה בפרט.

גדעון עזרא: מצד שני, השאלה התיאורטית: לו היו מציעים לך חיים טובים יותר בחו"ל, האם היית מהגר לשם, היתה מפיקה תשובות חיוביות מרבים מאזרחי העולם, בוודאי מאלו הנמצאים במצוקה כלכלית או ביטחונית.

גדעון עזרא: החיים בישראל לא תמיד קלים.

גדעון עזרא: זו זכות לגור כאן, אבל גם משימה לא פשוטה.

גדעון עזרא: כמעט 6 מיליוני אזרחים חיים בה למרות כל הקשיים הביטחוניים והכלכליים.

גדעון עזרא: ממשלת ישראל עושה, זה הקדנציה השנייה בהנהגת ראש הממשלה, שינויים מרחיקי-לכת בתחומי הכלכלה, החברה והביטחון, ביניהם שינויים כלכליים גדולים, שמטרתם להביא ליציבות ולצמיחה במשק, מחויבות לתהליך מדיני עם פרטנר אמין, השקעה אדירה בתשתיות ועוד.

גדעון עזרא: גם לנוכח סקרים שפורסמו לאחרונה אסור לנו לשכוח, כי ב-14 השנים האחרונות עלו לישראל, למרות הקשיים שבה, כמעט מיליון ו-200,000 יהודים.

גדעון עזרא: ישראל עדיין מהווה מוקד משיכה ליהדות התפוצות.

גדעון עזרא: יש כאלה שמדברים על כך שהעם שלנו נחלש ושהוא לא יעמוד במשימות הקשות שלפניו.

גדעון עזרא: תרשו לי רק לומר לכם, שראיתי זמנים קשים במדינה הזאת, ואני רוצה להזכיר את האמירה משנות מלחמת ששת הימים, כמדומני: "האחרון שעוזב יכבה את האור".

יורי שטרן: לפני מלחמת ששת הימים, בימי אשכול, ב-1966.

גדעון עזרא: זה היה בשנות המיתון שלפני ששת הימים, והעם הזה עמד בכל הקשיים.

גדעון עזרא: זה תלוי בחוסננו הנפשי הלאומי, וזה תלוי באמונה שניתן לחיות כאן, לשגשג ולפרוח.

גדעון עזרא: רוחות הנכאים שמפיצים גורמים מסוימים קשורות בעיקר לפוליטיקה המשרתת אותם ולא לחוסן של עם ישראל ושל מדינת ישראל.

גדעון עזרא: בימים אלה, כאשר אנחנו רואים את האנטישמיות בעולם, אין לי כל ספק שהעם היהודי בכל מקום שבו הוא נמצא יודע שיש לו מקלט בטוח במדינה הזאת, וכל אלה שיורדים אל ארצות הים השונות עושים זאת כשהם יודעים שיש להם פה בית, שיש להם פה משפחה שדואגים לה, וכך ימשיך להיות.

גדעון עזרא: אני רוצה גם להזכיר, שמרביתם של תושבי מדינת ישראל, בעיקר בשנים האחרונות, הוכיחו התנהגות למופת.

גדעון עזרא: הלוואי על כל העמים.

גדעון עזרא: אבל לנוכח הבעיה הזאת, נדמה לי שלא צריך להסתפק בדיון שהיה, ואני רוצה לשבח את יורי שטרן שהעלה את הנושא לדיון.

גדעון עזרא: אם הייתם שואלים אותי, הייתי ממליץ להמשיך את הדיון בנושא הזה בוועדת החינוך של הכנסת, כדי לדון בצעדים הנדרשים כדי לצמצם את היקף התופעה על-ידי מערכת החינוך.

גדעון עזרא: תודה רבה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: רק להזכיר לחברי הכנסת ולכבוד השר, שהצעה כמו היום, שנסכם אותה עוד מעט, אינה ניתנת להעברה לוועדה מוועדות הכנסת.

נסים דהן: מובן שוועדה מוועדות הכנסת יכולה, גם בלי שיועבר לה מן המליאה, לדון בכל נושא.

אילן שלגי: אנחנו נקיים דיון.

נסים דהן: אני עובר עכשיו להודעת סיכום בשם סיעות הליכוד, העבודה, שינוי, האיחוד הלאומי והמפד"ל.

נסים דהן: יקרא אותה מעל הדוכן חבר הכנסת יורי שטרן.

נסים דהן: בבקשה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אם תרשו לי, אני רוצה לומר שני משפטים לפני קריאת ההודעה.

יורי שטרן: כבוד השר, אני מציע בכל זאת להתייחס להגירת אנשים מהארץ, לא רק במישור החינוכי, אלא לכך שאנשים רבים נמצאים, היום במיוחד, כמעט ללא אמצעי מחיה.

יורי שטרן: יש סיבות כבדות, נוסף על חינוך, ויש גם דברים שמפריעים לישראלים ששוהים בחוץ-לארץ לחזור ארצה, כמו גביית מס בריאות מופרז לחלוטין, של כ-20,000 שקלים.

יורי שטרן: לכן, אני מקווה שנדון גם בהיבטים הפרקטיים של זה.

יורי שטרן: הודעת סיכום בנושא מספרם הגדל וההולך של הישראלים בחוץ-לארץ, מטעם סיעות הליכוד, העבודה, שינוי, האיחוד הלאומי והמפד"ל: עם ישראל מגלה נחישות וכושר עמידה גם בתקופה קשה זו באחיזתו בארץ-ישראל ובשמירה על מדינת ישראל.

יורי שטרן: עם זאת, הירידה מהארץ היא בעיה לאומית בעלת השלכות מרחיקות-לכת, שהמערכת הציבורית כולה צריכה להתמודד עמה.

יורי שטרן: הכנסת קוראת לממשלה לתת את דעתה על הירידה מהארץ ולקיים דיון מעמיק בסיבות לעזיבתם של ישראלים רבים ובדרכים לבלום את התופעה הזאת ולעודד חזרת ישראלים לישראל.

יורי שטרן: אמצעי מרכזי לצמצום הירידה מהארץ – לצד ההתמודדות עם המצוקות הקשות הקיימות בחברה – הוא טיפוח תודעה של גאווה לאומית וחינוך יהודי ציוני.

יורי שטרן: בלימת תופעת הירידה צריכה להיות אחד היעדים במדיניות הביטחונית, הכלכלית והחברתית.

יורי שטרן: יש להוריד את המחסומים המלאכותיים המפריעים לחזרתם של ישראלים ארצה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: למפלגת העבודה-מימד יש הצעה אחרת, שיקרא חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

נסים דהן: בבקשה.

יורי שטרן: העבודה חתמה אתנו, בוז'י הרצוג חתם, איך זה יכול להיות?

אופיר פינס-פז: אנחנו ביטלנו את החתימה.

אופיר פינס-פז: בוז'י הרצוג לא פה.

נסים דהן: חברי הכנסת, זאת זכותה של מפלגת העבודה לחזור בה מההסכם ולקרוא הצעת סיכום נפרדת.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שהצעות הסיכום דומות.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שחבר הכנסת הרצוג חשב שלא יהיה פה אף אחד, אבל חבר הכנסת אופיר פינס פה.

אופיר פינס-פז: סיעת העבודה-מימד רואה בדאגה רבה את התגברות תופעת הירידה מהארץ והתמעטות העלייה לישראל.

אופיר פינס-פז: סיעת העבודה קוראת לממשלה לטפל בנושא בעדיפות ראשונה במעלה, להכין תוכנית עבודה מיוחדת ולהביאה בתוך שלושה חודשים לממשלה ולכנסת.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: לסיעת ש"ס יש הצעת סיכום נפרדת, יקרא אותה חבר הכנסת מרגי.

נסים דהן: בבקשה.

נסים דהן: מייד אחר כך תתקיימנה הצבעות על הודעות הסיכום מטעם סיעות הבית.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, סיעת ש"ס קוראת לממשלת ישראל להחדיר ולחזק את הערכים היהודיים במערכת החינוך בקרב העם היושב בציון, ועל-ידי כך לחבר אותו למורשתו.

יעקב מרגי: על-ידי זה גם נקשור את העם לארצו, ולמולדתו ולתורתו.

יעקב מרגי: תודה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: אנחנו עוברים להצבעה.

נסים דהן: הצבעה ראשונה – מי בעד ומי נגד הצעת הסיכום של סיעת ש"ס?

נסים דהן: בבקשה.

נסים דהן: הצבעה מס' 6 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת יעקב מרגי – 13 נגד – 2 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת יעקב מרגי נתקבלה.

נסים דהן: 13 בעד, שני מתנגדים ואין נמנעים.

נסים דהן: הצעת הסיכום התקבלה.

נסים דהן: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת הסיכום של העבודה-מימד, כפי שקרא אותה חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

נסים דהן: הצבעה מס' 7 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אופיר פינס-פז – 13 נגד – 1 נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אופיר פינס-פז נתקבלה.

נסים דהן: 13 בעד, מתנגד אחד ונמנע אחד.

נסים דהן: הצעת הסיכום של סיעת העבודה-מימד התקבלה גם היא.

נסים דהן: אם היא לא סותרת, אין לנו בעיה בינתיים.

נסים דהן: אנחנו עוברים להצעות הסיכום של הליכוד, שינוי, האיחוד הלאומי והמפד"ל, כפי שקרא אותה חבר הכנסת יורי שטרן.

נסים דהן: בבקשה.

נסים דהן: הצבעה מס' 8 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת יורי שטרן – 18 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת יורי שטרן נתקבלה.

נסים דהן: 18 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נסים דהן: הצעת הסיכום, כפי שקרא אותה חבר הכנסת יורי שטרן בשם מפלגות הליכוד, שינוי, האיחוד הלאומי והמפד"ל, התקבלה.

נסים דהן: כל הצעות הסיכום התקבלו, אין ביניהן סתירה ואנחנו לא רואים בכך בעיה בעבודת הכנסת.

נסים דהן: החלטת בית-המשפט הפדרלי בוושינגטון בעניינו של יונתן פולארד

נסים דהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

נסים דהן: הצעות לסדר-היום מס' 1620, 1643 ו-1665, של חברי הכנסת אופיר פינס-פז, מיכאל איתן ושאול יהלום, בנושא: החלטת בית-המשפט הפדרלי בוושינגטון בעניינו של יונתן פולארד.

נסים דהן: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

נסים דהן: ישיב השר גדעון עזרא.

נסים דהן: שלוש דקות.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, ראשית אני שמח שהשר עזרא משיב בשם הממשלה, משום שהוא באמת עסק, ואולי גם עוסק, בנושאים שקשורים לשחרורו של יונתן פולארד מהכלא האמריקני.

אופיר פינס-פז: אני מצטער מאוד שאנחנו עומדים כאן הערב ודנים בהחלטה שאומרת שהערעור של יונתן פולארד נדחה בכל המובנים – הוא לא יכול לראות מסמכים, הוא לא יכול לקבל הזדמנות שנייה בבית-המשפט, לא משפט חוזר ולא שום דבר.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא ממש מופתעים.

אופיר פינס-פז: הגישה כלפי יונתן פולארד בארצות-הברית היא גישה דווקנית, קיצונית מאוד, נוקשה מאוד, קשוחה מאוד – ובעיני גם אכזרית מאוד.

אופיר פינס-פז: בסופו של דבר יונתן פולארד יושב בכלא האמריקני כ-18 שנים.

אופיר פינס-פז: האיש שפוט למאסר עולם באשמת ריגול, בזמן שמרגלים שבאמת ריגלו נגד ארצות-הברית, והעבירו מידע חמור וקשה למדינות אויב, כבר מזמן לא יושבים בבית-הסוהר האמריקני.

אופיר פינס-פז: ארצות-הברית באה חשבון עם יונתן פולארד, ובאמצעותו עם כולנו במדינת ישראל, על כך שיונתן פולארד העביר מידע חיוני למדינת ישראל, מידע שכנראה – לפחות לפי מה שאנחנו יודעים – לא פגע בביטחונה של ארצות-הברית, וזאת הנקודה החשובה.

אופיר פינס-פז: אבל אמריקה הגדולה נעלבה.

אופיר פינס-פז: אני יכול להבין את זה, אבל מה המחיר של העלבון, מאסר עולם?

אופיר פינס-פז: אגב, בערעור שלו, כשלקחו אותו לוושינגטון, הוא הוחזק בתנאים בלתי אנושיים – קיבלתי מכתבי תלונה קשים מאוד על הדרך שבה הוא הוחזק.

אופיר פינס-פז: הוא לא היה יכול להידבר עם מקורביו, והוא היה בתנאים קשים מאוד, תנאים שהם בעיני לא אנושיים, לא הומניטריים.

אופיר פינס-פז: על מה ולמה?

אופיר פינס-פז: האיש כבר מרצה את עונשו, לפחות תאפשרו לו לערער על-פי המשפט האמריקני, במקומות שבהם אפשר לערער.

אופיר פינס-פז: מדינת ישראל צריכה להיות מגויסת - אני אומר, בעיקר ממשלת ישראל - ממשלות עבר נכשלו בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שלאריאל שרון גם בעניין הזה יש הזדמנות לעשות מעשה שהוא באמת מעשה גדול.

אופיר פינס-פז: היחיד, אני מוכרח להודות, מראשי הממשלה שהניח את נושא יונתן פולארד כפי שצריך על שולחן המשא-ומתן היה בנימין נתניהו.

אופיר פינס-פז: כל האחרים - לפחות לפי מיטב ידיעתי - אם עשו, עשו מעט מדי, מאוחר מדי ובקול דממה דקה וללא מאבק של ממש.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להביע תקווה.

אופיר פינס-פז: קודם כול, אני רוצה מהכנסת הזאת לחזק את רוחו של יונתן פולארד, לחזק את רוחו - האיש נמצא בוודאי במצב נפשי לא קל, אגב, גם במצב בריאותי לא קל - ולפנות בשם הכנסת לממשלת ארצות-הברית ולבקש ממנה לחוס על חייו של יונתן פולארד; לתת לו חנינה על בסיס הומניטרי, לאפשר לו להגיע ולעלות לישראל.

אופיר פינס-פז: הוא חטא, הוא כנראה ביצע פשע, אבל הוא שילם מחיר שמעטים שילמו, והוא עדיין משלם.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה ששערי הרחמים וההומניות של ארצות-הברית ייפתחו, והתחינה והזעקה של הכנסת הזאת יגיעו סוף-סוף אל המקומות הנכונים.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני היושב-ראש.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת מיכאל איתן, באותו נושא, בבקשה.

נסים דהן: אחריו - חבר הכנסת שאול יהלום.

נסים דהן: שלוש דקות לאדוני.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אופיר פינס, אני מצטרף למרבית דבריך, אני רק רוצה לתקן טעות.

מיכאל איתן: ההליך המשפטי שבמסגרתו החליט בית-המשפט לדחות את בקשת עורכי-דינו של יונתן פולארד התבסס על שני ראשים.

מיכאל איתן: אחד מהם היה טענתם שהוא קיבל סיוע משפטי לא הוגן, כתוצאה מזה היה משפט לא הוגן.

מיכאל איתן: הטענה השנייה היתה, שהם תבעו גישה למסמכים שעל-פיהם נקבע עונש מאסר עולם ליונתן פולארד.

מיכאל איתן: התביעה נדחתה בשתי העילות - - -

אופיר פינס-פז: משני הטעמים.

מיכאל איתן: לא משני הטעמים.

מיכאל איתן: שתי התביעות האלה נדחו.

מיכאל איתן: עורכי-הדין יגישו ערעור.

מיכאל איתן: עילה אחת, העניין של היחס המשפטי - צריך רשות מבית-המשפט היותר גבוה לקבל בקשה לערעור; והעניין של גישה למסמכים - הם יכולים לערער בזכות, והדרך הזאת פתוחה להם.

מיכאל איתן: עכשיו אני רוצה לומר במה מדובר.

מיכאל איתן: הם עורכי-דין שלו, יש להם סיווג ביטחוני הגבוה ביותר, ואין שום טענה שאסור להם לראות את המסמכים.

מיכאל איתן: על איזה מסמכים מדובר?

מיכאל איתן: הבן-אדם היה בעסקת טיעון עם התביעה האמריקנית.

מיכאל איתן: הובטח לו כשהוא היה בעסקת הטיעון, שאם הוא יודה, ישתף פעולה - לא יתבעו נגדו מאסר עולם.

מיכאל איתן: התביעה באמת לא ביקשה מאסר עולם, כאילו.

מיכאל איתן: אמרו: הם לא מבקשים מאסר עולם, אבל מה - בדקה ה-90 הביאו מסמך, קראו לו סודי, שחתום עליו מזכיר ההגנה דאז קספר ויינברגר, ובו היו תיאורים כנראה מפליגים שהשפיעו על השופט, ואף שהתביעה לא ביקשה - הוקוס פוקוס - השופט נתן לו מאסר עולם.

מיכאל איתן: דרך אגב, מאסר עולם הוא היה מקבל גם אם הוא היה שותק ואם הוא לא היה משתף פעולה, כי מאסר עולם זה הדבר המקסימלי שהוא יכול היה לקבל.

מיכאל איתן: עכשיו באים עורכי-הדין ואומרים: במזכר של ויינברגר ייתכן שהיו טעויות, אנחנו רוצים לראות אותו.

מיכאל איתן: 18 שנים חלפו, יש להם סיווג ביטחוני, הם אומרים: גם אם אין עילה משפטית, יכול להיות שהמזכר של ויינברגר יהווה בסיס לבקשת חנינה; והשופט פסק שלדעתו אין סיכוי לחנינה.

מיכאל איתן: מנין השופט הזה יודע?

מיכאל איתן: ולכן, הוא אמר - אף שיש להם סיווג ביטחוני, אין סיכוי לחנינה, אז אני לא נותן להם את הסעד הזה שיוכלו גם לראות.

מיכאל איתן: הרי אין ספק שהם צריכים לראות כדי לבסס את הטענה שלהם לבקשת החנינה, אבל אנחנו לא יכולים כאן לבקר לא את בית-המשפט שלנו, אז בטח לא את בית-המשפט האמריקני, ונשאלת השאלה - במאמר מוסגר אני רוצה לומר, אנחנו צריכים להיות ערים לכך שהרבה פעמים הדמוקרטיה הישראלית ומה שאנחנו רגילים לו כזכויות של אדם, זכויות של מיעוט, זכויות לפעמים של אויב - ואפילו אויב הרבה יותר חמור, של טרוריסטים - אצלנו יש להם איזה יחס, שאני רואה שבארצות-הברית הגדולה רחוקים מאוד מלתת יחס כזה, ולא רק בדוגמה הזאת.

מיכאל איתן: אבל מה אנחנו יכולים לשאול את עצמנו עכשיו?

מיכאל איתן: אדם יגיד לי: טוב, מיכאל איתן, אנחנו ישראל הקטנה, ארצות-הברית הגדולה, יש לנו יחסים טובים של תן וקח, אבל בכל אופן אנחנו היותר זקוקים כאן לשיתוף פעולה - האם אנחנו יכולים לכופף את ארצות-הברית?

מיכאל איתן: חבר הכנסת אופיר פינס ידידי, ומי שעמד לפני בראש השדולה למען יונתן פולארד, אמר: היה לנו ראש ממשלה שקיבל הסכמה מנשיא ארצות-הברית להוציא את יונתן פולארד.

מיכאל איתן: זה לא הסתייע, נכון, היתה אז אופוזיציה חזקה, הנשיא אמר לראש הממשלה שלנו: לא הצלחתי, אבל כמעט השגנו את זה.

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: כי הוא היה נחוש, הוא שם את זה על האג'נדה, בכל מקום בא ואמר: כן, אנחנו הפעלנו את פולארד, אנחנו מתנצלים בפני ממשלת ארצות-הברית, אבל אנחנו מבקשים את שחרורו, והעמיד את זה כתנאי, ואמר: אני מוכן לשלם בשביל זה משהו.

מיכאל איתן: מאז - שקט.

מיכאל איתן: השקט הזה הוא לא רק דבר פסיבי, השקט הזה הוא גם מסר נגטיבי.

מיכאל איתן: כי אם אתה אומר: שקט, לא עושים - לא לטוב ולא לרע - אין דבר כזה.

מיכאל איתן: ברגע שאתה שותק, אז הממשל האמריקני, יהדות ארצות-הברית, דעת הקהל בארצות-הברית, כולם אומרים: זה לא מעניין את ישראל, או אולי זה מוצדק שהוא יושב 18 שנה - -

נסים דהן: נא לסיים.

מיכאל איתן: - - עובדה שאפילו הישראלים לא מוכנים לעשות שום דבר ולא עושים שום דבר ולא נאבקים למען העניין.

מיכאל איתן: ולכן, במגבלות הזמן שיש לי כאן, אני רוצה לומר לממשלה: השתיקה שלכם זאת לא נייטרליות אפילו, השתיקה שלכם היא אמירה שאתם משלימים עם מעשה עוול שנעשה לאדם שהיה צריך לקבל עונש, לאדם - מבחינת האמריקנים - שצריך היה לשבת בכלא, אבל 18 שנים זה יותר מדי.

מיכאל איתן: זה יותר מדי, זה יותר מדי.

מיכאל איתן: הגיע הזמן לשחרר אותו.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: חבר הכנסת שאול יהלום, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בכנסת, באותו נושא.

נסים דהן: חבר הכנסת יהלום הגיש הצעה לסדר-היום רגילה, ולרשותו עומדות עשר דקות - כראש השדולה.

נסים דהן: אנחנו נכתוב בשעון חמש דקות, ואם ניתן לך אותו יחס סלחני כמו לחבר הכנסת איתן, זה יהיה קצת יותר.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יונתן פולארד יושב בכלא האמריקני 18 שנים.

שאול יהלום: ממשלת ישראל קבעה באופן רשמי כי יונתן פולארד היה סוכן ישראלי אשר טופל על-ידי מי ששימשו כבעלי תפקידים בכירים ברשות ישראלית מוסמכת - לק"מ - לשכת קשר מדעי במשרד הביטחון.

שאול יהלום: במסמך ההכרה שנשלח ב-11 במאי 1998, בעקבות בג"ץ, נאמר - אני מצטט: לאור עובדה זו, שהיה סוכן, מכירה מדינת ישראל במחויבותה כלפיו ומוכנה לשאת באחריות המלאה הנובעת מכך.

שאול יהלום: 13 שנה לקח לישראל עד שהכירה באחריותה.

שאול יהלום: חמש שנים כבר עברו מאז, ואנו שואלים במה מתבטאת האחריות המלאה של מדינת ישראל כלפי סוכן שפעל מטעמה ובשליחותה.

שאול יהלום: אנחנו מאשימים את ממשלת ישראל כי אינה עושה די למען פולארד, אינה תובעת בכל הצינורות הרשמיים יותר והרשמיים פחות את שחרורו, או לפחות את העברתו לישראל, אינה משלמת משכורת קבועה לו או למשפחתו, וגם הביקורים הבודדים שנעשים בכלאו מטעם ממשלת ישראל נעשים על-ידי דרגים נמוכים, כאילו מסתירה הממשלה את מחויבותה ואחריותה.

שאול יהלום: כך לא נוהגת מדינה עם סוכן שאותו שלחה והפעילה במשך שש שנים.

שאול יהלום: זו התנהגות מנוגדת למוסר האנושי ולאינטרס הלאומי.

שאול יהלום: מה משדרת המדינה לאלו המוכנים להקריב את עצמם למענה?

שאול יהלום: - לא נעמוד לצדכם, לא נילחם למענכם, נתכחש לפעילותכם, ואם תיתפסו - נפקיר את משפחתכם.

שאול יהלום: כך לא מתנהגת מדינה מתוקנת וכך לא מתנהגים כלפי שליחיה וסוכניה, אם חפצי חיים אנחנו.

שאול יהלום: דוגמה מאפיינת, אדוני היושב-ראש.

שאול יהלום: לפני ימים מספר דחה בית-המשפט הפדרלי בוושינגטון את בקשתו של פולארד לעיין במסמכים החסויים שהביאו להרשעתו, כדי לקיים משפט חוזר בעניינו.

שאול יהלום: לפני פסק-הדין התראיין הקונסול הישראלי בניו-יורק, אלון פנקס, בטלוויזיה, וכה אמר:

שאול יהלום: פולארד לא היה סוכן רשמי של ישראל, והביך את ישראל במעשיו.

שאול יהלום: וכבר ציינתי קודם את תשובת המדינה לבג"ץ 2633/97: יונתן פולארד היה סוכן ישראלי ומדינת ישראל מכירה במחויבותה כלפיו, ומוכנה לשאת באחריות המלאה הנובעת מכך.

נסים דהן: אנחנו כבר רגילים שרשות אחת לא יודעת מה קורה אצל רשות שנייה.

שאול יהלום: אבל לא היום.

שאול יהלום: זוהי הדרך המאפיינת את מדינת ישראל בפרשה זו: אחריות והתכחשות בעת ובעונה אחת.

שאול יהלום: עם מדיניות זו לא מגיעים להישגים.

שאול יהלום: יש לחזור ולהדגיש מה שכבר נאמר על-ידי קודמי: פולארד מעולם לא נשפט.

שאול יהלום: הוא נכנע לעסקת טיעון כדי שלא לפגוע במדינת ישראל ששלחה אותו.

שאול יהלום: בית-המשפט לא קיבל את העסקה וגזר עליו מאסר עולם, בעיקר בשל תצהיר שהוגש לבית-המשפט על-ידי שר ההגנה דאז קספר ויינברגר.

שאול יהלום: הולכים ומתרבים הגילויים, אדוני היושב-ראש, שפולארד הפך שעיר לעזאזל שעליו טפלו אנשי המודיעין האמריקני את מחדליהם שלהם על כישלונות שלהם לגילוי סוכנים אמריקנים בברית-המועצות ועל חיפוי שנתן המודיעין האמריקני לממשלת סעודיה למרות היותה חממה קבועה לטרור העולמי בראשות בן-לאדן ו"אל-קאעידה".

שאול יהלום: כנראה המודיעין האמריקני אחוז פחד מאפשרות שהאמת תתגלה ושיתברר שהוא עצמו, המודיעין האמריקני, לא פעל נכון בכל הנוגע לבן-לאדן ולחממת הטרור הסעודי, ובכך לא נמנע אסון מגדלי התאומים.

שאול יהלום: קל לו יותר להטיל עננים של ערפל היוצרים לכאורה האשמות על פולארד, כאילו הוא חשף סוכני ריגול אמריקנים, בעוד האמת היא שלא רק שלא עשה זאת, אלא אפילו לא היתה לו גישה לרשימת הסוכנים.

שאול יהלום: אנו טוענים, שעל-פי סעיף 4, סעיף קטן B(2) באמנת ז'נבה השלישית ניתן להגדיר את פולארד כשבוי מלחמה הנמצא במאסר במדינה לא עוינת.

שאול יהלום: זכויותיו על-פי אמנה זו רבות מאלה של אסיר פלילי, לרבות החובה להחזיקו שלא עם אסירים פליליים, והחובה להחזירו לישראל על-פי תנאי האמנה.

שאול יהלום: אנו קוראים לממשלת ישראל להפסיק את ההתנהגות המשונה ולעשות את כל המאמצים המדיניים למען פולארד.

שאול יהלום: זה לא המקום לפרט מה הממשלה יכולה לעשות, אבל היא יכולה לעשות הרבה יותר ממה שהיא עושה כיום.

שאול יהלום: צריך רק להחליט.

שאול יהלום: אני קורא לראש הממשלה להתגייס למען פולארד.

שאול יהלום: אדוני ראש הממשלה, לאחרונה ראינו מה אתה מוכן לעשות, איזו עסקה מורכבת, מסובכת ומסוכנת עשית למען אזרח ישראלי שלא היה כלל בשליחות רשמית ומבצעית של המדינה.

שאול יהלום: אנא רכז מאמציך וכוון את כל זרועות ממשלתך למען הסוכן הישראלי שפעל בהקרבה למען ישראל.

שאול יהלום: את אחי - אנחנו מבקשים.

נסים דהן: תודה רבה לחברי הכנסת אופיר פינס-פז, מיכאל איתן ושאול יהלום על עקשנותם ודבקותם במטרה הקדושה לשחרורו של אחינו יונתן פולארד.

נסים דהן: עכשיו ישיב בשם הממשלה השר גדעון עזרא.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבטיח שאני אקח את הסטנוגרמה של הדיון הזה ואעביר אותה לגורם שמטפל בג'ונתן פולארד על מנת שיראה את הדברים, על מנת שילמד אותם ואולי ישאב מהם רעיון כזה או אחר.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד, נדמה לי שחבר הכנסת אופיר פינס-פז ואנוכי היינו הראשונים שביקרנו את ג'ונתן פולארד בכלא, עוד לפני הפגישה המפורסמת בין בנימין נתניהו לבין הנשיא קלינטון, שלפי דעתי, גם הוא לא כל כך היה מעורה בנושא של פולארד.

מיכאל איתן: היו כאלה שביקרו לפניכם.

גדעון עזרא: בבית הזה היינו הראשונים.

גדעון עזרא: לא משנה, זה לא חשוב.

גדעון עזרא: אני אומר את זה כבדרך אגב.

מיכאל איתן: אני מכיר מישהו שהיה לפניכם, ואחרים שהיו לפניו.

גדעון עזרא: תרשה לי לומר לך, שזו לא האינפורמציה שנמצאת בידי, אבל לא חשוב.

גדעון עזרא: אני מבטיח שאת הסטנוגרמה אני אקח, ואני אעביר אותה - שמא יש שם רעיון כזה או אחר שניתן לנצל אותו.

גדעון עזרא: אני רוצה לומר, שגם אני רוצה לחזק את רוחו של ג'ונתן פולארד, עד כמה שזה עוזר, וזה קשה לו, וקשה לו מאוד בכלא, להגיד לו: אנחנו רואים בך אזרח ישראלי ונעשה את הכול על מנת לשחרר אותך.

גדעון עזרא: הנושא הזה לא עולה בפעם הראשונה בכנסת.

גדעון עזרא: חזרתי ואמרתי את עמדת הממשלה בעניינו.

גדעון עזרא: אני אומר לכם, שהמאמצים לשחרור פולארד נמשכים במישורים גלויים וחשאיים.

גדעון עזרא: אל תזלזלו בכך ואל תזלזלו במלים הללו.

גדעון עזרא: לא כל הדברים אני יודע ולא כל הדברים אתם יודעים.

גדעון עזרא: יש דברים בגו.

גדעון עזרא: ממשלת ישראל מביעה צער כי בית-המשפט לא קיבל את עמדתו של פולארד ביחס לקיום משפט חוזר.

גדעון עזרא: נציגי הממשלה בכל הדרגים ימשיכו לפעול למען יונתן פולארד באופן שישרת הכי טוב את עניין שחרורו.

גדעון עזרא: לצערי, קשה לנו בנושאים הללו, בעיקר מול ממשלה ידידותית כמו ארצות-הברית.

גדעון עזרא: בנושא הזה איננו מצליחים, אבל אין לי כל ספק שמטפלים בעניינו.

גדעון עזרא: לעצם העניין, מאחר שאני לא רוצה שהנושא הזה ייקבר, אני מציע להעבירו לוועדת החוץ והביטחון.

גדעון עזרא: תודה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: השר מציע להעביר את הנושא לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

נסים דהן: חבר הכנסת מיכאל איתן, האם אתה מסכים להעביר את הנושא לדיון בוועדת החוץ והביטחון?

נסים דהן: חבר הכנסת יהלום?

מיכאל איתן: מסכימים.

נסים דהן: מסכימים.

נסים דהן: יש לנו הצעות אחרות.

גדעון עזרא: איזה הצעות אחרות יכולות להיות?

נסים דהן: תיכף תשמע.

נסים דהן: להסיר, למשל.

נסים דהן: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אתה רוצה לשנות את הנורמות של ההצעות האחרות כרגע בכנסת?

נסים דהן: חבר הכנסת מרגי, אתה מדבר אתו או למליאה?

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תחושה קשה מלווה אותנו לאחר החלטת בית-המשפט הפדרלי בארצות-הברית, שההחלטה הושפעה מאדישות ממשלת ישראל כלפי יונתן פולארד ומהתעלמותו של ראש הממשלה מיונתן פולארד בביקור האחרון בארצות-הברית.

יעקב מרגי: ואני שואל את מה ששאל ידידי חבר הכנסת שאול יהלום: האם זה המסר שאנחנו מוסרים לכל השליחים שלנו בעולם?

גדעון עזרא: מה ההצעה?

יעקב מרגי: להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון.

נסים דהן: את זה השר הציע.

נסים דהן: אתה היית צריך להציע הצעה אחרת, לפחות לשם הפרוטוקול.

נסים דהן: חבר הכנסת נסים זאב, גם לך יש הצעה אחרת, אף שאני בטוח שכל ההצעות האחרות הן בכיוון של ההצעה הקודמת התומכת בהמשך הדיון.

נסים דהן: בגלל חשיבות הנושא, לפנים משורת הדין, אני מאפשר גם לחבר הכנסת נסים זאב לומר את דברו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, קודם כול, חברי הכנסת המציעים צריכים להציע להביא את הנושא לדיון במליאה, כי זה מקור ההצעה.

נסים זאב: ואז יש הצבעה.

נסים זאב: אבל לא באופן אוטומטי הנושא נדון בוועדה.

נסים דהן: זה מה שהם הציעו.

נסים דהן: כך בדיוק היה ההליך.

נסים זאב: השר רשאי לבוא ולומר: אני רוצה דיון בוועדה, ואז יש הצבעה.

נסים זאב: אבל לא באופן אוטומטי הנושא עובר לוועדה.

נסים זאב: אני לא יכול להציע דיון במליאה גם אם אני רוצה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שהנושא של יונתן פולארד עולה מדי שנה פעמים מספר גם בוועדות וגם במליאת הכנסת.

נסים זאב: היו הבטחות חוזרות ונשנות גם של ממשלת ארצות-הברית שהיא תעשה דבר בעניין.

נסים זאב: ראש הממשלה, בכל פעם שהוא נוסע לארצות-הברית, חייב להעלות את הנושא הזה.

נסים זאב: כשממשלת ארצות-הברית רואה שאין פניות חוזרות ונשנות ואנחנו אדישים כלפי אותו אדם שמסר את חייו למען מדינת ישראל והיום הוא נמק בכלא כיוון שהוא רצה לעזור למדינת ישראל - אם אנחנו אדישים, מה אנחנו יכולים לצפות מממשלת ארצות-הברית.

נסים זאב: לכן ראש הממשלה צריך בכל פעם כשהוא נוסע לארצות-הברית להעלות את הנושא על סדר-היום.

נסים דהן: ולכן אתה מציע להסיר את הנושא מסדר-היום.

נסים דהן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

נסים דהן: בעד זה בעד להעביר לוועדה, נגד זה להסיר.

נסים דהן: ההצבעה החלה.

נסים דהן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא שהעלו חברי הכנסת מיכאל איתן ושאול יהלום לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

נסים דהן: בעד – 8, נגד אין, נמנעים אין.

נסים דהן: ההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת החוץ והביטחון להמשך הדיון.

נסים דהן: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

נסים דהן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, ל' בחשוון התשס"ד, 25 בנובמבר 2003, בשעה 15:00; אני מדגיש, בשעה 15:00.

נסים דהן: ישיבה זו נעולה.

נסים דהן: תודה.