ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 68, 2003-11-11 00:00

ראובן ריבלין: חברי הכנסת הנכבדים, היום יום שלישי, ט"ז בחשוון התשס"ד, 11 בחודש נובמבר 2003 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: על סדר-היום, בהתאם לתקנון, נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: לכן אני מבקש מכל החברים, כשאפעיל את שעון ההצבעה, להצביע - לא חשוב מה, כדי שאדע מי האנשים אשר ביקשו להשתתף בדיון.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת הרצוג.

ראובן ריבלין: אני רוצה להפנות את תשומת לבם של חברי הכנסת כולם, שאנחנו מארחים כאן היום ביציע האורחים משלחת מכובדת של ידידים, צירי האספה הלאומית הצרפתית, שהם חברים באגודת הידידות צרפת--ישראל.

ראובן ריבלין: בראשה עומד יושב-ראש האגודה, מר רודי סאל.

ראובן ריבלין: אני מודה לכם, רבותי, על אשר הואלתם ובאתם בתקופה קשה זו למדינתנו.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים לכנסת ישראל ולירושלים בירת ישראל.

ראובן ריבלין: ידידי חברי הפרלמנט מצרפת, אתם נמצאים בין חברים, ואני מקווה כי אתם חשים כאן כמו בבית.

ראובן ריבלין: אומנם שפת הדיונים איננה השפה השגורה בפיכם וצליליה זרים לכם, אך הרוח היא אותה רוח, מורשת הרעיונות הדמוקרטיים, מיסודה של המהפכה הצרפתית.

ראובן ריבלין: מאז הציע נפוליאון, שהגיע למזרח התיכון לפני 240 שנים, ושקל להקים בארץ-ישראל מדינת חיץ יהודית בין מצרים לבין טורקיה העות'מאנית, ראינו עליות ומורדות ביחסים בין שני העמים.

ראובן ריבלין: אני מעדיף להיזכר, כמובן, בתמיכתה הנלהבת של צרפת בהקמת מדינת ישראל, ובעמידתה לצד ישראל במלחמת סיני בשנת 1956.

ראובן ריבלין: היתה זו תקופה הרשומה כתור הזהב ביחסי ישראל-צרפת.

ראובן ריבלין: ירח דבש מתמשך, שנקטע עם האמברגו על משלוח נשק לישראל שגזר הנשיא דה-גול ערב מלחמת ששת הימים.

ראובן ריבלין: כולנו מתגעגעים לאותה ידידות אמיצה וחמה ורוצים בחידושה.

ראובן ריבלין: דווקא לאור זיכרונות העבר, הרשו לי לשים את האצבע על נקודה כואבת: הקרע בין ירושלים לפריס, ועצוב מזה – בין הצרפתים לישראלים.

ראובן ריבלין: מהצרפתים מותר לצפות לקריאה נכונה יותר של פני המציאות שלנו.

ראובן ריבלין: אני מקווה כי ביקורכם יאפשר לנו לקיים שיח קרוב ולתת תנופה חדשה ליחסים בין שני העמים.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים למדינת ישראל.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: אפשר למחוא כפיים, רבותי.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים)

ראובן ריבלין: עכשיו נחזור לסדר-היום.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים - חבר הכנסת יצחק הרצוג.

ראובן ריבלין: אחריו – חברת הכנסת רוחמה אברהם.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאני מבטא את דעת כל חברי הבית ואת הזעזוע העמוק מהרצח הנורא של הזוג נחשון אתמול בלילה בחדרה.

יצחק הרצוג: זוג צעיר הולך לקנות רכב, הבעל רוצה להפתיע את אשתו, לתת לה מתנה, והם נהרגים בהתפוצצות רימון שפושעים נאלחים זרקו במסגרת ויכוח של "פרוטקשן" בחדרה.

יצחק הרצוג: הנפש מתקוממת על ריבוי הפשעים הנורא השורר במקומותינו.

יצחק הרצוג: אני חושב שאנחנו מאוחדים בשני דברים: האחד, באבלה של המשפחה; האחר, בקריאה האמיתית לממשלה, ובמיוחד למשטרה, להפעיל את כל האמצעים שעומדים לרשותה, לאתר את הפושעים האלה ולהילחם בכלל בכל מי שמפעיל אמצעי כוח סחיטה ו"פרוטקשן" בכל רחבי הארץ.

יצחק הרצוג: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת הרצוג.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הרשה גם לי לברך את המשלחת המכובדת, אגודת הידידות הפרלמנטרית הצרפתית, בראשותו של רודי סאל.

רוחמה אברהם-בלילא: שמחתי לשמוע – אכלנו אתם ארוחת צהריים - שיש לנו ידידים אמיתיים בפרלמנט, וזה חשוב.

רוחמה אברהם-בלילא: ברוכים הבאים.

רוחמה אברהם-בלילא: גם אני רוצה לגעת בנקודה של אותו זוג מברית-המועצות לשעבר, שהיה זוג יפה ואוהב, שרק לפני שנה הביאו לעולם תינוקת חמודה לאחר שש שנים קשות של טיפולי פוריות.

רוחמה אברהם-בלילא: הבעל, דניאל – כל אשמתו היתה שהוא רצה לקנות מכונית לאשתו, אלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שכל הפיגועים האלה, כל ההתעצמות של הכנופיות האלה, שמחסלות אנשים לאור יום – יש להוקיע אותם.

רוחמה אברהם-בלילא: אני קוראת מפה לשר לביטחון פנים להקצות את כל המשאבים ולטפל במיגור התופעה הזאת, של החיסולים האלה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא ייתכן שהתופעות האלה ילכו ויגברו במדינה שלנו.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברצוני להגיב על הדברים שאמר אתמול השר אורלב.

יעקב מרגי: אני רוצה להזכיר כמה נתונים מהגזירות הקשות של הממשלה, וכולם בהסכמתו של השר אורלב, שהוא כנראה השר לרווחת הממשלה ולא לרווחת העם.

יעקב מרגי: קיצוץ בקצבאות נכות – 81 מיליון שקלים; קיצוץ בקצבאות הילדים – 480 מיליון שקלים; קיצוץ בקצבאות נכי עבודה – 230 מיליון שקלים; הפחתת מענקי לידה – 120 מיליון שקלים; קיצוץ בקצבאות זיקנה – מיליארד ו-300 מיליון שקלים; קיצוץ בפנסיה על-ידי דמי ניהול – 103 מיליון שקלים; קיצוץ בקצבאות הבטחת הכנסה – מיליארד ו-700 מיליון שקלים; מיסוי קצבאות בביטוח לאומי – 250 מיליון שקלים, ועוד היד נטויה.

יעקב מרגי: במקומו של השר אורלב, הייתי בוש ונכלם לעמוד על דוכן הכנסת בבניין זה ולזרוק רפש, בלי לבדוק את העובדות.

יעקב מרגי: התנהגותו של השר אורלב מעידה על עורלת לבבו ועל אטימותו למצב העם.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת מרגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת אילן שלגי.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום יצא לי להתרוצץ בשני בתי-משפט בישראל, בית-המשפט העליון בירושלים ובית-המשפט הצבאי ביפו.

מוחמד ברכה: בשניהם כיכב הנושא של פשעי הכיבוש.

מוחמד ברכה: בירושלים היה פסק-דין בנושא הסרט של מוחמד בכרי "ג'נין ג'נין", שהצנזורה אסרה את הקרנתו ובית-המשפט התיר את הקרנתו.

מוחמד ברכה: האיסור היה איסור פוליטי, על מנת למנוע מהאנשים לראות את הפשעים האמיתיים של הכיבוש.

מוחמד ברכה: בבית-הדין הצבאי ביפו, חמישה בחורים צעירים עומדים למשפט על כך שהם מסרבים להיות שותפים לפשעי הכיבוש.

מוחמד ברכה: אני חושב שבית-המשפט העליון עשה צדק היום במדינת ישראל, ואני מקווה שבית-הדין הצבאי יעשה צדק עם חמשת הבחורים, יסרב לדון אותם כעבריינים ויעריך אותם כאנשי מצפון.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן שלגי, ואחריו - חבר הכנסת גדעון סער.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את אורחינו מצרפת: Soyez les bienvenus, nos amis de la France, dans notre parlement, ici a Jerusalem.

ראובן ריבלין: באופן יוצא מן הכלל הרשיתי לך לדבר בצרפתית באולמנו.

אילן שלגי: לכן הקדמתי ואמרתי מה המטרה.

אילן שלגי: בעוד התקשורת עוסקת בשאלה עד מתי תימשך השביתה הכללית ומתי היא תתחיל, אין אנו מפנים את תשומת הלב לעיצומים הנמשכים במשק קרוב לחודשיים.

אילן שלגי: בטאבו אין אפשרות לרשום הערת אזהרה, והמשמעות היא שכספים מופקדים אצל עורכי-דין ואינם מגיעים למוכרי דירות או נכסים.

אילן שלגי: רוכשי דירות יד שנייה אינם יכולים לקבל משכנתאות, ועסקאות פשוט אינן מתבצעות או מתבטלות.

אילן שלגי: אי-אפשר לקבל אישורי מס שבח, שרובם הם פטור לגבי דירות מגורים, ושוב כספים אינם מגיעים לידיים שכל כך זקוקות להם.

אילן שלגי: אזרחים במקומותינו גם אינם יכולים להוציא דרכונים או תעודות זהות, לחדשם או להאריכם.

אילן שלגי: המצב גורם לאלפי אנשים נזק בל ישוער, ונזק כלכלי עצום למשק.

אילן שלגי: עלינו ועל משרד האוצר לעשות כל הנחוץ כדי להפסיק את התופעה הזאת של התעמרות של עובדי המדינה והרשויות המקומיות באזרחים.

אילן שלגי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון סער, ואחריו - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש להניח שמחר תוקם ממשלה פלסטינית חדשה בראשותו של אבו-עלא.

גדעון סער: נדמה לי שממה שאנחנו כבר יודעים, דהיינו - - -

אחמד טיבי: הוא כבר נדלק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני לא ארשה לאף אחד להפריע לך בנאום בן דקה.

ראובן ריבלין: לא אתן לאף אחד רשות.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, אני לא אתן לך רשות להפריע, אפילו לא לחבר הכנסת גדעון סער, שעוצמתו רבה גם בלי שאני אגן עליו.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא אמר שום דבר.

גדעון סער: אני יכול להבין את חבר הכנסת טיבי שקופץ מייד, לא רק בגלל החבר שלו מהמוקטעה, אלא מכיוון שנדמה לי שיש לו קרוב משפחה בממשלה הפלסטינית.

ראובן ריבלין: אם אתה תדבר אל חבר הכנסת טיבי, הוא יענה לך.

אחמד טיבי: אני גאה בו, סוף-סוף יש שר במשפחה.

גדעון סער: אבל אני מעדיף להתעלם מהדברים ולהמשיך בדברים המהותיים לנו כאזרחי מדינת ישראל.

גדעון סער: כאשר "מנגנוני הביטחון" – ואני אומר את זה במרכאות, מכיוון שמדובר בארגוני טרור לכל דבר ועניין – נשארים כפופים למרותו של יאסר ערפאת, אנחנו יודעים שהרפורמה החשובה ביותר שכלולה בנאום הנשיא בוש מיוני 2002 לא תתרחש.

גדעון סער: אנחנו יודעים את זה בצורה הברורה ביותר.

גדעון סער: והדבר הזה הולך יד ביד עם העמדה המוצהרת הפלסטינית, שאין בכוונתם לפרק את ארגוני הטרור ואין בכוונתם להוציאם אל מחוץ לחוק.

גדעון סער: אני חושב שהמסקנה מהמצב הזה היא ברורה: לא רק שאין לנו פרטנר שמוכן לקיים את המחויבויות הבסיסיות ביותר שקיבל על עצמו, אלא שאנחנו צריכים להתרכז במשימה העיקרית שבכוחה לשנות את המצב בראייתנו, וזה השלמת גדר הביטחון.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו - חבר הכנסת אברהם רביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נאמר היום בחדשות שהמשטרה עצרה בליל אמש את השיח' תיאסיר תמימי, שהוא השופט הראשי בבתי-הדין השרעיים ברשות הפלסטינית, והוא האימאם של המסגד השני במעלתו בארץ הזאת, המסגד שבחברון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו לא הפעם הראשונה שעוצרים אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הטענה היא, שיוחסו לאיש דברי הסתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שלא כך מתייחסת משטרת ישראל כאשר מיוחסים דברי הסתה לאנשי דת שהם לא מוסלמים, והיו דברים מעולם, ולא צריך לפרש יותר מדי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם את השיח' עכרמה סברי, שהוא המופתי הראשי, עצרו לא פעם ולא פעמיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המנהג הזה של המשטרה לבזות את אנשי הדת המוסלמים ולעצור אותם על ימין ועל שמאל אומר, שהמשטרה צריכה לחזור לעשתונות ולהתנהג אל האנשים האלה בכבוד שהם ראויים לו, ולא להתייחס אליהם כאל עבריינים קטנים ולעוצרם כל בוקר וערב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדברים האלה אין להם מקום בחברה מתוקנת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו - חבר הכנסת עמרם מצנע.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היה היה ויכוח גדול בין כוחות הביטחון ובחברה בכלל, האם יש פשע מאורגן במדינת ישראל.

אברהם רביץ: אני רוצה להתייחס לכך, אף שחברי, כמה מהם, העלו את הנושא הזה.

אברהם רביץ: אני חושב שמדינת ישראל עומדת בפני סכנה חברתית גדולה מאוד, כאשר הפשע המאורגן הפך להיות חלק אינטגרלי של חיינו במדינת ישראל.

אברהם רביץ: אנחנו עלולים להתרגל לעניין הזה, שמדינת ישראל, המדינה הקטנה הזאת, תאמץ לעצמה את האפשרות הזאת שיהיה פשע מאורגן, והדבר הזה יכול להיות בעוכרינו.

אברהם רביץ: לא נוכל להתגבר עליו בעתיד אם לא נעשה היום מעשה דרסטי, עמוק, לתוך החברה, וכמובן להתחיל את העניין הזה עם חינוך נכון של ילדי ישראל, כי הדבר מתחיל עם פושעים די צעירים בגילם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת רביץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עמרם מצנע, ואחריו - חבר הכנסת אליעזר כהן.

עמרם מצנע: מכובדי היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להעלות דבר ישן, שכאילו כבר נשכח, כי כולם החליטו עליו, וזה הגדר.

עמרם מצנע: אני הייתי מגדולי התומכים בגדר, כאשר דובר על גדר ביטחונית, ולא גדר פוליטית.

עמרם מצנע: היום אני קורא לממשלה, זה לא מאוחר, לשנות את ההחלטה הרת-האסון והחמורה ביותר של בניית הגדר בתוואי שבו היא נבנית היום.

עמרם מצנע: זו החלטה פוליטית, שבה נבזבז מיליארדים של דולרים, לא נשיג ביטחון, ונשיג רק בעיות ותקלות מכל הסוגים.

עמרם מצנע: ועל כן, אף שזה מאחורינו, לא מאוחר לשנות את ההחלטה ולהוציא את הכסף הזה על מטרות נכונות וצודקות.

עמרם מצנע: בעשר השניות האחרונות אני רוצה לומר – אני מבין שגדעון סער כבר לא פה – שאני מקווה מאוד שממשלת ישראל לא תנהג עם אבו-עלא כפי שנהגה עם אבו-מאזן, ותיתן הזדמנות אמיתית לתהליך של הידברות, שהוא טוב לשני הצדדים.

עמרם מצנע: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, ואחריו - חבר הכנסת רוני בר-און.

אליעזר כהן: הזדמנות אמיתית, כמו שראש הממשלה אהוד ברק נתן.

אליעזר כהן: .. אדוני היושב-ראש ואדוני השר לענייני אוצר מאיר שטרית, היום התגלתה אחווה יוצאת דופן בוועדת הכלכלה.

אליעזר כהן: כל נציגי סיעות הבית הצביעו בעד הסעת חיילי צה"ל ברכבת בחינם.

אליעזר כהן: בגלל איזה סכסוך בין משרד האוצר למשרד הביטחון "הפילו" את החיילים.

אליעזר כהן: השר שטרית, אני מוכן לשמוע את התייחסותך לעניין.

אליעזר כהן: "הפילו" את החיילים וביטלו להם את הנסיעה חינם, ומאיפה?

אליעזר כהן: מבית-שמש ומראשון-לציון, מקומות שהם בעצם מופלים לרעה, ולא ברור מדוע, וזה בזמן שלא מספקים לאותם חיילים מקומות לינה ליד מקומות שירותם.

אליעזר כהן: צריך לבדוק מחדש את העניין הזה, וממחר לאפשר להם להמשיך לנסוע חינם.

אליעזר כהן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אליעזר כהן, הלוא הוא צ'יטה שלנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוני בר-און, ואחריו - חבר הכנסת דוד אזולאי.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פסק-הדין שניתן היום בבג"ץ בעניין הסרט "ג'נין ג'נין" שוב מוכיח את הריחוק מהעם ואת הליברליות המוגזמת שבית-המשפט העליון נוהג, כאשר הוא מתערב בשיקול הדעת של הרשות המוסמכת - הצנזורה.

רוני בר-און: הסרט "ג'נין ג'נין" הוא סרט של הסתה.

רוני בר-און: לא רק מדינת ישראל נלחמת בהסתה, גם ארצות-הברית.

רוני בר-און: כל העולם המערבי הנאור נלחם בהסתה של הטרור הבין-לאומי.

רוני בר-און: בג'נין התגלה חלק ענק של סיפור האתוס של המוסריות של צה"ל, כאשר במקום להפגיז ולהפציץ את קן המרצחים, את קן המחבלים, עשינו שם פעולה בפינצטה, ושילמנו על כך בחייהם של 13 חיילים.

רוני בר-און: הסרט הזה, ההסתה הנתעבת הזאת, יגרמו לכך ש-13 החיילים האלה ימותו פעם נוספת.

רוני בר-און: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד אזולאי, ואחריו - חברת הכנסת אורית נוקד.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני משתתף בצערה של משפחת נחשון מחדרה.

דוד אזולאי: אתמול שוב היינו עדים לרציחתם של זוג אזרחים תמימים תושבי חדרה, שרצו לרכוש מכונית, על-ידי פושעים מהעולם התחתון, שרצו לגבות דמי חסות מהבעלים של מגרש הרכב.

דוד אזולאי: הממשלה הזאת עסוקה בפירוק המועצות הדתיות ובפירוק משרד הדתות, במקום לחשוב איך משפרים את הביטחון האישי של אזרחי המדינה.

דוד אזולאי: במקום להשקיע זמן ומחשבה במתן אזרחות לגויים, אני מציע לממשלה לחשוב איך נותנים ביטחון אישי לאזרחי המדינה שרוצים לחיות בשקט ובשלווה במדינה הזאת ולמגר את תופעת ה"פרוטקשן".

דוד אזולאי: הממשלה הזאת לא הביאה לא שלום, לא ביטחון ולא ביטחון כלכלי, וכל מעשיה הם פגיעה בחד-הוריות, בחלשים, בילדים ובעיוורים.

דוד אזולאי: הממשלה הזאת נכשלה והיא צריכה ללכת הביתה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אזולאי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורית נוקד, ואחריה - חבר הכנסת טיבי מהגויים.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השבוע קיבלו כל אחד ואחת מאתנו מכתב מהפורום למען תחבורה ציבורית.

אורית נוקד: מאז הפכה התחבורה הציבורית למטרה עבור מחבלים מתאבדים, נהרגו בהתקפות טרור על אוטובוסים מעל 300 אזרחים ומעל 1,600 נפצעו.

אורית נוקד: אתם יודעים שמי שבדרך כלל נוסע בתחבורה הציבורית הם הקשישים, התלמידים, הסטודנטים, בני המיעוטים והעולים, ודרוש מערך אבטחה יעיל.

אורית נוקד: אני קוראת לכל אחד ואחת מאתנו לקיים דיון בכנסת ובממשלה על הנושא הזה ולמצוא את התקציבים והמשאבים הדרושים על מנת שהנושא יבוא על פתרונו.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת אורית נוקד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אחמד טיבי: אדוני, לאור הפשע הנורא שהיה בצהרי יום בחדרה, שבו שני קיפחו אנשים חפים מפשע את חייהם, אנחנו חייבים לזעוק נגד התפשטות הפשע והרצח המאורגן במדינת ישראל על הרקע החברתי-הכלכלי ועל הרקע של הבחירות בשלטון המקומי.

אחמד טיבי: לפני ימים מספר נזרקו שני רימונים צה"ליים על ביתו של עלי הזימה, מועמד לראשות המועצה באבו-סנאן, ירכא והכפרים שמוזגו.

אחמד טיבי: אני מקווה שהשר ייענה לדרישת התושבים ויבטל את המיזוג הנורא הזה.

אחמד טיבי: זריקת שני רימונים על ביתו של מועמד רק בשל העובדה שהוא מתנגד למיזוג ובשל העובדה שהוא מתמודד באופן דמוקרטי חייבת להדליק נורה אדומה אצל כולנו, כי התוצאה יכולה להיות הרת-אסון.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו - חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, השבוע סוערת הארץ סביב פרשת המזון לתינוקות של "רמדיה".

ישראל אייכלר: חברה גרמנית הוציאה את הוויטמין B1 מן הפורמולה, וכולנו מבקשים לדעת מדוע.

ישראל אייכלר: המשטרה ומשרד הבריאות עוסקים בעניין הזה עתה, ואנחנו נמתין למסקנות בדריכות.

ישראל אייכלר: אני רוצה לגעת בנקודה שקשורה לעניין הזה.

ישראל אייכלר: כל אומות העולם כבר יודעות היום, שמזון כשר הוא המזון הבריא ביותר.

ישראל אייכלר: ביום הראשון לפרשה היו כמה כלי תקשורת ישראליים שניסו לקשור את דרישות הכשרות להוצאת הוויטמין, חלקם אפילו ציטטו כמה בכירים ממשרד הבריאות, שספק אם היו או נבראו.

ישראל אייכלר: זאת היתה שיטת עלילות הדם, להגיד שהיהודים אשמים בהרעלת בארות ובכל הצרות הכלכליות והבריאותיות של השכנים.

ישראל אייכלר: אני מבקש משר הבריאות לחקור מי הם הבכירים במשרד הבריאות שהעלו השערה מטורפת כזאת.

ישראל אייכלר: אם זו המצאה תקשורתית, אני מבקש ממנו לגנות את הפרסומים שנועדו לפגוע בכשרות.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואחריו - חבר הכנסת ואסל טאהא.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, עדיין אין בידי כל הפרטים, אבל שמעתי היום שכביכול המשטרה לא מאפשרת, או אוסרת קיום תהלוכה, צעדה, למען שחרורו של יונתן פולארד בירושלים במסגרת עצרת הקהילות היהודיות מארצות-הברית.

יולי יואל אדלשטיין: כולי תקווה שמקור הידיעה הזאת בטעות.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא, אני קורא מכאן למשטרת ישראל לעשות את המקסימום על מנת לאפשר כל פעולה חוקית למען שחרורו של יונתן פולארד.

יולי יואל אדלשטיין: להזכיר לכולנו, הוא עדיין בכלאו וכבר 18 שנה לא הצלחנו לעשות מספיק לשחרורו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ואסל טאהא.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת אריה אלדד.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אחרי שהמועצה לצנזורה פסלה את הסרט "ג'נין ג'נין" שתיעד את הזוועות שקרו במחנה, את ההרג וההרס ההמוני שם, בג"ץ ראה בזה פגיעה בחופש הפרט והתיר את הקרנת הסרט.

ואסל טאהא: החלטת המועצה היתה בזמן ההסתה הפרועה נגד הסרט, וההסתה הפרועה שהיתה בבית הזה כלפי מוחמד בכרי מצד חלק מחברי הבית הזה, עד עלילת דם.

ואסל טאהא: בזמנו ציינו שהסרט מתעד את מה שקרה בשטח.

ואסל טאהא: ציינו בזמנו שהרג ילדים, טף, זה מה שקרה במחנה הפליטים ג'נין, והסרט תיעד את זה.

ואסל טאהא: אנו רואים בהחלטת בג"ץ החלטה נכונה.

ואסל טאהא: אנחנו רוצים לשאול: כאשר הערבים רוצים לקבל את זכויותיהם, עד מתי הם יקבלו אותן רק בעזרת בג"ץ?

ואסל טאהא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו - חברת הכנסת אתי לבני.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ישמעו שופטי בג"ץ מה שאמר חבר הכנסת ואסל טאהא.

אריה אלדד: הוא הפך את ההחלטה שלהם, את עלילת ג'נין לאמת.

אריה אלדד: היום התירו שופטי בג"ץ את הקרנת הסרט, אחת מעלילות הדם הגרועות שנוצרו בשליחותם של ארגוני הטרור בשנים האחרונות.

אריה אלדד: תארו לכם, חברי הכנסת, שמישהו מגייס כסף ממקור לא ברור ונגיד מפיק סרט על בג"ץ.

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, לא להפריע, יש לו דקה.

אחמד טיבי: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת ברכה אמר את דברו והיו אנשים שלא הסכימו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי אמר את דברו והיו אנשים שלא הסכימו.

ראובן ריבלין: גם לוואסל טאהא לא הסכימו.

ראובן ריבלין: עכשיו אתם תשמעו מה אומר אריה אלדד, לא יעזור.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רבותי, רבותי, לא נפריע אחד לשני בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: עצרתי את השעון.

אליעזר כהן: טרוריסטים ושקרנים.

מוחמד ברכה: תעיף אותו.

אליעזר כהן: אתם עם הטבח בג'נין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: גזען.

אחמד טיבי: גם טיפש וגם מטומטם.

ראובן ריבלין: בזה נסתיימו חירופי - - -

אחמד טיבי: יש בעיה בבית הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: יש בעיה בבית הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אתם אמרתם כל מה שאתם רוצים.

אליעזר כהן: - - -

אחמד טיבי: - - - מבחן פסיכומטרי כאן בכנסת - - - טיפשות.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, אדוני כבר דיבר, אדוני יעזוב קצת את האולם, שמענו, מספיק.

מוחמד ברכה: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, ב-16:30 אנחנו צריכים לסיים, החברים שנרשמו לא יוכלו - - -

אליעזר כהן: - - -

אחמד טיבי: טיפש.

אליעזר כהן: חתיכת - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן.

מוחמד ברכה: תשמע מה הוא אומר.

ראובן ריבלין: לא שמעתי, גם אתה אמרת לו דברים קשים ביותר.

ראובן ריבלין: מספיק כבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

אליעזר כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, עכשיו זכות הדיבור לחבר הכנסת אלדד ולו בלבד.

ראובן ריבלין: בבקשה, המשך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: בבקשה להמשיך.

אריה אלדד: אני בטוח שכל אויבי ישראל שואבים הרבה נחת מההתבטאויות של חברי הכנסת הערבים כאן היום, ואני בטוח ששופטי ישראל שמחים בשמחתם.

אריה אלדד: נניח שמישהו היה רוצה להפיק סרט על בג"ץ, סרט על בג"ץ שבו מתוארים שופטי בית-המשפט העליון של ישראל כמשתפי פעולה עם ארגוני טרור, תומכים במעשיהם ובהחלטותיהם במעשי רצח המוניים, מעוותי דין בהטיה פוליטית ומעדיפים את הערבים על היהודים.

אריה אלדד: האם גם אז יתיר בג"ץ להקרין את הסרט הדוקומנטרי הזה בנימוק של חופש הביטוי?

מוחמד ברכה: מה הקשר?

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: להפסיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, מספיק.

מוחמד ברכה: מה הקשר?

מוחמד ברכה: הוא מדבר על - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אולי אתה לא יודע: הוא חושב שיש לזה קשר.

מוחמד ברכה: לא, הוא לא יודע על מה הוא מדבר - - -

ראובן ריבלין: אני לא נותן פרשנויות פה.

ראובן ריבלין: תשמע, חבר הכנסת ברכה, אתם צריכים להבין שיש דעות אחרות בבית.

אליעזר כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, אני הפעם לא קורא אותך לסדר פעם שנייה, כי בפעם הבאה אתה תצא החוצה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה - הדברים בלתי אפשריים כך.

ראובן ריבלין: הוא יאמר מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אתי לבני.

אחמד טיבי: זה המקום היחיד שאין בו מבחני כניסה.

אחמד טיבי: היחיד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, מחר תקרא בעיתונים דברים הרבה יותר גרועים ממה שאמר אלדד, דעות של אנשים כאלה או אחרים.

ראובן ריבלין: גם אתה תאמר את עמדתך, כפי שאתה יודע לעשות זאת - היטב - ולבטא אותה ללא פחד וללא מורא.

מוחמד ברכה: אפשר לקבוע סף נמוך.

מוחמד ברכה: אפשר.

מוחמד ברכה: אבל לא עד כדי כך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אף שרציתי לבחור בסף גבוה, לא יכולתי לבחור אותך.

ראובן ריבלין: מה אני יכול לעשות?

ראובן ריבלין: רבותי, בבקשה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לבני, בבקשה.

אחמד טיבי: הוא היה טייס.

אחמד טיבי: הצליח - - - את הטיפשים.

אחמד טיבי: זו הסיבה שהם ניצחו את הערבים.

אחמד טיבי: טייס.

אחמד טיבי: זו הסיבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת לבני.

אתי לבני: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, נושא הרבה פחות טעון.

אתי לבני: אני רוצה לדבר על התיקון שנעשה בחוק ההסדרים לחוק קודם, שנקרא חוק עסקאות גופים ציבוריים, שלפני שנה קבע שחברה ציבורית יכולה להתקשר בעסקאות רק עם גוף שמשלם שכר מינימום לעובדיו.

אתי לבני: והנה בחוק ההסדרים, בסעיף נחבא, מתברר שהתיקון הזה של לפני שנה מבוטל.

אתי לבני: כבר לא צריך להקפיד על זה שאותה חברה שגוף ציבורי מתקשר אתה אכן משלמת שכר מינימום לעובדיה.

אתי לבני: מה אומר הביטול הזה?

אתי לבני: הביטול הזה אומר, שכל מערכת האכיפה שניסו לקדם באמצעות החוק הזה היא חסרת משמעות.

אתי לבני: זה אומר שגם היחס לשכר המינימום הוא יחס מזלזל, זה דבר שלא חשוב ולא צריך לאכוף אותו.

אתי לבני: זה אומר - -

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אתי לבני: - - שהתמריץ שלנו, תמריץ לעבודה, על-ידי כושר השתכרות מינימלי, זה דבר שאיננו חשוב.

אתי לבני: זה אומר שכל מנגנוני ההרתעה שהמדינה מנסה לאכוף אינם חשובים.

ראובן ריבלין: תודה.

אתי לבני: צר לי שערכים כה חשובים מתבטלים דרך חוק ההסדרים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת לבני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים כץ, אתה נמצא ליד המיקרופון, אז אני מנצל את ההזדמנות כדי לאפשר לך את זכות הדיבור.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתקופה האחרונה בתי-הדין לעבודה פסקו כמה פסקי-דין שלא כל כך התאימו לאוכלוסייה מסוימת במשק הישראלי, ואז, לצערנו, החליטו להקים ועדה שתבדוק את בתי-הדין לעבודה.

חיים כץ: כשמקימים ועדה, מחפשים שופט בדימוס.

חיים כץ: מקווים גם שהוא יהיה שופט בבית-המשפט העליון, הגבוה, לצדק - ואם הוא בדימוס, אז הוא הופך כנראה להיות הקטן ליושר - יודעים את דעתו, מסכמים את השורה האחרונה של הוועדה ומחפשים גושפנקה ציבורית.

חיים כץ: לצערי, בימים האחרונים אני מנהל דיון תקשורתי עם כבוד השופט בדימוס זמיר, שאמר בתקשורת שאין לו שום קשר או דעה בנושא בתי-הדין לעבודה, וראה זה פלא - הצגתי לו קלטת עם משנתו הסדורה, שבה הוא מודיע למה לא צריך בתי-דין לעבודה.

חיים כץ: אי לכך אני קורא לממשלת ישראל, שממנה ועדות לפי הצורך, שתשקול פעם נוספת ותמנה אדם אובייקטיבי, כדי שלא ייראה הכול כפארסה.

חיים כץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח רק לומר, חבר הכנסת כץ, לפני שאני מזמין את חבר הכנסת גפני לומר את דברו: בדרך כלל בכנסת, כאשר אדוני אומר דבר והאחר לא יכול לענות, ובוודאי שופט בית-המשפט העליון, מן הראוי שהדיון הזה יתנהל במקום שהוא יכול לענות לאדוני - - -

חיים כץ: אני יכול להביא את הקלטת.

ראובן ריבלין: אבל כמובן לא הפסקתי את אדוני, כי מצוות הדמוקרטיה אומרת בנאומים בני דקה שכל אחד אומר את כל מה שעל דעתו, ובלבד שהוא עומד במסגרת החוק.

ראובן ריבלין: אדוני יכול לומר את דעתו.

ראובן ריבלין: מובן ששופט בית-המשפט העליון זמיר, שעל דעת רוב רובם של אזרחי ישראל הוא באמת אדם נקי כפיים ובר-לבב, אשר לבו ופיו אחד הם, פעמים הוא לא יכול לענות.

ראובן ריבלין: ודאי הוא לא יכול היה לענות, ולכן אני משמש לו - משמש לו לא כפה, כי קטונתי מלשמש לו כפה - - -

חיים כץ: אם אתה רוצה, אני אביא את הקלטת, נקרין אותה ואז נראה - נקי כפיים ואז - - -

ראובן ריבלין: כדאי שאדוני יעשה את זה על-ידו ואז הוא יוכל לענות, בהחלט.

חיים כץ: הוא בורח.

חיים כץ: הוא לא מתעמת.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לנהל אתך דיון, חבר הכנסת כץ - שמעתי את אדוני ברדיו.

ראובן ריבלין: ברדיו יכול השופט זמיר לעלות ולענות לך.

ראובן ריבלין: כאן רק אדוני יכול, או השופט זמיר, אם ירצה להיבחר לכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני - בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בימים האלה שלח משרד החינוך הודעה לארגוני התרבות על תוספת בתמיכה שהם יקבלו לשנת 2003.

משה גפני: בין היתר, כתוב בהודעה הזאת, שהתוספת לתקציב התרבות התקבלה ביוזמת שר המשפטים יוסף לפיד.

משה גפני: הודעה מהסוג הזה מתאימה לחנות מכולת, לא מתאימה למשטר דמוקרטי שבו הממשלה מקבלת החלטות והכנסת מאשרת החלטות כאלה ומאשרת תקציב של משרד החינוך.

משה גפני: ראש מינהל התרבות במשרד החינוך שולח הודעה, שהתקציב הזה ניתן על-ידי שר המשפטים יוסף לפיד - אני חושב שזה דבר חמור מאוד.

משה גפני: אני פניתי ליועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: לאמנים מותר לעשות מסיבה.

משה גפני: מותר להם להזמין את אנשי שינוי.

משה גפני: לא להזמין אף אחד מהליכוד - שהיא, אגב, מפלגת השלטון.

משה גפני: זו בעיה של הליכוד שהאמנים כולם מזמינים את אנשי שינוי ולא מזמינים את אנשי הליכוד, זה בסדר גמור.

קריאה: - - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: זה בסדר גמור.

משה גפני: מותר לאמנים לעשות מה שהם רוצים.

אתי לבני: אתה רוצה לסכסך בינינו?

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: לא.

ראובן ריבלין: אני נותן לאדוני עוד כמה שניות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לבני וחבר הכנסת.

אתי לבני: הוא רוצה לסכסך בינינו.

ראובן ריבלין: אני לא יודע מה הוא רוצה לעשות.

ראובן ריבלין: הוא רשאי לעשות בדקה שלו מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

משה גפני: מותר לאמנים כאנשים פרטיים - אני כבר מסיים - לעשות מה שהם רוצים.

משה גפני: זה דבר חמור, אני לא זוכר כדוגמתו, במיוחד כאשר מדובר בשר המשפטים, כשמשרד החינוך מודיע שהתקציב שארגוני התרבות מקבלים הוא ביוזמתו של שר המשפטים טומי לפיד.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: ובכן, נותרו לנו שני דוברים אחרונים.

ראובן ריבלין: האחת היא חברת הכנסת קולט אביטל והאחר הוא חבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: אינני יודע על מי להכריז כאחרון או כאחרונה חביבה.

ראובן ריבלין: לכן אני אתן לחבר הכנסת מגלי והבה להיות לפני אחרון ולחברת הכנסת קולט אביטל להיות אחרונה חביבה.

טלב אלסאנע: זה סופי?

טלב אלסאנע: לא ניתן לערער על זה?

ראובן ריבלין: אין אפשרות, כי שש דקות כבר גזלו החברים בקריאות ביניים, כי לפני שש דקות היינו צריכים לסיים.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר במשרד האוצר, אני רוצה להתריע על תופעה חמורה ביותר, שחברת "מקורות" מנצלת את התפר של העברת השלטון המקומי וסוגרת מים לרשויות המקומיות.

מגלי והבה: היום, 60 נקודות של מים סגורות בצפון.

מגלי והבה: יש תושבים רבים שהיום לא שותים.

מגלי והבה: במיוחד אני אציין את כפר-כמא – 4,000 תושבים שיש להם רמדאן, אפילו להיטהר לחג אין להם מים.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש ואדוני השר במשרד האוצר, היום משרד הפנים ומשרד התשתיות הלאומיות טוענים שהאוצר לא מעביר את התקציב והכספים.

מגלי והבה: כרגע יש בעיה שהאנשים לא מקבלים מים, לרבות היישוב שאני גר בו, ומדברים על 10,000 תושבים.

מגלי והבה: אני מדבר על 60 נקודות שניתקו להן את המים.

מגלי והבה: זו תופעה שלא נשמעה כמוה, לא במינהל תקין ולא במדינה מתוקנת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קולט אביטל, אחרונת הדוברים.

ראובן ריבלין: לאחר סיום דבריה של חברת הכנסת קולט אביטל מבקש השר מאיר שטרית להתייחס לכמה דברים שנאמרו כאן.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום קראתי בעיתון את אחת הידיעות העצובות ביותר שקראתי זה זמן רב.

קולט אביטל: אני מתייחסת לידיעה על כך שנעשה סקר ולפיו אחד מתוך חמישה ישראלים מוכן היום לעזוב את הארץ.

קולט אביטל: נכון שאולי נדון בנושא הזה יותר מאוחר בכנסת היום, אבל אני רוצה לפנות אליך, כיושב-ראש, אני רוצה לפנות לשר שטרית, אני חושבת שכולנו צריכים להיות יותר מאשר מודאגים.

קולט אביטל: יש בכך פשיטת רגל מסוימת, אם חלק כה גדול של החברה הישראלית מוכן לעזוב, יש כאן סממנים של ייאוש, לא רק בגלל המשבר הכלכלי, יש גם סיבות אחרות.

קולט אביטל: כיוון שזה לא נושא שעומד כאן לוויכוח בינינו ואני חושבת שכולנו כבית, כאנשים שהציונות חשובה להם, שמדינת ישראל חשובה להם - אני קוראת לך, אדוני, אולי להקים כוח משימה, אולי להטיל על הכנסת לבדוק לעומק את הבעיה הזאת ולראות איך מתמודדים אתה.

קולט אביטל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, 24 חברים השתתפו בדיון, שארך נטו 30 דקות בדיוק.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: יכול להיות, כי עד שעולים ועד שיורדים, יש עוד שש דקות.

ראובן ריבלין: דיברתי על 30 דקות נטו.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ביקשתי להעיר הערות אחדות על הדברים שנשמעו, כדי להעמיד דברים על דיוקם.

מאיר שטרית: תרשה לי, אדוני היושב-ראש, בראשית דברי להביע את הזעזוע העמוק שלי מהרצח הנורא והנפשע של הזוג מחדרה, שנרצח בעצם על-ידי פושעים, עולם תחתון, בעת הליכתם לתומם לרכוש רכב במגרש למכירת כלי רכב.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, מעבר לרצח עצמו, מדאיג אותי שזה סימפטום, זה פתח למצב החמור שקיים בארץ בתחום הפשיעה החמורה והפשיעה המאורגנת.

מאיר שטרית: כזכור לך, אדוני היושב-ראש, כשר המשפטים העברתי בכנסת, בקדנציה הקודמת, את החוק למלחמה בפשע המאורגן, חוק שנותן כלים מאוד מאוד חדים, הרבה יותר נחרצים, למלחמה בפשיעה המאורגנת.

מאיר שטרית: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני פשוט נחרד מפעם לפעם, כשנפתח צוהר לציבור הרחב, שבו רואים מה מתרחש בעולם התחתון.

מאיר שטרית: אם זה הרצח של היום, אם זו סחיטת דמי החסות שגובים בחדרה, באשדוד, בנגב, בבאר-שבע, בשכונות בנייה, כפי שזה נתגלה רק לאחרונה.

מאיר שטרית: אני חושב שהמשטרה צריכה לקחת את העניינים לידיים, ולא צריך דמיון מפותח מאוד כדי לראות שיש דרכים הרבה יותר טובות כדי להילחם בפשיעה המאורגנת הזאת, לגלות את האחראים לה, להעמיד אותם לדין ולהביא אותם על עונשם.

מאיר שטרית: אני מקווה שהדבר הזה ייעשה, כי זה פוגע פגיעה חמורה ביותר באיכות החיים של הישראלים, של מי שחי בארץ, ויוצר כאוס או תוהו ובוהו בחברה הישראלית.

מאיר שטרית: אני חושב שהדבר הזה צריך להיעקר מן השורש.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ביקשתי להעיר הערות אחדות על דברים שנשמעו.

מאיר שטרית: ראשית, בנושא נסיעת חיילים ברכבת.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר שהעניין הזה איננו בעיה תקציבית שכרוכה באוצר.

מאיר שטרית: בל ידאגו אנשים - הבעיה היא לא כספית או תקציב שמיועד לכך.

מאיר שטרית: יש משא-ומתן שמתנהל בין משרד הביטחון לבין הנהלת הרכבת על תעריפים שרכבת ישראל גובה ממשרד הביטחון עבור הסעת חיילים ברכבת.

מאיר שטרית: במשא-ומתן הזה שני הצדדים נאבקים ביניהם על התעריף, וכל צד משתמש בכלים שיש לו.

מאיר שטרית: לכן, אני מניח שהמשא-ומתן הזה יסתיים בקרוב, ויגיעו בסופו של דבר להסכמה על התעריף הנכון, כך שהבעיה הזאת תיפתר.

מאיר שטרית: אני מדגיש, אדוני היושב-ראש, אין כאן בעיה תקציבית.

מאיר שטרית: אני בטוח שהבעיה תיפתר, זה לא המכשול בעניין.

מאיר שטרית: אנחנו לא צד במשא-ומתן, זה משא-ומתן בין משרד הביטחון לרכבת, וכל צד לוחץ על הצד השני.

מאיר שטרית: אני מקווה שיגיעו לפתרון במהרה.

מאיר שטרית: שני הצדדים מודעים לצורך לפתור את זה, וכאמור, אין פה בעיה תקציבית.

מאיר שטרית: לגבי שכר מינימום בגופים ציבוריים, הנושא שהעלתה חברת הכנסת - אין הכוונה בהצעה הקיימת היום להגיד, ולו ברמז, ששכר המינימום לא צריך להישמר.

מאיר שטרית: ההיפך הוא הנכון.

מאיר שטרית: שכר המינימום קיים על-פי חוק.

מאיר שטרית: מי שלא משלם שכר מינימום עובר על החוק.

מאיר שטרית: יש במשרד התעסוקה אנשים שתפקידם לפקח על זה, לנסות למצוא את אלה שעוברים על החוק ולהעמיד אותם לדין.

מאיר שטרית: העובדים יכולים להתלונן, אם כי הם חוששים להתלונן פן יבולע להם.

מאיר שטרית: אבל אני יודע שבהסתדרות קיים גוף שעוקב אחרי זה.

מאיר שטרית: יש ארגוני צרכנים שעוקבים אחרי זה.

מאיר שטרית: נדמה לי שבעניין הזה צריך ליצור כתובת שאזרח שלא מקבל שכר מינימום יוכל לפנות אליה ולהתלונן, אפילו אנונימית, ושהתלונות האלה תיבדקנה.

מאיר שטרית: סגן שר התעסוקה יושב כאן, והוא אחראי לנושא הפיקוח והאכיפה של העניין הזה.

מאיר שטרית: הבעיה בשינוי החקיקה הקיימת היא, שהמדינה לא מסוגלת הלכה למעשה, בבואה לעשות מכרזים, לבדוק קונקרטית מי משלם שכר מינימום לעובדיו ומי לא משלם שכר מינימום לעובדיו.

מאיר שטרית: יוצא אפוא שחותמים חוזה עם חברה שזכתה במכרז, ומחר יימצא שהיא לא שילמה שכר מינימום לעשרה עובדים אצלה.

מאיר שטרית: אז מה יעשו, יפסלו את המכרז?

מאיר שטרית: זה יוצר בעיות משפטיות גדולות.

מאיר שטרית: אין פה כוונה להתעלם משכר המינימום.

מאיר שטרית: החוק הזה מחייב אותם בכל מקרה.

מאיר שטרית: הכלי של המכרז הוא לא הכלי לאכיפה.

מאיר שטרית: ככלי אכיפה זה לא עובד.

מאיר שטרית: אני חושב שגם אי-אפשר לאכוף את זה בדרך הזאת של מכרז.

מאיר שטרית: זו הסיבה.

אתי לבני: אבל זה לא מה שכתוב בתיקון.

מאיר שטרית: אני אישית חושב, שאי-אפשר בכלל לאכוף את זה דרך כלי המכרז.

מאיר שטרית: זה לא רציני.

מאיר שטרית: כל ההנחות הנחמדות האלה שנעשה במכרז תנאי כזה ולכן הוא יישמר, זה לא רציני.

מאיר שטרית: אי-אפשר לבדוק את זה מראש.

אתי לבני: התיקון הזה לא כזה - - -

מאיר שטרית: אני מציע שתבטלי את זה לגמרי.

ראובן ריבלין: אני מציע שגברתי תציע הצעת חוק, או שתציעי הצעה לסדר, ואז כמובן תדונו בוועדה.

מאיר שטרית: אני ממליץ לאכוף את החוק הזה בדרך אחרת - של אכיפה על מקומות העבודה.

מאיר שטרית: בדרך של מכרזים אי-אפשר לעשות את זה, לדעתי.

מאיר שטרית: כשחוקקו את החוק בזמנו - לא כל חוק שנחקק הוא חכם.

מאיר שטרית: אני יכול לתת לך הרבה דוגמאות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לבני הסתערה על נושא כדי להעלות אותו על סדר-היום.

ראובן ריבלין: אבל, כמובן, אם היא רוצה להרחיב בו, אז אדוני בצדק עונה לה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני פה - לגבי תקציב התרבות.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, הייתי סקרן לדעת, האם במסגרת הגדלת תקציבי התרבות הוגדלו גם תקציבי התרבות לחרדים?

משה גפני: לא.

משה גפני: לא רק שלא הוגדלו אלא היתה הקטנה בחצי.

מאיר שטרית: לכם לא ניתנה הגדלה, לא ניתנה הודעה על הגדלה?

משה גפני: קוצץ ב-50%.

מאיר שטרית: אבל אחרי זה?

מאיר שטרית: אחרי הקיצוץ?

משה גפני: זה למעלה משנה אנחנו לא מקבלים שקל.

מאיר שטרית: רציתי לדעת.

מאיר שטרית: חשבתי שקיבלתם הגדלה משר המשפטים וכתוב בה, ולכן אתם כועסים - - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אני פשוט לא רוצה - - -

מאיר שטרית: אז אולי שר המשפטים עשה טעות שהוא לא הגדיל גם את החלק הזה.

משה גפני: - - -

יעקב מרגי: תרים את הכפפה.

ראובן ריבלין: האם אדוני מוכן לקבל כספים ייחודיים לעניין זה?

ראובן ריבלין: הממשלה לא נותנת כספים ייחודיים כרגע.

ראובן ריבלין: אני שאלתי אם אדוני רוצה מהקופה הזאת כסף - - -

מאיר שטרית: חבר הכנסת מרגי, יכולים לספר לך - - -

משה גפני: למה במסיבה של האמנים לא היה אף אחד משרי הליכוד?

מאיר שטרית: אנחנו לא אמנים.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך, שהיו אנשים שהזמינו אותם ולא הסכימו לבוא.

משה גפני: יכול להיות.

יצחק כהן: זה ייחודי, זה כספים ייחודיים.

מאיר שטרית: חברים, אני לא יכול להתייחס לדברים שאינני מכיר בעצמי.

מאיר שטרית: אתה יכול להגיש שאילתא לשר המשפטים.

ראובן ריבלין: אל תקשו.

ראובן ריבלין: השר מאיר שטרית נמצא כאן כתורן והוא עונה מעל ומעבר על השגות, הגיגים ודרישות של חברי הכנסת בנאומים בני דקה, וכל הכבוד לו.

ראובן ריבלין: אבל הוא לא יכול להיות מוכן לכל 24 הנאומים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת מרגי, אני יכול לציין בפניך שבקדנציה הקודמת, יעידו על זה אנשי ש"ס וגם אנשי אגודת ישראל, כל התקציב של התרבות התורנית היה תקוע בגלל עניין הקריטריונים, עד שאני סגרתי - - -

ראובן ריבלין: רבותי, בזה הסתיים הסימפוזיון.

מאיר שטרית: דבר אחרון, אדוני, בנושא סגירת המים על-ידי חברת "מקורות", שציין חבר הכנסת מגלי והבה.

מאיר שטרית: כנראה "מקורות" רוצה להראות לראשי הערים לאן הם נכנסים בעיניים פקוחות.

מאיר שטרית: נכון מה שהוא ציין, שחברת "מקורות" אכן סגרה את המים בחלק מהרשויות המקומיות בגין חובות מאוד גדולים.

מאיר שטרית: לא ידוע לי על שום עיכוב תקציבי שלנו, לפחות, למשרד הפנים, אבל צריך להציג את הבעיה ביושר.

מאיר שטרית: נכון שבתפר הזה ראשי הערים שעזבו ולא נבחרו מחדש לא אכפת להם, החדשים עוד לא נכנסו, וזה לא בדיוק עיתוי טוב לעשות את הסנקציות, אבל צריך לזכור שחברת החשמל, למשל, לא ניתקה חשמל לאף רשות.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: אנשים יודעים שאם הם לא משלמים חשמל, על המקום מנתקים להם, ולכן כולם משלמים חשמל, גם העניים וגם העשירים.

מאיר שטרית: כולם, בלי יוצא מן הכלל.

מאיר שטרית: איך אמר מישהו?

מאיר שטרית: כ-ו-ל-ם.

מאיר שטרית: אני זוכר, אדוני היושב-ראש, כשהייתי ראש מועצה וראש העיר ביבנה היו באים אלי אנשים לבקש הנחות על מים, כי הם לא שילמו תקופה ארוכה, ונקטנו נגדם סנקציות של עיקולים.

מאיר שטרית: אתה יודע, לפי פקודת המסים (גבייה), עירייה רשאית לעקל אפילו רכוש, ציוד והכול על חוב של מים ועל חוב של ארנונה.

מאיר שטרית: כשהיו באים לבקש הנחה על תשלום מים, הייתי שואל אותם: חשמל אתם משלמים?

מאיר שטרית: אמרו לי: בטח.

מאיר שטרית: אמרתי: למה אתם משלמים?

מאיר שטרית: אמרו: מכיוון שאם לא נשלם, ינתקו לנו את החשמל.

מאיר שטרית: אמרתי: מה אתם רוצים שאני אעשה?

מאיר שטרית: שאני אנתק את המים כדי שתבואו לשלם את חשבון המים שלכם?

מאיר שטרית: אמרו: לא.

מאיר שטרית: הבינו את העניין ושילמו.

מאיר שטרית: אני אומר לכם באחריות, רבותי, שהרשויות המקומיות גובות מהתושבים במחיר המים פר-מ"ק מפי-שניים עד פי-ארבעה למ"ק מהמחיר שהרשות משלמת ל"מקורות".

מאיר שטרית: הכסף הזה מגיע לרשות ואין שום סיבה בעולם שהרשות לא תשלם ל"מקורות" את מחיר המים, כי היא גובה את זה מהתושבים.

מאיר שטרית: תושב שלא משלם את מחיר המים, יש לעירייה אכן היכולת לאכוף את הגבייה, ואין סיבה בעולם שלא יאכפו את הגבייה.

מאיר שטרית: לכן, רבותי, אי-אפשר תמיד להטיל את כל העול על משרדי הממשלה, על משרד הפנים, על האוצר וכו'.

מאיר שטרית: זה לא יפתור את הבעיות של הרשויות המקומיות.

מאיר שטרית: אני יודע שראשי רשויות חדשים שנבחרו נכנסו לתפקידם והם מוצאים אצלם בעיות כבדות מאוד, אבל זה המבחן האמיתי שלהם, להתמודד עם המצב הכלכלי בכל רשות ולעשות את הצעדים הנכונים כדי להבריא את המצב ברשות, ואז באמת ייווכחו התושבים שבחרו אותם שהם ראויים לתפקיד.

מאיר שטרית: אני מאחל לכל אחד מהם הצלחה, גם לאלה שמתחרים היום בסיבוב שני.

מאיר שטרית: אני מאחל למתמודדים הצלחה בכל מקום.

מאיר שטרית: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר מאיר שטרית, באמת דוגמה לשר ולפרלמנטר.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני.

ראובן ריבלין: שימוש במין כאמצעי שיווקי

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ואנחנו עוברים להצעה רגילה לסדר-היום של חבר הכנסת רוני בר-און, מס' 1556, בנושא: שימוש במין כאמצעי שיווקי.

ראובן ריבלין: ישיב סגן השר מיכי רצון.

מיכאל רצון: מיכאל.

ראובן ריבלין: מיכאל, אדוני מבקש?

ראובן ריבלין: יש אנשים שהם כבר לא דני אלא דניאל.

ראובן ריבלין: אנשים מאוד אוהבים אותך בתור מיכי, ואם אתה רוצה להיות מיכאל, בבקשה.

ראובן ריבלין: אמרתי מיכי רצון מתוך אהבה, אבל אם אדוני רוצה להיקרא מיכאל, שיהיה מיכאל.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר הוצתה חנות בגדים ברחוב שינקין בתל-אביב.

רוני בר-און: הגיעו כמה פושעים, שפכו חומר דליק, זרקו גפרור והסתלקו.

רוני בר-און: מעשה נתעב.

רוני בר-און: כל מעשה אלימות מכל סוג שהוא הוא מעשה נתעב, ויש לגנותו ולהעניש עליו בחומרה.

רוני בר-און: אבל, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר הציתו אלמונים חנות בגדים ברחוב שינקין בתל-אביב, וכמה ימים קודם לכן מישהו ניסה להצית באותה חנות ממש משהו אחר, משהו חשוב הרבה יותר.

רוני בר-און: מישהו באותה חנות ניסה להעלות באש את השריד האחרון של הבושה שבנו, את השריד האחרון של הכבוד שלנו.

רוני בר-און: מישהו פשוט ביקש מילדות צעירות להתפשט כדי לזכות בהנחה על זוג מכנסיים.

רוני בר-און: רבותי חברי הכנסת, אם תרצו הרי זו חולצה בעבור הצצה, אם תרצו הרי אלו מבושים בעבור מלבושים, ואם תרצו – שדיים או אחוריים בעבור מכנסיים.

יולי תמיר: לא ידענו שהוא משורר.

רוני בר-און: אין גבול.

רוני בר-און: כשחשבנו שכבר ראינו הכול, כשהיינו בטוחים שכבר חווינו את כל מחוזות ההשפלה כלפי נשים, כשאמרנו ושבנו ואמרנו שיותר נמוך מזה אי-אפשר, בא האירוע בחנות הבגדים KENVELO בתל-אביב - KENVELO, כך קוראים להם - והוכיח לנו שאין גבול.

רוני בר-און: הכול הולך, הכול מותר.

רוני בר-און: כדי לשווק סחורה מותר לבזות ציבור שלם.

רוני בר-און: כדי למכור אימונית אפשר להפשיט ילדה ברחוב.

רוני בר-און: האירוע בחנות הבגדים KENVELO הוא אירוע נקלה, הוא אירוע בזוי.

רוני בר-און: האירוע בחנות הבגדים KENVELO הוא דוגמה לשימוש ציני במין לצורך שיווק, דוגמה לגסות רוח, להתבהמות.

רוני בר-און: מספוא הכסף, הרדיפה אחרי ההכנסות, המירוץ אחרי עוד כמה שקלים העביר פה מישהו על דעתו.

רוני בר-און: לא מבגדים הציעו לנו להתפשט בחנות KENVELO, גם לא ממזומנים נתבקשנו להיפרד.

רוני בר-און: בחנות KENVELO ביקשו להפשיט אותנו מהכבוד.

רוני בר-און: ביקשו לגרום לנו להיפרד מהכבוד שלנו, מהערך הבסיסי של כבוד האדם, כבוד האשה.

רוני בר-און: מובן שהחנות תכחיש כל קשר לאירוע.

רוני בר-און: יגידו לנו: אלתור מקומי, אירוע נקודתי, מוטיבציית יתר למכירות, אולי יציעו לנו: מעידה חד-פעמית.

רוני בר-און: אל תאמינו.

רוני בר-און: האירוע בחנות הבגדים KENVELO הוא לא אירוע בודד.

רוני בר-און: תסתכלו על התמונה כולה.

רוני בר-און: חדשות לבקרים אנחנו נתקלים בהפקרות טוטלית של מפרסמים, בניסיון שלהם לגרוף מזומנים מהציבור, והכול באמצעות שימוש בנשים ובמיניות של הנשים.

ראובן ריבלין: זאת לא עבירה פלילית?

רוני בר-און: אני אגיע לזה.

רוני בר-און: לא היה לי ספק שהמשפטנים שבקרבנו יגיעו לזה, ואדוני כמשפטן מובהק ודאי יגיע לזה.

רוני בר-און: אני אציע את הפלטפורמה הפלילית – זה בעבירות מין – ואני חושב שזאת לא הפלטפורמה היחידה.

רוני בר-און: שוטפים את מוחנו חדשות לבקרים בכל מיני תשדירי פרסומת, שעניינה תמים: בחורה מפרסמת משקה תפוזים, אבל בפרסומת לא רואים משקה ולא רואים מוצר, רואים בחורה בתפקיד אובייקט, אובייקט מיני.

רוני בר-און: "אני אשה", אומרת הפרסומת, "אני חפץ.

רוני בר-און: גברים רודפים אחרי בגלל שאני חפץ, חפץ מיני.

רוני בר-און: אה, ראיתם, הספקתם להציץ לכל המקומות הנכונים?

רוני בר-און: גיריתי אתכם?

רוני בר-און: כדאי שתדעו שאני גם שותה מיץ תפוזים מפעם לפעם".

רוני בר-און: ועוד פרסומת בטלוויזיה – ילדים, מין, משחק מקדים על השמיכה, תנוחות כאלה, תנוחות אחרות.

רוני בר-און: מה מוכרים?

רוני בר-און: מוכרים פלאפון, מכשיר סלולרי.

רוני בר-און: אתה מקבל את העיתון הביתה, הילד פותח ובפנים מכניסים "אינסרט", קטלוג של בגדים עם כל התנוחות שאתה מוצא.

רוני בר-און: הקטלוג מצלם מין, הקטלוג מוכר מין.

רוני בר-און: עכשיו, אחרי שנחצו כל הגבולות נחצה עוד גבול: תורידי את החולצה - תקבלי הנחה.

רוני בר-און: זו היתה הססמה של המכירות.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, זה לא עשב שוטה.

רוני בר-און: לא מדובר במפרסמים שוטים, לא מדובר במעשה שטות, מדובר ביער אפל של פרסומת בזויה.

רוני בר-און: מרוב היער כבר לא רואים את האשה.

רוני בר-און: התופעה של שימוש במין כאמצעי שיווקי פושה יותר ויותר במקומותינו גם על המרקע וגם בחנויות.

רוני בר-און: מה זה עושה לנו?

רוני בר-און: למה זה מדובר?

רוני בר-און: מה הסקנדל הגדול?

רוני בר-און: זו בסך הכול פרסומת.

רוני בר-און: לא מדובר פה בפרסומת, זה לא נכון.

רוני בר-און: מדובר פה בחינוך, חינוך זוחל, חינוך מטפטף, חינוך שרץ על המרקע, חינוך לכך שהאשה היא אובייקט ולא סובייקט, חינוך לכך שהאשה היא כלי, חינוך לחוסר כבוד, חינוך לאלימות.

רוני בר-און: ועכשיו יטענו מי שיטענו, אתה עומד כאן ליד דוכן הכנסת, ועושה להם פרסומת בחינם.

רוני בר-און: אני מכיר את הטענה הזאת.

רוני בר-און: אני לא מקבל אותה.

רוני בר-און: החנות כבר קיבלה את הפרסום.

רוני בר-און: את הנעשה אין להשיב.

רוני בר-און: אבל עכשיו עלינו, רבותי חברי הכנסת, להכריע כחברה כיצד אנחנו מתמודדים עם האירוע.

רוני בר-און: האם אנחנו מוכנים לקבל אותו בשוויון נפש, האם אנחנו מוכנים להסכים למצב שאין גבולות ואין ערכים, ואיש הישר בעיניו יעשה, הכול בדרך למכירת עוד חולצה?

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, צריך להציב גבולות בפרסום ובשיווק, גבולות שאותם אין לחצות; גבולות שהם מהות ההגדרה שלנו כחברה, מהות ההגדרה שלנו כחבר בני-אדם, ולא אוסף של פרטים תאבי בצע ותאבי ממון, שרצים כל הזמן את הריצה המטורפת הזאת אל הקופה הרושמת.

אברהם רביץ: אבל, אדוני, גם שם הבג"ץ יפסוק כפי שהוא פסק הבוקר.

אברהם רביץ: מה יהיה לך מזה?

רוני בר-און: התופעה של השימוש במין בשיווק היא רעה חולה; רעה חולה שמאיימת לפגוע בחינוך שלנו, רעה חולה שמאיימת, ואני לא מגזים, לפגוע בהגדרה שלנו כחברה, ובזכותן של הנשים, הזכות של כולנו, לכבוד.

רוני בר-און: ברעה חולה זו, אדוני היושב-ראש, צריך לטפל.

רוני בר-און: והמלחמה, אדוני, כפי שאני מציע, היא בשלושה רבדים: הרובד הראשון, כפי שציינת, אדוני היושב-ראש, בצדק, הוא הרובד המשפטי.

רוני בר-און: לגבי המקרה שבו עודדו נערות צעירות להתפשט, קובע סעיף 214(ב1) לחוק העונשין: "המשתמש בגופו של קטין לעשיית פרסום תועבה, או המשתמש בקטין בהצגת תועבה, דינו – מאסר שבע שנים".

רוני בר-און: הטיפול המשפטי חשוב, אך אין בו די.

רוני בר-און: הרובד הנוסף הוא ההכוונה הנורמטיבית במישור האתי.

רוני בר-און: צריך ליצור קוד אתי ערכי שינחה ויגביל את הפעילות השיווקית, וזו חובה שמוטלת על כתפיהם של המפרסמים.

רוני בר-און: דווקא משרדי הפרסום צריכים להתאגד ולהצמיח מתוכם מערכת כללים שתקבע גבולות של אסור ומותר בתחום הפרסום.

רוני בר-און: אמנה שתקבע את המסגרת הלגיטימית של העשייה הפרסומאית היא צורך והכרח, קודם כול, של הפרסומאים עצמם - -

יצחק כהן: מה עם החינוך?

רוני בר-און: - - אם האחרונים רוצים להמשיך וליהנות מאמון כלשהו של הציבור.

רוני בר-און: הרובד השלישי, ולטעמי, החובה הגדולה, הנשק העיקרי, במלחמה בשימוש במין בשיווק, הנשק החשוב, מונח לפתחו של הציבור, ציבור הצרכנים.

רוני בר-און: על ציבור הצרכנים מוטלת חובה להעניש את כל אותם משווקים חסרי אחריות וגבולות.

רוני בר-און: הענישה הציבורית לא תהיה בשום פנים ואופן בשרפה של חנות המבזה נשים.

רוני בר-און: הענישה הציבורית משמעותה חרם צרכני נגד אותה חנות מבזה, נגד אותו מפרסם מבזה.

רוני בר-און: על הציבור להחרים מוכרים ומוצרים העושים שימוש במיניות נשים לצורכי פרסום.

רוני בר-און: על הציבור להדיר רגליו מחנויות שאינן מכבדות נשים.

רוני בר-און: מוצר אשר מכירותיו יצנחו בעקבות פרסום כזה, פרסום מבזה נשים, ישכיל ללמד את היצרנים שיעור שאף סעיף בחוק הפלילי ואף שיעור בבית-הספר לא יצליח ללמד אותם.

רוני בר-און: חרם יצרני יחנך את המפרסמים בצורה טובה יותר מכל אמנה.

רוני בר-און: זו הענישה האפקטיבית מכולן.

רוני בר-און: זו הענישה שמכוונת ממש, אבל ממש, למקום הכואב, אל יצר הכסף ואל תאוות הבצע של היצרנים.

רוני בר-און: זו הדרך האמיתית לעצור את התופעה הנפסדת של ביזוי נשים בפרסום.

רוני בר-און: להתנהלות הנפסדת, חברי חבר הכנסת יצחק כהן, של החנות KENVELO בשינקין תל-אביב, אנחנו כאן, בבית-המחוקקים, נאמר היום בפה מלא "רק לא"; שום כן.

רוני בר-און: לא, לא, ועוד פעם לא.

רוני בר-און: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שאם יוחלט על העברת הנושא לוועדה, אדוני לא שם לב לחוק הרשות השנייה לרדיו ולטלוויזיה.

ראובן ריבלין: הרשות השנייה הקימה ועדה לאישור פרסום, זו ועדה שאני כשר התקשורת לא רציתי לראות בה ועדת צנזורה, אבל בהחלט יש לה רמת אתיקה ומחויבויות כאלה ואחרות כלפי הציבור.

ראובן ריבלין: כדאי היה להזמין את מוטי שקלאר, שהוא היום מנכ"ל - - -

רוני בר-און: יושב-ראש.

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד לכם, תאמינו לי שאני יודע שהוא המנכ"ל, למה לכם.

ראובן ריבלין: אני יודע שהוא המנכ"ל, כי אני מיניתי אותו למנכ"ל, ועד היום עוד לא שיניתם את ההחלטות שלי בעניין זה.

אילן שלגי: לא מדובר רק בטלוויזיה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, לא דיברנו רק על - - -

ראובן ריבלין: אדוני דיבר בעניין הגדול?

רוני בר-און: כן.

מל פולישוק-בלוך: לא מדובר בטלוויזיה.

ראובן ריבלין: אני מציע לשאול אותם פעם, לשבת אתם, כי הסמכות הועברה להם גם לגבי הכבלים.

ראובן ריבלין: לשאול אותם, לדון ולראות בצד - - -

רוני בר-און: ברמה הפרקטית כבוד היושב-ראש מציע להעביר את הנושא לוועדה מסוימת?

ראובן ריבלין: אני לא יכול להציע.

ראובן ריבלין: אדוני יכול להסכים.

ראובן ריבלין: אדוני מבקש להעלות את הנושא על סדר-היום.

ראובן ריבלין: אבל אם סגן השר מיכאל רצון יציע את האפשרות להעביר לוועדה, אני מציע בוועדה לקרוא גם לאנשים האלה.

ראובן ריבלין: פשוט להבין מה הדרך.

ראובן ריבלין: כי גם אני עם ה"פיזה" מתנועע לפעמים.

ראובן ריבלין: אני לא יודע למה, אבל אני עולה ויורד.

רוני בר-און: תודה רבה לאדוני.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת בר-און.

מל פולישוק-בלוך: - - -

ראובן ריבלין: גברתי, הפרוצדורה היא שעכשיו הממשלה תענה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן יש לך הצעה נוספת; אם גברתי רוצה, היא יכולה להירשם, אם לא נרשמו כבר לפני כן.

ראובן ריבלין: בבקשה, סגן השר מיכאל רצון.

מיכאל רצון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להודות לעמיתי חבר הכנסת רוני בר-און, שהעלה את הנושא לסדר-היום.

מיכאל רצון: הנושא שהעלית אינו נכנס, לצערי, לגדר חוק הגנת הצרכן.

מיכאל רצון: לפרסומת, ההגדרה בחוק שיורית: "לרבות פרסום שמומן או שנתמך בידי גורם מסחרי הקשור לנושא הפרסום, או שהמפרסם קיבל בעדו, מראש או בדיעבד, תשלום או כל טובת הנאה אחרת, או התחייבות לקבלן מאת גורם מסחרי כאמור".

מיכאל רצון: נעשה תיקון בחוק, שגם קידומי מכירות שמיועדים לקטינים ייכנסו.

מיכאל רצון: סעיף 7א לחוק הגנת הצרכן קובע: "השר רשאי לקבוע בתקנות, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, עקרונות כלליים ותנאים לפרסומת וכן לדרכי שיווק המכוונים לקטינים, לרבות איסור פרסומת, דרכי שיווק העלולים להטעות קטין, לנצל את גילו, תמימותו או חוסר ניסיונו, או המעודדות פעילות שיש בה כדי לפגוע בגופו, או בבריאותו הגופנית או הנפשית".

מיכאל רצון: תקנות הגנת הצרכן (פרסומת המכוונת לקטינים): עקרונות וכללים לפרסומת המיועדת לקטינים; פרסומת אסורה מחמת הטעיה, גיל, תמימות וחוסר ניסיון; פרסומת אסורה מחמת פגיעה גופנית; פרסומת אסורה אחרת.

מיכאל רצון: הבעיה היא, שהמקרה שהעלית, המקרה של חברת "KENVELO", לא נכנס לגדר החוק - שהוא מרחיב יותר, שכן נכנס לגדרו גם קידום מכירות - ואף לא נכנס לגדר התקנות, שכן אי-אפשר לקבוע שקידום המכירות במקרה הזה יועד לקטינים בלבד.

מיכאל רצון: הפרשנות של החוק הינה דווקנית, ומתייחסת רק לפרסומת המיועדת באופן מוצהר, מובהק ומאופיין לקטינים.

מיכאל רצון: שכן אין רצון להגיע למצב שבו יפסלו פרסומות למבוגרים הכוללות מסרים מיניים.

מיכאל רצון: לאור כל האמור, הטיפול בעניין לא יכול להיעשות במישור הפלילי, כפי שאמרת.

מיכאל רצון: אנחנו בדקנו את העניין הזה.

רוני בר-און: לא במסחר ותעשייה בעניין של הפרסומת, אבל במשפט הפלילי פרופר - - -

מיכאל רצון: יכול להיות שאפשר להגיש תלונה פלילית למשטרה, קובלנה פלילית, ואולי זה יטופל.

מיכאל רצון: לפי הבדיקה שאנחנו עשינו, לפחות במסגרת החוקים שאנחנו מופקדים עליהם, זה בלתי אפשרי.

מיכאל רצון: למרות כל מה שאמרתי, יש לפעול, לדעתי, במישור הציבורי, כפי שאמרת.

מיכאל רצון: משרדנו, בשיתוף עם הממונה על הגנת הצרכן, עורך-הדין יצחק קמחי, יזם מהלך שלפיו ישיתו המפרסמים - כפי שאתה ציינת כאחת האפשרויות - על עצמם מגבלות ויקבעו כללי אתיקה.

מיכאל רצון: גם המועצה לצרכנות מנסה כעת לגבש כללים דומים.

מיכאל רצון: יש היענות של המפרסמים, יש היענות גם של הפרסומאים.

מיכאל רצון: אני באופן אישי מעורב במהלכים הללו ואתרום לקידומם.

מיכאל רצון: הרשות ישבה השבוע במסגרת ועדת אתיקה, ויש ניסיון לקדם את הנושא האתי במסגרת מועצת הרשות השנייה.

מיכאל רצון: המקרה של חברת "KENVELO" מסמל אומנם את השפל שאליו הידרדרה החברה שלנו, אך לצערי הוא איננו היחיד.

מיכאל רצון: נראה כאילו נפרצו כל הגבולות, וחברות מסחריות רבות מגדירות מחדש את גבולות האי-טעם והסנסציה.

מיכאל רצון: כל מי שקיבל עיתון "ידיעות אחרונות" לפני כחודש זכה לקבל אתו קטלוג של חברה, אשר כדי לא לעשות לה פרסומת לא אציין את שמה, קטלוג בוטה, גס, חסר גבולות.

מיכאל רצון: אותה חברה, כחלק מקידום מכירות, צירפה לתחתונים שנמכרים לבנות גם קונדום.

מיכאל רצון: הניסיונות לטשטש את הגבולות הברורים שהיו קיימים בעבר ולברוא שפה חדשה, לכאורה עדכנית יותר, לכאורה צעירה, הם מסוכנים.

מיכאל רצון: השימוש והזילות של גוף האשה בפרסומות ובקידום מכירות מעצבים את התודעה של האנשים, בעיקר בקרב בני-הנוער, וכידוע לכולם התודעה משפיעה על המעשים ועל ההתנהגות.

מיכאל רצון: האם קיים מרחק גדול בין פיתוי בנות צעירות לעלות ולהתערטל על במה במרכז העיר, באמצע היום, לבין הפיכת גופן לרכוש הציבור?

מיכאל רצון: האם מעשים מעין אלה לא תורמים להחפצה של גוף האשה ולהזניה של הפרטי, האינטימי והאישי?

מיכאל רצון: ואיך כל אלה משפיעים על פניה של החברה שבה אנו חיים ובה אנחנו מגדלים את בנינו ובנותינו?

מיכאל רצון: איפה הגבול שלנו כחברה, מה אנו מסכימים לספוג, אילו נורמות ניתן לקבל ומה חובה עלינו לדחות, למה ניתן לתת לגיטימציה ולמה לא, והאם כל מה שאינו פלילי הוא גם מותר?

מיכאל רצון: אותן בנות שהורידו חולצה כדי לקבל חזייה - האם לא תגיע החברה המסחרית הבאה, שתחשוב להציע למשל חליפה במתנה, ומה יצטרכו הבנות להוריד אז?

מיכאל רצון: ובשביל 200 שקלים?

מיכאל רצון: ובשביל 500?

מיכאל רצון: האם ההבדל בלגיטימיות הוא בין מחיר חולצה לבין, נניח, 1,000 שקלים?

מיכאל רצון: האם כל ההבדל הוא במחיר?

מיכאל רצון: האם זו החברה שבה אנחנו רוצים לחיות, חברה שבה לכל דבר יש מחיר והכול ניתן למכירה?

מיכאל רצון: כאשר דיברתי עם אנשים על הנושא, הבנתי כי יש כבר באינטרנט תמונות של אותן בנות שהתפשטו.

מיכאל רצון: אין לי ספק כי גם אם רובצת אחריות מסוימת על הבנות הללו, וגם אם חלקן היו בגירות ופעלו באופן מודע, הרי שהדבר לא מפחית מאחריותה של החברה שניצלה את תמימותן של חלק מהבנות, את חוסר ניסיונן, את חולשתן, את טיפשותן, את גילן הצעיר או כל מאפיין אחר באישיותן לטובת קידום האינטרסים העסקיים שלה.

מיכאל רצון: אין לי ספק כי הבנות הללו לא העלו על דעתן כי תמונותיהן יופצו באינטרנט לכל דורש וטעותן תונצח למשך כל ימי חייהן.

מיכאל רצון: עלינו להבין, כי דווקא עם התקדמות הטכנולוגיה והמדע, עם התפתחות הכלכלה והשווקים והתעצמותן של האופציות העומדות בפנינו, רובצת עלינו אחריות גדולה יותר.

מיכאל רצון: על המין האנושי ללכת קדימה מבחינה מוסרית ואתית, ולא אחורה, שאם לא כן נמצא עצמנו חיים בחברה מאוד מתקדמת, אבל גם מאוד מפגרת.

מיכאל רצון: אני שוב רוצה להודות לך, חבר הכנסת רוני בר-און, על שהעלית את הנושא לסדר-היום.

מיכאל רצון: אני מציע להעביר אותו לוועדת הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר התמ"ת, חבר הכנסת מיכאל רצון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת פולישוק-בלוך רוצה להציע הצעה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: דקה לרשותך.

נסים זאב: אני מבקש להציע הצעה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: יש כבר הצעה נוספת של חברת הכנסת פולישוק-בלוך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

נסים זאב: זה נושא חשוב מאוד, וחשוב שקולנו יישמע.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה שנקיים דיון פה במליאה, משום שהעניין הוא לא רק עניין שיווקי, הוא עניין של אובדן ערכים, כפי ששמענו מחבר הכנסת בר-און.

מל פולישוק-בלוך: קודם כול אני מודה לך, חבר הכנסת בר-און, על שהעלית את הנושא, והעלית אותו גם בצורה הנכונה והבוטה, הנכונה ביותר.

מל פולישוק-בלוך: אני מציעה לקיים דיון על ערכי מדינת ישראל במאה ה-21 ולאן הולך הנוער שלנו.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: רק לצורך הפרוטוקול – עמדה לרשותך האפשרות להסיר את ההצעה, אבל אנחנו יודעים שזה רק עניין פרוצדורלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בר-און מסכים להצעתו של סגן השר, ולכן אנחנו נצביע בצורה פשוטה ביותר.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמצביע בעד - פירוש הדבר קיום הדיון בוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: תיכף נחליט איזו ועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמצביע נגד - מציע להסיר.

אברהם רביץ: אפשר להצביע אוטומטית על דיון במליאה, כי זו ההצעה של חבר הכנסת בר-און.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בר-און הסכים להצעתו של סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: זכותו עומדת לו כמציע ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, זה דבר בסיסי בתקנון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת פולישוק-בלוך יכלה רק להציע להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מבינים את חוסר הרצון שלה לומר את זה למיקרופון, ולכן אני אמרתי את זה וזה רק עניין לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, יש לנו בעצם רק שתי אופציות - להסיר או לקיים דיון בוועדה, כפי שהציע סגן השר והמציע הסכים.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה: מי בעד ועדה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד - פירוש הדבר להסיר?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 115 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה - 12 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון יתקיים בוועדת הכלכלה, כפי שהציע סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: יש הצעות אחרות?

קריאה: לוועדת העבודה והרווחה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, ועדת הכנסת בראשותו של המציע, חבר הכנסת רוני בר-און, תחליט בהצבעה דמוקרטית איפה יתקיים הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מסגן שר התמ"ת, חבר הכנסת רצון, לחזור לכאן ולהשיב על כמה שאילתות, אם השואלים יהיו כאן באולם.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא - התשובות יימסרו לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה אנשים שכן נמצאים באולם, ולהם תשיב.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש מסגן השר להתחיל משאילתא מס' 453, של חברת הכנסת קולט אביטל, ולחבר הכנסת דהאמשה אנחנו נגיע בהמשך.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 453: תוכנית לימודים להכשרה מקצועית לחשמלאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קולט אביטל שאלה את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום א' באב התשס"ג (30 ביולי 2003):

יולי יואל אדלשטיין: תוכנית הלימודים להכשרה מקצועית לחשמלאים לא השתנתה מאז ראשיתה, לפני כ-40 שנה.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם תוכן תוכנית עדכנית כדי להתאימה לשוק התעשייתי והטכנולוגי של היום?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם נשקל לצמצם את דרגות הקורסים ולהשאיר מוסמך, הנדסאי ומהנדס?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה הוא מספר הבוגרים הממוצע לשנה של חשמלאים בשלוש השנים האחרונות, וכמה מהם נקלטו בשוק העבודה?

מיכאל רצון: אדוני היושב-ראש, גברתי חברת הכנסת קולט אביטל, 1-2.

מיכאל רצון: לשאלה שלך, שנוגעת לתוכנית לימודים להכשרה מקצועית לחשמלאים: בעניין הזה צר לי על קביעתך המוטעית כי תוכנית הלימודים לחשמלאים לא השתנתה מאז ראשיתה, לפני כ-40 שנה.

מיכאל רצון: תוכנית הלימודים מעודכנת כל הזמן ומותאמת לטכנולוגיות ולתקנים חדשים שנקבעו במקצוע, כגון כניסת מרכיבים אלקטרוניים או מחשוב, כמו גם התפתחותם של מקצועות חדשים, רבים ומגוונים בענף החשמל והאלקטרוניקה והוספתם להיצע הקורסים להכשרה, כמו למשל אלקטרוניקה - מכשור רפואי; אלקטרוניקה - מחשוב ובקרה; אלקטרוניקה - מערכות תקשורת; חשמלאי אחזקה.

מיכאל רצון: השאלה אם לצמצם את דרגות הקורסים מלמדת על אי-הבנת ענף החשמל והאלקטרוניקה, על מורכבותו והסתעפותו ועל ההשלכות הבטיחותיות שלו.

מיכאל רצון: תוכנית הלימודים למגמת חשמלאי מוסמך עודכנה לאחרונה ב-20 בנובמבר שנת 2000, ובימים אלה עומדות להתפרסם מהדורה נוספת ועדכנית וכן גם תוכניות לימודים אחרות בענף החשמל והאלקטרוניקה.

מיכאל רצון: 3.

מיכאל רצון: בשנים 2000-2003 הוכשרו בכל שנה בממוצע כ-1,300 חשמלאים מוסמכים, מתוכם כ-500 בקורסי ערב בתשלום שכר לימוד וכ-800 דורשי עבודה.

מיכאל רצון: רוב החשמלאים הם עוסקים עצמאים, או מועסקים בסקטור הבנייה או התעשייה ובעבודות אחזקה.

מיכאל רצון: הביקוש לקורס הערב מלמד על הדרישה המתמדת לחשמלאים מוסמכים בשוק העבודה.

מיכאל רצון: בימים אלה שוקד האגף, יחד עם ועדה ציבורית, על עדכון של תקנות החשמל לחוק החשמל.

מיכאל רצון: קובץ חשמלאים מתעדכן באופן שוטף.

מיכאל רצון: כיום יש כ-100,000 חשמלאים רשומים, וזאת על-פי תקנות חוק החשמל.

מיכאל רצון: בשלוש השנים האחרונות היתוספו כ-7,000 חשמלאים מורשים בכל הרמות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אביטל, שאלה נוספת.

קולט אביטל: תיקון ושאלה.

קולט אביטל: לא שאלתי אם נשקל לצמצם את הקורסים.

קולט אביטל: להיפך, אני חושבת שצריך להרחיב אותם.

קולט אביטל: השאלה היא, האם נשקל לצמצם את דרגות הקורסים ולהשאיר מוסמך, הנדסאי ומהנדס, זאת אומרת את הדרגות.

קולט אביטל: על זה לא קיבלתי תשובה.

קולט אביטל: דבר שני, אני אודה לכבוד סגן השר אם יוכל להעביר אלי דוגמאות של בתי-הספר שבהם נלמדים המקצועות החדשים, כפי שפירטת אותם.

קולט אביטל: אני אשמח על כך, והסיבות לכך מובנות.

מיכאל רצון: ברצון רב, אני אעביר לך את הדברים האלה.

מיכאל רצון: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום כ"ג בתמוז התשס"ג (23 ביולי 2003): פורסם, כי עקב הפסקת עבודות יזומות, פוטרו 900 עובדים ברשות העתיקות, בגנים הלאומיים ובחברה להגנת הטבע, וכי 100 עובדות במפעל "כליל-יופי" שבנצרת-עילית קיבלו מכתבי פיטורים.

מיכאל רצון: רצוני לשאול: 1.

מיכאל רצון: האם הידיעות נכונות?

מיכאל רצון: 2.

מיכאל רצון: אם כן - האם מסייע משרדך למפעלים כדי למנוע פיטורים בכלל, והאם יפעל משרדך למניעת פיטורים אלה בפרט?

מיכאל רצון: 3.

מיכאל רצון: אם כן – כיצד?

מיכאל רצון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מיכאל רצון: כידוע, קיצצה הממשלה את תקציבה.

מיכאל רצון: כתוצאה מכך נאלצנו להקטין את תקציב עבודות מיידיות ב-17 מיליון שקלים.

מיכאל רצון: בלחץ המשרד הושבו 5.5 מיליוני שקלים.

מיכאל רצון: כתוצאה מהמהלך הפסקנו על-פי תוכנית יזומה את עבודתם של למעלה מ-350 מובטלים כחודשיים-שלושה לפני המועד המתוכנן, ובשל כך הם עבדו רק חמישה חודשים ולא שמונה חודשים כשם שהתחייבנו בעת שהפנינו אותם.

מיכאל רצון: עם הודעת משרד האוצר על השבת 5.5 מיליוני ש"ח הפסקנו את תהליך צמצום מספר העובדים בפרויקט, ואפשרנו להם להמשיך לעבוד כפי שתוכנן מלכתחילה ולסיים את שמונת חודשי העבודה.

מיכאל רצון: כתוצאה מהחזרת הסכום לעיל הפסקנו את תהליך הפיטורים ל-150 עובדי הבטחת הכנסה.

מיכאל רצון: 2-3.

מיכאל רצון: משרדנו פעל לצמצום הקיצוץ התקציבי כפי שדיווחנו לעיל וגרם להשבת 5.5 מיליוני שקלים.

מיכאל רצון: לצערנו הרב, לנוכח הקיצוצים הצפויים לשנת התקציב הבאה, צפוי המשרד לקצץ כ-45 מיליון שקלים מתוך תקנה תקציבית של 65 מיליון שקלים.

מיכאל רצון: חבר הכנסת יצחק הרצוג שאל את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום א' באב התשס"ג (30 ביולי 2003):

מיכאל רצון: על-פי הנתונים של דוח עמותת "סיכוי", מספר מעונות-היום במגזר הערבי הוא כ-2% מסך כל מעונות-היום במדינה.

מיכאל רצון: רצוני לשאול: 1.

מיכאל רצון: האם קיימת במשרדך תוכנית להגדלה משמעותית של מספר מעונות-היום במגזר הערבי?

מיכאל רצון: 2.

מיכאל רצון: האם מתוכננת במסגרת שנת התקציב הנוכחית הקמתם של מעונות-יום במגזר הערבי?

מיכאל רצון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) שירות מעונות-יום ומשפחתונים מיועד לשתי אוכלוסיות: ילדי אמהות עובדות - 83%; ילדים בסיכון - 17%.

מיכאל רצון: השירות מתפתח ביוזמה משותפת של הרשות המקומית והאגף למעונות-יום, והינו פועל יוצא של הצרכים המקומיים.

מיכאל רצון: במגזר הלא-יהודי, אחוז הנשים בכוח העבודה האזרחי נמוך מזה הקיים במגזר היהודי, ולפיכך אין ביקוש גבוה לשירות המעונות.

מיכאל רצון: 1.

מיכאל רצון: במשרד מתוכננת הגדלה משמעותית של מספר המעונות במגזר הערבי, הן לגבי בניית מעונות במסגרת ברודט - בהתאם לתקן בניית מוסדות ציבור - והן לגבי מבנים שעוברים שיפוץ והתאמה לשירות.

מיכאל רצון: 2.

מיכאל רצון: למגזר הערבי אושרו 17 מעונות-יום במסגרת ברודט, שייבנו במימון ממשלתי מלא על-ידי משרד השיכון.

מיכאל רצון: המעונות מצויים בשלבי בנייה ותכנון מתקדמים.

מיכאל רצון: חבר הכנסת אלי בן-מנחם שאל את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום א' באב התשס"ג (30 ביולי 2003):

מיכאל רצון: הקטנת תשלומי הבטחת הכנסה בעשרות אחוזים עשויה לפגוע בנכונות של מחוסרי עבודה להירשם לקורסי הכשרה מקצועית.

מיכאל רצון: רצוני לשאול: 1.

מיכאל רצון: מה היא הערכת משרדך לגבי צמצום מספר חסרי העבודה הנרשמים לקורסי הכשרה בעקבות הקיצוץ?

מיכאל רצון: 2.

מיכאל רצון: האם גיבש המשרד תוכנית חלופית למשיכת מחוסרי עבודה לקורסים?

מיכאל רצון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) להערכתי, התכוון חבר הכנסת בן-מנחם לפגיעה בתשלומי אבטלה, אשר קוצצו בעשרות אחוזים, שכן הפגיעה הקשה ביותר היתה בתלמידי הקורסים להכשרה מקצועית.

מיכאל רצון: תשלומי הבטחת הכנסה קוצצו בשיעור מתון הרבה יותר, ולא פגעו רק בתלמידי הקורסים להכשרה.

מיכאל רצון: 1.

מיכאל רצון: לפי נתוני הביטוח הלאומי עמד מספר מקבלי דמי אבטלה שלמדו בהכשרה מקצועית בשנת 2002 על ממוצע חודשי של 13,931 תלמידים.

מיכאל רצון: בחודש יולי 2003 עמד המספר על 3,164 בלבד.

מיכאל רצון: הסיבה לכך נעוצה בהורדת שיעור דמי האבטלה ב-30% החל ב-1 ביולי 2002, ועוד יותר בהכללת תקופת ההכשרה המקצועית בתקופת הזכאות המרבית לקבלת דמי אבטלה.

מיכאל רצון: לא ניתן להבין את ההיגיון שבהטלת קנס על אלו הרוצים לרכוש מקצוע נדרש ולחזור ולצאת לעבודה, על-ידי קיצוץ 30% מדמי האבטלה בתקופת הלימודים בקורס.

מיכאל רצון: הדבר מהווה אפליה לא מובנת מול מי שבחרו שלא לנקוט שום פעולה כדי לחזור לעבודה.

מיכאל רצון: 2.

מיכאל רצון: א.

מיכאל רצון: האגף להכשרה ולפיתוח כוח-אדם, יחד עם הביטוח הלאומי ואגף התקציבים באוצר, גיבשו תוכנית למתן תנאים מיוחדים למובטלים בעלי פחות מ-12 שנות לימוד, ולפיה לזכאים אלו הלומדים בהכשרה מקצועית הוארכה תקופת הזכאות ל-138 ימי אבטלה.

מיכאל רצון: מטרת התוכנית היתה לעודד צעירים בעלי השכלה נמוכה להשתתף בהכשרה מקצועית.

מיכאל רצון: למרבה הצער, מנתוני הביטוח הלאומי עולה, כי מבדיקת קובץ מקבלי דמי אבטלה לתקופה ינואר--יולי 2003, נמצאו 7,526 מובטלים העונים להגדרה הנ"ל, אולם רק חלק קטן מאוד מהם השתלב בהכשרה מקצועית.

מיכאל רצון: סיבת כישלון התוכנית היא, ללא ספק, חוסר יכולתם של מובטלים להשתתף בהכשרה מקצועית בתנאים אלו.

מיכאל רצון: ב.

מיכאל רצון: האגף הכין כמה תוכניות חירום למתן טיפול מיוחד לאוכלוסיות אשר נפגעו ולמשיכתן לקורסים, בהן: מובטלים מקבלי הבטחת הכנסה, משפחות חד-הוריות ותושבי היישובים שבפריפריה.

מיכאל רצון: כל התוכניות משלבות טיפול ממוקד הבנוי על-פי צורכי האוכלוסייה, השקעת תשומות מיוחדות במונחי תוספת ידע בסיסי, שעות הכשרה, אימון בעבודה וליווי צמוד.

מיכאל רצון: ביצוע התוכניות והשגת יעדיהן מותנים בתקציב מתאים ובשמירה על תשתיות ההכשרה שברשות האגף.

מיכאל רצון: נוסף על פגיעה בתשלומי האבטלה, קוצצו בשנים 2002-2003 תקציבי ההכשרה המקצועית בלמעלה מ-40%.

מיכאל רצון: חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך שאלה את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום א' באב התשס"ג (30 ביולי 2003):

מיכאל רצון: במצב הכלכלי הקשה הנוכחי יש מובטלים רבים חסרי מקצוע או השכלה, שהכשרה מקצועית חיונית להחזרתם לשוק העבודה.

מיכאל רצון: רצוני לשאול: 1.

מיכאל רצון: איזו הכשרה מקצועית נדרשת לשם הוצאת המובטלים לשוק העבודה?

מיכאל רצון: 2.

מיכאל רצון: באילו אמצעים ניתנת ההכשרה המקצועית, ובאיזו תפוצה?

מיכאל רצון: 3.

מיכאל רצון: האם ייזום משרדך פעולות להכשרת עובדים בפריפריה, ואם כן – אילו?

מיכאל רצון: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך שאלה בקשר להכשרה מקצועית למובטלים.

מיכאל רצון: במצב הכלכלי הקשה הנוכחי, אין זה תפקידה וגם לא בכוחה של הכשרה מקצועית לייצר מקומות עבודה, בוודאי לא בפריפריה.

מיכאל רצון: תפקיד האגף להכשרה מקצועית הוא להכשיר עובדים בהתאם לדרישות המשק.

מיכאל רצון: האגף להכשרה ולפיתוח כוח-אדם במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה פועל באמצעות ארבעה מחוזות וחלוקה לנפות, כמו גם פרויקטים ותוכניות נקודתיות ביישובים בעייתיים ובמגזר הלא-יהודי.

מיכאל רצון: האגף מקיים מערכת תוכניות הכשרה ופיתוח כוח-אדם בפריסה ארצית: כיתות להשלמת השכלה, מכינות להכשרה מקצועית, סדנאות לפיתוח כישורי עבודה, קורסים ליזמות עסקית.

מיכאל רצון: אבל, על-פי החלטת הממשלה ובהתאם לחוק ההסדרים ולשינויים בזכאויות לגמלאות הביטוח הלאומי, אין יד המובטלים משגת להשתתף בהכשרה מקצועית, משום שמנכים בתקופת הלימודים 30% מדמי האבטלה, וגם סכום זה משולם רק בתקופת הזכאות ולא עד תום קורס ההכשרה, שאורכו נע בין שלושה ל-12 חודשים.

מיכאל רצון: כמו כן, על-פי החלטות אלו, על האגף להכשרה מקצועית לטפל בעיקר בציבור מקבלי הבטחת הכנסה, בניסיון להחזירם לשוק העבודה.

מיכאל רצון: בשנים 2001 ו-2002 השתתפו כל שנה כ-30,000 דורשי עבודה בהכשרה מקצועית, עם אחוזי השמה גבוהים מאוד.

מיכאל רצון: בשנת 2003, עם צמצום התקציב והימנעות דורשי עבודה מקורסי הכשרה, השתתפו בהכשרה המקצועית לא יותר מ-7,000 דורשי עבודה ומקבלי הבטחת הכנסה.

מיכאל רצון: הנתון הזה נכון לחודש יולי 2003.

יולי יואל אדלשטיין: האם חברת הכנסת פולישוק-בלוך רוצה לשאול עוד שאלה?

מל פולישוק-בלוך: בוודאי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מל פולישוק-בלוך: התשובה, אדוני סגן השר, רק מוכיחה שהמצב הנוכחי הוא לא נכון.

מל פולישוק-בלוך: המדיניות אינה נכונה.

מיכאל רצון: המצב הוא עובדתי.

מל פולישוק-בלוך: המדיניות אינה נכונה, והיא מביאה למצב עובדתי לא ראוי, לטעמי.

מל פולישוק-בלוך: מדוע המשרד שלכם אינו מנצל את כשל השוק שבו אנחנו מצויים, את המשבר בשוק העבודה, כדי לשדרג את כוח העבודה, את ההון האנושי שלנו במדינת ישראל?

מל פולישוק-בלוך: לא לשלוח אותם מלכתחילה להיות חדרניות ומנקות חדרי שירותים, להיפך.

מל פולישוק-בלוך: נצלו את המובטלים עצמם לשם הכשרה של אלה שצריכים הכשרה.

מל פולישוק-בלוך: למה אתם לא עושים את זה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, בבקשה.

מיכאל רצון: חברת הכנסת פולישוק-בלוך, אני לא מבין למה הבנת ממה שאמרתי שאנחנו לא עושים הכשרה בהתאם לצורכי המשק.

מיכאל רצון: בדיוק זה מה שאמרתי.

מיכאל רצון: הבעיה שנוצרה עם קיצוץ בתקציבים היא שלאנשים פחות כדאי להגיע לקורסים.

מל פולישוק-בלוך: תשנה את זה.

מיכאל רצון: קל להגיד את זה, אבל שנינו ביחד, כחברים בקואליציה, מצביעים על תקציב המדינה.

מיכאל רצון: בתקציב המדינה קוצצו, כפי שידוע לך, תקציבי הכשרה מקצועית, קודם כול כהכשרה מקצועית.

מל פולישוק-בלוך: אתה מוכן ביחד לשנות את המצב?

מיכאל רצון: אני משיב לך כרגע.

מיכאל רצון: אם את רוצה, נקיים דיון בנפרד.

יצחק כהן: לא תהיו עוד הרבה זמן ביחד.

מיכאל רצון: מקסימום אתה תהיה.

יצחק כהן: לא, לא.

מיכאל רצון: אנחנו נישאר, זה אני מבטיח לך.

מיכאל רצון: הליכוד יישאר.

יצחק כהן: הליכוד?

יצחק כהן: תזכיר לי.

מל פולישוק-בלוך: גם באופוזיציה אני מוכנה לדבר על המצב.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון הקואליציוני מאוד מעניין, אבל סגן השר עלה לכאן לצורך תשובה על שאילתות.

יצחק כהן: - - -

מיכאל רצון: הזמן שנותר לנו הוא עד נובמבר 2007.

מיכאל רצון: הסר דאגה מלבך, מר כהן, אתה יכול לעשות את זה מספסלי האופוזיציה, אתה יכול לעשות את זה מספסלי הקואליציה.

מיכאל רצון: מה שבטוח הוא שהליכוד יעשה את זה מספסלי הקואליציה.

יעקב ליצמן: מרוב שיש לליכוד, האריכו את הכנסת עד 2010, עד 2015.

מיכאל רצון: נשקול את העניין הזה.

מיכאל רצון: אם תגיש את הצעת החוק הזאת, אולי נתמוך בה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הזאת לא תופנה לליכוד, אלא לנשיאות הכנסת.

מיכאל רצון: חברת הכנסת פולישוק-בלוך, אנחנו משתדלים במעט הכסף שיש בכל זאת בהכשרה המקצועית לנסות ליצור תהליך שבו הקורסים שיתקיימו לא יבואו לפתור את בעיית האבטלה כרגע, אלא ייבנו קורסים שיתאימו לצורכי המשק, על מנת שבסופו של תהליך הקורס תיעשה השמה מקצועית, וזה מה שאנחנו רוצים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר ולחברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום א' באב התשס"ג (30 ביולי 2003):

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת התוכנית לפיתוח יישובים ערביים בצפון, הוחלט להקצות 24 מיליון שקלים לארבע שנים להכשרת נשים.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי הוראות התקציב לשנת 2003 יוקצו 20.4 מיליון שקלים להכשרה המקצועית.

יולי יואל אדלשטיין: עד כה לא מומנו תוכניות להכשרה מקצועית בכלל ולנשים בפרט.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: מה ייעשה כדי להבטיח הכשרה מקצועית בכלל והכשרות לנשים בפרט?

מיכאל רצון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) במסגרת התוכנית לפיתוח יישובי המגזר הערבי בצפון, הושקעו במגוון מסלולי הכשרה, בשנים 2001, 2002 ו-2003 כ-75 מיליון ש"ח.

מיכאל רצון: להלן חלוקת אוכלוסיות ההכשרה המקצועית על-פי לאום ומגזר: בשנת 2001, סך הכול תלמידים - 27,623; לא-יהודים בהכשרה - 13,742; שיעור - 18%; מתוכם לא-יהודיות - 3,820.

מיכאל רצון: בשנת 2002, סך הכול תלמידים - 29,617; לא-יהודים בהכשרה - 13,876; שיעור - 16%; מתוכם לא-יהודיות - 3,147.

מיכאל רצון: בשנת 2003, סך הכול תלמידים - 6,968; לא-יהודים בהכשרה - 1,646; שיעור - 24%; מתוכם לא-יהודיות - 527.

מיכאל רצון: בשנת 2003, עם הפניית מאמצי ההכשרה אל ציבור מקבלי הבטחת ההכנסה ולאור הקיצוץ העמוק בתקציב, ירדה ההשקעה לכ-7 מיליוני ש"ח.

מיכאל רצון: בנוסף, עד ינואר 2004 יוקצו למגזר הערבי עוד 11 כיתות להשלמת השכלה.

מיכאל רצון: האגף הבכיר להכשרה ולפיתוח כוח-אדם מקיים הכשרות מקצועיות ותוכניות לפיתוח כוח-אדם ללא הבדלי מגזר, אך משתדל להקדיש יותר משאבים לאוכלוסיות חלשות, ובהן לנשים במגזר הלא-יהודי.

מיכאל רצון: יש להניח שמירב הכיתות להשלמת השכלה תאוישנה על-ידי נשים, כדי להכינן לדרישות הסף של הקורסים להכשרה מקצועית.

מיכאל רצון: חבר הכנסת אברהם רביץ שאל את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום ח' באב התשס"ג (6 באוגוסט 2003): נודע לי, כי המעונות והמשפחתונים לילדים המסובסדים לפי מבחן הכנסה, יחושבו בצורה שונה לגבי משפחות מהמגזר החרדי, וכי אברך המשתכר 1,000 שקלים ייחשב כאילו הוא מקבל שכר מינימום בגובה 3,000 שקלים, וכך לא יהיה זכאי להנחה.

מיכאל רצון: רצוני לשאול: 1.

מיכאל רצון: האם הידיעה נכונה?

מיכאל רצון: 2.

מיכאל רצון: אם כן - מה יעשה משרדך בנדון?

מיכאל רצון: אדוני היושב-ראש - - -

יצחק כהן: אולי אתה יודע איפה אולמרט, אדוני סגן השר?

מיכאל רצון: תגיש שאילתא כמו שצריך, לא ככה.

מיכאל רצון: אני לא עונה על שאלות כך סתם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשקול לאפשר לך שאילתא בעל-פה מחר בבוקר.

מיכאל רצון: יכולת, אגב, לעשות את זה בנאומים בני דקה, למה חיכית עד עכשיו?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק כהן, הנקודה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו סגן השר עונה לחברנו, חבר הכנסת אברהם רביץ.

מיכאל רצון: אדוני היושב-ראש, אדוני חבר הכנסת רביץ, אברכים, תלמידי כולל, אשר מוגדרים כהורים לומדים במסגרת "תורתו אומנותו", נכללים באוכלוסיית הזכאים המוגדרת כ"הורים לומדים".

מיכאל רצון: במסגרת הגדרה זו נכללים האברכים, סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה ותלמידי קורסים במסגרת האגף להכשרה מקצועית.

מיכאל רצון: לגבי כלל ההורים הלומדים, מחושבת ההכנסה על בסיס שכר המינימום במשק.

מיכאל רצון: על-פי הקריטריונים של סבסוד הילדים במעון נקבע כלהלן: אב לומד, דרגת ההשתתפות תחושב על-פי גובה שכר המינימום.

מיכאל רצון: אם לומדת, לעומת זאת – הכנסתה תובא בחשבון ומבחן ההכנסה יחושב על בסיס הכנסה לנפש במשפחה.

יולי יואל אדלשטיין: האם לחבר הכנסת רביץ שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני חושב שלמדתי חידוש, אולי השתנו דברים.

אברהם רביץ: עד כה זה לא היה כך.

אברהם רביץ: לאמור, היה הבדל מפורש בחישוב הזה בין סטודנט לבין אברך.

אברהם רביץ: אצל סטודנטים לא חישבו לפי מבחן הכנסה, את שכר המינימום, אלא חישבו מה היתה באמת הכנסתו בפועל.

אברהם רביץ: ואצל אברכים כן חישבו.

אברהם רביץ: גם הסטודנטים נכנסו לאותה קטגוריה.

אברהם רביץ: אם כן, העוול הוא כפול שתיים.

אברהם רביץ: יוצא דבר אבסורדי, שאדם נענש על כך שהוא לומד ואומרים לו: זה לא נכון לגבי החישוב שלנו, שאתה מרוויח רק 1,000 שקל לחודש.

אברהם רביץ: אתה כאילו מרוויח 3,000 שקלים, ומשום כך, משום שאתה עני, הפסדת.

אברהם רביץ: אני חושב שזה מחוץ להיגיון.

אברהם רביץ: זה אמור גם לגבי אלה שלומדים בישיבות וגם לגבי אלה שלומדים באוניברסיטאות.

אברהם רביץ: זה פשוט נגד ההיגיון, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת רביץ.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, בבקשה.

מיכאל רצון: אני יכול להבין בהחלט את מה שאתה אומר, אבל לצערי הרב, אלה הקריטריונים וכך זה נקבע.

יצחק כהן: - - -

מיכאל רצון: זה שונה עכשיו.

מיכאל רצון: לכן הקריטריונים הם כאלה.

יצחק כהן: רק לגבי אברכים.

מיכאל רצון: גם לגבי סטודנטים.

מיכאל רצון: תבדוק את זה.

מיכאל רצון: זה אותו דבר.

אברהם רביץ: גם אני הייתי פעם סגן שר.

אברהם רביץ: לא היתה לי השפעה על בעל המשרד.

יולי יואל אדלשטיין: לי דווקא היתה השפעה רבה על המשרד.

אברהם רביץ: גם אם אלה הקריטריונים, תפקידך לשנות את הקריטריונים.

מיכאל רצון: אני אשמח להיכנס יחד אתך, ברשותך, בעובי הקורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לסגן השר ולחבר הכנסת רביץ.

יולי יואל אדלשטיין: השאילתא הבאה, אני מחזיר את סגן השר לתחילת נושא השאילתות – שאילתא מס' 446, של חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה: מותם של שני פועלים בתאונת עבודה.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך נגיע לעוד שאילתא של אותו מחבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום כ"ג בתמוז התשס"ג (23 ביולי 2003):

יולי יואל אדלשטיין: ב-6 ביולי 2003 נקברו בקיבוץ גשר-הזיו שני בני דודים מהכפר סולם תחת מפולת עפר כאשר אחד מקירות התעלה שבה עבדו התמוטט עליהם, לכאורה בשל רשלנות.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם חקר משרדך את האסון?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה היו תוצאות החקירה?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה יעשה משרדך כדי למנוע הישנות מקרים דומים בעתיד?

מיכאל רצון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, באשר לשאלותיך: 1.

מיכאל רצון: המשרד המחוזי בחיפה קיבל הודעה על התאונה והחל בחקירה באופן מיידי.

מיכאל רצון: 2.

מיכאל רצון: החקירה נמצאת בשלבי סיום, אולם טרם הוגש הדוח המסכם והסופי.

מיכאל רצון: עם זאת, ברור שלא ננקטו אמצעי הבטיחות הדרושים בחפירה, דהיינו יצירת "שיפוע טבעי" של הדפנות או תמיכת הדפנות על-ידי דיפון מכני.

מיכאל רצון: 3.

מיכאל רצון: תקנות הבטיחות בעבודה (עבודות בנייה), התשמ"ח-1988, פרק ט', מפרטות באופן מפורט ביותר איזה אמצעי בטיחות יש לנקוט בחפירות כדי למנוע התמוטטות דופנות החפירה.

מיכאל רצון: מפקחי עבודה בודקים בעת ביקורם את מילוי הוראות התקנות.

מיכאל רצון: לגבי האתר שבו אירעה התאונה, היו ביקורים באתר הבנייה, אולם החפירה עצמה לא בוקרה, היות שעבודה זו החלה זמן לא רב לפני התאונה.

מיכאל רצון: בנוסף, המשרד פועל לקידום הבטיחות בחפירות על-ידי כך שהוא מממן כעת פיתוח מתקן, שיוחדר לתוך החפירה וייתן תמיכה לדופנות החפירה בקטעים שאנשים יימצאו בהם לשם חיבור צינורות וכדומה.

מיכאל רצון: האב-טיפוס למתקן זה יושלם בקרוב ובכוונתנו להביא לשימוש בו.

מיכאל רצון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דהאמשה רוצה לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי סגן השר, יסכים אתי אדוני, שזאת לא התאונה הראשונה שקרתה בנסיבות דומות, והרבה תאונות קורות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השאלה חוזרת על עצמה תמיד: מה יעשה המשרד כדי לשים לתופעה הזאת קץ?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמענו על הפיתוח של המתקן, מכובד, טוב, אבל האם זה אמצעי בטוח ובכך נהיה כולנו בטוחים שלא תהיינה עוד יותר תאונות בכיוון הזה, או שמא יש צורך לנקוט צעדים נוספים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיכאל רצון: חבר הכנסת דהאמשה, מאחר שעוד לא קיבלנו את הדוח הסופי והמסכם, אני לא רוצה להתייחס לעצם העניין, אבל אם יהיו ממצאים שיצדיקו ענישה או הגשת כתב אישום, בוודאי זה ייעשה.

מיכאל רצון: כפי שאתה רואה, אני מקווה שהמתקן הזה יופעל והוא בוודאי יקטין את הסיכון, לפחות בחפירות מהסוג הזה.

מיכאל רצון: אני מקווה שזאת תהיה גם התאונה האחרונה.

מיכאל רצון: אני מניח שגם אתה מקווה כך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא נוספת לחבר הכנסת דהאמשה, שמספרה 552: לשכות התעסוקה בגליל המערבי.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד סגן השר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל את שר התעשייה, והמסחר והתעסוקה ביום א' באב התשס"ג (30 ביולי 2003): נודע לי, כי תושבי שפרעם, תמרה, כאבול ואעבלין חייבים להתייצב במשרדי לשכת התעסוקה בחיפה לענייני אבטלה והבטחת הכנסה, אף כי בתמרה ובשפרעם יש לשכות תעסוקה.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה ייעשה בנדון?

מיכאל רצון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דהאמשה, שאלותיך בעניין לשכות התעסוקה בגליל המערבי: 1.

מיכאל רצון: אכן, עובדתית מתייצבים דורשי העבודה מתמרה בלשכת התעסוקה השוכנת בתמרה, ודורשי עבודה משפרעם, מכאבול ומאעבלין - בלשכת התעסוקה בשפרעם.

מיכאל רצון: המבנים הקיימים של לשכות תעסוקה בתמרה ובשפרעם צרים מלהכיל אף את תובעי הבטחת הכנסה, שמספרם מגיע לכ-6,000 נפש.

מיכאל רצון: לכן הם מופנים ללשכת התעסוקה בחיפה, שמטפלת בתובעי הבטחת הכנסה מכל האזור בצורה ריכוזית.

מיכאל רצון: כמו שאתה מכיר את לשכת התעסוקה בחיפה, אני מניח כך, היא יותר רחבה, יש בה יותר מקום וניתן לקלוט את האנשים יותר ברווחה.

מיכאל רצון: 2.

מיכאל רצון: לא מכבר נעשה ניסיון לפתוח סניף מרכזי בשפרעם שישרת את כל תושבי האזור, לרבות כפר-מנדא, ניסיון שלא יצא אל הפועל בשל העדר משאבים תקציביים מתאימים.

מיכאל רצון: אם ישתנו פני הדברים - וכפי שאנחנו יודעים, הם לא כל כך מהר הולכים להשתנות בעקבות קיצוצי התקציב, ואנחנו לא הולכים להתרחב, אלא להיפך, לצמצם גם בפעילויות, בעיקר בהוצאות.

מיכאל רצון: כך שאם ישתנו הדברים ויועמדו תקציבים מיוחדים להקמת לשכה מרכזית אחת ולתוספת כוח-אדם הנדרש – לצערי הרב, שוב אני אומר, זה לא כל כך הולך לקרות במהרה – תתאפשר התייצבותם של תובעי הבטחת הכנסה מהכפרים בלשכה שתקום.

מיכאל רצון: עוד פעם אני אומר, אני לא כל כך אופטימי בעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דהאמשה, שאלה נוספת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי סגן השר, יסכים אתי סגן השר, שכל עוד יש למעשה לשכת תעסוקה גם בשפרעם וגם בתמרה, אין טעם, אין היגיון, זה גם יותר מסורבל, יותר הוצאות וגם עוול לאזרחים להטריד אותם לנסוע לחיפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי מוכן להבין אם תאחדו את שתי הלשכות, שתושבי שפרעם ותמרה יתייצבו באחת משתי הערים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי מדובר בשתי ערים גדולות ובמחוז רחב, ואדוני יודע כמה תושבים יש שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אפשר להמשיך להוביל עשרות אלפי תושבים לחיפה כדי להתייצב בלשכת הבטחת הכנסה, כאשר מדובר בהטרדה נוספת, בהוצאה ובסרבול חסר טעם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני יכול להבין איך אפשר להמשיך להוביל את האנשים לחיפה כאשר יש לשכות בשפרעם ובתמרה, בשתי הערים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיכאל רצון: לשאלה שלך, שהיא בעצם אותה שאלה כמו קודם, אנסה בכל זאת לומר עוד דבר אחד שלא נכתב בתשובה הזאת.

מיכאל רצון: לפי הנתונים שיש לנו - ואני רוצה להיזהר ולומר, הנתונים לא בדוקים וכרגע הם לא סופיים, אבל אין ספק ששיעור מקבלי הבטחת הכנסה במגזר הלא-יהודי הוא במספרים אסטרונומיים, במספרים בלתי אפשריים גם ביחס לגודלם באוכלוסייה, גם אם תכפיל אותם בשתיים.

מיכאל רצון: אנחנו נידרש לעשות בדיקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הקשר?

מיכאל רצון: אתה תבחן אחרי זה מה הקשר.

מיכאל רצון: אנחנו רוצים לבחון את האפשרות ולבדוק אם המספרים הללו הם מספרים מנופחים שלא לצורך.

מיכאל רצון: תופעה שראיתי בלשכת התעסוקה בחיפה כאשר ביקרתי שם: ראיתי "ואנים", ראיתי אוטובוסים שבאים באופן מאורגן ומסודר עם בעל הבית, עם בגדי עבודה, לחתום.

מיכאל רצון: אני לא אומר לך אם היו שם בני מיעוטים או יהודים, אני פשוט לא יודע.

מיכאל רצון: אני רק ראיתי שהדברים נעשו כמעט באופן מאורגן.

מיכאל רצון: בכל לשכת תעסוקה שאתה הולך אליה, אתה שומע שהדברים נעשים באופן שאינו ראוי.

מיכאל רצון: דיבר על זה שר האוצר בדיון על חוק התקציב בקריאה הראשונה, והוא אמר שהוא הולך להקצות 100 מיליון שקלים להקמת משטרת אכיפה.

מיכאל רצון: כרגע, במצב הקיים, אנחנו צריכים לעשות בדיקה יסודית ועמוקה.

מיכאל רצון: איננו יכולים להרשות לעצמנו שהמצב הזה, כפי שהוא נראה כרגע, יימשך.

מיכאל רצון: אם אתה לוקח לדוגמה את כפר-מנדא, בכפר-מנדא יותר מ-50% מהתושבים באים ללשכות התעסוקה.

מיכאל רצון: האם זה נכון שכל תושבי כפר-מנדא, או כמעט כל תושבי כפר-מנדא, כולם מובטלים ומקבלי הבטחת הכנסה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר לבדוק את - - -

מיכאל רצון: אני בדקתי את זה בלשכת התעסוקה.

מיכאל רצון: כרגע אי-אפשר לקלוט יותר אנשים בשפרעם ובתמרה.

מיכאל רצון: לכן הם העבירו את האנשים מהכפרים האחרים לחיפה.

מיכאל רצון: אם זה יתאפשר, הם יעבירו אותם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר ולחבר הכנסת דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 613 - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום ח' באב התשס"ג (6 באוגוסט 2003):

יולי יואל אדלשטיין: למרות חוק רשות השידור המחייב "לקיים שידורים בשפה הערבית לצרכיה של האוכלוסייה הדוברת ערבית" - סעיף 3(3) - השידורים הועברו מערוץ-1 לכבלים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע הועברו שידורים אלה לכבלים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם במסגרת הכנת הרשות הלאומית לתקשורת יתוקן מצב זה?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם ישודרו תוכניות בשפה הערבית בערוץ-1, ואם לא – מדוע?

מיכאל רצון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) עם הקמת ערוץ המזרח התיכון – להלן "הערוץ" – זכו שידורי הטלוויזיה בערבית, לראשונה מאז היווסדם בשנת 1968, לשידור רציף מסביב לשעון.

מיכאל רצון: בין היעדים העיקריים שהוצבו – והושגו – עם הקמת הערוץ היה תגבור משמעותי של השידורים בשפה הערבית.

מיכאל רצון: הדבר נעשה מתוך הכרה בחשיבות תפקידה של רשות השידור, כמוגדר בסעיף 3(3) לחוק רשות השידור, התשכ"ה-1965 – להלן "החוק" – "לקיים שידורים בשפה הערבית לצרכיה של האוכלוסייה הדוברת ערבית ושידורים לקידום ההבנה והשלום עם המדינות השכנות בהתאם למגמות היסוד של המדינה".

מיכאל רצון: עם הקמת הערוץ, ועמו מתן המענה הרחב לצורכי האוכלוסייה דוברת הערבית, התייתר הצורך בהעברת שידורים אלה במסגרת הערוץ הראשון.

מיכאל רצון: לפיכך תוכנן ונבנה לוח השידורים של הערוץ הראשון, מבעוד מועד, באופן שלא יכלול את השידורים בערבית.

מיכאל רצון: לצורך כך נרכשו והופקו, בהשקעה כספית גדולה, תכנים חלופיים אשר שובצו בלוח השידורים של הערוץ הראשון.

מיכאל רצון: השינויים האמורים יועדו להיטיב עם האוכלוסייה הערבית ולתת מענה מוגבר על צרכיה.

מיכאל רצון: עם זאת, ובניגוד למתוכנן, לא ניתן היה מייד עם הקמת הערוץ להקצות לשידורו תדר קרקעי פתוח, וזאת עקב קשיים במגעים בין רשות השידור לחברת "בזק", המפעילה את משדרי רשות השידור.

מיכאל רצון: לפיכך, בתחילה התאפשרה קליטתו באמצעות חברות הכבלים והלוויין, וכן באמצעות צלחות לוויין פרטיות.

מיכאל רצון: הרשות השקיעה מאמצים רבים כדי להתגבר על עיכוב זה, והחלה, עוד בחודש נובמבר 2002, בהעברת שידורי הערוץ במשדרים קרקעיים בצורה הדרגתית – בשלב ראשון בין השעות 18:30-19:00, ומאוחר יותר בין השעות 18:30-19:30, לרבות מהדורת החדשות בערבית – בתדר VHF 8 במרכז הארץ.

מיכאל רצון: כיום מועברים שידורי ערוץ המזרח התיכון בשידור קרקעי בכל הארץ, כך שלמעשה יכולים כיום גם אזרחים שאינם מחוברים לכבלים או שאין ברשותם צלחת לוויין לקלוט את שידורי הערוץ, לרבות מהדורת החדשות, באותו היקף כפי שהיה לפני תחילת שידורי ערוץ המזרח התיכון.

מיכאל רצון: יצוין כי מדובר בפתרון זמני בלבד, שהוצע על-ידי רשות השידור במסגרת תשובתה על עתירה לבג"ץ שהוגשה בעניין זה.

מיכאל רצון: לאחר הסדרת הנושא מול חברת "בזק" והוספת משדרים קרקעיים נוספים, בכוונת רשות השידור לשדר את ערוץ המזרח התיכון 24 שעות ביממה, גם בתדר קרקעי פתוח.

מיכאל רצון: יצוין כי פתרון ביניים זה אושר על-ידי הוועד המנהל של רשות השידור.

יולי יואל אדלשטיין: בשם כל הנוכחים, אני מודה מאוד לסגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה על תשובותיו המפורטות.

יולי יואל אדלשטיין: דברי יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות במועצת אירופה נגד החינוך התורני

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור לסעיף הבא בסדר-היום - הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת יצחק כהן, שמספרה 1531, בנושא: דברי יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות במועצת אירופה נגד החינוך התורני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: זו הצעה רגילה.

יולי יואל אדלשטיין: לרשותך עד עשר דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפנה את תשומת לב חברי הבית לכך שלפי סעיף 88(ז) לתקנון, בהצעה לסדר-היום שנושאה פעילות של סיעה שאינה סיעה של המציע או פעילות של חבר הכנסת שאינו חבר בסיעה של המציע, עומדת לאותו חבר הכנסת, או נציג אותה סיעה המדבר בשמה, זכות לענות עוד לפני הצעת הממשלה, אם תהיה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: היום במקרה לא תהיה תשובת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, מכיוון שלמיטב זיכרוני יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות הוא לא אחר אלא חבר הכנסת אילן שלגי, והוא נושא הדיון, אני מעדכן אותך, שיש לך זכות מייד לאחר דבריו של חבר הכנסת יצחק כהן לקבל אותו זמן לתשובה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת כהן.

יצחק כהן: אלא אם כן - - -

יולי יואל אדלשטיין: אין שום "אלא אם כן".

יולי יואל אדלשטיין: אומנם לא קראתי את הסעיף, אבל ציטטתי אותו כמעט מלה במלה.

צבי הנדל: סגן שר החינוך עונה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר החינוך עונה?

יולי יואל אדלשטיין: סליחה.

רוני בר-און: אלא אם חבר הכנסת כהן לא יזכיר את שמו.

יצחק כהן: אני אזכיר ואזכיר ואזכיר, אולי 50 פעם בדקה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה לסדר-היום מזכירה את תפקידו, ומכיוון שאין לנו שני יושבי-ראש ועדת החינוך והתרבות, אין כאן שום ספק.

קריאה: - - -

יולי יואל אדלשטיין: לא, יש נציג ממשלה אחד, סגן שר החינוך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת ראובן ריבלין על שנתן לי אפשרות לדבר, בגלל חשיבות הנושא.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, לא מזמן, לפני פחות מעשרה ימים, שמענו שסקר שנעשה על-ידי האיחוד האירופי קבע, שמדינת ישראל היא המדינה המסוכנת ביותר לשלום העולם.

יצחק כהן: ומעניין, אני, בניגוד למה שאתה אומר, לא מתכוון לדבר נגד אף אחד, אלא רק רוצה להציג את העובדות כפי שהן, ואתם כבר תעשו את הקשר.

יצחק כהן: אני לא קושר בין הדברים.

יצחק כהן: ב-20 בחודש, במוצאי שבת - אחרי רבנו תם - פתחנו את הרדיו, ונדהמנו והזדעזענו לשמוע את קולו של יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של כנסת ישראל, כשהוא מדבר מצרפת, מפריס, בריאיון לתקשורת בישראל, ואומר שמועצת אירופה, שדנה בהסתה בחינוך של הפלסטינים, של "הג'יהאד האסלאמי", של ה"חמאס", לא פחות ולא יותר - הוא יורה לשרת החינוך שלא לתקצב את "מעיין החינוך התורני", מפני שבספרי הלימוד של "מעיין החינוך התורני" יש דברי הסתה.

יצחק כהן: אנחנו כמובן נדהמנו.

יצחק כהן: אנחנו מכירים היטב את ספרי החינוך של "מעיין החינוך התורני", לאורך ולרוחב.

יצחק כהן: הוא אומר שיש בהם הסתה נגד הערבים, משהו אקוויוולנטי להסתה של ה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי", כנראה.

יצחק כהן: אנחנו נדהמנו.

יצחק כהן: מכיוון שמדובר ביושב-ראש ועדת החינוך והתרבות שלא שהה בארץ, חיכינו שיגיע לארץ כדי לשאול אותו על מה מדובר.

יצחק כהן: ואכן הוא הגיע לכנסת.

יצחק כהן: ניגשתי אליו לאחר כבוד, ואמרתי לו: מר שלגי, אולי תראה לי מה הוא חומר ההסתה שעליו דיברת במועצת אירופה.

יצחק כהן: מועצת אירופה היום זה ערש האנטישמיות.

יצחק כהן: הוא אמר לי שזה מופיע באנגלית.

יצחק כהן: ביקשתי ממנו שיביא את זה באנגלית.

יצחק כהן: הוא הלך וחזר אחרי זמן-מה.

יצחק כהן: שומו שמים, הביא לי מקראה שלומדים אותה בכל גן-ילדים, לא רק בחינוך התורני.

יצחק כהן: ילדי ישראל לומדים את זה כבר מאות שנים.

יצחק כהן: גם הסבא של הסבא של רובי ריבלין למד את זה.

יצחק כהן: הוא הביא מקראה מדברי חז"ל על מדרש מתן תורה שמופיע בספרי, במכילתא.

יצחק כהן: מדרש מתן תורה.

יצחק כהן: פרקי רבי אליעזר.

יצחק כהן: אלה דברי ההסתה שמחנכים להם, מר שלגי, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות?

יצחק כהן: אתה הולך למועצת אירופה לפריס?

מיכאל רצון: מה אומר המדרש?

יצחק כהן: מדרש מתן תורה, אתה למדת אותו.

יצחק כהן: אני רק אזכיר לך אותו.

יצחק כהן: לפני מתן תורה עבר הקדוש-ברוך-הוא בין האומות.

יצחק כהן: כל אחד - בני אדום, בני ישמעאל - אמר לו: מה כתוב בה?

יצחק כהן: ובסופו של דבר הוא הגיע לבני ישראל.

יצחק כהן: שאלו אותם מה כתוב בה.

ראובן ריבלין: נעשה ונשמע.

יצחק כהן: בבקשה, יושב-ראש הכנסת.

אילן שלגי: אבל מדוע בני ישמע

אילן שלגי: אל לא קיבלו את התורה?

יצחק כהן: אתה רוצה ללמוד מדרשי חז"ל?

יצחק כהן: תבוא לגן-ילדים ב"מעיין החינוך התורני".

יצחק כהן: אני אגיד לגננת שתשב אתך, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, והיא תלמד אותך.

יצחק כהן: אין שום בעיה.

יצחק כהן: מורי ורבותי, רצף האירועים מייד אחרי דבריו – אני לא אומר שזה קשור, חלילה – של יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הפרלמנט הישראלי שבא לפריס לומר את הדברים שדנים בהסתה של ילדי ה"חמאס" ו"הג'יהאד" מביא לכך, שמתפרסם הסקר שמדינת ישראל היא המדינה המסוכנת ביותר לשלום העולם.

יגאל יאסינוב: - - -

יצחק כהן: שקט, תעשה לי טובה, אל תפריע לי.

יצחק כהן: הדברים חמורים מאוד, עוד מעט נגיע גם אליך.

יצחק כהן: שקט.

יצחק כהן: רבותי, שומו שמים, ואיך אתם חושבים, מורי ורבותי, מתפתחת אנטישמיות?

יצחק כהן: הנביא כבר אמר – מהרסייך ומחריבייך ממך יצאו.

יצחק כהן: את ה"ממך" צריך לבדוק, דרך אגב, הרב רביץ.

יצחק כהן: מהרסייך ומחריבייך ממך יצאו.

ראובן ריבלין: זאת נבואת נחמה, אדוני.

יצחק כהן: נכון.

רוני בר-און: הכוונה היא שהמהרסים והמחבלים יצאו ממנה.

יצחק כהן: הו, לזה אנחנו מייחלים.

יולי יואל אדלשטיין: זה הדיון הכי תורני שאני שמעתי בכל שנותי בכנסת.

יצחק כהן: מורי ורבותי, ב-1864 פורסמו לראשונה "הפרוטוקולים של זקני ציון".

יצחק כהן: קצת היסטוריה, כמו שאומר ידידי ראובן ריבלין, שמוטב שתיאמר.

יצחק כהן: חיבור מזויף, מעשה הזיוף הספרותי האנטישמי המפורסם ביותר.

יצחק כהן: החיבור כתוב בצורת קובץ דינים-וחשבונות של דיונים חשאיים, כביכול, של מנהיגות היהדות הבין-לאומית, זקני ציון, בדבר תוכניתם להשתלט על העולם.

יצחק כהן: לראשונה הופץ החיבור ברבים ברוסיה, והוא עיבוד מתוך סאטירה נגד נפוליאון השלישי, פרי עטו של מוריס ז'ולי, שהופיעה בבריסל ב-1864.

יצחק כהן: אני לא אומר, חלילה, שהדברים קשורים, אבל כדאי שההיסטוריה תיאמר, כדי שידעו כיצד מתפתחת אנטישמיות, ושכדאי להיות זהירים, במיוחד אם אתה חבר הכנסת ובמיוחד אם אתה יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

יצחק כהן: כדאי שתלמד את זה, מר שלגי.

יצחק כהן: על-פי "הפרוטוקולים", מר שלגי, וההקדמות והפירושים שנוספו להם, מפעילים היהודים כלי נשק שונים כדי להגשים את תוכניתם להשתלט על העולם.

יצחק כהן: הם שיזמו את המהפכה הצרפתית, את הליברליזם, את הסוציאליזם, את הקומוניזם, את האנרכיזם, וזאת כדי לחתור תחת אושיות החברה האירופית.

יצחק כהן: נוסף על כך, מתמרנים היהודים במחירי הזהב, מחוללים משבר כספי, משתלטים על אמצעי התקשורת, מטפחים דעות קדומות על רקע דתי ואתני, בונים מסילות ברזל ומעברים תת-קרקעיים שמהם יפגיזו את הערים אם תתעורר התנגדות.

יצחק כהן: כאשר יגיעו לשלטון, ינהיגו היהודים משמעת קשה ונוקשה ביותר למלך יהודי.

יצחק כהן: את זרעי "הפרוטוקולים" אפשר לראות בניסיונות של ריאקציונרים להסביר את המהפכה הצרפתית.

יצחק כהן: באמצע המאה ה-19 הופיעו טיעונים גם בעיתונות הגרמנית.

יצחק כהן: אב-טיפוס של "הפרוטוקולים" הופיע בברלין ב-1868, ברומן "ביאריץ" מאת הרמן גדשה, שהתפרסם בשם העט סר ג'ון רטקליף.

יצחק כהן: אחר כך שונה השם.

יצחק כהן: בפרק הקרוי "בבית-העלמין היהודי בפראג" מתוארים נציגי 12 שבטי ישראל הנועדים לכנס שלהם הנערך אחת ל-100 שנה, והם מדווחים על התקדמות הקשר שלהם להשתלט על העולם.

יצחק כהן: בסוף הישיבה נואם היושב-ראש משבט לוי ומביע את התקווה שבהתכנסות הבאה, כעבור 100 שנה, יהיו היהודים "נסיכי העולם".

יצחק כהן: הנאום, שעתיד היה להתכנות "נאומו של הרב", היה הרכיב הבסיסי של "הפרוטוקולים" ופורסם ברבים לפני הופעתם ואחריה.

יצחק כהן: רעיונות דומים פורסמו ברוסיה בסוף המאה ה-19, בעיקר בספריו של עוסמן ביי.

יצחק כהן: נראה, רבותי, ש"הפרוטוקולים" עצמם זויפו בימי פרשת דרייפוס בידי איוונוביץ' רצ'קובסקי, ראש שלוחת חוץ-לארץ במשטרה החשאית הרוסית, שמקום מושבה היה לא פחות מאשר פריס.

יצחק כהן: חוגי הימין בצרפת היו מעוניינים במסמך המפליל את אלפרד דרייפוס בקשר כביכול, והרוסים הסתייעו בו למדיניות האנטישמית שלהם.

יצחק כהן: ב-1903 פרסם הסוכן הצאריסטי פבולצ'י קרושוון גרסה מקוצרת של ה"מסמך" בקונטרס ושמו "תוכנית לכיבוש העולם בידי היהודים".

יצחק כהן: ב-1905 פרסמו קרושוון ומייסד הארגון האנטישמי "המאה השחורה" גרסה מלאה של "הפרוטוקולים", ושמה "שורש בעיותינו".

יצחק כהן: את הגרסה שלימים היתה רבת ההשפעה מכולן פרסם סרגי נילוס במהדורה השלישית של ספרו הנפוץ "הגדולים בקטן", שיצאה לאור ב-1905.

יצחק כהן: נראה שרצ'קובסקי, שהיה אחד מעמיתיו של נילוס, הוא שהעמיד לרשותו את ה"מסמך".

יצחק כהן: מתנגדי המהפכה הרוסית שנמלטו למערב הביאו עמם את "הפרוטוקולים".

יצחק כהן: פיוטר ניקולייביץ' שבלסק-בורק ופיודור ויקטורוביץ' וינברג פרסמו את כל כתבי היד של "הפרוטוקולים" במהדורה השלישית של השנתון שלהם "לוך זבייטה" – "קרן אור" – בברלין ב-1920.

יצחק כהן: שנה לפני כן יצאה לאור גרסה גרמנית של "הפרוטוקולים", ושמה "סודות זקני ציון", מאת לודוויג מילר, בשם הבדוי גוטפריד צור בק.

יצחק כהן: במהרה החלו הנאצים להשתמש ב"פרוטוקולים".

יצחק כהן: בשנים 1919-1923 כתב האידיאולוג הנאצי אלפרד רוזנברג, שאף הוא היה מהגר מרוסיה, חמישה קונטרסים על "הקשר היהודי".

יצחק כהן: עד לנפילתו של הרייך השלישי נהגו עיתונו של יוליוס שטרייכר, "דר שטירמר", ועיתון המפלגה הנאצית, "פלקישר ביאובכטר", לפרסם תכופות מובאות מן "הפרוטוקולים", וב-1933 פורסמה מהדורה נאצית של "הפרוטוקולים".

יצחק כהן: בשנות ה-20 פורסמו "הפרוטוקולים" לראשונה בארצות-הברית, כאשר פרסמו כמה עיתונים את תמציתם בקושרם את הקשר היהודי לבולשביזם.

יצחק כהן: אחד העיתונים הללו היה עיתונו של הנרי פורד, "דירבורן אינדיפנדנט", שבקיץ 1920 פרסם סדרת מאמרים שהתבססו על "הפרוטוקולים".

יצחק כהן: כעבור זמן-מה פורסמו "הפרוטוקולים" בצורת ספר: "היהודים הבין-לאומיים: הבעיה הנוקבת ביותר בעולם" – זו הכותרת של הספר.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד חצי דקה לאדוני.

יצחק כהן: אני מסיים.

יצחק כהן: הספר נדפס ב-500,000 עותקים.

יצחק כהן: ביוני 1927 התנער פורד מאחריות למאמרים וניסה להוציא את הספר מהשוק, אך בינתיים תרגמוהו לשש שפות.

יצחק כהן: מורי ורבותי, הזמן כלה, חבל, אבל כמה צריכים להיות זהירים.

יצחק כהן: אני לא אומר שהדברים קשורים, אבל כמה צריכים להיות זהירים, במיוחד כשנמצאים במדינה שלא אוהדת אותנו, בסביבה עוינת, מול גרמנים, צרפתים, נורבגים.

יצחק כהן: הספר "הפרוטוקולים של זקני ציון" הוצא במהדורות שונות: מהדורה צרפתית של "הפרוטוקולים" משנת 1934 – "הסכנה היהודית"; מהדורה צרפתית של "הפרוטוקולים" משנת 1921 - על כריכתה כתוב "הסכנה היהודית"; מהדורה נורבגית של "הפרוטוקולים"; מהדורה גרמנית; מהדורה גרמנית נוספת.

יצחק כהן: הוא תורגם ברחבי העולם לפולנית, רומנית, הונגרית, צ'כית, סרבו-קרואטית, יוונית, איטלקית, ספרדית, פורטוגלית, פלמית, שבדית, לטבית וערבית.

יצחק כהן: כמה צריכים להיות זהירים, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך.

יצחק כהן: יש לך מחלוקת?

יצחק כהן: – פה בארץ.

יצחק כהן: אתם לא אוהבים את היהדות?

יצחק כהן: תבוא פה לבית הזה, לאיזה חדר סגור – אפילו לחדר שלך – ותנהל דיון.

יצחק כהן: אל תלך למועצת אירופה ותכפיש את ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יצחק כהן: שם לא מעניינות אותם ש"ס, שינוי.

יצחק כהן: שם בא יושב-ראש ועדת החינוך ומטיל רפש במערכת החינוך בישראל, במשרד החינוך בישראל, במדינת ישראל.

יצחק כהן: בושו והיכלמו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק כהן, ואני מבין שחבר הכנסת שלגי, כפי שציפינו - - -

יעקב מרגי: - - -

יולי יואל אדלשטיין: לפי התקנון, חבר הכנסת שהוא נושא ההצעה לסדר-היום עונה לפני הממשלה.

אילן שלגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: ואתה מקבל גם עשר דקות.

אילן שלגי: היות שמגיע לי זמן זהה, אני מקווה שאדוני מדד גם את זמן החריגה, אם כי ייתכן שלא אזדקק לו.

יולי יואל אדלשטיין: כיוון שאני בטוח שבזמן נאומך לא יהיו קריאות ביניים כלל וכלל, עשר דקות יספיקו לך.

יולי יואל אדלשטיין: אם יהיו, נוסיף לך זמן.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: אני רוצה לשאול את חבר הכנסת כהן: מדוע אתה חוזר ומנסה להעלות את הנושא?

אילן שלגי: הרי מה שאתה עושה זה גול עצמי.

אילן שלגי: כבר היית בתקשורת, ונאלצתי להשיב; כבר באת לוועדת האתיקה של הכנסת הזאת, ונאלצתי להשיב.

אילן שלגי: נראה שיותר נוח לך שהדבר יידון כאן היום, ולא בוועדת האתיקה.

יצחק כהן: - - -

אילן שלגי: אני רוצה להזכיר לך, חבר הכנסת כהן, שבשיג ושיח שהיה לנו בתקשורת אתה גם מצאת לנכון באחת ההזדמנויות לקרוא לי "מוסר", ועד כמה שאני יודע בידענותי הקטנה, מוסר זה מישהו שדינו מיתה, חלילה.

אילן שלגי: אני לא יודע עד לאן נסחפת, אבל כך אמרת, ויש לי התמליל פה.

אילן שלגי: העובדות לאשורן הן כאלה: הדיון היה בתת-ועדה של הוועדה הפוליטית באירופה, ועדת המזרח התיכון, שהיא ועדת משנה של הוועדה הפוליטית.

אילן שלגי: היה דיון בפריס ביום 24 באוקטובר, ואם שמעת אותי במוצאי שבת, חברי יצחק כהן, זה לא היה ב-20 בחודש, פרשת תם, אלא ב-25 בחודש, וייתכן שזו היתה פרשת תם, אינני יודע.

אילן שלגי: על כל פנים, בדיון הזה באו - - -

יצחק כהן: - - -

אילן שלגי: רבנו תם.

יולי יואל אדלשטיין: הוא התכוון לזמן צאת השבת.

אילן שלגי: אבל זה היה 25 בחודש, מה לעשות.

רוני בר-און: יש כאלה שכל יום - - -

אילן שלגי: אנחנו באנו למועצת אירופה, ומועצת אירופה הזמינה מומחים, והיו שם מומחים ישראלים ומומחים פלסטינים.

אילן שלגי: בין המומחים הישראלים היתה גם מרצה מהאוניברסיטה העברית, שאינני רוצה לנקוב בשמה, שאמרה מלים קשות מאוד נגד ישראל בכלל, והיו שני חוקרים שעשו מחקר חיוני ורציני – ותיכף אתייחס – והחוקר ד"ר יוחנן מנור העלה את הניתוח שלו את ספרי הלימוד הישראליים.

אילן שלגי: הוא דיבר על כך שהוא בחן 500 ספרים, מהם 450 מהזרם הממלכתי ומהזרם הממלכתי-דתי ו-50 ספרים מ"הזרם האולטרה-אורתודוקסי", כך הוא מכנה אותו, ובביטוי אחר – "הזרם החוץ-ממלכתי".

אילן שלגי: והוא אומר: הגם שהספרים האלה אינם נבדקים על-ידי משרד החינוך, הם מתוקצבים על-ידי המדינה.

אילן שלגי: ובדבריו – ואני אחסוך ממך - - -

אברהם רביץ: זה השקר הראשון, שהם מתוקצבים על-ידי המדינה.

אילן שלגי: כך נאמר שם בדבריו, כפי שהוגשו למועצת אירופה, והם נאמרו באנגלית, ואני אחסוך ממך את הסבל לשמוע את הדברים באנגלית, חברי כהן.

יצחק כהן: - - -

אילן שלגי: אם היושב-ראש ירשה לי, אקרא משפט וחצי באנגלית.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אנחנו סומכים על התרגום שלך.

צבי הנדל: בכנסת – רק עברית או ערבית.

אילן שלגי: אני אעבור ישר לעברית.

אילן שלגי: אחרי שדיבר אותו חוקר ישראלי – למעשה דיברו שני חוקרים ישראלים, האחד הוא ד"ר גרוס, שהתייחס לספרים הפלסטיניים, עד כמה יש שם הסתה וגזענות, ואחר כך דיבר ד"ר מנור על הספרים הישראליים, שיבח אותם, אמר שהם מאוד מאוזנים, מציגים את הדברים בצורה הוגנת ואין בהם דעות קדומות, פרט לכמה דוגמאות מתוך הספרים של הזרם האולטרה-אורתודוקסי.

אילן שלגי: אלה היו דבריו.

אילן שלגי: ואחריו דיברתי אנוכי.

אילן שלגי: אולי אקרא מתוך הדוח של משרד החוץ.

אילן שלגי: השגריר אריה אבידור, שהוא שגרירנו למועצת אירופה והיה עמי בדיון, כותב כך בדוח שלו למשרד החוץ: "הד"ר גרוס הציג את בעיית ההסתה בספרי הלימוד הפלסטיניים, אחריו הציג הד"ר מנור את דוח ה-CMIP" – זה אותו ארגון שהוא סגן הנשיא שלו – "על ספרי הלימוד בישראל, שממנו עולה המסקנה כי אין בהם הסתה, למעט תופעות בודדות בספרים שמחוץ לזרם הממלכתי".

אילן שלגי: ובהמשך, אחרי שדיברה אותה חוקרת מהאוניברסיטה העברית, שאמרה דברים קשים מאוד על חיילי צה"ל - היא הביאה רק דוגמאות, כלומר, היא לא הציגה מחקר.

אילן שלגי: היא בחרה שבע או שמונה דוגמאות מתוך ספרים ישראליים, הציגה בהן מפת ישראל, למעלה יש צילום של שני חיילי צה"ל בריצה, והיא שואלת: לאן הם רצים?

אילן שלגי: מה הם רצים לכבוש כעת החיילים?

אילן שלגי: ועל זה כותב השגריר: "חבר הכנסת שלגי הגיב בקור רוח על דברי השטנה של המרצה מהאוניברסיטה העברית וקבע באירוניה שהם מהווים דוגמה מצוינת לאלה המטילים ספק בדמוקרטיה ובחופש הביטוי בישראל.

אילן שלגי: הוא סיכם את תמונת מצב ההסתה בצד הפלסטיני" – או.

אילן שלגי: קיי.

אילן שלגי: , עיקר דברי היו סיכום מצב ההסתה בספרי הלימוד בצד הפלסטיני – "והתחייב לפעול במסגרת ועדת החינוך של הכנסת לתיקון סממני ההסתה בתוך ספרים מהזרם החוץ-ממלכתי, שעלו בדוח ה-CMIP".

אילן שלגי: עכשיו בואו נראה על איזה קטע מדובר.

אילן שלגי: אולי דווקא טוב שחברינו הערבים אינם נמצאים פה.

אילן שלגי: מדובר על הקטע הבא: הלך הקדוש-ברוך-הוא אצל בני ישמעאל ושאל אותם: רוצים אתם לקבל את התורה?

אילן שלגי: אמרו לו: מה כתוב בה?

אילן שלגי: אמר להם: לא תגנוב.

אילן שלגי: אמרו לו: אנו לא יכולים לקבל את התורה, קשה לנו לא לגנוב.

אילן שלגי: כשאני שומע שכולנו מלמדים ולומדים שאלה בני דודינו, ומאחר שהיו לאברהם שני בנים: יצחק, שאנחנו בניו, וישמעאל, שהערבים הם בניו, ואם אומרים הערבים: קשה לנו לא לגנוב, הרי שאתה מייחס להם תכונה המוטבעת באישיותם ובאופיים - בדברים האלה אתה אומר כאילו הם אומרים: זה טבענו, ואין לך התבטאות יותר גזענית מזאת.

אילן שלגי: מה אני למד מתוך הקובלנה שהגיש חבר הכנסת כהן לוועדת האתיקה?

אילן שלגי: אני למד שהדברים האלה לא כתובים במכילתא ולא בפרשת וזאת הברכה.

אילן שלגי: פה כתוב: אמרו ליסטים היה; במקום אחר כתוב:

אילן שלגי: כי גנוב גנבתי.

אילן שלגי: כלומר, זו עריכה לטובתם של ילדי כיתה א', ולא מדובר על ספר גמרא שמונח על השולחן, אלא על ספר שהוא מקראה לכיתה א', כתיבה ועריכה: פנינה מ.

אילן שלגי: אינני יודע אם קיימת גברת כזאת, בכל מקרה שמה המלא אינו מופיע.

יצחק כהן: פנינה מלכין.

אילן שלגי: זו עריכה של ספר לימוד.

אילן שלגי: אילו הנחת על השולחן ספר גמרא כפי שהוא, עדיין הייתי אומר: אל תלמד אותו לבני שש, למקראה לכיתה א', אבל פה עשית עריכה באותיות גדולות ובניקוד לילדים בני שש.

אילן שלגי: אתה גם אינך מלמד אותם מדרשים כמו הלכות נידה.

אילן שלגי: תבחר מה אתה מלמד ילדים בני שש, באיזה סגנון ובאיזו עריכה.

אילן שלגי: השוני בינינו, חבר הכנסת כהן, הוא שאתה חוזר לפה שוב ושוב, כי מה לעשות, אתה מריונטה שבאה לכאן לפי מצוותו של מישהו.

נסים זאב: - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, נא לא להפריע.

נסים זאב: אתה מאמין בכלל שיש הקדוש-ברוך-הוא?

אילן שלגי: אנחנו הרי יודעים ש"מעיין החינוך התורני" הוא בבת עינו של הרב עובדיה יוסף.

אילן שלגי: דרך אגב, באותו כינוס אמרו הפלסטינים שהרב עובדיה יוסף כינה אותם "נחשים".

אילן שלגי: על כך רק אמרתי שישראלים רבים, בכלל זה אני, הצטערנו על האמירה הזאת.

אילן שלגי: הערבים הם נחשים, טבעם הוא לגנוב, מה לעשות, זו דרככם.

אילן שלגי: אנחנו רואים את כל בני האדם שווים.

אילן שלגי: אלה ששלחו אותי לכאן רואים את כל בני האדם שווים - גברים ונשים.

יצחק כהן: חוץ מש"ס.

יגאל יאסינוב: אתם לא עם.

אילן שלגי: דרך אגב, אתם פה בכנסת 11 גברים, ברוך השם, כי בכנסת הקודמת הייתם 17 גברים.

אילן שלגי: לדעתכם הרי אנחנו העם הנבחר, אנחנו טובים יותר מאחרים, גברים שווים יותר מנשים - ראית גבר ואשה טובעים, תציל קודם את הגבר, זו דרככם.

אילן שלגי: הדרך שלנו שונה, מה לעשות?

אילן שלגי: אז אתה בא לכאן במצוות מרן, שלגביו הערבים הם נחשים - -

נסים זאב: בגלל ההסתה שלך.

אילן שלגי: - - אני בא לכאן במצוות הדמוקרטיה, הליברליזם, השוויון, אחינו הערבים.

אילן שלגי: קשה לכם שפתאום מישהו בא ואומר: יש אצלכם סממני הסתה וגזענות.

אילן שלגי: אתם כל הזמן רגילים להאשים אחרים בגזענות.

נסים זאב: כל זה מיושב-ראש ועדת החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת שלגי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שרת החינוך, חבר הכנסת צבי הנדל, יגיד דברים בשם הממשלה.

צבי הנדל: כבוד היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה שלא הספקתי להתייעץ עם ראש הממשלה, אף שאני מדבר בשם הממשלה, ואני אומר את הדברים לפי הבנתי.

צבי הנדל: ראשית, הערה לידידי חבר הכנסת יצחק כהן.

צבי הנדל: אין לי ספק שבאמירתו של חבר הכנסת שלגי, בניגוד לדעתך וגם לדעתי, כוונותיו בוודאי לא היו כאלה שניסית להציג פה בהשוואה לזקני ציון וכו'.

צבי הנדל: אני מניח שכוונותיו היו טהורות.

יצחק כהן: תקרא את עיתוני שינוי.

צבי הנדל: אני מדבר עכשיו על חבר הכנסת שלגי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע שהדיאלוג בין הממשלה לאופוזיציה לא יתנהל בצורה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע מדבר סגן שרת החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת כהן ושטרן וכל שאר החברים המשתתפים ברב-שיח, אני מבקש לאפשר לסגן שרת החינוך לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

צבי הנדל: עוד משפט טכני.

צבי הנדל: למיטב ידיעתי, לא משרד החינוך הוא זה שמצנזר ספרי לימוד של "מעיין החינוך התורני".

צבי הנדל: עד כאן דברים בכותרות.

צבי הנדל: לעצם העניין.

צבי הנדל: אני חושב שנפלה שגגה מתחת ידך, חבר הכנסת שלגי.

צבי הנדל: בנושא של איפה דנים, איך דנים והקונוטציה שדנים בה, כפי ששמעתי ממך עכשיו בוודאי הובהרו לי הדברים ואני מרגיש יותר טוב, כי בסופו של דבר אני מרגיש חבר אתך.

צבי הנדל: כשאתה מספר מה היתה הקונוטציה בדיון הזה, הקטע הזה מתגמד לעומת כל ה"עליהום" והניסיון שלך לעמוד בפרץ.

צבי הנדל: מצד אחר, מותר לדעת שביהדות יש ספרי מדרש וספרי אגדה.

צבי הנדל: זה מדרש ידוע.

צבי הנדל: אני לא יודע אם למדתי אותו בבית-הספר או לא, אבל אני יודע אותו על בוריו, למדתי אותו לא פעם אחת ולא פעמיים, ולא מתוך כוח ההסתה.

צבי הנדל: בכלל לא בטוח שבני ישמע

צבי הנדל: אל הם הערבים של היום, או שהערבים של היום הם צאצאים של בני ישמעאל.

צבי הנדל: זאת אומרת, הקשר הוא לא כזה מיידי.

צבי הנדל: יש חוקרים בתחום הזה שיגידו לך שאין קשר ביניהם.

צבי הנדל: להפוך את זה למשהו עכשווי, שהיום הוא מאוד מתוח ומתסיס, שהרי רוב רובה של ההוויה שלנו היא על הסכסוך הערבי-ישראלי - גם זה צריך להיעשות בזהירות.

צבי הנדל: אנחנו לא הולכים לשכתב את ההיסטוריה היהודית.

צבי הנדל: אני נדרש במשפט או שניים לישיבה שניהלת היום על ועדת-שנהר.

צבי הנדל: מי שלא יודע, ועדת-שנהר מונתה בזמנה על-ידי השר זבולון המר, זיכרונו לברכה, כדי לבדוק את הדרכים לשילוב תכנים יהודיים במערכת החינוך הלא-דתית, כדי שלא יהיה ניכור כלפי המורשת היהודית של העם שלנו כאן במדינת ישראל.

צבי הנדל: כששאלו את גברת שנהר, שנכחה בוועדה, למה כל כך קשה להכניס את התכנים האלה למערכת החינוך, היא אמרה שתי סיבות - אחת עולמית, לא משנה מהי כרגע, ואחת ישראלית.

צבי הנדל: היא אמרה שהיא מרגישה שאולי הקיטוב בתוך הכנסת בין נבחרי הציבור בעניינים היהודיים-הדתיים משדר גם למטה, גם לתלמידים וגם להורים, שכל כך מפחדים ומבוהלים כאשר מדברים אתם על עניינים שביהדות.

צבי הנדל: אני מייד קפצתי ואמרתי שהיא צודקת.

צבי הנדל: אנשי ש"ס שהיו בוועדה התקוממו נגדי ואמרו שאני טועה.

צבי הנדל: הם פשוט חשבו שאני מתכוון לזה שהחרדים, שהמפלגות הדתיות עושות את הנזק, ואני לא לזה התכוונתי.

צבי הנדל: אני התכוונתי לפולמוס ול"מודה" החדשה - אני אומר את זה באמת לא כדי לקנטר, אני אומר את זה בדם לבי - שהביאה מפלגה, מפלגתך, לכנסת הזאת בהקשר זה.

צבי הנדל: גם אם לא תמיד כוונתכם היא כמו שהיא מוסברת בחוץ, כך היא מצטיירת.

צבי הנדל: וגם אם יש ביניכם כאלה שיודעים ללמוד תורה לא פחות מאף אחד אחר היושב בבית הזה, ואולי גם יותר, לא כך מבין את זה הציבור.

צבי הנדל: ולכן, כשאנחנו באים לדון בענייני יהדות - זאת הסיבה שקיבלתם 15 מנדטים.

צבי הנדל: כי יש כעס גדול שהצטבר בציבור, ועכשיו, כשמלבים אותו עוד קצת, כשאתה לוקח את כל המכלול הזה - לזה התכוונתי.

צבי הנדל: כשאנחנו מתכתשים בבית הזה, זה מקרין גם כלפי מטה.

צבי הנדל: אני מציע שבכל הנוגע לתכנים יהודיים, שלפעמים אתה לא מודע להם ואתה לא עושה את זה מתוך רוע לב - אני רוצה להאמין שאתה לא עושה את זה מתוך רוע לב - צריך לספור עד עשר, אולי להתייעץ.

צבי הנדל: אולי לחשוב טיפה, כי זה מאוד מרגיז - אתה מבין, ודאי - יהודים שזאת אמונתם, זו גם אותה מסורת מבית סבא ואבא וסבא של סבא, שהחזיקה את העם הזה אלפיים שנה בגלות.

צבי הנדל: בדיוק המדרשים האלה ובדיוק האגדות האלה, ובזכותם נשארנו עם, אף שאין-סוף עמים התפרקו במהלך ההיסטוריה, ודאי כאלה שלא היתה להם מדינה, אבל גם כאלה שהיתה להם מדינה.

צבי הנדל: אבל אנחנו, בלי מדינה ובלי בית לאומי החזקנו מעמד כעם, אף שהיינו מפוזרים בכל העולם, בגלל אותה יהדות שורשית, אותו עומק אדיר, אותו ספר הספרים שהבאנו לעולם, אותם מדרשים ואגדות שהתפתחו מסביב לעניין הזה, שזה מטען עצום שכל העולם לומד ממנו.

צבי הנדל: חלק מעתיק אותו מזויף, חלק מעתיק אותו פחות מזויף, אבל אין עוד דבר כל כך מרכזי בתרבות העולמית כמו ספר הספרים שלנו.

צבי הנדל: בוודאי גם כל מה שעוטף אותו, גם התורה שבעל-פה, גם המדרשים.

צבי הנדל: לכן, אני מציע לכולנו להיות מאוד זהירים בדברים שבקדושה.

צבי הנדל: אני מאמין באמונה שלמה שכוונתך טהורה.

צבי הנדל: המעשה בעייתי.

צבי הנדל: לא ישנו את הספר הזה, כי לא הם המציאו את המדרש הזה, והוא משרת אותנו כעם כבר המון שנים.

צבי הנדל: אני רק אומר:

צבי הנדל: אם נידרש לזה בעתיד - מה שנעשה כבר נעשה - אם נידרש לדברים כגון אלה בעתיד, כדאי לבדוק אותם, לברר אותם, פנימה בתוך הבית בזהירות רבה.

צבי הנדל: גם אם אין לך מענה באותו רגע באירופה, לפחות שיהיה לך לפעם הבאה, כי נושא כזה יכול להשניא אותנו שלא בצדק ושלא ביושר.

צבי הנדל: כי התרבות היהודית, הערכית, מקרבת בין עמים ובין בני-אדם יותר מכל תרבות אחרת בעולם.

צבי הנדל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לסגן השרה.

יולי יואל אדלשטיין: לא שאלתי את סגן השרה מה הוא מציע.

צבי הנדל: אני מציע להסיר מסדר-היום.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: דיון במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, יש לנו הצעה של חבר הכנסת כהן - דיון במליאה, הצעה של הממשלה להסיר את הנושא מסדר-היום, ולחבר הכנסת אברהם רביץ יש, כנראה, הצעה לקיים דיון בוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: תיכף נשמע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעה אחרת, חבר הכנסת רביץ.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, יש לי אליך בקשה.

אברהם רביץ: אם תאמר לי שלא, אז לא אתחיל.

אברהם רביץ: אני אצטרך קצת יותר מדקה.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה לא יחרוג ב-30 שניות.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רואה, יש פה לחץ של כמה חברי כנסת שמבקשים גם כן הצעה אחרת, ואת זה התקנון לא מאפשר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אתה תדבר גם בשמם, בבקשה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני פונה אליך, מר שלגי, ובעיקר אל כל אלה ששמעו אותך שם, באירופה - אולי בעולם כולו.

אברהם רביץ: אני רוצה לסנגר - מפורש: לסנגר - על עם ישראל, בכך שאומר את הפרשנות האמיתית המקובלת והנכונה של אותו מדרש.

אברהם רביץ: אני מאמין בכל מדרש, אבל צריך לדעת ללמוד מדרש, כמו שצריך לדעת ללמוד דף גמרא שאתה כיבדת אותו.

אברהם רביץ: המדרש הזה אומר דבר אחד פשוט.

אברהם רביץ: הוא לא אומר שכאשר פנו לעם ישראל, עם ישראל אמר:

אברהם רביץ: אנחנו לא רוצחים, רק הם.

אברהם רביץ: אנחנו לא גנבים, רק הם.

אברהם רביץ: אנחנו לא נואפים, רק הם.

אברהם רביץ: לא אמר את זה.

אברהם רביץ: לא זאת היתה התשובה.

אברהם רביץ: התשובה היתה: נעשה ונשמע.

אברהם רביץ: ומדוע זה כל כך חשוב?

אברהם רביץ: כי הקדוש-ברוך-הוא רצה לתת את התורה רק לעם, מכל העמים שהיו אז, שהיה מוכן לקבל את הגישה הזאת: נעשה ואחר כך נשמע.

אילן שלגי: מדרש יפה.

אילן שלגי: עד פה.

אברהם רביץ: זה כל-כולו של המדרש.

אברהם רביץ: ואין כאן שום אמירה.

אברהם רביץ: אני אומר את זה לגבי האנטישמים השונים שינצלו את דבריך - ואין ספק שהם ינצלו.

אברהם רביץ: ובזה אני חוזר על דברי סגן השר.

אברהם רביץ: אנחנו מאוד זהירים.

אברהם רביץ: יש לנו קודים משלנו.

אברהם רביץ: ומי שאיננו מעיין עיון נכון, עיון היטב, יכול למצוא כל כך הרבה דברים גרועים במדרשים שלנו, בכל מיני הלכות שאינן מתיישבות עם השכל הפשוט של האדם כאשר הוא קורא פסקה מסוימת ולא רואה את המכלול.

אברהם רביץ: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שחשוב שכולנו נלמד - לפני שאנחנו משתמשים בספר החשוב הזה, במדרש, בתלמוד, בנגלה ובנסתר - לעיין עיון אמיתי ולשאול את המדרש מה הוא אומר על עצמו, איך הוא מפרש את עצמו.

אברהם רביץ: הפירוש הזה, שאמרתי, זה לא המצאה שלי.

אברהם רביץ: תיכנס לכל חדר, לכל תלמוד-תורה, לכל ישיבה, בכל הגילים - אינני יודע על ילדי הגן - בכל הגילים, ותשאל אותם מה הפירוש של זה.

אברהם רביץ: מדוע באמת הוא נתן לנו תורה.

אברהם רביץ: הרי לא אמרנו שאנחנו צדיקים.

אברהם רביץ: אבל, יש בנו הרצון, התכונה הפנימית, השקפת העולם: אנחנו מוכנים לשמוע את דברי הקדוש-ברוך-הוא, בלי להתנות אתו תנאים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

אברהם רביץ: אני מודה לך, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רביץ על נאום שכולו דברי תורה, ולכן גם התארך קצת, אבל מי אני שאפסיק דברי תורה באמצע.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו, אם כן, צריכים להכריע.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה חברי כנסת שביקשו לומר את דברם כהצעה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, תקנון זה תקנון.

יולי יואל אדלשטיין: אם הדיון יעבור למליאה, תוכלו לומר את דבריכם החשובים.

דוד אזולאי: אני רוצה להתייחס לתקנון, אדוני.

דוד אזולאי: אני ביקשתי להסיר את הצעתו של חבר הכנסת שלגי - - -

יולי יואל אדלשטיין: לחבר הכנסת אילן שלגי אין הצעה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת, אני מזכיר בפעם השלישית - הטענה שלך ברורה, אבל לצערי הרב היא לא מגובה על-ידי התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: הוא דיבר לפי סעיף 88(ז), כפי שהסברתי, שהוא סעיף שמתייחס רק לנושא הספציפי הזה, כשיש הצעה לסדר-היום שנושאה פעילות של סיעה כלשהי או חבר כנסת כלשהו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין את הרצון שלך, חבר הכנסת אזולאי, אתך הסליחה.

יולי יואל אדלשטיין: אין באפשרותי.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברי הכנסת שטרן ואלדד ונוספים ביקשו, אבל לא אפשרתי להם.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, הצבעה בעד - פירושה קיום דיון במליאה בנושא הזה, הצבעה נגד - פירושה להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע - מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 116 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום - 9 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - 4 נמנעים - 1 ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד - 9, נגד - 4, אחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, הדיון בנושא: דברי יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות במועצת אירופה נגד החינוך התורני, יידון במליאה במועד שתקבע נשיאות הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ["דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ח, עמ' 4363.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, הנושא הבא שלנו:

יולי יואל אדלשטיין: מספר הישראלים השוהים בחו"ל - דיון בעקבות הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת יורי שטרן מיום 23 ביולי 2003.

יולי יואל אדלשטיין: יפתח את הדיון חבר הכנסת יורי שטרן, ועשר דקות לרשותו.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן ידברו כל אלה שנרשמו לדיון חשוב זה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי, אני אתחיל מסיום הנושא הקודם.

יורי שטרן: אני רוצה להגיד לחברי, חבר הכנסת אזולאי, חבר הכנסת כהן, חבר הכנסת נסים, חבר הכנסת רביץ - אני רוצה לברך את חבר הכנסת אילן שלגי, שעשה במועצת אירופה עבודה חשובה מאוד.

יורי שטרן: הרי זו אולי הפעם הראשונה זה שנים שבאמת היינו במתקפה נגד ההסתה הפלסטינית.

יורי שטרן: הודות למשלחת רוסיה במועצת אירופה השגנו שמועצת אירופה היתה מוכנה לשבת בוועדה המדינית שלה על נושא ההסתה בספרי לימוד, והגיע חבר הכנסת שלגי עם המון חומר שמציג את מה שקורה במערכת החינוך הפלסטינית, והשיג לא מעט, כי לרוב אין שם לא אוזניים ולא עיניים בשביל הדברים שאנחנו מראים ואומרים; הכול פתוח רק לצד הערבים.

יורי שטרן: הפעם זה היה שונה.

יורי שטרן: אני מצטער על האמירה שאמרת, ההוקעה העצמית הזאת, אני לא חושב שהיא במקום, אף שיש דברים שכדאי לבדוק, ואני חושב שעל זה עוד יהיה דיון.

יורי שטרן: אני, כאחד מהמשתתפים במשלחת שלנו למועצת אירופה, רוצה להודות לך על מה שעשית, ואני יודע כמה זה קשה.

יורי שטרן: האווירה שם מאוד מאוד נגדנו.

יורי שטרן: עכשיו לנושא שעל סדר-היום: היום פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות", וכבר דיברו על כך חברי הכנסת בדקת הדיבור, שכל ישראלי חמישי ענה בחיוב בסקר שעשה "מכון סמית" - אם יבטיחו לו תנאי מחיה סבירים בחו"ל, האם הוא מוכן לעזוב את הארץ.

יורי שטרן: ואז כבר אמרו: הנה, זה נתון דרמטי.

יורי שטרן: עד כמה שזכור לי, בסקרים דומים שנעשים כמעט מדי שנה, או מדי כמה שנים - אני זוכר נתונים יותר דרמטיים משנות ה-80.

יורי שטרן: אני לא רואה פה שום מגמה.

יורי שטרן: יותר מזה, אני גם מכיר את הנתונים בארצות אחרות באירופה.

יורי שטרן: בבריטניה אחוז האנשים שמוכנים לעזוב את המדינה ולהגר למקום שיש בו חיים יותר טובים הוא כזה, או אפילו יותר גבוה.

יורי שטרן: לכן, בואו נראה את הדברים בפרופורציה הנכונה.

יורי שטרן: אני רוצה לקבוע, שעם ישראל, שזה שלוש שנים מותקף ונעשה בו טבח, ורוצחים ופוגעים בו הערבים השכנים שלנו, האומללים האלה שהסכמי אוסלו הביאו אותם ללבה של הארץ הזאת; התנאים הכלכליים הקשים, התנאים החברתיים הקשים, שרק בחלקם הקטן הממשלה אשמה - בגדול, זו המציאות הקשה שלנו.

יורי שטרן: זה שרוב האנשים לא עוזבים את המדינה, זה ציון לשבח לישראלים וליהודים.

יורי שטרן: את זה אנחנו צריכים לדעת בראש ובראשונה.

יורי שטרן: העובדה שבמשך שנים מצטברות קהילות ישראליות גדולות בארצות-הברית ובכמה מדינות באירופה - היום גם ברוסיה, במוסקבה ובסנט-פטרבורג יש אלפים, אם לא עשרות אלפים של הישראלים החוזרים לשם - זאת עובדה שלא מבדילה אותנו משאר העמים.

יורי שטרן: זה לא משהו חריג, אבל זה כואב, ואנחנו צריכים לייחס לזה את מלוא הכובד, כי אם חלילה יימשך המצב שנים רבות נוספות, ממדי הירידה יכולים לגדול, והם בטח גדלים גם היום, אף שהקצב הוא הרבה יותר אטי ממה שרבים ציפו כשהעסק הזה פרץ והאינתיפאדה הזאת פרצה, והיו אנשים פסימים שאמרו שהיהודים לא יעמדו בזה.

יורי שטרן: ככה חשבו הערבים, כך חשב ערפאת וכך חשבו רוב הפרשנים שלנו.

יורי שטרן: כך חשב ראש הממשלה אהוד ברק, שרצה לתת את הכול, כי גם רבין אמר בזמנו שאנחנו לא מסוגלים לעמוד במבחנים הקשים, ולכן בואו ניתן, ניתן, ניתן, ניסוג, ניסוג, ניסוג, אולי נקנה על-ידי זה את השלום המבוקש.

יורי שטרן: שלום לא קנינו, לא קיבלנו, קיבלנו מלחמה.

יורי שטרן: אבל אם אנחנו מסתכלים על התופעה הזאת כתופעה שחייבים להתמודד אתה, יש כמה וכמה דברים שהממשלה יכולה וחייבת לעשות.

יורי שטרן: אני אומר, מעבר לתיקוני המדיניות הכלכלית, שהם חשובים בזכות עצמם, כי זו מדיניות נכונה חלקית - יש בה הצמצום הנדרש בהוצאות הממשלה, אין בה העידוד הנדרש לפעילות הכלכלית.

יורי שטרן: המדיניות החברתית היא תולדה של צמצום המשאבים שיש לממשלה, אבל היא גם מלאה עיוותים, שפשוט נובעים מהחישוב הלא-נכון.

יורי שטרן: אטימות חברתית, אי-הבנה של מה שקורה בארץ, המצוקות האמיתיות, תופעות שלא ידענו זה עשרות שנים - זה בהחלט חייב טיפול.

יורי שטרן: אבל, בראש ובראשונה, מה שחסר לנו זה האופק האסטרטגי, זה חזון - חזון כלכלי, חזון מדעי, חזון תרבותי וגם חזון מדיני, שבראש ובראשונה הוא צריך להיבנות, לדעתי, על ניצחון.

יורי שטרן: הרי איזה סקרים מוכרים לנו?

יורי שטרן: אומרים שאין טעם להילחם במחבלים ובשולחיהם וברשות הפלסטינית, שהיא נותנת החסות הגדולה ביותר לטרור, אין טעם להילחם בה, כי בסוף הכול נגמר ליד שולחן הדיונים, אז בואו נתחיל בשולחן המשא-ומתן.

יורי שטרן: זה לא נכון.

יורי שטרן: המלחמה מסתיימת בראש ובראשונה בניצחון.

יורי שטרן: אחרי הניצחון יכול להיות שיח, אחרי הניצחון אפשר לדבר על הסדרים כלשהם.

יורי שטרן: קודם כול, חייבים לנצח.

יורי שטרן: ההחלטה האסטרטגית המרכזית שחסרה לנו זה שלוש שנים היא החלטה להכריע את הטרור הפלסטיני, את הטרור הערבי הצבאי.

יורי שטרן: זו ההכרעה - - -

קולט אביטל: - - -

יורי שטרן: זו ההכרעה שחייבת להתבצע לפני הכול.

יורי שטרן: כל הנסיגות האלה, כל הטמטום הזה של חלוקת ירושלים, של העברת שטחים, של עקירת היישובים, הם אלה שגורמים לזעזוע אמיתי בעם, כי אנשים מאבדים אמונה בכך שאנחנו פה, באמת חזרנו ולנצח.

יורי שטרן: כל אלה הן הצעות שמגדילות את החשש, שהקיום שלנו בארץ-ישראל הוא קיום זמני בלבד.

יורי שטרן: לכן, בראש ובראשונה, מה שחסר זה באמת חזון הניצחון הזה וההחלטה על ניצחון.

יורי שטרן: החזון הכלכלי - לא רק של יציאה מהמיתון, אלא באמת הקמה של פרויקטים לאומיים גדולים, כמו שידעה מדינת ישראל לעשות כשהיתה ענייה וקטנה.

יורי שטרן: כשישראל לא היתה אחת המדינות המפותחות, היא ידעה לעשות את המוביל הארצי, היא ידעה לעשות את הפרויקטים הגדולים בתחום הצבאי, בתעשיות הצבאיות, בחקלאות בראש ובראשונה.

יורי שטרן: והיום, כשבאמת הגענו למועדון הנבחר של הכלכלות מפותחות, אנחנו לא מציגים לעם הזה שום אמירה כלכלית אמיתית, שום פרויקט שיהיה פרויקט לאומי לדור, שבאמת ישנה את פני הארץ לטובה, שיסחוב אתו הרבה מאוד השקעות והרבה מאוד מדע והרבה מאוד טכנולוגיה חדשה.

יורי שטרן: וזה - אין לנו.

יורי שטרן: אנחנו מסכימים בחינוך, בתרבות ובמדע לבינוניות שעוד הולכת ויורדת, במקום להגיע לגדולה; במקום ליצור מצב שהמדינה היהודית הזאת מייצרת מדע ותרבות וטכנולוגיה כמו שהעם היהודי העולמי, שהוא רק פי-שניים גדול מאתנו, מייצר במדינות אחרות.

יורי שטרן: הרי אם אנחנו המדינה היהודית, אנחנו גם צריכים להיות מקום שבו היצירתיות היהודית, התרבותית והמדעית והטכנולוגית והספורטיבית, מקבלת את מלוא התמיכה והמרחב לפעילות.

יורי שטרן: וזה - אין לנו.

יורי שטרן: את הגדולים שמגיעים אלינו בתור עולים אנחנו מורידים לא לרמה של בינוניות, אלא מתחת לזה.

יורי שטרן: לכן, כשאנחנו מדברים על שורשי הירידה, הדבר המרכזי הוא החזון, החזרת הכבוד העצמי לעצמנו, הגאווה הלאומית שחייבת להיות לנו.

יורי שטרן: וזה שורש הבעיה, ורק כך אנחנו יכולים באמת לטפל בבעיות הירידה, מעבר לתיקונים הקטנים בכלכלה, בחברה, בקשר עם היורדים שצריכים לטפח אותו ולא להזניח אותו.

יורי שטרן: כל אלה הם דברים שנחוצים, נכונים, אבל הם לא פותרים את הבעיה הגדולה.

יורי שטרן: הבעיה המרכזית היא להחזיר לעצמנו את הכבוד העצמי שלנו, את הגאווה הלאומית שלנו, את החזון, את חזון הגדולה שאפשר לממשו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת יורי שטרן, יוזם הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו רשימת משתתפים בדיון, והראשון בהם הוא חבר הכנסת אריה אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת יעקב מרגי, אחריו - חבר הכנסת דוד אזולאי, ואחריו - חבר הכנסת אברהם רביץ.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לכל משתתף, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנו נדרשים היום לשאלת הישראלים השוהים בחו"ל.

אריה אלדד: מאות אלפי ישראלים עזבו את הארץ בשנות המדינה, כי היה להם רע או כי קיוו שיהיה להם טוב יותר במקום אחר, כי לא רצו לשרת בצבא או לא רצו כי ילדיהם ישרתו בצבא, כי לא רצו למות ברחובות ובבתי-הקפה או כי פחדו שילדיהם יירצחו באוטובוסים.

אריה אלדד: בעיקר נכון לומר כי הכוחות שהחזיקו אותם כאן היו חלשים מהכוחות שמשכו אותם למדינות הים או שדחפו אותם החוצה מכאן.

אריה אלדד: אבא שלי, עליו השלום, היה מתבונן ביורדים ואומר: הציונות הצליחה להוציא את היהודים מהגלות, אך לא הצליחה להוציא את הגלות מהיהודים.

אריה אלדד: המהפכה הציונית היתה חילונית בעיקרה.

אריה אלדד: היה צורך במשהו שינתק את העבותות, את החיבור למסורת, לעיירה, לקהילה, שיאפשר מהפכה אמיתית, לאומית, ציונית.

אריה אלדד: הכוח הזה היה הכרחי לדור הראשון של המהפכה, אבל הוא הפך להיות התולעת המכרסמת בשורשים, החולשה והרדידות של השורשים והגורם שמאפשר לישראלים להינתק בלא כאב, בקלות יחסית, ממולדתם ולנדוד, להגר, לרדת.

אריה אלדד: אין שום סיכוי שנשרוד בארץ אם לא נלמד מחדש כעם להעמיק שורשים ביהדות שלנו, לשוב ולהיות יהודים.

אריה אלדד: כמעט שהפסקנו להשתמש במונח האמיתי: לרדת, יורדים.

אריה אלדד: יש בו שיפוטיות, התנשאות, חריצת דין.

אריה אלדד: רבין קרא להם "נפולת של נמושות", האם כך היה קורא גם היום לבנו שבגולה?

אריה אלדד: ראוי שנתחיל לומר את האמת, שנשוב ונעשה בעברית את השימוש בערכי, הנגזר מהיותה לשון הקודש, ובלשון הקודש הזאת מותר לומר מה טוב ומה רע, מה טהור ומה טמא, מה למטה ומה למעלה.

אריה אלדד: ארץ-ישראל למעלה ואנחנו עולים אליה ומייחלים לעלייה גדולה, וממנה אפשר רק לרדת.

אריה אלדד: ככל שהגלות מתוקה יותר, הירידה עמוקה יותר, ארוכה יותר.

אריה אלדד: עד שיבוא הפוגרום, עד שתבוא שנאת ישראל ותגרש שוב את היהודים, עד שתבוא עוד השמדה.

אריה אלדד: אפשר שאם נשוב ונלמד שיעורים פשוטים באהבת מולדת, בדגל, בהמנון ובסמל, באדמה ובעם ככל הגויים, נשוב ונהיה עם מחובר למולדתו ולא עם של צוענים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו - חבר הכנסת דוד אזולאי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכנסת קבעה על סדר-יומה דיון על מספר הישראלים השוהים בחו"ל.

יעקב מרגי: לא במקרה אנו קוראים היום בעיתון על הסקר הקשה שפורסם, שקרוב ל-20% מהישראלים ישקלו לרדת מהארץ בתנאים מסוימים, וחלק גדול יותר מלין על כך שהמדינה היהודית הולכת ומאבדת את זהותה היהודית.

יעקב מרגי: רבותי, חברי חברי הכנסת, זה כבר לא סקר של האיחוד האירופי, זה לא סקר של הממשלה באיטליה, זה סקר שנעשה בארץ, בארץ חמדת אבות, בארץ-ישראל.

יעקב מרגי: רבותי חברי הכנסת, בואו נשאל את עצמנו מה קרה ולמה זה קורה לנו.

יעקב מרגי: לצערי הרב, התשובה מצויה בנתון השני של הסקר: 51% מהנשאלים טענו שישראל נעשית חילונית יותר.

יעקב מרגי: עוד נתון שמעיד על החרדות של הנשאלים: 66% משוכנעים שיש לחזק את ההתיישבות היהודית בגליל ובנגב, דבר המעיד על ערעור הביטחון האישי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנתונים של הסקר הזה נותנים לנו תמונת מצב, שהעם היושב בציון אומר לממשלה ולמעצבי המדיניות: די לחילוניות, די להפקרות, די לחפש תרבויות זרות, די לאיבוד ערכים.

יעקב מרגי: רק לאחרונה שמענו שיושב-ראש ועדת החינוך מתבטא בכינוס שהיה בצרפת על רשת החינוך התורנית של ש"ס ועל תכניה.

יעקב מרגי: הייתי ממליץ לו לקרוא את הדוח על המצוינות, שנתן את הציון הטוב ביותר במערכות החינוך לתלמידים הדתיים.

יעקב מרגי: התלמידים הדתיים מצליחים יותר לא משום שמשקיעים בהם יותר ולא בגלל הגנטיקה שהיא יותר טובה וגם לא בגלל צבע העיניים.

יעקב מרגי: הסיבה העיקרית היא ההשקעה בערכים, ערכים יהודיים, ערכים הקושרים אותם לעמם ולארצם, ערכים של "כל ישראל ערבים זה לזה".

יעקב מרגי: לכן, הסקר שפורסם היום בעמודו האחרון של העיתון "ידיעות אחרונות" מדליק נורה אדומה גדולה ומהבהבת; נורה אדומה זו, שכל ישראלי חמישי היה עוזב את הארץ לו היה לו מקור הכנסה בחו"ל.

יעקב מרגי: אני קורא מעל במה זו ליושב-ראש הכנסת להרים את הכפפה ולקרוא בסיכום הדיון היום בכנסת למשרד החינוך ולוועדת החינוך לקיים דיונים בערכים יהודיים, ולקבוע בכנסת שבוע לחיזוק הערכים היהודיים, אף שיהודי חייב לחיות על-פי ערכיו היהודיים יום-יום ושעה-שעה.

יעקב מרגי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אני רוצה לומר, במיוחד לתשומת לבו של היוזם חבר הכנסת שטרן ולשאר הנוכחים, שתשובת השר והצעות הסיכום יהיו במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: לא ציינתי את זה בפתח הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, חבר הכנסת מרגי, גם ההצעה שלך לכלול את הדברים בסיכום תהיה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אם אני לא טועה, אולי אפילו מחר, אבל את זה אני אומר על אחריותי ולא כהודעה רשמית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

צבי הנדל: מי זה השר?

צבי הנדל: השר שרנסקי?

יולי יואל אדלשטיין: כן, השר שרנסקי יענה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להודות ליוזם הדיון, חבר הכנסת יורי שטרן, יושב-ראש ועדת הפנים.

דוד אזולאי: אני חושב שטוב שעורכים את הדיון הזה, ואני לא יכול שלא להתייחס למה שהיה בדיון הקודם, על דברי יושב-ראש ועדת החינוך.

דוד אזולאי: הייתי מצפה מיושב-ראש ועדת החינוך שיקום ויודה ששגגה יצאה מתחת ידו מחוסר ידיעה בנאמר, אבל, לצערי הרב, הוא לא נהג כך.

דוד אזולאי: יושב-ראש ועדת החינוך דבק בדברים שאמר במועצת אירופה.

דוד אזולאי: אני חושב שאין זה ראוי שיושב-ראש ועדת החינוך יוציא דיבה רעה על ילדי ישראל במועצת אירופה.

דוד אזולאי: גם אם הוא חושב שהוא צודק וגם אם הוא חושב שצריך להגיד את הדברים האלה, בואו נכבס את הדברים בתוך הבית ולא נעשה את זה בחוץ-לארץ, כשכל עמי העולם שומעים את הדברים האלה.

דוד אזולאי: מספיקים דברי ההסתה שלך ושל חבריך בארץ-ישראל.

דוד אזולאי: דבריו של חבר הכנסת אילן שלגי, יושב-ראש ועדת החינוך, פוגעים לא רק בילדי ישראל, אלא גם בחברי הבית שהוא מייצג במועצת אירופה.

דוד אזולאי: אין זה נאה ואין זה יאה שיושב-ראש ועדת החינוך הפוגע בילדי ישראל ימשיך לכהן בתפקידו.

דוד אזולאי: אני חושב שטוב יעשה אם יסיק את המסקנה הזאת.

דוד אזולאי: בנושא שעל סדר-היום, אדוני היושב-ראש, צריך לראות את הדברים בראייה הנכונה.

דוד אזולאי: לשמחתנו הרבה אין ולא יהיה תחליף לארץ-ישראל ולעם ישראל.

דוד אזולאי: כל יהודי בעולם יודע, שהבית שלו נמצא כאן, בארץ-ישראל.

דוד אזולאי: כשכל כך הרבה יהודים יורדים מן הארץ אנחנו צריכים לשאול את עצמנו - למה?

דוד אזולאי: מה יקרה לנו כרגע?

דוד אזולאי: חברי כנסת נכבדים מקיימים דיון במליאה, נוציא איזה סיכום דיון, קראנו את הסקרים, הזדעזענו, כאב לנו, אמרנו, דיברנו.

דוד אזולאי: מה הלאה?

דוד אזולאי: מה נעשה מחר בבוקר?

דוד אזולאי: כל אחד מאתנו, לצערי הרב, יחזור לעיסוקיו, וכלא היה.

דוד אזולאי: אני חושב שאחד הדברים שצריכים לעשות זה קודם כול לחזור לערכים יהודיים.

דוד אזולאי: אני אומר את הדברים כמחנך בעבר.

דוד אזולאי: כשאני נפגש עם בני נוער - ויש לנו נוער נפלא, נוער מצוין - ואני שואל אותם שאלות פשוטות ביהדות, מי הם 12 השבטים, או מהם 12 החודשים בשפת הקודש, אני מתבייש לחזור על התשובות שלהם אומרים.

דוד אזולאי: אני חושב שמשהו פגום במערכת החינוך שלנו.

דוד אזולאי: כשילד יהודי לא יודע מה זה שבת, או כשילד מגיע לבר-מצווה וצריך ללמד את אבא שלו איך להניח תפילין, אני חושב שאלו הדברים שכואבים.

דוד אזולאי: אני לא מצפה, ואני אומר את הדברים בצורה הכי ברורה, לצערי הרב, הייתי רוצה אבל אין סיכוי כזה, שכולם יניחו תפילין וכולם ישמרו שבת.

דוד אזולאי: אין דבר כזה.

דוד אזולאי: אבל לפחות הייתי מצפה שידעו את המושגים.

דוד אזולאי: עמד כאן קודם יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת אילן שלגי - -

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

דוד אזולאי: - - ודיבר על פרשת תם.

דוד אזולאי: אני לא מתכוון, חס ושלום, לפגוע בך.

דוד אזולאי: לא זאת כוונתי.

דוד אזולאי: אבל זה מושג.

דוד אזולאי: יש מושג של רבנו תם, יציאת שבת בזמן רבנו תם.

דוד אזולאי: יש תפילין של רבנו תם.

דוד אזולאי: אלה מושגים.

דוד אזולאי: אני לא מצפה שתניח תפילין של רבנו תם.

דוד אזולאי: אני לא מצפה שתשמור שבת כרבנו תם.

דוד אזולאי: אבל אני מצפה שתדע את המושגים האלה.

דוד אזולאי: אתה יושב-ראש ועדת החינוך.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לסיום אני רוצה לספר - היינו בסיור יחד בקנדה, נדמה לי, וביקרנו באחד מבתי-הספר היהודיים.

דוד אזולאי: הייתי סקרן לדעת כמה תלמידים בכיתה הזאת הולכים לבית-הכנסת בשבת.

דוד אזולאי: נדה

דוד אזולאי: מתי – למעלה מ-80% מהתלמידים - - -

אילן שלגי: באיזו שפה שאלת אותם?

דוד אזולאי: שאלתי אותם בשפת הקודש, שאולי לא כל כך אהובה עליך.

אילן שלגי: - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי סיים את זמנו.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אילן שלגי, תראה במה אתה מתעסק, תראה איזו קטנוניות, תראה לאיזו רמה אתה יורד.

דוד אזולאי: יושב-ראש ועדת החינוך.

דוד אזולאי: באמת, אני פונה אליך, תחשוב קצת, תשנה את הדברים.

דוד אזולאי: זה לא מכובד, זה לא יפה, מה שאתה אומר.

דוד אזולאי: אתה יושב-ראש ועדת החינוך.

דוד אזולאי: הייתי מצפה ממך להתנהגות קצת יותר הולמת כיושב-ראש ועדת החינוך.

דוד אזולאי: לצערי, אתה גם מייצג אותי, אבל אתה לא עושה - - -

יולי יואל אדלשטיין: בהבעת תקווה זו אנחנו נסיים.

דוד אזולאי: אני מסיים את הסיפור.

דוד אזולאי: אותם ילדים קמו ואמרו, ש-80% מהם מבקרים ומתפללים בבית-הכנסת.

דוד אזולאי: אמרתי, הלוואי עלינו בארץ-ישראל, אבל לא תיתנו.

יולי יואל אדלשטיין: לא אלמן ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רביץ - אינו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קולט אביטל, ואחריה – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, גם אני רוצה להודות לחבר הכנסת יורי שטרן על היוזמה של הדיון הזה.

קולט אביטל: אני רק מצירה על כך שבעשר הדקות שניתנו לו הוא לא ניצל את הזמן לדון על הנושא עצמו, אלא התחיל שוב בנושאים פוליטיים שלא שייכים לנושא.

קולט אביטל: אני רוצה להתחיל בחדשות טובות ובחדשות רעות.

קולט אביטל: החדשות הטובות, לאלה שמתעניינים בחינוך, הן שהמורות לאנגלית בארץ עובדות, ועובדות שעות נוספות.

קולט אביטל: יש פרנסה לכל המורות לאנגלית בארץ.

קולט אביטל: החדשות הרעות הן, שכל אותן מורות לאנגלית עובדות היום שעות נוספות בגלל אלפי הישראלים שמכינים היום בקפידה את הגירתם – זו כבר לא נקראת ירידה – לאוסטרליה, לניו-זילנד ולקנדה, מדינות שדורשות היום גם לעבור בחינה באנגלית וגם להוכיח שלאלה שרוצים להגר יש מקצוע ויש ממה להתפרנס.

קולט אביטל: אנחנו הגענו לנקודת שבר.

קולט אביטל: כיוון שהנושא שעליו נתבקשנו לדבר הוא מספר היורדים בחו"ל, הייתי רוצה לעשות שני דברים.

קולט אביטל: דבר ראשון - לתרום לפחות מידע על מה שהיה עד עכשיו.

קולט אביטל: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אדוני היושב-ראש, אומדת את מספר היורדים, אלה שהיגרו מהארץ בגלים שונים מאז 1948, ב-650,000.

קולט אביטל: אני אומרת לכם מתוך ידיעה, ומתוך זה שכיהנתי בחוץ-לארץ, במדינה כמו ארצות-הברית יש היום יותר מ-500,000 יורדים.

קולט אביטל: אני מעריכה שבגלים שונים יותר ממיליון ישראלים עזבו את הארץ, וזה דבר שצריך להדאיג אותנו.

קולט אביטל: מה שאנחנו, כמי שרוצים לעודד עלייה, צריכים לעשות זה לא רק ללכת ולגרד את התחתית שבתחתית בעלייה מארגנטינה, ואני חושבת שזה מבורך, אלא לחשוב מה אנחנו עושים כמדינה כדי להיות בקשר עם הציבור הזה.

קולט אביטל: מה אנחנו עושים כדי שהם יישארו גם ישראלים וגם יהודים וישמרו על קשר עם הארץ.

קולט אביטל: מה אנחנו עושים כדי לעודד אותם לחזור ארצה.

קולט אביטל: כי אני מאמינה שזה הציבור שיחזור לארץ, או יכול לחזור לארץ, לפני שאנחנו נביא עולים מאתיופיה, מארגנטינה או מכורדיסטן.

קולט אביטל: דבר שני, ודיברתי על זה קודם כאן היום, אנחנו צריכים לנסות לחשוב מדוע כל כך הרבה ישראלים בשנתיים-שלוש השנים האחרונות לא רק שאינם מתייחסים עוד לירידה מהארץ כאל עניין של סטיגמה, לא רק שאינם רואים בכך פגיעה במדינה, אלא רוצים לדאוג לחייהם בשקט ובשלווה במקום אחר, ומדברים על זה בפתיחות רבה בכל מקום.

קולט אביטל: אני חושבת שאנחנו צריכים לחשוב מדוע אין עלייה רבה לארץ.

קולט אביטל: הסיבה פשוטה: הפסקנו להיות אטרקטיביים.

קולט אביטל: אולי המצב הביטחוני, ואולי המצב הכלכלי, ואולי העדר העבודה בארץ, ואולי האלימות והאלימות המילולית - כל אלה הפכו את החיים כאן לקשים מאוד.

קולט אביטל: אם יש מסקנה אחת שצריך להקיש מהדיון הזה, שכולם צריכים לקחת אותו ברצינות, היא לא כמה פעמים אדם הולך לבית-הכנסת, ולא כמה הוא כן קשור או לא קשור לערכי התורה – אני חושבת שזה חשוב – אבל זאת לא הסיבה לכך שאנשים, גם אנשים דתיים, עוזבים את הארץ.

קולט אביטל: אנחנו צריכים לחשוב ברצינות רבה אילו תנאים אנחנו נותנים לאוכלוסייה בארץ, האם יש פה תקווה לימים טובים יותר.

קולט אביטל: האם אנחנו נתגבר, ואיך נתגבר, על כל הגזירות הכלכליות.

קולט אביטל: איך נביא לידי חברה יותר מושכת, יותר סולידרית, יותר שוויונית, שתשאיר כאן את האנשים בארץ, שירצו וישמחו להישאר כאן.

קולט אביטל: כי מעבר לקשר שיש לכולנו לארץ הזאת, אנחנו גם צריכים להיות מסוגלים לחיות כאן.

קולט אביטל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אביטל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: אם שניהם ימשיכו להיעדר – חבר הכנסת אילן שלגי, שכן נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הידיעה שאחד מכל חמישה אזרחים בישראל מוכן לרדת מן הארץ היתה דווקא ידיעה מפתיעה לטובה.

ישראל אייכלר: כי אני חשבתי שלפחות שלושה מתוך חמישה רוצים לרדת מהארץ, אלא אם כן יכול להיות שלכל כך הרבה אנשים יש משרות שלטוניות במגזר הציבורי, ויש להם פרנסה פה, ולכן הם לא רוצים, לכן זה אחד מחמישה.

ישראל אייכלר: אבל אם תורידו את בעלי הפרנסה והג'ובים פה, תמצאו שחוץ מהאנשים הדתיים, החרדים והמסכנים, אף אחד לא רוצה להישאר פה.

ישראל אייכלר: כי באמת למה אנחנו כאן?

קולט אביטל: מי יסגור את החשמל?

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אני מסכים, אגב, עם הגברת אביטל, שגם תנאים פיזיים וחוסר אלימות ופרנסה ואיכות חיים, גם הם גורמים לאנשים לרצות לחיות בארץ.

ישראל אייכלר: אבל, במקום כזה, כשכל אדם שעולה לאוטובוס, חס וחלילה, עלול להתפוצץ, כשאנשים נדרשים לשלם מחיר דמים על קיומם - מקום כזה אין לו הצדקה קיומית אם אין לו הצדקה מוסרית-ערכית.

ישראל אייכלר: אם אנחנו עם יהודי בארץ-ישראל, אנחנו צריכים לשאול את עצמנו מה זה עם יהודי.

ישראל אייכלר: פעם היה הדבר ברור: היתה פלטפורמה שאיחדה ויצרה סולידריות של כל עם ישראל, שיש בורא לעולם, הוא בחר באברהם, יצחק, יעקב, נתן לנו תורה, נתן לנו ארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: על זה אלפיים שנה התפללנו – ארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: ילד בן חמש ידע שהמקום שלו זה ארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: אפילו הגויים ידעו – "לכו לארץ-ישראל".

ישראל אייכלר: אבל ברגע שהוציאו - ופה אין לי ויכוח עם אנשי שינוי ואחרים, שמבחינת ההשקפה שלהם הפלסטינים צודקים במאה אחוז בדרישתם על יפו, חיפה ועכו, ולא רק על שכם וחברון; יש לי ויכוח דווקא עם האנשים כמו ד"ר אלדד, שהזכיר פה את אביו הדגול ד"ר ישראל אלדד, שקראתי הרבה מכתביו וספריו.

ישראל אייכלר: הוויכוח הוא בכך שהציונות ניסתה להקים פה מדינה על בסיס חילוני.

ישראל אייכלר: פה הבעיה, פה הטעות, פה המרכז של האסון של הקיום הלאומי.

ישראל אייכלר: אמר לי באופן אישי יצחק רבין, זיכרונו לברכה, שבשבוע שעבר היתה פה האזכרה שלו: אבותינו - כלומר אבות הציונות - בנו כאן חקלאות, בנו ביטחון, בנו הכול, חשבו על יחסי החוץ של המדינה, אבל דבר אחד הם לא עשו: הם לא נתנו לנו חינוך יהודי.

ישראל אייכלר: אני מדבר על הדור של יצחק רבין, לא על הדור הצעיר של היום, ושבאמת אני לא רוצה להתגרות פה ולהגיד שיכול יושב-ראש ועדת החינוך להגיד "פרשת תם", כאשר הוא אפילו לא יודע מה זה פרשת השבוע.

ישראל אייכלר: אני מדבר על הדור הקודם.

ישראל אייכלר: הדור של יצחק רבין היה דור שקיבל הכול, חוץ מחינוך יהודי.

ישראל אייכלר: מה שעשה בדור הראשון את הזהות היהודית, זה הפלדה והמלחמה.

ישראל אייכלר: המלחמה של הערבים גרמה להם לדעת מהי זהות יהודית.

ישראל אייכלר: אנשים נלחמו על הארץ הזאת, על הדגל הזה.

ישראל אייכלר: אבל היום הגיע מצב שאנשים שואלים אותנו למה אנחנו פה.

ישראל אייכלר: אז אי-אפשר ללעוג שהבן של רבין בחוץ-לארץ.

ישראל אייכלר: הוא בצדק בחוץ-לארץ.

ישראל אייכלר: הבן של בן-גוריון בצדק בחוץ-לארץ.

ישראל אייכלר: הבנים של כל ראשי הציונות הרוויזיוניסטית והסוציאליסטית כאחד כולם בחוץ-לארץ, כי אין להם שום סיבה להיות פה.

ישראל אייכלר: אומר ד"ר אלדד שהפוגרומים וההשמדות זה מה שהביא את היהודים לכאן, וזה מה שעלול להביא אותם חזרה אחרי שיהיו חס וחלילה שם.

ישראל אייכלר: הבעיה היא שיש לנו פוגרומים, ורחמנא ליצלן שלא יהיו השמדות כאן.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

ישראל אייכלר: התשובה היחידה שיש - ואתם לא תנחשו ניחוש פרוע אם תחשבו שאני אבוא ואומר את האמת הצרופה – שארץ-ישראל היא חלק בלתי נפרד מהאמונה בקיומו של בורא עולם ושל תורת ישראל, וזה מה שמהווה את עם ישראל.

ישראל אייכלר: בלי אמונה בבורא עולם, בלי אמונה בתורה, באמת אין עם יהודי, אלא עמים מכל מיני קבוצות בעולם ששום דבר לא מאחד אותם, אין סולידריות.

ישראל אייכלר: הדבר היחיד שמאחד אותנו זה כן התורה, כן האמונה, כן היהדות, וזה מה שיחזיר את היורדים לארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: רק הזהות היהודית.

ישראל אייכלר: אנשים שנלחמים פה לעקירת הזהות היהודית בעצם עוקרים את היסודות של קיום המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל אייכלר: גם אדם שאיננו דתי צריך לדעת שהמאבק פה, שמלחמת התרבות בין אמונה לכפירה היא מלחמה על קיומה של מדינת ישראל, מעבר למאבק על קיומו של עם ישראל.

ישראל אייכלר: אנחנו מאמינים בנצח ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, תודה, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: כשאני אומר תודה זה לא רק מכיוון שאני מנומס, אלא אני בעצם מבקש ממך לסיים.

ישראל אייכלר: כבר סיימתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם חייב לתקן אותך, חבר הכנסת אייכלר, שכמה מן הבנים של האבות המייסדים של הציונות הרוויזיוניסטית והסוציאליסטית מכהנים בכנסת הזאת, כך שהם לא יכולים להיות בחוץ-לארץ.

יולי יואל אדלשטיין: לא כולם.

יורי שטרן: אפילו הנכדים שלהם נמצאים פה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כשאני מדבר על המייסדים, אני מתכוון למייסדים הראשונים.

ישראל אייכלר: תבדוק איפה הילדים של נורדאו, של הרצל ושל כולם.

מל פולישוק-בלוך: - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - לא כאן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא - כנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: לכן חבר הכנסת אילן שלגי ישמיע את דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חברי הכנסת אופיר פינס, מאיר פרוש ומגלי והבה.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לומר לך, הרב אייכלר: אל תדאג.

אילן שלגי: אנשי שינוי לא יחזירו את חיפה ויפו ועכו.

אילן שלגי: להיפך, הם יגנו עליהן, גם בשבילך.

ישראל אייכלר: אין להם זכות מוסרית.

אילן שלגי: אל תדאג.

אילן שלגי: אנחנו נעשה פה מדינה יהודית בנוסח שאנחנו מבינים מדינה יהודית, עם חופש, עם שוויון, גם לנשים, גם לבני המיעוטים, גם לגר שחי בתוכנו.

אילן שלגי: אנחנו נדאג שלמדינה הזאת יהיו גבולות בטוחים, שאינם כוללים מקומות על-פי היותם קדושים או לא קדושים, אלא על-פי הצורך לשמור על ביטחון מדינת ישראל.

אילן שלגי: אנחנו נגן על המדינה הזאת, ולא אתה והבנים שלך.

ישראל אייכלר: אין מדינה כזאת.

ישראל אייכלר: זו מדינה בלתי מוסרית - - -

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, כרגע במקום שלוש דקות דיברת חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, מיצית את הזמן.

יעקב מרגי: בסגנון אופנת KENVELO?

אילן שלגי: היום קיימנו בוועדת החינוך והתרבות דיון מאוד מעניין בנושא של יהדות פלורליסטית - יהדות, מורשת, תרבות, כאשר כמובן קיימת מחלוקת.

אילן שלגי: מדובר על יישום דוח-שנהר בבתי-הספר הממלכתיים-הכלליים, אלה שאינם דתיים.

אילן שלגי: השאלה היא איזו יהדות נלמד אותם.

אילן שלגי: אנחנו רוצים שילמדו יהדות, אבל לא את היהדות שלכם.

יעקב מרגי: יש יהדות אחת.

ענבל גבריאלי: מה זה היהדות שלכם?

ענבל גבריאלי: יש יהדות אחת.

יעקב מרגי: - - -

אילן שלגי: חבר הכנסת מרגי, רוב היהודים בעולם אינם דתיים, ורוב היהודים הדתיים אינם על-פי האסכולה שלך.

אילן שלגי: הם אינם חרדים ואפילו אינם אורתודוקסים.

אילן שלגי: היהודים הרפורמים והיהודים הקונסרבטיבים הם יהודים טובים בדיוק כמוך וכמוני, ואני חילוני.

יעקב מרגי: - - -

אילן שלגי: אני יהודי חופשי-חילוני גאה, ואני רוצה שהנכד שלי יהיה גם הוא ישראלי-יהודי, אבל על-פי תפיסתי ולא על-פי תפיסתך.

אילן שלגי: אני לא אכפה עליך את תפיסתי, ואתה תואיל נא לא לכפות עלי ועל ילדי ועל נכדי את התפיסה שלך.

יעקב מרגי: אתה כופה אותה כמחוקק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגי, הבעיה שיהיה לכם התענוג לראות כאן את חבר הכנסת שלגי עוד הרבה זמן, כי אני עצרתי את השעון כל עוד נמשכות קריאות הביניים.

יולי יואל אדלשטיין: הבחירה שלכם - אתם יכולים לצעוק ואני אעצור את השעון.

אילן שלגי: באמת יהיה טוב אם נצליח לבנות כאן שפה משותפת והבנה בינינו.

אילן שלגי: נכבד איש את רעהו.

אילן שלגי: תכבד אתה את היהדות שלי, ואני את היהדות שלך.

יעקב מרגי: נכון לרגע זה אני מכבד אותך, אבל אתה לא מכבד אותי.

אילן שלגי: הנושא שלנו הוא המצב שעל-פיו יש בחוץ-לארץ למעלה מ-650,000 יורדים.

אילן שלגי: אמרה פה חברת הכנסת קולט אביטל שיש כמיליון.

אילן שלגי: אני חושש שהיא צודקת.

אילן שלגי: הנתונים הסטטיסטיים שקראנו עליהם דיברו על נתון של כ-500,000 בארצות-הברית ועוד 150,000 במקומות אחרים, אבל זה כנראה בלי הילדים, כי אלה נתונים שנבדקו לפני הבחירות בנובמבר 2002, רק לגבי בעלי זכות הצבעה מגיל 18 ומעלה.

אילן שלגי: נתון נוסף מראה, שמאז שנת 1989 ועד 2002, אחד מכל ארבעה עולים שהגיע מצפון-אמריקה חזר לשם, ואחד מכל 16 עולים שהגיע מרוסיה חזר לשם.

אילן שלגי: אבל לאחרונה שמענו שבשנה האחרונה הרבה צעירים דוברי עברית, שגדלו והתחנכו כאן, חוזרים לרוסיה.

אילן שלגי: במוסקבה יש היום קהילה דוברת עברית, עם מועדונים ובתי-קפה.

אילן שלגי: בניו-יורק ובלוס-אנג'לס יש עיתונים מקומיים בעברית, העיתונים הישראליים מתחרים בהם ומוציאים מהדורות עם מוספים, מעין מקומונים מיוחדים לישראלים, לרבות מודעות פרסום של עורכי-דין ומועדונים ישראליים בקווינס, בניו-יורק או ב-Vally בלוס-אנג'לס.

אילן שלגי: כשאנחנו טסים ב"אל על", אנחנו יכולים לראות בתוך העיתונים הישראליים את המוספים האלה.

אילן שלגי: את שידורי הטלוויזיה מעבירים בערוץ מקומי.

אילן שלגי: לאתרי אינטרנט ישראליים יש עשרות אלפי מנויים בתשלום הגרים בחוץ-לארץ.

אילן שלגי: אין ספק שהיום הישראלים בחוץ-לארץ מרגישים פחות ופחות מנותקים מהמולדת.

אילן שלגי: המציאות והכפר הגלובלי מסייעים.

אילן שלגי: עלינו לעשות מאמץ ולקרוא להם הביתה.

אילן שלגי: אני סבור שראש הממשלה המנוח יצחק רבין הגזים מעט כאשר כינה את היורדים "נפולת של נמושות".

אילן שלגי: אני מניח שגם הוא לא היה משתמש היום בביטוי הזה, בהתחשב בכך שבנו אינו גר בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אילן שלגי: עוד משפט אחד, אדוני.

אילן שלגי: אני רוצה לומר שגם מהעלייה הראשונה ומהעלייה השנייה היו נושרים ויהודים חזרו למקומות אחרים.

אילן שלגי: ההימצאות של ישראלים יורדים בחוץ-לארץ בין יהודי התפוצות מזיקה לנו, משום שהיא מונעת ומקשה עלינו לשכנע את היהודים שמקומם כאן.

אילן שלגי: אנחנו בונים כאן בית לאומי יהודי, עם כיבוד של המיעוט שאיננו יהודי, אבל חשוב לנו שרוב היהודים יגיעו לכאן .

אילן שלגי: בראש ובראשונה צריך לעשות כדי שהישראלים יחזרו הביתה.

אילן שלגי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שלגי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז וחבר הכנסת מאיר פרוש לא נמצאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת אבשלום וילן, ואם הוא לא יהיה כאן - חבר הכנסת עזמי בשארה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, התכוננתי לדבר על ההצעה של חבר הכנסת יורי שטרן, אבל אני אמצא הזדמנות אחרת.

מגלי והבה: רק בפתיח אני מציע לכולנו, שבמקום שנדבר על המפלג בתוך העם הזה, נדבר על המאחד ואיך להסתכל קדימה.

מגלי והבה: אני כל הזמן שומע בבית הזה סגנונות, שאלה שחיים בתוככם ואתכם, והייתי אומר - ששותפים לגורל שלכם, לפעמים שואלים את עצמם לאן אתם רוצים להגיע.

מגלי והבה: הנושא שרציתי לדבר עליו היום, רבותי, הוא שהיום יש 60 נקודות יישוב בארץ שמנותקות מהמים.

מגלי והבה: אנחנו יושבים כאן, ולהרבה תושבים אין מים בבתים, כי יושב-ראש דירקטוריון "מקורות" ו"מקורות" החליטו להשתמש באוכלוסייה וברשויות בצפון כאמצעי לחץ לגבות את הכסף שהם חייבים לאוצר.

מגלי והבה: התוצאה היא, כמובן - על מי לוחצים?

מגלי והבה: על אותם תושבים שזקוקים למים האלה.

מגלי והבה: דמיינו לעצמכם יישובים כגון עכו, קריית-ים, סאג'ור, בית-ג'ן וכפר-כמא, שכבר יום וחצי אין להם מים.

מגלי והבה: מחר לא ילמדו בבתי-הספר, כי הילדים צריכים מים בשביל לשתות, שלא לדבר על הצרכים האחרים.

מגלי והבה: כל זה מפני שמשרד האוצר לא מעביר למשרד הפנים מה שהוא חייב לו, משרד הפנים לא מעביר לרשויות את התקציבים, ומנצלים את שלב המעבר בין ראשי הרשויות הנבחרים, בין החדשים לישנים.

מגלי והבה: תוהו ובוהו.

מגלי והבה: אני אומר לכם מכאן, שלא נעבור לסדר-היום על דברים כאלה ועל תופעות של חברה כמו "מקורות".

מגלי והבה: לחברת החשמל יש חקיקה מסודרת, והיא יכולה לנתק לתושב.

מגלי והבה: "מקורות" מנתקת לכל היישוב.

מגלי והבה: הייתכן הדבר הזה, אדוני היושב-ראש, במדינה בתחילת המאה המתקדמת הזאת, כאשר אנשים שואלים איך נהיה מסודרים, איך חיינו יהיו תקינים, שלא לדבר על הצרות האחרות שאנחנו סובלים מהן, גם לא לתת מים לאנשים?

מגלי והבה: לבי עם אותם תושבים בכפר-כמא, שאם לא ידוע לכם, הם צ'רקסים מוסלמים.

מגלי והבה: יש להם רמדאן והם צריכים את המים.

מגלי והבה: ביום הם צמים ובלילה הם צריכים את המים, אבל גם זה אין להם.

מגלי והבה: זה יכול לקרות רק במדינות שמקומנו אינו מקומן, לא במדינת ישראל.

מגלי והבה: אחד לוחץ על השני, אחד משתמש בשני לא בדרך דמוקרטית.

מגלי והבה: ברשותך, אני פונה מכאן לשר האוצר וליושב-ראש דירקטוריון "מקורות" ואומר להם: אל תשתמשו באוכלוסייה שצריכה לקבל את המים, דבר מינימלי, כאמצעי לחץ בשביל לסדר חשבונות שחייבות רשויות או שמשרדי ממשלה חייבים לרשויות.

מגלי והבה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מגלי והבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבשלום וילן - אינו נמצא, ולכן יעלה חבר הכנסת עזמי בשארה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו - חבר הכנסת דני יתום, ואם הוא לא יהיה - חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא מבין איך כל נושא עובר בכנסת תהליך הלאמה בצורה כלשהי.

עזמי בשארה: יש הגירות בכל מדינות העולם, ובמדינה שעוברת משבר ביטחוני או כלכלי בוודאי.

עזמי בשארה: יש הגירות גם ממדינות לא מפותחות, ובמדינות מפותחות יש נטייה אחרת להגירה, גם בגלל הקשר לגלובליזציה, בגלל ניידות או כיוון שאנשים מפתחים צרכים, ולא מפתחים אמצעים למילוי הצרכים האלה.

עזמי בשארה: זה קורה בכל העולם.

עזמי בשארה: איך הנושא הזה הופך להיות נושא לאומי, ועוד תיאולוגי?

עזמי בשארה: שמענו פה כל מיני דברים כל כך מדהימים לגבי הקשר בין הדת היהודית לבין הציונות.

עזמי בשארה: מדהים איך אפשר כך בימינו, כשאנחנו עדים להיסטוריה עצמה, להגיד לנו עכשיו שמה שדחף אנשים לבוא לכאן זה הדתיות והדת היהודית.

עזמי בשארה: לא יאומן כי יסופר.

עזמי בשארה: זה קורה ממש בימינו, כאשר רוב היהדות הדתית התנגדה לציונות ולא רצתה לבוא לפה, וגלי אנטישמיות הביאו מליטא וכו' וכו' לארץ הזאת.

עזמי בשארה: גלי אנטישמיות ולא ציונות.

עזמי בשארה: הם כתבו את זה ודיברו על זה.

עזמי בשארה: אפשר ככה לזייף את זה?

עזמי בשארה: לא יאומן כי יסופר.

עזמי בשארה: חשבתי ששלילת הגלות היא מין הלאמה של הדתיות.

עזמי בשארה: בסדר, הבנתי את הפיכתה של הדתיות ללאומיות על-ידי שלילת הגלות או שלילת הגולה.

עזמי בשארה: כך היא נקראה, והציונים גם אהבו לקרוא לזה שלילת הגולה.

עזמי בשארה: עכשיו אני שומע דיאלקטית על שלילת-שלילת הגולה.

עזמי בשארה: שלילת-שלילת הגולה – אני מבין מהשמאל שזה לשלול את הכוחניות, לא לחשוב שנימוס הוא תופעה של חולשה, לשלול את החוצפה כתכונה טובה או כמידה טובה ולחזור לכל מיני מידות טובות שנחשבו פעם בגלות היהודית כמידות טובות, ולא צריך לשלול אותן בשביל להיות אזרח טוב במדינת ישראל.

עזמי בשארה: עכשיו אני שומע ששלילת הגלות זה לחזור ללאומיות הדתית, כלומר להחזיר ללאומיות את הממד הדתי, כלומר שכולם יהיו לאומיים-דתיים.

עזמי בשארה: מצטטים בזה את ישראל אלדד, אלוהים אדירים.

עזמי בשארה: אני לא יודע, אני ידעתי כמה שהוא היה חילוני, כמה הוא היה חילוני, אבל לא חשוב.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חשבתי שהנושא הוא הגירה ישראלית.

עזמי בשארה: הרי יש הרבה לא-יהודים שנמצאים בחוץ מסיבות לא יהודיות ולא אידיאולוגיות, אלא מסיבות כלכליות, למשל.

עזמי בשארה: מאות בעלי PhD ערבים, שגמרו דוקטורט ולא הועסקו בארץ הזאת, נמצאים בארצות-הברית כי אין להם עבודה פה.

עזמי בשארה: זה לא הנושא, הם לא ישראלים, הם לא אזרחים ישראלים.

עזמי בשארה: זה לא הנושא בכלל.

עזמי בשארה: אנחנו חייבים להישאר בתיאולוגיה.

עזמי בשארה: חבר'ה, זה נושא אזרחי, נושא ההגירה.

עזמי בשארה: אם אתם רוצים נושא אזרחי, זה נושא אזרחי.

עזמי בשארה: אזרחי מדינת ישראל שצרה דרכם במדינת ישראל או צרו עליהם אופקי החיים במדינת ישראל וחיפשו, בין שהם יהודים ובין שהם ערבים.

עזמי בשארה: מישהו פה רוצה לשכנע את האזרחים הערבים לחזור לפה, למשל לתת להם עבודות ב"תדיראן", ב-IBM או במכון ויצמן?

עזמי בשארה: חס וחלילה.

עזמי בשארה: איפה אנחנו חיים?

עזמי בשארה: אני לא מבין.

עזמי בשארה: אני נמצא עכשיו בכנסת ישראל ואני אמור לדון בהגירתם של ישראלים לחו"ל.

עזמי בשארה: יש מקרים של אנשים שהיו בתקופתי באוניברסיטה וגמרו PhD במדעי הטבע, לא העסיק אותם אף אחד והם נמצאים בארצות-הברית.

עזמי בשארה: הם נמצאים בארצות-הברית כי הם לא מצאו עבודה בישראל.

עזמי בשארה: ערבים, ערבים.

אורי אריאל: חייבים להחזיר אותם.

עזמי בשארה: הסיבה המבנית שיורי שטרן לא יפתור אותה, אלא יגביר אותה, היא שמדינת ישראל היתה אמורה, לפי הציונות, להיות המקום הכי בטוח ליהודים בעולם, והיא הפכה להיות המקום הכי לא בטוח ליהודים בעולם.

עזמי בשארה: אם יאמצו את החזון של יורי שטרן, לנצח, אני מבטיח לו שגלי ההגירה יגברו.

עזמי בשארה: אנשים יסבלו את יורי שטרן וחבורתו כמיעוט בבית הזה, אבל אם פעם יחשבו בישראל שהאנשים האלה ישלטו פה, תארו לעצמכם: ההגירה תגבר או לא תגבר?

עזמי בשארה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דני יתום - אינו נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה יחתום את הרשימה ואת הדיון חבר הכנסת נסים זאב.

מל פולישוק-בלוך: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני באמת אדבר על ישראלים ולא דווקא על יהודים.

מל פולישוק-בלוך: הלוואי שאפשר היה לשכנע את היהודים, גם את הישראלים, להישאר בארץ או לחזור לארץ מסיבות של ערכי הציונות.

מל פולישוק-בלוך: הלוואי.

מל פולישוק-בלוך: אהבת ארץ-ישראל היא בעיני ערך מאוד חשוב.

מל פולישוק-בלוך: זהות יהודית גם היא חשובה מאוד בעיני, אבל אני חושבת שהסיבות האלה כבר לא יביאו אף ישראלי חזרה, ויתירה מזו, הן גם לא ממש אלה שיחזיקו את החבר'ה הצעירים במיוחד בינינו פה בארץ, לצערי הרב.

מל פולישוק-בלוך: שמענו על מאות אלפי ישראלים, חברת הכנסת קולט אביטל, וגם אני מעריכה שמדובר במספרים כאלה, כפי שאכן ציינת.

מל פולישוק-בלוך: לצערי הרב, רבים עוד ייתוספו אליהם, והזרם הולך וגדל.

מל פולישוק-בלוך: זו הבעיה, ועל כך אנחנו צריכים לדבר, ועל איך אנחנו מונעים את זה.

מל פולישוק-בלוך: אבל מה, במקום להשתדל ולמנוע, מה אנחנו עושים?

מל פולישוק-בלוך: הפוך, כי כאן תמיד עושים הפוך.

מל פולישוק-בלוך: במו ידינו אנחנו כורתים את הענף שעליו אנחנו יושבים, ואני גם לא מבינה למה.

מל פולישוק-בלוך: יש דרכים לעשות הפוך, לעשות נכון.

מל פולישוק-בלוך: בזמן האחרון אני שומעת על היי-טק, על מדע וטכנולוגיה, כמעט מכל חבר כנסת שני שעולה לבמה, אני רק לא מבינה למה זה לא מגיע למקומות הנכונים - הדיבורים על מדע וטכנולוגיה כמנוע לצמיחה.

מל פולישוק-בלוך: כולם כבר מבינים שזה המנוע לצמיחה, אבל מה קיבלנו בתקציב 2004?

מל פולישוק-בלוך: הפוך.

מל פולישוק-בלוך: קיצצו שליש, וברוב המקרים 50%.

מל פולישוק-בלוך: אתמול שמענו בישיבת ועדת המדע מהמדענים הראשיים שיש כאלה שקיצצו להם 60%.

מל פולישוק-בלוך: זו התוצאה.

מל פולישוק-בלוך: מקצצים היכן שאסור לקצץ.

מל פולישוק-בלוך: אני כבר לא מבינה את ההיגיון במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אני פשוט לא מבינה.

מל פולישוק-בלוך: פרויקטים טכנולוגיים בצבא – אמר סגן הרמטכ"ל שעשרות אלפי אנשים בשוק האזרחי מתפרנסים מזה.

מל פולישוק-בלוך: יתירה מזו, זה מה שהוביל את הצבא שלנו להיות מה שהוא היום.

מל פולישוק-בלוך: מקצצים.

מל פולישוק-בלוך: אי-אפשר להבין שום דבר.

מל פולישוק-בלוך: מעבר לזה שאנחנו לא מגבירים פה צמיחה ולא גורמים לכך שאנשים ירצו להישאר אתנו, אנחנו בוודאי לא גורמים לאלה שבחוץ להגיע אלינו.

מל פולישוק-בלוך: אתן לכם דוגמה: שר האוצר, אדון ביבי נתניהו, אמר פה לא מזמן, שהוא רוצה להידמות לאירלנד.

מל פולישוק-בלוך: חברי חברי הכנסת, כדאי שתדעו, אירלנד החליטה ליהפך למדינת היי-טק, מדינה של תעשייה מתוחכמת ומתקדמת.

מל פולישוק-בלוך: תעשיות ענק הגיעו לאירלנד.

מל פולישוק-בלוך: מי עוד הגיע לאירלנד?

מל פולישוק-בלוך: למעלה מ-400,000 אירים שישבו בתפוצות – גם להם יש תפוצות, גם מהם היגרו כי לא היה מה לאכול, ומה לעשות, גם ה"ציונות" האירית לא הצליחה להחזיק אותם – 400,000 אירים חזרו הביתה.

מל פולישוק-בלוך: למה הם חזרו הביתה?

מל פולישוק-בלוך: כי התייחסו אליהם, נתנו להם מקומות עבודה, היה כדאי לבוא, היה בשביל מי.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שמושך את האנשים.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לתת דוגמה למה שאנחנו עושים.

מל פולישוק-בלוך: במקרה היום קיבלתי מכתב מבחור שיושב בארצות-הברית, הוא גמר שם דוקטורט ויש לו משפחה והוא רוצה לבוא.

מל פולישוק-בלוך: פתאום "החליק" לו משהו, והוא רוצה לבוא הביתה, עם המשפחה, עם השכלה של דוקטור.

מל פולישוק-בלוך: מחייבים אותו, על-פי החוק, לשלם היום 54,000 שקלים, אם הוא רוצה שיהיה לו ביטוח בריאות פה.

מל פולישוק-בלוך: אין לו אפשרות להוציא עכשיו 54,000 שקלים קנס כדי לבוא לארץ-ישראל, אבל זה החוק הישראלי.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כבר לא מדברים על זכויות שייתנו להם, אבל אל תיקחו מהם קנס.

מל פולישוק-בלוך: יש המון מה לעשות, וזה בידינו.

מל פולישוק-בלוך: אז בואו נעשה שיהיה כדאי לחיות בארץ-ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים - חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הקדוש-ברוך-הוא הבטיח, שעם ישראל, בסופו של דבר, יגיע לארץ-ישראל: "ושב ה' אלוקיך את שבותך ורחמך, ושב וקבצך מכל העמים".

נסים זאב: ומדוע פעמיים "ושב"?

נסים זאב: יש שני סוגים של קיבוץ גלויות.

נסים זאב: יש קיבוץ גלויות שבא מתוך רחמים, כמו אותם יהודים הנרדפים בארץ העמים, שבאו מאירן בשנות ה-80.

נסים זאב: כולם ברחו בזמן שחומייני עלה לשלטון, ועוד קצת לפני כן.

נסים זאב: היתה תקופה שיהודי עירק ויהודי רוסיה באו מתוך מצוקה.

נסים זאב: אבל השיבה האחרונה תבוא מתוך רצון: "ושב וקבצך מכל העמים".

נסים זאב: לא בגלל "ורחמך", לא מתוך רחמים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, מורי ורבותי: אם מישהו מעלה על הדעת שאין קשר בין הזיקה של עם ישראל לאמונתם בתורת ישראל, ורוצים להפריד בין תורת ישראל לבין ישיבה בארץ-ישראל, אין לזה כל בסיס, אין לזה כל קיום, אין לזה כל אחיזה.

נסים זאב: זו סטירת הלחי הכי חזקה למדינת ישראל, לממשלה שלנו, שלמעלה מ-650,000 ישראלים עזבו את הארץ.

נסים זאב: אין סטירה קשה יותר מכך, שעוזבים את הארץ לא מפני שהולכים לרווחה.

נסים זאב: תראו את היהודים בארצות-הברית, ואני נמצא שם הרבה פעמים בסיורים, באילו עבודות הם עובדים.

נסים זאב: הם עובדים בעבודות שכאן אפילו הרומנים והסינים, שאנחנו קוראים להם עובדים זרים, לא היו מוכנים לעבוד בהן, והישראלים שם עושים אותן בשמחה, בתשוקה.

יורי שטרן: משלמים שם.

נסים זאב: איפה האידיאלים?

נסים זאב: איפה הזיקה של העם היהודי לארץ-ישראל?

נסים זאב: אם רוצים לשמור על אותה זיקה, צריכים להשריש את זה.

נסים זאב: 30,000 ישראלים צעירים הולכים להודו, מעשנים סמים.

נסים זאב: "ובאו האבדים בארץ אשור והנדחים בארץ מצרים".

נסים זאב: צריכים להביא אותם.

נסים זאב: איך רוצים להביא אותם?

נסים זאב: זה לא רק עניין של תוכנית כלכלית.

נסים זאב: הבעיה היא החברה במדינת ישראל.

נסים זאב: צריך לזכור שרוב המתיישבים ביש"ע הם יהודים שומרי תורה ומצוות.

נסים זאב: מדוע?

נסים זאב: כי אמונתם על ארץ-ישראל, השורשים שלהם.

נסים זאב: זו לא רק יניקה מהציונות.

נסים זאב: הציונות היא התורה – "כי מציון תצא תורה, ודבר ה' מירושלים".

נסים זאב: צריך להיות חיבור של דבר ה' עם התורה והציונות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שציינתי, תשובת הממשלה והצעות הסיכום יהיו במועד אחר.

יורי שטרן: מתי?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מוסר הודעה רשמית.

יולי יואל אדלשטיין: למיטב ידיעתי - מחר, אבל אני מבקש לא לראות בזה הודעה רשמית.

קולט אביטל: למה אין שום שר?

קולט אביטל: מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: אני אסביר לך את העניין הזה.

קולט אביטל: תסביר את זה לציבור.

יולי יואל אדלשטיין: תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה - מחר, יום רביעי, י"ז בחשוון התשס"ד, 12 בנובמבר 2003, בשעה 11:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבת הכנסת נעולה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.