ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ועשרים-וחמש של הכנסת השש-עשרה, 2005-02-22 00:00

שאול יהלום: מצוקת הרשויות המקומיות – אי-תשלום משכורות; עיכוב תשלומי משכורות ברשויות המקומיות; המצוקה התקציבית הקשה של הרשויות המקומיות; הכוונה לפטר 5,000 עובדים ברשויות המקומיות בעקבות ההסכם עם ההסתדרות 19

אופיר פינס-פז: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 45

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 6)) הארכת מועדים בבחירות מיוחדות - הוראת שעה), התשס"ה-2005 46

משה גפני: שאילתות ותשובות 48

משה גפני: 1323.

משה גפני: הענקת אזרחות ישראלית 49

משה גפני: 1860.

משה גפני: דוח-אפרתי על משבר הרשויות המקומיות 50

משה גפני: 2214.

משה גפני: מענקים לרשויות מקומיות 51

משה גפני: 2354.

משה גפני: סיוע לרשויות המקומיות 52

משה גפני: 2415.

משה גפני: קצב עליית יהודי אתיופיה 53

משה גפני: 2560.

משה גפני: טיפול עיריית ירושלים בעבירות בנייה בבית-חנינא 55

משה גפני: 2632.

משה גפני: טעות בטופס רישום כניסה למדינת ישראל 56

אראלה גולן: מאיר פרוש (אגודת ישראל - יהדות התורה והשבת): 59

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שלישי, י"ג בחודש אדר א' תשס"ה, 22 בחודש פברואר 2005 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, שתי משלחות אורחים לפנינו.

ראובן ריבלין: קודם כול, אנחנו מקדמים בברכה את אורחינו היום - נשיא הסנאט של צ'ילה, הארנן לראין פרננדז, ופמלייתו.

ראובן ריבלין: אדוני נשיא הסנאט, ברוך הבא לכנסת, לירושלים בירת ישראל ולארץ הקודש.

ראובן ריבלין: לישראל ולצ'ילה מסורת רבת שנים של יחסי ידידות, שעמדו במבחן התמורות המדיניות.

ראובן ריבלין: זוהי ידידות בין שתי מדינות דמוקרטיות, שלהן ערכים אנושיים משותפים.

ראובן ריבלין: לא אסתיר כי לא אחת מתגלעות בינינו מחלוקות בנושאים מדיניים, ויש לפעמים אי-הסכמות, אבל הבסיס, הבנוי על הערכה הדדית, מוצק.

ראובן ריבלין: אדוני הנשיא, אתה מבקר אצלנו בימים שבהם החברה בישראל קרועה סביב ההחלטה על פינוי ומסירת חלקים מארצנו.

ראובן ריבלין: אלפי אנשים, נשים וטף, אשר גידלו בנים ונכדים על אדמתם ובנו בית ונטעו עץ וקברו אב ובן, ייעקרו מבתיהם, אחרי שעמדו בגבורה מול גלי הטרור.

ראובן ריבלין: אדוני הנשיא, אנחנו כאן בדמוקרטיה קובעים רק כלל אחד, והוא שהרוב בבית זה הוא שיכריע, והרוב בשלב זה הכריע.

ראובן ריבלין: רבים בישראל תולים תקוות ונחלו אכזבות רבות בעבר משכנינו הפלסטינים, אבל אני חושש שגם הפעם אנחנו מסתכלים על העניין בצורה שתהיה מאוד עוקבת ובוחנת, בצורה עמוקה.

ראובן ריבלין: אנו רואים בצ'ילה, אדוני, חלון ליבשת הדרום-אמריקנית הגדולה, חלון של היכרות מעמיקה ושל אפשרויות כלכליות לשני הצדדים.

ראובן ריבלין: אורחנו אתה, ואני מקווה שתרגיש כאן בבית, כשם שישראלים רבים המטיילים בארצך מרגישים שם בבית.

ראובן ריבלין: ברוך הבא.

ראובן ריבלין: Welcome to , welcome to , the capital of , and welcome to the Parliament of Israel, shrine of the democracy of the State of Israel.

ראובן ריבלין: Welcome Mr.

ראובן ריבלין: President.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, בהזדמנות זו אני מבקש לברך את המשלחת הפרלמנטרית מפינלנד ואת חבריה היושבים עמנו יחד ביציע האורחים.

ראובן ריבלין: מכובדי, באתם אלינו מהצפון, מארצות הקור, ואנחנו מקבלים את פניכם בברכה חמה.

ראובן ריבלין: החום, כידוע, איננו רק שאלה של טמפרטורות, אלא מידתו של הלב.

ראובן ריבלין: שני העמים, הפיני והישראלי, רחוקים מרחק רב האחד ממשנהו.

ראובן ריבלין: אתם שוכנים בירכתי צפון, בארץ אגמים ויערות, ואנחנו במזרח התיכון, באזור סוער שעל ספר המדבר.

ראובן ריבלין: אולם החיבור בין שני העמים איתן.

ראובן ריבלין: אנחנו מקנאים בפינלנד, שיכולה לשים דגש מיוחד באיכות החיים ובאיכות הסביבה.

ראובן ריבלין: אנו עדיין עסוקים בשמירת חיינו אנו כאן, בחלקת האדמה שלנו, ועוד לא הגענו אל המנוחה ואל הנחלה.

ראובן ריבלין: רבותי, זכות היא לעמכם על חלקכם בכינון מדינת ישראל, שכן בהחלטת האו"ם בנובמבר 1947 היתה פינלנד המדינה השלישית שהרימה ידה בעד, לאחר ארצות-הברית וברית-המועצות.

ראובן ריבלין: אני תקווה כי ביקורכם יחשוף בפניכם את המציאות המורכבת שבה אנו חיים, ותוכלו ללמוד מקרוב על הקרע הקשה הנפער בחברה הישראלית בעקבות החלטת הכנסת והממשלה לפנות חלקת ארץ פורחת ומלאת חיים, והכול בשם החתירה העזה שלנו לשלום.

ראובן ריבלין: אני מאמין כי הביקור יהדק את היחסים בין שני הפרלמנטים שלנו ויתרום לחיזוקם.

ראובן ריבלין: אני מודה לכם על הידידות ועל הביקור בירושלים בירתנו.

ראובן ריבלין: בשם הכנסת כולה אני מאחל לכם ביקור פורה ומהנה.

ראובן ריבלין: Dear friends from , I welcome you to , the capital of , to the State of Israel, and to the Parliament of Israel, the Knesset of Israel, shrine of the Israeli democracy.

ראובן ריבלין: Welcome.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו מציינים היום מלאות 60 שנה לתיאטרון "הקאמרי".

ראובן ריבלין: "בן שישים לזיקנה", נאמר בפרקי אבות.

ראובן ריבלין: אבל "הקאמרי" הוא זקן-צעיר.

ראובן ריבלין: מאז, מימי תל-אביב הקטנה, ועד עתה, הוא תיאטרון בעל רוח צעירה, שלא לומר חצופה, ולעתים גם נועזת.

ראובן ריבלין: ותמיד תמיד, משחר נעוריו ועד היום, ב"קאמרי" נשבה אותה רוח - הרוח שמייצרת את האמנות, רוח שבועטת בממסד, גם בממסד שלנו, בבית הזה שבו אנו יושבים.

ראובן ריבלין: רבותי, זכויות רבות לו ל"קאמרי" מקום המדינה, עת הלך אתנו בשדות המלחמה עם "הוא הלך בשדות" של משה שמיר, אז התרגשנו ודמענו עם מיקה של אורי, ועד למחזות שכתב חנוך לוין, שבעט ובעט ובעט עד זוב דם בבשרה של ההנהגה הישראלית.

ראובן ריבלין: המחזות ב"קאמרי" נגעו במורסות של החברה הישראלית, והנגיעה זעזעה את הקהל ולא הותירה איש אדיש.

ראובן ריבלין: לידת התיאטרון "הקאמרי" היתה סיפורם של אנשים שפרצו מסגרות וחוללו מהפכה.

ראובן ריבלין: "הקאמרי" היה תבנית נוף מולדתנו.

ראובן ריבלין: הוא הקנה תחושה של שייכות לנוף, לשפה, לחברה, ויכולת יוצאת דופן לרגש אותנו, להרגיז ולהצחיק ולהכעיס.

ראובן ריבלין: בגיל 60 מתגאה "הקאמרי" בכ-470 ההצגות שהעלה, בלהקת שחקנים נפלאה ובאהבת הצופים.

ראובן ריבלין: מכאן, מכנסת ישראל, נשלח ברכה חמה לשחקנים שעל הבמה, להמשך היצירה, בתקווה שההצגה תמשיך לגעת בנו הצופים באותה הצלחה.

ראובן ריבלין: יהא ברוך "הקאמרי" ב-60 שנות קיומו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היום יום שלישי ולכן אנחנו פותחים את סדר-היום בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכם להפעיל את ההצבעה על מנת לקבוע מי הוא הדובר הראשון.

ראובן ריבלין: הדובר הראשון היום יהיה חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אם הוא לא ידבר בטלפון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת אלדד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, הממשלה איננה וגם אין שר מקשר, אבל אנחנו נדבר אל הכנסת ואל מי שמאזין או צופה בנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יצאתי היום לאזור התעשייה אפק, ומשהו שם פשוט שבה את לבי והזכיר לי את הישיבה אתמול עם ראש הממשלה, כאשר תוך כדי דיבור על הבעיות ועל המצוקות של המגזר הערבי בכלל, והמצוקה של כפר-כנא בפרט, שלראשונה בהיסטוריה הקרובה שלה, אחרי עשר שנים, מנתקים שם את המים, ראש הממשלה התריס ואמר: למה אתם לא משלמים ארנונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי לו: אדוני ראש הממשלה, כאשר יש אזור תעשייה בכפר-כנא, הנושק ממש לבתים שלה, הארנונה משולמת לנצרת-עילית דרך האוויר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה אני מספר את זה עכשיו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי בכפר-קאסם מצאתי בדיוק אותו דבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכפר-קאסם, אזור תעשייה שנושק לבתים של כפר-קאסם, לפי כל דבר ועניין וגיאוגרפיה זה נחשב כפר-קאסם, זה כאילו אזור של ראש-העין, והארנונה משולמת לראש-העין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגיע הזמן לתקן עוולות כאלה, אדוני, כי זה רק מייבש את כולם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, ואחריו - חבר הכנסת מרגי.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שבוע הוצפה הארץ בגל של מכתבי איום מכוערים נגד שרים - סטיקרים מזעזעים: "אריק, לילי מחכה לך" - וכולנו התאחדנו בגינוי התופעות המכוערות האלה, חסימות הצירים האלימות.

אריה אלדד: אתמול הסתבר שיש פרובוקטור משטרתי שעומד לפחות מאחורי חלק מהתופעות הללו.

אריה אלדד: ראוי להזהיר במעמד זה את צעירי ישראל הנלהבים: לא כל מי שבא לפתות אתכם במאבק למען האידיאלים שלכם, מתכוון באמת לאידיאלים, ויכול להיות שמישהו זקוק לפרובוקציות מכוערות כדי להבאיש את ריחם של המתיישבים.

אריה אלדד: אין הרבה זמן - יש חמישה חודשים, וזה לא מספיק בשביל להפוך את מלח הארץ למטרה לכדורי מלח.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, ואחריו – חבר הכנסת אהוד יתום.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום זכינו לכבוד מפוקפק - כמעט חצי מהעיתון מגלה לנו ומספר לנו על תדירות הפשיעה וגלי הפשיעה במדינה.

יעקב מרגי: כשהפכנו את הדף ראינו, לבושתנו ולחרפתנו, איך אנחנו כחברה מתייחסים לקשישים.

יעקב מרגי: כל עוד תקציב המדינה לא אושר, אני קורא לממשלה, שלא נמצאת כאן, בתקווה שמישהו יקרא או ישמע, שתכניס פעולת חירום למלחמה בפשיעה, למלחמה באלימות ולסיוע לקשישים.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אהוד יתום, ואחריו – חבר הכנסת מצנע.

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול שמעתי מאירופה את נאומו של הנשיא בוש וניסיתי להבין את ההסכמות שעליהן דיבר ראש הממשלה, שהוא קיבל מהנשיא בוש בעצמו.

אהוד יתום: האם הכוונה היתה לרצף טריטוריאלי למדינה פלסטינית?

ראובן ריבלין: אתמול הנשיא בוש הסביר לווייסגלס למה הוא התכוון.

אהוד יתום: האם הכוונה היתה להפסקה של האזורים שאנחנו דיברנו עליהם, כאזורים שאם נוותר ברצועת-עזה, אז נעבה אותם?

אהוד יתום: אדוני היושב-ראש, יצאתי מבולבל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מצנע ודאי לא ייתן לך איזה סימנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מצנע, ואחריו - חבר הכנסת שלגי.

עמרם מצנע: השבוע קיבלה ממשלת ישראל החלטה על היפרדות מהפלסטינים ברצועת-עזה ובצפון השומרון.

עמרם מצנע: לפני שבוע אישרה הכנסת את חוק היישום של תוכנית ההתנתקות.

עמרם מצנע: אני רוצה לנצל את השניות שיש לי כדי לקרוא לכל חברי הכנסת, בין שהם מתנגדים או התנגדו ובין שתמכו בהצעת החוק - כולנו נשבעים מעל הדוכן הזה בחגיגיות שנפעל ליישום החלטות הכנסת.

עמרם מצנע: אני קורא לכולם - - -

ראובן ריבלין: זה רק הממשלה עושה.

ראובן ריבלין: אני עוצר את השעון כדי שלא תהיה אי-הבנה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נשבע אמונים למדינת ישראל.

ראובן ריבלין: הממשלה מחויבת בחוקי הכנסת ובהחלטותיה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יכול להיות שנבחר פה על מנת לשנות את החוקים.

עמרם מצנע: לשנות את החוקים זה בסדר.

עמרם מצנע: אתה יודע מה?

עמרם מצנע: אני ממשיך את בקשתי.

ראובן ריבלין: אני מאוד מעריך ומכבד את מעמדו ואת דעתו וגם את אישיותו של אדוני, אני מציע לך לקרוא פעם את ההבדל בין ההצהרה של חבר כנסת לבין ההצהרה של חבר ממשלה כאשר הוא נשבע.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להמשיך.

עמרם מצנע: אני בהחלט אעשה את זה.

עמרם מצנע: עם זאת, אני פונה אל חברי חברי הכנסת להיות שותפים בביצוע והוצאה לפועל של החלטות הממשלה, החלטות הכנסת, ולדאוג לכך שגם אם יש פעולות התנגדות, שתהיינה דמוקרטיות ולא חורגות מהחוק.

עמרם מצנע: בסופו של דבר, כאשר ממשלה מחליטה וכנסת מחוקקת, אני חושב שזה אינטרס של כולנו שזה יבוא לידי מימוש בדרך הנכונה ביותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נשאלת השאלה, חבר הכנסת מצנע, אם חבר הכנסת טיבי עבר על החוק, האם החסינות לא עומדת לו מעל החוק.

ראובן ריבלין: כי מה היה קורה?

ראובן ריבלין: כשהתעסקתי בכדורגל הייתי אומר לשחקנים, שיש עשרת הדיברות לשחקן.

ראובן ריבלין: הדיבר הראשון: המאמן תמיד צודק; השני: כשהמאמן לא צודק, ראה סעיף 1.

ראובן ריבלין: חסינות חברי הכנסת גוברת על כל דבר, למעט אם הוא בוגד בנאמנותו למדינת ישראל.

ראובן ריבלין: כל השאר, כפוף לחסינות.

עמרם מצנע: לא דיברתי על החסינות, דיברתי על הערך שבכך.

ראובן ריבלין: בקשר לעניין זה, פעם רצוי לערוך דיון בכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלגי, אני ממש מתנצל על כך שגזלתי את תורך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלגי, ואחריו – חבר הכנסת טאהא.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חקלאי ישראלי המייצא פירות או ירקות לאירופה חייב להפסיק את ההדברה והריסוס בחומרים כימיים שלושה שבועות לפני הקטיף והמשלוח, משום שההוראות של השוק האירופי מאוד מחמירות לגבי איסור חומרי הדברה.

אילן שלגי: לעומת זאת, התקן הישראלי הוא אחר, ואותו חקלאי, בחלק אחר של אותו שדה ומטע, שישווק בעוד שלושה שבועות כאן בישראל, איננו מפסיק את ההדברה ואת השימוש בחומרים כימיים.

אילן שלגי: התוצאה היא שאנחנו, הצרכנים הישראלים, אוכלים פירות וירקות מלאים ברעל.

אילן שלגי: התקן הישראלי לא השתנה.

אילן שלגי: שר החקלאות, שדואג לחקלאים ולא לצרכנים, סבור שהאירופים הם שישמרו על הבריאות, לנו זה פחות חשוב.

אילן שלגי: אני רוצה מכאן לקרוא לצרכנים הישראלים: קנו פירות וירקות אורגניים.

אילן שלגי: הפרי פחות יפה, פחות בוהק, אבל הוא לא מקבל מנת ריסוס יתר, יום לפני, כדי שייראה יפה יותר, וגם יש בו יותר ויטמינים.

אילן שלגי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שלגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טאהא, ואחריו - חברת הכנסת פינקלשטיין.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סוף-סוף באה הצהרתו של הפרקליט הצבאי על הפסקת הריסת בתים בשטחים הכבושים, שמוכיחה את מה שאמרנו במשך יותר משנתיים - שהמדיניות הזאת היא מדיניות לא נכונה, טיפשית, שרק מעמיקה את האיבה והשנאה בין שני העמים.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, היום יש מקום לחשוב בצורה רצינית, על מנת לפצות את האלפים והמאות מבני המשפחות שניזוקו כתוצאה מהמדיניות הזאת, שנותרו בלי קורת-גג, שנותרו בחום או בקור, סובלים כתוצאה מהמדיניות הזאת.

ואסל טאהא: היום יש מקום לפצות אותם, אם באמת ממשלת ישראל צועדת בכיוון השלום הצודק הבר-קיימא.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת פינקלשטיין, ואחריה - חבר הכנסת דהן.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר פעמים רבות פניתי לוועדת החוקה בבקשה לקיים ישיבה מיוחדת בנושא נהלים לגירוש ילדים מגוש-קטיף, כדי למזער את הנזק שנגרם להם.

גילה פינקלשטיין: לא נעניתי, להיפך.

גילה פינקלשטיין: אני שומעת על תדרוך שוטרים שמיועדים לבצע את הגירוש מגוש-קטיף, כיצד לפנות בכוח אם המחזיקה את תינוקה.

גילה פינקלשטיין: "קודם כול", מעיד השוטר, "יש לקחת ממנה את התינוק בכוח".

גילה פינקלשטיין: השוטרים לומדים שיטות שונות איך להכאיב על-ידי לחץ על מפרקים שונים בגוף כך שלאם לא תהיה ברירה אלא להרפות את אחיזתה בתינוק.

גילה פינקלשטיין: הכול באופן שהיא לא תוכל מאוחר יותר להראות סימני אלימות ולטעון שהכו אותה.

גילה פינקלשטיין: לאחר ניתוק הילדים מהאם הם יימסרו מיידית לעובדת סוציאלית.

גילה פינקלשטיין: רק לאחר שהאם תעלה על האוטובוס ישיבו לה את ילדיה.

גילה פינקלשטיין: את המפונים יעבירו לשכונות קרוונים ולבתי-מלון שיוקצו לכך, ושם תוצב עליהם שמירה כדי שלא יוכלו להפגין, לחסום צמתים או לפעול בכל דרך מחאה לגיטימית אחרת.

גילה פינקלשטיין: כל זה אמור להתרחש במדינה שלנו, במדינה יהודית ודמוקרטית.

גילה פינקלשטיין: הייתכן?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, ואחריו – חבר הכנסת רצאבי.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כולנו מתפלאים, כשאנחנו קוראים בספרי ההיסטוריה או בספרים שמדברים על הזמן הקודם, איך יכול להיות בתולדות האנושות שהיה מושג שהקריבו אדם למולך.

נסים דהן: לא תפסנו את זה.

נסים דהן: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, בימים אלה אנחנו עדים להקרבת לא אדם אחד - אלפי בני-אדם למולך.

נסים דהן: יש מולך חדש שקוראים לו התנתקות.

נסים דהן: לאותו מולך של ההתנתקות - כל המפלגות ששותפות לקואליציית ההתנתקות מוכנות לזבוח על מזבח ההתנתקות את הקשישים, את הזקנים, את הילדים, את הרעבים.

נסים דהן: היום אנחנו עדים בוועדת הכספים לכך, שאנחנו זובחים גם את הביטחון הפנימי של מדינת ישראל.

נסים דהן: בפני ועדת הכספים הופיעה צמרת המשרד לביטחון פנים ואמרה חד-משמעית, שעם תקציב כזה המשטרה תהיה קטנה יותר, חלשה יותר, לא תוכל לאכוף את החוקים במדינת ישראל.

נסים דהן: חברי קואליציית ההתנתקות אמרו: נצביע בעד, יש לנו מולך חדש שקוראים לו התנתקות.

נסים דהן: עד מתי, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רצאבי, ואחריו – חבר הכנסת שטרן.

אהוד רצאבי: תודה רבה.

אהוד רצאבי: אני רוצה להתייחס לחדשה מאתמול בערב על כך שהעלו את מסי הקנייה על מה שנקרא "ג'יפים" ב-20% נוספים, מ-75% ל-95%, דבר שייקר את מחירם בכ-30,000 שקלים.

אהוד רצאבי: האוצר הציג את זה כאילו בא לציון גואל – תיקנו עיוות רב-שנים שגרם לכך שאנשים קנו ג'יפים, וכתוצאה מכך קרה איזה עוול גדול.

אהוד רצאבי: לדעתי, הסיבה האמיתית היא פשוט מקור הכנסה נוסף לאוצר, של כ-180 מיליון שקלים.

אהוד רצאבי: אינני חושב שזאת הדרך הנכונה.

אהוד רצאבי: מי שרוצה לתקן עיוות לא בהכרח חייב להעלות מחיר, הוא יכול גם להפחית מחיר.

אהוד רצאבי: מדוע שלא יפחית את מס הקנייה על רכבים פרטיים ל-75%, במקום להעלות למסחריים ל-95%?

אהוד רצאבי: כל הדבר הזה למה?

אהוד רצאבי: מכיוון שסכומים של מיליארדי שקלים, קרוב ל-6.5 מיליארדי שקלים נכנסים לקופת המדינה ממסי קנייה על רכבים.

אהוד רצאבי: הכסף הזה לא חוזר, לא למלחמה בתאונות הדרכים, לא לשיפוץ כבישים - מע"צ יש לה תקציב קטן ביותר לשיפור תשתיות - רשויות מקומיות גם הן סובלות.

אהוד רצאבי: הגיע הזמן שמסי הקנייה שאנחנו משלמים יחזרו אלינו חזרה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הגיע הזמן שחברי הכנסת יבינו, שדקה היא דקה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת שטרן.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי, בשבוע שעבר קרה דבר מזעזע במשמעותו – החליט היועץ המשפטי לממשלה להגיש כתב אישום נגד בנו של ראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת עמרי שרון.

יורי שטרן: אם דבר כזה היה קורה בממשלה אחרת, או אצל אותו ראש ממשלה לפני שהוא נעשה שמאלני ולפני שהוא החליט לפרק את היישובים ולגרש את היהודים, כל המדינה היתה רועשת.

יורי שטרן: אין ספק שהעיתונות היתה מטפלת בזה יום-יום, ולא יוצאת בכותרת אחרת, כמו שיצא, אם אני לא טועה, "ידיעות אחרונות" בכותרת שאחד מהיישובים בחבל-עזה יתפנה מרצון.

יורי שטרן: זאת היתה הכותרת, ולא הגשת כתב אישום נגד בנו של ראש הממשלה.

יורי שטרן: השחיתות חוגגת, ומה שאמר חבר הכנסת נסים דהן נכון, הכול הופך לקורבן למען ההתנתקות.

יורי שטרן: זה לא יכול להיות: השחיתות נשארת שחיתות, העוני נשאר עוני, זלזול בערך האדם ותקינות השלטון נשאר, ואנחנו חייבים להתמודד עם זה ולהילחם בזה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדלשטיין, ואחריו – חבר הכנסת מג'אדלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאגע בנושא הקבוע שלי, אני רוצה להגיב, ברשותך, על דברי שני חברים, אולי קצת לאכזב את חבר הכנסת מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: אומר לך כבר עכשיו, חבר הכנסת מצנע, שאני לא מתכוון בשום צורה להיות שותף לאותו מעשה נורא שמתכוונים לבצע, גם אם החוק עבר בכנסת, ואתנגד בדיוק כפי שאתה מציע, בצורה דמוקרטית.

יולי יואל אדלשטיין: דבר שני, חבר הכנסת אריה אלדד, העלית פה נושא חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מקווה שבנושא של הפרובוקטור המשטרתי נקבל מחר, בעקבות ההצעה שלי לסדר-היום, תשובה מהשר לביטחון פנים איך דבר כזה קורה במדינתנו.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הקבוע שלי, אדוני היושב-ראש - אני מזכיר לכולנו את גורלו המר של יונתן פולארד, שעדיין נמצא בכלאו בארצות-הברית, וכנראה לא השכלנו לעשות מספיק לשחרורו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה - בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מחקר ראשון מסוגו שנעשה על-ידי אוניברסיטת חיפה בנושא התעללות בקשישים מראה, שהיקף התופעה אצלנו הוא מן הגבוהים בעולם, לצערנו הרב.

גאלב מג'אדלה: חמישית מן הקשישים סבלו מהתעללות.

גאלב מג'אדלה: 6.5% סבלו מחוסר התייחסות ומניצול כלכלי, וההתעללות היתה או מצד בני זוגם או מצד בני משפחתם.

גאלב מג'אדלה: 18% סבלו מהזנחה.

גאלב מג'אדלה: זו תעודת עניות לחברה הישראלית, זה אפילו דבר מביש.

גאלב מג'אדלה: הכנסת על כל גווניה צריכה לעשות דבר בעניין הזה, כדי שנוכל להסתכל על עצמנו בראי ולראות איך מתייחסים להורינו, לסבינו ולחברה שלנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, למעלה יש שעון, כל אחד יכול להבחין מתי דקתו מסתיימת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, ואחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, מיום שהוקמה מדינת ישראל מאיימים עלינו במוראות הדמוגרפיה.

אליעזר כהן: מפחידים אותנו שמספר היהודים במדינת ישראל הולך וקטן, ומספר התושבים האחרים הולך וגדל כל הזמן.

אליעזר כהן: לאחרונה קבוצת מומחים, מומחים באמת, לא במרכאות, פרופסורים ודוקטורים לסטטיסטיקה, ישבו ועשו הצלבה בכל נתוני הסטטיסטיקה של הדמוגרפיה של היהודים והערבים בארץ-ישראל.

אליעזר כהן: וראה זה פלא, הם גילו פער של כמעט מיליון במספר הפלסטינים, משהו כמו 600,000 עד 700,000 במספר ערביי ישראל.

אליעזר כהן: פער אדיר.

אליעזר כהן: לא זו התגלית.

אליעזר כהן: התגלית היא שראש הממשלה והממשלה שלו כל הזמן מאיימים על ישראל ומפחידים את האזרחים היהודים בארץ-ישראל עד כמה המצב קשה וכמה אנחנו לא יכולים להסתדר.

אליעזר כהן: שיתביישו להם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת בריילובסקי.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, הבוקר היתה ישיבה של ועדת הפנים בקשר לאירוע במע'אר.

ג'מאל זחאלקה: מפקד מחוז צפון, דן רונן, והשר לביטחון פנים, גדעון עזרא, ניסו לתרץ את אוזלת ידה של המשטרה ואת כישלונה החרוץ בהגנה על אזרחים ועל רכושם בצורה הזאת – הם אמרו: המשטרה לא היתה צד בעניין, כאילו שתפקידה היחיד של המשטרה זה להגן על עצמה ולא להגן על אזרחים ועל רכושם.

ג'מאל זחאלקה: אם היה עימות בין המשטרה לבין אזרחים, המשטרה היתה נוקטת את כל האמצעים שברשותה, והיו ברשותה אמצעים, אבל כשמדובר באזרחים - ובמיוחד צריך להגיד את הדברים בצורה ברורה, כשערבים עושים פוגרום לערבים, המשטרה לא צריכה לעשות שום דבר, או לא להתערב בצורה מינימלית.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה נמנעה, דרך אגב - וזו גם הצהרה של השר - מלהשתמש בגז מדמיע, מפני שחלק מהמפגינים והפורעים היו להם כלי נשק.

ג'מאל זחאלקה: זו שערורייה.

ג'מאל זחאלקה: זו שערורייה שנתנו להם - מפני שהיו בידיהם כלי נשק - להמשיך ולשרוף בתים.

ג'מאל זחאלקה: אני דורש לא רק לחקור את מי שעשה את הפורענות, אלא גם את המשטרה ואת התנהגותה ואת כישלונה בהגנה על אזרחים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להקפיד על דקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בריילובסקי, ואחריו - חבר הכנסת כבל וחבר הכנסת והבה, ואחרי זה אנחנו מתחילים בסיבוב של אנשים שנרשמו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גילויי האנטישמיות באירופה אינם פוסקים.

ויקטור בריילובסקי: כמעט כל יום אנחנו שומעים על מעשי אלימות אנטישמיים, על ציור צלבי קרס, על הצתות של בתי-ספר ומקומות חשובים ליהודים.

ויקטור בריילובסקי: היום אפשר לקרוא ב"מעריב", שאתמול הציתו אלמונים קרון רכבת ששימש להסעת יהודים למחנות ההשמדה, וציירו עליו צלב קרס וגם כתובת "בן-לאדן".

ויקטור בריילובסקי: כתובת מאוד ברורה.

ויקטור בריילובסקי: זה קרה בצרפת.

ויקטור בריילובסקי: לפני זמן-מה שמענו תיאוריה, שכאילו גל חדש של מעשי האנטישמיות באירופה הוא תוצאה של האינתיפאדה, של המאבק המזוין בין ישראל לקבוצות טרור פלסטיניות.

ויקטור בריילובסקי: היום כבר אין אינתיפאדה, יש מנהיגות חדשה באוטונומיה, ואפילו סיכוי לאיזה הסכם בינינו לבין הפלסטינים.

ויקטור בריילובסקי: אבל אין שקט במעשים האנטישמיים באירופה.

ויקטור בריילובסקי: כנראה יש סיבות אחרות לגל האנטישמיות הזה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, ואחריו – חבר הכנסת והבה.

ראובן ריבלין: אחרון הנואמים - חבר הכנסת ליבוביץ, ואחר כך אנחנו מתחילים עם אותם אנשים שביקשו להירשם אחרי כן.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בימים אלה יש פרסומים באמצעי התקשורת על התארגנות של קבוצות המגדירות עצמן כמיליציות, שיעשו הכול כדי לעצור את הפינוי.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש וחברים, אני רוצה להזהיר כאן.

איתן כבל: מאבק דמוקרטי זה דבר הכי לגיטימי והכי ענייני שאפשר לדבר עליו.

איתן כבל: אני רוצה להזהיר כאן ופונה למערכת הביטחון, שתתחיל כבר עתה, על מנת שלא נצטרך אחר כך לעמוד בפני מצבים שנמצא את עצמנו אומרים: יש כאן משוגעים והמשוגעים הובילו אותנו למצב בלתי אפשרי.

איתן כבל: אסור לתת ליד המקרה להוביל אותנו למצבים שאחר כך נמצא את עצמנו לא יוצאים מהם, שיגרמו באמת לריסוק ולפיצול בתוך העם הזה.

איתן כבל: הכתובת היא על הקיר, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אני חוזר ומדגיש, מאבק דמוקרטי – כן, חס וחלילה להגיע להרמת ידיים, קל וחומר להפעלת נשק.

איתן כבל: זה עניין של מה בכך, וצריך לעצור את זה ומייד.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת כבל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת והבה.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת ליבוביץ.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הבוקר קיימה ועדת הפנים דיון באירועים שהתרחשו במע'אר.

מגלי והבה: נאמר בנושא רבות, אך לאחר הדיון של הבוקר חשוב לי לומר דבר נוסף.

מגלי והבה: לאחר המהומות הקשות בכפר הייתי מלא הערכה למנהיגות של כל העדות על האחריות שגילו לפתרון הסכסוך.

מגלי והבה: אף צד לא ניסה להרוויח הון פוליטי או תקשורתי מהסיטואציה הקשה בכפר.

מגלי והבה: היום, לעומת זאת, ראיתי מגמה אחרת מצד דוברים מסוימים בוועדה, גם פוליטיקאים וגם אחרים, שדאגו להפיץ חומר באינטרנט והוציאו חוברות, ומאחורי החומר באינטרנט עומדות מפלגות שנמצאות בבית הזה, שמטרתן להשחיר את פני העדה הדרוזית.

מגלי והבה: חשוב לי לקרוא לאותם גורמים לגלות אחריות ולא לנצל את האירועים כדי להשמיץ ולהשחיר את פניה של העדה הדרוזית.

מגלי והבה: אינני רוצה לנקוב בשמות, אבל חשוב לי לקרוא לאותם גורמים לגלות אחריות ולא לנצל את האירועים הקשים לקצירת רווחים קצרי מועד על חשבון האוכלוסייה.

מגלי והבה: תודה.

עסאם מח'ול: - - -

ראובן ריבלין: עוד מעט, חבר הכנסת מח'ול, תהיה לך דקה שלמה להתבטא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליבוביץ - בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: - - -

ראובן ריבלין: לא להפריע.

ראובן ריבלין: אני חוזר: לא להפריע בנאומים בני דקה.

מגלי והבה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת והבה, לא מפריעים בנאומים בני דקה.

מגלי והבה: הוא התחיל.

ראובן ריבלין: לא מעניין אותי מי מתחיל.

ראובן ריבלין: אמרתי לו גם כן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול וחבר הכנסת והבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ליבוביץ, הזמן שלך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אין ספק שבכל יום שלישי אפשר לעמוד כאן ולהשתמש בדקה ולדבר בנושאים רבים ומגוונים.

אילן ליבוביץ: אני אמשיך במנהגי ואקריא את שמות ההרוגים בתאונות הדרכים בשבוע החולף, משום שמדינת ישראל ושר התחבורה עדיין לא הביאו לכנסת ולמדינה תוכנית לאומית למלחמה בתאונות הדרכים.

אילן ליבוביץ: ב-13 בחודש נהרג בתאונה בראשון-לציון אלמוני שטרם זוהה.

אילן ליבוביץ: בנוסף נהרגו בשבוע החולף בתאונות הדרכים: בוב מלמד מתל-אביב, מרדכי רלב"ג משדמות-מחולה, ישעיהו רודניצקי מרמת-גן, עמאש שקראלר מג'סר-א-זרקא, זוהר עמר מאילת ומירב גבאי מפרדס-חנה.

אילן ליבוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת ליבוביץ בשם הכנסת כולה.

ראובן ריבלין: אתה עושה ממש עבודה חשובה ביותר, ובאמת ברוכה יוזמתך.

ראובן ריבלין: הלוואי שתמיד תסת

ראובן ריבלין: פק בעשר שניות, שאלוהים יעזור לנו, אפילו פחות.

ראובן ריבלין: הלוואי שתוכל להגיע למצב שתעלה ותאמר: רבותי, אין לי מה להודיע השבוע.

ראובן ריבלין: תאמין לי, זה יהיה הנאום הכי גדול שיכול להיות.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

ראובן ריבלין: שמתי אותך לפני חברת הכנסת לבני, אף שהיא נרשמה לפניך, כי חשבתי שתצטרך לענות לליבוביץ.

ראובן ריבלין: יכול להיות שכדאי שתדבר אחרי לבני, כי אולי תצטרך לענות לה.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני אדבר אחריו - - -

ראובן ריבלין: נמצא בשבילך מישהו.

ראובן ריבלין: נסים זאב תמיד במצב הכן.

ראובן ריבלין: נסים זאב נרשם אחרון גם כשהוא לא נמצא פה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, מכיוון שקיבלתי את העצה שלך מהפעם הקודמת, אין קשר לדברים האלה.

משה גפני: התפרסם היום דוח מזעזע על נושא הקשישים.

משה גפני: אנחנו כבר מתקרבים למצב שבו אחד מתוך שלושה קשישים נמצא מתחת לקו העוני.

משה גפני: זהו דוח מזעזע, לא ראוי, אין לו מקום בחברה מתורבתת, בחברה דמוקרטית, ועל אחת כמה וכמה לא בחברה יהודית, שבה "והדרת פני זקן" הוא אחת ממצוות התורה.

משה גפני: הממשלה פשוט מתעלמת מהעניין הזה.

משה גפני: הכול היה צפוי.

משה גפני: אני רוצה לומר לחברי הכנסת, הקיצוצים שהממשלה ממשיכה לעשות אין להם מקום.

משה גפני: יותר ויותר חברי כנסת סבורים שהדבר איננו נכון, איננו מוצדק ואיננו ראוי.

משה גפני: הוא היה נכון לפני שנתיים-שלוש, הוא לא נכון היום, ולא בגלל האוצר.

משה גפני: הוא לא נכון היום, מכיוון שברוך השם יש פחות פיגועים, יש יותר תיירות, במשק העולמי יש התאוששות מוחלטת, בארצות-הברית יש עלייה בצמיחה.

משה גפני: ואם אכן יש יותר צמיחה, זה לא בגלל האוצר, אלא זה על אף האוצר.

משה גפני: לכן נושא הקשישים ראוי לדיון מסוג שונה ממה שהיה עד היום.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אתי לבני, ואחריה - חבר הכנסת טלב אלסאנע, שהיה יכול להיות הרבה לפני כן אם היה מצביע.

אתי לבני: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לדוח של מרכזי הסיוע, שהוגש אתמול והוצג היום בכנסת, בנושא האלימות המינית.

אתי לבני: קיבלנו את המידע לגבי 2003-2004, וראינו עלייה של 15% במספר התלונות למרכזי הסיוע בגין אלימות מינית.

אתי לבני: אנחנו מדברים על 8,000 פניות למרכזי הסיוע, וההערכה היא שרק אחת מתוך חמש פונה.

אתי לבני: כלומר, יש לנו 30,000-40,000 מקרים של אלימות מינית.

אתי לבני: מתוך מקרי האלימות המינית, מתברר ש-83% נעשים על-ידי אדם המוכר למתלוננת.

אתי לבני: כלומר, יש אלימות בתוך המשפחה, על-ידי בני המשפחה, על-ידי אנשים קרובים, מכרים, או במקומות העבודה, על-ידי אנשים מוכרים, נותני חסות, מעבידים וכו'.

אתי לבני: אנחנו רואים בתקציב 2004 קיצוץ ניכר בתקציבים לטיפול בנפגעות אלימות מינית.

אתי לבני: אנחנו נפעל בכל התוקף להחזיר את זה למצב הקיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, כשאתה תוותר יהיה שלום.

ראובן ריבלין: תאמין לי, כשאתה תוותר, משיח מגיע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לאחרונה פורסם, שהולכים למכור בית-קברות מוסלמי בחיפה, שנקרא בית-הקברות "אל-אסתקלאל".

טלב אלסאנע: אני שואל את עצמי, באיזו מדינה מתוקנת מוציאים למכירה בתי-קברות של יהודים או של מוסלמים?

טלב אלסאנע: איך אפשר לעלות על הדעת שאפשר לגעת בבתי-קברות ולהעמיד אותם למכירה?

טלב אלסאנע: איך הגענו למצב כזה שבתי-קברות מועמדים למכירה?

טלב אלסאנע: מה שקרה כאן הוא שממשלת ישראל הפקיעה מהאוכלוסייה המוסלמית את זכותה לנהל את נכסי הווקף שלה, מינתה ועדת נאמנים, שהם בכלל לא נאמנים.

טלב אלסאנע: הנאמנים האלה נכנסו לחובות עקב ניהול כושל, שעבדו את נכסי הווקף, ולאחר מכן הבנקים הוציאו אותם למכירה כדי לפרוע את החובות.

טלב אלסאנע: זה משחק שתחילתו ברמייה וסופו במעשה שהוא בגדר בושה וחרפה.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לבטל את התופעה של ועדי נאמנים, להחזיר את הווקף ואת נכסי הנפקדים למוסלמים, שינהלו את נכסיהם ואת הווקף שלהם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דני יתום, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו - חברי הכנסת עסאם מח'ול, מלי פולישוק-בלוך ונסים זאב.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מתבשרים מדי יום על כך שהאלימות בקרב בני-הנוער רק הולכת וגואה.

דני יתום: אין כמעט יום שלא מתפרסם בו מקרה מזעזע של בני נוער שתקפו בני נוער אחרים, שברו להם את העצמות ודקרו אותם.

דני יתום: חלק מהמקרים האלה מסתיימים, לא עלינו, במוות, וחלק מהמקרים מסתיימים בפציעות מאוד קשות.

דני יתום: אני יצאתי בקריאה בעבר, ואני חוזר ויוצא בקריאה פעם נוספת לכל גורמי האכיפה, משטרה ומערכת המשפט, אבל גם שירותי הרווחה והחינוך, לעשות כל מאמץ על מנת שהחינוך בקרב בני-הנוער יהיה כזה שיביא לכך שהם ישנו את דפוסי ההתנהגות שלהם.

דני יתום: זה בלתי מתקבל על הדעת שבני נוער יוצאים לבילוי ואחד מהם חוזר בארון ולמחרת מונח בתוך בור באדמה.

דני יתום: אני חושב שבשעה שאנחנו מדברים על דוח-דברת ועל דוחות רבים נוספים, אנחנו צריכים לחזור חזרה לבסיס, והבסיס הוא חינוך ילדינו ונערינו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דני יתום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, עם ההתנהלות של המשטרה בישראל, אני לא חושב שיש סיבה שאזרחי המדינה ילכו לישון בשקט.

עסאם מח'ול: אני מסתכל על הכותרות בעיתון - עלייה של 20% במקרי תקיפה מינית בבתי-ספר, עלייה במקרי האונס ועבריינות נוער, כל קשיש חמישי סובל מהתעללות.

עסאם מח'ול: אני האזנתי היום לדברי נציגי המשטרה בוועדת הפנים, שאמרו שהיא לא התערבה במה שקרה במע'אר כי היא לא היתה צד בסכסוך.

עסאם מח'ול: אני מאזין לדברי המפכ"ל, שאומר שתקופת הפינוי של המתנחלים תהיה גן-עדן לפושעים, ואני מנסה לקרוא מה נאמר כאן בין השורות.

עסאם מח'ול: האם הברירה הקיימת היא או פינוי או מלחמה בפשיעה?

עסאם מח'ול: אני חושב שהאווירה הזאת, המנטליות הזאת שעומדת מאחורי הדברים האלה תפגע בכל חלקה טובה בחברה הזאת.

ראובן ריבלין: האם אתה מציע לדחות את הפינוי?

עסאם מח'ול: לא, אני חושב שהמשטרה אינה אמורה להגיד את זה.

ראובן ריבלין: אין כל ספק שההערה שלך היא הערה חשובה ביותר.

ראובן ריבלין: מה זה: המשטרה לא צד בסכסוך?

ראובן ריבלין: המשטרה קיימת כדי שלא יהיו סכסוכים.

ראובן ריבלין: אם הם ישנם, היא נמצאת כדי להכות אותם באבם.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מלי פולישוק, יושבת-ראש ועדת החינוך, בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: תודה, אדוני היושב-ראש.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להתייחס לשני עיתונים של היום.

מל פולישוק-בלוך: "שנאה מעוורת", אומר עיתון "הארץ" במאמר המערכת שלו על חברי שינוי.

מל פולישוק-בלוך: שטות כזאת גדולה לא ראיתי כבר מזמן.

מל פולישוק-בלוך: בין היתר כתוב, כי יש לנו 16 חברי כנסת.

מל פולישוק-בלוך: הלוואי שהיו לנו.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים כרגע על 14.

מל פולישוק-בלוך: כתוב כאן, שאנחנו ממעטים להתבטא בפומבי, כי אנחנו חוששים מראש המפלגה שלנו.

מל פולישוק-בלוך: גיבוב של שטויות, אחת אחרי השנייה.

מל פולישוק-בלוך: שינוי לא תתמוך בתקציב הזה, כי בגללו היא יצאה מהממשלה.

מל פולישוק-בלוך: את האשמה, אם חלילה התקציב ייפול, יש להטיל רק על אדם אחד, וזה ראש הממשלה, ולא שינוי, כפי שכתוב פה.

מל פולישוק-בלוך: ראש הממשלה יודע בדיוק למי לפנות.

מל פולישוק-בלוך: הוא יודע בדיוק כיצד הוא יכול להעביר את תקציב המדינה.

מל פולישוק-בלוך: "ידיעות אחרונות" מתייחס למכת הפשע.

מל פולישוק-בלוך: כפי שאמר חבר הכנסת דהן, ההתנתקות היא מאוד חשובה והשלום מאוד חשוב, אבל הם לא חזות הכול.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו הולכים ומאבדים את הקיום שלנו פה מבפנים.

מל פולישוק-בלוך: מכת הפשע מתגברת עלינו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים בנאומים בני דקה - חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, בהמשך למה שאמרה חברת הכנסת פולישוק, אני יכול לומר שאני מאמין במה שנכתב שם, ואני לא שמעתי את זה דווקא מהעיתון.

נסים זאב: אני שמעתי מחברי הסיעה שלך, שיש דיקטטור במפלגה שלכם שמוביל אתכם, ותראו לאן הגעתם.

נסים זאב: הוא הכניס אתכם לממשלה על כורחכם ואתם יוצאים על כורחכם, והוא גם בועט בכם.

נסים זאב: תראי איפה נמצא החבר הכי קרוב שלו, שהיה קרוב אליו, יוסי פריצקי.

נסים זאב: אם ככה נראית מפלגה, מה התוצאה.

נסים זאב: הדיקטטורה חוגגת אצלכם.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, לפני שעה קלה באתי מניחום אבלים בפרדס-חנה.

נסים זאב: אחת מתאונות הדרכים הקשות שהיו בפרדס-חנה אירעה בעת מרדף של משטרת ישראל אחרי עבריינים.

נסים זאב: אני חושב שכל השיטה הזאת של תפיסת עבריינים בצורה של מרדף, אגב כך שמסכנים חיי אדם ותושבים שהולכים בתום-לב בכבישים, צריכה להילקח בשיקול דעת נוסף, אחראי יותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אדוני העלה נושא חשוב ביותר, אם כי מחר יש שאילתא בעל-פה בעניין זה, אבל אדוני בחר להכות בלפיד ובחבריו ולבזבז מאותה דקה חשובה, שבה היית יכול לציין את אותו מרדף אומלל שהביא למה שהביא.

ראובן ריבלין: זה עדיין בחקירה, לא צריכים לפסוק דין, אבל העניין מעורר חלחלה.

ראובן ריבלין: אני מודה לכל החברים שהשתתפו בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: מזכיר הכנסת אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 28) (הבנק העולמי), התשס"ה-2005.

ראובן ריבלין: [מס' מ/133; "דברי הכנסת", חוב' ט"ז, עמ' 19107; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה להציג קריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 8).

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, זוהי הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 8), התשס"ה-2005, הצעת חוק ממשלתית.

שאול יהלום: בהתאם לחוק שיש לנו במדינה, חוק חופשה שנתית, התשי"א-1951, זכאי כל עובד לחופשה שנתית לפרק זמן שלא יפחת מ-14 יום בשנת העבודה.

שאול יהלום: בסעיף 1 לחוק מוגדרת שנת העבודה כפרק זמן של 12 חודשים, שתחילתו 1 באפריל של כל שנה.

שאול יהלום: לעומת זאת, כידוע לכול, בחקיקה המקבילה שיש לנו בנושאי כספים, מסים ותקציב, מוגדרת שנת הכספים או שנת המס כשנה שתחילתה ב-1 בינואר של כל שנה.

שאול יהלום: כפועל יוצא מכך, המעבידים נדרשים לערוך את חישוב ימי החופשה במועד נפרד ממועד יתר החישובים שנדרשים בנושאי כספים, מסים ותקציב, כמו דוחות מס, מאזנים ועוד.

שאול יהלום: הוראה זו מכבידה על המעבידים ואין לה כל הצדקה כיום.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, צריך להזכיר שבזמנו שנת הכספים היתה גם היא מאפריל לאפריל.

שאול יהלום: אלה תוצאות של העבר.

שאול יהלום: לפיכך, מוצע היום לתקן את ההגדרה של שנת עבודה שבסעיף 1 לחוק החופשה, כך שתחילתה תהיה ב-1 בינואר של כל שנה, ולא ב-1 באפריל כפי המצב כיום.

שאול יהלום: עכשיו, מובן שיש בעיה עם הוראות מעבר.

שאול יהלום: החוק המוצע קובע הוראות מעבר לתקופה שבין 1 באפריל 2005, מועד סיומה של שנת העבודה כהגדרתה בחוק הנוכחי, לבין 1 בינואר 2006, שהוא מועד תחילתה של שנת העבודה בהתאם לחוק המוצע.

שאול יהלום: בהתאם להוראות אלו, שנת העבודה שתחל ב-1 באפריל 2005 תהיה בת תשעה חודשים בלבד, וחישוב ימי החופשה ייערך באופן יחסי, ונעשה חישוב, עיקרון ונוסחה שאף עובד לא ייפגע.

שאול יהלום: הצעת החוק הזאת מוגשת ללא הסתייגויות.

שאול יהלום: אני קורא לחברי הכנסת לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

שאול יהלום: אני מודה מכאן כמובן לממשלה, זו הצעת חוק רצויה, ולכל אלה שעסקו בנושא: לאנשי הוועדה בעיקר, למנהלת, ליועצת המשפטית ולכל הצוות.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, חבר הכנסת שאול יהלום.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נעבור מייד להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 8).

ראובן ריבלין: האם זה תיקון 8 או תיקון 9?

ראובן ריבלין: למה כתוב "תיקון מס' 9" בהודעה למעלה?

ראובן ריבלין: זה תיקון מס' 8.

גדעון סער: זה תיקון 8.

ראובן ריבלין: נא לתקן לפרוטוקול: "תיקון מס' 8".

גדעון סער: במחשב כתוב "תיקון מס' 9", ובסדר-היום כתוב "תיקון מס' 8".

ראובן ריבלין: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 8), התשס"ה-2005, בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת החוק כהצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–3 - 9 נגד - אין נמנעים - אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

ראובן ריבלין: בעד - 9, כנגד הטעות של "9" למעלה, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: זה צריך להיות: "תיקון מס' 8".

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים מייד להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: מי בעד? מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד החוק - 9 נגד - אין נמנעים - אין חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 8), התשס"ה-2005, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד - 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק חופשה שנתית (תיקון מס' 8) עבר בקריאה שלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [ "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ג, עמ' 8922; חוב' ט"ו, עמ' 9478; חוב' מ', עמ' 15403; חוב' ו', עמ' 16681; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: לפנינו דיון משולב בעקבות הצעות לסדר-היום שהכנסת אישרה אותן כנושאים שיידונו בסדר-היום.

ראובן ריבלין: אלה הנושאים שהדיון בהם יהיה משולב: 1.

ראובן ריבלין: מצוקת הרשויות המקומיות – אי-תשלום משכורות - דיון בעקבות הצעות לסדר-היום של חברי הכנסת איתן כבל, עסאם מח'ול, משה גפני, ואסל טאהא וגילה גמליאל; 2.

ראובן ריבלין: עיכוב תשלומי משכורות ברשויות המקומיות - דיון בעקבות הצעה לסדר-היום של חברת הכנסת רוחמה אברהם; 3.

ראובן ריבלין: המצוקה התקציבית הקשה של הרשויות המקומיות - דיון בעקבות הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת שלמה בניזרי; 4.

ראובן ריבלין: הכוונה לפטר 5,000 עובדים ברשויות המקומיות – דיון בעקבות הצעות לסדר-היום של חברי הכנסת יאיר פרץ וואסל טאהא.

ראובן ריבלין: עד רגע זה אני רואה כאן במליאה את חבר הכנסת איתן כבל, שיפתח את הדיון, ולרשותו עשר דקות, ואת חבר הכנסת ואסל טאהא, וראיתי את חבר הכנסת יאיר פרץ, שאינו נמצא פה כעת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, אדוני יפתח את הדיון.

ראובן ריבלין: מובן שבכל מהלך הדיון נוכח שר הפנים, אשר יבקש להשיב על כל ההצעות לסדר.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הפנים, חברי חברי הכנסת, אני לא זוכר מתי העלינו את הנושא, אבל נדמה לי שכבר עברו חודשים רבים מאז היה הנושא אמור להידון כאן במליאה.

איתן כבל: אנחנו שוב נמצאים כאן, ואומנם באיחור - נמצא פה אדוני השר, שנכנס לאחרונה לתפקיד, ואני מאחל לו באהבה ומכל הלב שיצליח בתפקיד הלא-פשוט והמורכב הזה - ואנחנו מוצאים את עצמנו כמעט באותו מצב.

איתן כבל: אדוני השר, הגיע - אם זה הגיע אלי, אני מניח שזה הגיע לכל חברי הכנסת - מכתב ממרכז השלטון המקומי, פנייה שכותרתה: "הסיבות למשבר המתחדש ברשויות המקומיות".

איתן כבל: הם כותבים שם, ש"בתאריך 22 בספטמבר 2004, במסגרת הדיון שהתקיים בין הממשלה והרשויות המקומיות, סוכמו הנושאים כמופיע במסמך הרצ"ב בדיון בהשתתפות שר האוצר, שר הפנים" - מובן שאני מדבר על השר פורז בזמנו – "ראש אגף התקציבים, החשב הכללי, מנכ"ל משרד הפנים, יו"ר מרכז השלטון המקומי וממלא-מקומו.

איתן כבל: מייד אחר כך התקיימה מסיבת עיתונאים, במסגרתה ניתן פומבי להסכם זה".

איתן כבל: לטענת מרכז השלטון המקומי: "אי-קיום ההסכם במלואו הוא הגורם לכך שרשויות מקומיות אינן יכולות לשלם שכר ואינן יכולות לעמוד בהתחייבויותיהן לספקים.

איתן כבל: בעיקר נגרם נזק כתוצאה מכך שהרשויות המקומיות אינן יכולות לקבל אשראי מהבנקים כמתבקש מתוכניות ההבראה, ואינן יכולות למחזר הלוואות קודמות כדי לצמצם הוצאותיהן בסעיף פירעון מלוות".

איתן כבל: אדוני השר, אני מודע לכך שנכנסת אחרי התקופה הסוערת הגדולה שהיתה בימי השר פורז, שלצערי לא השכיל בתחילת הדרך להתמודד עם העניין וחשב שאיכשהו יימצא לו פתרון.

איתן כבל: כולנו זוכרים את הדיון כאן במליאת הכנסת.

איתן כבל: איכשהו נמצא סוג של פתרון.

איתן כבל: אני אומר לך, לפחות על-פי מה שאני קורא ושומע בכלי התקשורת, וממה שיוצא לי לשוחח עם ראשי רשויות מקומיות מכל הארץ, שבאופן טבעי גם פונים אלי, שאם לא תימצא הדרך להתמודד עתה עם הבעיות ולפעול בהתאם לסיכומים, אם אכן אלה היו הסיכומים, כל אותן ועדות שהוקמו, כל אותן תוכניות הבראה שהמשרד כפה אותן, ובצדק, על הרשויות המקומיות - אתה יודע שכשהרסן משתחרר, אנחנו נמצא את עצמנו שוב נכנסים לתוך מעגל קסמים שלא נצליח לצאת ממנו, ושוב נמצא את המערכת עומדת בפני שוקת שבורה.

איתן כבל: מצד אחד, סוף-סוף, אחרי תקופה ארוכה ואחרי השבתות ואחרי שעובדי רשויות מקומיות בכל הארץ במשך חודשים רבים לא קיבלו משכורות, נמצא איכשהו הפתרון.

איתן כבל: אתה מטיל על המערכות של הרשויות המקומיות לפעול על-פי כללים שהמשרד מכתיב.

איתן כבל: אני יכול לומר לכם, מתוך היכרות עם חלק לא קטן של הרשויות, שבצדק המשרד הכתיב לגביהן את הכללים הנוקשים האלה.

איתן כבל: בהנחה שרשות מקומית כן מבצעת את אשר הוטל עליה, אם המשרד לא יבצע את חלקו ואם משרד האוצר בראש ובראשונה לא יעמוד בהתחייבויותיו כלפי משרד הפנים - כי בסופו של עניין, עם כל הכבוד לשר הפנים, הוא לא זה שיכול להדפיס את הכסף כדי לתת את התשובות בסופו של יום - אנו עלולים למצוא את עצמנו נכנסים למעגל חוזר ומטורף, וזאת כבר אחרי שתוכניות ההבראה הוכנו, הוגשו ונחתמו.

איתן כבל: ואז, מה נבקש?

איתן כבל: תוכנית הבראה על תוכנית הבראה?

אראלה גולן: הרבה מאוד - - -

איתן כבל: אני מודע לזה.

איתן כבל: מי שלא הגיש את תוכנית ההבראה - אני מניח ששר הפנים והמשרד שלו ידעו איך לפעול כלפיהם.

איתן כבל: כך אני מבין זאת.

איתן כבל: אדוני השר, האם אני צודק?

איתן כבל: מי שלא פועל במסגרת הכללים והדרך שבה צריך לפעול, אין שום סיבה שהמשרד ייתן לכך יד.

אראלה גולן: - - - מ-1998 או - - -

איתן כבל: אני לא יכול לחזור עכשיו לתקופה שבה שלטו הטורקים בארץ.

איתן כבל: אני יודע שהיום, ב-2005, המדינה צריכה לתת פתרונות לבעיות.

איתן כבל: זה לא עוזר לי שזה מ-1998.

איתן כבל: אני אומר לך שזה כנראה גם מלפני 1998.

אראלה גולן: נכון.

איתן כבל: עם זאת, אנחנו נמצאים היום ב-22 בפברואר 2005, וצריכים לתת תשובות ופתרונות לבעיות שנמצאות על שולחננו.

איתן כבל: ולכן במצב הזה, אני אומר כאן, חוזר ומתריע, שאינני רוצה שמשרד הפנים ימצא את עצמו, חס וחלילה, בפני שוקת שבורה פעם נוספת, ושוב נקיים דיונים ושוב נקיים פגישות עם ראשי רשויות שיבואו לסיעות השונות.

איתן כבל: זה חבל ומיותר.

איתן כבל: אני באמת סומך עליך, אדוני השר, שתעשה את כל הנדרש כדי להתמודד עם הבעיות הקשות שעומדות לפתחנו, ואם נדרש, גם במסגרת ההתנהלות לקראת קריאה שנייה ושלישית, במסגרות שבתוך הקואליציה, כדאי להעלות ולהציף את הנושאים השונים כבר עתה.

איתן כבל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: יבוא חבר הכנסת עסאם מח'ול.

ראובן ריבלין: לרגע חשבתי שאני אתפוס אותו במצב שבו הוא נרשם ולא הגיע, אבל זה בלתי אפשרי.

ראובן ריבלין: זה בלתי אפשרי אצל הפרלמנטר, חבר הכנסת עסאם מח'ול.

ראובן ריבלין: כשיש מנהל סיעה טוב, שום דבר לא עוזר.

עסאם מח'ול: לא, הכול עוזר.

ראובן ריבלין: לא, הוא אומר לכם מתי להגיע.

ראובן ריבלין: הוא רואה הכול.

ראובן ריבלין: הוא נמצא פה, הוא חי את הפרלמנט.

ראובן ריבלין: אשרי הסיעה שיש לה נאזם.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אנחנו מאפשרים ארבע דקות לכל אחד.

ראובן ריבלין: כדי שלא נצטרך אחרי שלוש דקות לתת עוד דקה, אנחנו נותנים ישר ארבע דקות.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, הרשויות המקומיות מתפקדות כשק החבטות של מדיניות הממשלה בשנים האחרונות.

עסאם מח'ול: הרשויות המקומיות עוברות ממשבר למשבר וממכה למכה.

עסאם מח'ול: אנחנו מוצאים את עצמנו כל הזמן במצב יותר גרוע ממה שהיה.

עסאם מח'ול: גם התרופות שמשרד הפנים והממשלה הזאת ניסו לתת כדי לפתור את המשבר ברשויות המקומיות, רק העמיקו את המשבר הזה ויצרו אווירה של כמעט חיסול סוף העונה של כל המערכת של הרשויות המקומיות בארץ.

עסאם מח'ול: מתקבל הרושם, שהממשלה הזאת גמרה אומר לחסל את הרשויות המקומיות במתכונתן הידועה, בלי שהיא הכינה שיעורים ובלי שהיא הכינה הצעה אלטרנטיבית יעילה, שיכולה לענות ולייעל את הרשויות המקומיות, במובן האחד והמרכזי שהרשויות המקומיות אמורות לתת שירות לציבור ביישובים השונים ולתת שירות לאדם בחייו היומיומיים בכל יישוב, בכל עיר ובכל כפר בארץ הזאת.

עסאם מח'ול: אני חושב שזאת הבעיה האמיתית.

עסאם מח'ול: זאת בעיה קונספטואלית בתפיסה הבסיסית של הממשלה ובהתנהגות שלה.

עסאם מח'ול: עושה רושם שהממשלה גמרה אומר להפוך את השירותים שהרשויות המקומיות אמורות לספק לתושבים לעסק פרטי, הנתון להפרטה, דרך חברות פרטיות שיעשו הון תועפות ושירוויחו מהשירותים האלה.

עסאם מח'ול: אותה רשות מקומית, שאמורה לשאת באחריות לשירותים האלה, קורסת וקורסת וקורסת, מפני שהממשלה מסירה מעצמה את האחריות ומעמיסה יותר ויותר אחריות על השלטון המקומי, בלי לתת לו כלים ואמצעים לטיפול בבעיות.

עסאם מח'ול: אנחנו היינו עדים בשנים האחרונות לסיפור של איחוד רשויות מקומיות.

עסאם מח'ול: היום אנחנו יכולים להגיד בפה מלא, שהניסיון הזה כשל, שהניסיון הזה הכניס את הרשויות המקומיות למשבר עוד יותר גדול, במיוחד כאשר מדובר ברשויות שחברו בהן משבר למשבר, דפיציט לדפיציט, גירעון לגירעון, חוסר מתן שירותים לחוסר מתן שירותים, אבטלה לאבטלה.

עסאם מח'ול: לכן, מה שקורה למשל היום ברשות המקומית המאוחדת בשאע'ור, מג'ד-אל-כרום, דיר-אל-אסד ובענה, זאת שאלה שאי-אפשר להמשיך לסחוב אותה עד לבחירות הבאות או עד לקדנציה הבאה.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להעלים עין מהעובדה שהרשויות המקומיות קורסות תחת האיחוד הזה, ולכן צריך לקבל החלטה אמיצה ולשקול, האם המצב השתפר, האם הניסיון הזה הוכיח את עצמו, ואם הוא לא הוכיח את עצמו, עכשיו לעצור אותו, לפני שיעמיק את המשבר.

עסאם מח'ול: נקודה אחרונה שאני רוצה להתייחס אליה בהקשר זה נוגעת לרשויות מקומיות שהלכו על הסדר ועל ייעול, על-פי חוק משק המדינה שאתם הצעתם, שהממשלה הציעה.

עסאם מח'ול: באו והכריחו את העובדים, את עובדי הרשויות המקומיות, שלא קיבלו משכורת חודשים על גבי חודשים, לוותר על זכותם על-פי חוק לקבל הלנת שכר, אבל כאשר הם מקבלים איזה מענק, אותן רשויות של המדינה או חברות ממשלתיות, כמו "מקורות" או כמו מס הכנסה - לוקחים מהכסף ומהמענק כבר מלכתחילה את החובות שלהם עם כל הריביות.

עסאם מח'ול: אם אותו עובד חייב לוותר על זכותו על-פי חוק להלנת שכר, למה הממשלה לא יכולה לוותר, או למה מס הכנסה לא יכול לתרום את תרומתו ולוותר על הריביות?

עסאם מח'ול: למה "מקורות", כחברה ממשלתית, לא יכולה לוותר על הריביות שלה?

עסאם מח'ול: אני חושב שזה בלתי אפשרי.

עסאם מח'ול: אי-אפשר לזרוק את כל העול של כישלון המערכת על העובד במועצה המקומית, ברשות המקומית, ולא לשאת באחריות, כאשר מדובר במוסד ממשלתי או בחברה ממשלתית.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם לך, כמצוות היושב-ראש, כארבע דקות שלמות, וגם לאחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר הפנים, אני באמת ובתמים שמח שנבחרת להיות שר הפנים, קודם כול מכיוון שאני מכיר את הכישורים שלך ואת היכולות שלך.

משה גפני: אני הייתי מעדיף שבמקום שתכהן כאן כחבר כנסת, ואז יש הבדלי השקפות בינינו - ואתה יריב קשה, אני מודה בזה – שתהיה בתפקידך כשר הפנים, כאשר המטרה של כולנו משותפת.

משה גפני: פה אתה כבר הופך להיות איש לא שנוי במחלוקת, ואני אומר את זה באמת ובתמים ובגילוי לב.

משה גפני: אני מאוד מעוניין שתצליח.

משה גפני: דע לך שאתה הגעת למעמד מאוד אכזרי מבחינת ההצלחה או הכישלון.

משה גפני: כאן תיבחן בדבר אחד, לא בדיבור - וחבר כנסת נמדד גם בזה - אלא בתוצאות.

משה גפני: אתה מקבל מצב מאוד מאוד קשה.

משה גפני: אם היה לך סייעתא דשמיא והצלחת - אתה שדרגת את עצמך באופן אמיתי; ואם נכשלת - גם במפלגתך יהיו רבים שלא יזילו דמעה.

משה גפני: אני באמת מתפלל שאתה תצליח, מכיוון שהנושא שעומד לפתחך הוא נושא קריטי, הוא נושא שיורד לשורשיה של החברה ולשאלה אם אנחנו חברה מסודרת ומתוקנת שמשלמת שכר לעובדיה, או שאנחנו חברה שאין לה לא יכולת ניהול, לא יכולת ציבורית ולא יכולת מוסרית ואנושית.

משה גפני: יאמר מי שיאמר - ונאמר פה כבר כמה פעמים - אשם בזה ראש המועצה, ראש העיר, לפני עשר שנים או 15 שנה.

משה גפני: מה זה רלוונטי?

משה גפני: מה רלוונטי העניין הזה למצב שבו יש ראש רשות שנבחר לא מכבר?

משה גפני: הוא קיבל קופה גירעונית לחלוטין, כשחלק מהגירעון נוצר בגלל הממשלה.

משה גפני: הממשלה לא העבירה את חלקה, קיצצה באופן דרסטי במענק שהרשויות מקבלות.

משה גפני: היא לא העבירה את חלקה לתחום החינוך והרווחה, שזה חלק מתקציבה של הרשות המקומית.

משה גפני: במה אשם אותו ראש רשות?

משה גפני: האוצר מקצץ, והוא מביא כל הזמן תקציב מקוצץ.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם על הקמצן הזה, שהחליט שכל שבוע הוא מפחית מהאוכל שהוא נותן לסוס שלו.

משה גפני: כל שבוע הוא הפחית עוד קצת ועוד קצת וחסך כסף.

משה גפני: בסוף הסוס מת.

משה גפני: אז אמר אותו קמצן: התוכנית שלי הצליחה, רק הסוס לא הבין את התוכנית הכלכלית.

משה גפני: מה עושה האוצר?

משה גפני: מפחית, מקצץ – אגב, ללא סיבה היום.

משה גפני: היום המצב הכלכלי לא מצריך את הקיצוצים האלה.

משה גפני: יותר ויותר חברי כנסת אומרים את זה, רבים מבין חברי ועדת הכספים, רבים מבין חברי הכנסת, שמלבד היותם חברי כנסת הם גם מבינים בכלכלה.

משה גפני: יש היום תיירות רבה יותר, אנחנו מתפללים לקדוש-ברוך-הוא שזה יימשך והפיגועים יפחתו; המשק העולמי צומח, המשק בארצות-הברית, שהרבה מאוד אנחנו תלויים בו מבחינה כלכלית, יש בו צמיחה בלתי רגילה, והאוצר ממשיך בדרכו האכזרית של קיצוצים.

משה גפני: זה לא יכול להימשך.

משה גפני: צריך לעשות תוכניות הבראה, זה נכון, וזה לא קל.

משה גפני: אתה עומד מול ראשי רשויות שהם אנשים פוליטיים, חלקם אנשי המפלגה שלך – אני אומר את זה על עצמי, בוודאי שר הפנים – אתה עומד בפני דילמות בלתי רגילות וקשות, אבל הכול היה חייב להיעשות באופן מדורג.

משה גפני: לא שחותכים עם סכין, מקצצים ובזה נגמר העניין.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, אדוני שר הפנים, חלק גדול מתקציבם של שירותי הדת - דהיינו המועצות הדתיות – תלוי ברשות המקומית, 60% מתקציבם בא מהרשות המקומית.

משה גפני: אני כמובן דוחה מכול וכול את האפשרות ששירותי הדת יינתנו על-ידי הרשויות המקומיות, מכיוון שאני רואה היום מה המצב, כאשר הרשות המקומית לא צריכה לספק את כל שירותי הדת, אלא רק השתתפות של 60% מתקציבה של המועצה הדתית, ואילו בעיות, ובאיזו עדיפות ברבות מהרשויות נמצאים שירותי הדת.

משה גפני: אנחנו מגיעים לידי כך שמדינה, קודם כול מתורבתת, אנושית, אבל, אדוני היושב-ראש, גם מדינה יהודית - בערד לא קברו נפטרת מכיוון שהמועצה הדתית שובתת, כבר חודשים מספר אינם מקבלים משכורות.

משה גפני: בקריית-גת קרה מקרה טרגי, נער נהרג בתאונת דרכים, ולא קברו אותו, מכיוון שהמועצה הדתית שובתת, חודשים ארוכים לא משלמים את שכרם.

משה גפני: היה צריך לקבור אותו בלילה על-ידי זק"א, על-ידי כל מיני מתנדבים - מדינה מתורבתת.

משה גפני: איך זה יכול לקרות במצב הזה, ואנחנו שותקים, ועולם כמנהגו נוהג?

משה גפני: לסיכום, אדוני היושב-ראש, עובדי רשויות מקומיות, חלקם לא מקבלים את שכרם.

משה גפני: השירותים שניתנים לאזרח הם בכי רע, השירותים הכי חיוניים - כשרשות מקומית עומדת מול האזרח, הם לא יכולים לספק את השירותים האלה.

משה גפני: שירותי הדת, שתלויים ברשויות המקומיות בחלקם הגדול, כפי שאמרתי, נמצאים לפני שוקת שבורה, והאוצר ממשיך לקצץ ואנחנו שותקים.

משה גפני: אדוני שר הפנים, אני מאחל לך הצלחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו לפי הסדר, אם יהיו נוכחים באולם, חברי הכנסת גילה גמליאל, רוחמה אברהם, שלמה בניזרי, יאיר פרץ, אריה אלדד, והרשימה ארוכה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, המצב ברשויות עודנו קשה, אף שהסערה שככה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתום דבריו של חבר הכנסת ואסל טאהא הרשימה תיסגר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יהיו חברי כנסת שירצו להירשם עד שחבר הכנסת ואסל טאהא יסיים את דבריו, נרשום אותם, אחרי זה הרשימה סגורה.

ואסל טאהא: המצב, אדוני השר, הוא קשה, היה קשה לפני שנתיים ובשנה שעברה, וסוער, אבל הסערה שככה בגלל ההסכם שנחתם בין מרכז השלטון המקומי ובין הממשלה, שבחלקו יושם ובחלקו לא יושם.

ואסל טאהא: לכן יש אפשרות שהסערה ששככה תנשוב שוב, והמרכז והרשויות יתחילו להפגין בגלל המצב הקשה שהם שרויים בו.

ואסל טאהא: אדוני השר, זה הזמן שתיאבק בתקציב למען משרדך, למען הרשויות, מפני שאם לא תנקוט צעדים במאבק הזה ותשיג את הגדלת התקציב של משרדך, תאמין לי, אתה תטעה ותעשה את הדבר שעשה קודמך, שישב מהצד והסתכל, עד שהשלטון המקומי במדינה כמעט קרס.

ואסל טאהא: אנחנו, בתור חברי כנסת, נתמוך בך, נתמוך במאבקך להגדלת תקציב משרד הפנים כדי שתפתור את הבעיות של הרשויות המקומיות.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אם תספור את החלטות הממשלות השונות ואת החלטת הממשלה לאחרונה - והם מודים שיש פערים גדולים בין הרשויות הערביות לרשויות היהודיות, בין הסקטור הערבי לסקטור היהודי - תמצא שהרבה החלטות נתקבלו, אבל לא יושמו.

ואסל טאהא: משום-מה, אנחנו לא יודעים.

ואסל טאהא: אפילו תוכנית 4 המיליארדים - אני מקווה, לכבודך, אדוני השר, שהיום אתה עומד כשר פנים, שתבדוק איך הפסיקו ואיך יישמו ואיך טענו שיישמו את התוכנית הזאת.

ואסל טאהא: התוכנית הזאת היתה אך ורק דיו על נייר, לא יושם ממנה כלום.

ואסל טאהא: הולך וגדל הפער בין הסקטור היהודי לסקטור הערבי.

ואסל טאהא: הם ביטלו את התוכנית הזאת והסתפקו בהקצאה של 4% מתקציב הפיתוח במדינה לסקטור הערבי, שמונה כמעט 20%, וכמעט יותר מ-30% מהשלטון המקומי במדינת ישראל.

ואסל טאהא: זה רק קיפוח, ואנחנו כולנו תקווה, מההיכרות האישית, שכבוד השר יעשה מאמץ כדי לסגור פערים, כדי להשוות בין אלה שמקופחים כל הזמן לבין אלה שצועקים מפני שרמת השירות אצלם ירדה.

ואסל טאהא: אדוני השר, תיקון 31 פתר חלקית את בעיית המשכורות, ואנחנו יודעים שחלק ניכר מהרשויות חתמו על תוכניות הבראה ומתקשות ליישם אותן.

ואסל טאהא: תיקון 31 לשישה חודשים כבר נגמר בחלק מהמועצות והעיריות, והיום חלקן, שיצא ממסגרת ששת החודשים, מתקשה לשלם את המשכורות.

ואסל טאהא: יש לחפש דרכים כיצד לשמור על תשלומי המשכורות.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, הגירעון ברשויות הערביות מגיע כמעט למיליארד שקלים.

ואסל טאהא: מן הראוי שבתקציב 2005 תיאבק – ואנחנו גם מוכנים לתמוך - שהגירעון הזה ייסגר במסגרת החלטות הממשלות השונות, שהצביעו על סגירת הפערים ולא עשו כלום.

ואסל טאהא: כולנו תקווה שכבודו יעשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכרזתי שהרשימה תיסגר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת שנמצאים באולם עכשיו, אם מישהו רוצה להירשם, שיוודא שהוא רשום, כי אני סוגר את הרשימה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני ממשיך בהקראת שמות הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שלא יהיה נוכח, מאבד כמובן את זכותו להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת רוחמה אברהם – איננה נוכחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת גילה גמליאל – גם היא לא נוכחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שלמה בניזרי – כנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מאז כינונה של הממשלה הזאת נאמרו מעל הדוכן הזה הרבה דברים בנושא המשבר ברשויות המקומיות.

יאיר פרץ: מדי שבוע בשבוע אפילו הוגשו הצעות אי-אמון בממשלה על התפקוד הלקוי ועל אי-מציאת פתרון למצוקות של הרשויות המקומיות, לאותם תשלומי שכר של העובדים שעמלו ולא הצליחו להביא משכורת לביתם.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה עמד על דוכן זה ואמר בזו הלשון: הוריתי למנכ"ל משרד ראש הממשלה למצוא פתרון ולהביא קץ למשבר ברשויות המקומיות.

יאיר פרץ: מאז ועד היום הזה, אדוני היושב-ראש, המשבר נשאר בעינו.

יאיר פרץ: כיבו שרפות ופתרו בעיות מקומיות, נקודתיות - לא טיפול שורש.

יאיר פרץ: אדוני השר, אני בטוח, כמי שמכיר אותך מקרוב, שאתה כשר הפנים תפתור את הבעיות מהשורש.

יאיר פרץ: אתה תביא לכך שאכן יהיה פתרון אמת, ולא שחודש אחד ייתנו משכורת ולאחר מכן זה ייפסק.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חשוב לומר שסיעת ש"ס מקבלת קהל ברשויות המקומיות ושומעת את המועקות ואת הבעיות של אותן אוכלוסיות.

יאיר פרץ: ברשותך, אני אביא שתי דוגמאות - הראשונה מהעיר קריית-גת, שבה קיבלתי קהל ביום ראשון.

יאיר פרץ: הגיע אלי עובד הרשות המקומית שלא קיבל את שכרו במשך שנה והוא נאלץ לא לשלם משכנתה בזמן ולשלם ריביות.

יאיר פרץ: הוא פדה תוכניות חיסכון, צבר חוב בחשבון הבנק שלו ושילם ריבית גבוהה.

יאיר פרץ: הוא הגיע למצב שבו היה לו עיקול בחשבונות הבנק.

יאיר פרץ: בשעה טובה הגיעה השעה להשיא את בתו, ואין לו במה.

יאיר פרץ: הוא חשב שהנה בא לציון גואל והתחילו לשלם משכורות.

יאיר פרץ: עד לפני שלושה חודשים שילמו משכורות, והנה שוב עיריית קריית-גת נקלעה לאותו משבר ולאיש אין פרוטה להשיא את בתו.

יאיר פרץ: זה לא אדם שמבקש הבטחת הכנסה.

יאיר פרץ: הוא לא מאלה ששר האוצר אמר עליהם שילכו לעבוד.

יאיר פרץ: אלה אנשים שעמלים ויוצאים לעבוד בוקר-בוקר.

יאיר פרץ: הם לא יכולים גם לשבות מחשש שיאבדו את מקום עבודתם.

יאיר פרץ: המקרה השני היה בעיר לוד.

יאיר פרץ: פנתה אלי אשה שאביה נפטר, ובחברה קדישא הודיעו לה שהם בשביתה ולא יוכלו לקבור את אביה עד להודעה חדשה.

יאיר פרץ: היא התחננה.

יאיר פרץ: מדובר באדם שסבל, אדם שתרם, היה עובד עירייה, אבל כיוון שעובדי אותן רשויות עדיין לא קיבלו את שכרם, הם נאלצים לשבות.

יאיר פרץ: רק בהתערבות של ראש המועצה הדתית ושל ראש העיר הצלחנו להביא את האיש הזה לקבורה באותו יום.

יאיר פרץ: אבל מה יהיה עם אלה שהנושא לא קרוב אליהם, או שזה פחות מעיק עליהם שהמת שלהם עוד לא הובא לקבורת ישראל?

יאיר פרץ: לכן, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, הגיע הזמן לעשות אחת ולתמיד סדר ברשויות המקומיות ולהביא לבית הזה - אני בטוח, אדוני השר, שתזכה לתמיכה מקיר לקיר, ללא הבדל בין קואליציה לאופוזיציה.

יאיר פרץ: אני בטוח שבבית הזה תקבל את התמיכה המרבית, כדי שאותן רשויות יוכלו לתפקד, יוכלו לתת את השירותים המתאימים לאוכלוסיות שמשלמות ארנונה.

יאיר פרץ: אם כן, נוכל לברך את הבית הזה שהביא את הפתרון, כדי שתהיה רווחה לאותן רשויות מקומיות.

יאיר פרץ: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר פרץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו - חבר הכנסת איוב קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרשימה סגורה, ומי שלא נרשם לא יוכל לדבר, גם אם הוא נוכח באולם.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, היום התפרסם דוח על קשישים בישראל, וראינו תמונה של מדינה שנשלטת על-ידי ממשלה שהיא חסרת רחמים כלפי הקשישים שלה.

אריה אלדד: בשבוע שעבר נחתם על-ידי ראש הממשלה ושר הביטחון צו גירוש, וראינו שאין הרבה רחמים גם לתינוקות ולנשים.

אריה אלדד: היום אנחנו שבים ודנים במשהו שאנחנו עוסקים בו בשנתיים האחרונות.

אריה אלדד: בכל פעם נדמה כאילו הממשלה סוף-סוף פתרה את הבעיה, ושוב אנחנו מבינים שלממשלה אין רחמים כלפי אף אחד, אין אפליה, לא כלפי קשישים ולא כלפי צעירים ולא כלפי ילדים.

אריה אלדד: פעם חשבנו שאלוהים מרחם על ילדי הגן, פחות מזה על ילדי בית-הספר ועל הקשישים בכלל לא.

אריה אלדד: ממשלה זו חושבת כנראה שהיא אלוהים, משום שהיא לא מרחמת על אף אחד באותה מידה.

אריה אלדד: קיווינו ששר הפנים החדש ייקח לעצמו תפקיד מייד בכניסתו לתפקידו, וייקח על עצמו לתקן את העוול הזה, הזועק לשמים.

אריה אלדד: היית יכול להיכנס לספר הזהב של עובדי הרשויות המקומיות אם תוך שבוע היית מתיר את הקשר הגורדי הזה, הבלתי אפשרי, שנמשך.

אריה אלדד: באמת יש גבול להתעללות, כאשר מחזיקים אנשים, עובדים, בחרפת רעב, בסוג חדש של עבדות מנוולת, בהיזקקות לחסדי זרים עד פת לחם.

אריה אלדד: עושה רושם שבמקצת מהמקומות אנחנו שוקעים שוב ושוב לתסבוכת האין-סופית של היכולת שלנו להעביר כספים מול בנקים שאומרים שקודם ייקחו את הכסף לכיסוי החובות שלהם, והרשויות שהגישו או לא הגישו תוכניות הבראה.

אריה אלדד: מדוע בעניין הזה הדיקטטורה של ראש הממשלה לא באה לידי ביטוי?

אריה אלדד: למה כאן לא דופקים על השולחן ואומרים: די, מספיק, יש גבול למה שאפשר לעשות לאנשים?

אריה אלדד: נדמה לי שכאשר ממשלה מבוססת על שחיתות של ראש ממשלה וכאשר כל השותפים שלו הם למען אותו מולך של התנתקות, שדובר בו היום לא פעם, ומוכנים לעצום עין לנוכח מעשי השחיתות שלו ושל בנו ולקבל את ההתנצלות העקומה והמגומגמת של היועץ המשפטי לממשלה, שאומר שהוא לכאורה לא ידע על מעשי בנו למענו - כאשר מוכנים להשלים עם שחיתות של ראש ממשלה ושל בנו, מכאן אין דרך לעצור במדרון של עצימת עין לנוכח מעשים של שחיתות ציבורית.

אריה אלדד: מה שקורה מול עובדי הרשויות המקומיות זו שחיתות ציבורית ברשות ובמלכות.

אריה אלדד: אדוני שר הפנים החדש, אתה בלי ספק בתקופה של חסד, ועוד יש הזדמנות להוכיח שמאחורי הנאומים חוצבי הלהבות שלך מעל הדוכן הזה לפני זמן לא רב עומדת גם יכולת ביצוע ומילוי ההבטחות שניתנו.

אריה אלדד: אנחנו מצפים ממך לעשות, למרות הממשלה שאתה חבר בה, למרות ראש הממשלה שאתה סר למרותו, לנסות לתקן את העוול הזה, שבאמת עבר כל גבול.

אריה אלדד: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא - אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו לפי התור, אם יהיו נוכחים, חברי הכנסת אילן שלגי, ג'מאל זחאלקה, בנימין אלון, גילה פינקלשטיין ואחרים.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני חושב שבנושא הזה כבר דשנו מספיק, וזה, אגב, נושא שעלה לדיון לפני הרבה זמן.

עזמי בשארה: אבל אני, אדוני השר, רוצה לנצל את הזמן בשביל לפנות אליך בשתי נקודות, ולא אאריך.

עזמי בשארה: אני לא רוצה לנצל אפילו את שלוש הדקות.

עזמי בשארה: הנושא הראשון הוא שבמועצת בקה-אל-ע'רביה, אדוני, בשלושת השבועות האחרונים יש שביתה, גם בנושא המצב הפיננסי-הכלכלי של המועצה וגם בנושא האיחוד עם הכפר ג'ת.

עזמי בשארה: אתה הרי לא מהוגי הרעיון של איחוד הכפרים הערביים, נכון?

עזמי בשארה: ואתה גם לא ניחן בצורת חשיבה שבלונית כמו קודמך, כלומר - שבלונית, במובן החיובי והשלילי.

עזמי בשארה: אתה קצת יותר מעשי, בוא נגיד, מכל היתר.

עזמי בשארה: אני חושב שהגיע הזמן, גם בלי שנצטרך לחקיקה – אתה יודע שיש חקיקה בכנסת בנושא הזה של פירוק האיחוד בין הכפרים – שאתה, בחוש דיאלקטי ובידיעה יותר טובה מקודמך, לדעתי בכל מקרה, של מה שקורה באוכלוסייה הערבית, שאתה תיזום את המהלך הזה שמועצת בקה-אל-ע'רביה תחזור להיות מועצת בקה-אל-ע'רביה ומועצת ג'ת תחזור להיות מועצת ג'ת.

עזמי בשארה: זה הדבר הראשון, אדוני.

עזמי בשארה: הדבר השני הוא כל הקטע הזה, שאנחנו מאוד בעדו, של מינהל תקין ושלטון החוק, ולעשות הכול לפי הקריטריונים.

עזמי בשארה: אבל, כאשר הכול שווים בפני החוק - אם כולם שווים בפני החוק בלי להביא בחשבון את האי-שוויון ביניהם, זה רק יוצר אי-שוויון, רק מעמיק אי-שוויון.

עזמי בשארה: אני מציע שבקריטריונים למועצות המקומיות, כאשר אתה מסתכל על מצבן ואתה רוצה לפעול ולקבל החלטות, ואתה, לשמחתי אגב, בין מקבלי ההחלטות – ממש לשמחתי, מהיכרותי אתך כפרלמנטר, ממש כל הקדנציות שהייתי בכנסת, התחלנו כמעט יחד, וראיתי את עבודתך, במיוחד בוועדת החוקה, חוק ומשפט - אם החוק לא מביא בחשבון את האי-שוויון הקיים, הוא פשוט ישעתק, הוא ייצור מחדש אי-שוויון.

עזמי בשארה: למשל, אם אתה תשפוט פיננסית וכלכלית את הרצלייה, או את עומר ליד באר-שבע, מקומות שיש בהם רמת חיים גבוהה ותשלום ארנונה גבוה, תעשייה וכן הלאה - אם אתה תתייחס אליהם באותה מידה של שוויון כמו שאתה מתייחס לסח'נין ולבקה-אל-ע'רביה – למה?

עזמי בשארה: כי יש שוויון – זה פשוט יוצר אי-שוויון.

עזמי בשארה: פשוט, אין תעשייה, ולא משלמים ארנונה.

עזמי בשארה: צריך להביא בחשבון גם את המצב הכלכלי של כל מקום ומקום כאשר קובעים את המדיניות של המשרד, את המצב הפיננסי, המצב הכספי של כל מקום מהמקומות האלה.

עזמי בשארה: על כל פנים, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת כדי לברך אותך בתפקידך ולאחל לך ממש שירות טוב.

עזמי בשארה: אנחנו מאוד נשמח - ואני מדבר, אני חושב, בשם כולם פה, מחברי הכנסת הערבים - אנחנו נשתף אתך פעולה כמה שיותר בשביל לפתור את המשבר הכלכלי במועצות המקומיות.

עזמי בשארה: אני לא רוצה להאריך יותר, כי בנושא הזה דשנו מספיק.

עזמי בשארה: תודה רבה.

חמי דורון: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

חמי דורון: חבר הכנסת אילן שלגי, בבקשה.

חמי דורון: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, המצב הקשה ברשויות המקומיות – אי-תשלום משכורות, פיטורי עובדים – נובע גם, בראש ובראשונה, מאי-גביית ארנונות, מבזבוז ומחוסר יעילות.

אילן שלגי: אדוני שר הפנים, גם אני, כמובן, מצטרף לברכות.

אילן שלגי: אני משוכנע שתצליח בתפקידך.

אילן שלגי: אני מעריך שתישאר בו לפחות עד חודש נובמבר, עד אחרי שנסיים את ביצוע תוכנית ההתנתקות.

אילן שלגי: אני, כמובן, מאחל לך יותר מזה, אני אמרתי: לפחות עד חודש נובמבר.

אילן שלגי: אפשר להספיק הרבה בתקופה כזאת.

אילן שלגי: אני קורא לך, אדוני שר הפנים, לחזור לתוכנית המקורית של איחוד הרשויות וצמצום מספר סגני ראשי הערים.

אילן שלגי: כזכור, בתחילת כהונתה, בחודש מרס 2003, החליטה הממשלה על איחוד רשויות בישראל.

אילן שלגי: היתה החלטה לצמצם את מספרן מ-266 ל-150.

אילן שלגי: בפועל מה שקרה, כידוע, בשל לחץ של נציגי הליכוד וגם של מפלגת העבודה ברשויות המקומיות, מה שנותר הוא איחוד של רשויות ספורות בלבד, ומספרן נשאר מעל 250.

אילן שלגי: תוכנית הממשלה המכווצת, שאושרה כאן בכנסת בחודש יולי 2003, כללה ביטול של 142 משרות של סגן ראש עיר, או ראש רשות, ואז, פתאום, במפתיע, הסתבר שהשר במשרד האוצר, מאיר שטרית, כמובן גם בגיבויו או אולי בלחץ של השר נתניהו, קיצץ מספר קטן יותר של סגנים, ועל כך אמר הכוכב של מרכז הליכוד, עוזי כהן, ואני מצטט מתוך אתר Ynet - כשנשאל עוזי כהן אם היה צריך לעמול קשה כדי לשכנע את שטרית, השיב: "לא היה צריך לעבוד קשה.

אילן שלגי: שכל טוב מספיק".

אילן שלגי: שמתם לב? – שכל.

אילן שלגי: לא צריך איזו תעודה אקדמית.

אילן שלגי: "ביבי ושטרית זה לעבוד קשה בשבילי?

אילן שלגי: קשרים פתחו דלתות.

אילן שלגי: זה לא סוד צבאי.

אילן שלגי: אני דייר מוגן באוצר".

אילן שלגי: שמתם לב?

אילן שלגי: שמת לב, אדוני היושב-ראש?

אילן שלגי: מר עוזי כהן אומר: אני דייר מוגן באוצר, ואנחנו גם יודעים איך הוא שילם את דמי המפתח, כמה קולות במרכז הליכוד הוא נתן בפריימריס שהיו, ולכמה הוא התחייב בפריימריס שיבואו.

אילן שלגי: אלה דמי מפתח בתשלומים, אבל, כפי שהוא מעיד על עצמו – הוא דייר מוגן באוצר.

אילן שלגי: מי שכמובן משלם את המחיר הן הרשויות המקומיות, ובעקיפין – כולנו.

אילן שלגי: ברשויות המקומיות יש הגזמה פרועה במספר הסגנים – לפעמים שניים-שלושה, ובערים גדולות גם שישה ויותר.

אילן שלגי: שכרם גבוה, כי זו חלוקת השלל בין המפלגות לצורך הקמת קואליציות.

אילן שלגי: יתר על כן, ראשי רשויות ממנים, נוסף על סגנים בשכר גבוה, גם יועצים בשכר, וראש עיר מרשה לעצמו, לפעמים ללא הגבלה, למנות יועצים, ובעוד מספר הסגנים מוגבל בחוק לפי גודל הרשות המקומית, לפי מספר התושבים, אין שום הגבלה בחוק על מספר היועצים.

אילן שלגי: אני הגשתי, אדוני היושב-ראש, הצעת חוק שמציעה להגביל את מספר היועצים לראשי העירייה, ואני אקרא פה רק מעט מדברי ההסבר: "מעמדם של יועצים לראשי רשויות מקומיות אינו מוסדר בחוק.

אילן שלגי: הן בפקודת העיריות והן במסגרת הנחיות משרד הפנים", אדוני השר, "אין התייחסות באשר למספר היועצים אשר רשאי ראש רשות למנות וכן באשר לגובה שכרם".

אילן שלגי: לכן, אדוני שר הפנים, אני מבקש ממך – אולי לא יהיה צורך בהצעת החוק.

אילן שלגי: תואיל נא לפעול כדי להגביל את מספר היועצים לראשי הרשויות.

אילן שלגי: יהיו בכך יעילות וחיסכון.

אילן שלגי: תודה רבה.

חמי דורון: תודה רבה לחבר הכנסת שלגי.

חמי דורון: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

חמי דורון: אחריו – חבר הכנסת בני אלון.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אתה ידוע בקנאותך לעניין השלטון המקומי, גם בגלל העבר שלך – בשלטון המקומי, ולא עבר אחר.

ג'מאל זחאלקה: ומשר הפנים הציפיות הן גבוהות מאוד.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים אני נדהם איזה ציפיות יש ממנו.

ג'מאל זחאלקה: אנשים אומרים: שיהיה ממה להתאכזב אחר כך.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אנחנו לא באים כאן עם ציפיות נמוכות, אלא עם ציפיות גבוהות מהשר החדש, לטפל ביושר, באמת ובתמים בבעיות האמיתיות של השלטון המקומי.

ג'מאל זחאלקה: חברי עזמי בשארה הזכיר את עניין בקה-ג'ת.

ג'מאל זחאלקה: היתה לי ישיבה עם ראש המועצה שלשום, ומה שקרה בבקה-ג'ת זה דבר שלא ייעשה.

ג'מאל זחאלקה: היתה הפרה בוטה של הסכם כתוב בין משרד הפנים לעירייה המשותפת.

ג'מאל זחאלקה: בהחלטת האיחוד נכתב במפורש – דווקא זה המקום היחיד שיש בו התייחסות לעניין החובות, התייחסות ישירה - שבגלל האיחוד ובגלל החוב הגדול של המועצה המקומית ג'ת, שהוא הרבה יותר גדול, גם באופן מוחלט וגם באופן יחסי לבקה-אל-ע'רביה - שיוסדר החוב הזה.

ג'מאל זחאלקה: תושבי בקה לא צריכים לשלם את החובות של ג'ת, זה גם מנוגד לעניין הקניין ולחוקי-יסוד.

ג'מאל זחאלקה: משרד הפנים לא פתר את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: הבטחה נוספת שכלולה בהחלטה היתה, שהאיחוד ילווה בפיתוח ובהמשכיות גיאוגרפית בין שני היישובים.

ג'מאל זחאלקה: מה עושים?

ג'מאל זחאלקה: יש תוכנית לסלול כביש שיפריד בין שני היישובים - כביש רחב, גדול, אוטוסטרדה.

ג'מאל זחאלקה: אז איזה איחוד זה?

ג'מאל זחאלקה: ובאה תמ"א 6 וסגרה את שני היישובים מכל הכיוונים.

ג'מאל זחאלקה: זה מצב בלתי נסבל.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר עכשיו דוגרי, לא שאנחנו מתנגדים לאיחוד באופן עקרוני.

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע מה?

ג'מאל זחאלקה: אפילו תושבי בקה וג'ת, שאני מכיר אותם, הם היום נגד, כיוון שהם רואים את התוצאות השליליות של האיחוד הזה.

ג'מאל זחאלקה: אבל אם יראו התושבים שהאיחוד הזה הוא מנוף לפיתוח - שיהיה אזור של מרכז מסחרי, שיהיה מרכז של לימודים ומרכז גיאוגרפי לשני היישובים, שיהיה מלווה בפיתוח ובהרחבת תחומי שיפוט, שיהיה מלווה בהקמת אזור תעשייה, שהובטח, מערבית לכביש 6.

ג'מאל זחאלקה: היישובים האלה סבלו קשה מאוד - פעם מהקמת הגדר מזרחה, שקטלה את המסחר בשני היישובים, ופעם מסלילת כביש חוצה-ישראל, שהביא להפקעת אלפי דונמים מאדמות שני היישובים האלה.

ג'מאל זחאלקה: הובטח להם שהאדמות מערבה מכביש חוצה-ישראל יהיו אזור תעשייה - לא אזור תעשייה ולא בטיח.

ג'מאל זחאלקה: יש גבול לכל תעלול ועד כמה אפשר לזלזל בצרכים של אלפי תושבים ביישובים האלה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזאת בעיה שצריך לפתור אותה.

ג'מאל זחאלקה: יש שביתה כיום, ולא צריך לחכות שישה חודשים בשביל לפתור את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לשר הפנים להיכנס בעובי הקורה ולפתור את הבעיה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, שמעתי את חבר כנסת אילן שלגי מדבר על הארנונה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב באמת ובתמים, שגם אנחנו כנציגי ציבור צריכים לקרוא ולפעול למען העלאת אחוזי גביית הארנונה בכל יישוב ויישוב.

ג'מאל זחאלקה: הגשתי הצעת חוק, שהיא צעד חשוב לדעתי, שאומרת שחברי מועצה מקומית או חברי עירייה יהיו מחויבים בהסדרת חובם לפני שיהיו חברים במועצה, לפחות עד שנה לפני היבחרם.

ג'מאל זחאלקה: שלא יהיו להם חובות לא מוסדרים יותר משנה אחת.

ג'מאל זחאלקה: זה יביא לכך שאנשים לא ינצלו את חברותם במועצה כדי לא לשלם וגם שהם יהיו מופת לאנשים ולאזרחים.

ג'מאל זחאלקה: כי בהרבה מועצות מקומיות ראש העירייה רוצה לגבות והתושבים אומרים לו: תגבה קודם מחברי המועצה שלך.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים באמת ובתמים לשים קץ לזה.

ג'מאל זחאלקה: אבל זה לא יפתור את הבעיה אם לא תהיה תמיכה ממשלתית בשלטון המקומי.

חמי דורון: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

חמי דורון: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חמי דורון: אחריו - חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

קריאה: - - -

חמי דורון: נכון.

חמי דורון: מה שקרה זה שחבר הכנסת חיים אורון ביקש לדחות את נאומו.

חמי דורון: היות שחבר כנסת בני אלון, שהיה צריך להיות עכשיו, לא נמצא, אני נותן לחבר הכנסת חיים אורון לדבר.

חמי דורון: ארבע דקות לרשותך, ואני מבקש לעמוד בזמן.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מחר יתקיים דיון על תקציב משרד הפנים, והדיון היום על השלטון המקומי הוא בעצם פרק או שלב בסדרה מתמשכת של דיונים שעיקרם הוא אותו הדבר.

חיים אורון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולספר לחברי הכנסת מה קורה עכשיו בוועדת הכספים.

חיים אורון: הבוקר דנו בתקציב המשטרה, אתמול דנו בתקציב משרד התעשייה והמסחר, מחר נדון במשרד המשפטים, וביום חמישי נדון במשרד הבריאות.

חיים אורון: סליחה, מחר נדון במשרד הפנים.

חיים אורון: בדיון היום על משרד המשטרה אמרתי, שהממשלה מפעילה על משרדי הממשלה דיאטה אנורקסית.

חיים אורון: זאת לא דיאטה להורדת שומן, זאת לא דיאטה לצורכי ייעול, זוהי מערכת שתכליתה המודעת לצמצם את השירות הציבורי.

חיים אורון: מופיע קצין משטרה גבוה בוועדת הכספים ואומר: תראו, אנחנו קיבלנו על עצמנו תוכנית הבראה שנכפתה עלינו על-ידי האוצר - משמעותה, אגב, פיטורים של 1,000 שוטרים השנה ו-1,000 שוטרים בשנה הבאה.

חיים אורון: אבל תדע הכנסת, ואני אומר את זה לפרוטוקול, תהיה משטרה יותר קטנה, שתוכל לעמוד פחות בצרכים של החברה הישראלית, וזאת לאחר שאתמול כולנו קיבלנו את הנתונים מה קורה השנה, ואין שום תחזית, ולו אופטימית ביותר; נעזוב את סיפור ההתנתקות ואת סיפור הטרור - נדבר על פשיעה, אם יש דבר כזה, נטו.

חיים אורון: על-פי מה היא תקטן?

חיים אורון: למה שהיא תיחלש?

חיים אורון: אני עושה היקש מיידי לנושא הדיון ברשויות המקומיות.

חיים אורון: אתמול קיצצו עוד פעם 90 מיליון שקלים.

חיים אורון: כל מי שעיניים בראשו יודע, שבקבוצה רצינית של רשויות מקומיות לא מדובר על התייעלות, במקרה הטוב מדובר בצמצום שירותים לאזרחים ברמה שאזרח שיש לו אפשרות בחירה לא יסכים לגור שם.

חיים אורון: הוא יבחר במקום שיהיה מסוגל לספק שירותים ברמה יותר גבוהה.

חיים אורון: ומי יישאר לגור באותם מקומות?

חיים אורון: אלה שהם ברמה יותר נמוכה, עם תשלומי ארנונה יותר נמוכים, עם כושר השתכרות נמוך יותר.

חיים אורון: זה המנגנון שאנחנו יוצרים יום-יום.

חיים אורון: ואז, בעוד שנה-שנתיים יבוא מישהו ויאמר: תגידו, למה יש כאלה פערים בין הערים השונות במדינת ישראל באספקת שירותים ובחינוך ובשירותי רווחה ובתרבות ובמראה החיצוני וכו'.

חיים אורון: הממשלה מתנהגת פה, מבחינתה, באופן מאוד נוח.

חיים אורון: אין חובה, אין אמנה כתובה או לא כתובה בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי, שאומרת מה הוא סל השירותים שאזרח צריך לקבל מרשות מקומית.

חיים אורון: ולכן אנחנו ב"לופ".

חיים אורון: אחת לכמה שבועות נדון בנושאים הללו, פעם משום שלא שילמו משכורות, בפעם הבאה כי סגרו מים בעיר מסוימת, פעם מפני שמערכת חינוך מסוימת קרסה, וזאת בלי שייעשה מאמץ רציני להתמודד עם הנושאים הללו.

חמי דורון: תודה לחבר הכנסת אורון.

חמי דורון: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

חמי דורון: אחריה – חבר הכנסת מאיר פרוש.

קריאה: - - -

חמי דורון: חברת הכנסת אראלה גולן רשומה.

חמי דורון: היא מבקשת להתחלף אתי מבחינת הזמן.

חמי דורון: אנחנו נדאג לזה, אני יודע שהרשימה סגורה.

חמי דורון: גברתי, ארבע דקות לרשותך.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, מאז פורק משרד הדתות לפני כשנה, הולן שכרם של עובדי המועצות הדתיות אין-ספור פעמים, תקופות ארוכות מדי.

גילה פינקלשטיין: העובדים ספגו הלנת שכר קשה, נקלעו למצב כלכלי קשה, עד כדי חרפת רעב.

גילה פינקלשטיין: זאת, בלי לגעת עדיין בפגיעה החמורה בשירותי הדת במדינה, שנראה שאכן הגיעה לשפל חסר תקדים.

גילה פינקלשטיין: מסתבר כי לא רק ניהולן הלא-מתוכנן והלא-מפוקח של המועצות הדתיות והמועצות המקומיות הוביל למצב הקשה.

גילה פינקלשטיין: גם המדיניות, או נכון יותר לומר אי-מדיניות ברורה מצד משרד ראש הממשלה, תרמה ואף יצרה את הקריסה, את המשבר ואת חוסר המענה.

גילה פינקלשטיין: מאומה לא הועיל, לא הוועדה לביקורת המדינה, שכונסה במעמד ראש הממשלה והולידה תקציב חד-פעמי של 20 מיליון שקלים, גם לא פסיקת בית-הדין לעבודה באוקטובר האחרון, שקבע שתשלום משכורות הוא "זכות חקוקה ובסיסית שאין נעלה ממנה", ועל בסיס זה הורה לממשלה לשלם מיידית את המשכורות.

גילה פינקלשטיין: כידוע, המשכורות שולמו רטרואקטיבית, אך מאז ועד עתה – ארבעה חודשים תמימים לא קיבלו העובדים משכורת.

גילה פינקלשטיין: אגב, לפני כחודש וחצי יזמה הוועדה לביקורת המדינה דיון מעקב מיוחד, וזכתה לזלזול מופגן מצד משרד ראש הממשלה, כאשר מנכ"ל המשרד בחר שלא להגיע לדיון.

גילה פינקלשטיין: אני לא מקבלת את התירוץ כאילו הגירעון התקציבי החמור של המועצות הדתיות הוא הגורם הבלעדי והישיר לעיכוב משכורות העובדים.

גילה פינקלשטיין: צר התירוץ מלהתחבא מאחוריו ולהתנער מאחריות בגינו.

גילה פינקלשטיין: משרד ראש הממשלה נוהג באופן שערורייתי: אם נטלתם אחריות להבראה, לייעול ולשיקום, הרי שהדבר המיידי שהיה צריך לתת עליו את הדעת הוא התשלום התקין של משכורות העובדים.

גילה פינקלשטיין: את שכר העובדים היה צריך לתת בראש סדר העדיפויות, למנוע כל גורם ביורוקרטי שעלול לפגוע בכך.

גילה פינקלשטיין: כמה זמן דרוש כדי ליישם סעיף כל כך אלמנטרי?

גילה פינקלשטיין: לא צריך עשרה חודשים, גם לא חמישה חודשים להבטחת שכר העובדים כמטרה עליונה ובלתי פגיעה.

גילה פינקלשטיין: אני בטוחה שיש צעדים בתחום הזה שניתן לדחותם בכמה שבועות, אבל לא את נושא השכר.

גילה פינקלשטיין: אסור שיהיו פשרות, חייהן של עשרות אלפי משפחות תלויים בשכר, והן עלולות בהחלט להצטרף למעגל העוני, הרחב ממילא.

גילה פינקלשטיין: איני ממהרת להאשים את הרשויות המקומיות באי-העברת חלקן היחסי בתקציב למועצות הדתיות.

גילה פינקלשטיין: באין תקציב מוגדר, הן מנצלות מציאות מעוותת שמשרד ראש הממשלה אחראי להיווצרותה.

גילה פינקלשטיין: בעקבות אי-קביעת מסגרת תקציבית חוקית לשנת 2004, וגם לא לשנת 2005, לא נקבעו הצרכים בתחום המקוואות, הכשרות, אחזקת בתי-הכנסת, הרישום ועוד.

גילה פינקלשטיין: אין סל שירותים ברור ומוגדר.

גילה פינקלשטיין: גם לא ניתן לקבוע את חובות הרשויות למועצות הדתיות, משום שהערכה זו מבוססת על התקציב.

גילה פינקלשטיין: העדר מסגרת תקציבית מוגדרת מנוצל לרעה על-ידי הרשויות המקומיות, שלא מעבירות את חלקן בתקציב.

גילה פינקלשטיין: כך אין משכורות וגם לא מימון רציני ומבטיח להמשך פיתוח פרויקטים.

גילה פינקלשטיין: מועצות רבות התחילו בפרויקטים שונים, כמו בניית מקוואות, ובשל הבעיות התקציביות נתקעו באמצע ההליך.

גילה פינקלשטיין: החוזים מופרים והתביעות זורמות.

גילה פינקלשטיין: אם לא די בכך, הרי שהממשלה מתכננת רפורמה במערך המועצות הדתיות, הכוללת סגירת כ-100 מועצות דתיות מתוך ה-130 הקיימות היום, מיזוג מועצות דתיות, פיטורים המוניים של עובדים רבים.

גילה פינקלשטיין: כמו פירוק משרד הדתות, גם רפורמה חד-צדדית שכזאת לא תועיל לפתרון מצב שירותי הדת, ואין לי ספק שהיא רק תחמיר אותו עוד יותר.

גילה פינקלשטיין: תודה.

חמי דורון: תודה רבה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

נסים זאב: אפשר היה לצמצם את זה לשלוש דקות.

חמי דורון: אדוני, אני מבטיח שכשיגיע הזמן שלך, נצמצם לשלוש דקות.

חמי דורון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, אני באופן תקדימי אדבר הרבה פחות מארבע דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בראשי פרקים אני רוצה לפנות לשר הפנים הנכבד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קודם כול, לברך אותך על התפקיד, ואני מאחל לך רק הצלחה ותפקיד פורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אסכם בשלוש או ארבע נקודות עיקריות מה הבעיות העומדות על הפרק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדיון שבפנינו זו הבעיה המאתגרת הגדולה ביותר – החובות, המשכורות וכל הבלגן של הרשויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקווה שיהיו לך הכוח והאפשרות גם לפתור את הבעיות האלה כמה שיותר מהר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בנוסף יש לנו, למגזר הערבי, שתי בעיות מיוחדות, אדוני היושב-ראש, כבוד השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבעיה של איחוד רשויות לא מוצלח, לא נכון ולא במקומו - דיברו על זה לפני, ואני מכוון לבקה-אל-ע'רביה-ג'ת וגם למועצות באזור שאנחנו קוראים לו שאע'ור, כלומר דיר-אל-אסד, מג'ד-אל-כרום ובענה; גם שם צריך לפרק את האיחוד, הוא לא מוצלח ולא יכול להצליח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנקודה השלישית, אדוני השר, היא בעניין תפקידך כממונה על הדתות, בכל מה שקשור לדת המוסלמית בארץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היתה שאילתא, וקיבלתי תשובה מעודדת בעניין מינוי אימאמים ומילוי כל התקנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בקרוב למחצית מהמסגדים, אם לא יותר, אני חושב שבהרבה יותר מהמסגדים בארץ, אין משרות, לא של אימאם, לא של מואזין ולא של שרתי מסגדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם בעניין הזה יש לעשות וחייבים לעשות הרבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אאריך, כפי שהבטחתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לחוס על זמנם של כולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבנתי שיש פה מצוקת זמן נוראית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חמי דורון: תודה רבה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

חמי דורון: חבר הכנסת דני יתום - לא נמצא.

חמי דורון: חברת הכנסת אראלה גולן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, גברתי.

אראלה גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כולנו דנים כאן במצוקה התקציבית של הרשויות המקומיות ובמצבם של העובדים.

אראלה גולן: על-פי הנתונים הכספיים המבוקרים של הרשויות המקומיות, גדל בשנת 2003 הגירעון של הרשויות ב-85%, לסך של 2.2 מיליארדי שקלים, לעומת 1.2 מיליארד שקלים ב-2002.

אראלה גולן: הגירעון המצטבר של הרשויות עלה ב-30%, עד כדי 7.1 מיליארדי שקלים.

אראלה גולן: מספר הרשויות שסיימו בעודף או באיזון ירד סך הכול ל-41 רשויות, לעומת 79 רשויות ב-2002.

אראלה גולן: גידול של 15% חל בחובות הארנונה של בעלי עסקים, והגיע עד 11.5 מיליארדי שקלים.

אראלה גולן: משבר הרשויות אינו חדש.

אראלה גולן: כבר בשנות ה-70 התחילו ועדות בן-שחר וזנבר בחלק מההמלצות, ולמעשה רוב הדוח של ועדת-זנבר נגנז.

אראלה גולן: ביוני 2000 מינתה הכנסת ועדה של שישה חברי כנסת להתעסק בכמה דברים לבדיקה, כמו כיסוי הגירעונות, הקטנת הפער בין רשויות מבוססות יותר למבוססות פחות, ניתוק התלות הפיננסית בין השלטון המרכזי למקומי, הפעלה יותר יעילה של החינוך, הרווחה.

אראלה גולן: חמש שנים חלפו מאז, ואפילו מסקנות ראשונות לא הוגשו.

אראלה גולן: לפני שבועות מספר גם התבשרנו, שביותר מ-100 רשויות מוניציפליות לא נגבו חובות מים וארנונה מנבחרי ציבור וממי שמכהנים במועצות המקומיות.

אראלה גולן: מדובר בסכומים מאוד מאוד רציניים ומשמעותיים.

אראלה גולן: יותר מזה, ב-70 רשויות זכו העובדים ליחס מועדף כמו נבחרי ציבור, בעוד אזרחים רגילים זכו לכל מיני ביקורי בית של העירייה ולניתוק זרם המים בבתים.

אראלה גולן: מדובר כאן באלפי שקלים שנבחרי ציבור ועובדים חייבים לרשויות - בהן קריית-ארבע, דימונה, ירוחם, יהוד ועוד.

אראלה גולן: רק כדי לסבר את האוזן, חבר מועצה בירושלים וכמה עובדים נוספים צברו יחד חוב ארנונה ומים לעיריית ירושלים בסך של 1.1 מיליון שקלים.

אראלה גולן: הדוח חשף שלמעלה מ-100 רשויות נתנו הנחות במסים ופטור מתשלומי ארנונה ומחקו חובות שלא כדין.

אראלה גולן: בעסקים המצב עוד הרבה יותר חמור: התגלו כ-140 רשויות מקומיות שבהן חובות של ארנונה ומים לא שולמו על-ידי עסקים.

אראלה גולן: בעיריית בת-ים, למשל, גם לא גבו קנסות – קנסות חנייה לא נגבו.

אראלה גולן: בעיריית יהוד לא גבו קנסות על מפגעים תברואיים.

אראלה גולן: מול כל הנתונים האלה ניצב נתון אחד מאוד חזק, שמעמיד את כל הנתונים האלה בצל, וזו העובדה שרשויות מקומיות רבות הפסיקו לשלם את המשכורות לעובדים, או שילמו רק חלק מהמשכורות.

אראלה גולן: מסמך שהוגש לבית-הדין הארצי לעבודה מפרט את הלנת השכר ואת הפגיעה החמורה בתנאים הסוציאליים של עובדי רשויות בכל רחבי הארץ.

אראלה גולן: למשל בקריית-גת, אני יודעת שנסגרה ספרייה, וזה לא רק קיצוץ, זו פגיעה חמורה מאוד בחינוך ובתרבות.

אראלה גולן: באליכין לא שילמו משכורות באוקטובר ובנובמבר.

אראלה גולן: בבני-ברק, באפעל – בנובמבר.

אראלה גולן: במגזר הערבי עוד יותר גרוע – בזרזיר מספטמבר, ובטייבה מיולי.

אראלה גולן: ראשי הרשויות מאוד מתמרמרים על התקציב ועל ההסכמים, אבל במקביל הם לא מקיימים מינהל תקין, ובדוח מבקר המדינה אפילו הוגדר "ניהול כוח-אדם לקוי, בזבזני ולא יעיל".

אראלה גולן: אני מברכת את שר הפנים החדש וקוראת לו להמשיך את עבודתו של שר הפנים הקודם, אברהם פורז, לנסות ולייעל את המערכת המוניציפלית.

אראלה גולן: בזמנו, בתקופה של שר הפנים של שינוי, הושם דגש חזק מאוד בנושא המשבר ברשויות.

אראלה גולן: היו ניסיונות לייעל, כמו על-ידי איחוד הרשויות.

אראלה גולן: נכון שרוב הניסיונות נכשלו, משום שאנשים פחדו מאיבוד פרנסתם וכיסאותיהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אראלה גולן: זהו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן.

אראלה גולן: טוב, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת אראלה גולן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת חמי דורון, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידבר חבר הכנסת יעקב מרגי.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים במין ריטואל חוזר: אחת לחודש, אחת לשלושה שבועות, אנחנו דנים בנושא הרשויות המקומיות, או במסגרת הצעת אי-אמון או במסגרת הצעות לסדר-היום או במסגרת דיון.

חמי דורון: הדברים האלה לא ייפסקו, אדוני השר, הם לא ייפסקו כל זמן שאנחנו, המשרד שלך, לא יפתור באופן בסיסי את הבעיות האמיתיות של הרשויות המקומיות.

חמי דורון: דיברו לפני על כך שיש שם עודף עובדים, ודיברו על כך שבחלק מהמקומות זה לא רק עודף עובדים.

חמי דורון: צריך לזכור דבר אחד, וזו האמת, משרד הפנים לדורותיו לא טיפל ולא אכף את החוק על הרשויות המקומיות.

חמי דורון: לא אכף את החוק בנושא של גביית ארנונה; לא אכף את החוק שקובע, למשל, לגבי רשות מקומית שמגישה תקציב - אדוני השר, אתה צריך לאשר את התקציב אחרי שמועצת העיר אישרה – חוק יסודות התקציב קובע, שבתקציב של שנה שוטפת צריך להיות מתוקצב הגירעון של השנה הקודמת.

חמי דורון: הרשויות המקומיות לא עושות את זה, ומשרד האוצר לדורותיו לא אכף את זה.

חמי דורון: הנושא עלה לדיון לפני שלושה שבועות בבית-המשפט העליון, במסגרת בג"ץ על תקציב 2004, של רשות מקומית מסוימת, ושופטי בית-המשפט העליון אמרו ליועצים המשפטיים של משרדכם, של המדינה: רבותי, זה יחזור, ואתם חייבים לדון בנושא הזה, כי החוק קובע שצריך להפריש את ההפרשות האלה.

חמי דורון: לא מפרישים אותן, ולכן זה מצטבר ומצטבר ומצטבר, ואנחנו מגיעים לקריסה מוחלטת.

חמי דורון: השיטה של לא לשלם שכר ברשויות המקומיות היא שיטה מצוינת.

חמי דורון: ראשי רשות, בואו נבדוק אותם.

חמי דורון: האם ברשות מקומית x או y, שהיום לא משלמים בה משכורות, האם הם גם לא משלמים לספקים?

חמי דורון: האם הם גם לא מעבירים תמיכות שהם התחייבו עליהן?

חמי דורון: תבדקו אותם טוב, אדוני השר, ותמצאו שהרשויות האלה משלמות כספים.

חמי דורון: כלומר, מדובר פה על סדרי עדיפויות של ראש הרשות, וראשי רשויות מעדיפים בצורה שיטתית לא לשלם את השכר, כי זה אמצעי הלחץ עליך, אדוני השר; עליך, על משרד הפנים, על הממשלה.

חמי דורון: אותו דבר גם במועצות הדתיות.

חמי דורון: זה לא שאין כסף.

חמי דורון: יש.

חמי דורון: יש כסף.

חמי דורון: הוא לא מספיק לכל מה שהם רוצים, זה נכון.

חמי דורון: אבל לא יכול להיות מצב שבאופן שיטתי מה שקורה הוא שראשי הערים או מי שמנהל את המועצות הדתיות מעביר את הכספים לדברים שהוא רוצה, ומשתמש באי-תשלום השכר כאמצעי לחץ על הממשלה.

חמי דורון: את הדברים האלה צריך לעצור.

חמי דורון: אדוני השר, הכוח הוא שלך.

חמי דורון: אדוני השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מאזין, אל תדאג.

חמי דורון: אני לא מאמין בחלוקת קשב אצל גברים, זה רק אצל נשים.

חמי דורון: אדוני השר, אני אומר לך שיש לך ביד הרבה מאוד כוח, אתה יכול לחייב חיוב אישי ראש רשות.

חמי דורון: זה נתון לשיקול דעתך.

חמי דורון: כל הוצאה כספית שהיא לא בהתאם לחוק יסודות התקציב, אתה רשאי לחייב חיוב אישי את ראש הרשות ואת המועצה שהחליטה על זה.

חמי דורון: תשתמש בכוח הזה.

חמי דורון: האמן לי, יעשו לך את החיים קשים, וכולם יבואו ויבכו - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

חמי דורון: משפט אחד.

חמי דורון: אני מסיים, אדוני.

חמי דורון: - - אבל אם לא תשתמש, למען יראו וייראו, בדברים שצריך לעשות, לא תצליח בתפקיד שלך.

חמי דורון: אני מאחל לך שתצליח, כי זה לטובת כולנו בסופו של דבר.

חמי דורון: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת חמי דורון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, אם תהיה נוכחת, תדבר חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, ואחריה – חברי הכנסת אורי אריאל וחיים כץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, נושא המשבר ברשויות המקומיות עלה מעל דוכן הכנסת מספר רב של פעמים, ולא אחת עלה בטונים גבוהים, בשל אטימותו של שר הפנים הקודם, שלא השכיל לקרוא את הכתובת על הקיר לגבי מצבן הקשה של הרשויות המקומיות, אך הוא בחר כנראה, ביהירות האופיינית לו, לחפש אשמים והטיח רפש ובוץ לכל עבר במקום לטפל בתחום העיקרי, הכבד, שנקרא השלטון המקומי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, לא אחת כשמדברים על השלטון המקומי, גם לי יש חשק לבוא חשבון עם אותם ראשי רשויות שהביאו את הרשויות שלהם למצב שבו הן נמצאות.

יעקב מרגי: אני לא מתכוון לנקות מעוון את השלטון המרכזי על זריקת האחריות ללא מימון והשארת הרשויות המקומיות להתמודד לבד עם מטלות נוספות שלא הוגדרו להן קודם, ואני גם לא מתכוון לנקות מעוון את אותן רשויות מושחתות, וכולנו יודעים איפה יש לתקן ומה יש לעשות.

יעקב מרגי: אבל לשר הפנים אין הלוקסוס לומר: אני לא אשם, הם מושחתים, הם עשו, אני לא אפגש עם אותם ראשי ערים, כי השלטון המקומי הוא אני ואתה, הוא הקשיש, הוא הפעוט, החולה והמוגבל.

יעקב מרגי: למה, אדוני השר, אני אומר זאת לך, שזה עתה נכנסת לתפקידך כשר הפנים?

יעקב מרגי: מכובדי כבוד השר, ברצוני לומר, שרק מאבק נחוש ועיקש באוצר, בשלטון המקומי, ורצון עז להתמודד עם הבעיות הקשות יפתרו את הבעיות, ואתה מסוגל לכך, הוכחת זאת כפרלמנטר.

יעקב מרגי: אני מקווה, באמת מקווה מכל הלב, שאכן תצליח.

יעקב מרגי: זה לא קל.

יעקב מרגי: יפריעו לך.

יעקב מרגי: יש אינטרסים.

יעקב מרגי: אתה מכיר את השלטון המקומי לא פחות ממני.

יעקב מרגי: אני בא בבחינת אין מזרזין אלא למזורזין, ויפה שעה אחת קודם.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, בעיה בשלטון המקומי זה משבר גדול לשלטון המרכזי ולחברה בישראל, שגם כך יש לה תחלואים רבים, ולמה לנו להוסיף עוד אחד כבד?

יעקב מרגי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת מרגי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך – אינה נוכחת; כנ"ל חברי הכנסת אריאל וחיים כץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, מצוקת הרשויות זו סוגיה שמוכרת היטב לכל אחד מהאנשים שנמצאים כאן.

מגלי והבה: אנחנו גם יודעים מה הביא את הרשויות למצבן הנוכחי, ובעיקר אותן רשויות שאנחנו יודעים מה הסיבות שהביאו אותן לגירעונות כספיים ולחובות שהשאירו, וזה בכל הארץ.

מגלי והבה: אנחנו ידענו שעלינו לעשות רפורמה, והרפורמה הזאת מטרתה לנסות ולהציל את הרשויות ולהעביר אותן למסלול תקין.

מגלי והבה: כל אזרח מצפה מהרשות המקומית שמנהלת לו את החיים לאותה רמת שירותים.

מגלי והבה: בשביל זה היא קיימת.

מגלי והבה: נתנו את כל הגיבוי למשרד הפנים בכל מה שהוא צריך על מנת שיבצע את הרפורמה.

מגלי והבה: כאן, אדוני שר הפנים, חלק גדול מהרשויות החלו בתהליך ההבראה, אותו תהליך שלפעמים גבה מחיר קשה מאוד מאותן רשויות, על-ידי קיצוצים, פיטורי עובדים, ובחלק מהרשויות היה אפילו ניצול של תוכניות ההבראה להתחשבנות פוליטית עם עובדים שכן תמכו באותו ראש רשות, היו אתו או היו נגדו.

מגלי והבה: בכל זאת, חלק גדול מהרשויות, ושמענו את המספרים קודם, הספיקו לעמוד - חברת הכנסת גולן, נתת את הנתונים - בתוכניות ההבראה המצופות מהן.

מגלי והבה: פתאום אנחנו רואים אותו גוף, אותו משרד פנים, שציפינו כולנו לאורך השנים - ואין לנו טענות לחבר הכנסת או לשר אופיר פינס, כי הוא חדש שם - שיפקח על ניהול הרשויות המקומיות - - -

טלב אלסאנע: - - -

מגלי והבה: אני מתכוון שאין פיקוח, וברגע שאין פיקוח, אין דין ואין דיין.

מגלי והבה: אבל לפחות לרשויות שעמדו בתוכנית ההבראה חייב משרד הפנים לתת את הגיבוי.

מגלי והבה: הגיבוי הוא על-ידי כך שאת כל הכספים עבור ההתחייבויות הכספיות יעביר לרשויות המקומיות.

מגלי והבה: אביא דוגמה שאנחנו מכירים.

מגלי והבה: הממשלה והכנסת אישרו את איחוד הרשויות, למשל, עיר הכרמל.

מגלי והבה: בדקנו כמה חובות השאירו שתי הרשויות, ונדרש ראש עיריית הכרמל לספוג את כל מה שהשאירו הרשויות הקודמות.

מגלי והבה: מה התוצאה?

מגלי והבה: אמרו לו: עשית תוכנית הבראה, אנחנו מאשרים אותה, אישרנו לך 43 מיליון ש"ח, אתה תקבל אותם וזה יפתור לך את המצוקה.

מגלי והבה: נכון לעכשיו הוא קיבל 18 מיליון, אז מאיפה הוא ימשיך גם לבנות עיר חדשה, גם לאחד עיר חדשה וגם ינהל רשות?

מגלי והבה: שאר הכסף הוא על הנייר.

מגלי והבה: זאת אומרת, אדוני שר הפנים, אם לא יהיה גיבוי לאותן החלטות שמשרד הפנים נתן להן את הגיבוי ואישר את ההסכמות, ולפעמים אין לנו הרבה שליטה באותה פקידות שרוצה להיות מרובעת – אנחנו כולנו צריכים לפעול, ואני חושב שהדיון של היום מאוד חשוב, שבמיוחד שר הפנים וכל מי שעוסק בדבר ייתן את הגיבוי והסיוע לאותן רשויות שעשו את כל המוטל עליהן, על מנת שיוכלו להבריא את עצמן ולתת שירותים לתושבים שהן מייצגות.

מגלי והבה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו חברי הכנסת גדעון סער, יורי שטרן, רשף חן וטלב אלסאנע, אחרון הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יהיו נוכחים, כמובן, ולא יוותרו.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, שר האוצר כנראה עדיין מנסה לקדם את ההתקשרות עם הבנקים, כדי לאפשר את ההתקדמות של יישום תוכנית ההבראה ברשויות המקומיות ולהבטיח את מתן השירותים החיוניים.

נסים זאב: משרדי הממשלה השונים מנסים באופן מגובש, אבל עד לרגע זה הפתרונות אינם מספקים.

נסים זאב: הם חלקיים בלבד, וההתמשכות של הטיפול הממושך הזה היא בבחינת תוחלת ממושכת, מחלת לב.

נסים זאב: יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, עדי אלדר, טען שמדובר בהפסקה מוחלטת של הענקת אשראי לכל הרשויות המקומיות ולא רק לרשויות החלשות.

נסים זאב: מדובר בסכום של כ-3 מיליארדי ש"ח שהרשויות המקומיות זקוקות להם, שאי-הכנסתם לתוך המערכת מסבה נזק חמור לכל הרשויות המקומיות.

נסים זאב: אי-הענקת האשראי פוגעת קשות בשלטון המקומי.

נסים זאב: זו פגיעה קשה בשירות לתושבים, ודבר זה עלול להביא בעצם לקריסה מוחלטת של הרבה רשויות מקומיות.

נסים זאב: צריך להבין, אדוני היושב-ראש, שבקריסה של רשויות מקומיות, בסופו של דבר מי שיישא באחריות ויצטרך לשלם טבין ותקילין ולשאת בעול הזה, הוא בסופו של דבר האוצר.

נסים זאב: אי-אפשר לתת לרשויות המקומיות לקרוס, והממשלה היא כאילו רק גוף מפקח מלמעלה.

נסים זאב: הממשלה היא האחראית פה.

נסים זאב: נותנים פתרון חלקי ולא יסודי, ומנסים להבריא בכך שמפטרים אלפי עובדים, והרשויות מפטרות עובדים, אדוני היושב-ראש, אבל אין פיצויים לשלם להם, מכיוון שהממשלה לא מעבירה את הכספים כדי לשלם לאותם המפוטרים.

נסים זאב: לכן הפתרון הוא קוסמטי, הוא לא רציני, הוא לעג לרש, ואין מדינה מתוקנת בעולם, אדוני היושב-ראש, שלא תיתן מענק ואשראי לאותן ערים שהיא צריכה לגבות אותן ולעזור להן.

נסים זאב: הבנקים נותנים אשראי לאילי ההון במיליארדים רבים, כאשר הם מקבלים ביטחונות מפוקפקים, ולרשויות המקומיות, עם כל הביטחונות היציבים - הלוא ברשויות יש קרקעות, יש אדמות, יש בניינים, יש ערבויות שאפשר להסתמך עליהן, והבנקים בעצם מתעלמים.

נסים זאב: הדבר הנוסף והכאוב, אדוני היושב-ראש, שאני רוצה לומר: כמה אפשר להטיל את האחריות על הרשויות המקומיות ולומר להן, אתם צריכים להתייעל?

נסים זאב: כמה אפשר לדרוש מאותן ערים או מאותם מקומות שבאמת העוני שם הוא גדול ביותר?

נסים זאב: אני שומע פה חברי כנסת שכל הזמן אומרים, שאותן רשויות לא גובות את הארנונה ולכן בעצם בידיהן המחדל.

חמי דורון: אדוני היושב-ראש, הוא ביקש לקצר.

נסים זאב: כן, אני כבר מקצר.

נסים זאב: לכן אי-אפשר לדרוש מאותם תושבים, שהעוני אצלם כל כך רב והסבל כל כך רב והמצוקה כל כך רבה – אי-אפשר לדרוש מהם את הארנונה.

נסים זאב: לצערי הרב, הוועדה המיוחדת שהקים בזמנו שר הפנים, ועדת הפטור, כבר לא קיימת ברשויות המקומיות, ויש פה עוול נורא ואיום ומשווע.

נסים זאב: אני מבקש משר הפנים, וזו בקשה אחרונה, להקים בחזרה את הוועדות שהיו, ועדות הפטור, עם אנשי מקצוע, שיהיה לאותם אנשים שלא יכולים לשלם לאן לפנות, ולאחר בדיקה לתת להם את ההנחה המגיעה להם על-פי דין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב, שניצל את מלוא ארבע הדקות ויותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

טלב אלסאנע: גדעון סער לפני?

טלב אלסאנע: זו פרוטקציה בגלל שהוא יושב-ראש?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת סער.

גדעון סער: מכובדי היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מודה לחבר הכנסת אלסאנע על חוש ההומור שלו, אבל אני שיניתי במידת-מה, חבר הכנסת אלסאנע, את תוכניותי בנושא תוכן הדברים שאומר כאן, כי אני מבקש לנצל את הבמה הזאת, הערב הזה, לברך את ראש הממשלה ושר הביטחון על הודעתם לפני דקות ספורות בדבר מינוי האלוף דן חלוץ לרמטכ"ל צה"ל.

גדעון סער: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שזה מינוי ראוי, שזאת התשובה הטובה ביותר לכל אותם גורמים בשמאל הקיצוני אשר הטילו רפש.

גדעון סער: אדוני השר, אתה ודאי עקבת אחרי אותם גורמי שוליים שעד לבית-המשפט העליון רדפו את האלוף דן חלוץ, ונכשלו, ובדין נכשלו, כדי למנוע את קידומו בצה"ל של מי שעמד בקו הראשון בחזית של המאבק שלנו בטרור הפלסטיני במהלך האירועים של ארבע השנים האחרונות.

גדעון סער: לכן אני חושב שהמינוי הזה של האלוף חלוץ הוא, מצד אחד, הבעת גיבוי של הדרג המדיני לאחד האנשים שעמדו בחזית בשנים האחרונות, ומצד שני, תשובה ניצחת לכל אותם גורמי שוליים שניסו להכפיש את האלוף חלוץ, שאין ביכולתם להצליח בכל אותה התגוללות עליו, ואני משוכנע שאלוף חלוץ גם יוכיח שהוא יהיה רמטכ"ל טוב.

גדעון סער: לגוף העניין, מכובדי היושב-ראש, אני רוצה לומר רק שתי הערות.

גדעון סער: אני סומך על השר החדש שיביא גישה חדשה.

גדעון סער: אני רוצה לומר לשר משהו שקיבל ביטוי אצל ראשי השלטון המקומי.

גדעון סער: ההסתדרות הכללית במקומות רבים מכשילה ביצוע תוכניות הבראה על-ידי מניעה מוחלטת של פיטורים במקומות שבהם אנחנו יודעים שיש היקפים בלתי סבירים של עובדים ביחס למשימות המוטלות על אותן רשויות.

גדעון סער: אני משוכנע שאתה בדרכך תוכל להתמודד עם העניין הזה, שבמקומות רבים הוא מהווה מכשול בדרך לתוכניות הבראה.

גדעון סער: הנושא השני עלה כאן, ולכן אני לא אפרט.

גדעון סער: אתה אמרת דברים נכונים בכל אותו נושא של שחיתויות, אי-תשלום ארנונה על-ידי נבחרי ציבור וכו'.

גדעון סער: הנושא הזה נדון כאן.

גדעון סער: אני מקווה שבלחץ השוטף תצליח להרים את המטלה הזאת, רפורמה מרחיקת-לכת בכל נושא הסמכויות של השלטון המקומי בארץ, הסמכויות מול המשאבים.

גדעון סער: בעצם כל החקיקה בעניין הזה, או רובה, היא מנדטורית, מיושנת ולא מתאימה.

גדעון סער: היא איננה מאפשרת מרחב תמרון לראשי הרשויות מצד אחד, ומצד שני אנחנו יודעים שהשלטון המרכזי, בתהליך מדורג, מטיל יותר ויותר מטלות על השלטון המקומי.

גדעון סער: בסופו של דבר, אם רוצים לטפל בדברים טיפול שורש, צריך ללכת לכיוון הזה.

גדעון סער: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון סער.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידבר חבר הכנסת רשף חן, ויסגור את רשימת הדוברים חבר הכנסת טלב אלסאנע, אם לא ידבר בטלפון באותו רגע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אפעיל סנקציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם מישהו ימשיך לדבר בטלפון, הוא יאבד את זכותו לדבר במליאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שטרן, בבקשה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, זו פשוט פארסה, הדיונים האלה שלנו בנושא הזה של אי-תשלום משכורות לעובדים ברשויות המקומיות ובמועצות הדתיות, כי כמה זמן אפשר לדון בדבר שהוא פשע.

יורי שטרן: זה היה אמור להיגמר ברגע שגילו את זה, ועדיין אנחנו רואים שבמספר רב של רשויות המשכורת לא משולמת, ויש המון מועצות דתיות שבהן המשכורת לא משולמת כבר שנה ויותר.

יורי שטרן: לכן, אני לא רוצה להוסיף מלים על מה שנאמר כאן.

יורי שטרן: אני קורא לשר הפנים לנסות ולשנות בצורה יסודית, יחד עם הכנסת, את מערכת היחסים בין השלטון המקומי לבין השלטון המרכזי, כי חלק מהדברים נולדים מתוך העיוותים שבמערכת היחסים הלא-נכונה ומערכת התקצוב הלא-נכונה של השלטון המקומי על-ידי השלטון המרכזי.

יורי שטרן: אני רוצה להתרכז בדברים מהותיים יותר.

יורי שטרן: הדבר הראשון הוא אחריות.

יורי שטרן: איך יכול להיות שהלנת שכר לעשרות אלפי אנשים, שזה פשע בהגדרה בחוק - איש לא נושא באחריות.

יורי שטרן: אין גורם, אין אדם, שאפשר להגיד עליו שהוא אחראי מפני שלא שילם לעובדיו, לא העביר תקציב בזמן או התרשל במערכת.

יורי שטרן: כולם מסכימים שנעשה פה דבר שלא ייתכן, שלא יכול לקרות בשום מדינה נורמלית.

יורי שטרן: כאשר זה היה ברוסיה, כל העולם לעג לזה, ואצלנו זה קורה חודש אחרי חודש, ואין אחריות אישית בשום רמה - לא ברמה המקומית, לא ברמה הפקידותית ולא ברמה המיניסטריאלית.

יורי שטרן: זו דוגמה נוראה של אי-לקיחת אחריות, וזו לדעתי המחלה של השירות הציבורי במדינת ישראל.

יורי שטרן: דבר שני, אין מגן לעובדי ציבור.

יורי שטרן: אם מפעל פרטי לא שילם לאדם שעובד בו משכורת, יש הלנת שכר ויש פה סנקציה פלילית.

יורי שטרן: אם המפעל פשט רגל, הביטוח הלאומי מפצה את העובד על אובדן המשכורת באותם החודשים שהוא עבד ולא קיבל.

יורי שטרן: כאשר מדובר בעובדי ציבור, מתברר שהם יכולים לא לקבל משכורת חודשים על גבי חודשים, ואין שום הגנה במנגנון שלנו, בחוק או בנוהל, שמאפשרת לשלם להם את המשכורת, כאשר הגוף שהיה אמור לעשות את זה, העירייה או המועצה המקומית, נכשל ולא מסוגל.

יורי שטרן: הדבר השלישי הוא - קבלת החלטות.

יורי שטרן: איך התקבלה החלטה על קיצוץ כה דרמטי בשלטון המקומי?

יורי שטרן: מי שקל את ההשלכות של זה?

יורי שטרן: מי חישב מה תהיינה ההשלכות האלה ואיך להתמודד אתן ומה צריך לעשות?

יורי שטרן: התקבלה החלטה שרירותית לחלוטין, ושנה וחצי אנחנו מתמודדים עם ההשלכות.

יורי שטרן: גם ההחלטה על פירוק משרד הדתות - אני לא שואל אם זה נכון או לא נכון, אבל לפני שמפרקים צריך לתת תשובות מראש לכל ההמשך: מי לוקח אחריות למה, מי אחראי למשכורות העובדים, מי אחראי לחובות, מי צריך לשלם פנסיה.

יורי שטרן: יש אלף ואחד דברים שלא חשבו עליהם.

יורי שטרן: פירקו משרד, ואנחנו מדי חודש דנים בהשלכות, ועדיין לא מצאנו פתרונות.

יורי שטרן: כך התקבלה גם החלטה על ההתנתקות האומללה הזאת ועל גדר הביטחון.

יורי שטרן: כל ההחלטות האלה התקבלו בצורה שרירותית, מתוך נסיבות שונות ומשונות, ולא כתוצאה ממערכת של עבודת מטה מסודרת.

יורי שטרן: אני לא קובע מה היתה התוצאה של העבודה הזאת, אני רק קובע שלא היתה העבודה, ואת תוצאות ההחלטות האלה אנחנו צריכים לאכול לאורך זמן רב מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יורי שטרן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רשף חן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יחתום את רשימת הדוברים חבר הכנסת טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סיכום הדיון וההצבעה יהיו במועד אחר.

רשף חן: חברי חברי הכנסת, אדוני שר הפנים, הרשויות המקומיות במשבר אמיתי.

רשף חן: זה לא משבר מלאכותי.

רשף חן: יש לעניין הזה שתי סיבות, והן מנותקות לחלוטין זו מזו.

רשף חן: סיבה אחת היא, שלפחות בחלק לא מבוטל מהרשויות המקומיות זו תוצאה של ניהול כושל, ולפעמים שחיתות אמיתית חמורה מאוד.

רשף חן: הסיבה השנייה היא, שבתהליך הדרגתי נוצר מצב, שבו המדינה מטילה על הרשויות המקומיות משימה בלתי אפשרית.

רשף חן: להיות היום ראש עיר זה לדעתי הג'וב הגרוע ביותר במדינת ישראל, מפני שמוטל עליך לבצע משהו שלא נותנים לך את הכלים לעשותו.

רשף חן: בתהליך שנמשך 20 שנה, מדינת ישראל מעבירה אחריות, סמכויות ותפקידים לרשויות המקומיות, אבל בלי הכסף.

רשף חן: הכסף נשאר במשרד האוצר.

רשף חן: בעיקר מדובר בנושאי הרווחה והחינוך.

רשף חן: רווחה וחינוך לא קשורים לרשויות מקומיות, לא קשורים לארנונה.

רשף חן: אין שום סיבה בעולם שמי שגרים בחיפה, בטירת-כרמל, בתל-אביב או בדימונה יקבלו שירותי רווחה וחינוך השונים זה מזה.

רשף חן: כל אזרחי מדינת ישראל זכאים לרווחה וחינוך זהים.

רשף חן: וה-equalizer בכל מה שקשור לרווחה ולחינוך אמור להתבצע באמצעות מס ההכנסה.

רשף חן: זה המס שבאמצעותו אנחנו לוקחים כסף מאלה שיש להם ומאזנים עם מצבם של אלה שאין להם, ולא הארנונה.

רשף חן: התוצאה של העברת האחריות הזאת בלי הכסף היתה תהליך שבו הרשויות נאלצו להעלות את הארנונה עוד ועוד, עד שבאה מדינת ישראל וחסמה אותם גם בזה.

רשף חן: בצדק היא חסמה אותם בזה, כי זה לא צודק ולא נכון שאחרי שאנחנו משלמים מס הכנסה, ביטוח לאומי - שזה מס הכנסה מספר שתיים, מס בריאות - שזה מס הכנסה מספר שלוש, נשלם עכשיו ארנונה, שתהיה מס הכנסה מספר ארבע, ארנונה שמטרתה לא לאסוף זבל ולסלול את הכבישים אלא לקחת כסף מהשכונות המבוססות כדי לממן את הרווחה והחינוך של השכונות הלא-מבוססות.

רשף חן: לא בשביל זה לקחו ארנונה.

רשף חן: בשביל זה יש מס הכנסה.

רשף חן: עצרנו את הארנונה הזאת בשורה של חקיקות, שהקפיאו את הארנונה, והשארנו את הרשויות המקומיות בלי מספיק כסף כדי לחיות.

רשף חן: לאחרונה, בגלל המצב הכלכלי, הורידו את תשלומי האיזון.

רשף חן: הרשויות המקומיות נשארו במצב שמראש ברור שהן בפשיטת רגל.

רשף חן: ההוצאות האובייקטיביות שלהן, הסבירות שלהן, אפילו אם הן יעילות, טובות ולחלוטין לא מושחתות - מצבן הוא בלתי אפשרי.

רשף חן: הדבר הזה חייב להיפסק.

רשף חן: אמר בעניין הזה דברים חבר הכנסת סער, והוא צודק במאה אחוז.

רשף חן: צריך לעשות בעניין הזה רפורמה טוטלית.

רשף חן: לדעתי, הדבר הראשון שצריך לעשות ברפורמה הזאת הוא לקחת את הרווחה ואת החינוך ולומר: רבותי, רווחה וחינוך הם עניינם של משרד החינוך ומשרד הרווחה ולא עניינן של הרשויות המקומיות.

רשף חן: אחרי שניצור מצב שבו ניתן סיכוי סביר לרשויות המקומיות להתקיים, אם הן יהיו יעילות ואם הן לא יהיו מושחתות, אז נוכל לבוא אליהן, אל ראשיהן ואל תושביהן ולהגיד להם: רבותי, אם אתם מבזבזים את כספי הציבור, תישאו בתוצאות לבד.

רשף חן: מה שאינני מסכים לו הוא הגישה שרווחה כאן בכנסת, שזה ממש מובן מאליו שאם עירייה מסוימת לא מצליחה לשלם את חובותיה לעובדיה או לספקיה, צריכים תושבי יתר המדינה פתאום להתייצב, באמצעות מדינת ישראל, לשלם את החוב.

רשף חן: זה לא המצב.

רשף חן: אם רשות מקומית נוהלה בצורה כושלת, תושבי הרשות המקומית יסבלו בעניין הזה, ולא תושבי רשות מקומית אחרת.

רשף חן: הם לא נהנו, והם לא צריכים לשלם.

רשף חן: אבל, זה בתנאי שאנחנו נתנו - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

רשף חן: סליחה.

רשף חן: אפילו לא נגמר לי הזמן הפורמלי.

רשף חן: מילא הזמן הבלתי-פורמלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תתכונן לסיים.

רשף חן: אנחנו צריכים לתת להם צ'אנס הוגן, ואז לדרוש מהם לעמוד במשימה.

רשף חן: אחד הדברים שהוזכרו כאן ושאני חושב שצריך לשים לב אליו הוא, שלא ייתכן שיהיו במדינה הזאת רשויות מקומיות ששיעורי גביית הארנונה בהן יהיו 20%-30%, ושתושבי יתר המדינה יצטרכו לממן את הרשויות האלה.

רשף חן: זה לא בא בחשבון, אלא אם כן יש מצב לגמרי אובייקטיבי, שמדובר באיזו רשות שהיא נחשלת מבחינה סוציו-אקונומית ויש לזה איזו הצדקה.

רשף חן: אבל, נדמה לי שזה לא המצב.

אופיר פינס-פז: אם זה הקריטריון - זה המצב.

טלב אלסאנע: אתה ממהר, לא?

רשף חן: השר אופיר פינס-פז, אני לא בטוח.

אופיר פינס-פז: אם זה הקריטריון.

רשף חן: אז אני רוצה להגיד לך שכן.

רשף חן: אני חושב שהמדינה צריכה בהחלט, איפה שהיא רואה שיש רשויות נחשלות, כולן או חלקן - למשל, יש מצב של רשויות שהן הומוגניות, כמו נאות-אפקה.

רשף חן: שם כולם יכולים לשלם, כולם מקבלים, והכול טוב ויפה.

רשף חן: ככל שהרשויות יותר גדולות ולא הומוגניות, יש בהן שכונות עשירות ושכונות עניות.

רשף חן: אין שום סיבה שהשכונות העשירות יממנו את השכונות העניות.

רשף חן: זה שאתה גר במקרה לא בנאות-אפקה אלא בחיפה, זה לא אומר שאתה צריך לשלם פה מס הכנסה מספר ארבע.

רשף חן: אם אנחנו רוצים לעזור לאלה שלא יכולים לשלם ארנונה, ולדעתי אנחנו צריכים לעשות זאת, זה צריך להיעשות בצורה מסודרת, ואלה לא צריכים להיות תושבי העיר.

רשף חן: אלה צריכים להיות תושבי המדינה באופן שווה.

רשף חן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת רשף חן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאמור, סיכום הדיון וההצבעות יהיו במועד אחר.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתגובה על דברי חברי הכנסת גדעון סער על מינויו של דן חלוץ לרמטכ"ל - אני סבור שהמינוי הזה, יותר משהוא מראה על הצלחתו של דן חלוץ, מראה על כישלונם של ראש הממשלה ושר הביטחון.

טלב אלסאנע: לא הייתי ממליץ לו לצאת למדינות חוץ-לארץ, כי יכול להיות שהוא ייעצר עקב אחריותו למעשים שנעשו בשנים האחרונות, שאינן מוסיפות כבוד למדינת ישראל.

טלב אלסאנע: אני מקווה שבמסגרת - - -

גדעון סער: מי עסוק במלחמות ובטרור?

גדעון סער: - - -

טלב אלסאנע: חבר הכנסת סער, אני מקווה שבתור רמטכ"ל הוא יהיה הרבה יותר טוב והגון ואחראי ורגיש מאשר כשהיה אלוף וחייל בחיל האוויר.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, ברשותך, ארצה לפנות לשר הפנים, שמאוד הערכתי אותו גם כשהיה חבר הכנסת, ואני מאוד מעריך אותו גם בתור שר הפנים.

טלב אלסאנע: אדוני השר, יש כמה נושאים שידועים לך היטב עוד מאז, כשבמסגרת תפקידך טיפלת בהם בוודאי, ואחד מהם הוא איחוד הרשויות.

טלב אלסאנע: מה התכלית מאחורי האיחוד הזה?

טלב אלסאנע: מה המדינה מרוויחה מהאיחוד הזה?

טלב אלסאנע: רק היום דנו בנוכחותך על האירועים החמורים שהיו ביישוב מע'אר.

טלב אלסאנע: האיחוד שנותר הוא בשני יישובים: בקה--ג'ת ועוספיא--דאלית-אל-כרמל.

טלב אלסאנע: אני רוצה שתבדוק את זה: עד כמה האיחוד הזה תרם לשיפור תנאי חייה של האוכלוסייה?

טלב אלסאנע: עד כמה האיחוד הזה תרם לחיסכון בהוצאות ובתקנים?

טלב אלסאנע: האם המדינה השיגה את המטרה?

טלב אלסאנע: האם האוכלוסייה הרוויחה?

טלב אלסאנע: אני רוצה להגיד לך, שהמסקנה תהיה שהאיחוד הזה איננו תורם שום דבר, פרט לתוצאות שליליות - סכסוכים, פלגנות ואולי יותר תיקים במשטרה.

טלב אלסאנע: לכן, לדעתי, צריך לבחון את הסוגיה הזאת מחדש.

טלב אלסאנע: כבוד השר, הנושא השני שעליו אני רוצה לשאול אותך הוא: מדוע כל הרשויות הערביות, ללא יוצאת מן הכלל, מצבן הרבה יותר גרוע ממצב הרשויות היהודיות?

טלב אלסאנע: אני עובר ורואה, שרק כביש מפריד בין הרשות הערבית לרשות היהודית הסמוכה.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים שמבחינת התשתית, מבחינת השירות, מבחינת איכות החיים ומבחינת רמת החיים, הכול שונה לחלוטין.

קריאה: למה?

טלב אלסאנע: כי התקציבים שונים, כי המדיניות שונה, כי יש אפליה.

טלב אלסאנע: צריך לבחון את זה.

טלב אלסאנע: אתה לוקח יישוב כמו רהט, שיש בו 36,000 תושבים, ויישוב מקביל כמו אופקים, ואתה רואה את הפערים מבחינת התקציבים - אם זה במענקי האיזון, אם זה בתקציבי הפיתוח, אם זה בתקציבי הרווחה ואם זה בתקציבי חינוך.

טלב אלסאנע: אחר כך באים בטענות לראשי הרשויות, שצריכים לשפר את תנאי החיים ואת רמת החיים.

טלב אלסאנע: איך אפשר בלי אמצעים?

טלב אלסאנע: איך אפשר בלי הכלים?

טלב אלסאנע: ראש הרשות הופך להיות מקבץ נדבות.

טלב אלסאנע: הוא כל הזמן עסוק בריצה אחרי השר, המנכ"ל או המשרד הממשלתי הזה, או בקבלת תלונות מהתושבים שהוא לא יכול לענות על התביעות הצודקות שלהם.

טלב אלסאנע: לכן, אם אנחנו רוצים לחזק את השלטון המקומי, צריך, נוסף על האחריות והחובות שמעבירים אליהם, לתת להם את הכלים, את הסמכויות ואת התקציבים.

טלב אלסאנע: אדוני השר, לא יכול להיות שבתקופתך תימשך התופעה המבישה של מה שנקרא יישובים לא-מוכרים.

טלב אלסאנע: אני סבור שצריך לשבת פעם אחת ולתמיד ולדון במצב הזה.

טלב אלסאנע: יישוב לא-מוכר - הוא קיים.

טלב אלסאנע: זו החלטה פוליטית ומיותרת.

טלב אלסאנע: אחרי 56 שנים לא יכול להיות שיש יישוב לא-מוכר.

טלב אלסאנע: יש יישובים שיש בהם יותר מ-1,000 נפשות, ולא מדובר באחד או בשניים.

טלב אלסאנע: לכן, צריך להכין תוכניות מיתאר לפי גודל היישובים, לאפשר לאנשים לבנות כדת וכדין על-פי היתרי בנייה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יעלה ויבוא כבוד שר הפנים להשיב למתדיינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאמור, ההצבעה והסיכומים יהיו במועד אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה להודות לכנסת על הדיון הזה ולחברי הכנסת על ההשתתפות בו.

אופיר פינס-פז: שמעתי את כל הדוברים.

אופיר פינס-פז: הגעתי לתובנה אחת חשובה.

אופיר פינס-פז: עכשיו הבנתי איך משרד האוצר ושר האוצר יוצאים מכל העניין חלק.

אופיר פינס-פז: היו פה 30 דוברים, ואף אחד לא הבין את האחריות של האוצר למציאות הקיימת.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לפתוח ולומר, שעברנו את המשבר הגדול שהיה לפני שנה.

אופיר פינס-פז: כולנו חווינו וראינו אותו.

אופיר פינס-פז: היה קיצוץ דרמטי של מיליארדים.

אופיר פינס-פז: ממשלת ישראל קיצצה מיליארדים לשלטון המקומי.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכל אחד כאן:

אופיר פינס-פז: אם אתם הייתם ראש רשות מקומית ובמכה אחת היו מורידים לכם סדרי גודל של מיליונים, ולפעמים אפילו יותר, מהרגע להרגע, על תקציב מאושר שלכם, אני לא יודע איך כל אחד מכם היה מתנהל ומצליח לשרוד.

אופיר פינס-פז: אינני מדבר על הרשויות החזקות, אלא אני מדבר במיוחד על הבינוניות והחלשות.

אופיר פינס-פז: אבל, זה היה.

אופיר פינס-פז: אחרי זה כמובן עשו תוכניות הבראה.

אופיר פינס-פז: בתוכניות ההבראה שעשו לכ-150 רשויות מקומיות בישראל - לא אני עשיתי תוכניות הבראה אלא הממשלה הקודמת - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר הקודם.

אופיר פינס-פז: לא, זה לא השר הקודם.

אופיר פינס-פז: זה לא רק השר פורז.

אופיר פינס-פז: זו הממשלה.

אופיר פינס-פז: זה שר האוצר, משרד האוצר, משרד הפנים והשלטון המקומי.

אופיר פינס-פז: החליטו שכל תוכנית הבראה בנויה משלושה חלקים, כמו כל דבר במדינה.

אופיר פינס-פז: חלק אחד הוא: התייעלות הרשות המקומית, שזו גביית ארנונה מוגברת איפה שהיא היתה נמוכה, עם יעדים, עם אבני בוחן, פיטורי עובדים, שזה תהליך קשה מאוד, ועוד אלף ואחד דברים.

אופיר פינס-פז: כמו כן, הגדלת ההכנסות העצמיות של הרשות, הפחתת ההוצאות וכדומה.

אופיר פינס-פז: זה שליש.

אופיר פינס-פז: שליש שני – מענקי הממשלה באמצעות משרד הפנים לכיסוי גירעונות עבר, עזרה בשוטף וכדומה וכדומה, לפי תחשיב.

אופיר פינס-פז: חלק שלישי הוא הזרמה של אשראי בנקאי, בהיקף של מיליארד וחצי שקלים.

אופיר פינס-פז: לא אני קבעתי את זה.

אופיר פינס-פז: זה נקבע.

אופיר פינס-פז: תוכניות ההבראה חתומות.

אופיר פינס-פז: החלק הראשון והחלק השני, זאת אומרת ההתייעלות של הרשויות המקומיות והעברת המענקים של הממשלה באמצעות משרד הפנים, עובדים פחות או יותר.

אופיר פינס-פז: מה זאת אומרת פחות או יותר?

אופיר פינס-פז: יש מקומות שהדברים לא נעשים בהם לשביעות רצוננו לא ברמת הרשות המקומית.

אופיר פינס-פז: יש דברים שהרשות המקומית מצפה מהממשלה, שעדיין לא העבירה חלק מזה, כתוצאה מהעובדה שהכנסת הזאת לא מאפשרת לממשלה להעביר תקציב, את תקציב 2005.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם – ומחר יש דיון על תקציב משרד הפנים בוועדת הכספים – שחלק גדול מהתקציב שלי לרשויות המקומיות נמצא לא בבסיס התקציב, ואני לא יכול להעביר אותו כתוצאה מה-1 חלקי 12, כי אין תקציב מדינה.

אופיר פינס-פז: גם את זה לא אני קבעתי, אלא ירשתי.

אופיר פינס-פז: אני מוחה על כך שחברי כנסת בכנסת הזאת עושים חשבון עם הממשלה באמצעות תקציב המדינה, שהיעדרו או אי-העברתו פוגעת באופן אנוש בתושבי מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: עושים חשבון על רקע דברים אחרים בכלל - כן התנתקות או לא התנתקות.

אופיר פינס-פז: מי שרוצה, יצביע בעד ההתנתקות או נגד, אבל אל תיקחו את תקציב המדינה כבן ערובה.

רשף חן: זה עובד גם לצד השני?

אופיר פינס-פז: בהחלט.

רשף חן: אפשר גם לא להצביע על התקציב?

אופיר פינס-פז: תשמע, אני חושב שאתם צריכים להצביע בעד התקציב, כי אתם הייתם חלק ממנו, חוץ מעניין יהדות התורה.

אופיר פינס-פז: אבל, חברי חבר הכנסת רשף חן, עם כל הכבוד, יש דברים שאני מצפה ממך ולא מצפה מחבר הכנסת גפני.

רשף חן: אל תצפה ממני, אני לא רוצה להצביע בעדו.

אופיר פינס-פז: כי הוא מייצג דבר מסוים ואתה מייצג דבר אחר.

אופיר פינס-פז: אני באמת מצפה ממך.

אופיר פינס-פז: בסדר, עזבת את הממשלה בגלל זה, אבל בסופו של דבר, תראה איזו פגיעה יש בציבור בסוף כשאין תקציב מדינה.

אופיר פינס-פז: בסדר, אתה נגד 290 מיליון השקל, אבל תקציב המדינה הוא 200 מיליארד שקל.

אופיר פינס-פז: כשהוא לא עובר, המחיר הוא אדיר בכל השירותים הממשלתיים.

רשף חן: תעשה בחירות.

אופיר פינס-פז: בסדר, אבל אני אומר את זה בעיקר לאלה שבעד התקציב ומצביעים נגדו משיקולי התנתקות, וזה הדבר החמור; והם חלק מסיעת השלטון, וזה הדבר הנורא בעיני.

אופיר פינס-פז: זה פוגע ביכולת של הממשלה לעמוד בהתחייבות שלה לגבי המענקים.

אופיר פינס-פז: אבל יש חלק שלישי, שהוא האשראי הבנקאי, שהוא בהיקף של מיליארד וחצי שקלים, והיה אמור להיות בכל תוכניות ההבראה.

אופיר פינס-פז: הוא אמור להיות שליש מתוכנית ההבראה.

אופיר פינס-פז: שם הכסף תקוע עד עכשיו, חודשים על חודשים, עוד לפני שנכנסתי לתפקיד.

אופיר פינס-פז: הרי תוכניות ההבראה נחתמו לפני שנה ושמונה חודשים, ושישה חודשים.

אופיר פינס-פז: כשנכנסתי לתפקידי, אמרו לי חברי במשרד ואמרו לי ראשי משרד האוצר: או-טו-טו, נכנסת ביום שלישי, עד סוף השבוע זה גמור.

אופיר פינס-פז: בשבוע שלאחר מכן – התחלתי ביום ראשון - אמרו לי: תוך יומיים, שלושה ימים.

אופיר פינס-פז: הבאתי את העניין לממשלה, כי ראיתי שהעניין תקוע, אמר שר האוצר: תנו לי 48 שעות.

אופיר פינס-פז: תנו לי 48 שעות - זה היה לפני שלושה שבועות וחצי.

חמי דורון: אז מה, אני מחכה שנתיים לתשובה שלו.

אופיר פינס-פז: חברים, כל זמן שהאשראי הבנקאי תקוע, אי-אפשר לבצע את תוכניות ההבראה, והרשויות מידרדרות מדחי אל דחי.

אופיר פינס-פז: אני בהחלט נאלץ למתוח ביקורת נוקבת כאן בכנסת על התנהלות שר האוצר ואנשי משרדו בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: אני רואה את ההתקוטטות בין אנשים בכירים מאוד בממשלה על רקע העניין הזה.

אופיר פינס-פז: אני רואה את הוויכוח הפנימי באוצר.

אופיר פינס-פז: הכי חמור, אני רואה שאין פתרון ואין הסכם.

אופיר פינס-פז: זה דבר שמסבך את העניין באופן שאין למעלה ממנו, ופה קבור הכלב.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שכאן לא תהיינה קבורות הרשויות במדינת ישראל, שחלק מהן באמת מתמודדות עם קשיים אדירים בעניין תשלום המשכורות.

אופיר פינס-פז: אני אמרתי להן שאני אנהל כל מאבק, אבל לדבר אחד לא אסכים – לא אסכים שרשות מקומית לא תשלם שכר ותלין שכר.

אופיר פינס-פז: רשות מקומית שתלין שכר, יוצמד לה חשב מלווה.

אופיר פינס-פז: קבעתי את זה, ואם זה לא יעזור, תהיה ועדה קרואה.

אופיר פינס-פז: הלנת שכר איננה בבית-ספרנו, בשום מקרה, גם אם אין תקציב וגם אם אין אשראי.

אופיר פינס-פז: זה כלל ברזל, וכל רשות שלא שילמה שכר חודש אחד, נקראת לבירור, לשימוע, וזה כבר קרה בתקופתי ל-11 רשויות, ועובדה שהן שילמו שכר בחודש שלאחר מכן, אף שהן נמצאות בקשיים נוראיים.

אופיר פינס-פז: אני מצדיע להן על שהן מצליחות לשלם שכר, משום שהן עושות כמעט את הבלתי ייאמן.

אופיר פינס-פז: אז אני מציע לכנסת קודם כול להפעיל לחץ אדיר על האוצר לסיים את העניין הזה.

אופיר פינס-פז: העניין הזה - היום הכריע שר האוצר - נתון בידיו של מנכ"ל משרד האוצר, שהוא בהחלט אדם ראוי ומשקיע בכך מאמצים גדולים, אבל נכון לרגע זה ללא תוצאות.

אופיר פינס-פז: כל יום שעובר ללא הסדר מכניס את הרשויות המקומיות לבוץ יותר ויותר עמוק.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר עוד משפט אחד לגבי העניין הזה.

אופיר פינס-פז: בינתיים העביר לנו האוצר - מתקציבי, לא מתקציבו - 200 מיליון שקלים, ברמה של הקדמת מימון של הרזרבה המשרדית ושל מענקי האיזון, ולא מוכן לחתום שהכסף הזה יוחזר לתקציב, כאשר יאושר תקציב, שזה גם כן דבר מדהים.

חמי דורון: אם.

אופיר פינס-פז: אם וכאשר.

אופיר פינס-פז: 200 מיליון שקלים, שאנחנו מוכנים כמובן להעביר, אבל זה חלק מהתקציב, זה כסף שלנו, שמשרד הפנים מתוקצב בתקציב המדינה.

אופיר פינס-פז: גם זה מלמד על סוג של התנהלות בלתי ראויה.

אופיר פינס-פז: תשאלו אותי, למה אני צריך הסכם, למה אני צריך חתימה, מה, אני לא מאמין?

אופיר פינס-פז: ובכן, רבותי, תדעו, אלה שהחלפתי אותם אמרו לי: קח כל דבר חתום מהאוצר.

אופיר פינס-פז: אלה שהחלפתי אותם אמרו לי: כל דבר תחתום עם האוצר, שתהיה חתימה, כי אנחנו כבר הסכמנו בעל-פה להרבה דברים, ואחר כך עמדנו בפני שוקת שבורה.

אופיר פינס-פז: במקום שאחרים נכוו ברותחים, אני בוודאי חייב להיזהר בצוננים, ואני עומד על כך ש-200 מיליון שקלים האלה, תבוא בצדם חתימה והתחייבות מפורשת.

אופיר פינס-פז: אגב, גם 200 מיליון השקלים האלה זה אקמול, כי 200 מיליון שקלים, כפי שכולכם יודעים חשבון, זה הרבה פחות ממיליארד וחצי שקלים, שזה הסכום שנקבע והוסכם במשרדו של שר האוצר, לא אתי, אלא עם שר הפנים הקודם ועם ראשי השלטון המקומי.

אופיר פינס-פז: ממשלה חייבת לעמוד בהתחייבויות שלה ובהסכמים שלה, וזאת אחריותה.

אופיר פינס-פז: לעניין הדברים האחרים שחברי הכנסת העלו כאן.

אופיר פינס-פז: בקצרה, איחוד רשויות הוא מכשיר חשוב שצריך להשתמש בו, אבל צריך להשתמש בו בשום שכל ולאחר עבודת מטה ראויה, כי לא יכול להיות שהתוצאה של איחוד רשויות תהיה מצב יותר גרוע.

אופיר פינס-פז: זה חייב להיות מצב יותר טוב, מכל הבחינות, אחרת אין בו היגיון.

אופיר פינס-פז: כשאני שומע פה את הסיפור על בקה--ג'ת, אני מבין את המועקה ואת הצעקה, כי בקה-אל-ע'רביה היתה יישוב חזק יחסית, ג'ת היתה יישוב מאוד חלש עם גירעון גדול.

אופיר פינס-פז: איחדו את שתיהן, והגירעון של ג'ת נופל על בקה.

אופיר פינס-פז: הרי זה לא הגיוני.

אופיר פינס-פז: היום אני מעכב איחוד רשויות בשני מקומות, עד שהאוצר יתחייב לי, שרשות אחת לא תיקח על עצמה את הגיבנת של השנייה.

אופיר פינס-פז: כשהוא יתחייב לי, אני אעשה את איחוד הרשויות.

אופיר פינס-פז: אבל אי-אפשר לא לפתור בעיה ולגלגל אותה לרשות הבריאה, כדי ששתי הרשויות תהיינה חולות.

אופיר פינס-פז: זה לא הגיוני, ולזה אסור להסכים, ולזה אני לא מסכים.

אופיר פינס-פז: לכן, אין איחוד רשויות בכל מחיר.

אופיר פינס-פז: יש איחוד רשויות כשזה "עושה שכל" וכשברור שהתוצאה תהיה הרבה יותר טובה מהמצב הקיים.

אופיר פינס-פז: לעניין ההערה של חבר הכנסת חמי דורון - אני בהחלט חושב שהיא הערה חשובה, ואני אבדוק אותה - שרשות מקומית חייבת לתקצב בתקציבה את גירעונה מהשנה הקודמת, ואם הדבר הזה לא קיים, זה דבר חמור ביותר.

אופיר פינס-פז: זה כאילו אנחנו משחקים עם עצמנו ומתעלמים - - -

חמי דורון: לקראת שנת 2005.

אופיר פינס-פז: זה דבר חמור, שבעיני הוא חייב להיפתר.

אופיר פינס-פז: שאל אותי חבר הכנסת טלב אלסאנע, איך זה שהרשויות הערביות כל הזמן בבעיות אין-סופיות.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להגיד לכם דבר שהסתבר לי.

אופיר פינס-פז: מאז קום המדינה, אני רוצה שתדעו, במענקי האיזון של מדינת ישראל היתה רובריקה: יישובים יהודיים, עם פרמטרים משל עצמם, יישובים דרוזיים, עם פרמטרים משל עצמם, ויישובים ערביים, עם פרמטרים משל עצמם.

אופיר פינס-פז: האפליה היתה ממוסדת בתוך השיטה עשרות בשנים, וזה חוץ מהתנאים האובייקטיביים הקשים.

אופיר פינס-פז: השר פורז עלה על זה בשנה שעברה, אבל הוא נתן פתרון בעייתי; יכול להיות שהיו לו אילוצים.

אופיר פינס-פז: הפתרון שהוא נתן עובד על שיטה שבה בסופו של דבר מענקי האיזון של כל הרשויות המקומיות בארץ יונהגו על-פי קריטריונים שווים, אבל הוא קבע לעניין הזה תהליך הדרגתי של חמש שנים, כי כנראה לא היו לו מקורות תקציביים לעשות את זה באחת.

אופיר פינס-פז: העובדה הזאת גורמת לכך שגם היום, ברגע זה מענקי האיזון מחולקים באופן לא שוויוני, שמפלה לרעה את היישובים הדרוזיים והערביים במדינת ישראל, אף שהם הכי חלשים.

אופיר פינס-פז: זה דבר חמור מאין כמותו.

אופיר פינס-פז: אני מדבר אתכם על יישובים במעמד סוציו-אקונומי 1, 2, 3.

אופיר פינס-פז: לא רק שהם במעמד הזה, חבר הכנסת נסים זאב, הם גם מקבלים מענקים מופחתים.

אופיר פינס-פז: חברים, המדינה הזאת חייבת להתנהל אחרת.

אופיר פינס-פז: האפליה הגזענית חייבת להיעלם מהעולם, ואני אעשה הכול כדי להעביר אותה מהעולם.

אופיר פינס-פז: לגבי היישובים הלא-מוכרים - בעיה מוכרת, כואבת, שנותנים לה פתרון, אבל עוד פעם פתרון חלקי, שלא יפתור את הבעיה באופן אמיתי.

אופיר פינס-פז: אני טוען שאת בעיית היישובים הלא-מוכרים בנגב צריך לפתור ברמת אינטרס ברור של מדינת ישראל, לטובת המדינה ולטובת הבדואים, וזה לא שני דברים סותרים.

אופיר פינס-פז: כל המדיניות שננקטה, של סחבת, גרמה רק לכך שהנגב נראה איך שהוא נראה, והבעיה רק הולכת ומתפתחת בגלל העניין הדמוגרפי, וכולם משלמים את המחיר: אנחנו, כתושבי המדינה, יהודים וערבים ובדואים, הנגב, שבמקום לעשות בו שימושים יעילים הופך להיות סוג של פזורה ענקית, בלי דין ובלי דיין.

אופיר פינס-פז: מה שצריך לעשות כאן זה לחולל תוכנית ממשלתית, שנותנת פתרון מהיר לתופעה הזאת, וזה מחייב כסף גדול, שלדעתי מוכרחים להשקיע אותו היום, כי אם לא נשקיע אותו היום, בעוד עשר שנים גם כסף גדול כבר לא יעזור.

אופיר פינס-פז: חברי חברי הכנסת, המציאות היא מציאות קשה - - -

משה גפני: מה לגבי סוגיית המועצות הדתיות, שהעלו כמה חברי כנסת?

אופיר פינס-פז: לגבי המועצות הדתיות, הנושא נתון בתחומו של משרד ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: לצערי, רשויות מקומיות רבות לא משלמות את חלקן בגלל בעיות תקציביות קשות.

אופיר פינס-פז: הרפורמה שמציע משרד ראש הממשלה בסוגיה הזאת היא לדעתי בלתי מתקבלת על הדעת.

אופיר פינס-פז: משרד ראש הממשלה רוצה להקים מחדש את משרד הדתות בתוך משרד ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת, ואני אתנגד לו בכל תוקף.

אופיר פינס-פז: והוא רוצה ליצור את התשתית המקומית לא על הבסיס של הרשות המקומית, אלא על בסיס של כמה רשויות מקומיות.

אופיר פינס-פז: חברים יקרים, הרשויות המקומיות היום לא מסוגלות לשלם דברים חיוניים כשהן נמצאות באגד, כמו ביוב, כבאות.

אופיר פינס-פז: מישהו באמת מעלה על הדעת, חבר הכנסת גפני, שאם נחייב עשר רשויות מקומיות להתאגד ולשים כל אחת את חלקה למועצה דתית, שהיא אפילו לא מכירה אותה כי היא של עשר רשויות מקומיות, כשהן במצוקה תקציבית, זה יפתור את הבעיה?

אופיר פינס-פז: הרי לא ישלמו.

אופיר פינס-פז: לכן, הרפורמה צריכה להיות אחרת.

משה גפני: מה עושים עכשיו?

אופיר פינס-פז: הרפורמה צריכה להיות ביטול המועצות הדתיות ופתיחה של מחלקה לשירותי דת ברשות המקומית, בעירייה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך, התושבים יקבלו שירותי דת הרבה יותר יעילים, הרבה יותר רחבים והרבה יותר סבירים מהמצב הקיים, והעובדים במחלקות האלה יקבלו שכר בצורה הרבה יותר סדירה והרבה יותר ראויה מהמצב הקיים.

חמי דורון: יותר טובים, נכון מאוד.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך, שאם היו הולכים לפתרון הזה יחד עם השלטון המקומי והרשויות המקומיות, לדעתי, כמחווה של סגירת חשבון, הן גם היו משלמות את חובותיהן כדי לסגור חשבון ולפתוח דף חדש.

אופיר פינס-פז: אבל משיקולים פוליטיים, שהם אינם ענייניים, משום מה ההצעה הזאת איננה עולה על השולחן, וההצעה שעולה על השולחן נגועה בפוליטיזציה, בשיקול דעת לא נקי ולא ענייני.

אופיר פינס-פז: אם היא תעלה למליאת הממשלה, אני אתנגד לה בכל תוקף.

אופיר פינס-פז: אני מודה לכם מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לכבוד שר הפנים, מר אופיר פינס-פז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדברים נוקבים ומאוד חשובים, הם נרשמים, וכולנו תקווה שתוכל לעמוד במה שהבטחת כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם הפרק הזה של הדיון המשולב בעניין מצוקות הרשויות המקומיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לנו הכרזה של סגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונח על שולחן הכנסת דין-וחשבון של משלחת הכנסת למושב החורף של האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה, שהתקיים בשטרסבורג ב-24-28 בינואר 2005.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/70).

ירדנה מלר-הורוביץ: ]

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 6) (הארכת מועדים בבחירות מיוחדות - הוראת שעה), התשס"ה-2005, של חברי הכנסת גדעון סער, איתן כבל ומשה כחלון - קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת סער, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג לקריאה ראשונה הצעת חוק שהגשנו במשותף חבר הכנסת איתן כבל, חבר הכנסת משה כחלון ואנוכי, שבאה לתת מענה למצב אשר בו, כאשר מתקיימות בחירות מיוחדות לראשות רשות מקומית, בלי שמתלוות לכך בחירות למועצת העיר, אין הסדר בחוק לסוגיית המימון.

גדעון סער: התוצאות תמיד יכולות להיות רעות, כי אז או שאנחנו שולחים את המועמדים ואת ראשי הערים העתידיים לשחר לפתחם של בעלי הון, או שאנחנו גוררים את המערכת לעבריינות כזאת או אחרת, בכל מקרה זה גרוע.

גדעון סער: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית בתמיכת הממשלה פה-אחד.

גדעון סער: היא עברה בוועדת הפנים באותו אופן.

גדעון סער: אתייחס לעיקרי ההסדר המוצע.

גדעון סער: לגבי בחירות בעיריות ובמועצות מקומיות, המימון ניתן לסיעות ולרשימות שהגישו רשימות מועמדים למועצה והן מקיימות את דרישות החוק ואת הנחיות מבקר המדינה.

גדעון סער: במקרים האלה סכום המימון נקבע בהתאם למספר המנדטים שבהם זכתה הסיעה או הרשימה בבחירות למועצה, והן רשאיות להציע גם מועמד מטעמן לכהן כראש הרשות, ובלבד שיהיה זה הראשון ברשימת המועמדים למועצה - דבר שבבחירות מיוחדות כמובן לא יכול להתקיים.

גדעון סער: כמו כן קובע חוק המימון, כי במקרה של בחירות חוזרות לראש הרשות, המתקיימות לאחר שאף מועמד לא קיבל 40% מהקולות הכשרים, או ששני המועמדים קיבלו כל אחד מספר שווה של קולות, שהוא 40% או יותר מהקולות הכשרים, זכאית סיעה או רשימה שמועמד מטעמה השתתף בבחירות החוזרות למימון נוסף בגובה של 120% של סכום המימון המגיע בשל חבר מועצה אחד שנבחר.

גדעון סער: ואולם, הוראות חוק המימון כנוסחו היום אינן מאפשרות מימון הוצאות הבחירות של מועמד לראש עירייה או מועצה מקומית המתמודד בבחירות מיוחדות הנערכות במנותק מהבחירות למועצה, ואשר אין בהן כל זיקה בין הסיעות והרשימות שהתמודדו בבחירות למועצה לבין המתמודדים על ראשות העירייה או המועצה המקומית.

גדעון סער: המקרה היוצא מן הכלל, שבו מוענק מימון לפי הוראות חוק המימון להוצאות הבחירות של ראש הרשות בלבד, הוא בבחירות לראשות מועצה אזורית.

גדעון סער: בבחירות כאמור לא קיימת זיקה בין הסיעות והרשימות המתמודדות ביישובי המועצה האזורית על ייצוג במועצה לבין המתמודדים על רשות המועצה, ולפי הוראות חוק המימון בבחירות למועצות האזוריות זכאי רק מי שמתמודד על ראשות המועצה האזורית למימון הוצאותיו, וסכום המימון המוענק לו מותנה במספר הקולות הכשרים שניתנו לו בבחירות.

גדעון סער: על-פי המוצע, סכום המימון שלו יהיו זכאים מועמדים כאמור, הכולל את המימון הסופי והמקדמות, יהיה זהה לזה הניתן על-פי הוראות חוק המימון למועמד לראש מועצה אזורית בבחירות רגילות, וכל התנאים המוקדמים וההוראות הקבועים בחוק האמור למתן מימון לראש מועצה אזורית בבחירות רגילות יחולו גם על בחירות מיוחדות.

גדעון סער: כמו כן, על-פי המוצע, יחולו על מועמדים בבחירות מיוחדות ההוראות בדבר הגבלת הוצאות והכנסות החלות על-פי חוק המימון הקיים על מועמד לראש מועצה אזורית.

גדעון סער: עיקרי החוק המוצע התקבלו בשעתם כהוראת שעה וחלו על הבחירות שהתקיימו בתקופה החל ביום ב' בחשוון התשס"ד, ועד יום ה' בכסליו התשס"ד.

גדעון סער: אלה הבחירות המוניציפליות שהתקיימו ב-2003.

גדעון סער: הם חלו למשל בבחירות שהיו בעקבות פטירתו של ראש עיריית לוד, מקסים לוי, זיכרונו לברכה.

גדעון סער: מטרת התיקון המוצע היא להחיל את הוראות חוק המימון על בחירות מיוחדות כהסדר חוקי קבוע.

גדעון סער: יש כמובן פרטים רבים בהצעה, והממשלה סייעה בגיבושה לקראת הקריאה הראשונה.

גדעון סער: על כך שוחחתי למשל עם חבר הכנסת חמי דורון.

גדעון סער: אני מציע לדון בכל הפרטים בוועדת הפנים בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.

גדעון סער: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לברך אותך על המינוי החדש, ואני מאחל לך הצלחה בתפקידך.

משה גפני: ביקשתי את רשות הדיבור רק בגלל דבריו של שר הפנים לגבי המועצות הדתיות.

משה גפני: אני לא יודע מה הרפורמה שהממשלה מתכוונת להציע.

משה גפני: אני הייתי זה שהציע את ביטול המועצות הדתיות בחוק, אבל אתה כנראה ברחת מהבעיה עצמה.

משה גפני: מדברים על הניהול הזמני, שהרשויות המקומיות לא מעבירות את חלקן.

משה גפני: איך אתה יכול להציע בזמן כזה שזה יעבור לרשויות המקומיות, כאשר את ה-60% שלהן הם לא מעבירים, ואנשים סובלים חרפת רעב?

משה גפני: האם זו הצעה רצינית?

משה גפני: תודה.

חמי דורון: שזה יהיה - - -

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודיע, שהממשלה תומכת בהצעת החוק.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 6) (הארכת מועדים בבחירות מיוחדות - הוראת שעה), התשס"ה-2005, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

קולט אביטל: בעד - 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אי לכך, הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 6) (הארכת מועדים בבחירות מיוחדות - הוראת שעה), התשס"ה-2005, של חברי הכנסת גדעון סער, איתן כבל ומשה כחלון, התקבלה ותעבור לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

קולט אביטל: שאילתות ותשובות לשר הפנים.

קולט אביטל: השר אופיר פינס, בבקשה.

קולט אביטל: שאילתא מס' 264, של חברת מרינה סולודקין - אינה נוכחת; לפרוטוקול.

קולט אביטל: חברת הכנסת מרינה סולודקין שאלה את שר הפנים ביום י"ח בסיוון התשס"ג (18 ביוני 2003):

קולט אביטל: בתעודות הזהות שהונפקו על-ידי משרדך לאחרונה נרשם תאריך הלידה הלועזי והעברי בתעודה של יהודי, ותאריך לועזי בלבד בתעודה של לא-יהודי.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: מה היא הסיבה להבדל ברישום תאריכי הלידה בתעודת הזהות?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: האם יש הבדלים נוספים ברישום יהודים ולא-יהודים בתעודת הזהות, ואם כן – לשם מה?

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: כיצד באים לידי ביטוי ההבדלים ברישום במרשם האוכלוסין?

קולט אביטל: תשובת שר הפנים אופיר פינס-פז: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: רישום תאריך הלידה העברי ליהודים הן במרשם והן בתיעוד - תעודת זהות, תעודות לידה וכו' - קיים מאז ניתנו מסמכים אלו מאז קום המדינה, ורישומם לא שונה לאחרונה.

קולט אביטל: הרישום העברי נרשם רק ליהודים, כיוון שרק למגזר הזה יש השלכה ונגיעה לתאריך העברי; למי שאינו יהודי אין רלוונטיות לתאריך העברי.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: למיטב ידיעתי, אין הבדלים נוספים ברישום בין מי שהוא יהודי למי שאינו יהודי.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1323, של חברת הכנסת מרינה סולודקין - אינה נוכחת; לפרוטוקול.

קולט אביטל: חברת הכנסת מרינה סולודקין שאלה את שר הפנים ביום י"ז באדר התשס"ד (10 במרס 2004):

קולט אביטל: הגברת נ"ס - שמה המלא מופיע במקור - קיבלה אישור על יהדותה מבית-הדין הרבני בבאר-שבע בנובמבר 2001.

קולט אביטל: אמה יהודייה, וכך גם אחותה.

קולט אביטל: למרות זאת, משרדך טרם העניק לה אזרחות ישראלית והיא אינה רשומה כיהודייה בתעודת הזהות.

קולט אביטל: לדבריה, משרדך אינו משיב על פניותיה הרבות.

קולט אביטל: רצוני לשאול: האם הפרטים נכונים, ואם כן – מדוע?

קולט אביטל: תשובת שר הפנים אופיר פינס-פז: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) על-פי קובץ מרשם האוכלוסין, נושא הפנייה קיבלה מעמד עולה ביום 9 במרס 2004.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1581, של חבר הכנסת מיכאל נודלמן: נישואים בין תושב ישראלי לתושב חוץ.

קולט אביטל: חבר הכנסת מיכאל נודלמן שאל את שר הפנים ביום כ' בסיוון התשס"ד (9 ביוני 2004): נודע לי, כי תושבת ישראלית שהתחתנה בחוץ-לארץ עם אזרח מולדובה נדרשת לשלם פיקדון בסך 30,000 ש"ח בעבור כניסתו לארץ.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: מה הם הקריטריונים לכניסה לארץ לבן הזוג הלא-ישראלי של תושב ישראל, במקרה שהנישואים נערכו בחוץ-לארץ?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: האם חלה חובה על תושב ישראל להפקיד פיקדון בסך 30,000 ש"ח בעבור כניסתו של בן זוגו לארץ?

קולט אביטל: שר הפנים אופיר פינס-פז: גברתי היושבת בראש, חבר הכנסת נודלמן, אני מתכבד להשיב על השאילתא שלך, מס' 1581: 1–2.

קולט אביטל: בהתאם לנוהל הישן, לשם מתן אשרת כניסה עבור בן זוג של ישראלי, ניתן היה לדרוש מבן-הזוג הישראלי להפקיד ערבות בנקאית בסך 30,000 ש"ח.

קולט אביטל: לאחרונה עודכן הנוהל, וכעת ניתן לדרוש הפקדת ערבות בנקאית עד לסכום של 15,000 שקל.

קולט אביטל: אין שאלה נוספת.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1860, של חברת הכנסת ענבל גבריאלי - אינה נוכחת; לפרוטוקול.

קולט אביטל: חברת הכנסת ענבל גבריאלי שאלה את שר הפנים ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004): דוח-אפרתי של ראש מינהל מקרקעי ישראל קובע, כי למדיניות הממשלה תפקיד מרכזי במשבר התקציבי של הרשויות המקומיות.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם ייושמו המלצות הדוח הנוגעות למשרדך?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אילו צעדים ננקטים היום להקטנת הפערים בין רשויות מבוססות לרשויות חלשות?

קולט אביטל: תשובת שר הפנים אופיר פינס-פז: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: המלצות דוח-אפרתי, בצירוף המלצות צוות משרדי שהוקם בנושא הרפורמה בשלטון המקומי, היוו בסיס להצעת חוק ממשלתית אשר נכתבת בימים אלו.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: מטרתה של הרפורמה הינה לבזר סמכויות לרשויות המבוססות, וזאת על מנת לתת בידי משרד הפנים את היכולת להתייחס באופן מעמיק לרשויות החלשות.

קולט אביטל: למותר לציין, כי מלבד מענק האיזון, נמצאות כיום כ-150 רשויות מקומיות אשר מוגדרות על-פי הדוח כחלשות במכלול הבראה, מתוך רצון ומגמה להקטנת פערים.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2137, של חבר הכנסת אלי אפללו - אינו נוכח; לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת אלי אפללו שאל את שר הפנים ביום י"ב בחשוון התשס"ה (27 באוקטובר 2004): פורסם ב"ידיעות אחרונות" ב-19 באוקטובר 2004, כי משרד הפנים מתנה קבלת תעודת פטירה בחתימה על סיום עבודתו של עובד זר שטיפל בנפטר.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם הידיעה נכונה?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אם כן – מדוע מתן תעודת פטירה מותנה בדבר?

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: מה היא עמדת המשרד בנושא?

קולט אביטל: 4.

קולט אביטל: כיצד תימנע הישנות מקרים דומים בעתיד?

קולט אביטל: תשובת שר הפנים אופיר פינס-פז: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: הידיעה אינה נכונה.

קולט אביטל: משרד הפנים אינו מתנה הוצאת תעודת פטירה בחתימה על סיום עבודתו של עובד זר שטיפל בנפטר.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: בהתאם לנוהלי משרד הפנים, כאשר מעסיק של עובד זר נפטר, מתבקשים בני משפחתו לחתום על טופס, שלפיו ידוע להם כי עליהם להסדיר את סיום עבודת העובד הזר בארץ.

קולט אביטל: 3-4.

קולט אביטל: מבקרת הפנים של המשרד, אשר בדקה את האירוע שפורסם בעיתון "ידיעות אחרונות", מצאה כי הידיעה בעיתון לא היתה נכונה.

קולט אביטל: עם זאת היו ליקויים בעבודת עובדי הלשכה באשקלון, אשר נגרמו עקב טעויות אנוש.

קולט אביטל: עובדי הלשכה הביעו צער על עוגמת הנפש שנגרמה למשפחה במקרה דנן והפיקו את הלקחים ממקרה זה.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2214, של חבר הכנסת יאיר פרץ - אינו נוכח; לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת יאיר פרץ שאל את שר הפנים ביום ד' בכסליו התשס"ה (17 בנובמבר 2004): פורסם מחקר שלפיו רשויות מקומיות מעבר ל"קו הירוק" מקבלות מהמדינה מענק איזון גדול פי שלושה וארבעה מזה שמקבלות רשויות מקומיות בדרום הארץ.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם הידיעה נכונה?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: מה הוא סכום מענקי האיזון של כל רשות במדינה בשנים 2003 ו-2004?

קולט אביטל: תשובת שר הפנים אופיר פינס-פז: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: הידיעה שפורסמה במחקר אינה נכונה.

קולט אביטל: אין זה נכון להניח, כי מענקים מיוחדים דינם זהה למענקי איזון.

קולט אביטל: נוסחת מענקי איזון הינה כוללת, והיא שווה לכל הרשויות ובנויה על בסיס פרמטרים קבועים.

קולט אביטל: יצוין, כי במחקר נעשה ערבוב בין סוגים שונים של מענקים המועברים לרשויות ואשר כולם מושתתים על החלטות ממשלה.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2329, של חבר הכנסת אהוד יתום - אינו נוכח; לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת אהוד יתום שאל את שר הפנים ביום כ"ה בכסליו התשס"ה (8 בדצמבר 2004): נודע, כי עיריית הרצלייה תפעיל שירותי קבורה במקום השירות שמספקת החברה קדישא המקומית, שהיא עמותה עצמאית הפועלת זה 70 שנה ואינה נזקקת לתקציב חיצוני, וכי יש מצוקת קרקע לקבורה בעיר.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם הידיעות נכונות?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אם כן – כיצד מתיישב המהלך עם המדיניות של הפרטת שירותים ועם מצבה הכספי של עיריית הרצלייה?

קולט אביטל: תשובת שר הפנים אופיר פינס-פז: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1-3.

קולט אביטל: הוועדה המחוזית אישרה לאחרונה תוכנית על קרקעות גליל-ים, אשר בה, בין השאר, יועד שטח לבית-קברות עירוני, שייתן מענה על מצוקת הקרקע לקבורה בעיר.

קולט אביטל: בבדיקה שנערכה במשרדי התברר, כי לעיריית הרצלייה מערכת יחסים עכורה עם החברה קדישא.

קולט אביטל: ראש העיר אינה שבעת רצון באשר להתנהלותה של החברה קדישא, אשר לדבריה אינה עושה לשיקום הגדר שסביב בית-הקברות, אינה מגלה שקיפות באשר לדוחות הכספיים שלה ומבקשת לסגור את בית-הקברות הקיים בטענה שלא נותרו מקומות קבורה.

קולט אביטל: בדיקתנו העלתה, כי קיימים עדיין מקומות בבית-הקברות הישן.

קולט אביטל: מסיבות אלה מתכוונת העירייה להקים תאגיד עירוני שינהל את בית-הקברות החדש, אשר תפקודו הכספי יהיה נתון לבחינה ציבורית ולא יהווה מעמסה על תקציב העירייה.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2354, של חבר הכנסת יצחק וקנין - אינו נוכח; לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את שר הפנים ביום כ"ה בכסליו התשס"ה (8 בדצמבר 2004): פורסם, כי ועדת הכספים אישרה 20 מיליון ש"ח לרשויות מקומיות במצוקה.

קולט אביטל: כמו כן, לאחרונה אושר לרשויות מקומיות סיוע ממה שקרוי "מענק שר".

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: לאילו רשויות מקומיות חולקו 20 מיליון השקלים, כמה קיבלה כל רשות ולפי אילו קריטריונים?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אילו רשויות מקומיות נהנו מ"מענק שר", כמה קיבלה כל רשות ולפי אילו קריטריונים?

קולט אביטל: תשובת שר הפנים אופיר פינס-פז: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) רזרבת השר חולקה באופן הבא: 12 מיליון ש"ח חולקו לרשויות מקומיות ביישובי עוטף-עזה; 8 מיליוני ש"ח חולקו לרשויות מקומיות הבאות: נתיבות, מצפה-רמון, מרחבים, אופקים, מגדל-העמק, מעלות, נצרת, צפת, קלנסואה ובאר-יעקב.

קולט אביטל: הקצאת רזרבת השר מבוצעת על-פי נוהל הקצאה.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2355, של חבר הכנסת יאיר פרץ - אינו נוכח; לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת יאיר פרץ שאל את שר הפנים ביום כ"ה בכסליו התשס"ה (8 בדצמבר 2004):

קולט אביטל: סיוע ממענקי איזון לרשויות המקומיות הותנה, לפי הנחייתך, בחתימה על תוכנית הבראה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: אילו רשויות מקומיות טרם חתמו על תוכניות הבראה?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: האם הרשויות רמלה, מזכרת-בתיה, באר-יעקב, גני-תקווה, אור-יהודה וירוחם חתמו?

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: אם כן – מה הוא סך הסיוע שקיבלה כל אחת משש רשויות אלו?

קולט אביטל: תשובת שר הפנים אופיר פינס-פז: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: ככלל, כל רשות מקומית אשר עמדה בקריטריוני החלטת הממשלה מס' 1475 אשר היתה חפצה בהכנת תוכנית הבראה חתמה במשרד הפנים על תוכנית.

קולט אביטל: כיום חתמו כ-150 רשויות על תוכנית הבראה והתייעלות.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: הרשויות המקומיות המוזכרות בשאלה מס' 2 חתמו על תוכנית הבראה.

קולט אביטל: מבין הרשויות המוזכרות, באר-יעקב וירוחם טרם הגישו תוכנית הבראה לחתימה.

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: פירוט הסיוע שהועבר לרשויות הינו כדלקמן: רמלה: מענק - 35 מיליון ש"ח; הלוואה - 37 מיליון ש"ח.

קולט אביטל: מזכרת-בתיה: מענק - 4.2 מיליוני ש"ח; הלוואה - 4.1 מיליוני ש"ח.

קולט אביטל: גני-תקווה: מענק - 40 מיליון ש"ח; הלוואה - 5.4 מיליוני ש"ח.

קולט אביטל: אור-יהודה: מענק - 19.5 מיליון ש"ח.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2415, של חבר הכנסת מיכאל איתן - אינו נוכח; לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת מיכאל איתן שאל את שר הפנים ביום ט"ז בשבט התשס"ה (26 בינואר 2005): בפנייה שהגיעה ללשכתי הפרלמנטרית נמסר לי, כי ועדת השרים לענייני שארית יהודי אתיופיה החליטה להעלות כ-300 יהודים יוצאי אתיופיה בחודש, וזאת למרות העובדה שלכ-1,600 יהודים יש אישורים לעלות ארצה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: מדוע החליטה ועדת השרים להגביל את קצב העלייה?

קולט אביטל: תשובת שר הפנים אופיר פינס-פז: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) קצב העלאת שארית יהודי אתיופיה נקבע בעבר לכ-300 לחודש עקב שיקולי יכולת של כלל הגורמים ועל-פי החלטת ראש הממשלה מתאריך 4 בפברואר 2004.

קולט אביטל: עוד נאמר, כי בסוף שנת 2004 תיעשה בחינה נוספת של קצב העלייה.

קולט אביטל: בתאריך 31 בינואר 2005 הוחלט בדיון בראשות ראש הממשלה להגביר את קצב העלייה ל-600 בחודש, החל מחודש יוני 2005.

קולט אביטל: עד אז יושלמו ההכנות המתבקשות מהחלטה זו.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2559, של חבר הכנסת משה גפני: ניתוק בתי-חולים ממרשם האוכלוסין.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה גפני שאל את שר הפנים ביום ט' בשבט התשס"ה (19 בינואר 2005): נודע לי, כי בי"ט בכסליו תשס"ה, 31 בדצמבר 2004, ניתק משרד הפנים את בתי-החולים מנתוני מרשם האוכלוסין.

קולט אביטל: בית-חולים הזקוק למידע מהמרשם מקבלו תמורת תשלום של 1.80 ש"ח לשאילתא.

קולט אביטל: כתוצאה מכך יש חשש לפגיעה בזיהוי החולים ומוטל על בתי-החולים נטל כספי נוסף.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם הידיעה נכונה?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אם כן – מי החברה האחראית על מרשם האוכלוסין?

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: האם נבדק הנזק שנגרם כתוצאה מניתוק זה?

קולט אביטל: שר הפנים אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, הנני מתכבד להשיב על שאילתא מס' 2559, של חבר הכנסת החרוץ משה גפני.

קולט אביטל: 1-2.

קולט אביטל: לפני שנים מספר שונתה המדיניות המתייחסת לתפוצת קובץ מרשם האוכלוסין והוחלט לצמצמה.

קולט אביטל: דרך אגב, הדבר נבע מבעיות של שמירה ופיקוח על מאגר המידע של מרשם האוכלוסין, שהוא אולי מאגר מידע מהרגישים ביותר במדינה, אם לא הרגיש ביותר.

קולט אביטל: במקביל, חוברו בשנת 2004 כל בתי-החולים המעוניינים בכך לפרויקט נמ"ר – ניהול מרכזים רפואיים - המאפשר להם לקבל נתונים באמצעות שאילתות מקוונות.

קולט אביטל: בנוסף, קיימת אפשרות של קבלת מידע בתקשורת נתונים בשיטת API - אל תשאלו אותי מה זה.

קולט אביטל: החלטה זו התקבלה, בין היתר, עקב העובדה שמרשם האוכלוסין היה חשוף ונתון לשימוש כל עובדי בית-החולים, ללא הבחנה וללא יכולת מעקב מצד המשרד, שהוא הנושא באחריות על-פי חוק למאגר הנתונים.

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: הנזק שנגרם כתוצאה מניתוק זה לא נבדק, ואם תרצה להעביר לנו מידע מדויק, אנחנו נבחן את היקף הנזק שנגרם משינוי המדיניות.

קולט אביטל: חבר הכנסת גפני, שאלה נוספת.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, את השאילתא הזאת הגשתי בעקבות ביקור שערכה הוועדה לביקורת המדינה בבית-החולים "שיבא" בתל-השומר.

משה גפני: ההחלטה להוצאת הקובץ של מרשם האוכלוסין, כדי שלא תהיה הפקרות בעניין הזה, היא החלטה נכונה.

משה גפני: ההחלטה לא נכונה, ולדעתי משרד הפנים לא בדק את הנזק שנגרם מכך, בכך שניתקו את בתי-החולים מהקובץ הזה.

משה גפני: אפשר היה להגביל ולומר שאיש אחד בבית-החולים יוכל להשתמש בזה, או כמה אנשים שעוסקים בהצלת חיים.

משה גפני: כאשר מגיע נפגע תאונת דרכים ולא יודעים את זהותו - להוציא לחלוטין את מרשם האוכלוסין מבתי-החולים ולגבות כסף עבור זה, לדעת מנהלי בתי-החולים זה נזק.

משה גפני: אני מבקש ממך לבדוק את העניין מחדש.

משה גפני: לסגירת מרשם האוכלוסין ככלל אני מסכים.

משה גפני: לגבי בתי-החולים זה נזק, ואני מציע שתבדוק את זה שוב.

אופיר פינס-פז: ראשית, בעקבות פנייתך אני מוכן לבדוק את שינוי המדיניות, כך שיתאפשר לגורם אחד מוסמך לשאת באחריות מלאה למאגר הנתונים, ובמקום השאילתות המקוונות לאפשר לו כניסה לעניין הזה.

אופיר פינס-פז: את זה אני מוכן לבחון.

אופיר פינס-פז: מה שאינני מוכן לבחון זה עניין התשלום עבור השירות.

אופיר פינס-פז: חברים יקרים, צריך להתרגל - עבור שירותים משלמים.

אופיר פינס-פז: כמו שאנחנו משלמים עבור שירותים רפואיים בבתי-חולים, ומשלמים הרבה, וזה בסדר, כך גם בית-החולים כשהוא קונה שירותים מגורמים אחרים הוא לא עוסק בגמילות חסדים והוא צריך לשלם.

אופיר פינס-פז: הוא קונה דברים והוא צריך לשלם עבורם, לרבות השירות זה.

אופיר פינס-פז: מותר לשלם עבור שירותים שרוכשים, וזה הדין גם במקרה הזה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: שאילתא מס' 2560, של חבר הכנסת אריה אלדד: טיפול עיריית ירושלים בעבירות בנייה בבית-חנינא.

קולט אביטל: חבר הכנסת אריה אלדד שאל את שר הפנים ביום ט' בשבט התשס"ה (19 בינואר 2005): בתקשורת פורסם, כי במסגרת אמנה חדשה של עיריית ירושלים עם תושבי בית-חנינא והמינהל הקהילתי, הכשירה העירייה לאחרונה בתים שנבנו ללא היתרים ואף הוצאו לגביהם צווי הריסה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם הידיעה נכונה?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אם כן – האם בכוונתך למנוע בנייה עבריינית זו? 3.

קולט אביטל: אם כן – האם יאושרו אמנות דומות בין המועצות האזוריות והמאחזים הנחשבים "בלתי חוקיים", ובכך יימנע פינוים?

קולט אביטל: שר הפנים אופיר פינס-פז: אני מתכבד להשיב על שאילתא מס' 2560, של חבר הכנסת אריה אלדד.

קולט אביטל: 1.

קולט אביטל: הידיעה אינה נכונה.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: נכון להיום אין כל אמנה.

קולט אביטל: במסגרת המאמצים של עיריית ירושלים להגביר את האכיפה של חוק התכנון והבנייה ובגלל היקף העבריינות במזרח העיר, ומתוך צורך אובייקטיבי, נבדקים כמה פתרונות הכוללים שיתוף פעולה עם התושבים; לא במסגרת אמנה, אלא במסגרת בדיקה נקודתית של פתרונות על דעת העירייה, על דעת הוועדה המקומית, הוועדה המחוזית והתושבים, לפי העניין.

קולט אביטל: שאלה נוספת?

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר הפנים ביום כ"ג בשבט התשס"ה (2 בפברואר 2005): מי ביוב של העיר דימונה ושל ההתנחלויות בהר-חברון זורמים בשטח פתוח ומהווים מפגע תברואי קשה לתושבי היישובים הבדואיים הסמוכים.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: מה היא הסיבה למצב זה?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: מה יעשה משרדך למניעת מפגע סביבתי ובריאותי זה?

קולט אביטל: תשובת שר הפנים אופיר פינס-פז: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול): 1.

קולט אביטל: מצב זה נוצר כתוצאה מחוסר מתקני תשתית לטיהור השפכים של העיר דימונה ואזור צומת שוקת, שאליו זורמים שפכי הר-חברון.

קולט אביטל: 2. א.

קולט אביטל: המשרד מקדם את הקמת מתקן טיהור השפכים לעיר דימונה, הן בהיבטים התכנוניים והן בהיבטים המוניציפליים.

קולט אביטל: עיריית דימונה, בתמיכה תקציבית של משרד התשתיות, החלה בהליכי הקמה של מכון טיהור שפכים אשר יקלוט ויטהר את שפכי העיר דימונה.

קולט אביטל: המכרז להקמת המכון יסתיים בעוד כמה חודשים, ותקופת הליכי ההקמה מוערכת בשנה וחצי נוספת.

קולט אביטל: כלומר, מתוכנן שמכון הטיהור החדש ייכנס לפעולה בסוף שנת 2006.

קולט אביטל: ב.

קולט אביטל: המשרד יקדם ויאשר את הקמת תאגיד הביוב באזור צומת שוקת, אשר שותפים בהקמתו המועצה המקומית חורה, המועצה המקומית לקיה והמועצה המקומית מיתר.

קולט אביטל: ג.

קולט אביטל: על-פי תוכנית מאושרת ומכרז שהוצא על-ידי המועצה המקומית חורה, יוקם באזור מכספי משרד התשתיות מכון טיהור שופכין אזורי, אשר יקלוט ויטהר את שפכי הרשויות המקומיות הנ"ל ואת שפכי הר-חברון.

קולט אביטל: ד.

קולט אביטל: ההשלמה המתוכננת של סעיפים א' וב' הנ"ל תמנע את המשך המפגעים הסביבתיים והבריאותיים באזור.

קולט אביטל: חבר הכנסת חמי דורון שאל את שר הפנים ביום כ"ג בשבט התשס"ה (2 בפברואר 2005): פורסם, כי בטופס רישום כניסה למדינת ישראל, המיועד לתושבי חוץ, יש טעות בחלק שבו נשאלים אם זה ביקורם הראשון בארץ.

קולט אביטל: ליד המשבצת לתשובה "כן" מופיעה המלה "no" באנגלית, וליד התשובה "לא" – "yes" באנגלית.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: במשך כמה זמן מופץ הטופס השגוי?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: האם פעל המשרד לתיקונו?

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: כיצד מתנהל המעקב על תקינותם של טופסי משרדך?

קולט אביטל: שר הפנים אופיר פינס-פז: אני מתכבד להשיב על שאילתא מס' 2632, של חבר הכנסת חמי דורון.

קולט אביטל: 1-2.

קולט אביטל: ההחלטה על שינוי טופס על/17, טופס רישום כניסה לישראל שבו הוסרה הדרישה לרישום דת ושם סב, עם תיקוני תרגום מעברית לאנגלית, יושמה בתאריך שבו הועברו טפסים חדשים לביקורת הגבולות.

קולט אביטל: ובכל מקרה, ההוראה מלשכתי יצאה בתאריך 23 בינואר 2005.

קולט אביטל: היא כבר בתוקף, והיא מופעלת.

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: מיום קבלת ההחלטה לשינוי הטופס ועד למימוש ההחלטה נעשו כמה פעולות, וביניהן קיום כמה דיונים עם הגורמים הרלוונטיים על משמעות השינוי והיערכות לכך, שינויי הטופס והגהות, תיאום ובדיקה של מספרי הנומרטור על גבי הטופס, שאכן הם נקלטים במערכת המחשוב של משטרת ישראל וביקורת הגבולות.

קולט אביטל: שאלה נוספת?

חמי דורון: בהזדמנות הזאת אני רוצה לשאול: כאשר מגיעים לשדה התעופה לוד, נכנסים לארץ, אנחנו מקבלים בביקורת הגבולות פתק אדום קטן, ושתי דקות לאחר מכן אנחנו מוסרים את הפתק הזה לשומר שעומד ליד הגדר.

חמי דורון: זה חלם כזה שגורם לפקק תנועה ביציאת העוברים והשבים.

חמי דורון: השאלה היא, מתי אתם מתכוונים להפסיק את הנוהג הנפסד והקצת אווילי?

אופיר פינס-פז: אני חשבתי שאתה מתמצא בנוהלי הממשלה.

אופיר פינס-פז: משטרת הגבולות, כשמה כן היא, מופקדת בידי משטרת ישראל.

אופיר פינס-פז: השר האמור להשיב הוא השר לביטחון פנים.

אופיר פינס-פז: כן, כן.

אופיר פינס-פז: בדקתי.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/68).

אופיר פינס-פז: ]

קולט אביטל: אנו עוברים להצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 71) (הודעה לבעלי נכסים גובלים), התשס"ה-2005, של חברי הכנסת רשף חן ורוני בריזון.

קולט אביטל: יעלה חבר הכנסת רשף חן.

רשף חן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, זו הצעת חוק שבאה לתקן תקלה שנוצרה בחוק התכנון והבנייה.

רשף חן: בחוק התכנון והבנייה יש שני סוגים של מצבים שבהם אפשר לבנות.

רשף חן: יש מצב שבו אתה בונה על-פי תוכנית.

רשף חן: במצב כזה אתה יכול לבקש היתר מהרשות המקומית, או הוועדה המקומית לתכנון ובנייה.

רשף חן: היא בודקת שאכן אתה עומד בתנאי התוכנית והיא מאשרת לך את הבנייה.

רשף חן: אם אתה מבקש לחרוג או לסטות קצת מתנאי התוכנית – וה"קצת" הזה מוגדר בתקנות, מה הוא "קצת" - הוועדה המקומית חייבת לשלוח מכתבים לביתם של כל השכנים שלך ולהתריע בפניהם, לומר להם: שימו לב, אנחנו עומדים לסטות קצת מהתוכנית, ואם זה לא מוצא חן בעיניכם, תבואו, תטענו את טענותיכם, תאמרו לנו את דבריכם, נשמע אתכם ואז נחליט.

רשף חן: זה בסדר גמור, וכך צריך להיות.

רשף חן: ומה קורה אם אתה רוצה לסטות מהתוכנית לא קצת, אלא הרבה?

רשף חן: למשל, אתה לא רוצה לסגור מרפסת, אתה רוצה להוסיף קומה?

רשף חן: אז אתה לא יכול לנקוט את ההליך הזה שנקרא הליך של סטייה בלתי ניכרת, אלא אתה צריך לעשות תיקון בתב"ע.

רשף חן: התיקון הזה בתב"ע לא נעשה בתב"ע הכללית של כל השכונה.

רשף חן: הוא נעשה באופן נקודתי על אותו מגרש או על אותו בניין, ואז אומרים: אומנם בכל השכונה מותר לבנות רק שלוש קומות - בבניין הזה אפשר יהיה לבנות ארבע קומות.

רשף חן: ניתן היה לחשוב, שכאשר עושים את ההליך הזה, ימסרו הודעה יותר גדולה, יותר זוהרת ומתריעה לאותם שכנים, משום שאם מסרנו להם הודעה על סגירת המרפסת, על אחת כמה וכמה אנחנו נצטרך למסור להם הודעה על סטייה יותר גדולה, של בניית קומה או בנייה במרווח צד, או איזה דבר שבאמת עלול לפגוע בהם.

רשף חן: וכאן התקלה.

רשף חן: כיוון שזה מסווג כתיקון לתוכנית, ובדרך כלל תוכניות הן מאוד מאוד רחבות, ופשוט לא מעשי לשלוח הודעה לכל השכנים, אז עד היום חל על העניין הזה הליך של הודעה לגבי תוכניות כלליות, שחלות על שכונה שלמה, על עיר שלמה, או משהו בסגנון הזה, קרי מודעה בעיתון.

רשף חן: המציאות, שאנחנו כולנו מכירים, היא שאנשים לא קוראים את המודעות האלה בעיתון.

רשף חן: זה לא סביר לדרוש מהם לקרוא את המודעות האלה בעיתון, והם לא יודעים.

רשף חן: ואז המצב הוא שאדם קם בבוקר - ובנו לו קומה.

רשף חן: והוא לא יודע.

רשף חן: הוא שואל: רגע, איך זה קרה?

רשף חן: למה לא הודעתם לי?

רשף חן: אומרים לו: מה, לא קראת בעיתון "הארץ", או בעיתון "הצופה", בעמוד 14 באותיות האלה שאתה צריך זכוכית מגדלת כדי לקרוא אותן?

רשף חן: היה כתוב.

רשף חן: וזה כמובן לא פתרון ולא צדק כלפי התושבים.

רשף חן: את זה באה הצעת החוק הזאת לתקן.

רשף חן: היא לא מרחיקה עד כדי שליחת הודעה לכל השכנים, כי היתה טענה בוועדה שזה יקשה מדי על מי שבא לבנות, והיא מסתפקת בכך שבכל המגרשים הגובלים תיתלה מודעה.

רשף חן: זו מודעה שכבר קיימת, זו פרוצדורה שכבר קיימת.

רשף חן: היא מוחלת גם על הסיטואציה הזאת.

רשף חן: המשמעות היא, שבעיקר בשכונות מגורים – מדובר על הבניינים השכנים.

רשף חן: יצרכו לתלות את המודעה מן הסתם בחדר המדרגות, על לוח המודעות, אם יש, והשכנים יוכלו לדעת שבבית שלידם עומדים להוסיף קומה או לבנות במרווח הצד, או לעשות דבר כזה או אחר.

רשף חן: הם יוכלו לבוא לוועדה ולטעון את טענותיהם, ואז הוועדה – או שהיא תקבל את הבקשה או שלא, אבל הדבר לא נעשה במחשכים.

רשף חן: נדמה לי שבזה אנחנו נשפר במעט את ההליך ונהפוך אותו ליותר צודק, יותר שקוף ויותר נכון.

רשף חן: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: בתור מי שבנו לו בריכת שחייה על הגג, בלי שאנחנו נדע, בבניין בתל-אביב, אני רוצה להודות לך, ואני חושבת שזו הצעה - - -

רשף חן: כי לא קראת בעיתון.

קולט אביטל: גם לא הודיעו בעיתון.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הדוברת הבאה, חברת הכנסת אראלה גולן, בבקשה.

אראלה גולן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לציין שהחוק הזה הוא לא רק חוק טוב, אלא הוא גם חוק נכון, צודק ואחראי.

אראלה גולן: אני יודעת, במסגרת עבודתי, אני לא מדברת על בריכת שחייה, אני מדברת על גדר משותפת שצריכה אישור של השכן שעל-יד, אני מדברת על חנייה שצריכה אישור, אז על אחת כמה וכמה – ויש גם בסעיף 149, שאומר שבכל סטייה קטנה, לכל הבעלים המחזיקים בקרקע או בבניין ולכל אלה שלדעת הוועדה יכולים להיפגע או עלולים לראות עצמם נפגעים – על אחת כמה וכמה כשמדובר בבניין גדול ובסטייה ניכרת, אי-אפשר להניח בכלל שלא יפנו לדיירים שעלולים להיפגע או עלולים לראות עצמם נפגעים ויידעו אותם.

אראלה גולן: משום שאחרת, תושב רגיל צריך לשבת כל הזמן עם שלושת העיתונים ולעקוב אחרי האותיות הקטנות, במה הוא נפגע, במה הוא יכול להיפגע.

אראלה גולן: ואין ספק שהוא לא יראה את כל ההודעות.

אראלה גולן: לפי הבקשה כאן, לפחות לדיירים שבגבולות שמסביב לבנייה יהיה שלט מספיק חזק, מאיר עיניים, והם יוכלו לבדוק את הסטייה.

אראלה גולן: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה, גברתי.

קולט אביטל: הדובר הבא, חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתלבט לגבי החוק, מדוע הוא מוצע.

מאיר פרוש: אני זוכר שבקדנציה הקודמת שינוי העבירה חוק כזה.

מאיר פרוש: הטענה שלה היתה, וההסבר בעל-פה היה, שעל-ידי זה שאין צורך בפרסום והצבת שלט במקום שעליו מגישים תב"ע, אולי יגניבו בית-כנסת, מקום ששייך או לא שייך.

מאיר פרוש: אני לא יודע בדיוק מה הכוונה של הצעת החוק הזאת.

מאיר פרוש: מאידך גיסא, אני גם לא חושב שאפשר להתעלם מהרצון ומהעניין של הציבור לדעת.

מאיר פרוש: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, במסגרת האפשרות שיש לי לדבר על הצעת החוק הזאת, ולהקריא מעל הדוכן מאמר שראש הממשלה הנוכחי, אריק שרון, כתב לאחר הירצחו של ראש הממשלה רבין, עליו שלום, כאשר ניסו אז לסתום את פיותיהם של כל מי שניסו לומר משהו נגד הממשלה.

מאיר פרוש: וכך פתח ראש הממשלה הנוכחי את מאמרו: "'זו הסתה', 'הליכוד פתח במסע שיסוי אישי נגד שמעון פרס, שסופו עלול להיות רצח פוליטי', 'ססמת הליכוד דומה לססמאות שבהן השתמשו במסע ההסתה נגד ראש הממשלה המנוח, יצחק רבין ז"ל', קראו במקהלה שרי הממשלה.

מאיר פרוש: "במלים אחרות - אסור להביע דעה, אסור להתווכח, כי זה מסכן, כביכול, את חייו של ראש הממשלה.

מאיר פרוש: והשרים ממשיכים: 'הסתה מביאה לרצח, זה קרה לרבין, זה יקרה, חס וחלילה, לפרס, זה יקרה לכולנו'.

מאיר פרוש: לא חולפת אלא שעה קלה, והשר שהופקד על ביטחון הפנים אכן מודיע שגם לחייו ולחיי אחד משרי מרצ נשקפת סכנה.

מאיר פרוש: ומייד מתחילים השרים כולם להידחק לרשימה, 'גם לי, גם לי נשקפת סכנת חיים', כאילו זה הפך לסממן של סטטוס.

מאיר פרוש: "במלים אחרות הם בעצם אומרים: המחנה הלאומי מסית לרצח, לכן יש לסתום לו את הפה.

מאיר פרוש: לא ייאמן, כבחמורות שבדיקטטורות.

מאיר פרוש: כאילו לא מספיקות לנו הסכנות האחרות שבפניהן ניצבת ישראל, והנה לפנינו סכנה נוספת, חדשה.

מאיר פרוש: סכנה לקיום הדמוקרטיה בישראל.

מאיר פרוש: "לנגד עינינו סימנים של מדינת משטרה.

מאיר פרוש: בעקבות רצח רבין ז"ל אנחנו רואים ניצול של הזעזוע שפקד את הציבור, על-ידי הממשלה.

מאיר פרוש: הטלת פחד, מניעת ויכוח ציבורי, שהוא מרכיב חיוני בחיים דמוקרטיים של עם.

מאיר פרוש: סתימת הפיות היא בכל מקום.

מאיר פרוש: "מוכרחים להתקומם נגד הדיקטטורה שבשער.

מאיר פרוש: אין לשתוק עוד.

מאיר פרוש: גם אם יש ידיעות על כוונות לפגוע באישי ציבור, אין לנהוג כבמדינות טוטליטריות.

מאיר פרוש: אין להשתמש במידע כדי לפגוע ביריב פוליטי, שאין לו כל קשר לכוונות כאלה.

מאיר פרוש: למה לחזור על הטעות הטרגית שוודאי תרמה לרצח של יצחק רבין ז"ל.

מאיר פרוש: כשיש ידיעות כאלה - הדבר החשוב הוא לשמור ידיעה זו בסוד, כדי שלא לעודד מטורף זה או אחר.

מאיר פרוש: צריך לנקוט את כל הצעדים כדי לתפוס את המאיימים לפגוע, ולשמור שמירה מעולה על כל מי שביטחונו בסכנה.

מאיר פרוש: כך נוהגת ממשלה אחראית.

מאיר פרוש: כך לא נהגה הממשלה לפני רצח רבין, ותרמה בכך לאסון הכבד שקרה.

מאיר פרוש: ושוב, בפרסומיה האחרונים, שנועדו לרווח פוליטי, מסכנת הממשלה הזאת את חייו של ראש הממשלה הנוכחי.

מאיר פרוש: " שרון מסיים ואומר: "מה רוצה הממשלה הזאת להשיג - שנצטרף לשבחים על מדיניות ראש הממשלה, נפצח בשיר ונקרא כולנו: 'הוא גדול, הוא גדול, הוא גדול', או אולי נשיר במקהלה: 'הוא ענק, הוא ענק, הוא ענק'?

מאיר פרוש: היא לא תזכה לכך.

מאיר פרוש: " שרון כתב את המאמר הזה נגד אלה שכביכול מנסים לומר שמסיתים נגד ראש הממשלה והשרים ונגד הממשלה.

מאיר פרוש: הוא פרסם את המאמר הזה בעיתון "כפר-חב"ד", אחרי רצח רבין.

מאיר פרוש: ואני רוצה לומר לשרון, לשריו ולשר לביטחון פנים:

מאיר פרוש: מה לך ומדוע לך לקחת פעולות של כאלה שמגנים אותם והם מחוץ לקהל ולגרום לכך שכל העם יחשוב שכביכול יש כאלה שמסיתים?

מאיר פרוש: מה שכתבת אז, שרון, נכון גם להיום.

מאיר פרוש: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: זה ודאי תרם להצעת החוק התכנון והבנייה.

קולט אביטל: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת משה גפני.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעה מאוד חשובה, ואני מברך את חבר הכנסת רשף חן עליה.

איוב קרא: בניגוד למה שאברהם פורז חושב, שאנחנו נגדו - אנחנו בעדו.

איוב קרא: אנחנו בעד רשף חן, ובטח עם חברים כמו רצאבי וחמי דורון ואחרים, תמיד נשמח לעזור.

איוב קרא: לפעמים אני חושש מהרב נסים, מה הוא יגיד, אבל אני משתדל לעזור לכולם.

איוב קרא: סוגיית התכנון והבנייה היא דבר מאוד חשוב.

איוב קרא: היום גם היה דיון בבג"ץ בעתירה שהגשתי על נושא תכנון ובנייה בעיר הכרמל.

איוב קרא: לא היתה לי אפשרות להיות שם זמן רב, כי היה לי דיון בנושא מע'אר, שהיה לא פחות חשוב - להביא לשקט ביישוב הזה.

איוב קרא: אבל, נושא התכנון והבנייה בעיר הכרמל ובכפרים רבים הוא תולדה של חוסר מעש וחוסר היגיון מצד הממשלה בכל הנוגע לפתרון דיור לזוגות צעירים.

איוב קרא: אז יש חוק התכנון והבנייה, גברתי היושבת-ראש, אני יודע כמה היית פעילה בעניין הזה באזור הנגב, וגם כמה פעלת למען הבדואים, אבל, לצערי כל הנושא הזה הוא פצצת זמן מתקתקת, כי אין פתרון, אין כיוון להביא לפתרון.

איוב קרא: ולפעמים השופטים או מערכת בתי-המשפט מסתכלים על הדברים בראייה חוקית בלבד, בלי להפעיל את היצירתיות ולשאול מדוע קורים הדברים האלה ביישובים רבים.

איוב קרא: לכן, חובה על שר הפנים החדש להביא בשורה לאותם זוגות צעירים, לאותם אנשים חסרי קורת-גג.

איוב קרא: כי בלי שתהיה קורת-גג, אי-אפשר לאכוף את החוק.

איוב קרא: זה בעייתי, כי מצד אחד אתה רוצה שלא יבנה, מצד שני אתה לא נותן לו דירה למגורים או דירה לזוגות צעירים.

איוב קרא: לכן צריך להבין את המשמעות.

איוב קרא: אם לא תקום זעקה גדולה מאוד על כך שאין פתרון לשאלת התכנון והבנייה ביישובים הללו, נמצא את עצמנו יום אחד בפני שוקת שבורה ונכה על חטא ויהיה מאוחר מאוד.

איוב קרא: אני מאוד מעריך את החוק הזה.

איוב קרא: זה טוב ליישובים שכבר מתוכננים, שיש להם פרצלציה ויש להם תוכניות מיתאר, אבל זה לא נותן מענה לאיפה שהכול חאפ-לאפ ואין פתרון.

איוב קרא: המדינה לא עוזרת לרשות המקומית לצאת מהמשבר הזה ומהמצב האבסורדי שנמצאים בו.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני אתמוך בהצעת החוק הזאת.

משה גפני: אני חושב שהיא נכונה וראויה.

משה גפני: הצעת החוק הזאת היא על-פי ההלכה, ואני מקווה, גברתי היושבת-ראש, שבגלל זה רשף חן לא ימשוך את הצעת החוק.

רשף חן: על אחת כמה וכמה.

משה גפני: הגמרא במסכת בבא בתרא מדברת על הנושא הזה באריכות רבה.

משה גפני: לומדים את זה הרבה בישיבות, ואני מציע לכם ללמוד את הגמרא הזאת.

משה גפני: על-פי ההלכה, אסור לבן-אדם להקים במקום שהוא גר משהו שלא היה מתוכנן קודם, באופן שנגרם נזק לשכן - אסור לעשות את זה, אלא אם כן אתה מודיע לו, כדי שהוא ידע למה הוא צפוי.

משה גפני: אני מקווה שלא תמשכו את החוק בגלל זה, וזה בסדר, אני אתמוך.

אראלה גולן: זה מאוד מעניין.

משה גפני: אני באמת חושב שכדאי ללמוד את זה, אני מדבר ברצינות.

רשף חן: אתה באמת חושב שאני אחשוב אם משהו - - -

משה גפני: לא אמרתי את זה ברצינות.

קולט אביטל: למה?

קולט אביטל: אם יש מסורת עתיקה, זה מצוין, אדרבה ואדרבה.

משה גפני: אגב, זאת לא מסורת עתיקה.

משה גפני: זאת הלכה יומיומית, שצריך ללכת על-פיה, וזה בסדר גמור ואני אתמוך בהצעת החוק גם כיוון שזה מעוגן בהלכה וגם כיוון שאני חושב שזה נכון לגמרי.

משה גפני: אין ויכוח בעניין הזה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, מכיוון שבדיון הקודם לא יכולתי להאריך בעניין, אני מבקש, במסגרת הזמן שיש לי, לדבר על המועצה הדתית, מכיוון ששר הפנים עלה, ולדעתי עשה כאן מעשה והודיע כאן הודעה, כנראה בלי מחשבה תחילה.

משה גפני: הייתי זה שהציע הצעה – הייתי נתון לביקורת קשה מאוד על העניין של ביטול המועצות הדתיות, גם עכשיו חבר הכנסת נסים זאב כועס עלי – וההצעה אומרת, שמכיוון ששירותי הדת ניתנים גם על-פי חוק, הם שונים במידה רבה מהשירותים המוניציפליים.

משה גפני: ומצד שני, לרשות המקומית יש נגישות רבה לנושא של שירותי הדת, אבל זה מצב שהוא מצב ביניים.

משה גפני: ולכן הצעתי בהצעת החוק ההיא, שעברה בכנסת, דרך אגב, ונתקעה לאחר מכן בוועדה, לאחר דיונים רבים, עקב התנגדות של הסיעות הדתיות – שינוי, אני חושב, תמכה בזה או נמנעה באותה כנסת.

משה גפני: חבל שזה לא התקבל.

משה גפני: הצעתי הצעה מדורגת, לא לעשות שום דבר בבת אחת, לא הולכים לשנות סדרי בראשית בדקה, ואמרתי שתוקם רשות שהשלטון המקומי יהיה שותף לה, העובדים יהיו עובדי מדינה, הם נותנים שירותים על-פי חוק, וחסל סדר הפוליטיזציה של העניין.

משה גפני: בהצעת החוק תמכו רוב סיעות הבית, וזה נתקע.

משה גפני: מה שקורה עכשיו, שאנחנו מדברים על פתרון קבע של מתן שירותי דת במדינת ישראל.

משה גפני: בסדר, נורא נחמד שאנחנו עושים דיון פילוסופי.

משה גפני: חבר הכנסת חמי דורון, אנחנו מדברים על דברים עכשוויים.

משה גפני: עכשיו, ברגע זה, יש אלפי עובדים ועובדות שאינם מקבלים את שכרם.

משה גפני: אנחנו מדברים על דבר פילוסופי, פתרון הקבע שאני דורש.

רשף חן: אתה בממשלה, אנחנו באופוזיציה.

משה גפני: חבר הכנסת רשף חן, אני אגיד מלה לגבי הממשלה, אבל תן לי רגע לסיים את העניין.

משה גפני: עם ראש פתוח תשמע מה שאני אומר.

משה גפני: חלק ניכר מהסיבה שלא משלמים משכורות לאנשים שעובדים הוא שהרשויות המקומיות, שנמצאות תחת ניהולו של שר הפנים, לא מעבירות את חלקן.

משה גפני: עומד כאן שר הפנים - - -

חמי דורון: הממשלה מעבירה את חלקה?

משה גפני: החלק שהממשלה צריכה להעביר מבחינת החובות, ובדקתי הכול - - -

קולט אביטל: חבר הכנסת גפני, אבקש לסיים.

משה גפני: ברשותך, ממש דקה.

רשף חן: למה אתה פונה אלינו?

משה גפני: תנו לי.

משה גפני: אין לי זמן.

משה גפני: אתה רוצה, אני אקיים אתך דיון, אבל בואו נהיה אחראיים כלפי העובדים.

משה גפני: החלק שהרשויות המקומיות לא העבירו הוא 145 מיליון שקלים, בשעה שחובה של הממשלה מסתכם ב-61 מיליון שקלים.

חמי דורון: אתה חבר בממשלה, יש ראש ממשלה - - -

משה גפני: נכון לרגע זה, זו תמונת המצב.

משה גפני: יכול לעמוד פה שר הפנים ולהגיד: אני בעד להעביר את זה לרשויות המקומיות.

משה גפני: אגב, זה לא פתרון טכני נכון, זה לא קשור לפתרון פוליטי, זה לא פתרון כשבן-אדם בא בידיים לא נקיות, בשעה שהרשויות המקומיות לא מעבירות את חלקן.

משה גפני: מלה אחרונה, ברשותך, לחבר הכנסת רשף חן לגבי הממשלה והקואליציה.

משה גפני: אני חתמתי על הסכם קואליציוני, ואני חבר בקואליציה, נכון לרגע זה.

משה גפני: אחד משלושת התנאים המרכזיים שלנו, ולכן גם אנחנו בדגל התורה לא לקחנו תפקידים, הוא שיהיה פתרון למשכורות העובדים במועצות הדתיות.

משה גפני: אם, אדוני חבר הכנסת המכובד, יושב-ראש סיעת שינוי, יימצא לעניין הזה פתרון, כפי שהתחייבו לנו בהסכם הקואליציוני, וכפי שכל ממשלה מחויבת גם בלעדינו - -

חמי דורון: גם לנו התחייבו על כל מיני דברים.

משה גפני: - - נהיה בקואליציה וניקח תפקידים.

משה גפני: אם לא, נהיה בחוץ.

משה גפני: אבל אני יודע שאז תקפצו על העגלה, אפילו שלא משלמים משכורות.

משה גפני: יושב-ראש מועצת גדולי התורה שלכם, סליחה, יושב-ראש המפלגה שלכם, טומי לפיד, יגיד לך מה לעשות, לא אתה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הדובר הבא - חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק התכנון והבנייה בנושא הודעה לבעלי נכסים גובלים היא הצעה מתבקשת ביותר, מניסיוני כחבר ועדת בניין ערים.

נסים זאב: במשך 15 שנה נתקלתי בעשרות רבות של שכנים שבאופן מפתיע ראו שהשכן כבר בונה או כבר בשלבי בנייה, וקיבל רשיון, וההודעות היו אולי בערבית, בשני עיתונים, אולי ב"הארץ" ואולי גם ב"מעריב", עיתונים שלא קוראים אותם בכלל.

איתן כבל: "הארץ" זה טוב.

נסים זאב: אנחנו לא קוראים את העיתונים האלה, כי כשאתה פותח את העיתון בבוקר, אתה רואה את הפריצות הנוראה, תמיד בדף האחרון.

נסים זאב: איך אפשר להכניס את התועבה הזאת?

נסים זאב: איך אני יכול להשתמש בעיתון הזה כיהודי חרדי, להכניס אותו לביתי?

נסים זאב: יש לי בעיה עם זה.

נסים זאב: כפוליטיקאי אין לי ברירה, אני משתדל לקרוא את הכתבות שאני חייב לקרוא, אבל אני לא יכול להכניס את זה לבית – ולא תביא תועבה אל ביתך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לדעת על איזה עיתון הוא מדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמעתי שאמרת "בערבית".

קולט אביטל: לא.

קולט אביטל: "הארץ" זה תועבה.

נסים זאב: אני לא דיברתי על "הארץ", אני אמרתי עיתון "מעריב" ועיתון "ידיעות אחרונות", שיש תחרות ביניהם.

נסים זאב: דווקא "הארץ" מבחינה זו הוא באמת יותר רציני, יותר ענייני; הוא יותר שמאלן.

משה גפני: הוא עיתון מצחיק.

נסים זאב: זה עיתון לאנשים חושבים.

נסים זאב: "מעריב" ו"ידיעות אחרונות" הם יותר אנשים רוקדים.

קולט אביטל: חבר הכנסת זאב, אנחנו רוצים לייחד את הדיון לעיתונות?

נסים זאב: התחרות שם לא מאפשרת לנו לקנות את העיתונים האלה ולהביא אותם לבית, אבל לא זה העניין.

נסים זאב: תארו לכם כשבמנחת-יצחק פתאום עולה איזה בניין של עשר קומות במקום חמש קומות, אז אני אפתח עיתון "מעריב" או עיתון "ידיעות אחרונות" ואני אראה שם שמכפילים את הבינוי?

נסים זאב: הלוא אני לא אקרא את זה בעיתון, ודאי לא בערבית.

נסים זאב: אם זה ב"אל-ג'זירה", בוודאי לא.

נסים זאב: זה עיתון עוין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העיתונות הערבית הרבה יותר רצינית ממה שאתה חושב.

נסים זאב: לכן צריך קודם כול להביא את ההודעה לשכן הקרוב ולבניינים הסמוכים.

משה גפני: אין פריצות בעיתונים הערביים.

נסים זאב: אני מדבר על הודעות לשכנים.

נסים זאב: לא אחת השכנים - - -

מאיר פרוש: אתה יודע שהוועדות דנות לגופו של עניין על כל מקרה, מי כן ומי לא.

קולט אביטל: חבר הכנסת פרוש, תן לו לגמור לדבר.

נסים זאב: נכון, מחליטים, כולם ענייניים.

נסים זאב: אני לא מזלזל בוועדות ובהחלטת הוועדה, אבל יכול שכן להיפגע ולראות שאפילו לקחו לו את הזכויות שלו.

נסים זאב: היו הרבה מקרים שאפילו אחוזי הבנייה נלקחו ממנו בלי שהוא ידע, ובסופו של דבר, כיוון שהוועדה אישרה, הוא נאלץ לתבוע אולי את הוועדה על כך שהיא אישרה.

קולט אביטל: חבר הכנסת זאב, אבקש לסיים.

נסים זאב: אותם אנשים שנפגעו, לא היתה להם ברירה והם נאלצו ללכת לבתי-המשפט.

נסים זאב: ההודעה לשכנים הגובלים תמנע הרבה עוגמת נפש.

נסים זאב: רק משפט אחד, גברתי היושבת בראש.

נסים זאב: מכיוון שהרב גפני הזכיר את הנושא שאני כועס עליו, ואמר את שמי בעניין הצעת החוק שהוא הביא כדי לבטל את המועצות הדתיות - אמרתי לו שיבוא יום ויבטלו את משרד הדתות, והוא לא האמין כאשר אמרתי לו את זה.

משה גפני: האמנתי.

משה גפני: בגלל זה הגשתי את החוק, בשביל שיעשו את זה מסודר.

נסים זאב: אתה רואה באיזו ממשלה אתה נמצא.

נסים זאב: במי אתה מאמין?

משה גפני: בקדוש-ברוך-הוא.

נסים זאב: לכן לא היית צריך להיות במקום הקדוש-ברוך-הוא, חלילה וחס, ולהאמין בממשלה כזאת - - -

משה גפני: אם היינו מעבירים את זה אז, זה היה עובר כמו שאנחנו רוצים.

קולט אביטל: חבר הכנסת זאב, לכן הוא רוצה להגיד שהוא כבר לא כועס.

נסים זאב: כאב לי מאוד לראות היום, הייתי בפרדס-חנה כאשר נשים פנו אלי ואמרו שבכרכור אין מקווה, וכבר חודשים רבים אי-אפשר לתפעל, כי הרשות המקומית צריכה לתפעל.

נסים זאב: אני חושב שהאוטונומיה שהיתה במשרד הדתות חייבת להימשך, כי צריך להקים את הגוף הזה שהוא אחראי לכל נושא דת במדינה הזאת.

קולט אביטל: חבר הכנסת זאב, תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

קולט אביטל: אחרון הדוברים – חבר הכנסת איתן כבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, ברכותי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נדמה לי שזו הפעם הראשונה שאני עולה לכאן כשאת מנהלת את הישיבה, ואני מאחל לך תקופה טובה ומוצלחת, ושתשרתי את הכנסת ואת התפקיד הזה בצורה הטובה ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשעת ניהול הישיבה, לפני רגעים לא רבים, אמר כאן שר הפנים דברים חשובים, לדעתי, חשובים מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם כיושב-ראש הערתי ואיחלתי לו הצלחה, אבל אני חייב להתייחס לזה עכשיו עוד הפעם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר לחברי הכנסת, שתמיד אמרנו שיש פה אפליה מובנית נגד הערבים בכל מה שקשור לתקציבים ולמדיניות בכלל, והנה בא שר הפנים ומאשר את זה ואומר שיש למעשה שלוש דרכים או שלושה קריטריונים שונים לתמוך במועצות מקומיות או ברשויות מקומיות: ליהודים יש קנה מידה אחד, לדרוזים – קנה מידה אחר, שהוא פחות טוב, ולשאר תושבי המדינה, לערבים – קנה המידה הגרוע ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנקודה השנייה, לא פחות חשובה - העניין של הכפרים הבלתי-מוכרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר הבטיח שהבעיה הזאת תיפתר, ותיפתר בצורה בונה, חיובית, לטובתם של התושבים הערבים בנגב ולטובתה של המדינה בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי העניין של הכפרים הבלתי-מוכרים גורם נזק אדיר לכל מי שנוגע בו - קודם כול למדינה ולתושביה, ובוודאי לפני כן ובקנה מידה הרבה יותר חמור לתושבים הבדואים, במיוחד בנגב, היכן שהם חיים ולא מכירים בהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, גברתי היושבת-ראש, בשניות שנותרו לי, אתייחס לעיקר הדברים שאמרתי גם לצופינו בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחי המאזינים בכל מקום, הנושא היום הוא הצהרותיו של שר הפנים לפני שעות ספורות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא הודה שכל התקציבים במדינת ישראל הפלו לרעה, באופן רשמי ובעליל, את תושבי המדינה הערבים והדרוזים, כשמנגד התושבים היהודים ורשויותיהם המקומיות הופלו לטובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר הפנים הבטיח לשים קץ לאפליה זו ולמדיניות זו והביע את תקוותו שהוא יצליח בכך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא דיבר על הכפרים הערביים הלא-מוכרים והבטיח לפעול למציאת פתרון משביע רצון למשוואה זו, פתרון שישרת את טובת תושבי כפרים אלה מחד גיסא ואת טובת המדינה מאידך גיסא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעיה זו מסבה נזק כבד לא רק לתושבים הערבים המופלים לרעה, שכפריהם אינם מוכרים, כי אם גם למדינה כמכלול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מפאת קוצר הזמן איני יכול לפרט יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה, יושבת-ראש הישיבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, גברתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלום עליכם ורחמי האל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) תודה רבה, גברתי.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה, אחרון הדוברים.

איתן כבל: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת הרב גפני, אני רוצה להודות למגישי ההצעה, ובראשם חבר הכנסת רשף חן.

איתן כבל: כמי שעסק הרבה שנים בעניינים האלה בתפקידים קודמים טרם כניסתי לכנסת, אני מוכרח לומר לכם כמה תרגילים המדינה היתה עושה על מנת שהכול ייראה בסדר, אבל שום דבר לא בסדר.

איתן כבל: כמו שחבר הכנסת נסים זאב אמר, אנשים קמים בבוקר, ופתאום יש בית לידם, ובכלל הם חשבו שאמור להיות שם גן, כי ככה אמרו להם.

איתן כבל: אני מכיר את זה.

איתן כבל: גרתי בשכירות בראש-העין, בשכונת נווה-אפק.

איתן כבל: כשבאתי היתה ליד הבית רחבה פנויה.

איתן כבל: שאלתי סתם, לתומי, מה אמור להיות כאן, ואמרו לי: מה פירוש?

איתן כבל: אמור להיות כאן גן ציבורי.

איתן כבל: ברור לכם שזה לא מה שנבנה שם.

איתן כבל: בנו שם קופת-חולים.

איתן כבל: אני כבר לא מדבר על כך שזה נבנה במקום לא מתאים - בעיות חנייה וכל מה שכרוך בכך, אלא שכשבאו, הם אמרו: מה זאת אומרת?

איתן כבל: פרסמנו.

איתן כבל: זה פורסם.

איתן כבל: הרי מה עושה אזרח במדינת ישראל?

איתן כבל: כל יום הוא קונה עיתונים רק כדי לראות אם קורה משהו בשכונה שלו.

רשף חן: הוא עובר על המודעות של כל הארץ.

איתן כבל: כן, הוא צריך לעבור על כל הארץ, ואתה אף פעם לא יודע באיזה עיתון.

איתן כבל: כי צריך לפרסם בעיתון אחד ארצי, ובדרך כלל בשניים.

איתן כבל: פעם, דרך אגב, גם לא הגדירו, אז היו מפרסמים ב"נאשה סטרנה" ובכל מיני עיתונים כאלה.

חמי דורון: ב"לעצטע נייעס".

איתן כבל: כן.

איתן כבל: היית בא והיו אומרים לך: פרסמנו.

קולט אביטל: בשביל טומי ב"אויקלט".

איתן כבל: גם כשאתה מגיש תביעה, המערכת פעלה בדיוק על-פי הכללים.

איתן כבל: פרסמה בשני העיתונים, אולי אפילו במקומון אחד, והכול בא על מקומו בשלום.

איתן כבל: אבל אי-אפשר להפוך את אזרחי מדינת ישראל כל היום לקשבנו.

איתן כבל: יש קשבנו ברדיו, גורדוס, ויש עכשיו מחפשנו בעיתון.

איתן כבל: אני חושב שההצעה שלך נותנת פתרון נכון, צודק.

איתן כבל: דרך אגב, בזמני הנחתי הצעת חוק שלצערי הממשלה לא הסכימה לה, ואולי שווה לחשוב להביא אותה שוב, שיינתנו כל הפרטים המדויקים של הנכס, למשל שם הרחוב.

איתן כבל: אתה פותח עיתון, ופתאום נתקלות בזה עיניך, ואתה יודע שברחוב הזה גרה המשפחה שלך, או חבר שלך או דוד שלך.

איתן כבל: גם את זה הם לא היו עושים.

קולט אביטל: חבר הכנסת כבל, זמנך תם.

איתן כבל: אני מסיים.

איתן כבל: באמת, יישר כוח.

איתן כבל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת רשף חן, אתה רוצה להשיב או שאנחנו עוברים להצבעה?

רשף חן: הצבעה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 71) (הודעה לבעלי נכסים גובלים), התשס"ה-2005, של חברי הכנסת רשף חן ורוני בריזון.

קולט אביטל: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 71) (הודעה לבעלי נכסים גובלים), התשס"ה-2005, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

קולט אביטל: ובכן, בעד - 8, עם קולי, נגד - אין, נמנעים - אין.

קולט אביטל: הצעת החוק תעבור לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

קולט אביטל: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

קולט אביטל: הישיבה הבאה – מחר, יום רביעי, י"ד באדר א' התשס"ה, 23 בפברואר 2005, בשעה 11:00.

קולט אביטל: ישיבה זו נעולה.