ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה השבעים-ושש של הכנסת השש-עשרה, 2003-12-01 00:00

ראובן ריבלין: רבותי השרים הנכבדים, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום יום שני, ו' בכסלו התשס"ד, 1 בדצמבר 2003 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: לכבוד יושב-ראש הכנסת, נכבדי היושב-ראש - כותב לי מזכיר הממשלה - אני מתכבד להודיעך, כי הממשלה החליטה בישיבתה ביום 23 בנובמבר 2003 למניינם, על-פי סעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את פעילות תוכנית בשן, על תקציבה וכוח-האדם המוקצה לה, ממשרד ראש הממשלה למשרד המדע והטכנולוגיה.

ראובן ריבלין: בהתאם לסעיף 9(א)(11) לחוק הממשלה, התשס"א-2001, הממשלה תודיע על כך לכנסת.

דוד טל: מה זה בשן?

ראובן ריבלין: אני מוכרח להודות, אודה ולא אבוש, אין לי שמץ של מושג.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת הנכבד מר טל, קודם כול אבקש מאדוני לשבת.

דוד טל: בכבוד רב, אדוני.

ראובן ריבלין: וכל פעם שמישהו רוצה לדבר, ישב כאשר הוא מדבר, אלא אם כן התבקש לעמוד.

ראובן ריבלין: אני קורא את הודעת הממשלה, ואני מוכרח לומר שאני לא יודע במה מדובר.

ראובן ריבלין: אבל עוד מעט יעלה שר התחבורה, ובמסגרת השאלות על נושא תאונות הדרכים, אדוני יוכל לשאול אותו גם בנושא זה.

ראובן ריבלין: על כל פנים, אם יש הודעה על העברת סמכויות, זו הודעה שהממשלה צריכה להביא אותה בעצמה.

ראובן ריבלין: פה יש הודעה על כוונה להודיע.

ראובן ריבלין: ולאחר מכן כמובן ייערך דיון.

ראובן ריבלין: אם כך, ההודעה מספקת והממשלה הודיעה, ואין צורך באישור הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

אריה האן: הצעת חוק מניעת אפליית גיל, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת נסים דהן; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - רוב מיוחד למניעת השתתפות בבחירות ואישור בית-המשפט למניעת רשימה מלהתמודד), מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - עסקה עם עולה חדש), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון - איסור התקשרות לצורך פרסומת), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק איסור קבורה בתחומי הר-הבית והגבלת קבורה בתחומי העיר העתיקה בירושלים, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הנחה באגרת רשיון נהיגה לחייל בשירות חובה), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון - הקטנת תוספת לקנס), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון - חדלות פירעון), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק ביטול פקודת סרטי הראינוע, התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת זכות יוצרים (סגירת חצרים ושלילת רשיון), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק עידוד החינוך למדעים, התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגבלת שידור משחקים בתשלום (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק הקמת הרשות למלחמה באלכוהול, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק איסור גידול חזיר (תיקון - איסור ייבוא חזיר), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלה על נסיעה של רכב מסחרי בכביש מס' 1), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון - ביקורת שיפוטית), מאת חבר הכנסת יצחק כהן; הצעת חוק גדר הביטחון, התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת דני יתום וחיים רמון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שידור פרסומות, תשדירי שירות ושידורי חסות ב"גלי צה"ל", התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל, מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק-יסוד:

אריה האן: השפיטה (תיקון - חיזוק והפרדת רשויות), מאת חבר הכנסת יצחק כהן; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס למתנדבים), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת יצחק הרצוג; הצעת חוק ועדות חקירה (תיקון - מעמד ועדות חקירה), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון - ענישה בגין הלוואה חוץ-בנקאית בלתי חוקית), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון - התייחסויות חוזרות ופיצוי בשל תביעת קנטרנית), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - חלוקת בתי-המשפט), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת יצחק כהן; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון - הגדרת בן-זוג), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון - העלאת אחוז החסימה), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק החברות (תיקון - ייצוג הולם בדירקטוריון), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת אתי לבני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יחידת הסיוע לנפגעי אלימות מינית, התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - גמלה לאם חד-הורית), התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת דוד טל, עמיר פרץ ואילנה כהן; הצעת חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון - עדכון בדבר ימי חופשה ומחלה), התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת אילנה כהן, עמיר פרץ ודוד טל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - דמי אבטלה לחברי קיבוץ), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק חובת פרסום שוויו של פרס לאחר ניכוי מס הכנסה, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת אלי אפללו; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון - שעות המנוחה השבועית), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת יולי-יואל אדלשטיין; הצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון - חובת מינוי סדרן וסמכויותיו), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המים (תיקון - הקצאת מים לטבע), התשס"ד-2003,

אריה האן: מאת חברת הכנסת לאה נס; הצעת חוק רשות המזון, התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת רשף חן ושלום שמחון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - דמי מחיה, עזרה ללימודים וסידורים לילד נכה עד גיל שלוש), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון - טיפול בקטין שעשה מעשה עבירה פלילית ושאינו בר-אחריות פלילית), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאור; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (דיווח על שינוי בראייה וחידוש רשיון נהיגה), התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות לאומי (תנאי שירות למתנדב בשירות לאומי) (תיקון - תנאי שירות למתנדב בשנת שירות), התשס"ד-2003, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק מניעת הטרדות בפרסומות ובסקרים, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון - הזכות לפיצויי התפטרות), התשס"ד-2003, מאת חברי הכנסת רשף חן, אילן ליבוביץ ויגאל יאסינוב; הצעת חוק אחריות לתכנים פוגעים באינטרנט, התשס"ד-2003, מאת חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה לפי סעיף 53 לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמדי שבוע, גם השבוע וגם היום אנחנו קוראים למדינות, לממשלות ולכל ארגון שזכויות האדם חרותות על דגלו, למלא אחר צו היסוד שבשמו הם פועלים ולנקוט את כל הדרכים, הכלים והאמצעים העומדים לרשותם, לא לשקוט ולא לנוח עד שישוחררו השבויים והנעדרים.

רוחמה אברהם-בלילא: רב-סמל צבי פלדמן; רב-סמל זכריה באומל; רב-סמל יהודה כץ; רב-סרן רון ארד; רב-טוראי גיא חבר; סמל ראשון בנימין אברהם; סמל ראשון עומר סועאד; סמל עדי אביטן; יונתן פולארד.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם, המפרפרים בין תקווה לייאוש; אתם, הנתונים באפלה גדולה ומצפים לאור גדול.

רוחמה אברהם-בלילא: ברצוני שתדעו: אינכם בודדים.

רוחמה אברהם-בלילא: האומה כולה נמצאת אתכם.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו פה בכנסת מתחייבים: לא נפסיק לרגע אחד את המאמץ להחזיר את הבנים הביתה.

רוחמה אברהם-בלילא: אסיים בתפילה הידועה: אחינו, בית ישראל הנתונים בצרה ובשביה, ה' ירחם עליהם, ויוציאם מצרה לרווחה ומאפלה לאורה ומשעבוד לגאולה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ולא נשכח את עזאם עזאם היושב בכלא במצרים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להזמין את כבוד שר התחבורה, אביגדור ליברמן, על מנת שימסור לכנסת דוח על מצב תאונות הדרכים, כפי שהיה בחודש האחרון, בהתאם לנוהג שהחילונו לקיים בכנסת.

דוד טל: אפשר לשאול שאלה?

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: מייד בתום דבריו של השר, יוכלו חברי הכנסת לשאול שאלות.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני כבר עונה על השאלה של חבר הכנסת טל לגבי תוכנית בש"ן.

אביגדור ליברמן: תוכנית בש"ן נועדה לקלוט, או להקל את קליטתם של מדענים עולים, בעיקר מחבר המדינות.

אביגדור ליברמן: התוכנית הזאת עברה הרבה גלגולים, היתה במשרד הקליטה, עברה למשרד ראש הממשלה ונחתה בסוף במשרד המדע.

אביגדור ליברמן: סך הכול התוכנית הזאת הופעלה במשך עשור, או קצת יותר מעשור, ואני חושב שהיא באמת גרמה לפלאים, גם בתעשייה שלנו, גם במכוני המחקר באקדמיה.

אביגדור ליברמן: זו אחת התוכניות שבאמת הוכיחו את עצמן, והלוואי שהיו לנו עוד כמה תוכניות מהסוג הזה.

אביגדור ליברמן: אני עובר, ברשותך, היושב-ראש, לנושא התאונות.

אביגדור ליברמן: השבוע כולנו, למעשה כל אחד במדינה הזאת הזדעזע מאותה תאונה שהיו מעורבים בה שמונה כלי רכב.

אביגדור ליברמן: מפקד הימ"מ נפצע קשה והיו עוד הרוגים ופצועים.

אביגדור ליברמן: אחת השאלות שכל אחד שואל את עצמו - נהג שקיבל רשיון, השנה הראשונה כנהג משאית, בשנה אחת היו לו 13 עבירות תנועה.

אביגדור ליברמן: בגלל החוק, וגם בגלל החקירה שטרם הסתיימה אני לא רשאי להיכנס לפרטים, אבל עצם העובדה שנהג משאית מקצועי צובר בתוך שנה אחת - וזו השנה הראשונה שלו כנהג משאית - 13 תאונות דרכים, העובדה הזאת היתה אמורה להדליק נורה אדומה.

דוד טל: 13 תאונות או 13 עבירות?

אביגדור ליברמן: 13 עבירות.

אביגדור ליברמן: אני לא נכנס לשאלה אילו עבירות, אבל- - -

ראובן ריבלין: זה יותר מכתובת על הקיר.

אביגדור ליברמן: כמו שאמר היושב-ראש, זה יותר מכתובת על הקיר.

אביגדור ליברמן: לצערי, אנחנו עדיין לא התמודדנו, לא יודעים להתמודד - אני מקווה שהדברים האלה יבואו לידי ביטוי בשבוע הבא.

אביגדור ליברמן: יש שני ימים רצופים שבהם אני מציג בוועדת הכלכלה את כל שינויי החקיקה שאנחנו מתכוונים לעשות בנושא.

אביגדור ליברמן: אני, אגב, ביקשתי להוציא רשימה - לצערי יש פיגור במחשב, בין העבירות לבין היכולת שלנו לאכוף; זה פיגור של כחצי שנה, בגלל מערכת המחשוב הפחות משוכללת שיש למשטרת התנועה.

אביגדור ליברמן: ביקשתי לראות כמה נהגים במדינת ישראל עברו עשר עבירות בתוך חצי שנה, מ-1 בינואר עד 1 ביולי.

אביגדור ליברמן: זה מה שאני יכול לבדוק, עד 1 ביולי מי עבר כמה עבירות, ובאמת מעניין אותי כמה נהגים יש במדינת ישראל, שעברו יותר מעשר עבירות בחצי שנה.

אביגדור ליברמן: הייתי מציין עוד כמה עובדות, מה שאני נותן כסטטיסטיקה יבשה.

אביגדור ליברמן: אם אני משווה את החודש לעומת החודש אשתקד, כלומר מ-1 עד 30 בנובמבר 2002 לעומת 2003, בהרוגים, למרות התאונות הקטלניות יש ירידה של 25%, ובתאונות הקטלניות יש ירידה של 21%, 22%, למעשה - 21.9%.

אביגדור ליברמן: סך הכול מתחילת השנה עד 29 בנובמבר השנה לעומת אשתקד יש ירידה של כ-10% בהרוגים, ויש ירידה בתאונות הקטלניות של 6.5%.

אביגדור ליברמן: הדיון כאן נערך אחרי דיון שקיימנו היום בוועדת הכלכלה עם שר האוצר לגבי התקציבים שהממשלה מעמידה למאבק בתאונות הדרכים.

אביגדור ליברמן: שר האוצר שאל אם אפשר באמת לעשות משהו על מנת להוריד את מספר ההרוגים על הכבישים, בלי שום קשר לחישובים כלכליים.

אביגדור ליברמן: הוא זרק לי אתגר, ואני בהחלט מקבל אותו.

אביגדור ליברמן: הוא אומר: תוכיח לי, תביא לי נתונים, שאם אני משקיע x כסף, אני מוריד כך וכך הרוגים - אני נותן את הכסף, לא מעניין אותך מנין.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שמאיר גם שומע.

אביגדור ליברמן: אני חוזר על ההתחייבות של שר האוצר היום בוועדת הכלכלה, שאם נוכיח שבהשקעה מסוימת אפשר להוריד את מספר ההרוגים על הכבישים - הוא אמר, לא משנה מאיפה, אני מביא לך את הכסף.

אביגדור ליברמן: אמרתי שאני מקבל את האתגר, ואולי הדוגמה הבולטת לזה היא הולכי הרגל.

אביגדור ליברמן: תאונות דרכים שבהן מעורבים הולכי רגל הן 7% מסך כל תאונות הדרכים.

מאיר שטרית: 37%.

אביגדור ליברמן: 7%.

אביגדור ליברמן: אבל בהרוגים זה שליש, קצת יותר משליש, 34% מסך כל ההרוגים.

אביגדור ליברמן: אלה פשוט שחקנים לא שווי כוחות - אלה פשוט כוחות לא שווים.

אביגדור ליברמן: ואמרתי, הדבר הזה מתבקש - איפה כל תאונות הדרכים, איפה יכולת להוריד.

אביגדור ליברמן: אגב, אחוז ההרוגים הולכי הרגל אצלנו גבוה מאשר באירופה לפחות; בין הגבוהים בעולם.

אביגדור ליברמן: אני כבר לא מדבר על אלו שהולכים לשיקום ולבית-לוינשטיין; לצערי, גם שם האחוז גבוה מאוד.

אביגדור ליברמן: אנחנו יודעים בדיוק באילו מעברים, באילו מקטעי כביש נהרגו אותם הולכי רגל.

אביגדור ליברמן: פשוט צריך לשפר את התשתית, אין פטנט אחר.

אביגדור ליברמן: תעשה מעבר תת-קרקעי.

ראובן ריבלין: או גשר.

אביגדור ליברמן: תעשה גשר או מעבר תת-קרקעי; כבר בזה אתה יכול להציל עשרות אנשים.

אביגדור ליברמן: לצערי, השנה הורידו בצורה משמעותית את התקציב לבטיחות בתחום הזה.

אביגדור ליברמן: אם אני מדבר על תקציב מע"צ, שבשנה הזאת כבר הגענו לביצוע של 157 מיליון שקל לבטיחות - לשנת 2004 הוקצבו רק 70 מיליון שקל.

אביגדור ליברמן: אז לא רק שאני לא יכול לעשות את המעברים החדשים; אני לא יכול גם לשמור על הרמה שהיתה השנה.

אביגדור ליברמן: נקודה נוספת מעניינת בוויכוח, וזו הנקודה האחרונה מבחינתי, אדוני היושב-ראש, על מהירות; עד כמה מהירות היא קטלנית, עד כמה מהירות היא באמת גורם לתאונות הדרכים או לא.

אביגדור ליברמן: אצלנו יש ויכוח סוער בין כל המומחים, וכל מי שמעורב בענף התחבורה והתנועה יודע כמה שנים מלווה הוויכוח הזה את כל התחום הזה במדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: דווקא השבוע התפרסם מחקר מרתק בארצות-הברית, של המכון הלאומי שלהם שעוסק בתאונות הדרכים, והוא ממומן על-ידי חברות ביטוח אמריקניות.

אביגדור ליברמן: המחקר מתייחס לניסיון של שלוש שנים, שהאמריקנים העלו בו את המהירות המותרת במדינות שונות מ-104 קמ"ש ל-120 קמ"ש.

אביגדור ליברמן: מספר התאונות ומספר ההרוגים בתאונות קפצו בצורה דרסטית באותן שנים, מאז העלו את המהירות ל-120 קמ"ש.

אביגדור ליברמן: והמסקנה של אותו מכון היא חד-משמעית: המהירות הורגת.

אביגדור ליברמן: אני זוכר שגם פה, בכנסת, וגם בוועדות, התנהל הוויכוח, במיוחד בכל הספרות המקצועית שיוצאת בארץ, כל הספרות המוטורית היא כל הזמן בעד העלאת המהירות המותרת.

אביגדור ליברמן: אני חושב שדווקא המחקר הזה והניסיון העצוב הזה של האמריקנים הוא חד-משמעי.

אביגדור ליברמן: אנחנו, אגב, גם מינינו ועדת מומחים שתסיים בפברואר את העבודה שלה, אבל העבודה הזאת שפורסמה בארצות-הברית שווה התייחסות, וכדאי שנביא את זה בחשבון בארץ.

אביגדור ליברמן: תודה.

ראובן ריבלין: אדוני ישיב על שלוש שאלות.

ראובן ריבלין: הראשונה - של חבר הכנסת דוד טל, השנייה - של חבר הכנסת יחיאל חזן, והשלישית - של חבר הכנסת אליעזר כהן, הלוא הוא צ'יטה שלנו.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, האם לא נכון, אדוני השר, ולא ראוי שעל כל ליטר דלק במדינת ישראל יוטלו עוד 2-3 אגורות, והכסף הזה בעצם יגרום לכך שכל אזרחי מדינת ישראל יוכלו לנסוע בכביש-6.

דוד טל: זאת אומרת, אני מניח שצריך לפצות את הזכיינים בצורה כזאת או אחרת.

דוד טל: אני חושב שחישבו ומצאו שאולי 2-3 אגורות יכולות להיות הסכום שיפצה את החברה הזכיינית, ועל-ידי כך נוריד את העומס מהכביש, מהעורק הראשי חיפה—

דוד טל: תל-אביב, ועל-ידי כך אין לי ספק שנציל הרבה מאוד חיי אדם, שכן לא דומה נסיעה בכביש עמוס ועם נפח תחבורה גדול לנסיעה בכביש שהוא רחב, גדול, רחב-ידיים, שאפשר לנקז אליו חלק גדול מהתחבורה.

דוד טל: תודה.

ראובן ריבלין: אולי זאת הצעה גם לשר שיציע לשר האוצר, שאם יאפשרו בכביש-6 יותר תנועה, זה יחסוך הרבה תאונות במקום שבו התנועה צפופה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני יענה שאלה-שאלה, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני חבר הכנסת טל, ראשית, אני תמיד נגד ביטול חוזה ממשלתי באופן חד-צדדי.

אביגדור ליברמן: לצערי או לשמחתי, לא משנה מי באיזה צד, יש חוזה חתום בין קבוצת משקיעים מחוץ-לארץ למדינת ישראל עם התחייבויות ברורות, עם כללים ברורים, וכל יציאה או סטייה מהחוזה לדעתי לא מתאימות למדינה שמכבדת את עצמה.

אביגדור ליברמן: דבר שני, אני בהחלט נגד המיסוי שחל על כל אזרחי מדינת ישראל, לא משנה אם זה 3 אגורות או 13.

אביגדור ליברמן: כעיקרון אני נגד כל מיסוי נוסף.

אביגדור ליברמן: לדעתי, צריך רק להוריד אותו.

אביגדור ליברמן: אנחנו בהחלט שוקלים, דווקא לאנשים שעוברים את העבירות, לשלש את הקנסות ולנסות לגבות מהם הרבה יותר כסף; ענישה, קנסות.

אביגדור ליברמן: גם גביית הקנסות היא דבר מאוד לא אפקטיבי.

אביגדור ליברמן: אני חושב שאין שום סיבה שאותם אנשים, ולצערי יש כאלה מפירי חוק סדרתיים בתחום התנועה וגורמים נזק - אין שום סיבה לא לנסות ולגבות שם בצורה הרבה יותר נחושה וסכומים הרבה יותר גבוהים.

ראובן ריבלין: המשנה מדברת על שוורים מועדים.

ראובן ריבלין: שור מועד.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אלה שחוזרים וחוזרים וחוזרים על עבירות התנועה.

דוד טל: - - -

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת טל; שאלתו הוסברה וגם נענתה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יחיאל חזן.

יחיאל חזן: אדוני השר, באותו עניין, פעם נוספת, אנחנו עדים לכך שהרכבים הכבדים, המשאיות בעצם, מעורבים בתאונות דרכים מאוד-מאוד קטלניות.

יחיאל חזן: האם לא יהיה אפשר להכריח את כל מי שנוסע מצפון לדרום שיסיט את כיוון הנסיעה שלו אל כביש-6.

יחיאל חזן: שנית, בעניין העלות של אגרת רשיון הרכב.

יחיאל חזן: כאשר נהג רוצה לעלות לרכב, הוא צריך לבדוק אם יש לו פוליסה.

יחיאל חזן: אנחנו עדים מדי פעם וגם קוראים בכלי התקשורת, שיש הרבה נהגים שנוסעים ללא פוליסת ביטוח חובה.

יחיאל חזן: אולי הגיע הזמן שתבדקו את האפשרות לבטל את פוליסת החובה ולהטיל היטל על הדלק, כך שכל מי שנוסע יותר, יחויב בעצם לשלם יותר, ומי שנוסע פחות ישלם פחות לביטוח חובה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חזן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר.

אביגדור ליברמן: תודה.

אביגדור ליברמן: לגבי נהגי המשאיות, אני חוזר ואומר, ואמרתי את זה מדוכן הכנסת, לצערי, המעורבות של משאיות בתאונות הדרכים, יחסית לכל צי כלי הרכב בארץ, היא פי-שישה.

אביגדור ליברמן: גם יחסית לנסיעה זה פי-2.5.

אביגדור ליברמן: לכן, להערכתי אנחנו צריכים לבחון מחדש את כל הנושא של הנהג המקצועי, גם לגבי הקנסות וגם לגבי האפשרות לקבל רשיון.

אביגדור ליברמן: כמו שאמרתי, באותה תאונה שכולנו ראינו אותה השבוע, 13 עבירות לנהג חדש בתוך שנה אחת.

אביגדור ליברמן: זה יעלה לדיון כבר בשבוע הבא בוועדת הכלכלה, דומני.

אביגדור ליברמן: דבר שני, מה ששאלת לגבי פוליסת הביטוח, הבעיה, עוד הפעם - לא משנה מה תטיל, פוליסת ביטוח זה מכשיר אפקטיבי שהוכיח את עצמו לא רק אצלנו, גם במדינות אחרות, ואף אחד לא המציא שום פטנט אחר.

אביגדור ליברמן: 100,000 נוהגים בלי רשיון או בפסילה.

אביגדור ליברמן: מדובר בתרבות הנהיגה שלנו.

אביגדור ליברמן: יושב ביציע ניצב יעקב רז, מפקד משטרת התנועה.

אביגדור ליברמן: הם תפסו בסוף שבוע זה מבצע של מירוצים בלתי חוקיים באזור התעשייה בפתח-תקווה.

אביגדור ליברמן: המירוצים האלה, לצערי, מתרבים אצלנו.

אביגדור ליברמן: כל יום אתה רואה שאנשים הופכים את כלי הרכב שלהם באופן פיראטי למכוניות מירוץ.

אביגדור ליברמן: מסכנים את עצמם, את הסביבה.

אביגדור ליברמן: משתתפים במירוצים בלי אמצעי זהירות, בלי אמבולנסים; אין שום גיבוי לכל המירוצים המטורפים האלה.

אביגדור ליברמן: החרימו שם שמונה או 12 כלי רכב השבוע, אבל זה לא מספיק.

אביגדור ליברמן: אין לנו כוח-אדם להתמודד עם הבעיה הזאת.

אביגדור ליברמן: אם לא נשנה איזה דיסקט בראש, לא יעזור שום פטנט כזה או אחר.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אליעזר כהן.

אליעזר כהן: אדוני השר, לנושא האחרון שהזכרת, בעניין מירוצי מכוניות, יושבים פה כמה חברי כנסת שמעורבים - - -

אביגדור ליברמן: אני מקווה שרק במירוצים חוקיים.

אליעזר כהן: בדיוק על זה אני רוצה לדבר.

אליעזר כהן: יש פה כמה חברי כנסת - וילנאי, אנוכי וגלעד ארדן; אנחנו מכינים ועוזרים לסגן שרת החינוך בהכנת הצעת החוק בנושא הספורט המוטורי, ואני מקווה לזרז אותו.

אליעזר כהן: זה להערה האחרונה שלך בעניין המירוצים הלא-חוקיים.

אליעזר כהן: חוק הספורט המוטורי הוא חוק חשוב מאוד, הוא דרוש מאוד והוא יבוא.

אליעזר כהן: רציתי לשאול אותך לגבי אותם עבריינים שאוספים עבירות.

אליעזר כהן: האם כל כך מסובך בעידן המחשוב להגיע למצב של כמות ההרשעות פר-זמן - נהג שאוסף הרשעות פר-זמן, שלא ינהג יותר.

אביגדור ליברמן: קודם כול, לגבי הספורט המוטורי, אני בהחלט תומך בספורט המוטורי.

אביגדור ליברמן: צריך להסדיר את הנושא הזה, כי יש דרישה.

אביגדור ליברמן: כנראה יש ביקוש, וכל התופעה הזאת היא חלק מהעדר הסדר חוקי מתאים עם כל אמצעי הבטיחות והזהירות.

אביגדור ליברמן: אנחנו תומכים בכך בכל הכוח.

אביגדור ליברמן: לצערי, דווקא בבית-המחוקקים הנושא מתמהמה ומקרטע והעסק לא זז, אף שמשרד התחבורה תומך ונתן את כל הסיוע והגיבוי.

אביגדור ליברמן: דבר שני, המחשוב שיש היום במשטרת התנועה הוא לדעתי מחשוב לא משוכלל, והוא עובר כרגע שדרוג.

אביגדור ליברמן: זה נקרא "מבצע דותן", והוא אמור להסתיים ביולי בשנה הבאה.

אביגדור ליברמן: לדעתי, נוכל לראות את המצב באותו רגע.

אביגדור ליברמן: היום אנחנו יכולים לראות את מצב העבירות רק רטרואקטיבית, בפיגור של לפחות חצי שנה אולי אף יותר.

אביגדור ליברמן: אנחנו ננסה גם בהפרש של חצי שנה לראות את הצטברות העבירות אצל נהגים מסוימים, ואני מקווה שמחודש יולי 2004 נוכל לראות באותו רגע את הנהגים שצוברים עבירות מעבר לכל פרופורציה פעם אחרי פעם, עבירה אחרי עבירה.

ראובן ריבלין: כבודו ישיב על עוד שתי שאלות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ויסיים חבר הכנסת רוני בר-און.

אחמד טיבי: שוב, בקשר לכביש-6, כביש האגרה.

אחמד טיבי: היום פנה אלי אזרח שהוא עורך-דין, שמייצג לקוח, נהג שנשלחו אליו הביתה קנסות עד 5,000 שקל.

אחמד טיבי: הוא מבקש לערער.

אחמד טיבי: הוא ביקש את הפירוט של הקנסות, את התאריכים, על מנת שהוא יוכל לתבוע ולערער.

אחמד טיבי: החברה הודיעה לו שהם לא מוכנים למסור לו את הפירוט.

אחמד טיבי: אדוני השר, לא מדובר כאן בהפרת חוזה של המדינה עם החברה, אלא בניסיון להקל על האזרח מול הניסיון להקשיח ולא לגלות סוד מדינה, איך מחשבים את הקנסות.

אחמד טיבי: טוב עשה חבר הכנסת אפללו, שאיננו פה, שמגיש הצעת חוק בדבר פירוט הקנסות שמוטלים בצורה בלתי מתקבלת על הדעת.

ראובן ריבלין: שאלתך ברורה ובהירה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר.

אביגדור ליברמן: קודם כול, החברה הורידה מיוזמתה את גובה הקנסות, עד 700 שקל.

אביגדור ליברמן: מי שרוצה קצת יותר פרטים, כדי שלא ניכנס פה לדיון ספציפי על כביש חוצה-ישראל - מתקיים דיון כזה בוועדת הכספים.

אביגדור ליברמן: אני הייתי בשבוע שעבר וביקשו לקיים דיון נפרד על כל הנושא של כביש האגרה, חוצה-ישראל.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אלפי אזרחים צופים בנו עכשיו.

ראובן ריבלין: אולי אפשר לדעת, לשאלתו של חבר הכנסת אחמד טיבי, האם יכול להיות שיקבעו לאדם קנס בלי שיביאו לפניו את הפרטים?

אביגדור ליברמן: אין דבר כזה.

אביגדור ליברמן: הם חייבים לשלוח את הפרטים על הקנס, כמו המשטרה.

אביגדור ליברמן: לדעתי, את כל הנושא הזה נלבן בשבוע הבא.

אחמד טיבי: האם אתה או מישהו מטעמך יכול לפנות לחברה ולחייב אותה למסור פרטים?

אביגדור ליברמן: אין שום צורך לחייב.

אביגדור ליברמן: לדעתי, תקלות כאלה יש פחות ופחות.

אביגדור ליברמן: אבל אנחנו נשמח לענות ביתר פירוט בשבוע הבא בוועדת הכספים באותו דיון מיוחד שנקיים על כביש חוצה-ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אתה מוזמן לוועדת הכספים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, בבקשה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני בעצם חוזר על ההצעה שהצעתי לך לפני חודשים מספר.

רוני בר-און: לפני כמעט מאה שנה, כשאני הייתי קצין צעיר בפיקוד דרום וכשפואד בן-אליעזר היה מפקד סיירת שקד, היה לנו רכב "דה-שבו".

רוני בר-און: אני זוכר אז שהמלחמה הכי מוצלחת של המשטרה הצבאית בתאונות הדרכים ובעבירות התנועה היתה החרמת רכב של קצינים למשך שבוע או עשרה ימים, בין שנהג הקצין בין שנהג הנהג שלו, כאשר הוא ביצע עבירה שהוגדרה אז כעבירה של מכת מדינה, למשל נסיעה על קו הפרדה לבן או במהירות מוגזמת.

רוני בר-און: פשוט היו מורידים את הנהג או את הקצין.

רוני בר-און: היו אומרים לו: תעצור טרמפים, תחזור לבסיס.

רוני בר-און: הרכב היה מוחרם לתקופה שבין שבוע לשבועיים.

רוני בר-און: הצעתי לך אז להעביר הצעת חוק שלפיה בעבירות שהן מכת מדינה יוחרם גם הרכב האזרחי.

רוני בר-און: אני מבטיח לך שזה היה יעיל, וזה שעברו מאז למעלה מ-30 שנה לא יפגע ביעילות העונש הזה.

רוני בר-און: האם התקדם משהו בעניין הזה?

אביגדור ליברמן: הצעתך התקבלה.

אביגדור ליברמן: עניתי לך כבר אז.

אביגדור ליברמן: העניין נמצא כרגע בוועדת הכלכלה.

אביגדור ליברמן: כלומר, זה בצנרת.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שעד סוף השנה הזאת נקבל תקנות וחוקים חדשים שמסדירים את כל הנושא של חילוט כלי רכב, של השבתת כלי רכב.

אביגדור ליברמן: היום חלק גדול מהבעיה הוא טכני, באיזה מגרשים מאחסנים, על מי חלה האחריות, של מי הביטוח וכך הלאה.

אביגדור ליברמן: את הדברים האלה אנחנו מסדירים כרגע, ואני מקווה שעד סוף השנה יהיו לנו חוק ותקנות בנדון.

ראובן ריבלין: ולהאמין שלפני 30 שנה, חברי הכנסת בר-און ובן-אליעזר נכנסו ל"דה-שבו", כל אחד לבד.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת, התשס"ד-2003, שהחזירה ועדת הכנסת.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אדוני השר ישיב על שאילתא מס' 394 של חבר הכנסת יעקב מרגי.

ראובן ריבלין: נא להשיב, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב מרגי שאל את שר התחבורה ביום ט"ז בתמוז תשס"ג (16 ביולי 2003):

ראובן ריבלין: פורסם כי התחבורה הציבורית בבאר-שבע תופרט בתוך זמן קצר.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: האם נערך סקר צרכים בקרב המשתמשים בתחבורה הציבורית בעיר זו, ואם לא – מדוע?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: כיצד יישמרו זכויותיהם של עובדי החברה?

אביגדור ליברמן: דומני שהשאילתא התייחסה לנושא התחבורה הציבורית בבאר-שבע.

אביגדור ליברמן: אני אפילו לא אקרא את מה שכתבו לי במשרד.

אביגדור ליברמן: היום בפעם הראשונה התחיל המפעיל הפרטי לעבוד בבאר-שבע.

אביגדור ליברמן: הוא יצא לדרך עם 60 אוטובוסים, מתוכם 30 אוטובוסים חדשים ו-30 אוטובוסים שהושאלו מחברת "דן".

אביגדור ליברמן: לדוגמה, לפני כמה חודשים ניסינו להשתמש באוטובוסים הקיימים של החברה העירונית באר-שבע, וזה היה בלתי אפשרי.

אביגדור ליברמן: מתוך 14 אוטובוסים, 13 אוטובוסים לא עברו את הטסט ואחד, לדעתי, עבר במזל.

אביגדור ליברמן: זה מצב האוטובוסים שהיו בבאר-שבע.

אביגדור ליברמן: יתירה מזאת, אני יכול לומר לך שהמדינה סבסדה את הקואופרטיב העירוני ב-10 מיליוני שקלים בשוטף, ועוד ב-6 מיליוני שקלים בהצטיידות.

אביגדור ליברמן: לעומת זאת, הזכיין משלם תמלוגים בגובה של 21 מיליון שקל לשנה.

אביגדור ליברמן: במקום להוציא 16 מיליון שקל מקבלים 21 מיליון שקל, וזוכים גם לשירות טוב יותר וגם לציוד בטיחותי יותר.

אביגדור ליברמן: אגב, בתחזיות הכי אופטימיות שלנו דיברנו על תמלוגים בגובה של 10 מיליוני שקלים.

אביגדור ליברמן: זאת אולי דוגמה קלאסית לכיוונים - - -

ראובן ריבלין: והמחיר לצרכן יותר נמוך.

אביגדור ליברמן: המחיר כמובן ירד בצורה משמעותית.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, שאלה נוספת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יעקב מרגי: השאילתא אומנם נכתבה ביוני, אי-אפשר לומר שהדבר מקרי, אבל החברה הופרטה.

יעקב מרגי: החברה החדשה עבדה היום בבאר-שבע.

יעקב מרגי: ומה לגבי השאלה השנייה, האם יישמרו זכויותיהם של העובדים הוותיקים והחדשים בחברה?

אביגדור ליברמן: בהחלט.

אביגדור ליברמן: נתנו סכומי עתק כדי לסיים את הסיפור הזה.

אביגדור ליברמן: מדובר בנושא מורכב, דור א' ודור ב'.

אביגדור ליברמן: אין אחד שאין לו כיסוי מכובד בכל נושא הפרישה.

ראובן ריבלין: מאוד מודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים דהן שאל את שר התחבורה ביום כ"ג בתמוז התשס"ג (23 ביולי 2003): ב"ידיעות אחרונות" מיום ח' בתמוז התשס"ג, 8 ביולי 2003, פורסם כי הנחית את חברת הרכבת להתחיל בתכנון קו רכבת לאריאל.

ראובן ריבלין: לדברי ראש עיריית אריאל, הקו ישרת בעיקר פלסטינים הנוסעים מעזה לשכם.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: האם הפרטים נכונים?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: כמה יעלה הפרויקט, מנין יבוא מימונו, ומה הוא לוח הזמנים להגשמתו?

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: האם יורה משרדך על המשך הקו לעמנואל?

ראובן ריבלין: 4.

ראובן ריבלין: כיצד מסייע משרדך לעמנואל?

אביגדור ליברמן: אני מבין שגם השאילתא של דהן התייחסה לרכבת לעמנואל – לחיבור לעמנואל.

אביגדור ליברמן: נתתי הוראה לרכבת ישראל להתחיל בתכנון של קו רכבת לאריאל.

אביגדור ליברמן: מבחינה תחבורתית יש הצדקה לכך.

אביגדור ליברמן: טרם נעשתה בדיקה של תחזיות ביקוש של נוסעים בקו, כרגע מדובר על תכנון מוקדם.

אביגדור ליברמן: אם נחליט, נוכל לסיים את הקו לאריאל בתוך שלוש שנים.

אביגדור ליברמן: כרגע אין תכנון לחיבור אותו קו לעמנואל.

אביגדור ליברמן: בכל מקרה, כפי שאתה יכול לנחש, ההחלטה תהיה בעיקר החלטה פוליטית, ולא מקצועית או תחבורתית.

אביגדור ליברמן: השנה העברנו הרבה מאוד כסף – גם לתאורה, גם לתאורה ביטחונית, גם לסלילת מסלול אופניים בתוך עמנואל.

אביגדור ליברמן: את התשלום על התאורה הביטחונית קיבלה על עצמה מע"צ.

אביגדור ליברמן: לדעתי, נוכל לדבר לקראת אמצע השנה הבאה על גמר התכנון ועל הסקרים בעניין הרכבת לאריאל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: שאלה נוספת לחבר הכנסת דהן.

נסים דהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

נסים דהן: כבוד השר, השאלה היא לא על רכבת לעמנואל או לאריאל.

נסים דהן: השאלה היא, אם במסגרת הרה-ארגון והתכנון המחודש של התחבורה במדינת ישראל – בעיקר, כמו שאני יודע כחבר בוועדת הכספים, התוספת של 24 מיליארד שקל לרכבת – אם גם יישובים כמו אריאל, מעלה-אדומים, עמנואל וכל היישובים שמעבר ל"קו הירוק" הם בתוכנית לשיפור מערך התחבורה.

אביגדור ליברמן: כרגע, מבחינת התוכנית, אריאל היא העיר היחידה - - -

ראובן ריבלין: הוא שאל על התוכנית הממשלתית, הוא לא שאל על התוכניות המסתובבות.

אביגדור ליברמן: לדעתי אין שום תוכנית אחרת פרט לזו שמתכננת כרגע רכבת ישראל.

ראובן ריבלין: בתוכנית ז'נבה אין לאריאל - - -

אביגדור ליברמן: הקו היחיד שמגיע ליהודה ושומרון יהיה הקו לאריאל.

אביגדור ליברמן: יש גם תוכנית להמשיך את הקו עד שכם.

אביגדור ליברמן: אגב, אחד הדברים במסגרת אותו חזון של מזרח תיכון חדש – הוא בהחלט יכול לשמש פתרון לעיר הכי צפופה ביהודה ושומרון, שזאת שכם.

אביגדור ליברמן: אין תוכניות אחרות.

אביגדור ליברמן: למעלה-אדומים, להערכתי, זה לא כדאי ולא כלכלי, במיוחד לאור הסלילה של הכבישים החדשים.

אביגדור ליברמן: אבל מבחינת הנפח והגודל של העיר, אין ספק שקו אריאל הוא היחיד שעומד על הפרק ברמה המעשית.

אביגדור ליברמן: חברת הכנסת אתי לבני שאלה את שר התחבורה ביום כ"ג בתמוז התשס"ג (23 ביולי 2003):

אביגדור ליברמן: פתיחת הקניון החדש במרינה בהרצלייה יוצרת עומסי תנועה קשים ואף בעיה קשה בהגעה לאזור במקרה אסון.

אביגדור ליברמן: רצוני לשאול: 1.

אביגדור ליברמן: כיצד תיפתר בעיה זו?

אביגדור ליברמן: 2.

אביגדור ליברמן: מדוע אין מקדמים את סלילת הכביש מהמרינה לכביש החוף?

אביגדור ליברמן: תשובת שר התחבורה אביגדור ליברמן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אביגדור ליברמן: סלילת כביש המרינה וחיבורו לדרך השירות בצד המערבי של כביש מס' 2 - כביש החוף - נמצאים בשלבי ביצוע מתקדמים על-ידי עיריית הרצלייה.

אביגדור ליברמן: 2.

אביגדור ליברמן: כפי שנמסר לנו על-ידי העירייה, פתיחת הכביש הנ"ל לתנועה מתוכננת ל-25 בספטמבר 2003.

אביגדור ליברמן: צפוי כי פתיחת הכביש תקל את עומס התנועה ואת הגישה לאזור המרינה בהרצלייה.

אביגדור ליברמן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל את שר התחבורה ביום כ"ג בתמוז התשס"ג (23 ביולי 2003):

אביגדור ליברמן: הכפר מג'ד-אל-כרום סובל זמן רב מתאונות דרכים קטלניות בכביש מס' 85, החוצה אותו מדרום.

אביגדור ליברמן: תושבים רבים מבקשים לרמזר את הכניסה לכפר ולהקים גשר עילי על הכביש.

אביגדור ליברמן: רצוני לשאול: 1.

אביגדור ליברמן: האם ייענה משרדך לפניות אלה?

אביגדור ליברמן: 2.

אביגדור ליברמן: אם כן – מתי, ואם לא – איזה פתרון מציע משרדך לבעיה זו?

אביגדור ליברמן: שר התחבורה אביגדור ליברמן: הריני מתכבד להשיב על שאילתא רגילה מס' 489 של חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה בנושא:

אביגדור ליברמן: הקמת רמזור וגשר עילי בכביש מס' 85 הסמוך לכפר מג'ד-אל-כרום.

אביגדור ליברמן: מדובר בתוכניות הגשר במג'ד-אל-כרום, שהן בהליכים סטטוטוריים בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה.

אביגדור ליברמן: לדעתי, זה הפתרון האולטימטיבי בנושא תאונות הדרכים שם.

אביגדור ליברמן: בידי מע"צ תוכניות לפרסום מכרז להצבת רמזור בצומת מג'ד-אל-כרום מזרח.

אביגדור ליברמן: מסיבות תקציביות נדחה ביצוע המכרז לשנת התקציב 2004.

אביגדור ליברמן: במסגרת הטיפול בקידום זמינות, כדי להכשיר את השטח לביצוע הפרויקט, התגלו מבנים בלתי חוקיים, שנבנו ללא היתר, משני צדי הצומת ובתוך רצועת הדרך של מע"צ, אשר לא יאפשרו את התקנת הרמזור ואת תפעולו אם לא יפונו.

אביגדור ליברמן: מע"צ הודיעה לראש המועצה כי התנאי לביצוע הפרויקט הוא פינוי השטח והתערבות מצדו.

אביגדור ליברמן: נוסף על כך פנה מחוז חיפה של מע"צ לממונה על מחוז הצפון במשרד הפנים והתריע על הפלישות הבלתי-חוקיות לתחום הדרך ועל הצורך בסילוק המבנים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שבשנת 2004 נהיה מוכנים, אם השטח יהיה פנוי לבנייה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, שאלה נוספת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, אני מכיר את הבעיה מהשטח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שלשר לא נתנו את התמונה כהווייתה, אחרת אני מאמין שהוא לא היה מוכן לעמוד ולתת את התשובה המביכה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי בשביל מה דרוש רמזור?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשביל לאפשר לאנשים להיכנס לתוך העיר בצורה בטיחותית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשביל מה צריך גשר עילי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כדי לאפשר לעבור בין שתי השכונות מתוך הכפר, הריכוז הגדול, אל השכונה הדרומית שבפאתי הכפר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתשובה אומר כבוד השר, שהרמזור לא יותקן מפני שאין תקציבים, והגשר לא יקודם עד אשר תתפנה השכונה הדרומית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני קורא לזה "מבנים בלתי חוקיים".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המבנים הבלתי-חוקיים האלה קיימים עשרות שנים, הם חלק מהכפר מג'ד-אל-כרום, הם נמצאים ברכוש פרטי – אומנם בלתי חוקיים, מה נעשה, בא חוק התכנון והבנייה והכריז על עשרות אלפי בתים, שהיו קיימים גם אז, כבלתי חוקיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל, איך במצב הזה תיפתר הבעיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חזרנו לשאלה – הבתים נמצאים, השכונה נמצאת, הכפר מג'ד-אל-כרום קיים – למה אי-אפשר לעשות רמזור ולמה אי-אפשר לעשות גשר עילי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לעניין התקציב, עוד מלה אחת נוספת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע שהמועצה המקומית מג'ד-אל-כרום קרסה בקדנציה הקודמת, מפני שהיא שילמה 15 מיליון שקל בגין הכביש הזה, והנה חבר הכנסת וילנאי, שמכיר את הבעיה, מהנהן לאות הסכמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתי יהיה אפשר לפתור את הבעיה הזאת ולחסוך בחיי אדם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי מדי חודש-חודשיים נהרגים בכביש הזה.

ואסל טאהא: עשרות תלמידים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם תלמידים, ולא רק סתם תושבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אביגדור ליברמן: אני חוזר ואומר, לא ביקשנו מעיריית מג'ד-אל-כרום השתתפות בתקציב.

אביגדור ליברמן: בשנת 2004 דאגתי להכניס את זה לתוכנית העבודה של מע"צ.

אביגדור ליברמן: הרמזור לא יכול לעמוד בחצר הפרטית של אף אחד.

אביגדור ליברמן: כדי לבנות גשר, מבחינה הנדסית, אתה חייב מינימום של שטח פנוי משני צדי הכביש.

אביגדור ליברמן: אם עומדים שם בתים פרטיים, אתה לא יכול למתוח את הגשר.

אביגדור ליברמן: כדי לחבר שתי שכונות, אתה חייב לבנות את הגשר.

אביגדור ליברמן: אם הבתים לא יפונו, לא יהיה גשר – אתה לא יכול לבנות בתוך חצר פרטית.

אביגדור ליברמן: לגבי הרמזור, אותו הדבר.

אביגדור ליברמן: אם מבחינה הנדסית זה אפשרי, אנחנו נבנה, עם או בלי.

אביגדור ליברמן: אני מודה, לא ראיתי את השטח במו-עיני.

אביגדור ליברמן: בביקורי הקרוב אבקש לראות את זה בתוכנית הסיור.

אביגדור ליברמן: אני מניח שהתשובה היא כן אמיתית.

ראובן ריבלין: תודה לשר התחבורה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אדוני ייקח את הפרוטוקול ויזכיר לשר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל איתן שאל את שר התחבורה ביום כ"ג בתמוז התשס"ג (23 ביולי 2003):

ראובן ריבלין: בעקבות פנייה של קבוצת אזרחים, הנוגעת לאישור טיסות שכר ליעדים באירופה בתקופות הסמוכות לחגים, רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: האם נדרש אישור ממשרד התחבורה לטיסות שכר, ואם כן – מה הוא ההליך?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: האם משרד התחבורה מתערב בכמות הטיסות ובמחיריהן בתקופות לחץ או מפקח עליהם?

ראובן ריבלין: תשובת שר התחבורה אביגדור ליברמן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

ראובן ריבלין: כל טיסת שכר מחייבת אישור מראש ובכתב מאת ראש מינהל התעופה האזרחית.

ראובן ריבלין: התנאים למתן אישור כאמור והתהליך בכללו קבועים בתקנות רישוי שירותי התעופה (טיסות שכר), התשמ"ב-1982, וכוללים בין היתר חובת הגשת בקשה לאישור טיסות שכר חתומה בידי מארגן הטיסה ובידי המוביל האווירי המיועד; מסירת כל הפרטים הקשורים לטיסה - סוג ודגם המטוס, בעלות על המטוס, מועד הטיסה, יעד הטיסה ועוד; צירוף הסכם השכר בין המארגן והמוביל; המצאת דוגמת כרטיס טיסה; המצאת ערבות בנקאית או ערבות ביצוע.

ראובן ריבלין: אישור המנהל יינתן לאחר שישקול בדעתו את הבקשה בהתאם למדיניות ולדין.

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: משרד התחבורה אינו מתערב, ככלל, בכמות טיסות השכר אל ישראל וממנה, למעט יעדים מספר שבהם כמות הטיסות מפוקחת.

ראובן ריבלין: משרד התחבורה אינו מפקח על מחירי טיסות השכר, אלא מאשר מחירי מינימום בלבד מתוך מגמה להבטיח יציבות כלכלית של המובילים האוויריים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק הרצוג שאל את שר התחבורה ביום א' באב התשס"ג (30 ביולי 2003):

ראובן ריבלין: כ-30 תלונות של כתבים זרים על השפלות ועיכובים, לטענתם, שהם עוברים בנמל התעופה בן-גוריון הגיעו לאחרונה לאיחוד הכתבים הזרים בישראל.

ראובן ריבלין: בין הטענות: החרמות ציוד ובדיקות פיזיות.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: מה הן ההנחיות לצוותים בנמל התעופה לגבי כניסת עיתונאים שהגעתם תואמה ואושרה מראש?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: מה הם הנהלים לגבי החרמת ציוד עיתונאי?

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: האם קיים תיאום רציף בין רשות שדות התעופה לבין האחראים במשרד החוץ לכניסת עיתונאים זרים?

אביגדור ליברמן: מערך הבידוק הביטחוני בנתב"ג הינו הגוף המבצע את הבדיקות הביטחוניות לנוסעים היוצאים את הארץ בדרך האוויר, על-פי הנחיות ונוהלי עבודה של שירות הביטחון הכללי.

אביגדור ליברמן: אוכלוסיית העיתונאים אינה שונה מהותית מאוכלוסיות נוסעים אחרות, אשר רמת בדיקתן נקבעת על-פי נתונים מובנים.

אביגדור ליברמן: בסוגריים, אני יכול להגיד לך שכבר היו לנו מקרים של עיתונאים, או אלה שהגיעו במסווה של עיתונאים ולא היו בדיוק עיתונאים ולא בדיוק הגיעו לכאן כדי לסקר את הדברים ברמה העיתונאית המקצועית.

אביגדור ליברמן: לעניין זה אף יצוין, כי למרות זאת יש בקרב האחראים על מערך הבידוק מודעות ורגישות מיוחדת בבדיקת עיתונאים זרים, והם נוקטים משנה זהירות ורגישות ביחס כלפיהם.

אביגדור ליברמן: להגדרה "השפלה" אין מקום, וחבל שנעשה בה שימוש, במסגרת האחריות הכבדה למניעת פיגועים בתעופה האזרחית.

אביגדור ליברמן: בוז'י, כל אחד שחושב שאנחנו מתייחסים למישהו בצורה אכזרית או גסה בבידוק הביטחוני, ייסע לארצות-הברית וינסה להשוות את תנאי הבידוק בנמלים בארצות-הברית עם התנאים אצלנו.

אביגדור ליברמן: אין מתבצעת "החרמת חפצים".

אביגדור ליברמן: במקרים שבהם קיימת התרעה של המכשור הטכנולוגי כלפי חפץ מסוים, יש צורך להשהותו לבדיקה למשך 24 שעות, על מנת שלא לגרום נזק חלילה בבדיקתו.

אביגדור ליברמן: החפץ מוחזר לנוסע על-ידי חברת התעופה בתוך 24 שעות.

אביגדור ליברמן: מנכ"ל רשות שדות התעופה קיים פגישת עבודה עם סמנכ"ל משרד הביטחון, לשכת העיתונות הממשלתית ומחלקת הקשר במשרד ראש הממשלה, והוחלט על הקמת צוות בין-משרדי, אשר יגיש בטווח זמן קצר את המלצותיו לשיפור נוהלי הבדיקה של אוכלוסיית העיתונאים הזרים.

ראובן ריבלין: שאלה נוספת לחבר הכנסת הרצוג.

ראובן ריבלין: בכל פעם שנאמר בוז'י ידעו כולם שמדובר בחבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: בסדר, כבוד השר נוהג בי בידידות.

יצחק הרצוג: הרגישות של התקשורת העולמית היום למצבה של מדינת ישראל היא גבוהה ביותר, ומצבנו בתקשורת העולמית קשה מאוד.

יצחק הרצוג: אתמול קיימתם דיון בממשלה, שלדעתי לא התעמק בבעיות האמיתיות, אלא רק בצבע.

יצחק הרצוג: אדוני השר, מחרימים ציוד ונוהגים באטימות.

יצחק הרצוג: לא אכפת לי מה קורה באמריקה, מכיוון שאני יודע שאם עוצרים בנתב"ג כתב בכיר של ה"ניו-יורק טיימס" ומשפילים אותו, אז למחרת זה עולה למדינת ישראל הרבה מאוד, בייחוד בעידן האינטרנט.

אביגדור ליברמן: כמו שאמרתי, אנחנו מנסים לגלות רגישות מקסימלית.

אביגדור ליברמן: לדעתי חלק מהעיתונאים הזרים מתנהגים בצורה פרובוקטיבית – אני לא רוצה להגיד בצורה מכוונת – ובצורה די נוקשה שלא לצורך.

אביגדור ליברמן: כולנו משתדלים לעשות את המקסימום.

אביגדור ליברמן: חלק מהעיתונאים, לדעתי, לא משנה אם תקבל אותם גם עם פרחים בשדה התעופה, ברור מה דעותיהם ומה הם יכתבו ולא נשנה פה הרבה.

אביגדור ליברמן: אם מישהו חושב שביחס בשדה התעופה אפשר לשנות עמדה מהותית של עיתונאי כזה או אחר, הוא טועה.

אביגדור ליברמן: בלי קשר לזה אנחנו מחויבים לתת מקסימום שירות ומשתדלים לעשות את זה במסגרת ההתרעות והמגבלות הקיימות.

אביגדור ליברמן: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר התחבורה ביום ח' באב התשס"ג (6 באוגוסט 2003):

אביגדור ליברמן: בכביש עכו—צפת שעובר ליד הכפר מג'ד-אל-כרום אין מספיק תמרורים ואין סימון של מעברי חצייה, דבר אשר גרם תאונות דרכים רבות ולפגיעה בהולכי רגל.

אביגדור ליברמן: רצוני לשאול: 1.

אביגדור ליברמן: האם מודע משרדך למצב זה?

אביגדור ליברמן: 2.

אביגדור ליברמן: האם פועל משרדך לשיפור המצב, ואם לא – מדוע?

אביגדור ליברמן: 3.

אביגדור ליברמן: האם יממן משרדך הקמת גשרים לחציית הכביש?

אביגדור ליברמן: 4.

אביגדור ליברמן: אם כן – מתי יחלו העבודות?

אביגדור ליברמן: שר התחבורה אביגדור ליברמן: אף שחבר הכנסת ברכה לא נמצא, אני רוצה להזכיר, שבדיון הקודם אמרתי שאנחנו מתכוונים לפתוח שני משרדי רישוי במגזר הערבי, והיו לו הרבה ספקות.

אביגדור ליברמן: כשהגעתי למשרד התחבורה גיליתי שמאז קום המדינה לא היה שום משרד רישוי במגזר הערבי.

אביגדור ליברמן: כבר נפתח משרד הרישוי בשפרעם ועברו שם היום עשרות אנשים בשביל רשיונות וטסט.

אביגדור ליברמן: המשרד השני ייפתח בקרוב במשולש.

ראובן ריבלין: אני מודה לאדוני.

אביגדור ליברמן: הריני מתכבד להשיב על שאילתא רגילה מס' 593 של חבר הכנסת מוחמד ברכה בנושא:

אביגדור ליברמן: מחסור בתמרורים בכביש עכו--צפת.

אביגדור ליברמן: נמסר על-ידי מהנדס מחוז חיפה של מע"צ, כי השלטים והתמרורים החסרים פורקו כפי הנראה מהמקום - תופעה נפוצה בכבישי המחוז – במעשי עבריינות וונדליזם.

אביגדור ליברמן: לאחר ייצורם מחדש, הם יותקנו בשטח.

אביגדור ליברמן: מעברי חצייה לא מסמנים, אלא אם קיים צומת מרומזר.

אביגדור ליברמן: קיימות תוכניות להתקנת רמזור בצומת מג'ד-אל-כרום מזרח, והמכרז יפורסם מתקציב 2004.

אביגדור ליברמן: התנאי לביצועו הוא פינוי השטח משני צדי הצומת מפלישות ובנייה בלתי חוקית בתוך תחום רצועת הדרך.

אביגדור ליברמן: ביקשנו את התערבותם ועזרתם של ראש המועצה המקומית והממונה על מחוז הצפון במשרד הפנים.

אביגדור ליברמן: תוכניות הגשר במג'ד-אל-כרום נמצאות בהליכים סטטוטוריים בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה.

אביגדור ליברמן: בצומת הכניסה המערבי למג'ד-אל-כרום נערכות ספירות תנועה לבדיקת הצורך ברמזור.

ראובן ריבלין: אדוני יעביר את השאילתות שלא ענה עליהן לקצרנית, ומובן שהיא תכניס אותן לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: תמו השאילתות.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר התחבורה.

ראובן ריבלין: ["דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט"ו, עמ' 3639; חוב' י"ז, עמ' 4121, חוב' כ"ב, עמ' 5143; מושב שני, חוב' א, עמ' 5432, חוב' ב', עמ' 5534; חוב' ד', עמ' 5944 ועמ' 5951.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר, ראשון הדוברים בדיון המשולב בהצעות שונות לסדר-היום על המצב הכלכלי, דוח העוני, המדיניות הכלכלית, פערי השכר והמשבר ביחסי העבודה במשק.

ראובן ריבלין: אני אתן לכל חבר כנסת שלוש דקות, אבל לראשון אני נותן כמה שהוא צריך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ראובן ריבלין: לא נקפח אותך, חבר הכנסת דהאמשה, אתה הבא אחריו.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר יצא לי לבקר בשני בתי-תמחוי.

בנימין בן-אליעזר: תאמין לי, ברגע שראיתי מה שראיתי נזכרתי בך.

בנימין בן-אליעזר: מדוע?

בנימין בן-אליעזר: משום שאני יודע מה מתרחש אצלך בלב מעבר לפנים הקשוחות שלך.

בנימין בן-אליעזר: באותו רגע חשבתי מה רובי ריבלין היה עושה לו ראה את המחזה הזה, לא של קשישים שעומדים בתור לאכול, אלא של הילדים - מספר הילדים עלה על מספר הקשישים.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, כמי שראה אותך עם דמעה בעיניים, היית עומד ובוכה, כי המחזה היה קשה.

בנימין בן-אליעזר: לכן אני ממליץ לך, לנו, לעשות אולי סיור פתע בלי להודיע דבר.

בנימין בן-אליעזר: אגב, הצעתי סיור כזה לראש הממשלה, אמרתי לו: הנה רשימה של 20 מקומות, תבחר, נלך לבקר ביקור פתע ונראה בדיוק מה קורה שם.

בנימין בן-אליעזר: מבחינתי, מדינת ישראל קיבלה ציון נכשל בכלכלה.

בנימין בן-אליעזר: כפי שעיני כולנו רואות מסקר של עמותת "סנאט" הבוקר - הסקר קובע כי ממשלת שרון היא המאכזבת ביותר בעשר השנים האחרונות בתחומים הכלכליים והחברתיים.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין בזה את שר האוצר, שמתפאר השכם והערב כי מדיניותו, או מדינתנו, יוצאת מהמיתון, להתייחס אל הנתונים הקשים שפורסמו, לדוח העוני של הביטוח הלאומי, שממנו עולים מספרים מזעזעים.

בנימין בן-אליעזר: מיליון ו-312,000 נפשות בישראל חיות מתחת לקו העוני, מתוכן 618,000 ילדים.

בנימין בן-אליעזר: כל ילד שלישי בישראל הוא עני.

בנימין בן-אליעזר: בשבוע שעבר נכתב בעיתון על מקרה מצער של כיתה בבית-ספר בקריית-שמונה.

בנימין בן-אליעזר: נאמר שם ש-75 מתוך 210 תלמידים לא השיגו 690 שקל, ולכן נותרו בבתיהם בעוד החברים שלהם יורדים לחמישה ימי כיף באילת.

בנימין בן-אליעזר: זה קורה במדינת ישראל, בעיר הדגל של כולנו – קריית-שמונה.

בנימין בן-אליעזר: לצערנו, פורסם אתמול שהיתוספו 25,000 מובטלים חדשים שנרשמו בלשכת התעסוקה; 25,000 מובטלים חדשים, ולממשלה אין תשובה ולממשלה אין בשורה.

בנימין בן-אליעזר: יתירה מזאת, תשובתה של הממשלה היא העברת תקציב אנטי-חברתי, תקציב המנוגד לכללי המוסר המקובלים, שדינו היה ליפול בעת שהוצג; תקציב שפוגע בחולים, בעניים, באמהות החד-הוריות; תקציב המורה על סגירתם של בתי-חולים, צמצום של 250 מיליון שקל ושל 30 מיליון שקל בשירותים לקשישים, צמצום של כ-200 מיליון שקלים במערכת החינוך וקיצוץ הקצבאות הניתנות ל-276,000 המובטלים בישראל.

בנימין בן-אליעזר: למי יפנו?

בנימין בן-אליעזר: מי הכתובת?

בנימין בן-אליעזר: מי ייתן מזור למשפחותיהם?

בנימין בן-אליעזר: הלוא כישלונה וחדלונה של הממשלה הם באטימותה.

בנימין בן-אליעזר: האוצר מתייחס אל המובטלים כאל פרזיטים ורמאים.

בנימין בן-אליעזר: הדבר המדהים, אדוני היושב-ראש, הוא שמחקר חדש שערך שירות התעסוקה שלנו מגלה תמונת מצב מעניינת אחרת, שונה, שאפילו אותי היא הפתיעה.

בנימין בן-אליעזר: מהמחקר עולה כי רוב מחוסרי העבודה היום הם דווקא משכילים, צעירים ובעלי פוטנציאל ואנרגיה.

בנימין בן-אליעזר: כך כתוב.

בנימין בן-אליעזר: הבעיה אינה טמונה במובטלים, אלא בכך שהממשלה דואגת לבעלי הון, לתעשיינים, לעשירון העליון, שעה שאחרים נמקים בתלאותיהם ובמצוקותיהם ואין מי שדואג להם.

בנימין בן-אליעזר: על כן חשוב, אדוני היושב-ראש, שהכנסת קבעה על סדר-יומה דיון חשוב זה על המצב הכלכלי הקשה הפוקד את ארצנו, ואני מברך אותך על כך.

בנימין בן-אליעזר: אבל חשוב יותר להגיע למעשה, ולשנות את המצב.

בנימין בן-אליעזר: וזה אפשרי, זה בידכם.

בנימין בן-אליעזר: אני פונה אליכם מעל במה זו, בשמי ובשם 6 מיליונים ו-600,000 אזרחי מדינת ישראל, פשוט תתעוררו.

בנימין בן-אליעזר: לא בכדי נכשלה ממשלת שרון במבחן הכלכלה.

בנימין בן-אליעזר: כישלון המדיניות שלכם הוא שמביא לשבר בעם שלנו.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, ואני אסיים בנימה שבה התחלתי – אני מכיר את רגישותך, ולכן חשובה גם מעורבותך האישית.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת, השר לשעבר, בנימין בן-אליעזר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: רשימת הדוברים מופיעה לפניכם, כך שכל אחד יוכל לדעת כיצד מתקדם העניין.

ראובן ריבלין: מי שלא יהיה נוכח באולם בזמן קריאת שמו, מובן שיאבד את זכות הדיבור.

ראובן ריבלין: כ-40 איש נרשמו לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בתחילת הישיבה ראיתי את השר שטרית, וציפיתי לתומי שהוא אומנם ישמע את הדיון הזה, לפחות כשר במשרד האוצר, כי השר הראשי, מר נתניהו, שיודע לבשר לנו כי יצאנו מהמיתון והצמיחה התחילה, והכול מתחיל להיות ורוד ויפה, כל כך עסוק בהמשך מלאכתו, אז לפחות שהשר במשרד האוצר יהיה פה, כפי שציפיתי שיהיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל אופן, אדוני, הלוואי שהציפיות אומנם תהיינה מבוססות והמציאות פשוט לא תטפח על פניהם ותראה שמדובר בציפיות שווא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יותר נכון ומה יותר צודק מאשר נתונים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי הנתונים מראים בבירור שמשנת 1988 והלאה היתה צמיחה והיתה עלייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצמיחה והעלייה האלה פירושן פחות משפחות עניות, פחות ילדים מתחת לקו העוני, פחות אבטלה ופחות עוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המגמה הזאת נמשכה במשך שנות ה-90 הראשונות – כמעט עד סוף העשור, היות שבאותן השנים המציאות הכלכלית אומנם היתה אחרת והכול התקדם בקצב אטי אומנם, אבל ברור ויציב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההתהפכות במגמה התחילה בשנת 2000/01, והיא נמשכת גם עתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המצב הכלכלי הולך מדחי אל דחי, גם אם זה לא נוח לשר האוצר וגם אם הוא ממהר לבשר לכולנו שהנה, או-טו-טו יוצאים מהמיתון ומהקשיים הכלכליים והכול מתחיל לצמוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שוב, אני מתפלל שהשר לא יתבדה וכולנו לא נתבדה, אבל המציאות היא אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אתן נתונים של המוסד לביטוח לאומי ומהדוח האחרון שפורסם על העוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אמסור רק כמה נתונים שאומנם מוכיחים את מה שאמרתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשנת 1999 היה מספר העניים במדינה מיליון ו-59,000.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מספרם גדל בכ-30,000 בשנת 2000, והגיע למיליון ו-88,100 תושבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך הוא הדבר גם לגבי מספר המשפחות העניות – ב-1998 היו 284,000 משפחות עניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשנת 1999 גדל מספרן ב-15,000 והגיע ל-299,000.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשנת 2000 הוא גדל שוב, ל-305,400.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עדיין אין לנו נתונים על 2002 או על 2003, כשאנחנו בשלהי השנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין ספק, ואין חולק על כך, שהנתונים האלה הולכים ונעשים יותר קשים ויותר חמורים עם הזמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אמסור רק נתון אחד על מספר המובטלים ברבעון השני וברבעון השלישי של שנת 2003.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברבעון השני של 2003 היו לנו 274,000 מובטלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברבעון השלישי של השנה הזאת גדל מספרם ל-278,600.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם מדברים על נתונים ועל סטטיסטיקה, אי-אפשר בלי להתייחס למגזר העני ביותר, כפי שהנתונים מראים, וכוונתי לאוכלוסייה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשנת 2001 היה שיעור המשפחות שמתחת לקו העוני 33.7% – לפני תשלום הקצבאות של הביטוח הלאומי, ו-17.7% לאחר תשלום הקצבאות האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באוכלוסייה הערבית השיעורים המקבילים היו: במקום 33.7% בכלל האוכלוסייה – 56.8% מהמשפחות הערביות; במקום 17.7% בכלל האוכלוסייה – לאחר תשלום הקצבאות – באוכלוסייה הערבית הנתון היה 45.3%.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כלומר, גם לאחר תשלום הקצבאות לא ירד העוני במשפחות הערביות במידה שירד במשפחות היהודיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים שמאז קוצצו הקצבאות האלה שוב ושוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהתחלה לא היה עדכון של הקצבאות, לאחר מכן היה קיצוץ כללי של 4%, ולאחר מכן היה קיצוץ למשפחות הערביות – במסגרת החוק קראו לזה "משפחות שלא שירתו בצבא" – בשיעור 12% נוספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הקיצוצים הולכים ונמשכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מראה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, שהמגמה הזאת מעמיקה ונעשית הרבה יותר קשה בכל מה שקשור לציבור הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר שהמצב הזה אינו גזירה משמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם מדינת הרווחה כבר מאחורינו, והכול על-פי שיקולים אידיאולוגיים של ממשלה שהולכת ומדרדרת אותנו יום-יום לבירא עמיקתא, אבל בכל זאת ממשיכה לומר וממשיכה לבשר - - - מה מצחיק אותך, חבר הכנסת פינס?

אופיר פינס-פז: לא רק ערבית, אלא גם ארמית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בירא עמיקתא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע - בבא בתרא ושור מועד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למדתי, מה לעשות.

ראובן ריבלין: מי שלומד – לומד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל המצב הזה, רבותי חברי הכנסת, אנחנו חייבים לומר לממשלה - כולנו, אני אומר עכשיו, כל חברי הכנסת - אני חושב שהנתונים האלה חייבים להדאיג גם את הקואליציה וגם את האופוזיציה, וחייבים להדאיג את כל שכבות האוכלוסייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואם הממשלה תמשיך לקבל את הגיבוי - מהקואליציה במיוחד - ככה "בליינד", באופן עיוור, אפילו בלי להיכנס לנתונים, בסוף האחריות היא על כולנו, והתוצאות האלה גם משתקפות וצולפות באוכלוסייה כולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה להוסיף עוד משפט אחד על איך זה נראה גם בציבור ולמה זה כל כך קשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי מי מרוויח במדיניות הזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה שיש להם הון, בעלי הכסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק היום התפרסמו הנתונים על הרווח של הבנקים – הבנקים הכפילו רווח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 98% רווח, ומדובר במיליארדים, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם נדבר על בנק ערבי-ישראלי - חברה-בת של בנק לאומי, ממש חברה-בת, שהיא קטנה אבל בכל זאת יש לה מיליונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 51 מיליון שקל הרוויח הבנק הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברה-בת קטנה - אני לא מדבר לא על המיליארדים – לא 3 מיליארדים ולא 4 מיליארדים – ולא על כל הנתונים על הבנקים שהכפילו את הרווח.

אופיר פינס-פז: אפילו הבנק לפיתוח התעשייה הפסיד פחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפסיד פחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, אני לא שמעתי, חבר הכנסת פינס, על בנק שהפסיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו בנקים ששדדו אותם, רימו אותם, גנבו אותם, בצורה כלשהי פשטו רגל, אבל הכספים היו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מישהו פשוט לקח את זה, איכשהו לקח, ולכן הבנק כאילו הפסיד, אבל הבנקים לא מפסידים אף פעם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בחברה הזאת, בכלכלה הזאת, באידיאולוגיה הזאת, בעלי ההון ממשיכים להתעשר, והמשפחות העניות ממשיכות להתרושש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו חייבים לשים לזה קץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהבעיה איננה השקפת עולם אידיאולוגית; היא לפני כן, ויותר מכל דבר אחר, ראיית המצב כפי שהוא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שהעניים ימשיכו להתרושש ולהיות יותר עניים והעשירים ימשיכו לצמוח ולעשות מיליונים ולהיות יותר עשירים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני רואה לזה שום הצדקה, שום צידוק - לא אידיאולוגי ולא חברתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פעם התפארנו שיש פה מדינת רווחה וחברת רווחה, אולי עדיין ניתן לעצור את הגלגל בצורה כלשהי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שטוב מאוחר מאשר בכלל לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמנון כהן - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

ראובן ריבלין: הואיל ואתם כולכם המציעים, אני נותן לכם לגלוש קצת.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, לא תאמין מה קרה אתמול.

ראובן ריבלין: נשמע.

אופיר פינס-פז: ממשלת ישראל - -

רוני בר-און: חשבתי ש"הפועל" הפסידה.

אופיר פינס-פז: - - הסכימה להקדיש עשר דקות תמימות בישיבת הממשלה לדיון בקו העוני ובנתונים.

רוני בר-און: זה בבוקר.

רוני בר-און: מה קרה בערב?

אופיר פינס-פז: תשמע, אני הייתי פשוט נפעם - -

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא מאמינים שזה קרה .

אופיר פינס-פז: - - רציתי לשלוח מברק לראש הממשלה - איזו גדלות נפש, איזו חמלה, איזו רגישות חברתית.

אופיר פינס-פז: פשוט לא להאמין.

אופיר פינס-פז: עשר דקות שלמות הקדישו לנושא העוני בישראל.

אופיר פינס-פז: תשמעו, ממשלה מדהימה.

אופיר פינס-פז: מה אנחנו בכלל עושים פה אי-אמון?

אופיר פינס-פז: רק למחוא להם כפיים מהבוקר עד הלילה.

רוני בר-און: אתם יצרתם ארבע שנים - - -

אופיר פינס-פז: לא ייאמן.

אופיר פינס-פז: וגם בעשר דקות האלה עוד אמרו שני שרים שבכלל הכול בלוף, והעניים הם לא עניים, והמובטלים הם לא מובטלים, והכול נתונים לא נכונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אופיר פינס-פז: יעזור לכם אלוהים – כי אם לא יעזור לכם אלוהים, אני לא יודע מי יעזור לנו.

אופיר פינס-פז: הרי בסופו של דבר רק אתמול פורסם מחקר של ה"סנאט" - שיושב-ראש הקואליציה חבר בוועדת ההיגוי שלו - שאומר שלא היתה ממשלה גרועה מזו בישראל בעשור האחרון בטיפול בנושאים הכלכליים והחברתיים.

אופיר פינס-פז: שמעת, חבר הכנסת בר-און?

אופיר פינס-פז: לא היתה ממשלה כה גרועה – אפילו הממשלה של ביבי, הקודמת, לא היתה גרועה כמו הממשלה הזאת.

רוני בר-און: יושב-ראש הקואליציה חבר בוועדת ההיגוי; יושב-ראש ועדת ההיגוי נמצא עכשיו בז'נבה.

אופיר פינס-פז: נכון.

אופיר פינס-פז: הם משתפים פעולה, ולכן יש לי אמון מלא בנתונים - - -

רוני בר-און: זה נקרא מושב - - -

אופיר פינס-פז: - - - יש לי אמון מלא בנתונים שמוכיחים שהממשלה הזאת היא הגרועה בממשלות ישראל בטיפול הכלכלי-החברתי.

אופיר פינס-פז: ואתם מתהדרים – שמעתי היום את שר האוצר מתהדר שיש לו תוכנית כלכלית והוא יודע מה הוא עושה והוא יוציא את המשק מהמיתון.

אופיר פינס-פז: הכול דיבורים בעלמא.

אופיר פינס-פז: המשק קורס – המשק קורס והחברה מתפוררת.

אופיר פינס-פז: מי שצפה אתמול בתמונות המבעיתות משירות התעסוקה – מלשכות התעסוקה בכל רחבי הארץ – לא היה יכול שלא להתפלץ.

אופיר פינס-פז: עשרות אלפי אנשים צובאים על הפתחים, צובאים על הדלתות, עד כדי כך שהזמינו אמבולנס ומשטרה, כדי להירשם ולקבל דמי אבטלה.

אופיר פינס-פז: 25,000 בכלל לא רשמו אותם בגלל השביתה של ההסתדרות.

אופיר פינס-פז: לא רשמו אותם לקבל דמי אבטלה.

אופיר פינס-פז: מה אומר הנתון הזה?

אופיר פינס-פז: שחצינו באופן מעשי את קו 300,000 המובטלים.

אופיר פינס-פז: אשר יגורנו בא לנו.

אופיר פינס-פז: מה שחששנו כל הזמן - מאבטלה של למעלה מ- 11%, שיהיו יותר מ-300,000 מובטלים במדינה הזאת – קורה.

אופיר פינס-פז: זה מתממש ממש עכשיו.

אופיר פינס-פז: 300,000 אנשים איבדו את מקור פרנסתם, לא יכולים למצוא עבודה.

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: כי הממשלה הזאת לא מסוגלת לייצר מקום עבודה חדש אחד, חוץ מאשר - תתפלא לשמוע, חבר הכנסת בר-און, לא תאמין - ביום חמישי פורסם עוד מחקר, של בנק ישראל הפעם, שאמר - אתם זוכרים את העניין של ביבי נתניהו שבא ואמר שהאיש הרזה לא יכול לסחוב את האיש השמן - -

מל פולישוק-בלוך: הסקטור הציבורי - - -

אופיר פינס-פז: - - שהסקטור הציבורי לא יכול לשאת את הסקטור העסקי?

אופיר פינס-פז: אז האיש הרזה קיבל "קילה".

אופיר פינס-פז: למה הוא קיבל "קילה"?

אופיר פינס-פז: כי הסקטור הציבורי הולך ומשמין.

אופיר פינס-פז: מסתבר ששר האוצר, שיש לו ניתוחים ויש לו חזון, והוא יודע מה הוא עושה, לא שם לב שממש מתחת לאפו הסקטור הציבורי גדל.

אופיר פינס-פז: בכמה?

אופיר פינס-פז: זה לא להאמין, זאת מדינת חלם, בכמה גדל הסקטור הציבורי בשנה האחרונה, ב-2003?

אופיר פינס-פז: ב-25,000 איש.

אופיר פינס-פז: 25,000 איש היתוספו, אחרי שהוא אומר שחייבים לפטר וחייבים לצמצם ולייעל ולהעביר לסקטור העסקי כי הסקטור הציבורי שמן מדי.

אופיר פינס-פז: או שיש לו שתי ידיים שמאליות, או שאחד בפה אחד בלב, או שהשד יודע מה.

אופיר פינס-פז: זאת שלומיאליות שאין כדוגמתה.

אופיר פינס-פז: אז אני שואל את עצמי, והציבור בוודאי שואל את עצמו, אם יש לו עסק עם ממשלה רצינית שיודעת מה היא רוצה.

אופיר פינס-פז: והתשובה על השאלה הרטורית הזאת היא ברורה מאליה - לאו.

אופיר פינס-פז: לא באל"ף רבתי.

אופיר פינס-פז: הממשלה הזאת לא מסוגלת לנהל את המדינה הזאת, נקודה.

אופיר פינס-פז: לא רק אני אומר את זה – לא רק האופוזיציה אומרת את זה.

אופיר פינס-פז: תשמעו את הציבור, תסתובבו בארץ, אני מציע לכם, תסתובבו, תשמעו מטובי אנשיכם.

אופיר פינס-פז: אנשים שבחרו בכם רק בבחירות האחרונות לא רוצים לשמוע מכם, מאוכזבים מכם.

מל פולישוק-בלוך: זה נכון, אבל בכם הם מאמינים עוד פחות.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שזה ישתנה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שזה ישתנה, אבל - - -

איוב קרא: - - -

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת מלי פולישוק, תראי מה הבטיחה שינוי ומה היא עשתה.

אופיר פינס-פז: שינוי הבטיחה שהיא תשמור על מעמד הביניים מכל משמר – היא תציל אותו – אבל מה אנחנו רואים בנתונים?

אופיר פינס-פז: ש-10% מהמעמד הבינוני הידרדרו למעמד הנמוך והחלש, או איבדו את מקור פרנסתם, או איבדו ממשכורתם - -

מל פולישוק-בלוך: - - -

אופיר פינס-פז: - - והם שואלים, איפה טומי לפיד?

אופיר פינס-פז: הם לא מאמינים, לאן פורז נעלם?

אופיר פינס-פז: איפה כל השרים שלכם, שנותנים יד ומשמשים עלה תאנה למדיניות שלא מובילה לשום מקום?

אופיר פינס-פז: באתם ואמרתם, אנחנו מייצגים את הסקטור הבינוני, אבל האמת היתה חייבת להיאמר - ואנחנו אמרנו אותה ערב הבחירות, ואנחנו אומרים אותה גם היום - שינוי התיימרה לייצג את מעמד הביניים, אבל בעצם היא מייצגת אך ורק את המעמד העליון במדינה הזאת.

אופיר פינס-פז: זו עובדה, אני יכול להוכיח אותה, כמה זמן שאת רוצה, שהיושב-ראש ייתן לי לדבר.

אופיר פינס-פז: זו עובדה ברורה.

אופיר פינס-פז: אגב, לא את העשירון העליון, לא את העשירון העליון – את המאיונים העליונים - את המאיונים העליונים, לא את העשירון העליון.

אופיר פינס-פז: והדבר הזה מתברר לאט-לאט לציבור, והציבור רואה ואינו מאמין.

אופיר פינס-פז: והשאלה היא, מה אתם מתכוונים לעשות.

אופיר פינס-פז: כי אם תמשיכו בדרך הזאת, לא יישאר מהכלכלה הישראלית זכר, והחברה הישראלית - אני לא יודע, בסוף יבואו פה לכנסת - אתם יודעים מה שמדברים, רוצים לעלות על הכנסת – ארגנטינה.

אופיר פינס-פז: לכן אני מבקש מכם: תתעשתו, תבינו במה מדובר, תנסו לתת מענה על תופעת העוני ההולכת ומתרחבת במדינה הזאת, תנסו לתת מענה לילדים שאין להם מה לאכול.

איוב קרא: מה עם הזקנה מנהרייה?

אופיר פינס-פז: הזקנה מנהרייה - לא יודע מה אתה, אבל מי שהבטיח לטפל בה כבר לא בפוליטיקה.

אופיר פינס-פז: הוא כבר לא בפוליטיקה, אז אני מציע לך, חבר הכנסת איוב קרא, תדאג שאריק שרון וביבי נתניהו גם הם לא יהיו בפוליטיקה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

ראובן ריבלין: השר מבקש להתערב.

ראובן ריבלין: מייד אחריו - חבר הכנסת רוני בר-און, ואחריו - חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואם הוא לא יהיה - חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

אביגדור ליברמן: אני מתפלא על חבר הכנסת פינס, הוא עוד איש צעיר, אבל נראה שכבר בגיל צעיר הוא התחיל לסבול ממחלת שכחה.

אביגדור ליברמן: כדאי להזכיר שאתמול הממשלה אכן קיימה דיון על העוני.

אביגדור ליברמן: זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של כל ממשלות ישראל, מאז בן-גוריון, שדיון כזה התקיים.

אביגדור ליברמן: עובדתית, בדקנו את זה, מה לעשות, וזה היה הדיון השני.

אביגדור ליברמן: הדיון התחיל בישיבה הקודמת, ואתמול הוא רק הסתיים, וכדאי גם להביא את זה בחשבון, שיש דיון רציף, ורק אתמול הושלם הדיון מהישיבה הקודמת על נושא העוני.

אביגדור ליברמן: מה עוד התברר?

אביגדור ליברמן: אכן, ההסתדרות באופן קבוע פוגעת בעניים.

אביגדור ליברמן: כי מי הסתער אתמול על לשכות התעסוקה באמת אחרי חודשיים של עיצומים ושל שביתות?

אביגדור ליברמן: מה לעשות, ההסתדרות לא השביתה את הבנקים, היא השביתה את שירות התעסוקה, היא השביתה את הביטוח הלאומי.

אביגדור ליברמן: אותם מסכנים ואותם אנשים מובטלים וחד-הוריים ועולים, הם נשארו בלי שום תמיכה.

אביגדור ליברמן: לא ראיתי שההסתדרות העזה להשבית לתעשיינים, לבנקאים, לאותם אנשים.

אביגדור ליברמן: דיברת על אלפיון.

אביגדור ליברמן: איפה אותו אלפיון?

אביגדור ליברמן: לא ראיתי שנקטתם סנקציה אחת נגד מעסיקים.

אביגדור ליברמן: ההסתדרות נלחמת נגד הפרולטריון, אם היא יודעת מה זאת המלה פרולטריון.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהצביעות הזאת היום ברורה לכולם, גם של מפלגת העבודה וגם של ההסתדרות.

אביגדור ליברמן: ואני מקווה שדינו של הבוחר יהיה ברור מאוד.

ג'מאל זחאלקה: מה אתה מציע?

ג'מאל זחאלקה: לבטל את ההסתדרות?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, הוא כבר ירד.

ג'מאל זחאלקה: כל הזמן עולים.

ג'מאל זחאלקה: מה אתה מציע?

ג'מאל זחאלקה: לבטל את ההסתדרות?

אביגדור ליברמן: אני משאיר לרוני בר-און, הוא ידע לייצג אותי בכבוד.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און עכשיו.

ראובן ריבלין: זכות הדיבור אחריו לחבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו - לחברת הכנסת פינקלשטיין.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבל שחבר הכנסת אופיר פינס-פז, המזכ"ל היוצא של העבודה, יצא מן האולם, רציתי לברך אותו בברכת ברוך שובך לחוף מבטחים.

רוני בר-און: וחובה לציין שחבר הכנסת פינס-פז יצא שלם בגופו ובנפשו מקן הצפעים, שאליו הוא נכנס מרצון, לפני למעלה משנתיים.

ראובן ריבלין: הציץ ולא נפגע.

רוני בר-און: הוא הרבה יותר מהציץ, אבל הוא בוודאי לא נפגע.

ראובן ריבלין: אלה שנכנסו לפרדס.

רוני בר-און: כך או כך, ברור שחבר הכנסת אופיר פינס-פז קורא יותר מדי סקרים ולא רואה את המציאות.

רוני בר-און: כי כמו שאמר פה על קצה המזלג שר התחבורה, מי שמשבש היום כל תוכנית או כל ניסיון להוציא את המשק מן המשבר שלו, זה ההסתדרות הכללית בארץ-ישראל.

רוני בר-און: מערכת העיצומים, מערכת השביתות, ובכל מיני שאר החרמות שהיא מחרימה; היא מנהלת מאבק בוטה נגד אזרחי מדינת ישראל, והמאבק הזה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הוא לא אנושי.

רוני בר-און: ממש לא אנושי.

רוני בר-און: הדוגמה שראינו הבוקר בעיתון, אותה תמונה של עשרות ומאות מובטלים, שעליה דיבר חבר הכנסת אופיר פינס, כשהם מתדפקים על דלת לשכת העבודה בחולון, ולא יכולים להיכנס פנימה, זה לא מפני שיש אנשים בפנים, זה מפני שעמיר פרץ סוגר את הדלתות במשך חודשיים, לא נותן לאנשים האלה לנסות למצוא מקום עבודה, או למצער, לזכות בדמי אבטלה, כדי להשביע את הילדים הרעבים שלהם.

רוני בר-און: לשכת התעסוקה בחולון, כמו שאר לשכות התעסוקה בארץ, מושבתת מאונס כבר למעלה מחודשיים.

רוני בר-און: חודשיים ימים.

רוני בר-און: המובטלים האלה קמים בבוקר, פונים אל לשכת התעסוקה, מגלים שם שער סגור.

רוני בר-און: עמיר פרץ החליט - סגור.

רוני בר-און: והזעם הוא זעם רב, והתסכול הוא תסכול עצום.

חיים רמון: אם היה פתוח, לא היתה להם עבודה.

רוני בר-און: יכול להיות, אבל לפחות אוכל לילדים היה, דמי אבטלה הם היו מקבלים.

חיים רמון: יש לכם מזל, כי אין לכם עבודה.

רוני בר-און: אין עבודה, בסדר.

רוני בר-און: ילדים רעבים יש בבית, והם לא יכולים לקבל דמי אבטלה בגלל הבריון הזה.

רוני בר-און: הם לא יכולים לקבל דמי אבטלה.

רוני בר-און: על מה אני מדבר?

ג'מאל זחאלקה: מי זה הבריון?

רוני בר-און: אני אמרתי לך שימצאו עבודה?

רוני בר-און: אולי לא ימצאו עבודה.

רוני בר-און: אוכל לילדים הם יכולים להביא?

חיים רמון: אחרי ארבעה חודשים, איזה אוכל יביאו לילדים?

ג'מאל זחאלקה: קראת ליושב-ראש ההסתדרות בריון.

ג'מאל זחאלקה: זו חוצפה שאין כמותה.

מל פולישוק-בלוך: אתה יודע כמה אנשים חסרים בבניין, אתה יודע כמה חסרים בחקלאות?

מל פולישוק-בלוך: עבודה יש.

מל פולישוק-בלוך: רק צריך לרצות לעבוד.

ראובן ריבלין: תודה רבה, רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: עכשיו חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: עמיר פרץ מנהל מאבק אישי נגד שר האוצר, תחת הכותרת "למען השכבות החלשות", ואני מציע לכם לא לבלבל את עמיר פרץ עם העובדות.

רוני בר-און: אל תפריעו את מנוחתו עם סבלם האמיתי של אותם אנשים קשי יום, עם אותן צרות של אנשים בשר ודם.

רוני בר-און: אנשים רוצים לפנות ללשכת התעסוקה - - -

ג'מאל זחאלקה: יש לי שאלה אחת פשוטה: מה יש לך להגיד לשכבות החלשות חוץ מלשכוח אותן?

רוני בר-און: תתאזר בסבלנות, אני אגיד את זה בסוף.

ג'מאל זחאלקה: אף פעם לא שמעתי אותך מגן עליהן, אפילו לא מס שפתיים.

רוני בר-און: אני לא עובד לפי לוח הזמנים שלך, עם כל הכבוד.

רוני בר-און: תקשיב בסבלנות.

רוני בר-און: אם לא תהיה תשובה, תשאל אותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, זו לא עבודה כאן.

ראובן ריבלין: כאן הוא נואם, ואחר כך אתה נואם.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים אחת, שתי קריאות ביניים, בסדר.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שהיה.

ראובן ריבלין: בשביל זה לא הערתי לך עד הרגע.

רוני בר-און: אתמול הסכים עמיר פרץ - באמת, תודה רבה - לפתוח את השער לכמה שעות.

רוני בר-און: באמת תודה רבה, באמת איש רחום וחנון ומתחשב במצוקה של אותם מסכנים, חיים רמון.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, גזירת השביתות - ואני אומר "גזירת השביתות" - שגוזר עמיר פרץ על אזרחי מדינת ישראל היא לא אנושית.

רוני בר-און: מדובר בהחלטות אטומות, בהחלטות קרות, בהחלטות מנותקות, שכל תכליתן היא אחת: קידום סדר-יומו הפוליטי של יושב-ראש ההסתדרות.

רוני בר-און: והנה, אתם כבר צועקים, חבר הכנסת זחאלקה וחבר הכנסת רמון: אתם אשמים, התוכנית הכלכלית, הכול המדיניות הכלכלית של הממשלה.

רוני בר-און: יש גבול, חברי חברי הכנסת, למידת הציניות שבה אתם מתייחסים אל מה שעושה פה ההסתדרות הכללית.

רוני בר-און: תפסיקו עם הדברים האלה.

רוני בר-און: בתור אנשים אחראיים, בתור אנשים שיושבים בפרלמנט, אתם לא יכולים לתת גיבוי לדמגוגיה ההסתדרותית הזאת.

רוני בר-און: הרי אין שום מקום בעולם המודרני - אתם יודעים מה, גם לא בעולם המודרני, גם בעולם השלישי כבר אין מקום, שבו איגוד מקצועי מתנהג בפראות כזאת, בחוסר אחריות כזה.

רוני בר-און: אתם יודעים כמה ימים אבודים היו למשק הישראלי?

רוני בר-און: פי-58 ממספר הימים האבודים שהיו כתוצאה משביתות באיטליה, שזאת ארץ ידועה ולמודת שביתות.

רוני בר-און: המלה השנייה שתלמיד לומד בבית-הספר באיטלקית היא "שופרו" - שביתה.

רוני בר-און: פי-58.

רוני בר-און: אתם יודעים באיזו מכפלה כלפי ארצות-הברית, אדוני היושב-ראש?

רוני בר-און: פי-65, מדינה עם איגודים מקצועיים חזקים.

רוני בר-און: פי-65 אצלנו.

רוני בר-און: אתם יודעים כמה בגרמניה?

רוני בר-און: תחזיקו טוב את הכיסאות – פי-3,000 ומעלה.

רוני בר-און: אני אומר לכם באחריות מלאה, ההסתדרות, בהתנהלות שלה, הורסת את המדינה.

רוני בר-און: בכל אמת מידה, בכל קנה מידה, אני אומר לכיסאו הריק של עמיר פרץ: חציתם את כל הגבולות.

רוני בר-און: השביתות השנה עלו למשק 4.5 מיליארדי שקלים.

רוני בר-און: רק הגל האחרון של השביתות גרם פה נזק של למעלה מ-2.5 מיליארדי שקלים.

רוני בר-און: מאיפה יביאו את הכסף, חבר הכנסת זחאלקה?

רוני בר-און: עוד הפעם ייקחו מהעניים, עוד הפעם ייקחו מהקצבאות, עוד הפעם ייקחו מהגמלאות.

רוני בר-און: מאיפה יביאו את הכסף?

רוני בר-און: עכשיו, אדוני היושב-ראש, לעניין האחרון, שבעצם מפענח את הסיפור כולו.

רוני בר-און: לאחרונה הועלתה במשרד האוצר הצעת חוק חדשה, שלפיה תידרש, כתנאי מוקדם להכרזה על שביתה, הסכמת רוב העובדים לאותה שביתה.

רוני בר-און: באנגליה - אתם רוצים או לא רוצים ללמוד מאנגליה - העיקרון של הסכמת עובדים כבר פועל, ופועל בהצלחה.

רוני בר-און: כולם מבינים שבדמוקרטיה מודרנית אין יותר מקום לעריצות מהסוג של ועדי העובדים הישנים, ועדים שכופים את הגחמות הפרועות שלהם על העובדים בלי לשאול את פיהם.

רוני בר-און: כולם הבינו, ואני מזמין גם אותנו להבין, שצריך לשים גבול לשיקולים פוליטיים בהכרזת שביתה, לאינטרסים צרים שמניעים את יושב-ראש ההסתדרות החדשה.

רוני בר-און: כולם מבינים את זה.

רוני בר-און: כולם, פרט להסתדרות.

רוני בר-און: בהסתדרות שמעו על הרעיון הזה, נתקפו בפניקה.

רוני בר-און: הרי העובדים לא רוצים את העיצומים, העובדים לא מעוניינים לגרום את הנזק, שבסופו של דבר הם ישלמו אותו מכיסם.

רוני בר-און: העובדים לא רוצים לגרום לסבל המתמשך לתושבי המדינה, אבל עמיר פרץ וההסתדרות בשלהם.

רוני בר-און: הם לא שומעים, הם לא רואים, הם לא יודעים.

רוני בר-און: עמיר פרץ החליט שהוא המייצג האמיתי של העובדים.

רוני בר-און: עכשיו אסור לשאול יותר את פיהם.

רוני בר-און: לא מוכנים ללכת אליהם לשאול אותם אם הם מסכימים, לא מסכימים.

רוני בר-און: אני אומר לכם שעובדי המדינה לא רוצים את העיצומים, הם מפסידים כסף יום-יום, שעה-שעה, חודש-חודש.

רוני בר-און: הם מקבלים את המשכורת בסוף החודש, והם לא יודעים מאיפה להתחיל ומאיפה לגמור.

רוני בר-און: הם בוכים.

רוני בר-און: אני אומר לכם, תשאלו את החברים שלכם, באים להנהלות המשרדים ואומרים: תחריגו אותנו מהשביתה, תנו לנו לעבוד, אנחנו לא רוצים להיות בין השובתים.

רוני בר-און: לפי הצעת החוק הזאת, שנרקמת עכשיו באוצר, עמיר פרץ יצטרך באמת לשאול את העובדים בקשר לטובת העובדים, ולא בקשר לטובת עמיר פרץ.

רוני בר-און: לא לטובת הוועדים.

רוני בר-און: אם עמיר פרץ הוא מייצג גדול כזה של העובדים, ואם עמיר פרץ באמת יודע את נפש שולחיו, ממה הוא מפחד?

רוני בר-און: אם הוא הפה של השכבות החלשות, למה הוא לא מוכן ללכת לשאול אותן?

רוני בר-און: הרי אם הוא יקבל את התמיכה שלהן - - -

יצחק הרצוג: הוא תחום בזמן?

ראובן ריבלין: עשר דקות יש לכל אחד מהמציעים.

רוני בר-און: אתה סופר לי את הזמן, חבר הכנסת הרצוג?

יצחק הרצוג: אני רואה שיש פה מסע הסתה.

ראובן ריבלין: אם אדוני רוצה שמהדובר הבא נוריד לשלוש דקות, אני אשמח לשקול זאת.

רוני בר-און: אני מבטיח, אחרי המשכורת הבאה, לקנות לך סטופר, ותמדוד לי בכל פעם.

רוני בר-און: אם חבר הכנסת פרץ, יושב-ראש ההסתדרות פרץ, באמת יודע מה העובדים רוצים, הרי בטוח שהוא יזכה בתמיכה שלהם כשהוא יכריז על השביתה, ואז השביתה תקבל את הגיבוי הציבורי הכי רחב האפשרי.

רוני בר-און: אם כן, ממה אתה חושש, ממה אתה פוחד, עמיר פרץ?

רוני בר-און: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת רוני בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, ואחריה - חבר הכנסת יצחק הרצוג, שגם לו יהיו עשר דקות.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לצערנו נכשל המשא-ומתן המרתוני שהתנהל בסוף השבוע שעבר בין האוצר להסתדרות, ושוב חזרנו לנקודת המוצא, או ליתר דיוק נשארנו באותה נקודה ממש.

גילה פינקלשטיין: חלפו כבר למעלה מחודשיים מאז החלו העיצומים במשק, וכבר חלפו שבועות רבים מאז התחלנו לדון בכך בפורום המכובד הזה, ולתומנו סברנו כי יש גבול סביר שלא ניתן ולא רצוי יהיה לאף אחד מהצדדים למתוח אותו יתר על המידה.

גילה פינקלשטיין: לצערנו, התבדינו, והעיצומים נמשכים.

גילה פינקלשטיין: בשלב מסוים קראו להם "עיצומים וירטואליים", ואומנם, נכון שעובדי מדינה מגיעים למקום עבודתם, אך בפועל השירות אינו ניתן והמטרד נמשך.

גילה פינקלשטיין: לבד מהעצבים המרוטים של רבבות אזרחים הנזקקים לשירותי משרדי הממשלה, אם בטאבו או במס הכנסה, במע"מ, אני מזכירה שוב את מחירה הנורא של השביתה: על-פי הערכות של תעשיינים וסוחרים, השביתה במשק תגרום להפסד תוצר ומסים במיליארדי שקלים, לאובדן שווקים ולקוחות ולגידול באבטלה.

גילה פינקלשטיין: קשה להעלות על הדעת כיצד מישהו חושב שניתן להרשות זאת לעצמנו, במצב כלכלי שהוא עגום ממילא.

גילה פינקלשטיין: וראו נא לראיה את האינפלציה המצויה בירידה, המשקפת מיתון עמוק, שאותו לא צפו אפילו המומחים והכלכלנים.

גילה פינקלשטיין: נוסף על כך, האבטלה משתוללת ואינה נעצרת, עסקים נסגרים חדשים לבקרים, וכאילו לא די בכל אלה, מוסיפים ומעמיסים על כולנו את העיצומים והשביתות.

גילה פינקלשטיין: לא ניכנס עתה ל"שאלת מיליון הדולר", מי צודק בוויכוח המתמשך הזה, האם האוצר ושר האוצר במגמתו להפריט את המשק, או העובדים החשים פגיעה קשה בזכויות; ואין ספק כי אין לשלול מהם את הזכות להביע את מחאתם בדרך המותרת, כפי שיאה למדינה מתוקנת כשלנו.

גילה פינקלשטיין: ובכן, מבלי להכריע, אני מציעה לכולנו להנמיך את הטונים ואת להבות המאבק ולראות את האינטרס המשותף לכולנו, והוא - לעשות מאמץ משותף ואמיתי, כדי לא להחליש עוד את המשק הישראלי הרעוע ממילא.

גילה פינקלשטיין: זה המקום להזכיר הצעת חוק ותיקה, שאף אני שבתי והנחתי על שולחן הכנסת הנוכחית - הצעת חוק בוררות חובה בשירותים חיוניים.

גילה פינקלשטיין: מסיבות אלה ואחרות, המוכרות במקומותינו, ההצעה טרם עברה את ההליכים המתבקשים, אך לכולם ברור כי יש לחוקק חוק מסוג זה בהקדם, מה גם שלא תהיה בו התנגדות שעורר הרעיון של האוצר, להגביל מאוד את השביתות.

גילה פינקלשטיין: אלא שיש לסייג ולהזכיר, כי הצעת חוק זו עוסקת אך ורק בשירותים החיוניים ביותר לקיומם של החיים האזרחיים התקינים, כגון שירותי רפואה, מים וחשמל, ואין בה מענה ליישוב מהיר של סכסוכי עבודה אחרים במגזר הציבורי.

גילה פינקלשטיין: אלפי אזרחים סובלים מדי יום ביומו מאי-מתן שירות בביטוח הלאומי, במע"מ, במס הכנסה ובמשרדי הרישוי.

גילה פינקלשטיין: העיכובים הטורדניים במכס בנמל התעופה מעכבים את הנכנסים, ועל אחת כמה וכמה את התיירים, שגם המעטים שבהם, שעדיין פוקדים אותנו בימים לא קלים אלה, עלולים לקבל רושם שלילי ביותר על המתרחש כאן.

גילה פינקלשטיין: כעת מוערכים נזקי השביתה בחצי מיליארד שקל ביום, אולם עם הרחבתה האפשרית גם לתחומים אחרים כשירותי בנקאות ודלק, נזקיה יגיעו כאמור למיליארד שקלים.

גילה פינקלשטיין: חברי וחברותי, אסור להשלים עם המצב הנוכחי.

גילה פינקלשטיין: אני קוראת לראשי האוצר וההסתדרות לחדול מחילופי ההאשמות ולקיים הידברות אמיתית ועניינית, כי השביתה לא מועילה לאף אחד מאתנו.

גילה פינקלשטיין: אנא, מנעו את הסבל המיותר של אזרחי המדינה ואת הנזק הכלכלי הכבד של המשק הישראלי.

גילה פינקלשטיין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק הרצוג, ואחריו - חבר הכנסת חיים רמון.

ראובן ריבלין: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

רות קפלן: תודה רבה.

רות קפלן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 6), התשס"ד-2003, שהחזירה ועדת החינוך והתרבות.

רות קפלן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק הרצוג, בבקשה.

יצחק הרצוג: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הדיון הזה מפתיע במובן זה שאנחנו נמצאים כבר כמה חודשים במשבר כרוני, ודוברי הקואליציה כאילו לא מבינים שהם, בהצבעותיהם, גם בסיבוב הקודם וגם בתמיכה המסיבית שלהם, חברת הכנסת פינקלשטיין, לרבות תמיכה בקיצוץ הקשה ביותר שיכול להיות לאנשים נזקקים, לרבות פגיעה מהותית, למשל, בקרן הסיוע לנכים, הקרן היחידה שמסייעת היום לנכים מטעם הביטוח הלאומי, או פגיעה בנפגעי סמים או פגיעה במשפחות חלשות ונזקקות, אחר כך הם שמים את עצמם - עיניים להם ולא יראו - הם בכלל מתפלאים שיש מצוקה ויש שביתות.

יצחק הרצוג: אז אולי כדאי שנזכיר כאן היסטוריה.

יצחק הרצוג: 80 שנה הלכה והתפתחה במדינת ישראל מערכת מאוד יפה ומאוד מיוחדת של יחסי עבודה, שמבוססת על הסכמי עבודה קיבוציים.

יצחק הרצוג: המערכת הזאת הביאה בחשבון שלושה כללים: הידברות ולא כפייה, כבוד לעובד ויצירת מעטפת הגנה לעובד, וגם הגנה על זכויות המעביד, באופן טבעי, וכמובן מערכת של פיקוח באמצעות בתי-הדין לעבודה, שיצרה פסיקה שהיא מושא לקנאה בכל העולם.

יצחק הרצוג: והנה, מה אנחנו רואים בתפיסת העולם של הממשלה הזאת?

יצחק הרצוג: אנחנו רואים ניסיון לסרס לחלוטין את כל המערכת הזאת, לפרק אותה לחתיכות, תחת הכותרת "הם מושחתים", "הם מונופול", "הם מרוויחים המון כסף" - דברים שבינם לבין המציאות עצמה אין ולא כלום, והם משנים את פניה של המדינה באחת, בצורה חמורה ביותר.

יצחק הרצוג: אין תהליך של הפרטה בלי דיאלוג עם העובדים.

יצחק הרצוג: אין תהליך של פתיחת השוק לתחרות בלי דיאלוג עם העובדים.

יצחק הרצוג: העובדים הם אנחנו, הם אנשים שאנחנו מכירים, שאנחנו חיים אתם, שבנו בדי-עמל את חייהם כשכירים.

יצחק הרצוג: מדובר בשכירים שצברו הון בסיס כלשהו גם לעת זיקנה, והיום, באמצעות צעדים חד-צדדיים, באמצעות חקיקה בלתי נסבלת, אנחנו משנים מערכת יחסים שבנתה את מעמד הביניים הישראלי האמיתי.

יצחק הרצוג: מערכת היחסים הזאת היא שגרמה ליציבות בשעות קשות וליכולת לצאת ממשברים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג, ממשלתך קיימה משא-ומתן עם עובדים, והצליחה.

יצחק הרצוג: נכון.

ראובן ריבלין: אחר כך הממשלה בראשות הליכוד, גם היא המשיכה.

יצחק הרצוג: וידעה גם לקיים.

ראובן ריבלין: אבל כבר נוצר אז מודל כלשהו.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, גם הצורך בדיאלוג הוא עד גבול מסוים.

ראובן ריבלין: הרי אדוני יצר בזמנו את - - -

יצחק הרצוג: בשביתת הרופאים.

ראובן ריבלין: נכון.

יצחק הרצוג: אבל זה היה בדיאלוג.

ראובן ריבלין: בשביתת הרופאים ראית שעשית הסכם שמכובד על-ידי כולם.

יצחק הרצוג: נכון.

ראובן ריבלין: והנה, עשר שנים לא תהיה שביתה.

יצחק הרצוג: אבל אני אגיד לאדוני היושב-ראש דבר - - -

ראובן ריבלין: הנה, חיים רמון עשה את "בזק" בזמנו.

יצחק הרצוג: אבל זה היה בהידברות.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, ישבתי אתמול עם בתיה לוי, שהיא ראש ועד מינהל ומשק בבתי-החולים, אשה מאוד נכבדת.

יצחק הרצוג: אמרתי לה: נו, איך היתה הפסגה הזאת עם ביבי?

יצחק הרצוג: זה באמת קמפ-דייוויד?

יצחק הרצוג: היא אומרת כך: על כל מלה רבו אתנו שלוש שעות.

יצחק הרצוג: ביבי נכנס ויצא.

יצחק הרצוג: כשהוא הבטיח להיות בשעות מסוימות, הוא יצא ולא חזר בזמן.

יצחק הרצוג: הרגשנו ש"מורחים" אותנו כל הזמן, שלא מדברים אתנו תכל'ס.

יצחק הרצוג: כשהגיעו לנושא של פיטורים, ואנחנו מבינים שצריך להתייעל עוד ב-7,000 תקנים, רצינו להיות אלה שעל-פי התקשי"ר הסמכות שלהם היא ללוות את התהליך.

יצחק הרצוג: כל הזמן חוזרים אחורה.

יצחק הרצוג: מוכרים לציבור דבר בלתי אפשרי.

יצחק הרצוג: מוכרים לציבור את האמונה שההסתדרות והעובדים הם האשמים, כאשר הם מגינים על החיים של כל אחד ואחד מהשכירים במדינת ישראל.

יצחק הרצוג: יותר מכך, אם ניקח את בית-החולים "וולפסון", יש החלטת ממשלה לסגור אותו.

יצחק הרצוג: עד היום לא דיברו עם העובדים – לא נתנו להם שימוע, לא נתנו להם להופיע בשום מקום, לא ישבו עם העובדים האלה, עם האחיות האלה שיושבות במשמרות בלילה ומטפלות בקשישים או בחולים, ונותנות להם את התרופות ועושות את הטיפול הקדוש, שאחר כך, כשאנחנו בבית-החולים, אנחנו אומרים, אתן עושות עבודת קודש.

יצחק הרצוג: אבל אתן אף אחד לא דיבר.

יצחק הרצוג: לא עשו להן רבע שימוע.

יצחק הרצוג: כל מי שעסק בנושא הזה התפטר.

יצחק הרצוג: יש פה צביעות אחת גדולה בהתייחסות של הממשלה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, הכנסת צריכה להחליט שהממשלה הזאת נכשלה בטיפול בצורה יסודית, והיא כישלון מוחלט בכל הזירה הכלכלית.

יצחק הרצוג: ביבי נתניהו נזכר פתאום להדליף, יום לפני הבחירות המוניציפליות, שהוא רוצה לתת פרס של 150 שקל לכל בן-אדם ברמת שכר מסוימת.

יצחק הרצוג: למה?

יצחק הרצוג: כי כוח הקנייה התמוטט.

יצחק הרצוג: למה כוח הקנייה התמוטט?

יצחק הרצוג: מכיוון שהשכר נשחק והקצבאות נשחקו, והעלו את מחירי המים, החשמל, הארנונה והשירותים המוניציפליים, אז מתפלאים שהאזרחים אינם קונים ואינם צורכים ואינם מייצרים צמיחה?

יצחק הרצוג: לכן, מדיניות הממשלה היא כישלון מוחלט, היא הונאה, וצריך שהכנסת תקבע היום שהממשלה הזאת נכשלה במילוי תפקידה.

יצחק הרצוג: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת חיים רמון.

אתי לבני: אחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – סליחה, גברתי.

חיים רמון: התחלפתם – רובי נעלם לי.

ראובן ריבלין: אני פה.

חיים רמון: התכוננתי לדבר כשאתה פה, אבל גברתי באה.

אילן שלגי: זכית.

חיים רמון: זכיתי, באמת זכיתי.

חיים רמון: בלי שהיושב-ראש הקבוע ייפגע, זכיתי.

חיים רמון: אני שוב רוצה לשאול את הממשלה, את חברי הכנסת מן הליכוד - - -

אתי לבני: מה עם שינוי?

חיים רמון: אתם חדשים בקואליציה.

חיים רמון: בעניין הזה אני עוד נותן לכם קצת זמן, אם כי גם זמנכם הולך ואוזל.

אילן שלגי: - - -

חיים רמון: גם אתכם עוד מעט מתחיל החשבון.

חיים רמון: אבל אני שואל, כמה זמן אתם צריכים להיות בשלטון בשביל לקבל אחריות?

חיים רמון: אני מבין שטומי, שר המשפטים, הוא רק עשרה חודשים, הוא עוד לא רגיל.

חיים רמון: הוא יושב בתוך הממשלה וחושב שהוא לא בממשלה – הוא מבקר אותה.

חיים רמון: זה בסדר, עשרה חודשים.

חיים רמון: אבל אני שואל את הליכוד, כמה שנים תהיו בשלטון עד שתהיו אחראים לענייני המדינה?

חיים רמון: עלה דובר אחד של הליכוד, עולה דובר שני – זה אשם, האופוזיציה אשמה, עמיר פרץ אשם.

חיים רמון: מה אתכם?

חיים רמון: מה אתם עושים שם, לעזאזל?

חיים רמון: אתם יושבים שלוש שנים, מה אתם עושים?

קריאה: רק הליכוד יכול.

חיים רמון: שלוש שנים אתם יושבים, מביאים אותנו לעברי פי פחת.

חיים רמון: אומרים לכם, הכול הרוס, ואתם אומרים – אנחנו לא אשמים.

חיים רמון: עומד פה שר האוצר ונואם, ומה הוא אומר?

חיים רמון: תקשיבו טוב מה הוא אומר, ולמי – יושבים מולו ראש הממשלה והשר גדעון עזרא.

חיים רמון: בסדר, הוא לא היה בממשלה הקודמת, אז הוא לא נחשב.

חיים רמון: אבל יושב ראש הממשלה, ואומר שר האוצר, שלפני חצי שנה המשק היה על סף אבדון.

חיים רמון: הוא עמד להתרסק.

חיים רמון: ואתה חושב – רגע, רגע, מי היה ראש הממשלה?

חיים רמון: מי היה אחראי לריסוק המשק?

חיים רמון: על מי שר האוצר מלין?

חיים רמון: על ראש הממשלה שרון.

חיים רמון: כלומר, זו כבר עדות בעל דבר מבפנים.

חיים רמון: אני שואל, מה עוד צריך לקרות?

חיים רמון: מה עוד צריך לקרות כדי שתבינו שהדרך שבה הלכתם ושבה אתם הולכים - כי אין הבדל אמיתי במדיניות הכלכלית בשלוש השנים האחרונות - נכשלה?

חיים רמון: שהיא כישלון?

חיים רמון: היא כישלון מהרבה בחינות, אבל בעניין מה שדיברתם הרבה על ההסתדרות – אני רחוק מלהתלהב ממדיניות היד הקלה על הדק השביתה.

חיים רמון: אני כשלעצמי חושב שבשירותים חיוניים צריך אך ורק בוררות מוסכמת במסגרת הסכמים קיבוציים.

חיים רמון: עשינו זאת כשהיינו בממשלה.

חיים רמון: היתה שביתה ממושכת של הרופאים, ובתוך ההסכם עם הרופאים היה סעיף שלפיו עשר שנים הרופאים אינם שובתים.

חיים רמון: זה היה חלק מההסכם.

חיים רמון: אני חושב שכך צריך לפעול – בהידברות.

חיים רמון: אבל אתן לכם דוגמה לאחד הנושאים שהכי מלהיטים את הרוחות – כל השינויים בפנסיה נעשו באופן חד-צדדי, ללא הידברות.

חיים רמון: למה?

חיים רמון: מה בוער?

חיים רמון: הרי גם לדעת האוצר המשבר בפנסיה יקרה בעוד 10-15 שנים.

חיים רמון: צריך לפתור את זה.

חיים רמון: אני לא אכנס עכשיו לכל העניין של כמה האוצר אשם בזה.

חיים רמון: אבל אי-אפשר לנסות לעשות את זה בהידברות?

חיים רמון: צריך לעשות את זה בכיפוף ידיים?

חיים רמון: צריך להכניס דם רע בהידברות?

חיים רמון: אין דבר כזה בשום מקום בעולם.

חיים רמון: לא הולכים לעימותים עם ארגוני עובדים, אלא מנסים לפתור בהידברות.

חיים רמון: זה בער?

חיים רמון: זה היה דחוף?

חיים רמון: מחר בבוקר המשבר?

חיים רמון: אני אומר שוב, היה צריך לפתור – שבו ותדברו, כמו שמנסים לדבר עכשיו, אבל באיחור נורא.

חיים רמון: במאמר מוסגר, כל הסיפורים כאילו ביבי הציל את קרנות הפנסיה הם שטויות.

חיים רמון: היה הסכם – הממשלה לא עמדה בהסכם הזה.

חיים רמון: ב-1995 אני חתמתי על ההסכם עם הממשלה.

חיים רמון: באתי לממשלה כיושב-ראש ההסתדרות ואמרתי לממשלה, אתם וההסתדרות הישנה אחראים למשבר בקרנות הפנסיה ולגירעון.

חיים רמון: למה אתם אחראים?

חיים רמון: כי עשיתם עסקים.

חיים רמון: ממשלות ישראל סחרו בזכויות הפנסיה.

חיים רמון: סחרו.

חיים רמון: באה ההסתדרות ואמרה, תנו לנו איגרות חוב מועדפות לפנסיה, ונוותר על תוספת יוקר.

חיים רמון: כל הממשלות, לרבות ממשלות של הליכוד, סחרו בזכויות הפנסיונרים.

חיים רמון: זה כולל גם את ההסתדרות הישנה.

חיים רמון: ואז באתי, ביוזמתי, עמדתי כאן על דוכן הכנסת ואמרתי, קרנות הפנסיה פושטות רגל, זה הגירעון שלהן, ואני מבקש מהמדינה לקחת את קרנות הפנסיה מההסתדרות.

חיים רמון: הממשלה סירבה, ועשינו הסכם שההסתדרות מוותרת על קרנות הפנסיה - -

עזמי בשארה: - - -

חיים רמון: - - מוותרת על המונופול שיש לה, מוותרת על איגרות חוב מועדפות ומוותרת על הרבה מאוד דברים.

חיים רמון: אמרתי למדינה, תני לי רק דבר אחד – שזכויות הפנסיונרים לא ייפגעו בתמורה לכל הוויתורים האלה.

חיים רמון: יש מסמך – כי אותי לא עניין לשלוט בקרנות פנסיה, עניין אותי שזכויות הפנסיונרים והחוסכים האחרים לא ייפגעו.

חיים רמון: הממשלה חתמה.

חיים רמון: אחר כך המשיך את זה עמיר פרץ, וויתר על פנסיה תקציבית בשירות המדינה - בשביל אותו דבר.

חיים רמון: מאז הגירעון הוא בדיוק כמו שחזינו, והממשלה לקחה את זה על עצמה.

חיים רמון: קרן פועלי הבניין פשטה רגל כבר אז.

חיים רמון: פתאום המדינה באה ואומרת היום – הצלתי.

חיים רמון: שטויות, לא היה ולא נברא, אלא שהממשלה הפירה את ההסכם החתום שחתמה ב-1995 וב-1997.

חיים רמון: איך אפשר לסמוך על ממשלה כזאת?

חיים רמון: כבר אמרתי בהזדמנות אחרת – הרי מה אתם טוענים בדרך כלל מול הרשות הפלסטינית, להבדיל?

חיים רמון: שאי-אפשר להסכים אתה.

חיים רמון: מלה היא לא מלה, חתימה היא לא חתימה, ולכן אסור לעשות אתה הסכמים.

חיים רמון: איך מישהו יכול לסמוך על הממשלה הזאת, כשחתימה היא לא חתימה ומלה היא לא מלה והסכם הוא לא הסכם?

חיים רמון: נניח שהייתם מצילים את המשק.

חיים רמון: איך אפשר להציל את המשק?

חיים רמון: איך אפשר, כשלא קרה כלום בשלוש השנים האחרונות ביציאה מהמיתון?

חיים רמון: מצד אחד ריבית בשמים, מצד שני – קיצוצים על קיצוצים על קיצוצים.

חיים רמון: בלימה מוניטרית, בלימה פיסקלית, מי ישקיע פה?

חיים רמון: מי משקיע?

חיים רמון: באותו רבעון שגרם לשר האוצר להודיע שהמיתון נגמר, היתה ירידה בהשקעות, שזה מנבא הצמיחה מספר אחת, בקרוב ל-15%.

חיים רמון: בסדר, יש בעיה בעיצומים, ולא מקבלים דמי אבטלה וזה לא בסדר – אבל הבעיה המרכזית היא שלא נוצרים מקומות עבודה אמיתיים.

חיים רמון: חברת הכנסת מל פולישוק, מה הבעיה האמיתית של המשק?

חיים רמון: שלא יוצרים צמיחה.

חיים רמון: אין צמיחה, כי הממשלה לא עושה תקציב של צמיחה כבר שלוש שנים.

מל פולישוק-בלוך: בזה אין לנו מחלוקת.

חיים רמון: אם הממשלה לא תעשה צמיחה, ואם בנק ישראל לא יוריד את הריבית כמו שצריך – ואת זה כל העולם יודע.

חיים רמון: זה גם מה שעשו בארצות-הברית.

חיים רמון: את כל הדברים הרעים שר האוצר לומד מארצות-הברית: לפגוע בחולים, לפגוע בקשישים, לפגוע ברווחה.

חיים רמון: מה הוא לא לומד מארצות-הברית?

חיים רמון: את הדברים הטובים – להוריד ריבית כדי לעשות צמיחה, להזרים כסף כדי לעשות צמיחה – את הדברים האלה הוא לא לומד.

חיים רמון: אם לא נלמד אותם, לא תהיה צמיחה.

חיים רמון: אף שגירשו מהארץ – ואני בעד המדיניות של היד החזקה נגד העובדים הזרים – כפי שאומרים, 70,000-80,000 עובדים זרים, האבטלה גדלה.

חיים רמון: זה אומר שאין תקווה.

חיים רמון: שר האוצר הקודם, לפי שר האוצר הנוכחי, הוביל אותנו אל סף תהום, ושר האוצר הנוכחי, לצערי הרב, צעד צעד אחד גדול קדימה.

חיים רמון: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת יעקב מרגי.

אתי לבני: אנחנו הולכים לשמור על לוח הזמנים עכשיו.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל שרויה זה זמן רב בשביתות ובעיצומים.

יעקב מרגי: תושבי המדינה נאלצים לשלם שוב ושוב על מדיניותה הכושלת של ממשלת ישראל.

יעקב מרגי: האוצר מנהל מדיניות כוחנית כלפי ציבור העובדים, בניסיון חד-צדדי לפגוע בהישגים רב-שנתיים של ציבור העובדים בישראל, הן על-ידי חקיקה הן על-ידי הפרטה.

יעקב מרגי: כל עוד מדובר על הפרטות במגזר העסקי, וגם לא בכל מחיר, אלא מתוך שמירה על האינטרסים של מדינת ישראל ועל האינטרסים של העובדים בישראל, ניתן להחריש.

יעקב מרגי: אך לאחרונה אנחנו שומעים שהאוצר מסמן לו אבני דרך להפרטה במגזר הציבורי.

יעקב מרגי: אנו צריכים להבין ולדעת מהן הסכנות הגלומות בכך – מדיניות האוצר תביא לשחיקת עקרון האוניברסליות ולשחיקת המחויבות של כל חלקי הציבור לשירותים הנ"ל.

יעקב מרגי: ההפרטה פוגעת באושיות הדמוקרטיה בישראל.

יעקב מרגי: האזרח בישראל קבע בצורה דמוקרטית את השפעתו, על-ידי הצבעה בבחירות, וכך יוכל להשפיע על נציגיו.

יעקב מרגי: בהפרטה נפגעת זכות זו ישירות, והשיקול הופך להיות עסקי נטו.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אזרחי המדינה החבולים והפצועים מפגעי הזמן והטבע ממשיכים לשלם על ערלות הלב של קברניטי המדינה.

יעקב מרגי: לא די בפיגועים הקשים שעברה המדינה, לא די באבטלה הגואה מיום ליום, לא די בקיצוץ 2001 – שהביא עלינו את דוח העוני שהממשלה השכילה לעסוק בו עשר דקות היום – לא די בקיצוץ 2002, לא די בקיצוץ 2003, לא די במכת המוות למעמד הביניים – אם קראתם את הכתבות השבוע, שחלק גדול מהפונים לסיוע כלכלי הם אנשים שהיו שייכים בעבר למעמד הביניים – לא די בהשלכת הקשישים הסיעודיים, לא די בהזנחת הנכים, לא די בהפקרת העיוורים בקיצוץ העיוור בתקציבם, לא די בהרעבת ילדי ישראל שזכו לבנות את הרוב הדמוגרפי של ישראל – היום עסוק האוצר יותר מכול, זה בראש מעייניו, משקיע בעמודים שלמים בעיתונות הארצית הון עתק, להילחם באחד מאויביה הגדולים, כביכול, של מדינת ישראל: ציבור העובדים.

יעקב מרגי: נראה שהאוצר שכח שציבור עובדים זה מכניס למדינה מיליארדי שקלים בשנה, בכושר הקנייה ובמס.

יעקב מרגי: האוצר שכח שציבור זה, שהוא רוצה לשבור, הוא גלגלי המשק.

יעקב מרגי: כי הצמיחה שהאוצר חוזה ומבטיח מבוששת ומתמהמהת לבוא.

אתי לבני: אנא, התחל לסיים.

יעקב מרגי: אני מן המציעים, ויש לי עשר דקות, עם כל הכבוד לך.

אתי לבני: אתה מן המציעים?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, קורא אני לשר האוצר, דבר עם העובדים, אל תכה בהם, תעסוק בהבראת המשק ולא בזוטות, כי להרוס את המשק רק הליכוד יכול, ואת הססמה הזאת אתם קבעתם, וגם הוכחתם זאת בכל תקופות שלטונכם.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, המדיניות הכלכלית המוצעת לשנת 2004 נגזרת מתוכנית רב-שנתית של הממשלה, שנועדה להוריד את רמת החיים של כל אזרחי המדינה, פרט לעשירים.

יעקב מרגי: במסגרת מדיניות זו הציב האוצר לעצמו כמה יעדים: היעד הראשון של האוצר הוא חיזוק השכבות החזקות על חשבון השכבות החלשות; היעד השני – חיסול מעמד הביניים; היעד השלישי – חיסול השירות הציבורי; היעד הרביעי – לקרוא ליולדות שלא ללדת נכים ולחולים שלא יהיו חולים, שלא יהיו תאונות עבודה –הלוואי – ולא תאונות דרכים, כדי שהמדינה לא תצטרך להשקיע בקצבאות ובנדכאים.

יעקב מרגי: האוצר מודיע לנו השכם והערב על הצמיחה הצפויה בשנת 2004 כתוצאה מהצעדים שעשה.

יעקב מרגי: האם האוצר חושב שהעם מטומטם?

יעקב מרגי: האם האוצר לועג לחברי הבית המכובד הזה?

יעקב מרגי: הרי משנת 2001 האוצר מבטיח ומקצץ, מבטיח צמיחה אחרי קיצוץ, ואכן קיבלנו צמיחה – צמיחה בקיצוצים.

יעקב מרגי: קיצוץ ועוד קיצוץ.

יעקב מרגי: האוצר מבטיח לנו חיזוק אוכלוסיות חלשות.

יעקב מרגי: איך, על-ידי ביטול הקצבאות?

יעקב מרגי: על-ידי ביטול מתן הזדמנויות שוות לילדי החלשים?

יעקב מרגי: על-ידי קיצוץ בתקציבי רווחה, חינוך ובריאות?

יעקב מרגי: בשיא הצביעות נאמר בדברי ההסבר של האוצר על עיקרי המדיניות התקציבית שלו, שעיקר חיזוק השכבות החלשות נעשה על-ידי העברת אוכלוסיות מהישענות על קצבאות לחיי עבודה.

יעקב מרגי: לא ראינו שהממשלה הזאת, ממשלת הליכוד, זו וקודמתה, זכו בפריון.

יעקב מרגי: הן זכו בפריון אחר – פריון בהצעות תקציב, בקיצוצי תקציב ובתיקוני תקציב.

יעקב מרגי: הממשלה הזאת הביאה את כלכלת ישראל לפשיטת רגל.

יעקב מרגי: אין לעם אמון במדיניות הכלכלית של הממשלה הזאת, ואין פלא שהאוצר זקוק לשר דובר במשרד האוצר ולתקציבי עתק למסעות פרסום ודה-לגיטימציה הגובלת לפעמים כמעט בהסתה.

יעקב מרגי: לצערי הרב – הייתי מוכן לעמוד כאן מעל במה זו ולומר: התבדינו, האוצר צדק, נוספו עוד אלפי מקומות עבודה, אבל כל יום, עם פתיחת המוסף הכלכלי בעיתון, אנו מתבשרים על עוד 100 עובדים שאיבדו את מקור פרנסתם.

יעקב מרגי: לכן, אל יתפלא שר האוצר שאין מקשיבים לו.

יעקב מרגי: פשוט אין מאמינים לו.

יעקב מרגי: לראיה, קחו את דוח העוני האחרון - דוח מעורר חלחלה, המציב שאלה אחת לממשלה, ואני אנה אני בא, אני פשוט עדיין תוהה ומתלבט לאיזה בן מארבעת הבנים בהגדה של פסח מתאימה השאלה – לרשע, או לשאינו יודע לשאול.

יעקב מרגי: מיהו רשע ומיהו שאינו יודע לשאול – ישפוט הציבור.

יעקב מרגי: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת יורי שטרן.

אתי לבני: חבר הכנסת בשארה הוא מהמציעים, לרשותו עשר דקות.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אתמול והיום התבשרנו בעצם על שיעורי האבטלה ברבעון השלישי של השנה – 276,000 מובטלים, שהם 10.7% מכוח העבודה האזרחי.

עזמי בשארה: זה מספר שיא בעצם, ושר האוצר נתניהו מבטיח לנו שבשנה הבאה לא צפויה ירידה באבטלה.

עזמי בשארה: אם שר האוצר האופטימי משבוע שעבר, אתם זוכרים אותו מבשר בתנועת הידיים המכריעות שלו, החדות:

עזמי בשארה: אני אומר לכם בוודאות - הוא הזכיר את המלה "בוודאות" "בוודאות", כפי שהוא מדבר על טרור באו"ם, "בוודאות" - המשק יצא מהמיתון.

עזמי בשארה: עכשיו אומר לנו אותו שר שלא צפויה ירידה באבטלה.

עזמי בשארה: כלומר, בעצם צפויה עלייה.

עזמי בשארה: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה צופה 11% אבטלה בשנה הבאה.

עזמי בשארה: משרד התעשייה והמסחר צופה 14% אבטלה בשנה הבאה.

עזמי בשארה: כלומר, אנחנו מגיעים למצב שאנחנו לא במקום השני אחרי ספרד בין המדינות המפותחות באבטלה, אלא במקום הראשון; ומה ההבדל בין ישראל לספרד?

עזמי בשארה: זה לא רק עוצמת המשק וגודלו אלא מבחינת האופקים.

עזמי בשארה: הבעיה בישראל היא, שאפילו נאומים אופטימיים או הצהרות אופטימיות של נתניהו ב"טוק שואו" - כי פתאום הוא מופיע ב"טוק שואו" - עוד פעם אחרי המספרים האופטימיים בדיעבד על הרבעון השלישי, לא מצליחים ליצור אופק לציבור.

עזמי בשארה: בספרד, המקום הראשון במדינות המפותחות מבחינת מספרי האבטלה לפחות, לדעתי לציבור יש אופקים לגבי השאלה לאן המשק צועד.

עזמי בשארה: פה המאפיין הוא סתימת האופקים, זה סגור, לא ברור.

עזמי בשארה: להיפך, ברור שזה יידרדר עוד יותר.

עזמי בשארה: עכשיו בעניין החגיגה שהיתה לפני שבועיים לגבי יציאת המשק מהמיתון – 2.7% צמיחה.

עזמי בשארה: מתברר בעצם שאפשר לקרוא לזה תנודות עונתיות, ובעצם זה מבייש שר אוצר שמכבד את עצמו.

עזמי בשארה: אומנם, הוא יכול לכבד את עצמו.

עזמי בשארה: אני חושב שהוא מאוד מכבד את עצמו, יש בעיה אם מכבדים אותו או לא.

עזמי בשארה: האדון שר האוצר נתניהו הולך על צמיחה ברבעונים.

עזמי בשארה: צמיחה ברבעונים, יש דבר כזה, כאשר יש ירידה ברבעון הראשון, עוד פעם עלייה, תנודות עונתיות של חודשי צריכה וחודשי ייבוא וחודשי ייצוא וכו', כאשר הוא מסתיר את הדבר העיקרי שגרם לשחרור הטריגר של הצריכה הפרטית במדינת ישראל בחודשי הקיץ, שזאת ה"הודנה" באוגוסט-ספטמבר.

עזמי בשארה: כלומר, בדיוק האויב שלו מבחינת התזה לגבי השפעת המדיניות והפוליטיקה על הכלכלה.

עזמי בשארה: הוא מסתיר שזה בעצם סוד ההצלחה של הרבעון השלישי שהוא התפאר בה, ובעצם העובדה שבאוגוסט עד 20 בספטמבר, עד הפיגוע בירושלים, היה מצב שהצריכה הפרטית במדינת ישראל עלתה, וזה כל סוד הצמיחה של הרבעון ההוא, ועוד פעם צפויה לנו עכשיו, ברבעון הרביעי, ירידה, ומי יודע מה יהיה ברבעון הראשון של השנה הבאה וכו' וכו'.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, הבעיה היא לא רק בעיה מבנית של המשק, אלא בעיית הרצינות של קברניטי הכלכלה במדינת ישראל, של אדם כמו שר האוצר מבחינת אמון הציבור בהצהרותיו אחרי החגיגה שהוא עשה לפני שבועיים על מספר מפוקפק.

עזמי בשארה: אגב, בדרך כלל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה טועה ב-1.8% כל שנה לגבי הרבעונים.

עזמי בשארה: יכול להתברר שזה דווקא 2% ולא 2.7%.

עזמי בשארה: עוד מעט ישתקללו המספרים נכון.

עזמי בשארה: בסוף השנה כולנו נראה שמספרי רבעונים שניתנים באותו זמן בדרך כלל משתקללים בסוף השנה ויוצא שזה לא בדיוק ככה, זה לא בדיוק היה 2.7%.

עזמי בשארה: הטעות היא בדרך כלל 1.8%.

עזמי בשארה: אנחנו הגענו למצב שבעצם היתה ירידה בכמה מאות דולרים לנפש, שזה מה שחשוב מבחינת האזרח הפשוט.

עזמי בשארה: זו רמת החיים, זו תפוקה לנפש.

עזמי בשארה: מאז נהיה נתניהו שר האוצר יש ירידה בכמה מאות דולרים, כלומר ברמת החיים, כלומר במה ש-89% אמרו שהם לא מאמינים לו אחרי ההצהרות, אלא מה שהם באמת מרגישים, וזה לא סב סביב הצהרותיו.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, לא רק שגדל הגירעון המסחרי בשנה האחרונה במדינת ישראל ולא רק יש ירידה בצמיחה או קיפאון, אלא יש ירידה בצמיחה לפרט, כלומר בתפוקה לפרט, כלומר ברמת החיים.

עזמי בשארה: ולא רק התרחב הפער בין עניים לעשירים, שזו בסופו של דבר השורה התחתונה של כל הדיבורים, של הדמגוגיה שאנחנו שומעים מכמה חברים בצד הימני של הבית - בסופו של דבר התוצאה היא התרחבות הפער בין עניים לעשירים.

עזמי בשארה: יכולים להתקיף את האיגוד המקצועי, לעשות דמוניזציה לעמיר פרץ.

עזמי בשארה: אפשר כבר לחשוב שהם עושים לו מה שעושים ליאסר ערפאת.

עזמי בשארה: קוראים לו בריון.

עזמי בשארה: עושים ממש רצח אופי לאיש, להסתדרות ולאיגודים המקצועיים.

עזמי בשארה: בסופו של דבר, מה התוצאה של כל זה?

עזמי בשארה: התרחבות הפער בין העניים לעשירים ומתן לגיטימציה למדיניות אנטי-סוציאלית.

עזמי בשארה: אחרי כל זה הגיעה מדינת ישראל למצב שבו התפוקה לנפש מבחינת יחסה למודל הגדול שכולם פה מדברים עליו - ארצות-הברית, ארצות-הברית.

עזמי בשארה: מה קרה ביחס לארצות-הברית?

עזמי בשארה: היחס בין התפוקה לנפש במדינת ישראל לבין התפוקה לנפש בארצות-הברית הוא בדיוק אותו יחס של שנת 1967 - 43%.

עזמי בשארה: כלומר, התוצאה של כל המדיניות הזאת היא לא שמדינת ישראל נהייתה כמו ארצות-הברית, אלא היא מתרחקת לאט-לאט מהמדינות המפותחות לכיוון העולם השלישי.

עזמי בשארה: כלומר, מדיניות חברתית שרואה בארצות-הברית אידיאל, בסופו של דבר לא הביאה לשיפור הכלכלה בכיוון התפוקה של ארצות-הברית, אלא לירידה.

עזמי בשארה: התפוקה לנפש במדינת ישראל בשנת 1967 היתה 43% מהתפוקה לנפש בארצות-הברית.

עזמי בשארה: זה המספר אחרי שלוש שנים של שרון ואחרי שנה של נתניהו במשרד האוצר.

עזמי בשארה: זה המצב.

עזמי בשארה: לכן, שלא ידברו פה כל הזמן על ארצות-הברית, כי בסופו של דבר מה שהם לוקחים מארצות-הברית זה לא התפוקה לנפש, זה לא הייעול בכלכלה.

עזמי בשארה: מה שהם לוקחים מארצות-הברית זה הרוח האנטי-סוציאלית, האנטי-חברתית לגבי עשרות אחוזים של החברה הישראלית וההתפארות בעליית רמת החיים של אחוזים מעטים של החברה הישראלית, מה שנקרא אפילו לא העשירונים העליונים, אלא המאיונים העליונים בחברה הישראלית.

עזמי בשארה: זה המצב, גברתי, ואי-אפשר כמובן לראות את זה רק מבחינה אידיאולוגית, כלומר, התאצ'ריזם החוגג עכשיו בבית הזה ובמשרד האוצר מבחינת היחס האנטי-סוציאלי וההסתה נגד האיגודים המקצועיים, כאילו ההסתדרות מובילה את מדינת ישראל כל יום לשביתה כללית.

עזמי בשארה: גברתי, מי שיושב פה ושומע את החברים מדברים על שביתות ומכת השביתות חושב שיש שביתה כללית במדינת ישראל.

עזמי בשארה: אגב, היו לפעמים שביתות כלליות במדינות מסוימות בעולם, היו שביתות של כורים, היו שיבושים של הכלכלה.

עזמי בשארה: איזה שביתות יש?

עזמי בשארה: בעצם התגובה של ציבור העובדים המבוקר על-ידי בית-הדין הארצי לעבודה היא לא פרופורציונית לגזירות הכלכליות שישנן.

עזמי בשארה: אני לא רואה שום דבר.

עזמי בשארה: מעט מאוד שביתות ועיצומים.

עזמי בשארה: אומנם עשו את הדבר המרשים, הגדול, של נמל התעופה, שכולם פה נתלים בו.

עזמי בשארה: היתה טעות, לא היתה טעות, אני לא רוצה להיכנס לזה, אבל כולם נתלים בשביתה ההיא של נמל התעופה.

עזמי בשארה: שום דבר אחר בעצם לא קרה.

עזמי בשארה: להיפך, ההסתדרות וציבור העובדים מתקמצנים במאבקם מול הגזירות הכלכליות אלה שנתקבלו ואלה הצפויות.

עזמי בשארה: זה לא רק עניין אידיאולוגי שמחלק את הבית הזה ומחלק את החברה הישראלית בכיוון של תאצ'ריזם ונגד מדיניות הרווחה, אלא גם המצב המדיני.

עזמי בשארה: אין מומחה לכלכלה במדינת ישראל, חוץ מנתניהו, שלא קושר את המצב הכלכלי למצב המדיני, ובעצם בלתי אפשרי להפריד בין השניים.

עזמי בשארה: כל הזמן יש לו הדוגמה של הודו.

עזמי בשארה: הנה בהודו, למרות המלחמה בקשמיר, יש צמיחה.

עזמי בשארה: תמיד אפשר לצחוק על זה מבחינת הכוח הכלכלי וגם המצב הגיאוגרפי בהודו וכו'.

עזמי בשארה: מדינת ישראל, מה לעשות, גם אם פילוסופית יכול להיות שזה היה נכון, במציאות ההיסטורית של מדינת ישראל זה פשוט לא נכון ובלתי אפשרי לדבר על צמיחה כל עוד המצב הפוליטי-המדיני הוא כזה, וכל עוד יש ממשלה שאין לה אלטרנטיבה פוליטית להציע לציבור ולא אלטרנטיבה מבחינת המדיניות הכלכלית.

עזמי בשארה: להיפך, היא מבטיחה לציבור בישראל את העמקת המשבר והעמקת ההידרדרות, בכך שהציבור לא רואה שום הצעה מדינית.

עזמי בשארה: יש הסבר להתרוצצות הזאת בין המפלגות במדינת ישראל, התחרות הזאת פתאום בהגשת תוכניות מדיניות?

עזמי בשארה: כן, יש הסבר - רייטינג, פופולריזם.

עזמי בשארה: יודעים שהציבור רוצה את זה.

עזמי בשארה: והוא רוצה את זה לא מהסיבות של אהבת שלום ורדיפת שלום בלבד, אלא כיוון שהציבור כבר מקשר בין מצבו החברתי-הכלכלי לבין המצב הביטחוני-הפוליטי והוא שואל את המפלגות: אתם לא יכולים כבר להגיע אלי בדברים על כלכלה, רמת חיים ושיפור המצב במדינת ישראל, כל עוד אתם לא מציעים אלטרנטיבה מדינית שתביא לשיפור כלכלי.

עזמי בשארה: וזה לא קורה, וזה לא קורה, גברתי - - -

אתי לבני: אנא, תתחיל לסיים.

עזמי בשארה: עכשיו יש תחרות בין המפלגות - - - עוד לא קרה בכנסת הזאת שחברי הכנסת העירו אחד לשני.

עזמי בשארה: בדרך כלל היושב-ראש מעיר, בדרך כלל האנשים מפרגנים אחד לשני.

עזמי בשארה: באמת.

עזמי בשארה: חברי כנסת לא עושים זאת אחד לשני אף פעם, מבחינת הזמן.

עזמי בשארה: היושב-ראש עושה את זה.

עזמי בשארה: רק היושב-ראש.

עזמי בשארה: על כל פנים - איך שבא לכם.

עזמי בשארה: זו תרבות חדשה פה, לא אכפת לי.

עזמי בשארה: בדרך כלל אנחנו סובלים אחד את השני כמה שיותר.

אריה אלדד: בטח.

אריה אלדד: אנחנו נותנים לדבר חופשי.

אתי לבני: לא, לא.

אתי לבני: לכל מציע של אחת ההצעות יש עשר דקות.

אתי לבני: זהו.

עזמי בשארה: יש יושב-ראש.

עזמי בשארה: ולכן, גברתי, המצב החברתי-הכלכלי מתחיל להתקשר במצפון, במודעות הפוליטית של הציבור, למצב המדיני.

עזמי בשארה: לדעתי, זה דבר חיובי שיוצא בתקופה האחרונה, ולכן הציבור לא יאמין להבטחות שמפריחים לגבי העתיד.

עזמי בשארה: מה שבטוח הוא שבשנת 2004, כל עוד המצב המדיני הוא כזה, הכלכלה תמשיך להידרדר, רמת החיים תמשיך להידרדר, הפער בין עניים לעשירים ימשיך להתרחב.

עזמי בשארה: תודה רבה, גברתי.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת יורי שטרן, גם לך עשר דקות.

אתי לבני: אחריו - חבר הכנסת יגאל יאסינוב, ואחריו - חבר הכנסת נסים דהן.

יורי שטרן: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, הדיון שלנו, הדיון המשולב, נוגע לכמה סוגיות מאוד מרכזיות בחיינו.

יורי שטרן: הראשונה בהן: היש קשר בין המצב הביטחוני לבין המצב הכלכלי-החברתי?

יורי שטרן: הסוגיה השנייה: האם הקשר הזה מחייב אותנו ללכת שוב לפתרונות בסגנון הסכמי אוסלו או גרוע מהם?

יורי שטרן: השלישית: האם במציאות הביטחונית כפי שהיא אפשר לעשות דבר בשביל לשפר את המצב הכלכלי והחברתי?

יורי שטרן: ורביעית: האם השביתות הן כלי הגנה על אינטרסים של העובדים, של האזרח הפשוט, במציאות שלנו כפי שהיא היום?

יורי שטרן: אני אנסה להתייחס לארבע השאלות או לארבע הסוגיות האלה.

יורי שטרן: הסוגיה הראשונה, כמובן, ובמיוחד היום, כשקבוצת האומללים טסה לנו לז'נבה בשביל לסכם עוד איזה הסכם, כביכול, על תהליך השלום שמביא לנו רק את הקורבנות, רק את ההרוגים ורק את הצרות - היום בהחלט השאלה הזאת, מהו הקשר בין המצב הביטחוני לבין המצב הכלכלי, היא שאלה מאוד מאוד אקוטית.

יורי שטרן: ואכן, יש קשר ברור.

יורי שטרן: המצב הביטחוני שהשתנה לרעה מאז 1993, מאז הסכמי אוסלו, הביא בשלבים - עם גל האלימות בסוף 1995 ותחילת 1996, אחר כך עם ניסיון של אהוד ברק להגיע להסכם עוד יותר דרמטי מהסכמי אוסלו, וכתוצאה מכך עם פריצת האינתיפאדה - המצב הביטחוני השתנה מאוד לרעה.

יורי שטרן: עם ישראל משלם בתהליך השלום מחיר גבוה פי-עשרה מבחינת הקורבנות שלנו, מספר האנשים הנפגעים, הרוגים ונכים - פי-עשרה מאשר במצב שהיה לפני תהליך השלום.

יורי שטרן: אני הזכרתי פה את הבדיחה הזאת של מארק טוויין, הסופר האמריקני, שאמר: כולם אומרים שקשה להפסיק לעשן.

יורי שטרן: אני לא רואה פה שום קושי.

יורי שטרן: אני הפסקתי אלף פעמים.

יורי שטרן: ככה כולם אומרים שקשה לחתום הסכם עם הפלסטינים.

יורי שטרן: זה ממש לא קשה.

יורי שטרן: תוותר עד הסוף, תחתום אתם הסכם - זה פשוט לא שווה.

יורי שטרן: זה לא שווה כמו הפסקות העישון שעשה מארק טוויין, כי כל פעם אחרי הסכמים כאלה באה הפרת ההסכמים.

יורי שטרן: אלא מה?

יורי שטרן: מדינת ישראל מפעם לפעם מוצאת את עצמה במצב יותר קשה מבחינה גיאו-פוליטית, מבחינה ביטחונית, מבחינה פוליטית-דיפלומטית.

יורי שטרן: לכן, התשובה על השאלה אם יש קשר בין המצב הכלכלי לבין המצב הביטחוני היא ברורה.

יורי שטרן: מדינת ישראל איבדה, כתוצאה מריצה לתהליך השלום הלא-נכון, שלא מביא שלום אלא מביא כל פעם מלחמה חדשה בתנאים יותר קשים לנו - בריצה הזאת איבדנו נכסים אסטרטגיים חשובים, קיבלנו הרעה במצב הביטחוני, קיבלנו אינתיפאדה, קיבלנו הפסקת התיירות, קיבלנו קורבנות רבים, שבין היתר זה גם נזק כלכלי - קודם כול, כמובן, זה נזק אנושי, גופני, פגיעה בגוף ובנפש של האנשים, אבל כתוצאה מכך אנחנו משלמים פי-חמישה בערך מסכומי הביטוח הלאומי למשפחות השכולות, לנפגעי הטרור.

יורי שטרן: אנחנו לא מסוגלים לפצות את אלפי בתי-העסק שאיבדו את פרנסתם כתוצאה מהאינתיפאדה, ואנחנו חייבים לשלם יותר ויותר על הוצאות הביטחון למרות כל הקיצוצים, לרבות ביטחון פנים.

יורי שטרן: וכל זה נגזר מההשקעה הפרודוקטיבית ומההשקעה החברתית.

יורי שטרן: בשביל לצאת מהמצב הזה, מה שהממשלה היתה חייבת לעשות מזמן זה להכריע במאבק בטרור.

יורי שטרן: זה שקר אחד גדול כשאומרים: בוא נשב ונשוחח, כי הרי המלחמה בסוף תיגמר ליד שולחן הדיונים.

יורי שטרן: לא.

יורי שטרן: המלחמה ה"נורמלית", אפשר להגיד, כל המלחמות שהיו למדינת ישראל היו נגמרות בניצחון.

יורי שטרן: כי מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה להיות מובסת בקרב פעם אחת.

יורי שטרן: המלחמה נגמרת בניצחון.

יורי שטרן: לאחר הניצחון יש כל מיני אפשרויות, פוליטיות ואחרות, אבל קודם כול צריך להיות ניצחון.

יורי שטרן: מה זה ניצחון בימינו?

יורי שטרן: זה פירוק הרשות הפלסטינית, שהיא גוף בלתי לגיטימי.

יורי שטרן: הרי הרשות הפלסטינית הוקמה לפי הסכמי אוסלו.

יורי שטרן: היא הפירה אותם בכל סעיף, בכל פסיק, בכל נקודה.

יורי שטרן: לכן היא איבדה את הלגיטימיות שלה, היא הרסה את הבסיס היורידי, המשפטי, שעליו היא קמה.

יורי שטרן: הרשות הפלסטינית היא גוף בלתי ליגלי מאז שהיא הפירה את הסכמי אוסלו שעליהם היא מבוססת.

יורי שטרן: ולכן, פירוק הרשות הפלסטינית - - -

אלי אפללו: - - - לגיטימציה במשא-ומתן.

אלי אפללו: איך זה?

אלי אפללו: הנה, בבקשה, תשאל אותו.

יורי שטרן: פירוק הרשות הפלסטינית צריך להיות משימה ראשונה בהגדרת הניצחון שלנו.

יורי שטרן: במקום הרשות הפלסטינית חייב לקום שלטון עצמי מקומי, שבו אנחנו לא מתערבים בעניינים הפנימיים של האוכלוסייה הפלסטינית, אבל את השליטה הביטחונית והייצוג החיצוני אנחנו חייבים להשאיר לעצמנו.

יורי שטרן: דבר שני, שהוא יותר אקוטי וקודם אפילו לפירוק הרשות הפלסטינית, זה איסוף הנשק.

יורי שטרן: הרי כל הנשק שנמצא היום ברשות הפלסטינית זה נשק בלתי חוקי.

דניאל בנלולו: - - -

יורי שטרן: אתה רוצה לעזור לי, חבר הכנסת בנלולו?

דניאל בנלולו: ידידי חברי הכנסת יורי שטרן, אני רוצה שתבקש לפרק את החברים שהלכו עם הסכם ז'נבה הזה.

יורי שטרן: בוודאי.

יורי שטרן: אני אתייחס לזה.

יורי שטרן: מה אתה חושב?

דניאל בנלולו: לפרק אותו.

יורי שטרן: תסמוך עלי.

דניאל בנלולו: אני סומך עליך.

יורי שטרן: או.

יורי שטרן: קיי.

יורי שטרן: , לכן, ההכרעה בקרב, פירוק הרשות הפלסטינית, איסוף הנשק שכולו בלתי חוקי מידי הערבים הפלסטינים - זאת צריכה להיות המשימה.

יורי שטרן: ואם מגיעים להכרעה כזאת, לניצחון צבאי ברור, זה מה שפוטר את המשק הישראלי מכל אותן הצרות והמגבלות שבהן הוא חי היום.

יורי שטרן: וכמובן, כל ניסיון לפתור את המצוקה הביטחונית שלנו על-ידי נסיגות נוספות, פירוק היישובים - כל זה רק מזמין טרור נוסף.

יורי שטרן: מי שחושב שהממשלה לא יכולה לסגת מאף יישוב בגלל המתיישבים, שהם כביכול - ציבור המתיישבים של יש"ע, ציבור הגיבורים של יש"ע, הוא זה שמונע את הנסיגה הישראלית, אני אומר: זה פשוט לא נכון.

יורי שטרן: מה שמונע את הנסיגה הישראלית זה הבנה שעדיין קיימת ברוב המפלגות הקואליציוניות, ההבנה שנסיגה חד-צדדית כלשהי ללא הסדר זה פרס לטרור, וזה מזמין טרור נוסף.

יורי שטרן: זה לא פותר שום בעיה ביטחונית.

יורי שטרן: זה יוצר בעיות ביטחוניות חמורות במיוחד בעתיד.

יורי שטרן: אבל, הכי פתטי והכי מסוכן הוא הניסיון של החבורה הזאת של יוסי ביילין ואחרים לעקוף את הממשלה וליצור מין דיפלומטיה אחרת.

יורי שטרן: בחוק העונשין מ-1977, בסעיף 97, מדובר על מי שעושה ומתכוון ליצור מצב שבו מעבירים שטחים מהריבונות הישראלית או שטחים שנמצאים בפיקוד שלנו לריבונות של מדינה זרה.

יורי שטרן: העונש לפי החוק – מיתה או מאסר עולם.

יורי שטרן: אני חוזר: מיתה או מאסר עולם.

יורי שטרן: ביילין וחבריו עוברים את העבירה הזאת היום.

יורי שטרן: הם מנהלים משא-ומתן שמטרתו לאלץ את מדינת ישראל להעביר שטחים לריבונות של שלטון זר.

יורי שטרן: זה פשע.

יורי שטרן: זו עבירה פלילית.

עזמי בשארה: אתה מדבר כמו פושע, אלה דברי פושע, זה לא ייאמן - - -

יורי שטרן: לממשלה ריבונית לפי פסיקת בג"ץ יש הסמכות לנהל משא-ומתן כזה.

יורי שטרן: אני וסיעתי היינו מתנגדים לכך, אבל לממשלה יש סמכות.

יורי שטרן: ליוסי ביילינים למיניהם, שאיבדו את אמון העם, שהם כולם אחד-אחד "לוזרים" שלא הצליחו להיכנס רובם לכנסת, שלא הצליחו לשכנע את דעת הקהל בישראל, שלא הצליחו בבחירות, להם אין סמכות לנהל משא-ומתן, ליצור מצב שבו אומות אירופה, שמימנו את הפעילות החתרנית הזאת - ממשלות אירופיות, ממשלות זרות, בהתערבות גסה, מימנו את הפעילות הזאת; ליוסי ביילין, שממומן על-ידי אירופים, אין שום זכות לנהל משא-ומתן וליצור לחץ בין-לאומי על מדינת ישראל בשביל שתיסוג.

יורי שטרן: לאנשים האלה, שאין להם שום אחריות ביטחונית, שום אחריות פוליטית, לאנשים האלה אסור לנהל שום משא-ומתן כאילו, שיוצר מציאות קשה לממשלה ריבונית במדינת ישראל.

אלי אפללו: - - -

ג'מאל זחאלקה: אתה לא מסכים אתו?

ג'מאל זחאלקה: זו הסתה פרועה.

אתי לבני: תודה רבה, חבר הכנסת יורי שטרן.

אתי לבני: חבר הכנסת יגאל יאסינוב - לא נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת נסים דהן - לא נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, האם אתה בין המציעים?

אתי לבני: עשר דקות, בבקשה.

דניאל בנלולו: אתה גם בין המציעים לפרק את כל מי שהלך להסכם ז'נבה?

דניאל בנלולו: באיזו זכות הלכתם לזה?

אלי אפללו: - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דניאל בנלולו ידידי וחבר הכנסת אפללו, עד שאנחנו מגיעים פה לכנסת לדיון מעמיק בנושאים החברתיים, בפערים בחברה, שוב אני שומע את יורי שטרן ואת כולם: יוסי ביילין ואחרים.

אלי בן-מנחם: עזבו, בואו נתייחס קצת למה שקורה בתוך העם.

אלי בן-מנחם: וכמוני, גם אתה, אפללו, וגם אתה, דניאל בנלולו, אתם חיים בתוך העם ויודעים את הכאבים של העם.

אלי בן-מנחם: אז יום אחד עזבו את זה.

אלי אפללו: - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

דניאל בנלולו: לא רק לפרק, לעצור אותם.

אתי לבני: זה על חשבון זמנך, אנא החל לדבר.

אלי בן-מנחם: אני אעשה את זה בפחות מעשר דקות.

אלי בן-מנחם: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום, על רקע פרסום רווחי הבנקים, רווח של מאות מיליונים ברבעון, דווקא היום הייתי מציע לאותם עובדי הבנקים לצאת לשביתה כללית.

אלי בן-מנחם: איך זה שמפטרים מאות עובדים בקריית-שמונה, בערי הפיתוח, בכל המקומות?

אלי בן-מנחם: הודיעו להם על פיטורים מהיום להיום.

אלי בן-מנחם: אנשים מזועזעים.

אלי בן-מנחם: ראינו אותם בטלוויזיה לפני חודשים מספר - בוכים בטלוויזיה.

אלי בן-מנחם: אנשים שפרנסו משפחות, עם הביטחון הזה שהיה להם, והיום הבנק מרוויח, שרי אריסון מרוויחה היום בבנק הפועלים 5 מיליוני שקלים רווח נקי.

אלי בן-מנחם: 5 מיליונים ליום.

אלי בן-מנחם: ושל מי, מאיפה הכספים האלה?

אלי בן-מנחם: מאותם המינוסים של השכבות החלשות, של עובדים מובטלים, אין להם כסף.

אלי בן-מנחם: בבנקים לא מתעסקים עם המיליונרים הגדולים.

אלי בן-מנחם: הם מתעסקים עם השכבות החלשות.

אלי בן-מנחם: וכמה שיש יותר עניים ויותר מינוסים, כך הבנקים ירוויחו יותר.

אלי בן-מנחם: אני המום, אני לא מבין כיצד המפקח על הבנקים, ביבי נתניהו, האוצר, לא עושים משהו כדי להגן קצת אולי בדרך זו על אותם אנשים חלשים ומסכנים שאין להם, שהם במינוסים.

אלי בן-מנחם: אז קורעים אותם לגזרים ומוכרים להם את הבתים ואת הנכסים ואת הכול, וגומרים אותם לגמרי, וחלק הולך ומתאבד, כי אין לו איך לחיות.

אלי בן-מנחם: ומה שהממשלה עושה, במקום לדאוג לאותם אנשים, היא עושה הכול כדי לשבור את שרידי ההתנגדות האחרונים שנותרו, ומי שנותר זו ההסתדרות הכללית.

אלי בן-מנחם: אני אומר ההסתדרות הכללית, כי זה הנושא שלשמו עליתי על הבמה.

אלי בן-מנחם: שר האוצר רוצה להפוך את ההסתדרות לגוף לא רלוונטי.

אלי בן-מנחם: לא צריך הסתדרות, לא צריך איגודים מקצועיים.

אלי בן-מנחם: ולאחר איומים על בית-הדין לעבודה, שגם אמרו שאותם יפרקו, ימצאו דרך איך להכפיף אותם למשרד המשפטים, לכאן לשם - לצערי הרב, גם אותם שופטים בבית-הדין לעבודה תפסו רגליים קרות, והדבר הגדול שהם עשו זה איזה אישור לשביתה וירטואלית.

אלי בן-מנחם: אפללו, נכון?

אלי בן-מנחם: "וירטואלית" הם קראו לזה.

אלי בן-מנחם: אני לא יודע מה זה, אבל שביתה וירטואלית.

אלי בן-מנחם: זה האישור שהם נתנו, וגם עמיר פרץ לא יודע וגם ההסתדרות לא יודעת למה מתכוונים פה בכלל.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, ארגוני עובדים הם הכוח המרכזי שדואג לצדק חלוקתי.

אלי בן-מנחם: מה זה חלוקתי?

אלי בן-מנחם: זה צדק שהוותיקים יותר מקבלים יותר.

אלי בן-מנחם: יש הייררכיה, ומי שדואג לזה זו ההסתדרות הכללית, לקידום, לשוויון, לדמוקרטיה.

אלי בן-מנחם: מה שקורה פה זה שמישהו רוצה לתת לעובדים נדבות.

אלי בן-מנחם: והעובדים לא צריכים נדבות.

אלי בן-מנחם: הם צריכים שכר הוגן.

אלי אפללו: הם גרמו לפיטורים המוניים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אפללו, למה אני מתכוון כשאני אומר שוויון חלוקתי?

אלי בן-מנחם: אדם שעובד במפעל – אני עבדתי ב"אל על" 15 שנה; כשהתחלתי עבדתי בדרגה מסוימת.

אלי בן-מנחם: אחרי שנה יש מדרג של ותק, של קורסים, של ניסיון, ולאט-לאט זה מביא גם לאיזה צדק בתוך מערכת העובדים, שלא האוצר עושה, לא הממשלה עושה.

אלי בן-מנחם: זה נקרא שוויון חלוקתי בין העובדים, על-פי קריטריונים של ותק, כישורים, קורסים ודברים אחרים.

אלי בן-מנחם: זה קיים, אין מה לעשות.

אלי בן-מנחם: לזה אני מתכוון כשאני אומר שוויון חלוקתי.

אלי בן-מנחם: והם עושים את זה וזה קיים היום.

אלי בן-מנחם: הממשלה רוצה להביא למצב של איסור שביתות במשק.

אלי בן-מנחם: מה שהאוצר כן עושה, במקום לדאוג להגינות, הוא רוצה להגיע למצב של חלוקת נדבות לעובדים.

אלי בן-מנחם: וזה לא יהיה.

אלי בן-מנחם: במדינה שלנו זה בוודאי לא יהיה.

אלי בן-מנחם: האוצר משסה עובדים אלה באלה.

אלי בן-מנחם: כשאני שומע את ויקי קנפו, כשהיא יוצאת נגד שביתה של ההסתדרות, אמרתי את זה ואני חוזר ומדגיש - - -

דניאל בנלולו: היום התפעלתי, אחרי שכבר יש לה עבודה, הוציאו אותה לחוץ-לארץ.

דניאל בנלולו: היא הופכת לפוליטיקאית.

אלי בן-מנחם: אני אגיד לך על מי אני כן כועס, חבר הכנסת בנלולו.

אלי בן-מנחם: אני כועס על אלה שמשתמשים בה, והם משתמשים בה הרבה מאוד.

אלי בן-מנחם: היא בחורה פשוטה, תמימה, שעובדת בעבודה הכי קשה כדי לפרנס את הילדים שלה, ומטרטרים אותה מצד לצד.

אלי בן-מנחם: קראתי כתבה שלה היום בעיתון "ידיעות אחרונות", אם אני לא טועה.

אלי בן-מנחם: היא חזרה בה מכל מה שהיא אמרה, גם על ההסתדרות, גם על האוצר, למה היא נתנה פרחים לביבי.

אלי בן-מנחם: אני חושב שזה עוול מה שעושים לה.

אלי בן-מנחם: אז אפשר לעשות את זה בדרכים אחרות.

אלי בן-מנחם: אבל הרבה מאוד שנים במדינה הזאת השתמשו בחלק מהאוכלוסייה, ולצערי ממשיכים להשתמש באותו חלק של האוכלוסייה, לכל מיני נושאים.

אלי בן-מנחם: לפני שלושה חודשים נחתמו הסכמים בין ההסתדרות לאוצר.

אלי בן-מנחם: ההסתדרות הסכימה לקצץ משרות בהורדת שכר, בפגיעה בתנאים.

אלי בן-מנחם: והיום הממשלה מבקשת שוב להגיע למצב של הפרה של אותו הסכם שהם חתמו עם ההסתדרות לפני חודשים מספר.

אלי בן-מנחם: היום הממשלה רוצה חוק איסור שביתות.

אלי בן-מנחם: אמרתי את זה מעל הבמה ואני חוזר ומדגיש, הניסיון הראשון באיסור שביתה ללא משאל בקרב העובדים קרה אצלנו.

אלי בן-מנחם: בשנת 1976 הייתי בוועד העובדים של "אל על".

אלי בן-מנחם: יצאנו, ועד בתי-המלאכה, לשביתה.

אלי בן-מנחם: אז לא הממשלה, ההסתדרות באה ואמרה: יצאתם לשביתה ללא אישור - ההסתדרות עם גדעון בן-ישראל, הוא היה שם אחראי, היועץ המשפטי שלהם - ולא תהיה שביתה ללא משאל בקרב העובדים.

אלי בן-מנחם: ויצאנו למשאל, בקלפי חשאית, וקיבלנו רוב של 96% מקרב העובדים, כשבקלפי ישבו אנשים זרים, וקיבלנו את הגיבוי המלא.

אלי בן-מנחם: נגיד שמחר העובדים מאפשרים לוועדים לצאת לשביתה, איך יחזירו אותם מהשביתה?

אלי בן-מנחם: יצטרכו לשאול כל עובד מחדש?

אלי בן-מנחם: הרי יש גוף שמנהיג, וזהו ועד העובדים.

אלי אפללו: הצבעה דמוקרטית.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אפללו, כמעט עשר שנים הייתי בוועד עובדים, וחלק גדול מזה הייתי יושב-ראש ועד העובדים של מפעל לא קטן.

ראובן ריבלין: יושב-ראש טוב.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, גם אתה היית אז חבר במועצת המנהלים של החברה שבה עבדתי.

אלי בן-מנחם: אני מרשה לעצמי להגיד מעל הבמה, שהיית אחד מהאנשים הכי רגישים שהיו במועצת המנהלים של "אל על" בשנים ההן, אדם רגיש וחבר, ומאז אני מכבד אותך – אתה יודע את זה.

אלי בן-מנחם: דאגת לעובדים כפי שהוועד חשב ורצה.

ראובן ריבלין: משא-ומתן הביא את שנינו לכנסת.

אלי בן-מנחם: בשנה-שנתיים האחרונות הפערים גדלים.

אלי בן-מנחם: אני לא מאשים רק את הממשלה הנוכחית, זאת תקופה של כמה שנים שבה הפערים הולכים ומתרחבים ופוגעים בעיקר בגמלאים, במשפחות חד-הוריות, במשפחות ברוכות ילדים ובשכבות החלשות.

אלי בן-מנחם: הצמיחה היחידה שיש היא צמיחה בפערים בין העניים לבין העשירים במדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: זה צריך להדליק נורה אדומה לכולנו, בכל המפלגות – בימין, בשמאל, אצל החרדים, אצל החילונים, אצל כולם, כי אלה האנשים שיש לנו, ואלה הילדים שיש לנו.

אלי בן-מנחם: מה נעשה בעוד חמש, עשר שנים, לא יגייסו אותם לצבא כי הם לא בוגרי בית-ספר תיכון?

אלי בן-מנחם: נייבא חיילים מרומניה, מתאילנד או מהפיליפינים, כמו עובדים זרים?

אלי בן-מנחם: אנחנו מדינה עם הרבה בעיות מסביב.

אלי בן-מנחם: אנחנו צריכים לצמצם את הפערים, בעיקר בנושאים החברתיים, כי הפגיעה קורעת את האנשים האלה לגמרי – והיו תקופות שבהן צמצמו פערים.

אלי בן-מנחם: אני אומר שבלי הסכמות לא נגיע לשום מקום.

אלי בן-מנחם: לנוכח האטימות של האוצר, שמבקש לערער כל דבר בחברה הישראלית, טוב עושה ההסתדרות שהיא פותחת במאבק בכלים שיש לה.

אלי בן-מנחם: רק כך היא תוכל להביא את האוצר להבנה, שלביבי נתניהו עשוי לקרות מה שקרה למרגרט תאצ'ר באנגליה.

אלי בן-מנחם: עכשיו אנחנו רגע לפני כן, ואני מבקש שכולנו נתפכח יחד ונמצא את הדרך.

אלי בן-מנחם: לא משנה איזו הודעה תצא היום, יש לנו גם מחר ומחרתיים - אנחנו צריכים את העם הזה חזק וטוב, אבל בדרך הזאת אנחנו מידרדרים.

אלי בן-מנחם: אם לא תתחיל הצמיחה כמה שיותר מהר, אנחנו נלך לצערי למטה, ועוד חמש, עשר שנים המדינה הזאת עלולה להגיע למצב שאף אחד מאתנו לא רוצה בו.

אלי בן-מנחם: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

אתי לבני: אחריו – חבר הכנסת בייגה שוחט, ואחריו – חבר הכנסת יאיר פרץ.

אתי לבני: חבר הכנסת נודלמן הוא מהמציעים.

מיכאל נודלמן: גברתי היושבת-ראש, שר התחבורה, חברי הכנסת, בין חברי הכנסת יש לא מעטים – ושמעתי אותם עכשיו – שחושבים שהתוכנית הכלכלית של בנימין נתניהו היא הרסנית למדינתנו.

מיכאל נודלמן: שמעתי פה את הנאום של חבר הכנסת פינס, ונראה שהוא שם בחלל.

מיכאל נודלמן: הוא מדבר על כל הפגיעות שיש, אבל הוא לא מדבר על התשתית ועל מה שקרה במדינה שלנו.

מיכאל נודלמן: הוא לא מדבר על המיתון משנת 2001, מיתון קשה בכל העולם, מיתון שהיה פה ונמשך.

מיכאל נודלמן: הוא לא מדבר על המלחמה – יורי שטרן שאל מאיפה הגיעה המלחמה.

מיכאל נודלמן: קל להיות ביקורתי, אבל צריך להיות רציני.

מיכאל נודלמן: אני חושב שגם האופוזיציה צריכה להיות רצינית.

מיכאל נודלמן: במיתון, במלחמה, לא יכולה להיות פריחה.

מיכאל נודלמן: נכון, רמת האבטלה גדולה, ונסגרו כמה מפעלים.

מיכאל נודלמן: נכון, הממשלה נדרשה לקצץ את ההוצאות הממשלתיות בסקטור הציבורי, התחילה לבצע הפרטה של חברות מונופוליות והקטינה את מספר עובדי המדינה – היתה צריכה להקטין.

מיכאל נודלמן: שמעתי היום – אני לא מאמין בזה – שפרסמו בעיתון שנוספו עכשיו 25,000 עובדים.

מיכאל נודלמן: צריכה להיות בדיקה, ואם זה כך – זו בושה וחרפה.

מיכאל נודלמן: כך לא עושים.

מיכאל נודלמן: אם עושים קיצוצים ואנחנו הולכים לכלכלה ליברלית, יש כמה חוקים בכלכלה ליברלית, למשל – פחות פקידים.

מיכאל נודלמן: אם אנחנו הולכים לזה, צריך ללכת קדימה, אבל לא להוסיף עובדים.

מיכאל נודלמן: אני לא בטוח שהמספר הזה נכון.

מיכאל נודלמן: יש תוכנית שמעודדת תחרות במשק.

מיכאל נודלמן: אם אתם חושבים שהתוכנית הכלכלית האמורה תחליש את מדינתנו, אתם טועים.

מיכאל נודלמן: היתה חייבת להיות תוכנית שתוציא את המדינה מהמיתון ההרסני בתנאים כל כך קשים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לראות בן-אדם שיכול לעשות את זה מייד.

מיכאל נודלמן: אני לא אוהב את המלה "סבלנות", אבל פה צריך סבלנות.

מיכאל נודלמן: אין קוסם שבדקה אחת, ביום או בשנה, יכול להעביר את המדינה ממיתון כל כך עמוק לצמיחה.

מיכאל נודלמן: כל תוכנית, בלי קשר להשתייכות לימין או לשמאל, היתה פוגעת באינטרסים של כל שכבות האוכלוסייה – מהאמידות ועד לעניות ביותר.

מיכאל נודלמן: מכל תוכנית היו מאוכזבים ולא מרוצים כמו עכשיו.

מיכאל נודלמן: אבל אני אומר עוד פעם, שהקידום של הכלכלה הוא נכון.

מיכאל נודלמן: תראו את התוצאות הראשונות של יישום הרפורמה הכלכלית החדשה בתקופת הביניים במדינה שסבלה – וסובלת – מאינתיפאדה ארוכה, שסובלת מחוסר תיירות ומכל מיני דברים.

מיכאל נודלמן: לאט-לאט המצב הכלכלי במשק מתייצב.

מיכאל נודלמן: אפשר להתווכח אם הוא מתייצב או לא, אבל אני חושב שהוא מתייצב.

מיכאל נודלמן: לאחרונה התחילה הצמיחה הכלכלית – 2%, היצוא גדל בצורה משמעותית, וזה אומר הכול על כך שיש התקדמות ברפורמה.

מיכאל נודלמן: ללא ספק המיתון הפסיק להתפשט.

מיכאל נודלמן: יכול להיות שהדגש העיקרי היה אמור להיות על הפרטת החברות הממשלתיות, ולא על הפחתת הקצבאות לשכבות החלשות, אבל תהליך ההפרטה הוא לא כל כך קל, ודורש המון זמן, לכן לא היה מנוס מלהפחית את הקצבאות לאוכלוסיות רבות.

מיכאל נודלמן: אני מקווה שבהזדמנות הראשונה תשפר הממשלה את המצב של האוכלוסיות החלשות בישראל ובכך תתקן את הנזק שנגרם להן.

מיכאל נודלמן: אני לא רוצה להגיד שברפורמה הכול טוב והכול ברור.

מיכאל נודלמן: חיים רמון דיבר פה על ריבית גבוהה, אבל אנחנו יודעים מה קורה כשמורידים את הריבית – איך הדולר יורד ומה קורה עם השקל.

מיכאל נודלמן: צריך להיות מאוד זהירים בדברים כאלה.

מיכאל נודלמן: קל לעמוד כאן על הבמה ולהגיד: צריך לקצץ, צריך להוריד את הריבית.

מיכאל נודלמן: אני אומר שצריך להיות מאוד זהירים עם הריבית.

מיכאל נודלמן: אני גם לא מבין, אנחנו צריכים לתמוך ותומכים בעסקים קטנים, והיום אני שומע שבחוק ההסדרים, אם בעל ואשה היו בעלים של עסק, עד היום הם שילמו מס הכנסה כאחד, עכשיו רוצים להפריד בין הבעל לאשה על מנת שישלמו יותר.

מיכאל נודלמן: מצד אחד נותנים, מצד שני לוקחים.

מיכאל נודלמן: יש דברים נוספים שאפשר לתקן.

מיכאל נודלמן: אני חושב שבמיתון כל כך עמוק ובתנאים כל כך קשים, הדרך של ביבי נתניהו בדרך של הרפורמה - הוא צודק, רק צריך סבלנות כדי לראות תוצאות מהרפורמה.

מיכאל נודלמן: תודה.

אתי לבני: התייחסת לחוק מיסוי בני זוג שעובדים בעסק אחד - ההפרדה הזאת תקטין את נטל המס ולא תגדיל אותו.

אתי לבני: חבר הכנסת אלי אפללו, לרשותך שלוש דקות.

אברהם-בייגה שוחט: היא צודקת, היא תקטין.

מיכאל נודלמן: אז אני טעיתי.

אלי אפללו: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אני מקדם בברכה את אבי דהן, אחד האנשים שבאים להשקיע פה מקנדה.

אלי אפללו: ברוך הבא.

אלי אפללו: אני שמח שהגעת לארץ ואני שמח על החלטתך להשקיע בארץ.

אלי אפללו: ברוך הבא.

אלי אפללו: לגופו של עניין, אנחנו מדברים על התוכנית הכלכלית.

אלי אפללו: בתוכנית הכלכלית, מצד אחד האופוזיציה תוקפת ואומרת, ההסתדרות היא טלית שכולה תכלת.

אלי אפללו: אני לא רואה לא טלית ולא תכלת.

אלי אפללו: איפה האחריות של ההסתדרות בנושא השבתת המשק?

אלי אפללו: כל יום זה עולה למעלה ממיליארד שקל, איפה האחריות?

אלי אפללו: אתה מדבר על כך שהמדינה רוצה צמיחה?

אלי אפללו: אני אומר לך, שר האוצר היה רוצה להיות שר שמחלק - כל שר במדינת ישראל היה רוצה לחלק - אבל הוא לא יכול, כי הקופה ריקה.

אלי אפללו: וההסתדרות, במקום לעזור למלא את הקופה, לקחת אחריות על העניין - - -

אלי בן-מנחם: איך?

אלי אפללו: לא לגרום להשבתות, כי השבתה לא עוזרת.

אלי אפללו: תסביר לי, איך היא יכולה לעזור, להכביד עוד יותר על קופת המדינה?

אלי אפללו: אין שום סיכוי שעם השבתה נגיע לפתרון.

אלי אפללו: מצד שני אני אומר, אם לא נשקיע יותר, כמו שהשקענו היום בנושא התשתיות - אני מברך את השר, היום בוועדת הכספים החלטנו להשקיע 24 מיליארד שקל ברכבות, זאת תוכנית שתגרום לצמיחה.

אלי אפללו: אני מקווה ששר האוצר לא יבטל את חוק עידוד השקעות הון, את המו"פ והמדען הראשי, כדי שנוכל להשקיע ולהביא יזמים כמו היזם שהגיע לפה.

אלי אפללו: כל יזם כזה הוא הפתרון לאבטלה.

אלי אפללו: זה פתרון שיגרום לצמיחה.

אלי אפללו: הפתרון הוא לא בהשבתה ולא בכוחנות.

אלי אפללו: יש לנו מדינה אחת, כולנו צריכים לתת כתף ולגרום לכך שהמשק יצא מהמצב שבו הוא נמצא.

אלי אפללו: רק התעשייה תוכל לגרום לצמיחה.

אלי אפללו: אני בטוח שאם ההסתדרות לא תגרום להשבתה, כולנו נצליח.

אלי אפללו: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת יאיר פרץ - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת משה גפני - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת בייגה שוחט - נוכח גם נוכח.

אתי לבני: עשר דקות.

אברהם-בייגה שוחט: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, בחרתי לעשות בעשר הדקות שעומדות לרשותי כמעשהו של אותו עיתונאי שלא כותב מאמר ארוך ומסודר, אלא בוחר לכתוב כמה ראשי פרקים.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני יושב-ראש הכנסת, אתחיל בברכה לממלא-מקום ראש הממשלה אהוד אולמרט.

אברהם-בייגה שוחט: היום בדרכי לירושלים שמעתי ריאיון אתו, שמבחינתי היה משב רוח מרענן.

אברהם-בייגה שוחט: ממש מרענן.

אברהם-בייגה שוחט: בשיחה אתו הוא אמר, שהאיום הגדול ביותר על מדינת ישראל הוא המאזן הדמוגרפי ההולך ונעלם.

אברהם-בייגה שוחט: הרי אני יודע מה היתה תמיד תשובת הימין.

אברהם-בייגה שוחט: כשהייתי אומר לאורי אריאל דברים על הדמוגרפיה, הוא היה אומר: עזוב, נביא מיליון עולים והבעיה פתורה.

אברהם-בייגה שוחט: מה אמר ממלא-מקום ראש הממשלה?

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו צריכים לפנות באופן חד-צדדי מכיוון שיש בעיה דמוגרפית.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר לכם שאני מברך אותו.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא בטוח שאריה אלדד עושה כן.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא בטוח שאביגדור ליברמן עושה כן.

אורי אריאל: האם תקבלו אותו כאזרח כבוד במפלגת העבודה?

אברהם-בייגה שוחט: אדוני, בשבילי הוא שר התמ"ס, העבודה וממלא-מקום ראש הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: הוא מספר שתיים בממשלה.

אורי אריאל: גם שר התקשורת.

אברהם-בייגה שוחט: תאמינו לי, אני מברך אותו ואני שמח שזכיתי לשמוע מאהוד אולמרט תשובה הפוכה מזו שהיתה נאמרת - נביא מיליון עולים ואין בעיה דמוגרפית.

אורי אריאל: נראה לי שאתה פוגע בסיכוייו בפריימריס.

אברהם-בייגה שוחט: תשמע, הוא אמר את זה ברדיו, הוא לא אמר לי את זה בחדרי-חדרים.

ראובן ריבלין: מה שהוא אמר קודם, הוא טעה?

אברהם-בייגה שוחט: אני לא יודע, את זה כבר תשאל אותו.

ראובן ריבלין: אז אולי הוא טועה עכשיו.

אברהם-בייגה שוחט: דבר שני, היום הבחנתי במודעה בעיתון מטעם האוצר, אדוני השר ליברמן, מאותם כספים שאושרו בוועדת הכספים.

אברהם-בייגה שוחט: כתוב שכתוצאה מהרפורמה בפנסיה תקבל יותר פנסיה ממה שהיית מקבל קודם.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי את ההסברים למה צריך לעשות זאת, כי יש משבר והממשלה לוקחת חלק מהנטל עליה וחלק על החברים בקרנות הפנסיה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבין עברית, למדתי, שמעתי את שר האוצר אומר: הנטל יתחלק בין הממשלה לבין העמיתים שהיו בקרנות.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, העמית יקבל פחות כסף.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מבין למה לוקחים את כספי המסים שלי ומשקרים לי במודעות של הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להבין איך פתאום, מהעובדה שחבר בקרן פנסיה צריך לקחת חלק במשבר, מפרסמת הממשלה, בכספי המסים של כולנו, מודעה שמוכיחה שחור על גבי לבן, גרף על גבי גרף, מספר על גבי מספר, שהרפורמה הזאת באה כדי להיטיב עם האנשים שנמצאים בקרן הפנסיה; כך הם היו מקבלים פחות ואילו בסידור החדש הם יקבלו יותר.

אברהם-בייגה שוחט: כמובן, מופרך לחלוטין.

אברהם-בייגה שוחט: דבר שלישי, מחר, אם הכול יתנהל כשורה, יגיע לידיכם ספר של המכון החברתי-הכלכלי, שבוחן את הקצאות המדינה בתקציב 2003 בנושאי רווחה וחברה, זה כולל חינוך, בריאות, העברות הביטוח הלאומי וכו'.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לחברי הכנסת, מעבר לוויכוחים הפוליטיים בינינו, לקרוא את המסמך הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אני דפדפתי בו היום, זה מכון חברתי בלתי תלוי, יושבים וכותבים בו טובי המומחים בארץ, אנשים שכבר עשו את הקריירה שלהם, גם בתחומים של חינוך וגם בתחומים של עבודה ורווחה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לקרוא את המסמך הזה – אני מרבה לקרוא בו.

אברהם-בייגה שוחט: כל שנה אני קורא את החומר.

אברהם-בייגה שוחט: אני מאוד מעריך את מה שכתוב שם – זה מאוד מקצועי, ומחר זה יהיה בתאים שלכם.

אברהם-בייגה שוחט: מי שקורא את המסמך ורואה מה שקורה בחינוך, בבריאות וברווחה – וכל זה, ככה, על תקציב 2003, עדיין בלי שיודעים את כל ההחלטות שהתקבלו לאחרונה – אני חושב שעלול, גברתי היושבת-ראש, להיות קצת מודאג, לאן מדינת ישראל הולכת.

אברהם-בייגה שוחט: שני דברים אחרונים - ההסתדרות והשביתות.

אברהם-בייגה שוחט: אני אגיד את דעתי, היא אולי לא בדיוק עמדת כל חברי מפלגתי, אבל בתחומים מסוימים אני בעד בוררות מוסכמת.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שבנושא הנמלים ובנושא שדות התעופה אי-אפשר לתת לקומץ אנשים להשבית את כל מדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: זאת דעתי.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, צריך לפתח מנגנון שיגיד שבצמתים אלה חובת הבוררות המוסכמת, שהממשלה צריכה לקבל אותה והעובדים צריכים לקבל אותה, היא דבר סביר ותקין בניהול מדינה.

אברהם-בייגה שוחט: דרך אגב, למי שלא יודע – אולי ד"ר אלדד יודע – במשבר האחרון עם הרופאים הגענו להסכמה שעשר שנים אין שביתות רופאים.

אברהם-בייגה שוחט: זה היה חלק מה"דיל" וחלק מההסכמה.

אברהם-בייגה שוחט: אומנם נחתם מסמך.

אברהם-בייגה שוחט: ההסתדרות הרפואית בישראל, שמייצגת כ-18,000 רופאים, חתמה במסמך על כך שבמשך עשר שנים לא תהיה שביתת רופאים.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה הסכימה למנגנון מסוים של בוררות בעניין הזה, ואני חושב שטוב שכך נעשה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל, בין זה ובין הפיכת השביתה לדבר בלתי לגיטימי, באמצעות חקיקה שבאמת מונעת את הזכות הזאת מקבוצת האוכלוסייה שעובדת ומרגישה נפגעת, יש הבדל גדול.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, כשאני מדבר על מערכת יחסי עבודה במשק, אני חושב שלצערי הרב ממשלת ישראל, בהובלה של שר האוצר, הלכה הרבה יותר רחוק ממה שצריך; הרבה יותר רחוק ממה שצריך.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא נכנס לעניין של משאל, אני לא נכנס לזה שצריך 60 יום, כדי לצנן, עד שנכנסים לשביתה.

אברהם-בייגה שוחט: זכות השביתה היא זכות שמוקנית לעובד – הוא משלם על זה מחיר כבד, פוגעים לו בשכר, אבל אי-אפשר לקחת מגורם כלשהו את הזכות הזאת ולהפוך אותה לדבר בלתי לגיטימי לחלוטין.

אברהם-בייגה שוחט: דבר אחרון לסיכום.

אברהם-בייגה שוחט: מה כבר לא שמעתי, גברתי היושבת-ראש, על עלות השביתה מדי יום.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי כבר 2 מיליארדי שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: במצב הזה של עיצומים אומרים שזה מיליארד שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מאוד אוהב שתהיה טיפה דייקנות בעניין - כל התוצר שלנו הוא 500 מיליארד שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: אז בואו נשאיר בצד את השבתות ואת החגים, כלומר מדינת ישראל מייצרת בכל מערכותיה העסקיות והלא-עסקיות בהיקף של 2 מיליארדי שקלים ביום.

אברהם-בייגה שוחט: נו, אז זה רציני שדוברי הממשלה באים ואומרים שבשביתת האטה שיש במשרד הפנים ובביטוח הלאומי הנזק למשק הוא מיליארד שקלים ליום?

אברהם-בייגה שוחט: כל התוצר שלנו – אם המשק כולו היה שובת, כמו ביום כיפור, הנזק היה 2 מיליארדי שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: אז אני חושב שקצת פרופורציה, קצת נתונים נכונים, קצת מידתיות באמירה, קצת בדיקה נכונה לא מזיקה אפילו לפוליטיקאים, ובעיקר לא מזיקה לממשלה שרוצה שיאמינו לה.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חברת הכנסת גילה גמליאל.

גילה גמליאל: גברתי היושבת-ראש - אני נהנית לומר את זה - חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אין זה סוד שבעתות כאלה, קשות ומשמעותיות, המיתון הכלכלי מותיר את רישומו בחברה הישראלית ומתבטא בירידת רמת החיים ובהתרחבות ממדי האבטלה.

גילה גמליאל: תופעת העוני בישראל, כפי שהיא משתקפת מדוח המוסד לביטוח לאומי לשנת 2002 בדבר ממדי העוני, היא תופעה חמורה ומסוכנת למדינת ישראל.

גילה גמליאל: כל ילד שלישי הוא עני.

גילה גמליאל: 618,000 ילדים בישראל חיים מתחת לקו העוני, הולכים לבית-הספר בלי ספרים ובלי מזון.

גילה גמליאל: המצב היותר- חמור שמסתמן הוא כי בדוח לשנת 2003 ידווח כי שיעור המשפחות העניות במדינת ישראל אף עלה.

גילה גמליאל: ראיית המצב במשקפיים טכניים, מיקרו-כלכליים, אין בה נחמה בעבור שכבות המצוקה שהולכות ומתעבות ומקיפות היום, כפי שעולה מהדוח, גם חלקים ממעמד הביניים בחברה הישראלית.

גילה גמליאל: החמור מכול הוא, כפי שציינתי קודם, שהנפגעים העיקריים מהמצב הכלכלי הם ילדי ישראל.

גילה גמליאל: ראינו לא מכבר כמה מקרים מאוד קשים, של ילדים שהולכים לבית-הספר ומחזירים אותם הביתה כי ההורים לא שילמו בעבור הטיול השנתי.

גילה גמליאל: זה דור העתיד של המדינה.

גילה גמליאל: לפיכך, מוטלת על הממשלה לא רק החובה למצות בצורה המיטבית והמרבית את תוכנית ההבראה הכלכלית כך שתספק את מומחי הכלכלה למיניהם.

גילה גמליאל: מוטל עליה יותר מזאת - לעשות כל אשר לאל ידה כדי שממדי העוני לא יחריפו.

גילה גמליאל: כאשר הטביעו חז"ל את האמרה המפורסמת: אם אין קמח אין תורה, הם כיוונו למצבים הדומים מאוד לאלה שקיימים היום במדינת ישראל.

גילה גמליאל: בוויכוח הפילוסופי על מה קודם למה - לחם, קרי, בסיס מחיה קיומי אלמנטרי – או תורה, קרי, למדנות תיאורטית, ברור מעל לכל ספק שללא הענקת הבסיס הקיומי והכבוד החברתי האלמנטרי, לא תצלח דרכה של החברה בישראל, גם אם בסופו של דבר תצליח תוכנית ההבראה הכלכלית במונחים מיקרו-כלכליים, וגם אם תצליח מעל המצופה.

גילה גמליאל: מדיניות ההבראה הכלכלית חייבת להיות מונחית על-ידי עקרונות של צדק חברתי לא פחות מאשר על-ידי העקרונות הכלכליים התיאורטיים.

גילה גמליאל: ישראל איננה ארגנטינה, ואין היא יכולה להרשות לעצמה פגיעה עמוקה ומתמשכת בשכבות החלשות, כל עוד אותן שכבות הן אלה שנושאות בעיקר הנטל הביטחוני במדינה.

גילה גמליאל: נתונים בדוח מצביעים על כך ששיעורי העוני בקרב ילדי ישראל הם מהגבוהים ביותר בעולם המערבי.

גילה גמליאל: נתונים אלה צריכים לא רק להדליק נורת אזהרה, אלא להפעיל את כל המנגנונים העומדים לרשות הממשלה כדי לתקן לאלתר את המצב החמור הזה.

גילה גמליאל: עם זאת, אל לה לאופוזיציה לנצל את חומרת המצב כדי לנגח את הממשלה בצורה פופוליסטית חסרת אחריות, שכן לא רק הממשלה נושאת באחריות להבראת הכלכלה, אלא גם ההסתדרות והעומד בראשה.

גילה גמליאל: התנהגות חסרת אחריות ציבורית מצד האופוזיציה, על-ידי השבתת המדינה, אינה הפתרון, אלא מביאה להרס וחורבן כלכלי.

גילה גמליאל: אני באופן אישי הגשתי את הצעת החוק בכל מה שקשור למיסוד המוסד לבוררות מוסכמת בין ההסתדרות, ארגוני העובדים והממשלה.

גילה גמליאל: אני יוצאת כאן בקריאה לאמץ את זה, כדי למנוע מאתנו הוצאה מיותרת של כספים שיהיה אפשר לתעל אותם בצורה הרבה יותר טובה, לטובת המדינה ולטובת הכלכלה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת דוד טל.

אתי לבני: אחריו - חבר הכנסת אהוד יתום, ואחריו – חבר הכנסת דני יתום.

אחמד טיבי: - - -

דוד טל: אנחנו עם אחד, לא?

דוד טל: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, היום, אחרי שכבר אמרתי מעל הדוכן הזה שגם אם תהיה צמיחה, בעזרת השם, הצמיחה הזאת לא תחלחל מלמעלה עד למטה – במקום כלשהו היא תעצור למעלה – ראיתי כותרת באחד העיתונים, שאומרת שאומנם יש צמיחה, אבל רק בבנקים.

דוד טל: אותם בנקים - אני רוצה להיות מספיק אחראי ולא לומר שיש שם איזה קרטל בכל מה שקשור להעלאת העמלות.

דוד טל: בנק אחד מעלה, השני מחרה מחזיק אחריו והשלישי עולה על הדרך.

דוד טל: היום כולם מעלים, ולאחר מכן מישהו אחר מעלה עמלה בנושא אחר.

דוד טל: יש לנו כל כך הרבה עמלות בנקים, משלמים כל כך הרבה, ריביות משתנות, הבנקים עושים על גבנו הרבה מאוד כסף.

דוד טל: אני לא בא כאן לתקוף את הבנקים.

דוד טל: הבנקים הם כלי חשוב מאוד בכלכלה שלנו, אבל אני חושב שהכול צריך להיות בפרופורציות מתאימות, ולדעתי הפיקוח עליהם הוא לא פיקוח מספיק בנושא הזה, אם כי יש דברים שבהם לדעתי מטילים עליהם רגולציה מאוד קשה, שלמי שתפיסת עולמו היא שוק חופשי, היא מוגזמת מאוד.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, יש לנו 365 ימים בשנה שאנשים רעבים; רעבים 365 ימים בשנה.

דוד טל: וראי זה פלא, ממשלת ישראל יושבת ודנה בנושא העוני - בדוח העוני - כמה שעות, גברתי?

דוד טל: תנחשי.

אתי לבני: תגיד לי.

דוד טל: אני אומר לך, גברתי: עשר דקות.

דוד טל: עשר דקות תמימות, והשר אורלב עושה תרגילים ומנסה בכל כוחו לנסות להשפיע על ראש הממשלה ועל השרים שצריך לדון על זה לעומק, בצורה רצינית, בצורה אחראית, אבל מסיימים את הדיון; היה כלא היה.

דוד טל: עשר דקות דנים על העוני - כשכאן עולים חברי כנסת מכל הקשת הפוליטית, וכולם מלינים על הפערים הגדולים הללו, על התוספת של עשרות אלפי אנשים שיורדים אל מתחת לקו העוני.

דוד טל: ממשלת ישראל, אפשר היה לצפות ממנה שתמצא את הזמן המתאים לפחות לדיון, כדי למצות אותו, כדי לראות איך אפשר לעשות שיצמצמו את העוני הזה.

דוד טל: אנחנו, לצערי, נמצאים במקום הראשון בעולם מבחינת פערי שכר, ויש לי הרגשה שזה לא מזיז לאף אחד ברשות המבצעת, שכן הפערים הולכים ונפערים, הולכים ומעמיקים, ואנחנו בשלנו.

דוד טל: ראי - אנשי האוצר הביאו הרבה מאוד תוכניות לבית הזה, והבית הזה אישר להם כל מה שרצו.

דוד טל: אגב, by the way, הכניסו דברים שחלקם יש להם איזה השלכות כספיות ותקציביות, וחלקם לא.

דוד טל: הכול.

דוד טל: בתוכנית הכלכלית הקודמת ובתוכנית לפני כן ותוכנית התיקון והתיאום - כל מה שביקשו, הם קיבלו.

דוד טל: לאן, גברתי, הגענו?

דוד טל: לאן הגענו?

דוד טל: אנחנו עוד לא רואים שום אור בקצה המנהרה.

דוד טל: מה עוד צריך להיות?

אתי לבני: אנא סיים.

דוד טל: לו הייתי אומר שהבית הזה לא הפגין - אני רוצה לומר, אנחנו הצבענו נגד, אבל יש פה איזה רוב דורסני, וזו זכותם המלאה, אני מקבל את כללי - - -

אתי לבני: אנא סיים.

דוד טל: עוד משפט.

דוד טל: - - - את כללי הדמוקרטיה.

דוד טל: לו היה נאמר שהבית הזה קשר את ידיהם של אנשי האוצר ולא אפשר להם להוציא מהכוח אל הפועל את התוכניות שלהם, ולכן המצב שלנו כל כך גרוע - הייתי מבין.

דוד טל: אבל הבית הזה אישר ברובו את התוכניות הכלכליות של משרד האוצר, ולאן הגענו?

דוד טל: ורק משפט אחד, גברתי, בנושא הפנסיה.

דוד טל: אפשר לומר הכול על הפנסיה ואפשר לומר הכול על ההסתדרות ואפשר לומר על העובדים, ואני מקבל את זה שהממשלה, מותר לה שמדי פעם בפעם תשנה ותשפר את המצב - אבל הכול צריך להיות על בסיס הסכמים שחתמו האחרונים.

אתי לבני: תודה רבה.

דוד טל: על הבסיס הזה צריך לעשות את זה, ולא ליצור מצב כזה, שבעצם מתעלמים ודורסים ברגל גסה כל הסכם שנחתם - שאם כך, מה הטעם להסכם שאני אחתום מחר עם הממשלה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אהוד יתום, לרשותך שלוש דקות.

אהוד יתום: רק?

אתי לבני: צר לי.

אהוד יתום: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי מר ליברמן, אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני יושב כמדי יום שני, שלישי או רביעי, יושב כאן ושומע את ההתקפות, פעם על המצב הביטחוני שמנהלת אותו הממשלה, פעם על המצב הכלכלי, וכן הלאה וכן הלאה.

אהוד יתום: אני מבין שההתקפות הללו הן חלק מהספורט הלאומי שהחליטו סיעות האופוזיציה למעשה לעסוק בו - כאשר ממשלה נבחרה ברוב מוחץ, הגה השלטון ניתן לידיה, ובתחום הכלכלי, נושא הדיון היום, הממשלה הזאת באמת עושה את כל המאמצים - את כל המאמצים - ועושה דברים אמיצים.

אהוד יתום: לא אכחד ואומר את האמת, המצב הכלכלי קשה, המדינה מהבחינה הכלכלית חולה במחלה קשה.

אהוד יתום: המחלה הזאת לא החלה בשנתיים האחרונות, גם לא החלה בשלוש שנים האחרונות.

אהוד יתום: היא תוצאה של דרך, שכל פעם כאשר התעוררה בעיה כלכלית כזאת או אחרת, אנחנו פשוט כיסינו, והכול מתחת לשטיח.

אהוד יתום: והנה, קמה ממשלה בישראל, ושר אוצר שמנסה ליצור מצב חדש של יש מאין, לבצע רפורמות, לנקוט צעדים שהיום אולי הם כואבים, והם כואבים לכולנו, ואף אחד לא עושה את זה בששון ובשמחה, אבל למנוע את הבעייתיות של המפולת, של ההידרדרות, כי אנחנו במקרה הזה נמצאים ממש במחציתו של טיפוס על הר, כשיש לנו שתי אפשרויות: או שאנחנו עולים למעלה - בציפורניים, עם הקשיים, עם הבעיות - או שאנחנו מידרדרים לתהום.

אהוד יתום: רבותי, אני שמעתי בקשב רב שני דוברים, שני דוברים שהיו שם: האחד, שר האוצר לשעבר בייגה שוחט, שנשא כאן במשך תשע דקות וחצי נאום בהחלט מאוזן.

אהוד יתום: אתה יודע למה - חברי, חבר הכנסת אחמד טיבי - הוא נשא נאום מאוזן?

אהוד יתום: כי הוא היה שם, הוא מכיר את הבעייתיות.

אהוד יתום: ומכאן, לעמוד וכל אחד לשלוף ולמתוח ביקורת - רבותי, נו באמת.

אהוד יתום: עוסקים כאן

אהוד יתום: בכל מיני הסכמים - ז'נבה ומדריד - - -

אתי לבני: אנא סיים.

אחמד טיבי: - - - אומר על אולמרט?

אהוד יתום: עוסקים כאן בכל מיני הסכמים של ז'נבה ומדריד, כל אחד מביא באמתחתו איזו תוכנית מדינית חדשה.

אהוד יתום: אני מציע לכולם - בואו נשנס מותניים, נפתור את בעיית הביטחון והטרור, ואחר כך נגיע לצמיחה המיוחלת.

אהוד יתום: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת דני יתום, שלוש דקות.

דני יתום: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אין חולק על כך שמצבה של מדינת ישראל בתחום הכלכלי-החברתי הולך ומידרדר, אנחנו הולכים ושוקעים יותר ויותר עמוק אל התהום.

דני יתום: מאז ספטמבר 2001 ועד היום עושה הממשלה צעדים כלכליים שפגעו באופן משמעותי - אני מקווה שעדיין לא אנוש, שאחריו יש רק כמובן דבר אחד - במערכות השכר, התעסוקה, הפנסיה, הבריאות, החינוך, הרווחה.

דני יתום: במקומות אחרים בעולם, רבותי חברי הכנסת, מתחילה לשוב הצמיחה.

דני יתום: גם במקומות אחרים ידע העולם מיתון כלכלי כבד, אבל הכלכלה מתחילה לצמוח.

דני יתום: בספרד, למשל, יש צמיחה של 4% בשנה.

דני יתום: אנחנו מתגעגעים לימים שבהם היתה צמיחה כלכלית.

דני יתום: חלק גדול מהצעדים הכלכליים, למיטב הבנתי, לא נגזר מהמיתון ולא נגזר מהצורך לקצץ בהוצאות הממשלה.

דני יתום: הצעדים הללו משקפים - ובואו נאמר זאת בריש גלי - - -

דוד טל: באומץ.

דני יתום: הצעדים הללו משקפים סדר-יום כלכלי-חברתי ימני, ניאו-ליברלי, שחותר בעצם להחליש ולצמצם את המעורבות של המדינה בחברה, בכלכלה, ולהעניק לבעלי הון מעמד של בכורה.

יצחק כהן: זה נכון.

דני יתום: ראו מי תומך בתוכנית הכלכלית הזאת וראו מי נפגע מן התוכנית הכלכלית.

דני יתום: בנימוק של "הקופה ריקה" הממשלה הזאת מבצעת בעצם מתחת לאפנו מהפכה חברתית ימנית, שמפרקת הסדרים מבניים וחוקתיים רבי-שנים.

דני יתום: הנימוק של קופה ריקה לא יכול להסביר את מדיניות הממשלה, לא רק בתחום הכלכלי, אלא לא יכול להסביר את מדיניות הממשלה בתחום הביטחוני והמדיני.

דני יתום: לא רק שההתנחלויות לא עוצרות על מכונן, אלא מושקעים מיליארדי שקלים מדי שנה בהתנחלויות שבסופו של דבר גם ידידי הטובים מן הימין יודעים שנצטרך לוותר עליהן.

דני יתום: הוויכוח יהיה בסופו של עניין היכן יעבור גבול הוויתור, אבל אין ויכוח על כך שיהיה ויתור.

דני יתום: אפילו ראש הממשלה עצמו מדבר על ויתורים כואבים ועמוקים, ולמה הוא מתכוון?

דני יתום: הממשלה הזאת, חברי, מפרקת את התשתית החברתית, היא מפרקת את הסולידריות החברתית, את הדאגה לחלש.

דני יתום: ממילא זו מדינה שלא קל לחיות בה, חברי חבר הכנסת אריאל, אבל בהעדר תקווה מדינית ותקווה ביטחונית, בהעדר תקווה כלכלית ותקווה חברתית, מספר היורדים יעלה, הדור הצעיר לא ירצה לחיות כאן, ובסופו של דבר נאבד את הזהות שלנו כמדינה יהודית וציונית.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת דני יתום.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איוב קרא.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, הרשימה סגורה.

אלי בן-מנחם: אני אקרא לכם את שמות חברי הכנסת:

אלי בן-מנחם: אחרי חבר הכנסת איוב קרא יבואו חבר הכנסת אבשלום וילן, חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, חבר הכנסת אריה אלדד, חבר הכנסת אליעזר כהן, חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, חבר הכנסת דניאל בנלולו, חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, חבר הכנסת ואסל טאהא, חבר הכנסת מתן וילנאי, חבר הכנסת חמי דורון, חבר הכנסת אילן שלגי, חבר הכנסת ישראל אייכלר, חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו - חבר הכנסת יצחק כהן.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי בקשב את דבריו של אופיר פינס, שצעק.

איוב קרא: כאילו היתה ישועה מממשלתו של ברק וכאילו המצב הקודם, בממשלה של מפלגת העבודה, היה יותר טוב.

איוב קרא: הרי כל המצב האבסורדי הזה, נקלענו אליו בתקופתו של אהוד ברק.

איוב קרא: האינתיפאדה הפנים-ישראלית והאינתיפאדה מחוץ לגבולות ישראל והטרור לא החלו בתקופת הממשלה של אריק שרון, אלא בתקופתו של אהוד ברק.

איוב קרא: צריך לציין את זה, אדוני היושב-ראש.

איוב קרא: המצב הכלכלי-החברתי התחיל להידרדר בתקופתו של אהוד ברק, ולכן אי-אפשר להיות ציני - - -

אלי בן-מנחם: מותר - - -

איוב קרא: סליחה.

איוב קרא: הרי הזקנה בנהרייה, זו לא ססמת סרק, אלא זו ססמה שהחלה בממשלה של ברק.

איוב קרא: הזקנה נשארה תקועה שם, אנחנו לא יודעים אם היא בבית או בבית-זקנים או במקום אחר.

איוב קרא: אין לי ספק, אדוני היושב-ראש, שלביבי נתניהו יש לפחות תוכנית כלכלית.

איוב קרא: אינני יודע אם היא תצלח בסופו של דבר, בהתחשב בסיטואציה המדינית שאנחנו נמצאים בה, וגם הביטחונית, אבל יש לו תוכנית, יש לו דרך, הוא מנסה לשבור מונופולים שהיו קיימים, שבן-גוריון, זכרו לברכה, הקים אותם, ולא בכדי הוא עשה אותם כמו שהם, מונופולים.

איוב קרא: יש אנשים עם משכורות שמנות כאלה: פועל - 80,000 שקלים ו-70,000 שקלים ו-50,000 שקלים; הוא לא חזה אז שזה מה שיקרה, לצערי הרב.

איוב קרא: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, המצב הקשה נובע אולי מאחד הדברים המרכזיים, שהוא המונופולים, שאנחנו נלחמים בהם היום לטובת הציבור.

איוב קרא: אולי זה יפגע באחוז אחד, אבל לכלל הציבור זה יביא את הישועה, יביא בשורה טובה.

איוב קרא: אינני יודע אם בסופו של דבר יחזור המגזר היצרני למה שהיה, בכל מה שמשתמע בתחום ההכנסות, והגירעון לא יגדל, כי אנחנו לא יודעים מה ילד יום בסוגיה הביטחונית, אבל אין לי ספק שאנחנו מדברים על הורדת המיסוי למצב של 49% מול 51% לכל עסק, לרבות לביטוח לאומי, ומשמעות הדבר שהעסקים במעמד הביניים ובכלל יוכלו להחזיק מעמד, אחרת יקרסו עוד ועוד עסקים.

איוב קרא: צריך גם להתפלל לשמים.

איוב קרא: תמיד, בכל תוכנית, צריך גם טיפת מזל.

איוב קרא: צריך לזכור שמדינת ישראל היום בנויה על הוצאה קשה מאוד של ביטחון, הוצאה קשה מאוד של עובדים זרים, הוצאה קשה מאוד של קצבאות.

איוב קרא: ובמשולש הזה, כל עוד הוא קיים, בצורה שבה הוא מתנהל היום, אני בדעה, בניגוד לדעתו של שר האוצר, שאי-אפשר להגיע למצב שתהיה כלכלה נכונה.

איוב קרא: מפה יוצא הון עתק למדינות-האם של העובדים הזרים.

איוב קרא: זה לא רק הפסד, זה הפסד כפליים.

איוב קרא: המגזר הצרכני בישראל נפגע, יוצא הון עתק אל מחוץ לגבולות המדינה, והקצבאות ממשיכות להשתולל, לרבות הבטחת הכנסה ואלה שנרשמים בלשכות התעסוקה, שעושים בטן-גב - שזה לא לרוחי - צריך לשלם להם, אבל שילכו לעשות משהו.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איוב קרא, הזמן הסתיים מזמן.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, רציתי בהזדמנות זו להעלות פה סוגיה מאוד חשובה, ותסלח לי, אדוני היושב-ראש.

איוב קרא: חרה לי שממשלת ישראל היום, או יותר נכון, משרד התשתיות, ביומיים האחרונים מנסה לנתק מים למועצות מקומיות, בצפון בעיקר, ובמיוחד בכפר ירכא.

איוב קרא: כאב לי מאוד שעדיין אין שם ראש רשות, הוא עוד לא ישב על הכיסא, עוד אין לו קואליציה - נעשה איחוד רשויות בחיפזון, ואפילו אין ראש רשות לדבר אתו - ובינתיים סגרו להם אתמול את ברז המים, ולילדים לא היה מה לשתות.

איוב קרא: פינו חולים למרפאות בגלל סגירת המים.

איוב קרא: המצב רע מאוד.

איוב קרא: איך אפשר במדינה נאורה, דמוקרטית כשלנו, להגיע למצב שבו סוגרים ברז של מים?

איוב קרא: זה דבר אלמנטרי.

איוב קרא: אני קורא לשר התשתיות, שנמצא בחוץ-לארץ, לעשות הכול כדי למצוא הסדר אחר.

איוב קרא: לא לסגור מים לאף אחד.

איוב קרא: זה דבר בסיסי.

איוב קרא: אסור שזה יקרה.

איוב קרא: תעשו תוכנית אחרת לגביית החובות.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת איוב קרא.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת אריה אלדד.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף בראשית דברי לסוף דבריו של חבר הכנסת קרא.

אורי אריאל: המצב שבו "מקורות" גובה מים מהברז הראשי, מהשעון הראשי, ומנתקת מים ליישוב שלם, לאלה ששילמו, לאלה שלא שילמו, הוא דבר בלתי אפשרי, הוא לא צודק, הוא לא מוסרי, וראוי לשנות את זה למצב שלפיו חברת חשמל עובדת: לכל אדם יש שעון.

אורי אריאל: מי שלא משלם – מנתקים לו.

אורי אריאל: מי שמשלם - ממשיך לקבל את השירות החיוני הזה.

אורי אריאל: זו הזדמנות טובה, אחרי ששמעתי את דבריו של ידידי, חבר הכנסת האלוף במילואים דני יתום, עם הגוזמאות שלו על ההשקעות ביישובים, לשלוח ברכה חמה לתושבי נצרים, שעומדים במערכה קשה: כולנו מחזקים את ידיכם נוכח ההתקפות העוינות.

אורי אריאל: שמחתי לראות שיושב-ראש הבית נסע לחבל-עזה להזדהות עם האנשים שנמצאים שם תחת טרור יום-יום, לילה-לילה.

אורי אריאל: אפשר להתווכח על העתיד, אבל ודאי שחשוב לחזק את התושבים, כמו גם בצפון, שעומדים תחת אש.

אורי אריאל: הבעיה המרכזית בעניין הכלכלה אצלנו היא המלחמה שבה אנחנו נתונים זה שנים מספר.

אורי אריאל: אינני רוצה לנקוט סכום מדויק, כי יש ויכוח, האם ההפסד הוא בגדר של 20 מיליארד שקלים או 25 מיליארד שקלים בתל"ג.

אורי אריאל: ברור שאלה מספרים דמיוניים, סכומים שהיה ניתן לפתור אתם בעיות רבות מאוד בתחום החינוך, הרווחה, הביטחון וכן הלאה.

אורי אריאל: צריך לאפשר לצה"ל לנצח.

אורי אריאל: צריך להורות לו לנצח, ואפשר לנצח במלחמה הזאת כמו במלחמות אחרות.

אורי אריאל: מי שאומר אחרת, לפי דעתי טועה, לצערי גם מטעה.

אורי אריאל: צריכה להיות הנחיה ברורה, צריכים להינתן הכלים, ולא לשים אזיקים.

אורי אריאל: יש בתוכנו אנשים שרואים חובה לעצמם, אף שלא נבחרו בשום מקום, להיפך, נזרקו ממקום למקום, רואים צורך, בהיותם מתחרים בפריימריס פנימיים, לעשות תוכניות מדיניות שפוגעות במדינת ישראל באופן ברור.

אורי אריאל: אלה הם מהסוג של הסכמי מינכן, מהקשים יותר, שיביאו עלינו, לצערי, עוד בעיות גדולות מאוד, אבל, בעזרת השם, אנחנו עם חזק ונתגבר על זה.

אורי אריאל: אני קורא לראש הממשלה שלא להיסחף אחרי תוכניות קצרות מועד שמתפרשות על-ידי האויב שלנו כבריחה מהמערכה וכעידוד לתקיפה נוספת.

אלי בן-מנחם: עליך לסיים.

אורי אריאל: סיימתי, אדוני היושב-ראש.

אורי אריאל: לא צריך לזרז אותי בעניינים האלה.

אורי אריאל: אל תלך לצעדים חד-צדדיים שיביאו עלינו רק נזקים נוספים.

אורי אריאל: תן הנחיות למערכת הצבאית, ולא פחות מזה, חזק את ההתיישבות, כי ראינו שהיא יכולה לקבוע דברים רבים.

אורי אריאל: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אריאל.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אלי בן-מנחם: לרשותך שלוש דקות.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, העוני קשה ומחמיר.

אריה אלדד: האבטלה קשה ומחמירה.

אריה אלדד: ואנחנו מחפשים כסף לבריאות, לחינוך, לביטחון, לרווחה.

אריה אלדד: נראה כאילו אין כסף לכלום.

אריה אלדד: תקציב הביטחון אף הוא מקוצץ קשה.

אריה אלדד: שר הביטחון אמר שב-32 מיליארד הוא לא יכול לערוב לביטחון ישראל.

אריה אלדד: אין כסף לימי אימונים, אין כסף לשעות טיסה לאימונים, אין כסף להחזיק עוצבות, אבל למה יש לנו כסף בתקציב הביטחון?

אריה אלדד: - לטיסות צילום בשמי יהודה ושומרון.

אריה אלדד: כדי לצלם מאחזים בלתי חוקיים יש כסף, כך התבשרנו בשבוע האחרון.

אריה אלדד: אני רוצה לעדכן את מערכת הביטחון: האמריקנים מצלמים, אפשר לחסוך את הכסף הזה.

אריה אלדד: ואם רוצים עוד יותר לחסוך, אפשר לקחת את סרטי הצילום של "שלום עכשיו".

אריה אלדד: ממילא עושה רושם, יותר ויותר, שמדיניותו של ראש הממשלה בנושא מפת הדרכים ובנושא הנסיגה החד-צדדית מתקרבת והולכת למדיניות "שלום עכשיו" יותר מאשר למצע הליכוד או להחלטות מרכז הליכוד.

אריה אלדד: לא רק זאת.

אריה אלדד: הצבא, הצבא הזה שלנו, שאין לו כסף לכלום, מספיק עשיר בשביל לנטוש את כל המחנות שלו בבקעת-הירדן: את חמאם אל-מליח ופלס ובקעות וייט"ב ומחנה נועם, ואת מחנה סנור בגב ההר כבר נטש לפני חצי שנה, ולבנות מחנות חדשים בנגב.

אריה אלדד: הנגב מאוד חשוב; בייחוד בשבוע בן-גוריון.

אריה אלדד: מחנות חדשים מאוד חשובים.

אריה אלדד: אבל מחנות חדשים בונים כאשר יש כסף, ולא כשאין כסף לכלום.

אריה אלדד: ואיך נוטשים את המחנות הישנים?

אריה אלדד: כאילו הצריפים ועמודי החשמל והגדרות והחלונות והדלתות והצינורות הם של אף אחד.

אריה אלדד: וכשמתיישבי ייט"ב מבקשים שהצבא יישאר עוד ימים מספר כדי שיוכלו להיכנס למחנה הנטוש, הצבא מתעלם מהבקשה ומניח למאות בוזזים ערבים לפרק את המחנה.

אריה אלדד: או ששולחים דחפור להרוס את הצריפים בחמאם אל-מליח, כאילו הם של אף אחד, כאילו לא צריכים צריפים באיזה מקום.

אריה אלדד: למה לא יוציאו מכרז וימכרו אותם לכל המרבה במחיר?

אריה אלדד: לצבא לא כדאי לפרק?

אריה אלדד: הבנו.

אריה אלדד: לצבא זה לא כלכלי לפרק?

אריה אלדד: הבנו.

אריה אלדד: אולי יש מישהו שזה שווה לו שקל אחד לפרק, והוא ישלם את השקל הזה לצבא?

אריה אלדד: לא בדקו.

אריה אלדד: לא הוציאו מכרז.

אריה אלדד: עלו עם דחפורים והרסו.

אריה אלדד: עוד כסף אפשר לחסוך.

אריה אלדד: מיליארדים רבים אפשר לחסוך אם לא יבנו את גבול המדינה הפלסטינית דה-פקטו בצורת גדר של 12 מיליון שקל לקילומטר.

אריה אלדד: לעגל הזהב סוגדים גדולי הבוכים על העוני הקשה.

אריה אלדד: בשום מקום בתנ"ך לא מצאתי כתוב שהגדר צריכה לעלות 12 מיליון שקל לקילומטר אורך.

אריה אלדד: בשביל לתת לערבים עוד מדינה מספיקה גם גדר שעולה מיליון שקל לקילומטר, ויש אומרים שגם גדר בקר מספיקה לצורך זה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אליעזר כהן – אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אחד הנושאים החשובים ביותר בתוכניות כלכליות הוא תמיכה בתשתיות - תשתיות כמו כבישים, חשמל, מערכות ניקוז וכדומה.

אחמד טיבי: הקידמה בחברה נמדדת, בין השאר, על-ידי מערכת כבישים.

אחמד טיבי: אנחנו, לצערי הרב, עדים לאחרונה לתאונות דרכים קשות שגורמות לאובדן חיי אדם לשווא.

אחמד טיבי: יש סיבות רבות לתאונות הדרכים.

אחמד טיבי: הגורם האנושי הוא אחת מהן.

אחמד טיבי: התשתיות הן גורם חשוב.

אחמד טיבי: העדר מודעות או אנטי-מודעות, מודעות הפוכה של נהגים, הוא גורם נוסף.

אחמד טיבי: אגב, במדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נדמה לי ששיעור הפגיעה בהולכי רגל הוא כמעט הגבוה ביותר בעולם.

אחמד טיבי: יש לכך כל מיני סיבות.

אחמד טיבי: אולי כי אנחנו מדינה קטנה, צפופה, ואין כמו באירופה מנהרות, גשרים מספיקים שיהוו הגנה על הולכי הרגל.

אחמד טיבי: אבל לאחרונה יש - אני לא רוצה להגיד תנופה - כיוון של סלילת כבישים חדשים.

אחמד טיבי: אחד מהם הוא כביש-6, כביש האגרה.

אחמד טיבי: הוא כביש נוח, אגב.

אחמד טיבי: מבחינת נוחות, הוא כביש נוח.

דניאל בנלולו: אתה מברך על זה.

אחמד טיבי: אבל, חבר הכנסת בנלולו, נהג שמשתמש בכביש הזה – בדרך כלל נהגים דלי אמצעים אינם משתמשים בכביש הזה – משום מה אינו מקבל בדואר הודעה על חוב, והחוב שלו תופח ותופח, והקנסות הם דבר שלא ייאמן.

אחמד טיבי: סיפרתי ואני חוזר ומספר, כי אתה וחבר הכנסת אהוד יתום לא הייתם כאן, על מקרה של נהג שהחוב שלו תפח ל-5,000 שקל.

אחמד טיבי: הוא אמר שלא קיבל על כך הודעה, והוא רוצה לערער.

אחמד טיבי: הוא פנה למשרד עורכי-דין.

אחמד טיבי: משרד עורכי-הדין פנה בשמו, חבר הכנסת יתום, להנהלת כביש-6, לחברת "דרך ארץ", וביקש את החישוב - מתי הוא נסע, פרטים, כדי שיוכל לערער.

אחמד טיבי: מה ענו לו? לא רוצים לתת לך.

אחמד טיבי: לא יכולים לתת.

אחמד טיבי: לא רוצים.

אחמד טיבי: תפנה, תתלונן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טיבי, הזמן הקצוב הסתיים.

אחמד טיבי: לכן נשאלת השאלה, עד מתי אפשר להתעמר בנהגים המשתמשים בכביש הזה.

אחמד טיבי: מה, מי שמשתמש בכביש הזה צריך להיענש?

אחמד טיבי: יש בחברה הזאת מי שמתנהג בגסות רוח כשהוא עונה בטלפון לצרכנים, בחוסר קואופרטיביות, וגם מכניס את ידו לכיס של האזרח וגונב לו כסף על-ידי הקנסות האלה.

אחמד טיבי: המצב הזה חייב להשתנות, ולכן הגשתי הצעת חוק, שסוף-סוף חתמת עליה, חבר הכנסת בנלולו.

אחמד טיבי: סוף-סוף חתמת עליה, אף שלא הצבעת בעדה לפני שבועיים.

אחמד טיבי: סוף-סוף חתמתם אתה וחבריך בסיעת הליכוד.

אחמד טיבי: אני מקווה שבעוד כמה שבועות, כאשר היא תעלה להצבעה, אתם תתעשתו ותתחשבו באזרח הפשוט.

דניאל בנלולו: חבר הכנסת טיבי, על-פי ההסברים שנתת ולפי מה שאמרת, אם זה כך היה, אני תומך בהצעת החוק שלך.

אחמד טיבי: אני יכול לבשר לציבור בישראל, שחבר הכנסת דני בנלולו - - -

אהוד יתום: אני שמח שאין לך ביקורת על התוכנית הכלכלית.

אחמד טיבי: הרי אתה יודע שהביקורת שלי היא ביקורת כמעט מאל"ף עד תי"ו על מדיניות תאצ'ריסטית שדורסת את האזרח הפשוט, וצר לי שאתה עלית לפה, חבר הכנסת יתום, ולא התחשבת במצוקה של אנשים שהעוני כמעט קוטל בהם, פוגע בכבודם האנושי.

אחמד טיבי: חבל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת טיבי.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יאיר פרץ, ואחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יאיר פרץ, אני מבקש ממך הפעם, לשם שינוי, לעמוד בזמן.

אלי בן-מנחם: שלוש דקות.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על כך שאפשרת לי לעלות לדוכן ולומר את דברי במסגרת אותה הצעה לסדר-היום שהועלתה כאן מעל הדוכן על-ידי ועל-ידי חבר הכנסת גפני, אשר דנה בסוגיה של החד-הוריות.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, לפני חודשים מספר, כששר האוצר מר בנימין נתניהו הניח את התוכנית הכלכלית הראשונה ואת הגזירות הכלכליות, יצאו מאות נשים חד-הוריות, צעדו ועלו לירושלים, והיינו עדים פה לתופעה מבישה של אוהלים רבים עם משפחות חד-הוריות שקיצצו את קצבתן.

יאיר פרץ: ואז, בדרך-לא-דרך, כאשר לא היו להן הכוחות לעמוד מול הדורסנות של האוצר, הן נאלצו להפסיק את שביתת הרעב, את השביתות ואת ההפגנות, ולחזור לבתיהן.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, האוצר מנסה להציג שכביכול כתוצאה מאותה תוכנית כלכלית ומאותה הקשחת עמדה, אותן נשים חד-הוריות מצאו מקומות עבודה והיום הן מפרנסות משפחות וחיות בכבוד.

יאיר פרץ: ומה לעשות, הנתונים של המוסד לביטוח לאומי, הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מוכיחים שלא רק שהן לא מצאו את מקומן, אלא מצבן החמיר.

יאיר פרץ: חלקן נאלצות להתמודד עם צווי עיקול, חלקן לא משלמות משכנתה, חלקן מנתקים להן את המים, חלקן לא משלמות שכר לימוד וכתוצאה מכך הילדים בבית, חלק מהילדים לא מגיעים לבית-הספר כיוון שאין במה לקנות לאותו ילד את הדברים הבסיסיים.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עד מתי?

יאיר פרץ: הרי מסקטור לסקטור – חד-הוריות, נכים, מוגבלים, גמלאים – אתמול השתתפתי בכנס מחאה על כך שהאוצר לא מזרים 40 מיליון שקלים בתמורה ל-30 מיליון שקלים שקיבלנו מארצות-הברית על מנת - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת יאיר פרץ.

יאיר פרץ: כן.

יאיר פרץ: אני מסיים, אדוני.

יאיר פרץ: - - - על מנת לבנות חדרי לידה בבית-החולים בבאר-שבע.

יאיר פרץ: יצא לי לסייר באותו בית-חולים.

יאיר פרץ: זוועה.

יאיר פרץ: חדר ליד חדר.

יאיר פרץ: והילודה שם בלי עין הרע גדולה, פי-שניים מאשר בכל בית-חולים בארץ.

יאיר פרץ: ושם, תמורת 30 מיליון שקל שארצות-הברית נותנת, מדינת ישראל הולכת להפסיד את התרומה הזאת.

יאיר פרץ: ומה?

יאיר פרץ: הם מפסיקים שם את הבנייה.

יאיר פרץ: רוצים להוציא את המנופים משם וברגע שהם יוציאו, יהיה פיל לבן.

יאיר פרץ: אני קורא לך, אדוני שר האוצר, אני קורא לך, אדוני ראש הממשלה, אנא, תתעשתו.

יאיר פרץ: תתעשתו.

יאיר פרץ: האוכלוסייה במדינת ישראל, האוכלוסייה הזקוקה לעזרה שלכם הולכת וגוועת.

יאיר פרץ: אנא, יפה שעה אחת קודם.

יאיר פרץ: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יאיר פרץ.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו - חבר הכנסת דניאל בנלולו.

אלי בן-מנחם: יש לך שלוש דקות, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: מה, יש קיצוץ בדקות?

אלי בן-מנחם: כן.

אלי בן-מנחם: זה מה יש לכולם.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, במקום לקצץ בדקות הדיבור לחברי הכנסת שנקראים לדבר בסוף היום, מוטב היה לא לנהוג ברוחב יד עם חברי הכנסת שדיברו בהתחלה.

ג'מאל זחאלקה: וכך היה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה, אם כך, בדקות הספורות שיש לי, להעלות - - -

אלי בן-מנחם: סליחה, חבר הכנסת זחאלקה, החברים שדיברו בהתחלה הם מציעי ההצעות, ולכן הם מקבלים על-פי התקנון עשר דקות.

ג'מאל זחאלקה: יודע אני, אבל היושב-ראש אמר: כיוון שאין הרבה אנשים, אני אתן יותר זמן.

ג'מאל זחאלקה: אבל לא חשוב.

ג'מאל זחאלקה: לגופו של עניין, אדוני היושב-ראש - - -

אלי בן-מנחם: אני אוסיף לך עוד חצי דקה, כי חצי דקה כבר עברה.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לנקודה שלדעתי היא מפתח לטיפול נכון במצב הכלכלי-החברתי הקשה שבו אנחנו נמצאים, כולנו.

ג'מאל זחאלקה: והנקודה שאני רוצה לדבר עליה היום היא שאלת הסלקטיביות.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, כשבאים ומדברים על 10.7% אבטלה - לא משנה שהנתון הזה לא מדויק ושהאבטלה היא הרבה יותר גדולה, אבל ניחא.

ג'מאל זחאלקה: השאלה המרכזית היא איפה הם מוקדי האבטלה ומה נעשה שם.

ג'מאל זחאלקה: כשמדברים על 20% מהמשפחות מתחת לקו העוני, איפה זה?

ג'מאל זחאלקה: הרי זה לא מפוזר באופן דיפוזי ואקראי בכל הארץ.

ג'מאל זחאלקה: יש כתובת לעוני.

ג'מאל זחאלקה: יש כתובת לאבטלה.

ג'מאל זחאלקה: ובטווח הקצר והבינוני חייבים לטפל במוקדי העוני ובמוקדי האבטלה, ואני כבר אומר:

ג'מאל זחאלקה: קודם כול לספק עבודה לאנשים.

ג'מאל זחאלקה: עולים כאן לדוכן זה אחר זה מדוברי הימין ומדברים על זה שאנשים מרמים, לא רוצים לעבוד.

ג'מאל זחאלקה: השאלה היא אם יש עבודה במקומות שיש בהם עוני ואבטלה.

ג'מאל זחאלקה: ואני אומר לך שאין.

ג'מאל זחאלקה: האם יש היום בכפר-מנדא, או באזור ההוא כולו, מקומות עבודה פנויים ואנשים לא הולכים לעבוד?

ג'מאל זחאלקה: צריך לטפל בנקודות, במוקדים של העוני ושל האבטלה, באופן נקודתי, אם רוצים באמת לפתור את הבעיה, וזה לא קורה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יכולים להתבשר מחר על צמיחה, ואני מייד אשאל: איפה הצמיחה הזאת?

ג'מאל זחאלקה: צמיחה לא אומרת לי כלום - 1% או 2%.

ג'מאל זחאלקה: יש אנשים בארץ שלא מרגישים בכלל בצמיחה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: יש אנשים בארץ שדווקא מרגישים יותר רע עם הצמיחה הזאת.

אלי בן-מנחם: מרגישים צניחה.

ג'מאל זחאלקה: לכן צריך לטפל במוקדים שיש בהם עוני ואבטלה.

ג'מאל זחאלקה: צריך למפות את העוני ואת האבטלה ולטפל בטווח הבינוני והקצר במוקדים אלה, לפחות - אני מציע הצעה - לתת אזורי העדפה מבחינת אזורי פיתוח וטיפוח לפי מפתח סוציו-אקונומי.

ג'מאל זחאלקה: מפתח עיוור צבעים - לא ערבים, לא חרדים, מפתח סוציו-אקונומי עיוור צבעים, ולא גזעני.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

גדעון סער: מה עם חברי הפרלמנט שנסעו לסוריה?

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת דניאל בנלולו, בבקשה.

אלי בן-מנחם: גם לך מוקצבות שלוש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו - חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

גדעון סער: חברי הפרלמנט שעצורים בסוריה, מה אתם?

ג'מאל זחאלקה: הם בסדר.

ג'מאל זחאלקה: הם ממש מחכים לגדעון סער שיבוא לעזרתם.

גדעון סער: - - -

אלי בן-מנחם: שלום לחבר הכנסת גדעון סער.

אלי בן-מנחם: אתה לא רשום.

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש - - -

ואסל טאהא: - - -

גדעון סער: - - -

דניאל בנלולו: מה קורה עם אלה שלקחו - - -

ג'מאל זחאלקה: אברהם צרפתי היה 14 שנים בכלא המרוקאי ואף אחד לא שאל עליו.

ג'מאל זחאלקה: אתה דיברת בעדו?

ג'מאל זחאלקה: אתה היית מוכן לדבר עליו?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גדעון סער, אני מבקש.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זחאלקה.

קריאות: - - -

דניאל בנלולו: אוי.

ג'מאל זחאלקה: 14 שנים.

דניאל בנלולו: 14 שנים.

אלי בן-מנחם: אפשר להתחיל?

אלי בן-מנחם: בבקשה, חבר הכנסת דניאל בנלולו.

ג'מאל זחאלקה: - - -

גדעון סער: - - -

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בנלולו, השעון עוד לא מופעל.

אלי בן-מנחם: השעון עוד לא מופעל, אל תדאג.

אלי בן-מנחם: אני אתן לך את שלוש הדקות מלאות.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זחאלקה, אפשר להתחיל?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גדעון סער, הרשימה עוד ארוכה.

אלי בן-מנחם: אתה רוצה להישאר פה עד חצות?

דניאל בנלולו: אני דווקא רוצה לדבר על השכבות החלשות.

דניאל בנלולו: אני רוצה לשאול אותם - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גדעון סער, הרשימה עוד ארוכה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת בנלולו, אני מפעיל את השעון.

דניאל בנלולו: תפעיל את השעון.

דניאל בנלולו: אני שואל, אתם תומכים בכל מה שקורה עם הנושא של ז'נבה, שמישהו לוקח לידיו את הדין ועושה מה שהוא רוצה במדינה הזאת?

ואסל טאהא: הממשלה אשמה.

דניאל בנלולו: חברי, הממשלה לא אשמה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טאהא.

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש, ידידי חברי הכנסת, אני דווקא רוצה לדבר על הבעיות הקשות, וגם משום שאני שייך לקואליציה, וכמרכז הקואליציה בוועדת הכספים התעמקתי די הרבה בכל הסעיפים בספר התקציב, והיו כמה נושאים – אחד מהם הוא נושא הביטוח הלאומי.

דניאל בנלולו: בתקופה האחרונה ראיתי שבאמת הנושא של השכבות החלשות – ופה ידידי גם הזכירו את החד-הוריות, ואת המובטלים, ואת כל אלה שבאמת קשה להם עם הבעיה של העוני – פניתי לשר הרווחה וביקשתי ממנו שייתן לי צוות כלשהו לשבת אתו וללמוד את הנושאים הכואבים שמופיעים בתקציב.

דניאל בנלולו: אני רוצה לומר לכם, שהיו שני נושאים שקיבלתי על עצמי לבדוק אותם לעומק.

דניאל בנלולו: האחד הוא הנושא של הקיצוץ בקצבאות הילדים, והשני הוא נושא ההפחתה בתקציב קרנות הביטוח הלאומי.

דניאל בנלולו: בנושא קצבאות הילדים נדהמתי לגלות, שכל משפחה בישראל הולכת להיפגע בקיצוץ של 24 שקלים בעבור כל ילד.

אחמד טיבי: ואתה תומך בכל הצעה ששר האוצר מביא.

דניאל בנלולו: ידידי חבר הכנסת אחמד טיבי, תקשיב – אני אומר דבר אחד פשוט.

גדעון סער: למה לא נסעת לז'נבה?

מל פולישוק-בלוך: היו שם יותר מדי פלסטינים.

דניאל בנלולו: תקשיב, לא טוב שאני מדבר על הנושא של השכבות החלשות, הנושא החברתי, הדגל של הליכוד, הדגל שאנחנו מובילים אותו?

דניאל בנלולו: כואב לך שאני מדבר על זה?

דניאל בנלולו: חבר הכנסת טיבי, לא אתה מטפל בשכבות החלשות, ולא חבריך שיושבים פה, ששולחים את הנציגים לז'נבה, שלוקחים לידיהם את הדין.

דניאל בנלולו: לא הם.

גדעון סער: צודק.

דניאל בנלולו: אתם רוצים להרוס את המדינה הזאת.

דניאל בנלולו: אתם רוצים לחלק את המדינה הזאת.

דניאל בנלולו: לא ניתן לכם.

ואסל טאהא: היא תחולק בסופו של דבר לשתי מדינות.

דניאל בנלולו: ולכן, אני רוצה לומר לכם, לאחר שראיתי את הקיצוץ בקצבאות בעבור הילד הראשון, השני והשלישי, של 24 שקלים, ובעבור הילד הרביעי והלאה עוד 5 שקלים, זאת אחת הבעיות.

דניאל בנלולו: הבעיה השנייה – אין פה בדיקה ולא הבחנה בין עשיר לעני, בין מועסק למובטל, בין תושב אזור פיתוח לבין תושב מרכז תל-אביב.

דניאל בנלולו: קיצוץ זה יביא משפחות רבות אל מתחת לקו העוני.

דניאל בנלולו: ברור לי שבתקופה שאנו נמצאים בה אין ברירה אלא לבצע קיצוצים בתקציב, אבל תמיד אפשר למצוא מקורות אחרים.

דניאל בנלולו: יש לבצע את הקיצוץ באופן אחר מזה המוצג, כך שעיקר הנטל לא יהיה על החלשים ומעוטי היכולת, אלא על בעלי ההכנסות הגבוהות.

דניאל בנלולו: לכן הגשתי הצעת חוק ברוח זו – על-פי ההצעה ייכללו קצבאות הילדים בהכנסה החייבת לצורכי מס.

דניאל בנלולו: באופן כזה יחזירו העשירונים העליונים בחברה חלק מהקצבה בדרך של תשלום מס, ואני רוצה לומר לך – זה טוב גם לכם.

ג'מאל זחאלקה: זה עוד קיצוץ - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זחאלקה, הזמן הקצוב לו הסתיים, ואני מבקש שתרשה לו לסיים.

דניאל בנלולו: אני רוצה להסביר לכם למה הכוונה כשמדברים על מיסוי קצבת הילדים.

דניאל בנלולו: אם מורידים לאדם מס בתלוש המשכורת שלו, 50%, הוא מקבל 50% מהקצבה.

דניאל בנלולו: ויש עשירים מכל המינים ומכל הסוגים, ואפשר לומר להם, חברים, מי שיש לו הורדה של 50%, 30%, 40% – זה מה שהוא יקבל בקצבה.

דניאל בנלולו: ומי שמובטל, ומי שאין לו אפשרות לעבוד – יקבל את מלוא הקצבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת דניאל בנלולו.

דניאל בנלולו: עוד מלה אחת.

דניאל בנלולו: אני רוצה רק לומר, שהדבר השני שאני מקווה מאוד שלא יפגעו בו ושימצאו בשבילו תקציב ממקור אחר הוא נושא ההפחתה של 25 מיליון שקלים בתקציב קרנות הביטוח הלאומי.

אחמד טיבי: תעביר מההתנחלויות.

דניאל בנלולו: המשמעות היא, לדוגמה, פגיעה בקרן לפיתוח שירותים לנכים, פגיעה בקרן לקידום תוכניות בסיעוד, פגיעה בקרן למניעת תאונות עבודה ועוד.

דניאל בנלולו: חברי, עלינו לזכור כי מדינת ישראל היא מדינת רווחה.

דניאל בנלולו: במסגרת זו עלינו לדאוג לקשיש, לנכה, לחולה ולנזקק.

דניאל בנלולו: אני מבקש מכם, אף שאני יודע שהנטל בתקופה זו כבד לכולם, עלינו למנוע את הפגיעה דווקא בחלשים.

דניאל בנלולו: אני בטוח שלאחר שאפגש עם חברי הקואליציה בוועדת הכספים ועם נציגי האוצר, נמצא את הדרך להביא את המקורות ממקומות אחרים.

דניאל בנלולו: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת בנלולו.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריה – חבר הכנסת ואסל טאהא.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל מי שעיניו בראשו מודע למצב הכלכלי-החברתי הקשה שאנו מצויים בו.

מל פולישוק-בלוך: הנתונים ידועים, ודוחות העוני למיניהם מציפים אותנו כמעט בכל שבוע.

מל פולישוק-בלוך: ומכיוון שבתוך עמי אני יושבת, אני מכירה את הסיפורים מקרוב, והם אכן עצובים, קשים וכואבים.

מל פולישוק-בלוך: השאלה האמיתית שעומדת בפנינו, חברי הכנסת, היא איך פותרים את הבעיות, איך יוצאים מהמשבר.

מל פולישוק-בלוך: הממשלה העבירה את התוכנית הכלכלית במהלך בזק, בלי דיון מעמיק, ואנחנו, חברי הכנסת, נדרשים למצוא את שביל הזהב בין המדיניות הקיצונית של אגף התקציבים לבין הגישה ההרסנית של ההסתדרות, בין מדיניות הגוזרת גזירת קיצוצים קטלנית, גזירה שווה על כל ענפי המשק ועל כל תקציבי הממשלה, קיצוץ רוחבי לא חכם ולא צודק, לבין תביעות ההסתדרות להמשך מדיניות הקצבאות ושלטון המונופולים והוועדים החזקים.

מל פולישוק-בלוך: מאשימים אותנו בשינוי שאנחנו דואגים רק לעשירים.

מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת מי עשיר יותר – אלה שמתפרנסים בחברת החשמל, ברשות שדות התעופה או בנמלים – אבל חבל שחבר הכנסת פינס איננו, הוא נהנה לתקוף את שינוי, אז בואו נעמיד דברים על דיוקם.

מל פולישוק-בלוך: המסים ירדו – לא מספיק, אבל ירדו.

מל פולישוק-בלוך: מההפחתה נהנים קודם כול אנשי מעמד הביניים.

מל פולישוק-בלוך: הקצבאות מצטמצמות במאמץ לשנות את ערכי הקצבאות לערכי עבודה; לא לערכי מפלגת העבודה, שמעודדת את עמיר פרץ בשביתות הפרועות שלו, אלא לערכים של פעם, שאדם התפרנס למחייתו מעבודתו שלו, ולא מעבודתם של אחרים.

ואסל טאהא: המעמד הבינוני - - -

מל פולישוק-בלוך: הממשלה הזאת מתאמצת כדי שאנשים במדינה יעבדו, כמו בכל מדינה מתוקנת בעולם, ואומנם עשרות אלפי עובדים זרים כבר עזבו את ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אני מקווה שיעזבו עוד.

אלי בן-מנחם: חברת הכנסת פולישוק-בלוך, את יכולה לספק לנו גם את הנתון כמה ישראלים יחליפו אותם?

מל פולישוק-בלוך: זה מה שאני רוצה לומר – זה בדיוק המשפט הבא.

מל פולישוק-בלוך: בוועדת הכלכלה, אדוני היושב-ראש, הקבלנים והחקלאים בוכים לנו שאין להם עובדים.

מל פולישוק-בלוך: לא שאין עבודה – שאין להם עובדים.

מל פולישוק-בלוך: הבו לנו עוד עובדים זרים, הם אומרים לנו כל יום, כי עבודה יש, אבל עובדים אין.

מל פולישוק-בלוך: אז נראה שמישהו צריך "לעשות חושבים" – מה קרה לנו ואילו ערכים יש לנו היום במדינת ישראל, שלא נולדו ביום אחד.

ג'מאל זחאלקה: הם לא משלמים להם כסף.

ג'מאל זחאלקה: למה ההסתה הזאת?

ג'מאל זחאלקה: הם לא מוכנים לשלם.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו בשינוי נלחמים, והצלחנו בכך, כדי שתקציבים שהלכו קודם לסקטור מאוד מסוים יגיעו לכל אחד מאזרחי המדינה – שכל ילד יקבל את אותה קצבת ילדים, בלי איפה ואיפה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו בשינוי, ואני במיוחד, כיושבת-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, נפעל לכך שבתקציב 2004 לא תקצץ הממשלה קיצוץ רוחבי, אלא דווקא תשקיע באותו ענף שאתם רואים אותו כתחום של עשירים - המאיון העליון, אמר חבר הכנסת פינס.

מל פולישוק-בלוך: אבל דעו לכם שזה התחום היחיד שיכול להציל את המדינה.

מל פולישוק-בלוך: רק השקעה במנוף הצמיחה המוכח, קרי בהיי-טק, במדעים, במחקרים, בטכנולוגיות מתקדמות, היא שתניב את הצמיחה.

מל פולישוק-בלוך: אי-אפשר להתחרות בעולם התחרותי היום בלי הנושאים האלה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו חייבים להשקיע באוכלוסייה שמסוגלת לספק עבודה לאותם מובטלים שאתם כל כך דואגים להם, ובצדק דואגים להם.

מל פולישוק-בלוך: היום התארח בוועדת המדע יושב-ראש חברת "סיסקו" העולמית, חברת היי-טק של אנשים עשירים.

מל פולישוק-בלוך: הם מרוויחים כסף, אבל הם גם מספקים עבודה ל-40,000 איש ברחבי העולם שעובדים בחברה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: סביב 40,000 האנשים האלה עובדים עוד מספר כפול של עובדים.

מל פולישוק-בלוך: פה בארץ הם מעסיקים מאות עובדים.

מל פולישוק-בלוך: סביב כל עובד היי-טק יש עוד 2.5 עובדים שעובדים.

מל פולישוק-בלוך: את זה אנחנו רוצים לחתוך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו חייבים צמיחה, כדי שיהיה כאן מי שמשלם מסים.

מל פולישוק-בלוך: כי מהמסים יש תקציבים לממשלה, כי הכסף לא גדל על העצים.

מל פולישוק-בלוך: גם הדוד סם, כידוע לכם, לא נותן לנו דולרים בלי הגבלה.

מל פולישוק-בלוך: ובכן, אנחנו במצב משברי, כנראה כפי שלא היינו מעולם.

מל פולישוק-בלוך: במצב הזה צריך לשתף פעולה, ולא לשבור את כל הכלים.

מל פולישוק-בלוך: את הכלים שוברת ההסתדרות בחוסר הנכונות שלה להתגמש.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו חייבים להתאים את עצמנו למציאות של היום.

מל פולישוק-בלוך: אני מקצרת, לצערי הרב, אבל אני רוצה להציע לשר האוצר שלא להיגרר אחרי הראייה הצרה של אגף התקציבים במשרדו.

מל פולישוק-בלוך: אומנם אגף התקציבים עושה את תפקידו, אבל לא הוא זה שצריך לנהל את המדינה.

מל פולישוק-בלוך: אני גם מציעה לשר האוצר לא לדחוק את העובדים יותר מדי לפינה.

מל פולישוק-בלוך: צריך לשמור על ארגוני העובדים, ואני אומרת זאת אף שאני לא מצדדת בהתנהלות של ראשי ההסתדרות.

מל פולישוק-בלוך: אפשר לצאת מהמשבר במשק, אם כל צד יתגמש, אם כל צד יבין שהוא לא יכול לקבל הכול, ובעיקר – אם את האגו תשאירו בבית כאשר אתם יוצאים להציל את אזרחי מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: והיום, 30 שנה לאחר מות בן-גוריון, אולי הגיע הזמן שנלמד מהמנהיג שידע להחליט.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, טוב ששמעתי מאחד הנואמים, מחברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, שהיא מבקשת לא להסית נגד האיגודים המקצועיים ונגד ההסתדרות וראשיה.

ואסל טאהא: מדוח העוני האלטרנטיבי של ארגון "לתת" עולה, ש-10% מהפונים הם מהמעמד הבינוני.

ואסל טאהא: לכן, חברת הכנסת פולישוק-בלוך, המעמד הבינוני הולך ונמחק לאט-לאט.

ואסל טאהא: 10% מהפונים לארגון "לתת" מבקשים סיוע, הם נזקקים ללחם, לחלב.

ואסל טאהא: דוח זה מבוסס על נתוני 100 עמותות סיוע חברתיות, שמשקפות את המצב החברתי הקיים במדינה, בשטח.

ואסל טאהא: דוח ארגון "לתת" פורסם חודש בלבד לאחר שהמוסד לביטוח לאומי פרסם את דוח העוני השנתי, הקובע שהעוני בישראל הולך ומעמיק בשנה האחרונה, ומספר העניים עומד על מיליון ו-300,000 אנשים, בהם 618,000 ילדים.

ואסל טאהא: זאת אומרת, כמעט 50% מהעניים ומהנזקקים לעזרה ומהנפגעים הם ילדים.

ואסל טאהא: הביקוש למזון מהעמותות עלה ב-46%.

ואסל טאהא: הערכת ארגון "לתת" היא, שמספר האנשים שנעזרים בעמותות עומד על מיליון במדינת הרווחה הנאורה הזאת.

ואסל טאהא: האם המצב הזה לא מדאיג, לא מדליק אור אדום אצל ראש הממשלה והממשלה?

ואסל טאהא: המצב הזה, אדוני היושב-ראש, הופך את המשק, את החברה, לגלגל שמידרדר לתהום.

ואסל טאהא: הצמיחה שמדברים עליה היא צמיחה על הנייר, לא אמיתית.

ואסל טאהא: אין עושים צמיחה ברבעון שני.

ואסל טאהא: טוב שלא עשו את זה ברבעון ראשון.

ואסל טאהא: יש לחכות לדוח הכספי השנתי ולראות אם יש צמיחה או לא.

ואסל טאהא: אנחנו לא מוכנים לקנות את מה שאומר השחקן הגדול, שר האוצר נתניהו, כשהוא מצייר עקומות שיש צמיחה ועושה כל מיני חגיגות.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, רציתי להזכיר לחבר הכנסת בנלולו – אולי הוא מרגיש את התרבות הערבית וחי אותה, כי בילדותו למד קצת על זה – רציתי להזכיר לו שאחד המנהיגים הערבים המוסלמים, אבו ד'ר אל-ע'פארי, אמר לפני 1,400 שנים: אני מתפלא על אמא או על אבא שלא מוצא לחם או חלב בביתו לבנים שלו ולא שולף את החרב ויוצא להילחם ולהגן על המשפחה שלו.

ואסל טאהא: אמרו את זה לפני 1,400 שנים.

ואסל טאהא: וכאן אנחנו שומעים הסתה ברוטלית, ברברית, דורסנית נגד ההסתדרות, נגד האיגודים המקצועיים.

ואסל טאהא: מה נשאר לאיגודים האלה?

ואסל טאהא: נשאר להם דבר אחד: שביתה.

ואסל טאהא: ואת זה רוצים לגזול מהם.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, הממשלה הנאורה הזאת, שחרתה על דגלה שהיא מייצגת את החלשים ואת העניים ומגינה עליהם, הקדישה רק עשר דקות לדיון בממשלה, ועשר הדקות האלה נוצלו להתקפה על העניים מטעם שרים.

ואסל טאהא: אמרו שיצאו לעבודה, כשאין עבודה.

ואסל טאהא: אמרו עליהם שהם עצלנים, שלא רוצים לעבוד.

ואסל טאהא: החגיגה של שר האוצר היא מוקדמת.

ואסל טאהא: יש לחכות.

ואסל טאהא: כל עוד המצב המדיני יישאר כזה, אין סיכוי ליציאה מהמיתון.

ואסל טאהא: את חגיגות היציאה מהמיתון מר נתניהו יכול להשאיר עד שיחולו חגיגות היציאה הסופית מהשטחים.

ואסל טאהא: צריך לפרק את ההתנחלויות.

ואסל טאהא: אז יהיה סיכוי לצאת מהמיתון לצמיחה אמיתית שתגן על העניים.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת טאהא.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מתן וילנאי - לא נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת חמי דורון, ואחריו – חבר הכנסת אילן שלגי.

אלי בן-מנחם: שלוש דקות.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום הוא היום ה-58 מאז הכריזה ההסתדרות מלחמה על ממשלת ישראל וגם על עם ישראל, ופתחה בעיצומים נרחבים במחאה, כביכול, על המדיניות הכלכלית של משרד האוצר; 58 ימים שבהם תושבי מדינת ישראל ואזרחי ישראל סובלים מעיצומים כאלה ואחרים בכל משרדי הממשלה, במקומות כמו משרד הפנים, בתי-המשפט, מעונות של ויצ"ו ו"נעמת", רשות שדות התעופה, חברת החשמל, בתי-הזיקוק.

חמי דורון: למעשה, כל מי שיש לו קצת כוח היום, מפעיל את הכוח שלו בצורה פראית, בצורה בלתי סבירה, ומי שסובל זה אזרחי מדינת ישראל.

חמי דורון: 58 ימים של חוסר אחריות, אדוני יושב-ראש ההסתדרות עמיר פרץ.

חמי דורון: דרך אגב, מזמן לא ראיתי אותו כאן.

חמי דורון: אני מניח שלאור העובדה שהוא חושב שתפקידו כמנכ"ל הסתדרות מקנה לו מעמד מיוחד של שר, וזה על-פי עדותו במכתב שהוא כתב כבר לפני שנתיים, הוא מרשה לעצמו להיעדר בצורה כל כך בוטה ורבה מאולם המליאה ומהבניין הזה.

אילן שלגי: תראה באיזו מכונית הוא נוסע על חשבון - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שלגי וחבר הכנסת חמי דורון, אם חבר הכנסת פרץ ייעדר מעבר לזמן המותר לו, יש ועדת אתיקה והנושא עובר לוועדת האתיקה.

אלי בן-מנחם: אז אנא מכם, אתם חברי כנסת, תתייחסו בכבוד גם לחבר הכנסת שלא נמצא כאן ואשר יש לו אחריות לא קטנה.

אלי בן-מנחם: הוא נבחר על-ידי ציבור רחב.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, מאחר שהנושא נמצא כרגע על שולחנו של בית-המשפט העליון בעתירה שהגשתי בדיוק כנגד הנושא הזה, אני לא אענה לך, כי אינני מעוניין לפרט את הנושא.

חמי דורון: אבל אני שואל: איפה האחריות של אלה שדואגים לעובדים, של אלה שדואגים לכך שאין כביכול מקומות עבודה?

חמי דורון: כל יום עיצומים ושביתה, כל יום השבתה של נמלים מסב למשק הישראלי כמיליארד שקל נזק.

חמי דורון: כאשר יסגרו עוד מפעל ועוד מפעל בגלל השביתות הפראיות האלה, ילכו הביתה עוד עובדים ועוד עובדים.

חמי דורון: אבל זה לא חשוב.

חמי דורון: למה?

חמי דורון: כי ההסתדרות החליטה לנהל מלחמה פוליטית על גב העובדים, מלחמה שבינה ובין העובדים אין ולא כלום.

חמי דורון: זו המציאות העגומה של מדינת ישראל של שנת 2003, זו מציאות עגומה של ארגון שכביכול אמור לייצג עובדים, ובמקום זה מייצג קבוצה של מונופולים, של ארגוני עובדים מיליטנטיים, של ארגוני עובדים שהם מונופולים: חברת החשמל, רשות הנמלים.

חמי דורון: תראו כמה מקבלים עובדים במקומות האלה.

חמי דורון: הם מסכנים?

חמי דורון: הם חסרי יכולת, חסרי ישע?

חמי דורון: צר לי מאוד שחוסר האחריות הזה מביא לכך שמדינת ישראל נמצאת היום במצב שהיא נמצאת בו.

חמי דורון: אני חייב לומר, שדווקא בגלל ניגוד העניינים הזה, אדוני היושב-ראש - כי קיים ניגוד עניינים מובנה בין תפקידו של יושב-ראש ההסתדרות ככזה לבין תפקידו כחבר הכנסת, וזו הסיבה שהביאה אותי, בין היתר, להגיש עתירה לבג"ץ בנושא, מאחר שהכנסת, לצערי, לא השכילה להבין שכל המלחמה הזאת היום היא מלחמה פוליטית טהורה ואין בינה לבין הגנה על העובדים ולא כלום.

חמי דורון: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: לדעתי האישית בג"ץ לא יתערב בזה בכלל.

אלי בן-מנחם: בית-המחוקקים נמצא כאן ולא שם.

אלי בן-מנחם: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

רות קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק להסדרת סמכות לכבילת עצור או אסיר במקום ציבורי (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2003, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

רות קפלן: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אילן שלגי, בבקשה.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, פרסום רשימת בעלי השכר הגבוה במשק הציבורי לאחרונה הפתיעה אותנו שוב.

אילן שלגי: בנמלי הים יש 300 עובדים המשתכרים יותר מראש הממשלה.

אילן שלגי: השיאן – 66,000 שקל בחודש, ובמקום ה-300 בין עובדי הנמלים פועל המשתכר 34,000 שקל.

אילן שלגי: אגב, יש עובדים בנמלי הים שלהם זכות מוקנית בהסכמי העבודה לצרף לעובדי החברה בן משפחה.

אילן שלגי: הסדר זה קיים גם בחברת החשמל.

אילן שלגי: בבריטניה מרגרט תאצ'ר השמרנית העבירה חוק דומה למה שמוצע אצלנו בכמה הצעות חוק, לרבות הצעה שלי, כי שביתה תהיה טעונה אישור בהצבעה חשאית של כלל העובדים.

אילן שלגי: כאשר הלייבור עלה לשלטון ב-1996 הוא לא ביטל את החוק הזה.

אילן שלגי: גם לטוני בלייר יש הבנה שזה המצב הנכון והרצוי.

אילן שלגי: בארצות-הברית אסור בכלל לסקטור הציבורי לשבות.

אילן שלגי: עובדי ציבור אינם צריכים להחזיק את הציבור שהם באו לשרת כבני ערובה.

אילן שלגי: לא ייתכן שמיעוט קטן ישתק כאן שוב ושוב מדינה שלמה.

אילן שלגי: כמה חברים יש בהסתדרות הכללית, 10% מכלל תושבי המדינה?

אילן שלגי: מדוע שנסכים להיות "פראיירים" המאפשרים לכמה ראשי ועדים של העובדים החזקים במשק לסגור לנו את נתב"ג, נמלי הים, המכס, משרד הפנים ומחר גם את החשמל והמים?

אילן שלגי: בגלל הגחמות, משחקי הכוח וההשתוללות של בריוני הוועדים, אזרחים סובלים ונפגעים יום-יום.

אילן שלגי: פועלים במפעלי תעשייה מפוטרים ונשלחים הביתה, כי כאשר הנמל סגור, לא מגיעים חומרי גלם למפעל.

אילן שלגי: אתם, ראשי הוועדים הגדולים והחזקים של המונופולים, פוגעים בעובדים האחרים.

אילן שלגי: משחקי הכוח והיוקרה שלכם לא מעניינים אותם בכלל.

אילן שלגי: המשק שלנו נמצא זמן רב במיתון.

אילן שלגי: זה החל במשבר ההיי-טק וקיבל תאוצה עם תחילת האינתיפאדה לפני שלוש שנים.

אילן שלגי: האבטלה עולה, הצמיחה נעצרה, שוק הנדל"ן במשבר קשה, התיירות נפגעה מאוד, וכעת באים טריבון העם פרץ ומרעיו וגוזרים עלינו עוד הפסד תוצר, הפסד ימי עבודה והגדלת האבטלה.

אילן שלגי: השבתת בתי-החולים פוגעת באזרחים חולים וחלשים.

אילן שלגי: אי-יכולת לחדש דרכון פוגעת במי שנזקק לצאת לחו"ל לטיפול רפואי או לפגישות עסקים.

אילן שלגי: אי-יכולת לקבל נסח רישום מקרקעין בטאבו מונעת עסקאות.

אילן שלגי: זוגות צעירים אינם יכולים לקבל משכנתאות.

אילן שלגי: מאות תיירים, צליינים מאינדונזיה חיכו בירדן ימים על ימים לקבל ויזות לכניסה לישראל וחזרו כלעומת שבאו.

אילן שלגי: עובדי "בזק" מודיעים על שביתה וירטואלית, לא ייאמן.

אילן שלגי: שירות 144 משיב לפונים אליו: אנחנו כאן אך בשביתה וירטואלית.

אילן שלגי: אני קורא מכאן לציבור להחרים את "בזק".

אילן שלגי: דברו בסלולרי, רצוי לא בחברה ש"בזק" שותפה בה.

אילן שלגי: כש"בזק" תיפגע, היא תדע כיצד לפעול מול העובדים שלה.

אילן שלגי: כש"בזק" תפסיד, היא תיאלץ לעשות פיטורי ייעול.

אילן שלגי: ההסתדרות מרשה לעצמה גם לפרסם בעיתונות מודעות מטעות.

אילן שלגי: היא בוחרת להציג גמלאית, שזכתה בתוספת משמעותית לפנסיה כתוצאה מ"הפתק הצהוב" שההסתדרות סחטה משר האוצר בייגה שוחט שבועיים לפני הבחירות ב-1996.

אילן שלגי: מדובר על כ-6,000 גמלאים מתוך מאות אלפים שזכו בהטבה בלתי הגיונית כתוצאה מסחיטה פוליטית שכעת עומדים לבטל אותה.

אילן שלגי: אילולא היתה אותה גמלאית נמנית עם אותם מתוגמלי סחיטה, הנזק שלה לא היה מעל 700 שקל כמצוין במודעה אלא 67 שקלים, כלומר פחות מעשירית.

אילן שלגי: הממשלה מוכנה בשם כולנו, כל משלמי המסים, לקחת עליה את קרנות הפנסיה המרוששות בשל ניהול כושל ולפעמים מושחת של ההסתדרות.

אילן שלגי: היא תספק לקופות ולגמלאים רשת ביטחון בהשתתפות של 2% בלבד של הגמלאים.

אילן שלגי: במקום להודות בכישלון ולשבח את הממשלה, יוצאת ההסתדרות במסע מודעות יקר ובזבזני וגם מטעה את הציבור.

אילן שלגי: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת שלגי.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול נרשמו 25,000 מפוטרים חדשים בלשכות התעסוקה ביום אחד, כשעובדי לשכות התעסוקה קיבלו קהל.

ישראל אייכלר: היו שם אפילו מכות בין אנשים שחיכו בחוסר סבלנות.

ישראל אייכלר: כל אלה שמדברים על הוצאת אנשים לעבודה צריכים לענות על השאלה: איך מיתוספים עוד 30,000 עובדים מפוטרים?

ישראל אייכלר: מספרים לנו על צמיחה.

ישראל אייכלר: אולי צומחים כמה עשירים או קבלנים שזכו למכרזים מקורבים לאותם שרים ששולטים בכל המכרזים.

ישראל אייכלר: אולי יש אנשים שצומחים, אבל רוב הציבור לא רק שלא צומח אלא יורד.

ישראל אייכלר: מעמד הביניים לא רק שמצבו אינו משופר אלא יורד.

ישראל אייכלר: השאלה הנשאלת היא: האם הציבור כבר קלט את השקר והכזב של הממשלה הזאת שאומרת שהיא מפרנסת את האנשים, שהיא נותנת קצבאות מיותרות, 120 שקל, 150 שקל לילד?

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על האנשים האלה שכל ילד יהודי הוא לצנינים בעיניהם.

ישראל אייכלר: אני מדבר באמת על אנשים שכן רוצים ילדים.

ישראל אייכלר: לא מבינים עדיין ש-120 שקל או 150 שקל לילד לא מכסים אפילו את תחליפי החלב, את החיתולים, אפילו את המס של הממתקים שהילד הזה משלם?

ישראל אייכלר: מצד שני, אני רוצה לפנות לעובדים.

ישראל אייכלר: הצעתי הצעת חוק שמיטיבה עם האזרחים, עוזרת לעובדים ובעיקר פועלת טוב לכולם, וזאת הצעה לעשות הפוגה בשביתות ובעיצומים, הפוגה של יום אחד אחרי שלושה ימי עיצומים, של יומיים אחרי ימי שביתה כללית, כדי לאפשר שסתום.

ישראל אייכלר: גם במלחמה נותנים איזו הפוגה לפינוי פצועים, לאגירת מזון.

ישראל אייכלר: איך יכולים עובדי המדינה להחזיק מיליוני אזרחים כבני ערובה במשך 60 יום בלי להתחשב בצורך של אנשים לקבל את כל הדברים שכבר מנינו כאן, אם זה דרכון, אם זה רישום כמפוטר, אם זה קצבה ואם זה אפילו להירשם כמובטל?

ישראל אייכלר: שלא לדבר על משכנתאות ועסקאות נד"לן שאי-אפשר להשיג.

ישראל אייכלר: הממשלה עומדת להפסיק בסוף השנה את תוכניות המענקים של משרד השיכון, והרבה זוגות צעירים מאבדים את הזכות למענקים מכיוון שלא יכלו להשיג את הרישומים המתאימים בטאבו.

ישראל אייכלר: הממשלה בוועדת השרים היום התנגדה להצעה הזאת.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: הרי זה יכול לפתור גם לממשלה את הבעיה.

ישראל אייכלר: אך היא רוצה מלחמה עד כאוס עם העובדים - וזאת טעות, זאת טעות של הממשלה.

ישראל אייכלר: היא רוצה מלחמה עם העובדים; עם עובדים צריך להגיע להסדר.

ישראל אייכלר: בפרט שיש הרבה עובדים שמרוויחים ממש כמה אלפי שקלים.

ישראל אייכלר: אבל מההסתדרות ומעמיר פרץ ומעובדי המדינה אני מבקש: תעשו הפוגה, זה פוגע ופועל לרעתכם.

ישראל אייכלר: כל האזרחים שתומכים במאבק שלכם, עכשיו הם מתנגדים כי אתם פוגעים בהם יותר מדי זמן, ואסור להשתמש בנשק השביתה יותר מדי זמן.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות ליושב-ראש; תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב, ואחרון - חבר הכנסת יצחק כהן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דוח העוני שהתפרסם מצייר תמונה עגומה של היקף העוני בישראל.

נסים זאב: אשתקד נוספו 81,000 עניים ושיעור המשפחות העניות התייצב על 17.7%, נתון המציב את ישראל במקום השני בעולם בשיעור העוני, אחרי רוסיה.

נסים זאב: אנחנו במקום השני בעולם במספר העניים.

נסים זאב: מספר העניים בישראל ממשיך לגדול מדי יום ביומו, היום אנחנו קרובים למיליון ו-169,000.

נסים זאב: מספר הילדים גדל במקביל, הגענו למעלה מחצי מיליון ילדים רעבים, לשיא שלילי חדש.

נסים זאב: מספר המשפחות העניות גדל, והוא מגיע ל-318,000.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, העוני בישראל רחב ועמוק, הוא מהווה פצצת זמן חברתית.

נסים זאב: העוני הוא אומנם נטל כלכלי עצום על כתפיה של מדינת ישראל, אבל העוני הוא העדר יכולת להשתלב במשק כי אין היצע.

נסים זאב: זאת המדיניות של הממשלה.

נסים זאב: עובדים שנפלטו ממעגל העבודה אינם יכולים להיקלט במקומות עבודה אחרים.

נסים זאב: מדובר באוכלוסיית עוני שהולכת וגדלה, אוכלוסייה חלשה שמידרדרת לסמים, לפשע, שעלות המלחמה בהם היא אדירה, ואם הממשלה, שהיא גם ענייה בדעת ואטומת לב, לא תדע לחלץ אותה ממצבה, שום תוכנית כלכלית, אדוני היושב-ראש, לא תוציא את מדינת ישראל ממעגל העוני ומהמשבר.

נסים זאב: שר האוצר מתיימר להציג תוכנית אסטרטגית ארוכת טווח, שאינה מסתפקת בפתרונות רגעיים, של כיבוי שרפות, ועשויה להוביל למהפכה של ממש.

נסים זאב: המנוף שעליו מדבר שר האוצר הוא עידוד ההון הפרטי, והוא שיניע את המשק ויחלץ את המדינה מהמשבר, וכתוצאה מכך ישפר את מצבם של כל מגזרי המשק והחברה.

נסים זאב: אין ויכוח על חשיבות ההון הפרטי להנעת המשק, אך ספק רב אם זה המנוף האמיתי, והגישה של הממשלה - היא מתעלמת מהמשבר החברתי, מתוך הנחה שהמצב החברתי הוא נגזרת של המצב הכלכלי.

נסים זאב: על-פי גישתו של שר האוצר, אין בישראל עוני ואבטלה אלא פרזיטיות ובטלה, תוצאה של מדיניות חברתית וכלכלית שביטויה הוא כספי העברה.

נסים זאב: אולם לא מדיניות ההעברה גרמה לעוני, אלא העוני יצר תרבות של עוני, שיצרה את מדיניות ההעברה.

נסים זאב: ביטול מדיניות הרווחה בישראל תחת ססמאות פופוליסטיות, נוסח: שיפסיקו ליילל, שילכו לעבוד - כך שמענו את ראש הממשלה בנאומו כאן

נסים זאב: בכנסת לפני שבועות מספר - זה פשוט תקיעת סכין בגב של אותה חברה שזקוקה לעזרת הממשלה.

נסים זאב: במקום לטפל בבעיה, פוגעים בחברה החלשה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

אלי בן-מנחם: אחרון הדוברים, חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הדיון הוא על המצב הכלכלי הבלתי-נסבל וחסר התקדים.

יצחק כהן: בכל תולדותיה של מדינת ישראל לא היתה ממשלה כל כך גרועה, לא היתה ממשלה כל כך אכזרית כלפי העם שלה.

יצחק כהן: ממשלה ריקנית.

איוב קרא: כלפי ש"ס.

יצחק כהן: כולנו הזדע

יצחק כהן: זענו מהדוחות, והשבוע התבשרנו שהממשלה תקיים דיון על דוח העוני.

יצחק כהן: כולנו היינו במתח, לקראת יום ראשון נשאנו את עינינו אל בניין משרד ראש הממשלה וחיכינו.

יצחק כהן: ראינו את המומחים נכנסים אחד-אחד עם הנתונים בידיהם, עם הקלסרים בידיהם, כל המומחים באו להרצות בפני שרי הממשלה, הממשלה נזעקה לדון בדוח העוני.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת מיקי איתן וחברת הכנסת רוחמה אברהם, שבו.

אלי אפללו: בצמיחה אדירה, הפסקנו את המיתון.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אפללו, מה שלומך?

אלי בן-מנחם: הרבה זמן לא הפרעת.

יצחק כהן: הממשלה הזאת, חבר הכנסת אלי אפללו יקירי, הקדישה עשר דקות לדיון על דוח העוני ונפנפה את כל המומחים החוצה.

יצחק כהן: מעניין אותם העוני?

ג'מאל זחאלקה: יש אומרים 11 דקות.

יצחק כהן: כאשר אהוד אולמרט, השר השקוף הזה, לוקח לורד ומסמן את מפת ארץ-ישראל - הלאומן הגדול - הוא מסמן אותה ומציב אותה על קווי 4 ביוני 1967, על-ידי סימון המוצרים.

יצחק כהן: הוא באמת דואג לעוני?

יצחק כהן: אני אגיד לכם למי הוא דואג: הוא דואג לבעלי ההון בתוך "הקו הירוק".

יצחק כהן: כשעמרי שרון וג'יבריל רג'וב יוצאים ללונדון, על מה הם דנים?

יצחק כהן: אני יכול לנחש, הם בטח נורא מוטרדים ממצב הקזינו ביריחו.

יצחק כהן: מורי ורבותי, חברי הכנסת של שינוי, 10% מהאוכלוסייה החלשה שמתחת לקו העוני, הם ממעמד הביניים.

יצחק כהן: דחפתם אוכלוסיות שלמות אל מתחת לקו העוני.

יצחק כהן: מורי ורבותי, כל אדם עשירי במעמד הביניים נדחף אל מתחת לקו העוני.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע שדוח העוני הזה מדבר על שנת 2002, כאשר גם אתה היית בממשלה.

זאב בוים: איפה היתה ש"ס אתמול?

יצחק כהן: התמונה שהתגלתה לעינינו אתמול כאשר פתחו את משרדי לשכות התעסוקה - עשרות אלפים של מסכנים, אומללים, הסתערו על האשנבים הפתוחים.

יצחק כהן: התמונה היתה מזעזעת.

יצחק כהן: איך אתם לא מתביישים?

יצחק כהן: התיזו גז מדמיע, על מי?

יצחק כהן: על עמוד השדרה של החברה הישראלית.

יצחק כהן: התיזו עליהם אתמול גז מדמיע.

יצחק כהן: השפילו אותם עד עפר.

יצחק כהן: אולי תגידו לנו פעם אחת מה לעזאזל סדר-היום שלכם?

יצחק כהן: מה באמת מעניין אתכם?

איוב קרא: מה מעניין את הרב עובדיה?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איציק כהן.

יצחק כהן: כלכלה לא מעניינת אתכם, יצרתם ואקום מדיני שכל זב וצרוע וטמא לנפש נשאב פנימה לתוכו.

יצחק כהן: מה כן מעניין אתכם?

מיכאל איתן: מתי אריה דרעי - - -

יצחק כהן: אתם לא רואים שהכול נחרב מול עיניכם, שהכול נהרס מול עיניכם?

יצחק כהן: רבותי, אלה רגעים היסטוריים, אתם עוד תיתנו את הדין על הרגעים האלה, אתם תיתנו את הדין על כל רגע ורגע.

יצחק כהן: השרים שלכם - - -

דניאל בנלולו: כשאתה היית שר נתת את הדין?

יצחק כהן: השרים שלכם מנצלים את העובדה שאתם מתנהגים כמו שאתם מתנהגים ועושים כבתוך שלהם.

זאב בוים: סגן שר האוצר לשעבר.

זאב בוים: ..

יצחק כהן: המדינה הולכת ומתפרקת.

יצחק כהן: שר העבודה והרווחה, במקום להשקיע את כל כולו בנושא של דוח העוני, מתקוטט עם יושב-ראש המפלגה שלו.

יצחק כהן: איך אתם לא מתביישים?

זאב בוים: יצחק כהן, אתה מדבר אל - - -

יצחק כהן: מבחינה מדינית הרסתם כל חלקה טובה, מבחינת ארץ-ישראל מחקתם כל ערך, מבחינה כלכלית דרדרתם מדינה שלמה לתהומות.

יצחק כהן: שינוי, דאגתם למעמד הביניים?

יצחק כהן: 10% ממעמד הביניים דחפתם אל מתחת לקו העוני.

יצחק כהן: איך אתם לא מתביישים?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איציק כהן, אנא ממך, משפט סיום.

יצחק כהן: משפט סיום: טלו קורה מבין עיניכם.

יצחק כהן: תפשילו שרוולים, תתחילו להתעסק בדברים האמיתיים.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני.

דניאל בנלולו: מנסים לתקן קצת.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יצחק כהן.

אלי בן-מנחם: רבותי, תם הדיון.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אפללו, אני מרשה לך לדבר מהמיקרופון בצד.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אני שומע מחבר הכנסת איציק כהן דברים שמזעזעים אותנו.

אלי אפללו: לפני זמן מה הוא היה סגן שר האוצר.

אלי אפללו: בתקופה שלו ביטלו את העזרה לחד-הוריות.

אלי אפללו: הוא וש"ס נתנו יד לכך, והיום הוא בא בטענות?

אלי אפללו: מה קרה?

אלי אפללו: לא הייתם בשלטון, אז הכול גרוע?

אלי אפללו: אם הייתם בשלטון הכול היה טוב?

אלי אפללו: מה קרה?

אלי בן-מנחם: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: רבותי, הודעות סיעות.

אלי בן-מנחם: ראשון המציעים - חבר הכנסת גדעון סער.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברשותך, אביא הצעת סיכום מטעם סיעות הליכוד, שינוי, האיחוד הלאומי ומפד"ל: 1.

גדעון סער: הכנסת מחזקת את ממשלת ישראל במאמציה להבראת כלכלת ישראל.

גדעון סער: 2.

גדעון סער: הכנסת רואה בחומרה את השביתות והעיצומים הבלתי-אחראיים שמובילה ההסתדרות הכללית, הפוגעים באזרחי ישראל וגורמים נזק למשק כולו.

גדעון סער: 3.

גדעון סער: הכנסת קוראת לממשלה לפעול לאיתור דרכים נוספות לעידוד הפעילות העסקית וההשקעות במשק, לצד הכנת תוכנית שיעדיה הם סיוע לאוכלוסיות במצוקה וצמצום פערים.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: הודעת סיכום לסיעת בל"ד - אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

דניאל בנלולו: תגיד משהו טוב, תתרום משהו.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שאקבל תמיכה גם מהספסלים האלה, כי אני הולך להציע הצעות קונסטרוקטיביות.

ג'מאל זחאלקה: הודעת סיכום של סיעת בל"ד: 1.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת לממשלה ליזום תוכניות טיפול נקודתיות למוקדי עוני ואבטלה, לרבות ביישובים הערביים שמעולם לא זכו לטיפול כזה.

זאב בוים: עובדתית זה לא נכון.

ג'מאל זחאלקה: תקשיב טוב, אולי תסכים אתי.

אלי בן-מנחם: סגן השר זאב בוים, לא מפריעים בהודעת סיכום.

אלי בן-מנחם: תמשיך בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: טיפול נקודתי כמו שזכו לו אופקים ושדרות ולא זכה בזה אף יישוב ערבי.

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן לבוא אתך - - -

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זחאלקה, זאת לא הצעה לסדר.

אלי בן-מנחם: אני מבקש שתקרא מהנייר.

ג'מאל זחאלקה: סגן השר דיבר ואני מוכרח לענות לו.

אלי בן-מנחם: אתה לא מוכרח לענות לו.

אלי בן-מנחם: כבר אמרתי לו שלא יפריע.

ג'מאל זחאלקה: 2.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת לקביעת אזורי פיתוח מועדפים מבחינת מיסוי, ליצירת מקומות תעסוקה ולפיתוח התעשייה, החינוך והתשתיות לפי מפתח סוציו-אקונומי וללא הבדל בשייכות הלאומית, הדתית והקהילתית.

צבי הנדל: גם מי שמרמה את מס הכנסה?

ג'מאל זחאלקה: 3.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת לשר האוצר לבטל את כל הגזירות בתקציב המדינה הפוגעות בשכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: 4.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת לממשלה לתת עדיפות לפיתוח החינוך כמנוף עיקרי ליציאה ממעגלי העוני.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת לבטל את ההחלטה המשנה את תנאי הקבלה לאוניברסיטה במטרה לפגוע בסטודנטים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: במקום זאת הכנסת קוראת לעודד ולתמוך בתוכניות שיגבירו את מספרם של הסטודנטים מהשכבות החלשות, לרבות האוכלוסייה הערבית בישראל.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת איציק כהן להצעת סיכום בשם סיעת ש"ס.

יצחק כהן: סיעת ש"ס קוראת לממשלת ישראל להתפטר ולפנות את מקומה לממשלה שתדאג לאזרחיה, שתדאג לתושביה ולבניה, ממשלה שתביא ביטחון ושלום, ממשלה שתדאג לחינוך ילדי ישראל, ממשלה שתדאג לכלכלת ישראל.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת איציק כהן.

אלי בן-מנחם: הודעת סיכום מטעם סיעת רע"ם - אני מזמין את חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הודעת סיכום הדיון מטעם סיעת רע"ם: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת, לאחר שקיימה דיון מקיף ומעמיק במצב הכלכלי, קוראת לממשלה לשים קץ להידרדרות הכלכלית והחברתית אשר היא הביאה על המדינה כתוצאה ממדיניות מוטעית, ואשר הביאה להגברת הקיטוב החברתי, להעמקת העוני ולהתרוששות העניים ולהגברת העושר לבעלי ההון והעשירים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לקיים דיון כולל וממצה במצב החברתי הקשה שבו שרוי הציבור, לרבות השיאים ללא תקדים באבטלה ובמספר המשפחות שירדו אל מתחת לקו העוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לשקול מחדש את חלוקת התקציב לשנה הבאה מתוך מגמה שיקומית אשר תביא להקלה במצבם של המשפחות העניות וציבור מקבלי הקצבאות ותוך הפניית תקציבים לנושאי רווחה וחינוך, והחזרת קצבאות הביטוח הלאומי שקוצצו באופן דרסטי בשנתיים האחרונות לרמה שלפני הקיצוצים האלה, תוך עדכון קצבאות אלה והצמדתן למדד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעות הסיכום.

אלי בן-מנחם: נצביע תחילה על הודעת סיכום הדיון מטעם סיעת רע"ם.

אלי בן-מנחם: ההצבעה החלה.

אלי בן-מנחם: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – 4

אלי בן-מנחם: נמנעים – 1

אלי בן-מנחם: רבותי, ארבעה חברי כנסת בעד, 19 נגד, אחד נמנע.

אלי בן-מנחם: אם כן, ההצעה לא התקבלה.

אלי בן-מנחם: אני עובר להודעת סיכום של סיעת בל"ד.

אלי בן-מנחם: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – 2

אלי בן-מנחם: נמנעים – 2

אלי בן-מנחם: רבותי, שניים הצביעו בעד, 18 הצביעו נגד, שני נמנעים.

אלי בן-מנחם: אם כן, ההצעה לא התקבלה.

אלי בן-מנחם: אני עובר להצעת סיכום של סיעת ש"ס.

אלי בן-מנחם: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת יצחק כהן - 6

אלי בן-מנחם: נמנעים - אין

נסים זאב: אין לכם בושה על הפנים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זאב, מה קרה?

אלי בן-מנחם: הגענו לש"ס, מה אתה קופץ?

אלי בן-מנחם: רבותי, שישה חברי כנסת בעד, 17 נגד ואין נמנעים.

אלי בן-מנחם: על כן, ההצעה לא נתקבלה.

אלי בן-מנחם: אני עובר להצעת הסיכום של סיעות הליכוד, שינוי, האיחוד הלאומי ומפד"ל.

אלי בן-מנחם: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת גדעון סער - 19

אלי בן-מנחם: נמנעים - אין

אלי בן-מנחם: רבותי, 19 חברי כנסת בעד, חמישה נגד ואין נמנעים.

אלי בן-מנחם: על כן, הצעת הסיכום של סיעות הליכוד, שינוי, האיחוד הלאומי ומפד"ל נתקבלה.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, איפה המפלגה שלך?

אילן שלגי: איפה מפלגת העבודה?

אילן שלגי: כולם בז'נבה?

אילן שלגי: איפה מרצ, איפה מפלגת העבודה?

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, תם הדיון בנושא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, בטעות ישבתי לא במקומי, אלא במקומו של חבר הכנסת ואסל טאהא, ובכל ההצבעות הצבעתי במקומו.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ואסל טאהא לא נוכח במליאה.

אלי בן-מנחם: על כן אני מודיע, שההצבעות האחרונות שנרשמו לחבר הכנסת טאהא הן של חבר הכנסת דהאמשה וחבר הכנסת טאהא לא נוכח ולא הצביע.

אלי בן-מנחם: תודה לך, חבר הכנסת דהאמשה.

צבי הנדל: להודיע למשטרה.

צבי הנדל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/29).

צבי הנדל: ]

אלי בן-מנחם: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 26), התשס"ד-2003, של חבר הכנסת רשף חן - קריאה ראשונה.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השעה כבר די מאוחרת ואני אשתדל לקצר.

רשף חן: בעולם מושלם לא היה צורך בחוק הזה.

רשף חן: בעולם מושלם חוק חינוך חובה חינם היה לחלוטין חינם ולא היינו מבקשים מההורים להשתתף בהוצאות הלימודים בכלל.

רשף חן: אבל לצערנו המצב אינו מושלם והעולם אינו מושלם ועל-פי חוק אנחנו דורשים מהורים להשתתף בסוגים שונים של הוצאות הכרוכות בלימודים.

רשף חן: אלה הוצאות מוגדרות מראש על-פי תקנות ועל-פי צווים.

רשף חן: הבעיה שהחוק הזה בא לתקן היא, שיש חשש שמא הכספים האלה, שאמורים להיות מאוד מוגדרים ומאוד מיועדים למטרות ספציפיות, יתערבבו עם הכספים הכלליים של מוסד החינוך וישמשו לצורך תשלום שכר מורים בצורה כזאת או אחרת או לדברים אחרים שלא לשמם אושרה הגבייה.

רשף חן: כאן בא החוק ומציע להבהיר בראש ובראשונה, שהכספים שאנחנו גובים מההורים הם כספים צבועים, שמיועדים אך ורק למטרות שלשמן הם נגבו.

רשף חן: נוסף על כך, כדי למנוע מצב של ערבוב בין כספי ההורים וכספי בית-הספר, החוק קובע שכספי ההורים יישמרו בחשבון בנק נפרד.

רשף חן: דבר שלישי, נקבע עיקרון שלפיו אם בסוף השנה נשארים כספים באותו חשבון, הכספים האלה נשארים כספים של ההורים ולא הופכים להיות כספים של בית-הספר.

רשף חן: החוק נמנע מלעסוק בשאלה הטכנית של מה ייעשה עם הכספים, אלא הוא קובע את העיקרון שהכספים האלה נשארים כספי הורים ומשאיר לתקנות את התפקיד לקבוע מה יקרה - אם זה יעבור לטובת התלמיד לשנה הבאה, אם ייעשה בזה שימוש על-ידי ועד ההורים או כל מיני אפשרויות אחרות.

רשף חן: אחרון חביב, באופן כללי החוק מזמין את שרת החינוך לקבוע תקנות שיגדירו בדיוק את הטכניקה של ניהול החשבון, הפיקוח על החשבון, הדיווח להורים מה בדיוק קרה עם החשבון וכיוצא בזה.

רשף חן: ההצעה שמונחת כאן עכשיו היא תוצאה של עבודה יפה וקשה של כל חברי ועדת החינוך, ואני מאוד מודה להם על כך, וגם של נציגי משרד החינוך שתרמו את תרומתם הרבה.

רשף חן: ההצעה הזאת היא על דעת משרד החינוך, ולמיטב זיכרוני על דעת כל חברי ועדת החינוך שהשתתפו בהצעה.

רשף חן: אני אודה לכם אם תתמכו בהצעה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת רשף חן.

אלי בן-מנחם: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, הכספים שבתי-ספר ומנהלי בתי-ספר נאלצים לגבות מההורים הלכו ותפחו בשנים האחרונות.

ג'מאל זחאלקה: פעם היה מדובר על סכומים קטנים מאוד, שלא היו נטל רציני על המשפחות, אבל בשנים האחרונות הכספים האלה הלכו ותפחו.

ג'מאל זחאלקה: הסיבה העיקרית לכך היא צמצום התמיכה הממשלתית בחינוך וצמצום התמיכה הממשלתית ברשויות המקומיות, למשל, שמממנות את בתי-הספר העירוניים.

ג'מאל זחאלקה: כך, למשל, התמיכה במועצות המקומיות ירדה מ-4.8 מיליארדי שקלים בשנת 2001 ל-2.4 מיליארדי שקלים השנה.

ג'מאל זחאלקה: כך מועצה מקומית לא יכולה לתמוך בפעילויות שונות בבתי-הספר.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה שלי היא שהדמגוגיה שאני שומע באמצעי התקשורת היא כאילו יש מנהלי בתי-ספר שעושקים את המשפחות ומבקשים כסף, ויש מורים רעים ומחנכים לא טובים, הם רוצים כסף מהאנשים.

ג'מאל זחאלקה: השאלה היא למה הם גובים את הכסף, לאילו פעילויות.

ג'מאל זחאלקה: רוב הפעילויות שבגינן נעשית גבייה - ואני מדבר מניסיוני כהורה לבנות שלומדות בבתי-ספר - הן של אחזקת מבנים.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים בית-שימוש לא תקין בבית-ספר לא מתוקן במשך חודשים רבים, ואז מורה תופסת יוזמה.

ג'מאל זחאלקה: היא אומרת שאם היא תחכה ותלך לפי חוק חינוך חובה חינם והמועצה המקומית לא תורמת והממשלה לא נותנת - היא נאלצת בלית ברירה לגייס כסף מההורים.

ג'מאל זחאלקה: תדעו לכם שאחזקת מבנה בית-הספר, בהרבה בתי-ספר, נעשית על-ידי ההורים.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בצרכים מינימליים, אנחנו לא מדברים על מותרות.

ג'מאל זחאלקה: כששינוי מציעה משהו בנושא הכלכלי-החברתי, אינסטינקטיבית אני צריך להתנגד לו, כביכול מכיוון שאני מכיר את משנתם.

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה הוא בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין להם משנה בכלל.

ג'מאל זחאלקה: יש להם משנה סדורה מבחינה חברתית וכלכלית, תאמין לי, הכי סדורה בכנסת, והיא איומה - החלש שייפול, החזק והעשיר שימריא.

ג'מאל זחאלקה: זה בשני משפטים המשנה הכלכלית-החברתית של שינוי.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה רוצה יותר, אני יכול לומר לך שיש להם התפיסה של העושר המטפטף מלמעלה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם עשירים יהיו יותר עשירים, יש חורים בתיקים שהם מכניסים ועושר יטפטף למטה לשכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: אבל הם דואגים תמיד לסתום את החורים האלה, ככה שיש יותר עשירים אבל השכבות החלשות לא נהנות מזה, אלא נעשות יותר עניות.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה עכשיו להיכנס לעולמה - שאני מתנגד לו בצורה קוטבית - עולמה הכלכלי-החברתי - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - - השינוי - - - לשינוי בכיוון הזה.

ג'מאל זחאלקה: ברור.

ג'מאל זחאלקה: לא, יש להם תואם שקוראים לו נתניהו, הוא חושב אותו דבר, והליכוד הולך אחריהם בלי מחשבה אפילו.

ג'מאל זחאלקה: הליכוד זה ערב-רב של משנות כלכליות-חברתיות.

ג'מאל זחאלקה: גם המפד"ל הולכת אחריהם, כולם הולכים בעניין הכלכלי-החברתי - היחידים שיש להם משנה סדורה זה שינוי, וכולם הולכים אחריהם בלי מחשבה אפילו.

אילן שלגי: אמרת - - -

ג'מאל זחאלקה: לא, לא, זה רע מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אתם עושים ביעילות רבה את הדברים הרעים - -

יגאל יאסינוב: לפחות - - -

רשף חן: הלוואי - - -

ג'מאל זחאלקה: - - זו האבחנה הנכונה שלכם.

ג'מאל זחאלקה: אתם עושים עבודה טובה מאוד, יעילה מאוד, בכיוון הלא-נכון - -

יגאל יאסינוב: מסכים אתך.

ג'מאל זחאלקה: - - אתם רצים ריצת אמוק בהספק גדול מאוד, בדרך שמובילה לאסון חברתי.

ג'מאל זחאלקה: עושים את זה מהר, עושים את זה ביעילות רבה, אבל זה מוביל לאסון.

צבי הנדל: מה עם החוק הזה, הוא טוב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

ג'מאל זחאלקה: כהורה, מה שמעניין אותי - ואני חושב שזה צריך לעניין את חברי הכנסת - זה טובת התלמיד בעיקר, וטובת ההורים.

ג'מאל זחאלקה: ואני חושב שהורה שתורם או נגבה ממנו כסף למטרה מסוימת - הוא רוצה לדעת.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה לשמוע שכאילו בית-הספר או המנהל גובה בשביל לתקן מעקה, כדי שילדים לא ייפלו - כי הרשות לא עושה את זה, הרשויות לא עושות את זה, לא נותנות לו כסף לתקן את זה, אי-אפשר לתחזק את בית-הספר - אז אני רוצה לדעת שמתקנים את המעקה ולא עושים משהו אחר באותו כסף.

ג'מאל זחאלקה: קונים נייר, או אני לא יודע מה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זחאלקה, זמנך תם.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שבצד החוק הזה צריך לקבוע דברים - ואני אעמיד את הדברים בצורה הכי חדה.

ג'מאל זחאלקה: אם קבוצת הורים רוצה לעשות מותרות בבית-הספר - בבקשה, שישלמו, אבל צריך לקבוע סל מינימום שהוא באחריות הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, ההורים, נאלצים לשלם דברים שעל-פי חוק הממשלה צריכה לדאוג להם, אחרת מרוקנים את חוק חינוך חובה מתוכן.

ג'מאל זחאלקה: איזה חינם זה?

ג'מאל זחאלקה: אם אנחנו צריכים לתקן את הדלתות בבתי-הספר, לתחזק את בית-הספר, דברים מינימליים שצריכים להיות בבית-הספר - ההורים צריכים לשלם על המזגן, על מה לא.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אני חושב שבצד החוק הזה צריך חוק שיבטיח שמשרד החינוך והרשויות המקומיות יממנו תנאי מינימום הכרחיים ללימודים תקינים בבתי-הספר.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אריה אלדד - אינו נוכח.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

נסים זאב: - - -

אלי בן-מנחם: אני מציע לך, חבר הכנסת נסים זאב, שתהיה סגן יושב-ראש הכנסת בפעם הבאה ותנהל את הדיונים מפה.

אלי בן-מנחם: אל תנהל משם דיונים.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לקחתי לי רב בכנסת - שמו נסים זאב, ואני גם חבר של שינוי, אין לי בעיה במשנתם, אבל בקשר לחוק הזה לכל הפחות אני עם רשף חן.

איוב קרא: אני חושב שהחוק הוא מאוד מיוחד וחשוב מאוד, וגם גיביתי את החוק הזה בוועדה.

איוב קרא: אני חושב שהוא עושה סדר - אחרי שהבנתי אותו - בכל הסוגיה שמועלית בתוכן החוק.

איוב קרא: אני בכלל חושב, ידידי חבר הכנסת רשף חן, שהיה טוב אילו הבאנו יחד הצעת חוק שתגביל גביית כספים מהורים, ובמקביל אפשר להעלות את הארנונה, אפשר להעלות את הביטוח הלאומי - לא יודע בדיוק מה, אבל יש טעם לפגם בגביית כספים מהורים לכל מיני שירותים שהתלמידים צורכים.

איוב קרא: אני מעריך שבסוגיה הזאת שלפנינו אומנם בא סדר על כנו, אבל אני יודע שיושב-ראש ועדת החינוך התכוון לפחות להניח על שולחן הכנסת הצעת חוק שמבטלת בעצם את כל גביות האגרות האלו למיניהן, ולקחת דוגמה.

איוב קרא: אני חושב שכולנו הסתובבנו בעולם, ורואים איך אפילו באוניברסיטאות הלימודים הם חינם ואין שום הוצאה כמעט; זה דבר שצריך להיות במדינת ישראל והגיע הזמן לקדם אותו.

איוב קרא: הקטע של ההוצאות הללו, בעיני, אומנם החוק מסדיר את זה, אבל יש לי הרגשה שמשהו משתבש פה, שאין פיקוח מספיק על העניין הזה.

איוב קרא: זה לא בגלל הסכומים, לדעתי הם סכומים פעוטים יחסית, אבל אני מרגיש לא טוב שעושים את זה לא בדרך של מה שנקרא דבר שהוא קבוע, דבר שהוא מבוקר, דבר שהוא ידוע מראש ומוכתב מראש על-ידי השלטון המרכזי.

איוב קרא: כל מועצה עושה מה שהיא רוצה.

איוב קרא: אנחנו רואים שיש מועצות שבעצם יש להן בעיה אפילו לקיים מערכת חינוך כמו שצריך.

איוב קרא: אני יודע שאתמול תלמידי בתי-ספר בהרבה מקומות, לא היו להם אפילו מים בבית-הספר שהם לומדים בו, וחלק אפילו חשבו - קיבלתי טלפון עכשיו - להשבית כמה בתי-ספר בגליל המערבי, בירכא, באזור שם.

איוב קרא: אני חושב שהדבר הזה במדינת ישראל, במדינה נאורה - שאנחנו לא מספקים מים לבתי-ספר, לתושבים, בגלל איזו הזנחה או איזה משגה של ראש רשות לשעבר, או מפני שהממשלה אשמה, ולא חשוב מה הסיבה - הוא דבר שצריך להוקיע אותו וגם צריך להביא למצב שדברים כאלה לא יקרו.

איוב קרא: מה שבטוח - אני מקווה שבחוק הזה, רשף חן ידידי, חבר הכנסת משינוי, אנחנו נתמוך בך.

איוב קרא: אני חושב שצריך להסדיר את כל הסוגיה הזאת של מערכת החינוך.

איוב קרא: אגב, בעבר היתה בעיה - גם כספים שמגיעים לרשויות המקומיות בגין שירות של חינוך, למשל הסעות תלמידים או אבטחה או דברים כאלה - בחקיקה, של זבולון אורלב בזמנו, הכסף הזה הפך להיות צבוע, והיום זו עבירה על החוק לגעת בדברים הללו.

איוב קרא: אני חושב שאנחנו מסדירים את הסוגיה הזאת לאט-לאט, אבל אין לי ספק שגם בחוק הזה - שהוא טוב לכל הדעות - יש לי הרגשה שצריך ללכת לחקיקה כוללת, שמעבר למה שמשולם לרשות המקומית אין צורך לשלם לבתי-ספר שום דבר, לרבות טיולים.

איוב קרא: צריך מראש אולי להעלות את הארנונה, לעשות משהו, ולא להביא למצב שההורים ישלמו מזומן לבתי-ספר.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת איוב קרא.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת דהאמשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, התפעלות גורפת מהצעת החוק.

נסים זאב: הצעת החוק אומרת ש"כל תשלום שהתקבל, במישרין או בעקיפין, ממי שזכאי לחינוך חינם - - - הלומד במוסד חינוך רשמי או במוסד חינוך אחר" - דהאמשה - "שאוצר המדינה נושא בשכר הלימוד - - -".

נסים זאב: ורבותי, כאן העוקץ.

נסים זאב: החוק הזה חל על בתי-ספר מוכרים שאינם רשמיים, זה חל על תלמודי-תורה, זה חל על בתי-הספר הערביים, זה חל על בתי-הספר הנוצריים, כאשר מדינת ישראל, משרד החינוך משתתף בקושי ב-55%.

נסים זאב: אז בתי-הספר לוקחים שכר לימוד - אולי קצת יותר מ-900 שקלים, כפי שאז שרת החינוך הציעה שזה יהיה הסכום המקסימלי - ובעצם, זה שכר לימוד שבאמת משולם כמשכורות לאותן מורות, לאותם מורים, לאותם עובדים.

נסים זאב: אז מה רוצים פה, לחנוק את כל בתי-הספר המוכרים שאינם רשמיים, תלמודי- התורה?

נסים זאב: אני פונה לסגן שרת החינוך, שמבין בדיוק למה אני מתכוון, שלגבי אותם בתי-הספר המוכרים שאינם רשמיים, שמשרד החינוך לא נושא את מלוא החובה לגבי התשלומים - שעליהם החוק הזה לא יחול, ומשרד החינוך צריך לתת את הגיבוי לעניין הזה.

נסים זאב: אין לי בעיה.

נסים זאב: בתי-ספר שהם מוכרים רשמיים, והשכר משולם ישירות במשרד החינוך, והמשכורות משולמות דרך משרד החינוך - לרבות ירושלים, שיש פה מינהלת חינוך - אז מינהלת החינוך היא משלמת משכורות באופן ישיר.

נסים זאב: אבל כאשר המוסד הוא מוסד פרטי, וחלק מהתשלומים למורים ולמורות הוא מאותה גבייה, וזה כולל גם את אותם דברים שהזכרת, חבר הכנסת רשף חן - אי-אפשר לבקש ולדרוש חשבון נפרד, שזה מחייב רואה-חשבון.

נסים זאב: ואני יודע מה זה חשבון נפרד, אפילו אם זה באותו בנק.

אילן שלגי: שיבדוק אתכם.

אילן שלגי: מה יש?

נסים זאב: תפסיק להיות ציני.

נסים זאב: לא מתאים לך, אתה יושב-ראש ועדת החינוך.

נסים זאב: כל פעם כשאני מדבר, אתה מדבר אתי בציניות, ואני מאוד מכבד אותך.

נסים זאב: תאמין לי, אני כל פעם עונה לך, ואני אומר דברים בשליפה, ואחר כך אני אפילו מצטער, אני אומר לך את האמת.

נסים זאב: אני מדבר לעניין, ופה זה נושא לעניין.

נסים זאב: הייתי רוצה שסגן שר החינוך יתייחס לעניין, ובאופן החיובי, כפי שאני מבקש.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

אלי בן-מנחם: אחרון הדוברים, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין לי בעיה עם החוק הזה, אם כי ראוי היה להרחיק לכת בשני כיוונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדבר הראשון: בכלל, כפי שהחוק, כשמו כן הוא, חוק לימוד חובה - יש למנוע בכלל גביית כספים מהורים ומתלמידים, והמדינה חייבת לספק את החינוך חינם, כפי שהיא התחייבה וכפי שזה ראוי ואמור להיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדבר השני: גם כאשר מחייבים את ההורים לשלם תשלומים, מעבר למה שמוצע בחוק הזה, הייתי מציע שהתשלומים שנגבים, ואם נשאר מתשלומים אלה כסף כלשהו - לא להחזיר את זה לילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי מדובר בסכומים קטנים ובתלמידים שכבר גמרו את שנת הלימודים, יכול להיות שגם עזבו את בית-הספר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולכן צריך לשמור את הכספים האלה למטרה שלשמה הם נגבו, ולהשאיר אותם באותו חשבון בנק, באותה קופה, לשימוש עתידי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מביא אותנו גם להקפדה יתירה, שלא ייגבו כספים רבים ולא ייגבו סכומים גדולים, לא מעבר לנחוץ ולסביר ולמקובל, כך שלא יישארו בקופה סכומי כסף שיהיו בעלי משמעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתנאים האלה, אין לי בעיה עם החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אדבר פה על משנת שינוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מסכים עם המדיניות החברתית של הממשלה כולה, אבל אני מצווה על התייחסות לגופו של עניין, ולא לגופו של מציע או לגופה של מפלגה, ואני אצביע בעד החוק.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

אלי בן-מנחם: סגן שרת החינוך צבי הנדל ביקש להשיב.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברי חברי הכנסת, החוק ודאי ראוי ובסדר, רק בעקבות מה ששמעתי פה מחבר הכנסת נסים זאב, אני מבקש גם מיושב-ראש ועדת החינוך, שבמקרה יושב פה, וגם ממציע החוק, רשף חן, להקפיד ולציין, על מנת שלא יהיו אי-הבנות, שהחוק הזה לא מדבר על שכר לימוד, כי אחרת זו סוגיה אחרת ומורכבת.

צבי הנדל: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לסגן שרת החינוך חבר הכנסת צבי הנדל.

רשף חן: בהתייחס להערה של חבר הכנסת זאב ושל סגן השר, אני רוצה להבהיר שהכוונה היא שהחוק לא יחול על מצב שבו ההורים משלמים את שכר הלימוד עצמו, ונוודא בשלב ההכנה לקריאה שנייה ושלישית שזה מובהר בניסוח החוק מעל לכל ספק.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת רשף חן.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מתחילים בהצבעה.

אלי בן-מנחם: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 9

אלי בן-מנחם: נמנעים - 1

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, תשעה חברי כנסת הצביעו בעד, אחד נגד, נמנע אחד.

אלי בן-מנחם: על כן, הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 26) (ייעוד תשלומים), התשס"ד-2003, של חבר הכנסת רשף חן ואחרים, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החינוך והתרבות.

אלי בן-מנחם: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

אלי בן-מנחם: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ז' בכסלו התשס"ד, 2 בדצמבר 2003, בשעה 16:00.

אלי בן-מנחם: ישיבת הכנסת נעולה.