ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 15, 2003-03-25 00:00

ראובן ריבלין: היום כ"א באדר ב' התשס"ג, 25 בחודש מרס 2003 - אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעת יושב-ראש הכנסת בעניין היעדרות שרים מישיבת הכנסת היום, עקב הישיבה המרתונית של הממשלה: היום ייעדרו מהמליאה שרים, שכן הם עסוקים בישיבת הממשלה לצורך דיון ואישור או דחייה של התוכנית הכלכלית שמוגשת על-ידי האוצר.

ראובן ריבלין: יהיו באולם סגני שרים, ועדיין אינני רואה איש מהם.

ויקטור בריילובסקי: אני כאן.

ראובן ריבלין: אני מקדם את אדוני בברכה.

ראובן ריבלין: אני כל כך רגיל לראות אותו כחבר כנסת פעיל ושותף לעשיית הכנסת, שלרגע נשכח ממוחי שאדוני סגן שר.

ראובן ריבלין: אנחנו פותחים את ישיבות הכנסת בימי שלישי בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אני שמח להודיע שההצבעה האלקטרונית כבר קיימת ופועלת.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע, וכל מי שיצביע יהיה מועמד להיות אחד האנשים שידברו בחצי השעה הקרובה.

ראובן ריבלין: אני מודיע לכם על תחילת ההצבעה.

ראובן ריבלין: יש לכם עשר שניות.

ראובן ריבלין: עד אשר מסתיימת ההצבעה יכול כל אחד לשנות את הצבעתו.

אברהם בורג: אני מבקש שאדוני יגיד באיזה טור הוא מתחיל לקרוא את השמות.

ראובן ריבלין: אני אעשה צדק, חבר הכנסת בורג.

ראובן ריבלין: אני אלך בעקבות קודמי ואעשה צדק.

אברהם בורג: לא, לא.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אני נמנעתי והצבעתי לא נרשמה.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים - חבר הכנסת אלי אפללו, אשר ביקש לדבר.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת רן כהן.

אלי אפללו: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת חברי, אנחנו לומדים מהצעה להכנת התקציב, שמדובר על ניסיון לקצץ את חוק עידוד השקעות הון.

אלי אפללו: אני רוצה לדבר על הנושא הזה.

אלי אפללו: רבותי חברי הכנסת, חוק עידוד השקעות הון הוא דבר חשוב מאוד.

אלי אפללו: אם נוריד היום את חוק עידוד השקעות הון לתעשייה וניתן רק פריווילגיות במסים, ייווצר מצב שהפריפריה תיפגע בצורה חמורה מאוד.

אלי אפללו: מי שייפגע זה אזורי הגליל והנגב.

אלי אפללו: אני אומר את הדברים החשובים האלה, כי אם לא נחשוב על מתן עדיפות לגליל ולנגב בנושאים האלה, ייגרם לנו נזק גדול.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו - חבר הכנסת אברום בורג.

אברהם בורג: אני מוכן להיות אחרון, שלא יאמרו שיש כאן משוא פנים.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת בורג, שלא אתן לכם את ההזדמנות לומר שאנחנו מקפחים אתכם.

ראובן ריבלין: אנחנו לא נקפח אתכם.

אברהם בורג: אני מבקש להיות מקופח.

רוני בר-און: אם תהיה אחרון, נאמר שיש משוא פנים.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להביע את מחאתי על העובדה שהממשלה החליטה לקיים את הדיון שלה בתוכנית הכלכלית, שממילא אומר כמה היא הרסנית, ביום עבודה של הכנסת.

רן כהן: זה לא תקין, זה לא נכון, זאת פגיעה בכנסת, זאת פגיעה בדמוקרטיה.

רן כהן: אם כבר, יכלו לקיים את זה כאן, בקומה השנייה - יש להם כאן חדר ישיבות - ומדי פעם חלק מהשרים יהיו בישיבת הכנסת.

רן כהן: אבל לקיים את זה אלטרנטיבית זה לא נכון וזה לא ענייני.

רן כהן: ממילא לא מדובר בתוכנית מי-יודע-מה.

רן כהן: בעניין המהותי, אדוני היושב-ראש, אני חושב שמה שהממשלה צריכה לדעת זה שהיא צריכה לבוא לכאן עם תוכנית, שגם תהיה יותר טובה חברתית וגם תהיה יותר טובה כלכלית.

רן כהן: כלומר, גם בעד צמיחה כלכלית, גם בעד יותר תעסוקה וגם בעד יותר חברה סולידרית.

רן כהן: נדמה לי שמה שהממשלה מבשלת עכשיו זאת תוכנית גם אנטי-חברתית וגם אנטי-כלכלית.

רן כהן: תודה.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברום בורג, ואחריו - חבר הכנסת איוב קרא.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דובר הרבה ועוד ידובר הרבה יותר בנושא התוכנית הכלכלית של הממשלה.

אברהם בורג: דומני שיש דבר אחד שכדאי לשים אליו לב, בייחוד לנציגי הציבור כאן שהדבר אכפת להם, אני מניח בייחוד לחברינו מסיעת שינוי, וזהו הנטל שהתוכנית הכלכלית הזאת מטילה באופן מעוות על ציבור הנשים במדינת ישראל.

אברהם בורג: אתה יכול להגיד: הציבור הזה יספוג, הציבור האחר יספוג.

אברהם בורג: אבל כשאתה מסתכל בגדול, רוב הנטל שהתוכנית הזאת הולכת להטיל הולך להיות מוטל על הנשים בישראל.

אברהם בורג: 540,000 עקרות בית בישראל נדרשות לשלם 84 שקלים למס בריאות.

אברהם בורג: מדובר על פיטורים בשירות המדינה, שבו הפרופורציה של הנשים העובדות גדולה יותר מאשר חלקן באוכלוסייה, וממילא יהיו יותר מפוטרות.

אברהם בורג: אתה מחפש את כל המקומות בתקציב הזה, ואני יכול למנות עוד כמה וכמה, אלא שהזמן אוזל - והמשמעות שלו היא, שממשלת ישראל של אריאל שרון ושל שינוי הכריזה מלחמה גם על הנשים בישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו - חבר הכנסת יאיר פרץ.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום קיימה ועדת הפנים של הכנסת ישיבה מיוחדת בנושא צד"ל, לאחר שגם אתמול קיימה ועדת העלייה והקליטה דיון בסוגיה אחרת שקשורה אליהם.

איוב קרא: אני חושב שההזנחה שהיתה מאז הגיעו לישראל אנשים חשובים אלה, אנשים טובים אלה, שנלחמו כתף אל כתף עם חיילי צה"ל, מחייבת את כל הבית הזה להתאחד סביב עתידם.

איוב קרא: אין לי ספק שהאוהל שנמצא לא רחוק מכאן מחייב את כולנו לבוא לבקר אצל האנשים הללו.

איוב קרא: אני קורא לכל הבית לעשות הכול, לבוא לבקר אותם, ואני מקווה שעד יום ראשון הממשלה שלנו תיתן את התשובה, כך שבמקום להשקות את ילדיהם במים יהיה להם חלב.

איוב קרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יאיר פרץ, ואחריו - חבר הכנסת אבשלום וילן.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, לפני כמה ימים התבשרנו, שעומדים לפטר כ-16,000 מורים ולקצץ שעות הוראה רבות.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ברור לכל העולם, שהפגיעה הקשה תיפול בעיקר על השכבות החלשות, על עיירות הפיתוח, ולכן אני מנצל את הדקה הזאת לקרוא לשר האוצר, לקרוא לראש הממשלה לבטל את הגזירה הקשה הזאת ולאפשר את הפיתוח של מערכת החינוך; לא לפטר מורים בשעה קשה זו, אלא להיפך, צריך לחזק את המערכת הזאת ולתת לילדי ישראל, כמו שכתוב: היזהרו בבני עניים, שמהם תצא תורה.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת יאיר פרץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו - חבר הכנסת חיים כץ.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בהמשך לדבריו של יושב-ראש הכנסת הקודם, אני רוצה להזכיר לבית הזה, ש-55% שעליהם דיבר שר האוצר בהתרגשות רבה, המגזר הציבורי, כאילו היינו חזרה בסדיר באיזה מסע אלונקות או גמלים – אותם 55% של המגזר הציבורי שבהם תהיה חרב הפיטורים הגדולה אם הממשלה תאשר את התוכנית הלילה, מורכבים בעיקרם ממורות, מאחיות, מפקידות.

אבשלום וילן: בעצם הולכים פה לגזור גזירה קשה ביותר על ציבור הנשים במדינת ישראל.

אבשלום וילן: צמצומים הכרחיים, אבל הצורה שבה הממשלה הזאת מובילה אותם, על גבם של מגזרים שלמים, של חלקי אוכלוסייה שלמים, כאשר הוציאו מהאוצר את כל התוכניות ההיסטוריות, בלי שנעשה, לצערי, שיקול דעת עמוק, מחולל צמיחה – חוששני, אדוני היושב-ראש, שאתה נמצא בעמדה מיוחדת במינה.

אבשלום וילן: כיושב-ראש הכנסת, כמי שישמור על חוק התקציב, בידך לשנות במשהו את הכיוון הבלתי-אפשרי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סגן השר בריילובסקי נמצא פה, תפנה אליו קודם כול ואחר כך אלי.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת חיים כץ, ואחריו יבוא חבר הכנסת דוד טל.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נמצאים עכשיו בימים של תוכנית כלכלית.

חיים כץ: שמענו על כל אלה שהולכים להיפגע, ואני רוצה לדבר על הזכות להזדקן בכבוד.

חיים כץ: עשרות שנים חוסכים אנשים בקרנות פנסיה בשביל הזכות להזדקן בכבוד, ואני לא מבין מהיכן ולמה מופיע פקיד אוצר, שבא לאוצר לתקופה של שלוש או ארבע שנים ואחר כך הולך לשוק הפרטי, ושולף מהאצבע נתונים שאין בהם שום דבר מהאמת; בא לגזול את זכותם של מאות אלפי אנשים במדינת ישראל להתפרנס בכבוד, במסווה של תוכנית כלכלית.

חיים כץ: אני לא מבין מה הקשר של הגירעון לכאורה שיש ל"מבטחים", שעלול להיווצר בעוד 32 שנה, לתוכנית הכלכלית היום.

חיים כץ: אלא אם כן רוצים לקחת את כספי העמיתים, רוצים לקחת את כספי החוסכים ולתת אותם למישהו במתנה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד טל, ואחריו - חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מדינת ישראל כמדינת רווחה הולכת להתחסל בעצם הצעות החוק שהממשלה מניחה כרגע על שולחן הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חוסנה של כל חברה, אדוני היושב-ראש, נמדד ביכולת שלה לעזור לנצרך, לחלש, לחולה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הביטוי הזה של מדינת רווחה מופיע יותר מכול בדמותו של הביטוח הלאומי, התאגיד הממשלתי הגדול ביותר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לצערי, משרד האוצר כובש צעד אחר צעד את התאגיד הזה של ביטוח לאומי, וכרגע הוא הולך להכות בקצבאות הילדים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אותם ילדים שאנחנו מבקשים שיקנו להם חינוך יותר רחב – מקצצים בתקציב הזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ואם לא די בזה, מקצצים גם בתקציב החינוך, כך שלמעשה אותם ילדים יישארו ילדים נחשלים, ילדים שלא תהיה אפשרות לתמוך בהם, לא תהיה אפשרות לעודד אותם, לא תהיה אפשרות לדאוג שהם יתקדמו בחברה הישראלית כפי שלכאורה היינו רוצים לראות אותם בחברה הישראלית.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יותר מכך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שגם סל התרופות – לא די שעצרו אותו בתקציב האחרון, לא הוסיפו אף לא אגורה אחת שחוקה, גם עכשיו לא מתכוונים להוסיף אף לא אגורה שחוקה.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת טל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, ואחריו - חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בטלוויזיה וברדיו מדברים עכשיו על פרשת מסכות המגן בעקבות המלחמה בעירק.

מיכאל נודלמן: אבל אני טוען שבישראל, גם בימי שקט, יש אזורים שבהם צריך מסכות מגן, כמו רמת-חובב בנגב.

מיכאל נודלמן: לא בפעם הראשונה אני עומד פה ומדבר על דברים שלא ייתכן שיהיו במדינה.

מיכאל נודלמן: מדובר על חריגה מהתקן המותר, לא בעשרות אלא במאות אחוזים.

מיכאל נודלמן: מפעלי רמת-חובב פולטים לאוויר כ-60 סוגים של מזהמים אורגניים הגורמים לחנק של תושבי אזור הנגב ובאר-שבע.

מיכאל נודלמן: בגין זה יש סיבוכים בדרכי הנשימה, סרטן, התקפי לב ומחלות שנגרמות בשל איכות האוויר באזור הזה.

מיכאל נודלמן: אני סבור שהממשלה והרשות המקומית צריכות לעשות הכול כדי למנוע דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: זה פשע, מה שקורה שם.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואחריו - חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמה מחברי הכנסת כבר התייחסו למרכיבים אלה או אחרים של התוכנית הכלכלית.

יולי יואל אדלשטיין: אני דווקא רוצה להתריע על כך שנמצאים על שולחן הממשלה כרגע בדיון כמה מרכיבים שאין להם כל קשר לכלכלה ולמצב הכלכלי הקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחד מהם הוא הנושא של מינהל הסטודנטים, שמשותף למשרד הקליטה ולסוכנות היהודית.

יולי יואל אדלשטיין: למי שלא בקיא אני רוצה לומר, שיותר מ-10,000 סטודנטים, בהם יוצאי אתיופיה, יוצאי קווקז, יוצאי בוכרה ואוכלוסיות נוספות, נמצאים בטיפול המינהל, נקלטים בהצלחה רבה ומסייעים רבות ותורמים רבות במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: משום-מה סומנה התוכנית הזאת משנת 1994 על-ידי פקידי האוצר, ואני רוצה להתריע כאן ולומר, גם לאחר דיון שקיימנו בוועדת העלייה והקליטה אתמול, שאין כל קשר בין הניסיון לפגוע במינהל הסטודנטים לבין המצב הכלכלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שעד סוף הדיון בממשלה יוסר הנושא מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אם לאו, אני מבקש מכל חברי הכנסת מכל סיעות הבית לעמוד על המשמר בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו - חבר הכנסת יעקב מרגי.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמו שחברינו אומרים, בזמן הזה הממשלה אמורה לקבל החלטות לגבי התוכנית הכלכלית, אם טרם קיבלה.

איתן כבל: זאת תוכנית מטורפת, ולדעתי, כפי שאמר חבר הכנסת רן כהן, היא כנראה תבעיר את הארץ על אף המלחמה בעירק.

איתן כבל: תהיה פה מלחמה חברתית.

איתן כבל: אני רוצה לנגוע, אדוני היושב-ראש, בנקודה אחת, והיא הנקודה הנוגעת לציבור הסטודנטים.

איתן כבל: ממשלת ישראל מביאה אלינו הפעם להצבעה סל התחייבויות ובקשות, והיא בעצם מבקשת לחתום חוזים ולנהל את העניינים באופן אחר, והיא באה לבטל החלטות והסכמות של ממשלות קודמות עם ציבורים בחברה במדינת ישראל.

איתן כבל: ואני שואל אתכם, חברי חברי הכנסת, מדוע נאמין לממשלה שבאה לבקש את אמון הציבור בה בעת שהיא מבטלת הסכמים שהיו לה עם ציבורים בחברה במדינת ישראל?

איתן כבל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת מגלי והבה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בימים אלו מתקיימים בממשלה דיונים על התוכנית הכלכלית.

יעקב מרגי: כן, זו אותה ממשלה "לבנה", אליטיסטית, ממשלה קרה, שהתחייבה וחרתה על דגלה - - -

ראובן ריבלין: מה פירוש "לבנה"?

ראובן ריבלין: לא הבנתי מה פירוש "ממשלה לבנה".

קריאות: - - -

יעקב מרגי: כשלג.

יעקב מרגי: היא קמה בתקופת השלג.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: רק רציתי לשמוע.

אברהם בורג: - - -

יעקב מרגי: זה על חשבון בורג.

יעקב מרגי: - - - ממשלה שחרתה על דגלה את ביטול סעיף הרווחה בחברה שלנו.

יעקב מרגי: זו אותה ממשלה שהתחייבה לדאוג למעמד הבינוני, רק שהיא לא אמרה מה התחייבה לו.

יעקב מרגי: כנראה התחייבה להוריד אותו אל מתחת לקו העוני, כי העוני במדינתנו כבר לא קיים – זה, כנראה, לוקסוס; יש לנו מעמד חדש, שנקרא "מתחת לקו העוני".

יעקב מרגי: ואני שואל את קברניטי המדינה: לאן אתם מובילים את החלשים במדינה?

יעקב מרגי: בארצות-הברית הם ישנים במנהרות.

יעקב מרגי: אצלנו גם מנהרות אין.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, לא נותר לנו אלא לקרוא מכאן לכל השרים שתופסים בבקרים כותרות שלפיהן הם מתנגדים לתקציב – להתנגד, ולא למכור קוסמטיקה, ואז נראה מי מעניין אותו סדר-היום החברתי במדינה.

יעקב מרגי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו – חברת הכנסת אתי לבני.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכאן אני רוצה להזדהות עם קריאתו של מפכ"ל המשטרה שלא לפגוע בהצמדת זכויותיהם של השוטרים ואנשי משמר הגבול לתנאי השירות של חיילי צה"ל ומשכורותיהם.

מגלי והבה: כל פגיעה בשוטרים ובכוחות הביטחון ובכל התנאים הכלכליים והסוציאליים שלהם היא פגיעה בביטחון המדינה.

מגלי והבה: צריך לזכור, שההצמדה של שוטרי משטרת ישראל לחיילי צה"ל מבחינת משכורות נעשתה בתקופה יותר שקטה, והיום הם עובדים וממשיכים לעשות פעילות מסביב לשעון על מנת להבטיח את ביטחוננו ואת ביטחון מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת והבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אתי לבני, ואחריה - חבר הכנסת אריה אלדר; סליחה, חבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: שאני לא אדע את שמו של שייב?

ראובן ריבלין: אוי לי ואבוי לי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת אתי לבני.

אתי לבני: אתמול עלה במליאה הנושא של הוועדה לבחירת שופטים, והמליאה החליטה שלא לדון בו, והוא ירד מסדר-היום.

אתי לבני: היום העניין הזה נדון מחדש בוועדת החוקה, חוק ומשפט, וכצפוי, הוא הפך לנושא פופוליסטי, הכרוך בהרבה מאוד דמגוגיה סביב נושא הקמת בית-משפט לחוקה.

אתי לבני: ההתערבות, זה שחבר מביא חבר בבית-המשפט העליון - כל המשפטים שאנחנו שומעים חזור ושמוע.

רוני בר-און: - - -

ראובן ריבלין: לא להפריע בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אדוני יכול להירשם, אולי יוכל לענות.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת אתי לבני.

אתי לבני: אני רוצה להזכיר לחברי הבית, שבית-המשפט העליון ושופטיו ומערכת המשפט הישראלית זוכים לאמון מאוד מאוד גבוה בציבור.

אתי לבני: אחרי צבא-הגנה לישראל, בית-המשפט העליון – כ-90% מהציבור מביעים בו אמון.

אתי לבני: לעומת זאת, אמון הציבור בכנסת ובחברי הכנסת נע סביב 20%.

אתי לבני: אל תפגעו במוסד המפואר והחשוב הזה; אל תתערבו בצורה פופוליסטית לשינוי הדברים הטובים שקיימים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת דניאל בנלולו.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני יומיים הרס צה"ל בחברון את ביתו של נתי עוזרי, השם ייקום דמו, ועשה כן על-פי צו בית-המשפט.

אריה אלדד: יחד עם המבנה הקבוע שציווה על הריסתו נהרסו גם שאר המבנים בחווה.

אריה אלדד: האלמנה והיתומים סולקו מהמקום.

אריה אלדד: בחברון יש עשרות בתי ערבים שבנויים בניגוד לחוק ומוטלים עליהם צווי הריסה, וצה"ל אינו ממהר להרוס אותם.

אריה אלדד: מה זה אם לא פרס לטרור?

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דניאל בנלולו, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

דניאל בנלולו: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לכולנו יש היום על השולחן הדוח של נציב קבילות החיילים.

דניאל בנלולו: כפי שידוע לכם, אני הקמתי שדולה למען כוחות הביטחון, ובהם גם חיילים, והיום, עם התוכנית הכלכלית, שאנחנו עוד לא ראינו אותה לפרטי פרטים, אני שומע שיכול להיות שיבטלו את ההסעות חינם לחיילים.

דניאל בנלולו: אני פונה מכאן לראש הממשלה, לשר הביטחון ולשר האוצר, לפני שקובעים דבר כזה.

דניאל בנלולו: אני חושב שאסור לנו להפחית את התנאים שאנחנו נותנים לחיילים.

דניאל בנלולו: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, בשעה זו יושבת הממשלה לחולל את "מהפכת העשירים", ולמען האמהות שלא יהיה להן פת לחם לתת לילד ובמה לקנות נעליים לחג, ולמען החולים שלא יהיו להם תרופות – אני רוצה לקרוא חלק מ"שיר של יום" שאמרנו היום מתוך ספר תהילים: "עד מתי תשפטו עול ופני רשעים תשאו סלה.

ישראל אייכלר: שפטו דל ויתום עני ורש הצדיקו.

ישראל אייכלר: פלטו דל ואביון מיד רשעים הצילו.

ישראל אייכלר: לא ידעו ולא יבינו בחשכה יתהלכו ימוטו כל מוסדי ארץ.

ישראל אייכלר: אני אמרתי אלהים אתם ובני עליון כלכם.

ישראל אייכלר: אכן כאדם תמותון וכאחד השרים תפלו.

ישראל אייכלר: קומה אלהים שפטה הארץ כי אתה תנחל בכל הגוים".

ישראל אייכלר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: אם קוראים מספרי קודש, אני מבקש להזהיר אותנו, כדי שנוכל להצטייד תמיד בכיפות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל, אחריו – חבר הכנסת מתן וילנאי, ואחריו – חבר הכנסת דהאמשה, ובכך מסתיימת הספירה של היום - - -

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: לא, לא, כי אנחנו מסיימים את הזמן.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו לא זכינו לראות או לשמוע את שר האוצר.

ג'מאל זחאלקה: תוכניתו הכלכלית בקוויה הכלליים ידועה, ועכשיו יושבת הממשלה על המדוכה כדי לבנות את התוכנית להרס מדינת הרווחה, תוכנית להגדלת העוני בארץ, תוכנית ההטבה עם העשירים ועם העשירון העליון.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לטעון טענה פשוטה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: זה לא קשור למצב הכלכלי.

ג'מאל זחאלקה: זו האידיאולוגיה הכלכלית-החברתית של שר האוצר ושל חלק גדול מהקואליציה הנוכחית, או רובה – במיוחד סיעת שינוי ורוב סיעת הליכוד.

ג'מאל זחאלקה: הם רוצים בהרס מדינת הרווחה.

ג'מאל זחאלקה: גם אם המצב הכלכלי ישתפר, הם רוצים הפרטה – להפריט כמה שאפשר.

ג'מאל זחאלקה: ובאים אלינו בטענה שהמגזר הפרטי יותר קטן מהמגזר הציבורי.

ג'מאל זחאלקה: ומה אם מפריטים את החינוך?

ג'מאל זחאלקה: אם מפריטים את החינוך, גם אז הממשלה תשלם, אבל זה יהיה בידיים פרטיות.

ג'מאל זחאלקה: הם מפריטים את הבריאות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לקרוא לכל חברי הכנסת להכין את התנגדותם להרס מדינת הרווחה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אתה לא יכול לגזול מזמנם של אחרים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת מתן וילנאי.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני יומיים הרס צה"ל בית בגבעה 26, בשטח המוניציפלי של קריית-ארבע.

אורי אריאל: ההריסה נעשתה בהוראת בג"ץ, אבל היה שם מעשה יתר, מעשה שהיה מיותר לכל הדעות, לכל מי שמכיר את העניין.

ג'מאל זחאלקה: זו אחוזה - - -

ראובן ריבלין: לא להפריע בנאומים בני דקה.

אורי אריאל: אל תפריע לי באמצע הדברים.

אורי אריאל: מי שמך בכלל לדבר על העניין הזה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני מבקש שלא תפריע, כפי שאף אחד לא הפריע לך.

ראובן ריבלין: הזמן נספר לך מרגע זה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אריאל.

אורי אריאל: בדברים האלה יש צורך להקפיד גם על החוק וגם על שיקול הדעת שאיננו סותר את החוק.

אורי אריאל: צריך ששר הביטחון וכל העוסקים בעניין יעסקו, ראשית, בבנייה הערבית הפרועה ברחבי יו"ש.

אורי אריאל: יש אלפי בתים כאלה שעברו את כל ההליכים, עברו את בתי-המשפט, עברו את כל הערעורים, וצריך להרוס אותם.

אורי אריאל: באותה מידה צריך לעסוק בפורעי החוק בנגב ובגליל, יהודים כערבים - אבל נדמה לי שאלה בעיקר ערבים - ולהרוס את הבנייה הבלתי-חוקית.

אורי אריאל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מתן וילנאי, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

קריאה: - - -

ראובן ריבלין: אם תהיה לנו הזדמנות לעוד אחד ולא יעבור הזמן, ידבר חבר הכנסת הרצוג, ואחריו בתור – חבר הכנסת שטרן.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, חבר הכנסת רן כהן, אתה מפריע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, אני אשלול את זכות הדיבור מאדם שמפריע לחבריו לנאום נאום בן דקה לאחר שהוא כבר דיבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מתן וילנאי, בבקשה.

מתן וילנאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח לדבר בנוכחותם של אנשי יהדות בולגריה שנוכחים ביציעים ומאחל להם כל טוב.

מתן וילנאי: אני רוצה להזכיר לכולנו, שאנחנו נמצאים היום במאבק מורכב מאוד - גם הצבא האמריקני הפועל בעירק, גם ההתמודדות שלנו מול הפלסטינים.

מתן וילנאי: מה שעומד על הפרק הוא לא עוצמתה הצבאית של מדינת ישראל, שאינה מוטלת בספק.

מתן וילנאי: מה שעומד על הפרק הוא החברה הישראלית והעוצמה שלה.

מתן וילנאי: התוכנית הכלכלית החדשה, שאנחנו רק שומעים קטעים ראשונים שלה, פוגעת ישירות בעוצמה של החברה הישראלית.

מתן וילנאי: שלא יגידו שאין כסף, יש כסף.

מתן וילנאי: צריך לראות איפה הוא נמצא ולסרוק במסרקות ברזל את כל סעיפי התקציב ולהבין איפה אפשר לעשות את זה.

מתן וילנאי: בשום פנים ואופן אין לפגוע בחלשים שבקרבנו.

מתן וילנאי: באותה נשימה עצמה - אנשי המילואים שלנו, שנושאים בנטל ופעם אחר פעם נפגעים, ללא מתן מענה חקיקתי ולו על-ידי הבית הזה.

מתן וילנאי: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מתן וילנאי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: יש לנו עדיין שתי דקות, ולכן ידברו חבר הכנסת הרצוג, ואחריו - חבר הכנסת שטרן, ובזה נסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, שלשום, ב-23 במרס, היו יריות על כביש ואדי-עארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מובן ששוטרי משמר הגבול הלכו לחפש אחר היורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד כאן הכול טוב ויפה.

רוני בר-און: זה היה על היישוב - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנשי משמר הגבול הגיעו לכפר עין-אל-סהלה - - -

רוני בר-און: - - -

ראובן ריבלין: אדוני, הוא נואם נאום בן דקה.

רוני בר-און: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, הוא נואם נאום בן דקה, אין מפריעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בושה וחרפה, חבר הכנסת בר-און.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לי יותר מה להגיד לך.

ראובן ריבלין: לא לתת ציונים, אני נותן ציונים.

רוני בר-און: לך בושה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם הגיעו לבית-ספר בעין-אל-סהלה, כפר ליד אום-אל-פחם, שם שיחקו במגרש בית-הספר ילדים בני 10–13.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבריך, חבר הכנסת בר-און, ואלה שאתה תומך בהם ואלה שאתה לא רוצה לשמוע מלה אחת נגדם, הכו את הילדים האלה ורמסו אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על שום מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בושה וחרפה שגם את הקול הזה אתה לא רוצה לשמוע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוז'י הרצוג.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים - חבר הכנסת יורי שטרן.

ראובן ריבלין: אחר כך אני אעשה סיכום קצר להצלחתנו הרבה.

צבי הנדל: מה זה בוז'י?

ראובן ריבלין: אני מתנצל, בוז'י הוא שם חיבה.

יצחק הרצוג: זה שם חיבה בלבד, בערך כמו בייגה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר חשף "מעריב" פרשה מזעזעת.

יצחק הרצוג: שני אזרחים נהרגו, לא עלינו, מאש כוחותינו באזור הר-חברון, והתברר שהם שומרים על איזה מתקן לכאורה, שנמסר שהוא מתקן תקשורת, ובעצם הסתבר שהוא מאחז פיקטיבי, לא חוקי, שאין בו כלום.

יצחק הרצוג: שמו צלחת בחוץ, בלי חוטים ובלי מכשירים בפנים.

יצחק הרצוג: השאלה היא, עד אנה אנחנו, האזרחים, צריכים לממן את השיגיונות של כל מיני מועצות ורשויות מעבר ל"קו הירוק", שמשתלטות על שטחים לא להן ועוד מסכנות חיי אדם.

יצחק הרצוג: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה, אחרון הדוברים.

יורי שטרן: כבוד יושב-ראש הכנסת, המועצות מעבר ל"קו הירוק" מנסות לשמור את האדמות לעם ישראל ולמדינת ישראל.

יורי שטרן: חלק גדול מהאנשים היושבים שם, חלק גדול יחסית לאוכלוסייה בארץ, איבד את יקיריו בפיגועי טרור.

יורי שטרן: אי-אפשר להסכים עם חוסר הרגש שבהתנהגות כוחות הביטחון שפינו את מאחז 26 ואת משפחת עוזרי, שאיבדה את הבעל והאב בפיגוע טרור.

יורי שטרן: אי-אפשר גם להסכים עם סדר העדיפויות של צה"ל, כאשר הוא מרכז את כוחותיו בפינוי הבתים והחוות של היהודים, לא רק נוכח הבנייה הערבית הבלתי-חוקית ברחבי יהודה ושומרון, שמסכנת את חייהם של התושבים שם, אלא גם נוכח משימות הביטחון הכלליות שעומדות בפני חיילי צה"ל ומפקדיו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יורי שטרן.

ראובן ריבלין: תם ולא נשלם סדר-היום המדבר בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: כאשר ביקשנו מהחברים הנמצאים באולם להצביע אם ברצונם להשתתף בדיון, נרשמו 14 חברים שנכחו באולם.

ראובן ריבלין: לאחר מכן אפשרנו לחברים נוספים שהצטרפו - תשעה במספר - לומר את דברם.

ראובן ריבלין: בסך הכול דיברו היום 24 חברים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, לא דיברת כי לא נרשמת.

אחמד טיבי: לא ביקשתי להירשם.

ראובן ריבלין: אני מאוד שמח שלא קופחת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

אריה האן: הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון - הארכת תקופת האיסור על פיטורי מילואים ואיסור על הפליה בקבלה לעבודה בשל שירות מילואים), התשס"ג-2003, מטעם חברי הכנסת גלעד ארדן, דניאל בנלולו וענבל גבריאלי, שמספרה פ/201.

אריה האן: חוברת דין-וחשבון שנתי מס' 31 של נציב קבילות החיילים.

אריה האן: הצעת ועדת הכנסת להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא: איתור והשבת נכסים של נספי השואה.

אריה האן: הצעת ועדת הכנסת לבחירת ועדה לעניין מסוים בנושאים הבאים: הוועדה למאבק בנגע הסמים, הוועדה לפניות הציבור, הוועדה לבחינת בעיות העובדים הזרים והוועדה לזכויות הילד.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: ציון מלאות שישים שנה להצלת יהודי בולגריה

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעות לסדר-היום מס' 234, 309, 311, 312 ו-315.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להתחיל בדיון לציון מלאות 60 שנים להצלת יהדות בולגריה.

ראובן ריבלין: אדוני הנשיא החמישי למדינת ישראל יצחק נבון, כבוד שגריר בולגריה בישראל צנקו יבלונסקי, אדוני השגריר לשעבר וחבר הכנסת לשעבר ויושב-ראש ועדת החינוך לשעבר עמנואל זיסמן ורעייתו, רבותי חברי הכנסת הנכבדים, חברי הכנסת לשעבר יוצאי יהדות בולגריה שנמצאים כאן אתנו, ויקטור שם-טוב ופרופסור מיכאל בר-זהר, גבירותי ורבותי, אורחים נכבדים, חברי הכנסת, הטקס היום לציון מלאות 60 שנה להצלת יהודי בולגריה הוא פירעון חוב, מילוי הבטחה, הבעת תודה והכרה לחלקים גדולים של העם הבולגרי שסייעו בפעולות ההצלה של היהודים.

ראובן ריבלין: במקורותינו, במסכת סנהדרין, נאמר: "כל המקיים נפש אחת מישראל, כאילו קיים עולם מלא".

ראובן ריבלין: העם הבולגרי שהציל נפשות כה רבות קיים עולמות רבים, ועל כך נתונה לו תודתנו.

ראובן ריבלין: רק מי שנרדף כחיה, כשהסכנה אורבת לו בכל יום ובכל שעה, רק מי ששום דלת לא נפתחת בפניו, רק הוא יודע להעריך את משמעות הנכונות להסתכן למען הזולת.

ראובן ריבלין: ליהודי בולגריה יש אהבה גדולה: אהבת ארץ-ישראל ללא כחל ושרק.

ראובן ריבלין: אהבה זו היא שזיכתה אותנו גם בעלייתם ארצה.

ראובן ריבלין: לדברי חבר הכנסת לשעבר הפרופסור מיכאל בר-זהר, שגם הוא היה יושב-ראש ועדת החינוך בכנסת ישראל, יש ביהדות ארבע קבוצות: האורתודוקסים, הרפורמים, הקונסרבטיבים ויהודי בולגריה.

ראובן ריבלין: עליית יהודי בולגריה לארץ בצמידות להכרזת המדינה ולפרק הזמן הראשון לקיומה היא אחת התופעות המופלאות בקורות העם היהודי.

ראובן ריבלין: רוב מניינה ובניינה של הקהילה הגיע לישראל.

ראובן ריבלין: יהודי בולגריה הביאו אתם אהבת אחים, שמחת חיים, והשפיעו השפעה מרחיקת לכת בכל התחומים.

ראובן ריבלין: יהודי בולגריה הם שותפים נאמנים בכלכלה, בחברה וגם בכדורגל הישראלי.

ראובן ריבלין: ברצוני למסור לכם, כי חבר הפרלמנט הבולגרי גיניו גאנב שיגר לי מכתב נרגש לרגל האירוע.

ראובן ריבלין: במכתבו הוא מבשר, כי משנה זו ואילך יצוין בבולגריה התאריך 10 במרס כיום הזיכרון לקורבנות השואה ולהצלת היהודים בארץ זו.

ראובן ריבלין: אני מבקש גם לברך את יושב-ראשי איחוד יוצאי בולגריה, ידידי יצחק כלב ויוסף קיוסו, אשר גם הם אורחים אצלנו ביום חשוב זה בכנסת, יום יוצאי בולגריה ובעיקר יום ציון הצלתם על-ידי אזרחי בולגריה, אשר בתנאים קשים ביותר עמדו על המשמר והגנו על היהודים בני ארצם.

ראובן ריבלין: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה - חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני הנשיא לשעבר, אורחים נכבדים, שרים לשעבר, חברי הכנסת לשעבר, אורחים יקרים; אדוני היושב-ראש, נפל כבוד בחלקי לעמוד כאן היום ליד הדוכן ולהיות ראשונת הדוברים בפרק המפואר שאנחנו עומדים לציין, 60 שנה להצלת יהדות בולגריה.

זהבה גלאון: יהדות בולגריה היא שבט נדיר ומפואר.

זהבה גלאון: בספר הזהב של תולדות העליות למדינת ישראל, הייתי אומרת שיהדות בולגריה רשמה דף של כבוד.

זהבה גלאון: בשנתיים הראשונות של המדינה עלו אליה כ-90% מיהודי בולגריה - קהילה כמעט בשלמותה.

זהבה גלאון: יהודי בולגריה השתרשו בארץ והגיעו לצמרת החברה והכלכלה.

זהבה גלאון: טביעת האצבע שלהם ניכרת היטב בתעשייה, במסחר, ברפואה, בחקלאות, באמנות ובהתיישבות.

זהבה גלאון: וודאי, אדוני היושב-ראש, שלא ארצה לקפח את חלקם של יוצאי בולגריה בענפי הספורט, ובעיקר בענף הכדורגל.

ראובן ריבלין: פעם הם עשו יותר טוב.

זהבה גלאון: או.

זהבה גלאון: קיי.

זהבה גלאון: יהודי בולגריה נטמעו והתמזגו בחברה הישראלית, אך עם זאת מוכרחים לציין שהם הצליחו לשמר את אורח החיים המיוחד שלהם.

זהבה גלאון: אני מכירה את זה מקרוב.

זהבה גלאון: יושבים בקהל ידידים רבים שלי.

זהבה גלאון: אורח החיים המיוחד שלהם, שפתם הציורית וכשרונותיהם שומרים על החן המיוחד שלהם.

זהבה גלאון: אבל יש גם פרקים כואבים, אדוני היושב-ראש, והיום אנחנו מציינים, כמו שאמרנו קודם, 60 שנה להצלת יהדות בולגריה.

זהבה גלאון: אחד הפרקים הכואבים הוא פרק השואה האפל.

זהבה גלאון: היהודים, שעד אז נהנו משוויון זכויות מלא, פוליטי ואזרחי, מצאו את עצמם עומדים בפני החלטת הממשל הבולגרי, שהתקרב לגרמניה ולמדינות הציר ואישר את החוק שידוע כ"הצעת החוק להגנת האומה" ואת הקמתה של "נציבות לענייני יהודים ליד משרד הפנים", שתי החלטות שהגבילו את זכויות היהודים והסירו את הסמכויות מוועד הקהילות היהודיות.

זהבה גלאון: משם ועד ההחלטה לגרש את יהודי בולגריה, הדרך היתה קצרה.

זהבה גלאון: אני לא רוצה להיכנס, אדוני היושב-ראש, לוויכוח שקיים בשאלה מי הציל את יהודי בולגריה: האם היו אלה הקומוניסטים, שהציגו את עצמם כאחראים להצלתם, או שהיו אלה אויבי הטוטליטריזם, שרצו להציג באופן חיובי את המלך בוריס השלישי ולהפוך אותו לדמות המפתח בהצלת היהודים.

זהבה גלאון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני עומדת כאן על הבמה ולציין מדינאי אמיץ, אחד מחסידי אומות עולם, שבין שני הקטבים האלה שציינתי קודם לכן הוא כמעט נשכח.

זהבה גלאון: אני מדברת על סגן יושב-ראש הפרלמנט בסופיה, דימיטר פשב.

זהבה גלאון: האיש הזה דיכא את הפחד האישי שלו, והייתי אומרת בלשון קצת ציורית, עלה למדרגה האנושית העליונה של אדם שפועל על-פי צו המצפון שלו.

זהבה גלאון: במשטר הפרו-נאצי ששרר בבולגריה באותם ימים נוראיים, כשהגרמנים והמסייעים שלהם עסקו בהשמדת העם היהודי, עשה דימיטר פשב הכול כדי לסייע ליהודים להינצל ממוות.

זהבה גלאון: במרס 1943, החודש לפני 60 שנה, נודע לפשב על הכוונה של הממשלה לארגן משלוחי יהודים מזרחה.

זהבה גלאון: כסגן יושב-ראש הפרלמנט הוא פתח במאמץ פוליטי למנוע את מימוש רוע הגזירה ואילץ את שר הפנים לדחות את הגירוש.

זהבה גלאון: הממשלה הגיבה בזעם, הרוב בפרלמנט שנשמע לה, נשמע לממשלה, הדיח אותו מתפקידו כסגן יושב-ראש הבית.

זהבה גלאון: אבל גם לאחר מכן פעל פשב שוב ושוב בהצלחה לסכל את ניסיונות הגירוש.

זהבה גלאון: יוזמתו של פשב לא מנעה את גירושם של יהודי מקדוניה ותראקיה, והם הוסעו למחנות ההשמדה והכבשנים.

זהבה גלאון: וזה פרק מאוד מצער.

זהבה גלאון: בדצמבר 1943 הותר ליהודים לשוב לסופיה, אדוני, וב-1944 בוטלו כל החוקים האנטי-יהודיים.

זהבה גלאון: מרבית יהדות בולגריה עלתה ארצה, ובים הדמעות, אדוני היושב-ראש, מאיר הפרק של יהודי בולגריה באור יקרות.

זהבה גלאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה לחברת הכנסת גלאון.

ראובן ריבלין: אנחנו לא נוהגים למחוא כפיים אלא במקרים מאוד מיוחדים.

ראובן ריבלין: אני מבקש להימנע ממחיאת כפיים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, ואחריה - חבר הכנסת יורי שטרן.

גילה פינקלשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אורחים יקרים, הדיון היום, שבו אנו מזכירים את יהדות בולגריה, על גלגולי המאורעות שליוו אותה בתקופת האופל של שלטון גרמניה הנאצית באירופה, הוא הזדמנות להתבונן במבט מפוכח ובפרספקטיבה היסטורית על המקום שבו היתה יהדות אירופה רק לפני 60 שנה - לא לפני שנות דור - ועל המקום שבו אנו נמצאים היום.

גילה פינקלשטיין: לא מזמן ציינו את חג הפורים, עם סיפור הצלתו של העם היהודי מכוונת זדון של השמדה טוטלית המזכירה מאוד את התוכניות השטניות שזכו לכינוי המאוד מפוקפק "הפתרון הסופי".

גילה פינקלשטיין: כאז בשושן הבירה, גם באירופה של המאה ה-20 יצא כבר גזר-הדין "להשמיד להרג ולאבד את כל היהודים מנער ועד זקן טף ונשים".

גילה פינקלשטיין: בחסדי הבורא אנחנו נמצאים היום במקום שנראה רחוק מאוד מכל זה, במדינתו הריבונית של העם היהודי.

גילה פינקלשטיין: עצם היכולת שלנו לשבת כאן, בפרלמנט הישראלי בירושלים בירת ישראל, ולדון בעיצוב פניה של המדינה, וכל זה תוך מהפך שמעטים כמותו בהיסטוריה האנושית, היא הישג כביר שעלינו להתברך בו.

גילה פינקלשטיין: עם זאת, העיסוק שלנו במקרה של יהדות בולגריה הוא גם הזדמנות להזכיר לעצמנו, ולא פחות מזה לעמים אחרים, לאן עלולה להוביל תיאוריה לאומנית פאשיסטית שדוגלת בהשמדת עם רק בשל מוצאו.

גילה פינקלשטיין: כבר ב-1939, סמוך לפתיחת המלחמה, נערך "ליל הבדולח" הבולגרי במרכז עיר הבירה סופיה.

גילה פינקלשטיין: עד מהרה הגיעה גם גזירת הגירוש לכ-4,000 יהודים.

גילה פינקלשטיין: יהודי בולגריה, כך אנו יודעים היום, חיו בפחד מתמיד כבר מראשית מלחמת העולם השנייה, אולם למרות זאת הם תלו תקוות בכך שמדובר במצב זמני ותו לא.

גילה פינקלשטיין: אלא שתקוותיהם הסתיימו עם ההחלטה על אישור הצעת החוק האנטישמית בממשלת בולגריה, למרות פעילות שתדלנית רבה למניעת אישורה.

גילה פינקלשטיין: החוק נכנס לתוקף ב-23 בינואר 1941, ושמו "החוק להגנת האומה".

גילה פינקלשטיין: הוא הגדיר את היהודים לפי דתם, וחייב יהודים במשרות ממלכתיות להתפטר מעבודתם תוך חודש ימים.

גילה פינקלשטיין: כמו-כן נאסר על יהודים להחזיק קרקעות ונכסים.

גילה פינקלשטיין: השלב הבא - השמדת יהדות בולגריה - לא איחר לבוא.

גילה פינקלשטיין: בדצמבר 1942 הגיע מברלין קצין אס.

גילה פינקלשטיין: אס.

גילה פינקלשטיין: כדי להכין את תוכנית הגירוש.

גילה פינקלשטיין: 8,000 יהודים גורשו מבולגריה.

גילה פינקלשטיין: במרס 1943 יצאה ההוראה להפסיק את התוכנית למבצע גירוש נרחב עוד יותר, שעמדה להתחיל תוך שעות ספורות.

גילה פינקלשטיין: חברי וחברותי, אורחים יקרים, הצלתם של יהודי בולגריה היא אירוע פרטי שאינו מעיד, לצערנו, על הכלל, שהיה כואב וקשה.

גילה פינקלשטיין: תוצאותיה של התוכנית הנאצית לכיבוש אירופה ולטיהורה מיהודים היו הרות אסון.

גילה פינקלשטיין: אנחנו מצדיעים מדי שנה, ליתר דיוק פעמיים בשנה, למיליוני הנספים בשואה, אך בכל הזדמנות שומה עלינו לזכור ולהזכיר: לא נלך עוד כצאן לטבח.

גילה פינקלשטיין: ישראל, גם בימים אלה של מתיחות ודריכות לקראת הבאות, היא מדינה בעלת ערכים, בעלת עוצמה רוחנית וצבאית כאחת.

גילה פינקלשטיין: יש לנו מה לשפר, יש לא מעט מה לתקן, ולשם כך אנחנו ועושים כאן כמיטב יכולתנו.

גילה פינקלשטיין: אך החשוב הוא להתבונן על המכלול, להביט אל העבר כדי לבנות על גביו את העתיד.

גילה פינקלשטיין: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן, ואחריו - חברת הכנסת קולט אביטל.

יורי שטרן: כבוד הנשיא לשעבר יצחק נבון, כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, חברי הכנסת לשעבר, יוצאי בולגריה הרבים וחבר הכנסת לשעבר עמנואל זיסמן, השגריר לשעבר לבולגריה, שזה היום שלו, זו היוזמה שלו, ואנחנו מודים לו במיוחד.

יורי שטרן: הסיפור של הצלת יהודי בולגריה הוא סיפור חריג במיוחד.

יורי שטרן: אנחנו מכירים מעשי הצלה של בודדים.

יורי שטרן: הבודדים האלה, ראול ולנברג למשל, הצילו לפעמים מאות ואף אלפי אנשים, אבל זאת היתה עשייה של איש אחד עם עוד כמה חברים.

יורי שטרן: אנחנו מכירים צעדי הזדהות כמו שהיו בהולנד.

יורי שטרן: אנחנו מכירים הברחת יהודים החוצה, שהצילו אותם, כמו שהיה בדנמרק.

יורי שטרן: אנחנו מכירים גם שלטונות כמו בהונגריה, שהתחמקו תקופה ארוכה מביצוע הדרישות הגרמניות לגירוש היהודים.

יורי שטרן: בסוף לא הצליחו והתחלף השלטון והיהודים הלכו לאושוויץ.

יורי שטרן: אבל מעשה כזה, של אומה שלמה שהצליחה בגלוי לעצור את הגירוש בהחלטות של השלטון להגיד לא לנאצים, לגרמנים - שהיו שותפים שלהם - מעשה הצלה שכזה לא היה.

יורי שטרן: הוא, לדעתי, דוגמה חריגה במיוחד, אבל דוגמה שנותנת בסיס לאופטימיות לגבי היכולת של בני-האדם להתנגד למהלכים שנראים בלתי נמנעים.

יורי שטרן: הרי לא היה פה כוח של כסף, לא היתה איזו השפעה פוליטית או צבאית חיצונית.

יורי שטרן: לא היה אפילו שיקול פוליטי קר, שלפעמים עוזר.

יורי שטרן: פה היתה באמת עשייה, התנגדות של אנשים שמתוך הרגשה אנושית עמוקה מאוד הלכו ועשו מעשה - ולא כולם היו אוהדי יהודים, היו בהם מי שהשתייכו לתנועות אנטישמיות אפילו, אבל עד הגבול של ההשמדה, עד הגבול של רצח עם, עד הגבול של הזוועה.

יורי שטרן: לכן, אני חושב שיש בזה משהו כלל-עולמי, יש בזה משהו ייחודי, במיוחד לגבי העם הבולגרי, ויש בזה משהו לכל בן-אדם שרואה את המהלכים ההרסניים מולו - ואני חושב שאנחנו במצב כזה היום - וצריך להאמין בכך שאפשר להתנגד, אפשר לצאת נגד, אפשר למצוא כוחות בתוכך וגם באחרים, בשביל למנוע את רוע הגזירה.

יורי שטרן: אני חושב שזה יום מיוחד.

יורי שטרן: אני מודה ליוזמיו על כך שנפל בחלקנו להיות שותפים ללימוד הלקח ההיסטורי הזה, ואני מאחל ליוצאי בולגריה בארץ לא רק פריחה תרבותית רבה, שמירת המסורת שלכם - עם כל הציונות, חשוב גם לשמור על המורשת, אם זו מורשת ספרדית, אם זו מורשת בולגרית, ולהעבירה לדורות הבאים - אני מאחל לכם גם פעילות מועילה ביותר לבניית היחסים החדשים שלנו עם המדינה הבולגרית העצמאית.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יורי שטרן.

ראובן ריבלין: הם משתדלים לעשות, רק שאנחנו לא נפריע להם לעשות זאת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קולט אביטל, ויסיים את הדיון חבר הכנסת רוני בר-און.

ראובן ריבלין: בבקשה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אדוני הנשיא החמישי של מדינת ישראל, אדוני השגריר, אורחים נכבדים, חברי הכנסת לשעבר מיקי בר-זהר ועמנואל זיסמן, הדיון היום בנושא הצלת יהודי בולגריה במלחמת העולם השנייה הוא דיון מרגש מסיבות רבות.

קולט אביטל: הוא מרגש בפני עצמו, שהרי הצלת 48,000 יהודי בולגריה - כמעט כל היהודים, כל הקהילה - חשובה בפני עצמה.

קולט אביטל: הוא מרגש ובולט לעומת גורלם המר של יהודים ביתר מדינות אירופה, שבהן שיתפו האזרחים פעולה עם הכובש הנאצי.

קולט אביטל: הוא מרגש בגלל הנסיבות שבהן ניצלו היהודים: יהודי בולגריה ניצלו בזכות הידידות העמוקה, רבת השנים, של העם הבולגרי כלפיהם, ידידות שעמדה במבחן.

קולט אביטל: הם ניצלו בזכות עבודתם הפוליטית של ראשי הקהילה היהודית, שידעו לגייס מבעוד מועד אנשי רוח, ארגונים, איגודים ובעיקר חברי פרלמנט לטובתם, ואלה התנגדו לגירוש למחנות הריכוז.

קולט אביטל: הם ניצלו בזכות יושרם, התגייסותם המוסרית ואומץ לבם של ראשי הכנסייה הפרבוסלבית, המטרופוליטנים סטפן וקיריל.

קולט אביטל: הם ניצלו בזכות פעולתו הנחרצת והאמיצה של סגן יושב-ראש הפרלמנט הבולגרי, דימיטר פשב, ועל כך דיברה גם חברתי זהבה גלאון.

קולט אביטל: היום, כאשר אנחנו באים להעלות על נס את ההצלה, דומני שעלינו להפיק כמה לקחים.

קולט אביטל: הלקח הראשון שאני מפיקה הוא, שגם מדינות קטנות יכולות לעמוד מול כוחן הדורסני של מעצמות, ובתנאי שהן יודעות לשמור על סולידריות חברתית אמיתית, שהן יודעות לשמור על עקרונות ועל רמה מוסרית גבוהה.

קולט אביטל: הלקח השני שאני מפיקה הוא, שקהילות יהודיות, קטנות ככל שתהיינה, יכולות להבטיח את המשך קיומן ואת ביטחונן ולהתגונן מפני כל הסכנות, אם הן יודעות לפעול בצורה פוליטית נכונה.

קולט אביטל: והלקח השלישי, ואולי החשוב מכול, הוא, שמאבקם של כל אלה שהצילו יהודים בבולגריה נבע מדבקותם בעקרונות של זכויות האדם.

קולט אביטל: דווקא אנחנו, כיהודים, כישראלים, חייבים לזכור ולדבוק בעקרונות האלה גם בימים הקשים שעוברים עלינו.

קולט אביטל: אף שאנחנו מדברים היום על הצלת יהודי בולגריה, וזה האירוע שאנו מציינים, אני מבקשת שנזכור כאן היום גם את אלה – 11,343 יהודים מתראקיה, מקדוניה ופירוט, שגורלם היה מר יותר ואותם לא היה אפשר להציל.

קולט אביטל: אני גם מבקשת לנצל את הבמה הזאת כדי לברך את נציגי קהילת יוצאי בולגריה, קהילה שרשמה הישגים מפוארים בתולדות תקומתה של מדינתנו, ולהודות להם על תרומתם, ואני מבקשת גם, אחרון אחרון חביב, להעביר לעם הבולגרי מסר דרך שגרירו כאן ולהודות על הרוח האמיתית, רוח הסולידריות, שבזכותה - אמרו אחרים היום - ניצלו יהודי בולגריה.

קולט אביטל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוני בר-און.

ראובן ריבלין: ישיב השר מודי זנדברג.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, מכובדי הנשיא החמישי של מדינת ישראל מר יצחק נבון, אדוני שגריר בולגריה בישראל, חברי הכנסת, השר לשעבר ויקטור שם-טוב וחבר הכנסת מיכאל בר-זהר וידידי הטוב חבר הכנסת לשעבר עמנואל זיסמן, שגרם לי עונג וכבוד בזה שביקש ממני לשאת דברים בישיבה הזאת, חברי חברי הכנסת, היום, בדיון המיוחד הזה, כנסת ישראל מציינת 60 שנה להצלתם של יהודי בולגריה מידי הנאצים ובעלי בריתם.

רוני בר-און: אנחנו מבקשים לבטא מכאן היום את רחשי התודה וההוקרה של העם היהודי כולו ושל מדינת ישראל לאמיצים ולאצילי הנפש, יחידי העם הבולגרי, על עמידתם הנחרצת מול הניסיונות של הממשלה הפאשיסטית לשלוח את היהודים אל מחנות ההשמדה.

רוני בר-און: יהודי בולגריה חיו בחרדה מתמדת כבר מראשית המלחמה, ואולם הם קיוו שהמצב הזה הוא זמני בלבד ונובע רק מהמתח שקשור במלחמה.

רוני בר-און: התקוות האלה נגוזו עם אישורה של הצעת החוק האנטישמית הקרויה "החוק להגנת האומה", חוק שתכליתו היחידה היתה לפגוע בזכויותיהם של האזרחים היהודים ולהגביל את פעילותם האישית, הציבורית והכלכלית.

רוני בר-און: בינואר 1942, כאשר התכנסה בברלין ועידת ואנזה לדון בהכנות לתוכנית השטנית שכונתה "הפתרון הסופי", שהה אלכסנדר בלב, מנהל המחלקה המשפטית של המשרד לביטחון הפנים הבולגרי, בברלין, ותכלית שהותו שם היתה להתעדכן בכל הקשור למדיניות הגסטפו ול"שיטות העבודה" הרצחניות, החדשות בנושא היהודי.

רוני בר-און: בלב הכין דוח מפורט ובו הצעות ברוח ועידת ואנזה, שמיועדות היו לגרום החמרה ניכרת ומשמעותית במצבם של יהודי בולגריה, יחד עם היערכות ארגונית לבצע את "הפתרון הסופי" גם שם.

רוני בר-און: הקבינט הבולגרי קיבל את ההמלצות האלה והחל במימושן.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אנחנו עומדים היום בכנסת ישראל ומצדיעים לידידות האמיצה ולסובלנות הראויה לכל הערכה ששררה בין יהודים לבולגרים במשך שנים רבות.

רוני בר-און: היחסים האלה עמדו במבחן המציאות בימים הקשים שעברו על יהודי בולגריה מאז אותן החלטות נבזיות של הקבינט הבולגרי בימי מלחמת העולם השנייה.

רוני בר-און: כך נולדה התגייסות נפלאה של אנשי ציבור ורוח, אגודות מקצועיות, חוגים ליברליים, ובראשם חסידי אומות העולם, אנשי הכנסייה סטפן וקיריל, שיצאו כולם בקריאה נרגשת נגד הגזירות הקשות, נגד ההשפלות והדיכוי של היהודים.

רוני בר-און: להתגייסות הזאת לא היה אח ורע בקרב בעלות בריתה של גרמניה הנאצית, גם לא במדינות אירופה המערבית המתקדמות והנאורות לכאורה.

רוני בר-און: ההתגייסות הזאת מהרבה חוגים פוליטיים ורבדים חברתיים תרמה בסופו של דבר תרומה ניצחת להצלת היהודים.

רוני בר-און: כאשר הגיע הנורא מכול, ובראשית 1943 הכינה ממשלת בולגריה את המשלוח הראשון למחנה ההשמדה בטרבלינקה, נזעקו עשרות חברי פרלמנט מכל קצות הקשת הפוליטית ובמחאה הנמרצת שלהם הצליחו לסלק את רוע הגזירה.

רוני בר-און: אבל גם ביום החגיגי הזה שבו אנחנו חוגגים עם יהדות בולגריה שניצלה והגיעה הנה והקימה כאן את ביתה לתפארה, אנחנו צריכים לזכור בכאב וביגון את אלה שגורלם לא שפר עליהם.

רוני בר-און: אנחנו זוכרים בכאב את יהודי תראקיה, מקדוניה וחלק מהאזורים הכבושים מיוון ומיוגוסלביה שהיו בשליטת הממשלה הבולגרית.

רוני בר-און: אותן קהילות נאספו ורוכזו על-ידי כוחות צבא ומשטרה ונשלחו למחנה ההשמדה בטרבלינקה.

רוני בר-און: השמחה היום על הצלת יהודי בולגריה מהולה ביגון ובאבל על אלה מהיהודים באזורי הכיבוש שגורלם, כאמור, לא שפר ושנטבחו ונרצחו בידי הנאצים ועוזריהם, יימח שמם.

רוני בר-און: אנחנו מצווים היום לפעול בכל דרך להנציח את זכרם של אחינו ובני עמנו, יהודי אותן מדינות שנספו בשואה, וגם את 213 קורבנות אוניית המעפילים "סלבדור", שירדה למצולות הים ועליה חלוצים ופליטי חרב שגורשו מבולגריה אל מותם הוודאי.

רוני בר-און: מכאן, מבית-המחוקקים הישראלי, בית-המחוקקים של מדינת ישראל, בבת עינו של העם היהודי והתגשמות כל חלומותיו, אנו מרכינים ראש לזכרם של אלה שלא זכו ומצדיעים בגאון ובהכרת טובה ותודה למיטיבינו בעם הבולגרי.

רוני בר-און: ואם מותר לי בנימה אישית, היהדות שבאה מבולגריה מוכרת וידועה לכולנו.

רוני בר-און: מי לא גדל בסביבה שהיו בה משפחות בולגריות, מארחות טובות, מסבירות פנים, חמות.

רוני בר-און: על כל הדברים האלה, אם מותר לי לברך בברכה שאני זוכר מימי הילדות עם החברים, הילדים והוריהם יוצאי בולגריה - "היידה ברה".

רוני בר-און: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את השר מודי זנדברג על מנת שישיב על ההצעות לסדר-היום.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי האורחים המכובדים, ב-9 במרס 1943 ניצלו חייהם של יהודי בולגריה מגזירת שמד, גזירת שמד שביקשו להטיל עליהם הנאצים באמצעות בעלי בריתם בבולגריה.

אליעזר זנדברג: בבולגריה שגשגה קהילה יהודית מפוארת לאורך הדורות, וחשוב לציין שהיהודים שם זכו ונהנו משוויון זכויות פוליטי ואזרחי מלא.

אליעזר זנדברג: אבל רוחות המלחמה העולמית לא פסחו על בולגריה.

אליעזר זנדברג: השלטונות התקרבו אל גרמניה הנאצית ומדינות הציר ונכנעו ללחץ הנאצי.

אליעזר זנדברג: בהסכם שנכרת בין המדינות הסכימה ממשלת בולגריה להסגיר את יהודי בולגריה לידי הגרמנים.

אליעזר זנדברג: התוצאה של פעולת הסגרה היתה ברורה לכולם.

אליעזר זנדברג: אולם בפועל, וזה המקרה היחיד, נמנעה הסגרתם של יהודי בולגריה על-ידי השלטון עצמו.

אליעזר זנדברג: המלך, בסופו של לחץ ציבורי עצום, שיבש את התוכנית ומנע את ההסגרה.

אליעזר זנדברג: זה המקום להעלות את זכרם של 11,343 יהודי מקדוניה, תראקיה ואזורים נוספים בתחום סרביה ויוון אשר גורלם לא שפר עליהם.

אליעזר זנדברג: היו אלה מחוזות שסופחו לבולגריה בידי השלטונות הגרמניים לאחר שכבשו אותם, ותושביהם היהודים לא נהנו מן האזרחות הבולגרית והם גורשו לשמד.

אליעזר זנדברג: חברי חברי הכנסת שדיברו עד עכשיו ציינו פעם אחר פעם את המאורעות, את השתלשלותם וכיצד ניצלו חייהם של יהודי בולגריה.

אליעזר זנדברג: לא אחזור על הדברים, רק אציין שמדובר באירוע יחיד במינו במלחמת העולם השנייה, שבו ציבור כל כך גדול מפעיל לחץ על השלטון ומצליח להביא את השלטון לפעול אחרת מהדרך שבה הוא התחייב, באופן שמציל את חיי הקהילה כולה.

אליעזר זנדברג: בבולגריה ניצחו המוסר והידידות בין העם הבולגרי והעם היהודי בהליך שהייתי אולי מתאר אותו כדומה למרי אזרחי.

אליעזר זנדברג: בהליך שמבטא ערכים אוניברסליים, ערכים מצפוניים הקיימים עמוק בלבו ובתודעתו של העם הבולגרי, הצליחו האנשים, המנהיגים, אנשי הרוח והפעילים להעביר את רוע הגזירה, להפעיל את הלחץ הראוי על ממשלתם, על השלטון, ולגרום לכך שהתחייבות שקיבל עליו השלטון בהסכם עם גרמניה הנאצית לא תכובד על-ידי השלטון עצמו.

אליעזר זנדברג: היום, 60 שנה לאחר מכן, ציינו לראשונה בבולגריה את יום קורבנות השואה והצלת יהודי בולגריה.

אליעזר זנדברג: היום הזה יצוין מעתה בבולגריה בכל שנה מכוח החלטה של נשיא בולגריה.

אליעזר זנדברג: מדובר ביום זיכרון, שאני יודע שגם שגרירנו לשעבר שם היה מעורב בהחלטה עליו - הוא יושב כאן עמנו ביציע, חבר הכנסת לשעבר עמנואל זיסמן, שפעל רבות על מנת שתתקבל ההחלטה הזאת.

אליעזר זנדברג: אבל מדובר ביום זיכרון שיש לו משמעות בחיי העם הבולגרי.

אליעזר זנדברג: הוא מצוין ויצוין בכל שנה בבתי-הספר.

אליעזר זנדברג: באותו היום יוקדשו חלק משעות הלימוד לדיונים ולימודים בענייני השואה.

אליעזר זנדברג: נושא השואה ונושא הצלתם של יהודי בולגריה ייכללו במסגרת תוכנית הלימודים של בתי-הספר בבולגריה כולה.

אליעזר זנדברג: גם הפרלמנט הבולגרי ציין בטקס מיוחד את הכרזתו של יום זיכרון זה.

אליעזר זנדברג: יש לנו ידידים רבים בפרלמנט הבולגרי, יש לנו ידידים רבים בבולגריה.

אליעזר זנדברג: ידידות אמיצה זו מצאה את ביטויה ועמדה במבחן הגדול והעצוב מכול.

אליעזר זנדברג: אני מבקש להעביר תודה וברכה לעם הבולגרי באמצעות השגריר הנמצא כאן, וכמובן ברכות לבני הקהילה היהודית שנותרה שם, בעיקר לאלה שעלו לארץ, השתלבו במדינת ישראל ובנו גם כאן קהילה מפוארת וחמה.

אליעזר זנדברג: בסופו של דיון זה אני מבקש שהכנסת תסתפק בהצעת הממשלה או בדברי השר.

אליעזר זנדברג: הואיל ופרוצדורלית לא ניתן לקבל החלטה כהחלטה - ביררתי את הדברים - בכל זאת אני מבקש לרשום בפרוטוקול דברים מסוימים שאני משוכנע שכולם יכולים להתאגד סביבם.

אליעזר זנדברג: הכנסת מבטאת את רחשי התודה וההוקרה של העם היושב בציון לאמיצים ולאצילי הנפש מקרב העם הבולגרי על עמידתם הנחרצת מול ניסיונותיה של ממשלתם הפאשיסטית לשלוח את אזרחיה היהודים אל מחנות ההשמדה.

אליעזר זנדברג: הוקרה זו נובעת גם מהעובדה, שיהדות בולגריה, אחת הקהילות העתיקות ביותר באירופה, נהנתה במשך מרבית שנותיה ממידה רבה של חופש דת ופולחן ומעצמאות רבה בניהול חייה הקהילתיים.

אליעזר זנדברג: הסובלנות והידידות האמיצה ששררה בין יהודים לבולגרים במשך מאות בשנים עמדו במבחן המציאות בימים הקשים שעברו על יהודי בולגריה במלחמת העולם השנייה.

אליעזר זנדברג: כך נולדה התגייסותם הנפלאה של אנשי רוח ואישי ציבור, אגודות מקצועיות וחוגים ליברליים, ובראשם חסידי אומות העולם, ראשי הכנסייה הפרבוסלבית, הפטריארכים סטפן וקיריל, שיצאו כולם בקריאה נרגשת נגד הגזירות הפוגעות בזכויותיהם של היהודים ונגד השפלתם ודיכוים.

אליעזר זנדברג: להתגייסות מוסרית רבת היקף כזאת לא היה כמעט אח ורע בקרב בעלות בריתה של גרמניה הנאצית.

אליעזר זנדברג: גם במדינות מערב-אירופה המתקדמות והנאורות לא התגלו כוחות מוסריים ועוצמות נפש כאלה כפי שיצאו מתוך האומה הבולגרית הפשוטה והצנועה.

אליעזר זנדברג: התגייסותם הספונטנית של בולגרים רבים, כמעט מכל החוגים הפוליטיים והרבדים החברתיים, תרמה בסופו של דבר תרומה ניצחת להצלתם של היהודים.

אליעזר זנדברג: כאשר הגיע הגרוע מכול, ובראשית מרס 1943 הכינה הממשלה את המשלוח הראשון אל מחנה המוות בטרבלינקה, נזעקו עשרות חברי פרלמנט מכל גוני הקשת הפוליטית, ובראשם חסיד אומות העולם סגן יושב-ראש הפרלמנט דימיטר פשב, ובמחאה תקיפה ונחרצת הצליחו להסיר את רוע הגזירה ולהציל את כל יהדות בולגריה מהשמדה.

אליעזר זנדברג: בכך היתה בולגריה למדינה היחידה מקרב בעלות בריתה של גרמניה שאזרחיה היהודים לא נשלחו אל מותם.

אליעזר זנדברג: גורל שונה לחלוטין זומן ליהודי תראקיה, מקדוניה ופירוט, תושבי האזורים הכבושים מיוון ומיוגוסלביה, שהיו בשליטה בולגרית.

אליעזר זנדברג: הקהילות בשלמותן נאספו ורוכזו על-ידי כוחות צבא ומשטרה בולגריים ונשלחו למחנה ההשמדה בטרבלינקה.

אליעזר זנדברג: שמחתנו היום על הצלת יהודי בולגריה מהולה ביגון ובאבל על השמדת אחיהם מאזורי הכיבוש.

אליעזר זנדברג: הכנסת קוראת להנציח את שמם של 11,343 יהודי תראקיה, מקדוניה ופירוט ואת זכרם של 213 קורבנות אוניית המעפילים "סלבדור", שירדה למצולות ים ועליה חלוצים ופליטי חרב שגורשו מבולגריה אל מותם הוודאי על סיפון הספינה הרעועה.

אליעזר זנדברג: אני מקווה שהדברים האלה ימצאו את דרכם גם אל הפרלמנט הבולגרי כסיומו של דיון זה.

אליעזר זנדברג: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר זנדברג.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, האם גברתי מסתפקת בהודעת השר?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, האם גברתי מסתפקת בהודעת השר?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן מסתפק בהודעת השר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קולט אביטל?

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוני בר-און?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רואה כזכות גדולה את ההתכנסות היום בכנסת ישראל, שבה צוין יום הזיכרון להצלה, ביחד עם ההצדעה ליהודים יוצאי בולגריה אשר היו בין מקימי היסודות למדינת ישראל, מעצבי דרכה ומן הפרלמנטרים הטובים ביותר והשרים שהיו בה.

ראובן ריבלין: תודה לעם בבולגריה, אשר עמד לימין בני עמנו בשעותיהם הקשות ביותר.

ראובן ריבלין: תם חלק זה בסדר-היום, אני מאוד מודה לאורחים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר מודי זנדברג, שמצא לנכון לעזוב את ישיבת הממשלה החשובה ולהגיע לכנסת על מנת להביא את דבר הממשלה בנושא החשוב שעסקנו בו.

ראובן ריבלין: אני ממשיך בסדר-היום.

ראובן ריבלין: הצעת ועדת הכנסת להקים ועדות מיוחדות, על-פי סעיף 17 לתקנון, כמפורט להלן: הוועדה למאבק בנגע הסמים; הוועדה לזכויות הילד; הוועדה לבחינת בעיות העובדים הזרים; הוועדה לפניות הציבור.

ראובן ריבלין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת רוני בר-און.

): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הריני מתכבד להביא לפניכם את הצעת ועדת הכנסת להקמת ועדות מיוחדות, בהתאם להוראת סעיף 17 לתקנון הכנסת.

): מדובר בוועדה לפניות הציבור, בוועדה לזכויות הילד, בוועדה למאבק בנגע הסמים ובוועדה לבחינת בעיות העובדים הזרים.

): מונחים בפניכם מסמכים הכוללים את סמכויות הוועדות השונות, את הרכבן ואת יושבי-הראש שלהן.

): אני מבקש את אישורה של הכנסת להצעות אלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני מבקש מכם להצביע.

ראובן ריבלין: מי שבעד יצביע בעד, מי שנגד יצביע נגד, ומי שנמנע יימנע.

ראובן ריבלין: ההצבעה האלקטרונית עומדת לרשותכם.

ראובן ריבלין: כל אחד יכול להצביע רק ממקום מושבו.

ראובן ריבלין: הצבעה

קריאה: לא נקלט.

ראובן ריבלין: לא נקלט?

ראובן ריבלין: או.

ראובן ריבלין: קיי.

ראובן ריבלין: , אחזור על ההצבעה כדי לראות אם יש איזו תקלה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להתכונן להצבעה.

ראובן ריבלין: ההצבעה החלה, נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת ועדת הכנסת - 21 נגד - אין נמנעים - אין הצעת ועדת הכנסת בדבר הקמת הוועדה למאבק בנגע הסמים, הוועדה לזכויות הילד, הוועדה לבחינת בעיות העובדים הזרים והוועדה לפניות הציבור נתקבלה.

ראובן ריבלין: בקולותיהם של 23 חברי כנסת, כאשר אני מצרף להצבעה את קולה של סגנית היושב-ראש אתי לבני ואת קולו של חבר הכנסת בר-און, אני קובע שהצעת ועדת הכנסת עברה.

ראובן ריבלין: בבקשה, יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום א' באדר ב' התשס"ג, 5 במרס 2003, החליטה הכנסת להעביר אל ועדת הכנסת את הצעתה של חברת הכנסת קולט אביטל להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא: איתור והשבת נכסים של נספי השואה.

): ביום כ"א באדר ב' התשס"ג, 25 במרס 2003, דנה ועדת הכנסת בהצעה והחליטה להמליץ בפני הכנסת על הקמתה של ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא.

): מונחת בפניכם ההצעה כאמור, הכוללת פירוט של סמכויות הוועדה וכן הרכבה.

): הצענו בוועדת הכנסת כי הוועדה תכהן במשך שנה.

): הצענו כי בראש הוועדה תעמוד חברת הכנסת קולט אביטל, אשר עמדה גם בראש ועדת החקירה הפרלמנטרית הדומה בכנסת החמש-עשרה.

): חברי הוועדה הנוספים יהיו: חברת הכנסת מרינה סולודקין - הליכוד; חבר הכנסת גלעד ארדן - הליכוד; חבר הכנסת מיכאל מלכיאור - העבודה-מימד; חבר הכנסת אהוד רצאבי - שינוי; חבר הכנסת נסים זאב - ש"ס; חבר הכנסת יורי שטרן - האיחוד הלאומי; חבר הכנסת ניסן סלומינסקי - המפד"ל; חבר הכנסת אברהם רביץ - יהדות התורה.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

): תודה.

אתי לבני: עכשיו ניגש להצבעה.

אתי לבני: הצבעה מס' 4 בעד הצעת ועדת הכנסת - 16 נגד - אין נמנעים - אין הצעת ועדת הכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא איתור והשבת נכסים של נספי השואה נתקבלה.

אתי לבני: 16 בעד, אין נגד ואין נמנעים.

אתי לבני: אני מאשרת את הרכב הוועדה.

אתי לבני: בבקשה, יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אני מתכוון למסור הודעה, אבל בראשית דברי, גברתי היושבת-ראש, אני מבקש לברך אותך.

): זו הפעם הראשונה שאני ניצב על הדוכן ואת יושבת על כס היושב-ראש.

אתי לבני: תודה רבה.

): לעונג ולכבוד הוא לי לחלוק אתך - את בכיסא ואני בדוכן, אחרי היכרות רבת שנים מלשכת עורכי-הדין.

): אני מאחל לך הצלחה, ואני בטוח שהבית יתברך בך ואת תתברכי בבית.

אתי לבני: תודה.

): ההודעה.

): בהתאם להוראות סעיף 9ב(א) לתקנון הכנסת, החליטה ועדת הכנסת לקבוע ממלאי-מקום קבועים בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת הכספים, כדלקמן: בוועדת החוץ והביטחון יהיו שישה ממלאי-מקום קבועים, והם: לסיעת הליכוד - שני חברים, חבר הכנסת גדעון סער ואנוכי, רוני בר-און; לסיעת העבודה-מימד נציג אחד, וייתנו לנו הודעה על שמו; לסיעת שינוי - חברת הכנסת אתי לבני; לסיעת האיחוד הלאומי - חבר הכנסת אריה אלדד; לסיעת מרצ - חבר הכנסת רן כהן.

): בוועדת הכספים יהיו ארבעה ממלאי-מקום קבועים: לסיעת הליכוד - חבר הכנסת מיכאל גורלובסקי; לסיעת ש"ס - חבר הכנסת משולם נהרי; לסיעת המפד"ל - חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; לסיעת יהדות התורה - חבר הכנסת ישראל אייכלר.

): אני מבקש את אישורה של הכנסת גם להצעה זו.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: נא להצביע.

אתי לבני: הצבעה מס' 5 בעד הצעת ועדת הכנסת – 21 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר השלמת הרכב ועדות הכנסת נתקבלה.

אתי לבני: 21 בעד, מתנגד אחד ואין נמנעים.

אתי לבני: תודה רבה, ההצעה אושרה.

אתי לבני: [ "דברי הכנסת", חוברת זו.

אתי לבני: ]

אתי לבני: אנחנו עוברים לדיון אישי בהודעת הממשלה בדבר חלוקת משרד העבודה והרווחה ואיחוד חלקו עם משרד התעשייה והמסחר והעברת שטחי פעולה ממשרד למשרד, על-פי סעיפים 31(ג) ו-(ד) לחוק-יסוד: הממשלה.

אתי לבני: הצבעה בנושא זה תתקיים ביום ד' השבוע.

אתי לבני: חבר הכנסת איתן כבל - אינו נמצא.

אתי לבני: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

אתי לבני: אחריו - חבר הכנסת עזמי בשארה.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, בשעתו, כאשר התחילו לדבר על פירוק משרדים ועל העברת משרד למשרד אחר, התנגדנו במיוחד כאשר מדובר במשרד העבודה והרווחה.

ואסל טאהא: הרי מאז הוקם המשרד הזה דיברו על איחוד העבודה והרווחה, מפני ששני הדברים קשורים.

ואסל טאהא: לכן התנגדנו ואנחנו מתנגדים.

ואסל טאהא: זה רק יפגע באזרחים ויטרטר אותם.

ואסל טאהא: לשכת התעסוקה צריכה להישאר במשרד הזה, ואין מנהלים מדינה על-ידי כך שמרצים את X או את Y; מעבירים לשר פלוני את הלשכות השונות, את החברות הממשלתיות, ולמר אולמרט מגדילים את המשרד, רוצים לעשות ממנו אלוף וגנרל.

ואסל טאהא: הוא לא מסתפק במשרד התעשייה והמסחר.

ואסל טאהא: אני אומר לו: מר אולמרט, אדוני השר, יש די עבודה במשרד התעשייה.

ואסל טאהא: זה משרד כה רחב וכה חשוב.

ואסל טאהא: אני מבקש מחברי הבית להתנגד לאיחוד המשרדים ולהשאיר את משרד התעשייה לבד עם מר אולמרט.

ואסל טאהא: צריך לשמור את לשכת התעסוקה במשרד הרווחה ולשמור על איחוד המשרד הזה, מפני שהוא חשוב לאזרחים וחשוב לנו.

ואסל טאהא: כדאי מאוד לשמור על אחדות המשרד הזה, ולמשרד התעשייה יש הרבה מה לעשות.

ואסל טאהא: אין צורך לנפח משרדים, כי זה רק יגדיל את ההוצאות ויעמיס מעמסות שונות על המשרדים.

ואסל טאהא: אנחנו עדים לכך שהממשלה מציעה תוכנית כלכלית לחיסכון, ובזה אנחנו לא חוסכים אלא רק מבזבזים אנרגיה, לא רק כספית אלא גם מורלית של האזרחים, כי הם לא ידעו לאן ולמי לפנות.

ואסל טאהא: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

אתי לבני: אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, היה יותר קל ויותר ישיר אם היו מעבירים את משרד העבודה למשרד האוצר, או גם את משרד החינוך למשרד האוצר, ושמשרד האוצר יכלול כבר את כל משרדי הממשלה.

עזמי בשארה: אם נדבר על נושאים כגון זכויות סוציאליות, עבודה וכו' בניתוק ממדיניות הרווחה החברתית - נראה על מה אנחנו מדברים.

עזמי בשארה: יהיה פה ג'ונגל מבחינה כלכלית.

עזמי בשארה: אגב, אנחנו לא חלוקים חברתית בבית הזה.

עזמי בשארה: בימין ובשמאל יש גם ליברלים וגם סוציאליסטים.

עזמי בשארה: אני יודע שהכי נצים בנושא המדיני הם גם הכי בעניין הסקטור הציבורי וזכויות חברתיות.

עזמי בשארה: הכנסת לא מחולקת לשמאל ולימין חברתיים כמו באירופה.

עזמי בשארה: אני מכיר הרבה אנשים גם בימין, ואני לא מדבר על אלה שיש להם דמגוגיה חברתית, אלא על אלה שבאמת רוצים לשמור על סקטור ציבורי חזק, זכויות סוציאליות ומדיניות רווחה; איך הם יכולים להסביר את העניין שמשרד העבודה נמצא במשרד התעשייה והמסחר והוא לא חלק ממדיניות הרווחה של החברה?

עזמי בשארה: בכל מדינה ליברלית מתוקנת בעולם, היכן שהאיגודים המקצועיים השיגו קצת זכויות, מדיניות העבודה היא חלק ממדיניות הרווחה - כמה מועסקים, כמה קצבאות לאבטלה, כמה לא וכו'.

עזמי בשארה: יש מדינות שבכלל מחשיבות את העבודה כזכות סוציאלית בפני עצמה, כזכות חברתית.

עזמי בשארה: יש אנשים שמחוקקים חוקים לגבי זה, לגבי שעות העבודה - קיצור שעות העבודה כדי להכיל יותר מובטלים בתוך מעגל העבודה, קיצור מספר ימי העבודה של השבוע לחמישה ימים, כך שיהיו יותר מקומות עבודה, ובכמה מדינות באירופה זה נוסה בהצלחה.

עזמי בשארה: זה תמיד בא כחלק ממדיניות חברתית ולא כחלק מעניינים של תחרות השוק, מסחר ותעשייה, יחסים עם התעשיינים, יחסים עם יבוא ויצוא.

עזמי בשארה: אסור.

עזמי בשארה: נושא העבודה והמובטלים צריך להיות כפוף לאותו שר שמנהל את נושא הביטוח הלאומי ובכלל מתעסק בנושאים הנוגעים לזכויות סוציאליות.

עזמי בשארה: מובן שנגיע לדיון בתוכנית הכלכלית הקטסטרופלית, אבל אתמול דנו פה בזכויות העובדים במצב חירום, בזמן שבו נפגע בזכויות עובדים במצבים נורמליים שהם לא מצבי חירום, ואנחנו לא מתעסקים במצבי חירום בזמן שאין מצב חירום, והיום נאשר מעברי משרדים כאילו אנחנו משחקים במשחק הכיסאות.

עזמי בשארה: מעבים משרד למר אולמרט.

עזמי בשארה: למה נתניהו הסכים להיות שר האוצר?

עזמי בשארה: זאת היתה קטסטרופה, חשבו שהוא לא יסכים והוא הסכים.

עזמי בשארה: פתאום אהוד אולמרט נותר בלי.

עזמי בשארה: לסילבן שלום נתנו את תפקיד שר החוץ, כיוון שמישהו פה עורר את השד העדתי, ועכשיו אהוד אולמרט נשאר עם התעשייה והמסחר.

עזמי בשארה: עיריית ירושלים נראתה לו יותר שמנה ממשרד התעשייה והמסחר.

עזמי בשארה: עדיף לו עיריית ירושלים, כי אפילו מבחינה מדינית היא יותר שמנה ממשרד התעשייה והמסחר, ולכן החליטו לעבות לו.

עזמי בשארה: תודה; גברתי, אני מודה לך.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

אתי לבני: אחריו - חבר הכנסת אורי אריאל.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי וחברות הכנסת, הביקורת על ההסתדרות היתה בשעתה, שהיא גם מעסיקה וגם מייצגת את העובדים.

ג'מאל זחאלקה: העניין הזה נגמר; הוא נגמר בצורה רעה מאוד, לדעתי, אבל הוא נגמר.

ג'מאל זחאלקה: היום באים ומעבירים את לשכת התעסוקה למשרד התעשייה והמסחר.

ג'מאל זחאלקה: מה עבודתו העיקרית של משרד התעשייה והמסחר?

ג'מאל זחאלקה: - עם התעשיינים, עם בעלי ההון, עם הסוחרים הגדולים.

ג'מאל זחאלקה: הוא דואג בעיקר לאנשים האלה.

ג'מאל זחאלקה: גם את עניין העבודה מעבירים אליו.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, המשרד הזה יטפל גם בעובדים ובזכויותיהם ובמובטלים וגם בבעלי ההון.

ג'מאל זחאלקה: מי שחושב שאין ניגוד אינטרסים מגלגל עיניים או מעביר לנו שיעור מתקדם בגלגול עיניים.

ג'מאל זחאלקה: אף אחד לא משלה את עצמו שהמשרד הזה יכופף את התעשיינים ואת בעלי ההון לאינטרסים של העובדים ושל המובטלים.

ג'מאל זחאלקה: ברור לפי התוכנית הכלכלית של הממשלה, לפי הפרסונה המאיישת את המקום הזה, את משרד התעשייה והמסחר, ולפי האווירה הכללית בארץ, או באליטות המנהיגות את המדיניות הכלכלית, שעניין העבודה, המובטלים והעובדים יהיה כפוף לאינטרסים של בעלי ההון.

ג'מאל זחאלקה: לכן, זה לא רק עניין של משחקי כוח פוליטיים, ונכון שהיה גם הגורם הזה, אלא זה זרם והתאים לאידיאולוגיה השלטת בממשלה הזאת מבחינה חברתית-כלכלית.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, זה לא היה בניגוד לאידיאולוגיה ולמדיניות הכלכלית הכוללת, אלא היה בהתאם להן.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש שמחה, שעטו על ההזדמנות הזאת שתאפשר את השליטה באבטלה ובמובטלים ובזכויות המובטלים ובהתאמתם לאינטרסים של בעלי ההון, כשהמטרה העיקרית תהיה הגדלת הרווח של בעלי ההון על חשבון המובטלים; ליצור מצב שאנחנו קוראים לו סטגפלציה, כלומר, מצב של מיתון ואינפלציה, שבו בעלי ההון מרוויחים תמיד, גם כאשר יש מיתון.

ג'מאל זחאלקה: הם אינם נפגעים.

ג'מאל זחאלקה: הם תמיד מצליחים לסגל את עצמם למצבים חדשים ולהגדיל את הרווחים שלהם, יהיה אשר יהיה.

ג'מאל זחאלקה: לכן צריך להתנגד למעבר זה ולא לשים את השמנת ליד החתול, שרוצה לא רק לאכול את השמנת, אלא גם לטרוף כל מה שבסביבתו.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אורי אריאל, אחריו - חבר הכנסת חיים כץ, ואחריו - חבר הכנסת אברהם רביץ.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית תרשי לי לאחל לך הצלחה.

אורי אריאל: אני בטוח שתשכילי לנהל את ישיבות הבית היטב.

אורי אריאל: ההצעה העומדת לפנינו היא הצעה שנובעת מצרכים קואליציוניים.

אורי אריאל: אין בזה חידוש ואין בזה שום דבר שלא מוכר לחברי הבית הזה.

אורי אריאל: השאלה העיקרית בעיני היא שאלת המדיניות של הממשלה בנושאים הקשורים למה שנקרא משרד העבודה, שהרי משרד הרווחה יהיה בידיו של חבר הכנסת השר זבולון אורלב.

אורי אריאל: אני מקווה שמשרד העבודה ישכיל לטפל בבעיית העובדים הזרים, שהפכו את העניין לעבודה זרה, תרתי משמע.

אורי אריאל: המצב שלנו בתחום הזה הוא מצב קשה, אם כי יש עוד מדינות בעולם שהתופעה בהן היא כה נרחבת.

אורי אריאל: בכל אופן, במדינת ישראל ראוי שהנושא הזה יטופל בצורה אחרת.

אורי אריאל: ההחלטות השונות שהתקבלו, הן על-ידי ראש הממשלה והן על-ידי ועדות הכנסת וגורמים אחרים, הן החלטות סותרות, שאינן מחזיקות בדרך כלל יותר משבועות או חודשים.

אורי אריאל: אין מדיניות אחידה, מתמשכת, רציפה וחד-ערכית שפועלת להוצאת העובדים הזרים ממדינת ישראל.

אורי אריאל: עד שאנחנו מדברים ועד שמגרשים כמה שמגרשים בחודש, מגיעים פי-שניים בערך בדרכים חוקיות ובלתי חוקיות.

אורי אריאל: כמו בכל עניין, גם בעניין הזה יש צורך להקפיד על החוק ולקיים את החלטות הממשלה, ולהוציא מפה כמה שיותר עובדים זרים.

אורי אריאל: יש גם לתת תמריצים לאזרחי ישראל, שימצאו עבודה ולא יהיו בסקטור של המובטלים.

אורי אריאל: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת חיים כץ, אחריו - חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו - חבר הכנסת חיים אורון.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בשנת 1977 אוחדו משרדי העבודה והרווחה.

חיים כץ: היו דעות לשני הכיוונים: היו שטענו שמשרד העבודה צריך להיות משרד לחוד, שיעסוק בהכשרה ובעבודה, והיו שטענו שיש קשר בין עבודה לרווחה.

חיים כץ: לאחרונה, בלי דיון, אני לא יכול להגיד מקיף, בלי דיון כלל, הוחלט להפריד את משרד העבודה ממשרד הרווחה.

חיים כץ: הדבר מעיד על מה שמאפיין את כנסת ישראל, את ממשלת ישראל.

חיים כץ: אני בא לדבר לדוגמה על חוק ההסדרים.

דוד אזולאי: אתה חבר בקואליציה.

חיים כץ: נכון, אני חבר בקואליציה, אבל אני אגיד את מה שאני חושב.

מוחמד ברכה: מה אתה עושה שם?

חיים כץ: בכנסת ישראל, בשנת 1985 - - -

קריאות: - - -

חיים כץ: תן להם, דני, זה בסדר.

חיים כץ: זה לא נאום ראשון, הם יכולים להגיד מה שהם רוצים.

חיים כץ: ב-1985, בתקופה של אינפלציה בת 500%, קבעו לנו את חוק ההסדרים, שמאז הפך להיות מכבסה שבה כל עניין נדון במסווה של תקציב.

חיים כץ: היום אנחנו ערב התוכנית הכלכלית, ובתוכנית הכלכלית חיברו להם - - -

עזמי בשארה: תצביע הפעם בעד חוק ההסדרים או נגדו?

חיים כץ: עזמי בשארה, אחר כך נדון איך אני אצביע.

חיים כץ: תן לי להגיד את מה שאני עומד להגיד, ואני אחזור ואגיד זאת בכנסת לא בפעם הראשונה ולא בפעם השנייה.

חיים כץ: אני בא לדבר על נושא הפנסיה, שצורף לתוכנית הכלכלית.

חיים כץ: אני לא מבין מה הקשר בין קרנות הפנסיה לבין התוכנית הכלכלית.

חיים כץ: לוקחים קרנות פנסיה שאנשים חסכו בהן עבור הזכות להזדקן בכבוד, יש מי שחסכו 30 שנה, יש מי שחסכו 20 שנה, יש מי שחסכו 40 שנה, ויצרו להם קופה, ויצרו להם קרן.

חיים כץ: יש בין פקידי האוצר מי שטוענים שהקופה גירעונית, וזורקים את הסכום של 100 מיליארד שקל, 130 מיליארד שקל, כשהם יודעים שהגירעון הוא לא יותר מ-45 מיליארד שקל, והוא מתפרס על 40 שנים או 37 שנים.

חיים כץ: לוקחים את הקופה הגדולה ביותר, קופת "מבטחים", שחולשת על כ-54% משוק הפנסיה הישראלית.

חיים כץ: הבעיה שתתהווה ב"מבטחים" תהיה אי-שם בעוד 33 שנים.

חיים כץ: באים ליצור לכאורה משבר בקרנות הפנסיה, ומספרים לנו שיתרמו, שהממשלה תיתן לקרנות הפנסיה 60 מיליארד שקל.

חיים כץ: אבל כשמסתכלים באילו שנים היא תיתן את 60 המיליארד, מתי היא תתחיל לשלם - היא תיתן בשנת 2020, 2021.

חיים כץ: לנו אתם מספרים שבשנת 2025 תשקיעו 5 מיליארדי שקלים?

אתי לבני: חבר הכנסת כץ, אתה לקראת הסוף.

חיים כץ: משפט וחצי.

חיים כץ: אני כמעט בטוח שכאשר אחרון השאירים ילך לעולמו, מ"מבטחים", מאחר שאין קופה ב', מאחר שהקופה סגורה - המיליארדים שיישארו ילכו לאפוטרופוס של המדינה.

חיים כץ: הנאום הזה שלי הוא הנאום הראשון בסדרה של נאומי פנסיה שאני הולך לנאום באוזני ציבור האזרחים וציבור הגמלאים במדינת ישראל.

חיים כץ: לשאלתך: אם נושא הפנסיה יהיה קשור לתוכנית הכלכלית - הנה, אתה מכיר אותי יותר מרבע שעה, אני אצביע נגד.

דוד אזולאי: רשמנו לפנינו, חבר הכנסת כץ.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת חיים אורון – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת דני יתום – אינו נוכח.

אתי לבני: חברת הכנסת אורית נוקד – אינה נוכחת.

אתי לבני: חבר הכנסת אברהם בורג – אינו נוכח.

אתי לבני: חברת הכנסת דליה איציק – אינה נוכחת.

אתי לבני: חבר הכנסת איוב קרא, אחריו - חבר הכנסת אברהם שוחט, ואחריו - חבר הכנסת מוחמד ברכה.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לגבי מה שנאמר קודם, אני לשם שינוי חושב שפיצול משרד העבודה והרווחה, מבחינה מקצועית, הוא דבר חיובי, בגלל הקמת מינהלת העובדים הזרים החדשה וכיוון שאנשים לא שמו לב שבמדינת ישראל היום חיים אולי ,000300-,000400 עובדים זרים, חוקיים ולא חוקיים, ואולי תבוא הבשורה הטובה והמצב יחזור למה שהיה פעם – ,000100-150,000 פלסטינים שיעבדו פה - כך שבסך הכול יהיו בתחום מדינת ישראל כחצי מיליון עובדים זרים.

איוב קרא: אנחנו מדברים על מצב נוראי זה, מכיוון שהאבטלה עומדת היום על כ-300,000 איש - דבר ששום ממשלה לא יכולה היתה לתקן ושום ממשלה לא יכולה היתה ליצור מקומות עבודה כמו שהבטיחו, לא אהוד ברק שהבטיח ליצור 300,000 מקומות עבודה חדשים ולא שום ממשלה אחרת.

איוב קרא: אני לא חושב שהנושא החברתי נמצא היום במחלוקת.

איוב קרא: אני חושב שהוא נמצא בקונסנזוס, כי כולם רוצים פתרון לסוגיה הכואבת לכולנו.

איוב קרא: אנחנו מדברים על חידוד או מיקוד התופעה והבעיה הכלכלית התעסוקתית היום.

איוב קרא: בסך הכול, הטיפול היום בעובדים זרים נמצא במשרד העבודה.

איוב קרא: שירות התעסוקה נמצא במשרד העבודה והרווחה.

איוב קרא: הדבר שהיתוסף במיקוד הזה הוא מה שנקרא: יצירת מקומות העבודה, כשבעצם משרד התמ"ס ממונה על כך.

איוב קרא: מרכז ההשקעות, שממונה על כל הסוגיה הזאת, כולל היצוא, היבוא ומכון היצוא, מהווה עוד נדבך לאפשרות שנוכל להזיז את העגלה הזאת בצורה כלשהי ולהביא למצב שתהיה תנופה של יצירת מקומות עבודה שהבטיחו ממשלות ישראל לדורותיהן.

איוב קרא: לכן, בקטע הזה דווקא, כשאנחנו מדברים על כלל הסוגיה התעסוקתית, אני חושב שהיה חשוב מאוד לעשות את הדבר הזה.

איוב קרא: דרך אגב, בניגוד למה שחושבים, נושא זה עלה על סדר-היום של הממשלה הקודמת, ולאו דווקא אחרי הבחירות, ומראש הודיע מנכ"ל משרד ראש הממשלה, אביגדור יצחקי, על כך שיהיה משרד נפרד לעניין הזה ולא יהיה משרד הרווחה בשום פנים ואופן.

איוב קרא: הוא הודיע על זה מראש.

איוב קרא: מצאו לנכון לעשות את זה יחד עם התמ"ס, כי בעצם אלה דברים שמשלימים זה את זה.

איוב קרא: אין דבר יותר מתאים מזה שנושא התמ"ס יהיה מחובר לנושא העבודה.

איוב קרא: לכן, במקום להתעסק בשאלה כיצד להוציא את המשק מהסוגיה הקשה הזאת, שהיום בעצם יש 10% זרים שעובדים במדינת ישראל כאשר יש 10% מובטלים שנמצאים במדינת ישראל ועוד תוספת אוטומטית של 2% מדי שנה לכוח העבודה באופן טבעי - אנחנו מגיעים למסקנה שבעצם המצב כל כך אבסורדי, שאולי טוב שנעשה איזה מהלך.

איוב קרא: לא חשוב, בואו ונבחן אותו בממשלה הזאת.

איוב קרא: אולי נגיע לבשורה הטובה והמיוחלת שכולנו מצפים לה.

אתי לבני: אמן.

אתי לבני: אחריו - חבר הכנסת אברהם שוחט; הוא איננו.

אתי לבני: עתה חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו - חברי הכנסת עסאם מח'ול ואחמד טיבי.

עסאם מח'ול: אני אחריו פיזית.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ההצעה שמובאת כאן בשם הממשלה, לפצל את משרד העבודה והרווחה לשניים, היא לא הפרדה אלא חיבור בין אופורטוניזם פוליטי לבין נבזות ורשעות חברתית.

מוחמד ברכה: זה אופורטוניזם פוליטי, כיוון שכל המהלך הזה בא כדי לרצות שיקולים בתוך הממשלה שאין להם שום קשר למהות העניין.

מוחמד ברכה: לא נשאלה פה השאלה כמה זה מועיל וכמה זה מזיק, אלא פשוט רצו לרפד את המסחר והתעשייה במשרד העבודה ולשדרג, לתגמל את השר אולמרט.

מיכאל רצון: בממשלה הקודמת היתה החלטת ממשלה לחבר את משרד התעסוקה למשרד התעשייה, וזאת לפני שידעו שאולמרט יהיה שר.

מוחמד ברכה: בוא ונסכם שזה תפור למידותיו של אולמרט.

מוחמד ברכה: יש חלק שני של המשוואה.

מוחמד ברכה: אמרתי: אופורטוניזם פוליטי ורשעות חברתית, וזה החלק השני שדווקא אתייחס אליו בעניין המהותי.

מוחמד ברכה: רשעות חברתית - מה יקרה?

מוחמד ברכה: במשרד העבודה יודעים מה הם תחומי העבודה של אדוני סגן שר התעשייה והמסחר.

מוחמד ברכה: הרבה אנשים במדינת ישראל מדברים, למשל, על עובדים זרים.

מוחמד ברכה: אני, למשל, אחד האנשים שחושבים, שבמקום להשתמש באמצעים של שוט וגירוש צריך להשוות את תנאי העובדים הזרים, ואז מטבע הדברים יועדפו עובדים ישראלים; וזאת, מתוך גישה חברתית ותפיסה אידיאולוגית.

מוחמד ברכה: אבל מה יקרה עכשיו?

מוחמד ברכה: משרד העבודה יהיה אמון על הטיפול בנושא העובדים הזרים והבאתם, אבל המשרד הזה גם אמון על המסחר והתעשייה.

מוחמד ברכה: כלומר, כל הגישה של הבאת עובדים זרים תהיה כפופה לשיקולים של תעשיינים ושל בעלי הון.

מוחמד ברכה: ההיבט החברתי בסוגיה הנקודתית הזאת לא יהיה קיים.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רצון, סגן השר, עם כל מה שאתה יכול לטעון לגבי זיקה חברתית כלשהי, גם אתה לא תוכל לעשות, כי אתה נמצא באותו משרד שבו אתה צריך לתת מענים לתעשיינים על חשבון העובדים.

מוחמד ברכה: לכן, לפחות בנקודה הזאת אני חושב שיש פה גול עצמי אדיר לציבור העובדים.

מוחמד ברכה: זה דווקא בא בימים ששולחן הממשלה ריק, כשכל הממשלה הלכה לדון במגה-פיגוע של ביבי נתניהו נגד ציבור העובדים וציבור החלשים, ועוד מביאים את זה כקינוח, כסוכרייה, כדובדבן על ראש העוגה הרעילה שמכינים לנו היום במשרד ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שאין לכך מקום.

מוחמד ברכה: נתתי רק דוגמה אחת, אפשר לדבר עוד על לשכת התעסוקה והעברתה ועל הזיקה בין רווחה לעבודה, כששני הדברים האלה אמורים לתת מענים לשכבות החלשות ואי-אפשר להפריד אותם ולקחת חצי דווקא כך שיהיה כפוף לתעשיינים.

מוחמד ברכה: אני אומר דווקא לחברי הליכוד, וחברי האופוזיציה בטח יתנגדו, שהם אומרים שיש להם כובע חברתי כלשהו: חבר הכנסת רצון, גם אם הוסכם לפני מאה שנה על דבר כזה, למה שתסכימו לדבר כזה?

מוחמד ברכה: הרי אתם צריכים פרצוף שתוכלו לצאת אתו אל הציבור שבחר בכם.

אתי לבני: תודה רבה.

מיכאל רצון: אנחנו מסכימים שאין רווחה בלי רווחים.

מוחמד ברכה: אין רווחה בלי עבודה.

מוחמד ברכה: למה אתה הולך - - -?

מיכאל רצון: גם לזה אני מסכים.

מוחמד ברכה: אתה קודם כול רוצה להבטיח את הרווחים של בעלי ההון?

מוחמד ברכה: לא.

מיכאל רצון: לא.

מיכאל רצון: אני רוצה להבטיח את הרווחה על-ידי זה שיהיו רווחים.

מוחמד ברכה: זה יהפוך את הרווחה לקטגוריה של מקבצי נדבות, ולא לרווחה שגזורה ושזורה בעניין של עבודה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: עתה חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו - חברי הכנסת אחמד טיבי ומשה גפני.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, התוכנית הכלכלית של הממשלה היא מכירת חיסול של זכויות העובדים על כל מרכיביה.

עסאם מח'ול: האבסורד עוד יכול להגיע גם להצעה שתביא הממשלה הזאת להעביר את משרד העבודה לחברות כוח-אדם למשל.

עסאם מח'ול: למה לא?

עסאם מח'ול: גם הפרטה וגם פגיעה בציבור העובדים.

עסאם מח'ול: אני חושב שאנחנו צריכים לדעת, אנחנו מתעסקים עכשיו בשלושה משרדים: משרד הרווחה - כאשר הרווחה מתחסלת, ותיכף אגיד מלה על זה; משרד העבודה - כאשר הוא בעיקר עבודה בעיניים ופיטורי עובדים; ומשרד התעשייה והמסחר - כאשר אנחנו מדברים על עשרות אלפי עסקים שהולכים להיסגר.

עסאם מח'ול: על כך מדברים.

עסאם מח'ול: מה מציע לנו הקוסם מארץ עוץ?

עסאם מח'ול: בואו נאחד את המשרדים האלה, כדי לפתור כמה בעיות.

עסאם מח'ול: אני לא מסכים לאמירה שהממשלה הזאת הולכת לחסל את מדינת הרווחה, כי היא רק משנה את מדינת הרווחה, והופכת אותה למדינה לרווחת ההון הגדול ובעליו, על חשבון אותם אנשים שהיו אמורים לקבל את המעט שניתן כדמי מיותרות שלהם בחברה שבה אנו חיים.

עסאם מח'ול: זו האמת, וצריך להגיד את הדברים כפי שהם.

עסאם מח'ול: לאבסורד אין גבולות.

עסאם מח'ול: אני מסכים עם דברי חבר הכנסת רצון, שגם ממשלת העבודה יכלה לקבל החלטה על מדיניות כזאת.

עסאם מח'ול: זו היתה מדיניות אחידה - לא מדיניות של אחדות – בעניין החברתי-הכלכלי, שעיקרה לפגוע בשכבות החלשות ולחסל את זכויותיהן, כדי להבטיח את הרווחים שאתה מדבר עליהם לבעלי ההון.

עסאם מח'ול: שמעתי היום את שר הפנים מטיל את האשם על קורבנות המדיניות הזו, על המובטלים.

עסאם מח'ול: הוא אומר שיש עכשיו בעיה, מכיוון שהעובדים בישראל לא רוצים לעבוד, ולכן מייבאים עובדים זרים.

עסאם מח'ול: האם זו האמת?

עסאם מח'ול: זו רמאות, זו ממשלה רמאית אשר אומרת את הדברים האלה.

עסאם מח'ול: למה יש עובדים זרים?

עסאם מח'ול: לא המובטלים יצרו את העובדים הזרים, אלא ייבוא עובדים זרים יצר את האבטלה, יצר את העובדים שנזרקים מדי יום ממקומות עבודתם.

דניאל בנלולו: כאשר לא היו עובדים זרים, לא היתה אבטלה?

עסאם מח'ול: היתה, אבל הבעיה החמירה.

עסאם מח'ול: העובדים הזרים נמצאים כאן מאותה סיבה שאתה מציין - שרוצים לשמור לבעלי ההון את האפשרות לגרוף עוד ועוד רווחים, על חשבונם של אנשים שנזרקים משוק העבודה.

עסאם מח'ול: זו האמת.

עסאם מח'ול: הם מנצלים את העבודה הזולה ואת התנאים המחפירים והבלתי-אנושיים שבהם מועסקים עובדים זרים כדי לגרוף רווחים ולא כדי למלא מקומות עבודה שהישראלים לא רוצים לעבוד בהם.

עסאם מח'ול: זו האמת, וכל השאר רמאות.

עסאם מח'ול: זו הבעיה של הממשלה הזאת, ואחרי פורים היא צריכה לצאת בלי מסכות ולהגיד שהיא מייצגת את בעלי ההון ושומרת על האינטרסים של אלה שיגרפו את הרווחים, ולא של אלה שרווחתם תחוסל בימים אלה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אחמד טיבי, אחר כך - חבר הכנסת משה גפני, ואחריו - חבר הכנסת נסים זאב.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אני מברך אותך על תפקידך כסגנית יושב-ראש הכנסת.

אחמד טיבי: משרד העבודה, המסחר והתעשייה ורשות השידור - - -

ואסל טאהא: ומינהל המקרקעין ומינהל התכנון.

אחמד טיבי: מינהל מקרקעי ישראל וגם מינהל התכנון - זהו הקונגלומרט המיניסטריאלי הגדול ביותר שקיים בממשלה, והוא נוצר כסידור עבודה.

אחמד טיבי: אני בטוח, אדוני סגן השר רצון, שיהיה לך הרבה מה לעשות.

אחמד טיבי: שמעתי שתהיה אחראי מטעם השר על רשות השידור.

אחמד טיבי: אני מאחל לך אומנם הצלחה, אבל מה לרשות השידור ולענייני עבודה, לענייני תכנון, לענייני לשכת התעסוקה ולבעלי ההון?

אחמד טיבי: איזה מין משרד הוא זה?

אחמד טיבי: מדובר בצומת שמטרתו לפתור בעיות קואליציוניות או אישיות.

אחמד טיבי: מדובר במיניסטריון-על.

אחמד טיבי: אולי צריך היה למנות את ג'ורג' אורוול לשר, לא את אהוד אולמרט.

אחמד טיבי: זהו מיניסטריון חסר תקדים.

אחמד טיבי: למה שלא תוסיפו לשם גם את נושא מעמד האשה, את לשכת הרבנות הראשית?

אחמד טיבי: הם כבר מבטלים את משרד הדתות - נכון, אדוני ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת החדש?

דניאל בנלולו: הביטול הוא ייעול.

אחמד טיבי: זה חשוב מאוד, צריך למצוא פונקציות לכל חברי הכנסת החדשים, לכל המיניסטריונים החדשים.

אחמד טיבי: יש שרים חדשים, איך נפתור את הבעיות של כולם אם לא נמצא פונקציות חדשות?

אחמד טיבי: והרי גם הפוזה חשובה, הגאווה חשובה, הסמכויות חשובות.

אחמד טיבי: מה זה פועלים, מה זה שכבות חלשות, חבר הכנסת בנלולו?

אחמד טיבי: הרי אלה השכבות שבחרו אותך.

אחמד טיבי: הם שלחו אותך, את חבר הכנסת רצון, את חבר הכנסת כחלון.

משה כחלון: - - -

אחמד טיבי: הם אלה שבחרו אתכם ושלחו אתכם לכנסת.

דניאל בנלולו: כל חבר וחבר בכנסת הזאת, וגם בכנסת הקודמת, נבחר על-ידי השכבות החלשות.

אחמד טיבי: ולכן אתם תומכים בתוכנית הכלכלית שאינה נקראת התוכנית לרווחת הציבור אלא להכנעת הציבור.

אחמד טיבי: אתם תומכים בתוכנית שהיא הכי אנטי-רווחה, אנטי-הציבור, אנטי-החלשים.

משה כחלון: עוד לא שמעתי אותך אומר מלה לטובת הציבור ששלח אותך.

אחמד טיבי: כל הזמן אני מדבר רק על כך.

אחמד טיבי: אני מחכה ליום שבו תתמוך בהקמת רמזור.

אחמד טיבי: כחלון, אדוני ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת החדש, אני מחכה ליום בו תתמוך בהקמת רמזור בכביש ליד יישוב ערבי, ותביא את ההצעה הזו ביוזמתך, למשל, או שתצטרף ליוזמה שלנו.

דניאל בנלולו: למה לא, אם זה חוקי.

אחמד טיבי: רמזור תמיד חוקי, אני לא מכיר ערבים שמקימים רמזורים באופן פרטיזני.

אחמד טיבי: אין יצור כזה.

אחמד טיבי: אני לא מכיר ערבי שמקים רמזור ליד קלנסואה ללא אישור.

אחמד טיבי: יש בתים ללא רשיון, אבל רמזור ללא רשיון ייהרס.

דניאל בנלולו: הכול ייהרס.

חיים כץ: איזה רמזור, אדום, צהוב או ירוק?

אחמד טיבי: רמזור אחד.

אתי לבני: חבר הכנסת טיבי, נא לסיים.

אחמד טיבי: תני לי להשלים.

אחמד טיבי: דיברנו בישיבה הראשונה של ועדת המדע על ננו-טכנולוגיה.

אחמד טיבי: אנחנו מדברים על ננו-דרישות קיומיות יומיומיות של הציבור.

אחמד טיבי: כל אלה שאומרים שחברי הכנסת הערבים לא מתעסקים בענייני היום-יום הם אלה שחוסמים ובולמים כל בקשה כלכלית-חברתית ודרישה לקיום בכבוד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

מיכאל רצון: חבר הכנסת טיבי, תקבל רמזור, תקבל כביש, תקבל תשתית.

מיכאל רצון: אני מזמין אותך למפגש ראשון שלי בתחילת אפריל, דווקא במגזר שלך.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לברך אותך בפעם הראשונה שבה את נמצאת על הדוכן.

משה גפני: אני מאחל לך הצלחה בתפקיד הנכבד.

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים במשחק הפוליטי השקוף, אבל נחזור על הדברים למי ששכח, לפני שאדבר על נושא הרווחה: מה שקרה הוא שהחליטו להקים ממשלה עם המפד"ל ועם שינוי, ואדריכל השעטנז הזה היה אהוד אולמרט.

משה גפני: אהוד אולמרט, שנתמך על-ידי הציבור החרדי בירושלים במשך שתי קדנציות, וראש הממשלה שרון, שנתמך כמעט על-ידי 100% של הציבור החרדי - על-ידי 99%.

משה גפני: אהוד אולמרט בנה את תסריט האימה של שינוי והמפד"ל, תוך ויתור המפד"ל על עקרונות.

משה גפני: הוא גם זה שתכנן כי בתסריט המשונה הזה יהיה פורז שר הפנים, ואז הוא יקבל את משרד האוצר, תוכנית מאוד מעניינת.

משה גפני: אלא שמשהו השתבש בדרך: נראה שבנימין נתניהו קיבל את העצה לא לצאת מהזירה.

משה גפני: אומנם המצב הכלכלי הולך להיות קשה, אבל אל תצא מהזירה; לשרון תהיה אופוזיציה קשה, ובסוף התהליך הרי נפיל אותו.

משה גפני: תישאר בזירה.

משה גפני: אהוד אולמרט הסתבך, נעלב וכבר התחיל ללכת.

משה גפני: ראינו אותו יוצא משיחות עם ראש הממשלה.

משה גפני: אז קראו לו חזרה ואמרו לו: אין בעיה, הרי יש לנו כאן רוב שיעשה מה שנגיד לו.

משה גפני: ניתן לו - איך אמרת, אחמד טיבי - את משרד התעשייה והמסחר, את תפקיד ממלא-מקום ראש הממשלה, את רשות השידור אמרנו?

משה גפני: אמרנו; את מינהל התכנון, אחרי ששר הפנים פורז אמר שתהיה זו שחיתות פוליטית אם יעבירו אותו ממשרד הפנים; את מינהל מקרקעי ישראל, דבר שמתאים מאוד לאולמרט.

קריאה: למה?

משה גפני: אגיד לך אחר כך.

דניאל בנלולו: בעזרת השם, גם את מינהל מקרקעי ישראל.

משה גפני: לא, מינהל מקרקעי ישראל כבר נמצא בעזרת השם.

דניאל בנלולו: אחמד טיבי כבר נתן לו את התפקיד.

אברהם הירשזון: ולא הזכרת את משרד העבודה.

משה גפני: סגן השר חבר שלי, ואני לא הולך לתקוף אותו עכשיו.

אברהם הירשזון: אתה הולך על חברים או באופן ענייני?

משה גפני: מי שחבר שלי, עניינית הוא בסדר.

משה גפני: אני מבקש לומר, שמה שמביאים לנו הוא יותר מכך.

משה גפני: זה לא מספיק, אולמרט נעלב, אז צריך לפרק את משרד העבודה והרווחה.

מיכאל רצון: חבר הכנסת גפני, אמרתי לחבר הכנסת ברכה - - -

משה גפני: אדוני סגן השר, אני הולך לומר את זה.

אתי לבני: סיימת את הזמן, ועוד לא הגעת לנושא.

משה גפני: בסדר, עכשיו אדבר אוטוסטרדה.

משה גפני: אני מבקש לומר, שמכיוון שצריך היה להמשיך בתהליך הזה, כדי שאולמרט לא ייעלב, לאחר שרוקן את המפד"ל מכל עקרונותיה וכופף אותה לשינוי - צריך לשלם לו.

משה גפני: מה שאומר עכשיו היה צריך להיות עיקר הנאום שלי: מה שהולכים לעשות כאן - וזו החלטה שהיתה עוד לפני הבחירות - הוא שהולכים להפוך את משרד הרווחה למשרד הסעד.

משה גפני: עד היום היה משרד העבודה והרווחה שטיפל בנושא התעסוקה, באדם שאינו עני אך צריך למצוא לו פתרון.

משה גפני: היום אומרים: אולמרט ידאג לעשירים - עבודה, רשות השידור, מינהל מקרקעי ישראל, נדל"ן.

משה גפני: העניים והמסכנים, כמו שהיה בשלטון מפא"י, יבואו עם תלושים למשרד הסעד, עם זהות של עני שאין לו מה לחפש עבודה ואין לו מה לחפש בשום מקום אחר, אלא כאן במשרד הזה של העניים.

משה גפני: אהוד אולמרט, אביר התכנון המעניין הזה, הביא את שינוי לדאוג לעשירים במשרד הפנים, במשרד המשפטים, במשרד המדע, במשרד לאיכות הסביבה ובמשרד התשתיות, ולכם, חברת הכנסת פינקלשטיין, הוא נתן את העניים, ותגידו לו תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת נסים זאב, אחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חבר הכנסת אבשלום וילן.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, אני מצטרף לברכות הצלחה בתפקיד הרם כממלאת-מקום יושב-ראש הכנסת.

נסים זאב: במקום לעסוק במהות ובתכנים, אנחנו עוסקים בשאלה כיצד לספק רצונות, הבטחות פוליטיות ושיגעון גדלות.

נסים זאב: אומנם הובטח לחבר הכנסת וכבוד השר אולמרט תיק חשוב ושמן, תיק עב כרס, וברור שצריך למלא אותו בפונקציות, אז מפרקים משרדים.

נסים זאב: לוקחים קצת מהרווחה, קצת מהעבודה, קצת מהתשתיות; רק אני לא מבין למה צריך להביא זאת בשיטת הסלאמי.

נסים זאב: הייתי מבקש שראש הממשלה יודיע אילו פונקציות הוא עומד לקחת מכל התיקים, ויעביר את הרשימה לאולמרט: מהמשפטים, מהחינוך, מהתיקים של כל השרים.

נסים זאב: הובטח לו משרד האוצר.

נסים זאב: אם זה לא יהיה משהו מקביל לאוצר, אף פעם לא ירגיש עצמו מספר שתיים כממלא-מקום.

נסים זאב: זה לא יכול להיות רק בתואר, זה צריך להיות גם בעשייה.

נסים זאב: אם מישהו חושב שיש כאן איזו בשורה לעם ישראל, שהולכים לאחד תיקים ולתת אותם לאולמרט, שרוב זמנו כראש עיריית ירושלים היה בחוץ-לארץ - תסתכלו כמה זמן היה בירושלים וכמה בחוץ-לארץ, לרבות באמריקה, ותיווכחו שרוב ימות השנה הוא נמצא בחו"ל.

נסים זאב: כולם מכירים את הברדק שעשה לנו בירושלים עם הרכבת הקלה.

נסים זאב: הוא גאה בה, אבל אני חושב שהוא הביא בלבול לעיר הזאת, ולא ראוי שהיא תסבול כל כך הרבה שנים מפרויקט שלא מקל את התחבורה שלה.

נסים זאב: עד 1977 היה משרד סעד, וראש הממשלה מנחם בגין עליו השלום אמר:

נסים זאב: לא יכול להימשך הביזיון הזה, לא ייתכן שאנשים ימשיכו לבוא למשרד הסעד כדי לקבל שיקים, והעבירו את התשלום לביטוח הלאומי, כדי שייעשה בצורה מכובדת.

נסים זאב: מה שעושים עכשיו הוא לקחת את שירות התעסוקה, שתפקידו לאתר מקומות עבודה לאותם מובטלים, לוקחים את ההכשרה המקצועית, שהיא הנושא המרכזי במשרד העבודה והרווחה, נושא שהוא סמל וגאווה, נושא שהושקעו בו מאות מיליוני שקלים, ומעבירים אותם לאולמרט.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: זה קשור לתמ"ס.

נסים זאב: מה הקשר בין המיליונרים למובטלים רעבים ללחם?

נסים זאב: במקום לפתור את המצוקה האמיתית של אותם רעבים ללחם, כאשר יש בעיה של מחסור במקומות עבודה, הולכים לאחד תיקים - כדי לספק הבטחות פוליטיות.

נסים זאב: אומנם אנחנו אנשים פוליטיים, אבל אף אחד מאתנו לא יכול לתת את ידו להצבעה הזאת.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחריו - חבר הכנסת אבשלום וילן, אחריו - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחרונה - חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מבחינה פרוצדורלית, הייתי חושב שצריך לנסח את הדברים אחרת ולהגיש אותם בצורה מסודרת יותר לכנסת.

טלב אלסאנע: במקום להגיד מה הן הסמכויות שהולכים להעביר לשר אהוד אולמרט, במקום לפרט את השורה הארוכה של הסמכויות, צריך היה לומר שכל הנושאים הם בסמכותו של השר אהוד אולמרט, פרט לסמכויות אלה ואלה.

טלב אלסאנע: לדעתי, אין שום קשר לוגי בין תחומי הפעילות שמעבירים אליו, ואפילו קיימת סתירה ברורה ויש ניגוד אינטרסים מובהק - כאשר מעבירים לסמכותו ולאחריותו את התעשייה, ומצד שני גם את נושא העובדים הזרים.

טלב אלסאנע: האינטרס של התעשיינים, כפי שאמרו קודמי, הוא לקבל כמה שיותר עובדים במחיר זול יותר.

טלב אלסאנע: והתוצאה היא שהעובדים הזרים יתחרו בעובדים כאן ויגרמו ליותר אבטלה.

טלב אלסאנע: התעשיינים יתעשרו, אבל מספר המובטלים ילך ויגדל.

טלב אלסאנע: והעניין של עבודה, סגן השר, הוא לא עניין של כסף, הוא לא סוגיה של כסף.

טלב אלסאנע: עבודה היא ערך; עבודה היא מהות; עבודה היא סדר-יום; עבודה היא כבוד האדם; עבודה היא התייחסות אדם למשפחתו.

טלב אלסאנע: כשאתה מנשל אדם מהפרנסה שלו - - -

מיכאל רצון: - - -

טלב אלסאנע: אבל יש משהו שלא שמת לב אליו, כבוד סגן השר.

טלב אלסאנע: התעשיינים - האינטרס הראשון שלהם הוא הרווח, וזה לגיטימי מאוד.

טלב אלסאנע: זה האינטרס שלהם, שיעבדו כמה שיותר, ירוויחו כמה שיותר, ובדרך עקיפה הם מספקים תעסוקה לאחרים.

טלב אלסאנע: אבל, העיקרון המנחה אותם הוא הרווח.

טלב אלסאנע: מצד שני, האחריות של המדינה היא לספק מקומות עבודה, ומכאן חשוב מאוד לספק מקומות עבודה גם אם התשלום לעובדים יותר גבוה.

טלב אלסאנע: התעשיינים רוצים עובדים במחיר זול יותר, והמדינה צריכה לספק תעסוקה אפילו אם המחיר יותר גבוה, וכאן ניגוד האינטרסים.

טלב אלסאנע: ולכן, אין פלא שכל הזמן היתה הפרדה בין הנושא של העבודה לבין סוגיית המסחר והתעשייה.

טלב אלסאנע: והדבר הנוסף: מה הקשר בין כל החיבורים האלה?

טלב אלסאנע: אתה רוצה להגיד לי שזה באמת לוגי - - -

מיכאל רצון: - - -

טלב אלסאנע: אם אתה רוצה לומר לי שאתם במשרד התעשייה והמסחר אכן תצליחו לעמוד בפני הלחץ של התעשיינים, כאשר הם יתחילו לאיים גם עליכם בזה שיעבירו את התעשייה שלהם לחוץ-לארץ, ולא תבטלו את האגרות ולא תזרימו עובדים זרים – אני לא אקבל הטענה הזאת; זה בגדר הבטחה.

טלב אלסאנע: ועצם העובדה שמנסים היום להעביר ולהשחיל את כל התוכנית הכלכלית, כאשר גייסו פעם את מצב החירום הלאומי - זה המאבק עם העם הפלסטיני - והיום מגייסים את המאבק נגד העם העירקי, ומחרתיים יגייסו את המאבק בקשמיר או בהודו, וכל פעם ימציאו תירוץ כדי לדכא יותר את האנשים - - -

חיים כץ: - - -

מוחמד ברכה: - - -

טלב אלסאנע: חיים כץ, זה לא משחק של העובד הפלסטיני.

טלב אלסאנע: תקשיב לי, אני נגד החיבור הזה מבחינה עקרונית.

טלב אלסאנע: כמו שאמר חבר הכנסת טיבי, זה בא לשרת סידור עבודה.

טלב אלסאנע: זה לא הגיוני, זה לא ענייני.

טלב אלסאנע: פשוט מאוד, זה חוסר היגיון מוחלט כשמחברים הרבה תפקידים: גם מינהל, גם תכנון.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת, לתת לו גם את השטחים, שגם יתכנן אותם, גם את התעשייה, גם את העובדים הזרים?

טלב אלסאנע: זה פשוט חיבור שהוא מרשם בטוח לכישלון בכל התחומים.

טלב אלסאנע: לכן, אנחנו מתנגדים לו.

אתי לבני: תודה רבה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אתי לבני: חבר הכנסת אבשלום וילן איננו כאן.

אתי לבני: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחרונה – חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

חיים כץ: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רואה.

חיים כץ: אני רואה שאתה מבסוט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, ודאי שאני מבסוט, למה לא.

חיים כץ: אני מאחל לך שכל הזמן תהיה מבסוט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לאחל לכולנו שיהיו דיונים עירניים כאלה, וטוב גם להשתתף בדיון וטוב גם לקטוע דברים לפעמים, אבל בטוב טעם ולעניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבל שלפעמים זה גולש למין התנצחות חסרת היגיון וגם חסרת תוחלת, וזה קצת מבייש ומביש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, בואו נסתכל מה יש לנו בממשלה היום - ממשלה חדשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מר שרון הבטיח שהוא יצמצם את ממשלתו ל-18 שרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא הבטיח אומנם גם להוציא את השולחן הקטן, וזה באמת התקיים; השולחן הקטן הוצא מפה, אבל 18 שרים הפכו ל-24.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולא רק זאת, אלא גם סגני השרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמובן, אינני בא לעזרתו של מר שרון וגם אינני מוכן לקבל או להצדיק את אי-קיום ההבטחה לציבור ואת אי-קיומו של נוהל תקין, גם כאשר מדובר במשרדים, בממשלה ובשרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממשלה יכולה להיות בת 18 שרים, ויכולה להיות גם בת 12 שרים, מה עוד שמדברים עכשיו על תקופה של משבר כלכלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על המשבר המדיני כבר לא מדברים, זה אפילו לא בגדר חדשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה שבשטחים נהרגים יום-יום אחד, שניים ושלושה ושמונה ועשרה ו-12 – זה כבר לא חדשות, זה כבר לא מעניין איש, זה כבר לא דבר שצריך לדון בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל בינתיים התוצאות של ההרג הזה ושל חוסר תהליך מדיני מחייבות אותנו לדון, כי זה כבר מגיע לפת לחמו של כל אחד כמעט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מדבר על העשירים המופלגים, אבל הממוצע החברתי ומטה, השכבות החלשות - זה כבר מגיע לפת לחמם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והרי מה בא להציע לנו מר שרון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא בא לתקן פה ושם ולהעביר משרדים וחלקי משרדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לא לעשות תיקון נכון ותיקון אמיתי ותיקון שיש בו כדי לחסוך פי-10 ופי-20 ופי-50?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לא לעשות את זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש הקואליציה הרצוצה, החזקה – גם שינוי, גם האיחוד הלאומי – אז מה חסר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אה, הוא צריך לרצות את השרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא צריך גם הרבה שרים, ואם הממשלה תורחב, הוא יחזיר לנו עוד הפעם את השולחן הקטן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולכן, חייבים להתייחס בחשדנות, בוודאי באי-אהדה גדולה, לכל הצעה ממשלתית שמגיעה אלינו, לכל שינוי פה ושם שבא להעביר משרדים או לשנות חלוקה של תפקידים בין משרדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התיקון הנכון הוא לצמצם את המשרדים כולם, לצמצם את מספר השרים מתחת ל-18, ועוד הפעם אני אומר, אפשר לעשות את זה בממשלה של 12 שרים, ואתם יודעים, החלוקה לא כל כך קשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למשל, במקום ארבעה שרים לשינוי, יהיו להם שניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הבעיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובמקום עשרה שרים לליכוד, יהיו להם חמישה, ובמקום שלושה לאיחוד הלאומי, יהיו להם אחד או שניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנה יש לנו 12 שרים, ותהיה ממשלה הרבה יותר טובה, הרבה יותר יעילה וגם הרבה יותר חסכונית.

אתי לבני: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מסיים, גברתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא זה מה שמדריך את מר שרון וממשלתו; לא החיסכון, לא טובת הציבור, לא קיום הביטחון, אלא קיום ההבטחות אולי בתוך הקואליציה, והתוצאה מונחת לפנינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו, כמובן, דוחים את זה ומתנגדים לזה, ואני מזמין גם את כל חברי הבית לדחות את זה בשתי ידיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה, חבר הכנסת דהאמשה.

אתי לבני: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

גילה פינקלשטיין: גברתי היושבת-ראש, ברכות.

גילה פינקלשטיין: זו הפעם הראשונה שאני מדברת ואת היושבת-ראש.

גילה פינקלשטיין: הצלחה.

אתי לבני: תודה.

גילה פינקלשטיין: כנסת נכבדה, למיטב הכרתי, הכוונה להפריד את משרד העבודה ממשרד הרווחה אינה נכונה ואינה במקומה, במיוחד על רקע המשבר הכלכלי במדינה.

גילה פינקלשטיין: ראשית, העברת תחום העבודה למשרד התעשייה והמסחר תיצור מצב בלתי סביר, שהמשרד המופקד על מגזר המעסיקים יופקד בעצמו גם על מגזר העובדים.

גילה פינקלשטיין: הרי כל מהותו של משרד העבודה היא לסייע לעובדים, כמו גם למי שאין ידו משגת למצוא עבודה – לצערנו, מספרם של אלה הולך וגדל בשל המצב הכלכלי הקשה.

גילה פינקלשטיין: לא תמיד ברור שהאינטרס של המעסיקים יחפוף את זה של העובדים או של דורשי העבודה, ומן הראוי שמשרד אחר יופקד על תחום התעסוקה.

גילה פינקלשטיין: שנית, הזיקה בין תחום הרווחה לתחום העבודה הדוקה מאז ומתמיד, ולדאבוננו היא נמצאת מתהדקת עוד יותר במצב הנוכחי.

גילה פינקלשטיין: יותר ויותר אנשים, מכל המעמדות ומכל התחומים, מאבדים את מקום עבודתם, וממילא – את מקור פרנסתם.

גילה פינקלשטיין: לא אחת מדובר במשפחות קשות-יום או באמהות חד-הוריות, שבד בבד עם היותן נתמכות הרווחה, הן גם דורשות עבודה, ומן הראוי שמשרד העבודה והרווחה המאוחד, כמתכונתו הנוכחית, הוא יהיה זה שיטפל בסוג זה של צרכים.

גילה פינקלשטיין: המוסד לביטוח לאומי, למשל, מטפל הן בנושא תשלומי העברה למובטלים והן בנושאי תגמולים למי שנמצא ראוי מסיבות של צרכים מיוחדים או מצב משפחתי.

גילה פינקלשטיין: זו דוגמה לכך שהעיסוק בנושאים אלה הוא עיסוק בנושא אחד, ולא ראוי שהסיוע למי שנזקק לשירותים אלה ימצא עצמו מיטלטל בין שני משרדים.

גילה פינקלשטיין: כמו-כן, ההעברה ממשרד למשרד כרוכה בהוצאות רבות, ומיותר לומר שזה לא מתאים לתקופה שבה מצבנו הכלכלי כל כך קשה.

גילה פינקלשטיין: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: ההצבעה בנושא הזה תתקיים ביום רביעי.

אתי לבני: ["דברי הכנסת", חוב' ג'.

אתי לבני: ]

אתי לבני: עכשיו נדון בנושא:

אתי לבני: הודעה בדבר כוונת הממשלה לאחד רשויות מקומיות.

אתי לבני: הדיון הוא בעקבות הצעות לסדר-היום של חברי הכנסת ואסל טאהא ואחמד טיבי.

אתי לבני: יפתח את הדיון חבר הכנסת טאהא ויסיים את הדיון חבר הכנסת טיבי.

אתי לבני: לאחר חבר הכנסת טאהא ידברו חברי הכנסת איתן כבל, מאיר פרוש וטלב אלסאנע.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, נושא איחוד הרשויות התעורר במדינות מערב-אירופה הדמוקרטיות בשנות ה-50, נמשך אל תוך שנות ה-70, אך משום שנחל כמה כישלונות צורבים, ירד מסדר-היום הציבורי.

ואסל טאהא: ממשלת ישראל לא רק שפיגרה בשלושה עשורים בדיון ובמימוש רעיון זה, אלא לא טרחה ללמוד את הבעיות שצצו באירופה, להשכיל מהן, להפיק לקחים ולעשות שימוש בניסיון קודם תוך התאמתו למציאות המוניציפלית הישראלית.

ואסל טאהא: ועדת-זנבר, שהוקמה בשנות ה-70 כדי לבחון את האפשרות של איחוד ומיזוג רשויות בישראל, הדגישה במסקנותיה שמדיניות האיחוד לא רצויה ולא מתאימה למציאות הישראלית.

ואסל טאהא: והחמור מכול, מדינת ישראל מתעלמת מניסיונות ישראליים שנכשלו, דוגמת ג'דידה-מכר ופרדס-חנה--כרכור.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, איחוד ומיזוג רשויות הצליח עד עתה בשתי מדינות בעולם - שווייץ וארצות-הברית.

ואסל טאהא: לעומת זאת, הוא נכשל במרבית המדינות במערב-אירופה.

ואסל טאהא: נשאלת השאלה: מדוע האיחוד הצליח בארצות-הברית ובשווייץ ונחל כישלונות במדינות אחרות בכל הקשור לחיסכון, ליעילות, לתפקוד, להעלאת רמת השירותים לאזרחים?

ואסל טאהא: התשובה ברורה ונעוצה ברצונם וביוזמתם המכוונת מראש של הוגי האיחוד ומבצעיו, הן בארצות-הברית והן בשווייץ, והיא לערב ולעודד אזרחים לקחת חלק בתהליך קבלת ההחלטות, כלומר עידוד מעורבותה של החברה האזרחית.

ואסל טאהא: מדינות אלה נשענו על משאלי עם מקומיים בנושא, על דיון ומעורבות ערה של הקבוצות השונות בחברה.

ואסל טאהא: מכאן שההצלחה נעוצה בשיתוף ובהעברת מידע ויוזמות לא רק מלמעלה למטה, אלא גם להיפך.

ואסל טאהא: חייב להיות שיתוף ונחוץ "פידבק" מהחברה האזרחית, שאותה הרשויות בסופו של דבר צריכות לשרת.

ואסל טאהא: בשווייץ ובארצות-הברית, רק לאחר שהעם תמך בתוכנית האיחוד והמיזוג של הרשויות המקומיות, החלו בביצוע התהליך, תוך הקפדה על חלוקת משאבים שוויונית והוגנת, ללא שיקולים מגזריים, זהותיים או אחרים.

ואסל טאהא: מובן שבמדינת ישראל לא מייחסים חשיבות לסוד ההצלחה הזה, למרות כל הנתונים והעובדות הידועות, המוכיחות כי מדינות אשר לא השכילו לשתף אזרחים וכפו את איחוד הרשויות, נכשלו בו.

ואסל טאהא: הן נכשלו משום שגדלה רמת כפיפותו של השלטון המקומי לבכירי הממשל המרכזי.

ואסל טאהא: תהליך כזה מחליש את השלטון המקומי בכלל ואת יכולתו לעורר מעורבות של תושבים בחיי העיר בפרט.

ואסל טאהא: תהליך כזה הוביל לאיבוד זהות מקומית, לתחושות ניכור וחוסר אכפתיות מצד האזרחים.

ואסל טאהא: אך הכישלון לא היה רק בתחום החברתי-הקהילתי.

ואסל טאהא: גם כישלונות כלכליים לא איחרו להגיע.

ואסל טאהא: הציפיות לחיסכון בתקציב הרשויות התבדו, והוכח בדיוק ההיפך - ההוצאות גדלו וכישלונות נרשמו גם בתחום השירות לתושב ורווחת התושב, כאשר היעילות אשר לה פיללו, אשר לה קיוו, לא הגיעה ורמת השירותים שקיבלו האזרחים אף ירדה באיכותה.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, חשוב להוסיף כי תוכנית האיחוד והמיזוג עלולה לגרום לקונפליקטים ביישובים בתוך הרשות, קונפליקטים המבוססים על מיקום גורמים שונים בעמדות כוח ומאבקי עוצמה אחרים.

ואסל טאהא: מאבקים אלו מטבעם יכשילו ויסרבלו כל רשות וישפיעו על המשק בכל תחומיו: בתחום הכלכלי, הפוליטי וגם החברתי.

ואסל טאהא: מודל האיחוד והמיזוג בשלטון המקומי מחייב חלוקה מינהלית חדשה בכל רשות.

ואסל טאהא: יש לחלק את הרשות מבחינה אדמיניסטרטיבית למגזרים או לרבעים שינוהלו על-ידי מינהלה, שבראשה יעמוד מינהלן ששכרו ושכר צוות עובדיו ועוזריו זהה לשכר ראש רשות וצוות עובדיו.

ואסל טאהא: לכן, גברתי היושבת-ראש, אם הממשלה חותרת לחיסכון וחורתת יעד זה על דגלה, תוצאות המיזוג יביאו למצב הפוך בדיוק: המיזוג ייצור הוצאות מיותרות, כגון הוצאות מעבר משלטון ישן לשלטון חדש, משרדים חדשים, תוכניות ניהול חדשות ועוד ועוד.

ואסל טאהא: בנוסף, אל נשכח את תשלומי הפיצויים שישולמו לעובדים שיפוטרו, וחמור מכך, יגרמו לעיבוי מעגל האבטלה, שממילא מכביד על הקופה הציבורית.

ואסל טאהא: יש לתת את הדעת גם על תשלומי הפנסיה לעובדים השכירים, שרובם יקבלו פנסיה תקציבית, דבר שיוסיף ויכביד על התקציב הכללי של הרשות.

ואסל טאהא: לבסוף אנו נקבל את החשבון הסופי - יוצא שכרו של האיחוד בהפסדו.

ואסל טאהא: מדוע, גברתי, תיכשל התוכנית?

ואסל טאהא: איחוד ומיזוג רשויות יהרוס את המרקם החברתי בקהילה ואת הייצוגיות הקהילתית.

ואסל טאהא: התוכנית דורשת השקעת אנרגיה רבה ובזבוז משאבים, שכדאי יותר, חשוב יותר והכרחי יותר להשקיעם בטיפול בבעיות האמיתיות של החברה.

ואסל טאהא: בעיות אלה מקבלות מענה וטיפול על-ידי הרשויות המקומיות, שסובלות ממילא ממחסור במשאבים ובתקציבים ומגירעונות ומעומס מלוות גדול.

ואסל טאהא: ההצעה הממשלתית לאיחוד נתקבלה על-ידי פקידים, ביורוקרטים, שיושבים במשרדים ומתכננים על הנייר - בתיאוריה, רק בתיאוריה - חיסכון, בלי להתחשב ברצונם של התושבים, בלי לשאול אותם, בלי לערב אותם בצורה אמיתית וכנה, מתוך התחשבות בדעתם ובאינטרסים הקהילתיים שלהם.

ואסל טאהא: אני משוכנע, כי החברה והקהילה ייפגעו מתוכנית זו, וכי הרצון לחסוך ולייעל מערכות לא יושג דרך תוכנית האיחוד.

ואסל טאהא: ניתן להסיק בבירור, כי צעד פזיז זה, כלומר האיחוד, הוא תוצאה של משבר פוליטי במדינה ושל מדיניות המלחמה והדיכוי המאפיינת את הממשלה הזאת.

ואסל טאהא: אם הכוונה האמיתית היא חיסכון וייעול השלטון המקומי, יש חלופה מוצלחת יותר, חסכונית יותר ויעילה יותר, אשר תעלה את רמת השירות המוניציפלי במדינה.

ואסל טאהא: חלופה זו, המתקיימת כבר היום בחלק מהרשויות, מבוססת על הסדרת והקמת מינהלות בין הרשויות על בסיס פונקציונלי, המתמודדות יחד עם בעיות דומות ומשותפות במרחב בתחומים שונים, כגון מים, ביוב, חינוך, ומהוות כבר היום מנוף להעלאת רמת השירות ויעילותו.

ואסל טאהא: משום כך, גברתי היושבת-ראש, אני פונה לכל חברי הכנסת להתנגד לתוכנית איחוד ומיזוג הרשויות.

ואסל טאהא: תוכנית זאת לא תשיג את היעד.

ואסל טאהא: הממשלה תוכל באמצעותה לחסוך 2 מיליארדים – זה שקר וכזב.

ואסל טאהא: לא יוכלו לחסוך שום שקל.

ואסל טאהא: יתירה מכך, תוכנית כזאת, אשר משפיעה בהרבה מישורים על האוכלוסייה, חייבת להתקבל בהסכמה, או לכל הפחות חייבת לכלול דיון ער ואמיתי של האוכלוסייה.

ואסל טאהא: יש לשמוע את דעתו של האזרח, לכבדה ולנסות לעמוד בציפיותיו וברצונותיו ולשלבם בהתוויית תוכנית זאת.

ואסל טאהא: תוכנית זאת אינה מביאה להבראה כלכלית, אינה טומנת בחובה בשורה כלכלית, ונוסף על כך היא בעלת אופי חברתי-קהילתי מובהק וכפייתה תגרום לפגיעה קשה במרקם החברתי-הקהילתי ותגרור את השלטון המקומי לקריסה טוטלית.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת איתן כבל - אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך אותך; זאת הפעם הראשונה שאני נואם מעל הדוכן כאשר את יושבת בראש הישיבה.

מאיר פרוש: חברי הכנסת, אנחנו דנים בהודעת הממשלה בדבר איחוד רשויות מקומיות, וכביכול כוונת הממשלה היא לחסוך בכספי ציבור.

מאיר פרוש: הרי כולנו יודעים שאותה ממשלה שהיום תאשר איחוד רשויות מקומיות היא אותה ממשלה – או לפחות ראשה – שהחליטה גם לצמצם את מספר משרדי הממשלה.

מאיר פרוש: דנו עוד קודם בהעברת סמכויות למשרד התעשייה והמסחר כתוצאה מפיצול משרד העבודה ממשרד הרווחה.

מאיר פרוש: אבל הממשלה הזאת גם החליטה לפרק את משרד הדתות, היא החליטה לפרק את משרד המדע, היא החליטה לפרק עוד כמה וכמה משרדים.

מאיר פרוש: היא החליטה גם לפרק את משרד התיירות.

מאיר פרוש: וכולנו יודעים שלצרכים קואליציוניים הממשלה הזאת עשתה ככל העולה על רוחה.

מאיר פרוש: חבר הכנסת שריד גם הציג במליאה מכתב, שראש הממשלה התחייב לפני הבחירות שיהיו 18 שרים, ואנחנו בינתיים עם 23 שרים.

מאיר פרוש: יכול בהחלט להיות, שמחר ראש הממשלה יאמר פה שהוא מבקש להציע שמר דן מרידור יהיה שר, מאחר שבקואליציה שאהוד אולמרט מנסה להקים בירושלים להריץ את דן מרידור זה לא בדיוק מסתדר, ואז ייתנו לו פיצוי להיות שר, ועוד היד נטויה.

מאיר פרוש: כך שעצם ההצעה לאחד רשויות מקומיות, כביכול - - -

דניאל בנלולו: אני מבקש להעיר הערה.

מאיר פרוש: אם לא על חשבון זמני והיושבת-ראש תסכים, אין לי בעיה.

אתי לבני: הערה קטנה.

דניאל בנלולו: מעל הדוכן היום אתם מחלקים לנו תפקידים נוספים.

דניאל בנלולו: אינני יודע מנין אתם מביאים את זה.

מאיר פרוש: אני רק מנסה לנחש, ואני יודע שיש פעילות ענפה לנסות לגבש קואליציה שתריץ את דן מרידור לראשות עיריית ירושלים, ובמקרה שלא, כולם יצטרכו לכופף את הראש למה שראש הממשלה יבקש ונמנה אותו לשר.

מאיר פרוש: אבל יכול להיות שבעוד שבועיים נקבל עוד משהו ובמסגרת פגרה יביאו אותו לדיון.

דניאל בנלולו: העם רוצה שרון, מה לעשות?

אחמד טיבי: שרון סטון.

מאיר פרוש: ולכן, חברי הכנסת, כאשר מקבלים הצעה לאחד רשויות מקומיות, כביכול בטענה הזאת שצריך לצמצם בהוצאת כספי ציבור, חברי הכנסת מתייחסים לכך בזלזול, הם לא מאמינים לממשלה.

מאיר פרוש: הממשלה באה במיוחד לומר, שיקצצו בכל משרדי הממשלה 10%, ואת זה אפשר להבין, המצב הכלכלי קשה; אבל כל משרדי הממשלה שגם נותנים תמיכות – אותם תאגידים, אותם גופים ומוסדות שמקבלים תמיכות, יקצצו להם עוד 10%.

מאיר פרוש: או לדוגמה מוסד חינוכי שיש לו פחות מ-100 תלמידים לא יקבל תמיכה.

מאיר פרוש: מה ההיגיון?

מאיר פרוש: הרי מקבלים פר-ראש בעבור כל תלמיד.

מאיר פרוש: מה ההיגיון שמוסד שאין לו 100 תלמידים לא יקבל כסף ממשרד החינוך?

מאיר פרוש: הממשלה הזאת, בוודאי אתם יודעים, רוצה לפגוע בקצבאות ילדים.

מאיר פרוש: אבל מה שמפליא אותי, גברתי היושבת-ראש, ואני אומר את זה בכאב, הוא אחת ההצעות בתוכנית הכלכלית.

מאיר פרוש: בן-גוריון הנהיג במדינה, וכולם היו גאים על כך, שכל ילד שנולד במדינה, ההורים קיבלו מענק לידה.

מאיר פרוש: עכשיו, בתוכנית הכלכלית החדשה מבקשים לגרום לכך שייתנו מענק רק על לידה הראשונה.

מאיר פרוש: אני לא מדבר על מה שחבר הכנסת הלפרט עשה בשעתו, שמהלידה החמישית והלאה להכפיל.

מאיר פרוש: בסדר, מצב כלכלי קשה, אף שאנחנו רוצים שכן יהיה כך, כדי לעזור למשפחות.

מאיר פרוש: בתוכנית הכלכלית החדשה מבקשים לומר, שאת מענק הלידה יקבלו רק בלידה הראשונה.

מאיר פרוש: אני אומר את זה בכאב, זאת הרי ממשלה שקוראת לעצמה "ממשלת ישראל".

מאיר פרוש: מה אני צריך לומר כאשר אני רואה הצעה כזאת שבאה לממשלת ישראל היום?

מאיר פרוש: זאת ממשלה שמעניינות אותה המשפחות של ילד וכלב.

מאיר פרוש: ילד וכלב.

מאיר פרוש: אם יש לך ילד אחד, אתה מקבל מענק לידה.

מאיר פרוש: שני ילדים, זה כבר לא מעניין אותנו.

מאיר פרוש: זאת ממשלת ישראל, ללא בושה?

מאיר פרוש: כל המשפחות שיש להן שני ילדים, שלושה ילדים, ארבעה ילדים, לא צריכות לקבל מענק לידה?

אחמד טיבי: זה היה מאוד חריף.

מאיר פרוש: ביטוי חריף, אבל אני אומר את זה בכאב.

מאיר פרוש: זאת ממשלה שמעניינות אותה משפחות שיש להן ילד וכלב.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

דניאל בנלולו: בוא נראה את התוכנית, עוד לא ראינו אותה.

דניאל בנלולו: חכה בסבלנות.

מאיר פרוש: ילד וכלב.

מאיר פרוש: גם אתה מתבייש בתוכנית.

מאיר פרוש: ממשלה של ילד וכלב, אין לי ביטוי אחר.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת פרוש, אני חושב שגם מבחינת הרכב הממשלה יוצא שיש ייצוג נאות לדואגים לכלבים.

טלב אלסאנע: אנחנו יודעים שאברהם פורז יזם חוקים בעניין זה.

טלב אלסאנע: אני לא יודע איך הגענו מהעניין של איחוד הרשויות לדבר הזה, אבל זה גם מתחבר מבחינת המדיניות של הממשלה.

טלב אלסאנע: לדעתי, כל מה שהיא עושה, היא עושה בצורה שטחית מתוך שליפות, ללא כל בדיקה מעמיקה, ולדעתי ללא כל שיקול דעת מעמיק.

טלב אלסאנע: החליטו לאחד רשויות.

טלב אלסאנע: הרי אנחנו יודעים מבחינת השלטון המוניציפלי, שיש מה שנקרא מועצות אזוריות.

טלב אלסאנע: נשאלת השאלה, מדוע לא כל הרשויות המקומיות קיימות במסגרת מועצות אזוריות.

טלב אלסאנע: אחת הסיבות היא, שהמבנה הזה של מועצות אזוריות נכשל, ולכן פירקו מועצות אזוריות והכריזו על הקמת רשויות מקומיות; כי יש חשיבות להתמקדות בתושבים שיש להם גם מכנה משותף.

טלב אלסאנע: יש גם מספר מצומצם באוכלוסייה, אז זאת התייחסות אחרת.

טלב אלסאנע: אני יודע שיש יישובים שהיו במסגרת המועצה האזורית עמק-יזרעאל, למשל, ובמשך שנים לא קיבלו את התקציבים המגיעים להם לפיתוח התשתיות, או קיבלו באופן יחסי הרבה פחות ממה שקיבלו יישובים אחרים.

טלב אלסאנע: זה יוצר חוסר איזון, חוסר צדק.

טלב אלסאנע: יש כאלה שקיבלו יותר ויש כאלה שקיבלו הרבה פחות.

טלב אלסאנע: המצב הוא כזה שקיבוצים קיבלו, מושבים לא קיבלו, יישובים ערביים קיבלו, ולכן המצב הוא שיש חוסר צדק בחלוקת התקציב של אותו יישוב שכולל הרבה יישובים קטנים.

טלב אלסאנע: אני לא מדבר על כך שהרעיון של איחוד רשויות מקומיות הוא רעיון פסול לחלוטין.

טלב אלסאנע: יש מקומות שיש להם מכנה משותף, אבל לדעתי המספר שלהם קטן מאוד, ולכן כשיוצאים בהכרזה שהולכים לאחד רשויות מקומיות, מכניסים את כל השלטון המקומי לבהלה, מכניסים את הרשויות המקומיות לבהלה, וזה גורם להתנגדות גם מצד אותן רשויות, שבוודאי לאחר בדיקה לא יאחדו אותן.

טלב אלסאנע: כאן צריך ללכת באופן ענייני ולבחון את הסוגיה, אבל הגישה צריכה להיות לא לאחד - - -

דניאל בנלולו: אולי זה טוב.

דניאל בנלולו: אולי זו הזדמנות לעשות בדק-בית.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת בנלולו, המפתח גם לחיסכון הוא בייעול המבנה של השלטון המקומי.

אתי לבני: תודה רבה.

טלב אלסאנע: כשחוסכים גם במנגנון, כשחוסכים גם בבזבוז כספים מיותר, גם במשכורות הגבוהות, מייעלים.

טלב אלסאנע: לא דרך האיחוד, כשאנחנו יודעים שהאיחוד רק יסרבל את המנגנון בסופו של דבר.

טלב אלסאנע: ולכן, עקרונית, אנחנו בסיעת רע"ם מתנגדים לאיחוד רשויות מקומיות.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: עכשיו חבר הכנסת מוחמד ברכה, אחריו - חבר הכנסת אברהם בורג, ואחריו - חבר הכנסת איוב קרא.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אם הכוונה של איחוד רשויות היתה להביא לתהליך של אורבניזציה, היה אפשר פשוט לחשוב ולראות איך זה מסתדר, איפה זה ישים ואיפה זה לא ישים.

מוחמד ברכה: אבל הרעיון הנואל הזה בא במסגרת התוכנית הכלכלית החדשה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת: בא כדי ליצור מנגנונים של חיסכון בכסף.

מוחמד ברכה: בחיסכון בכסף צריך להמעיט בדברים קיימים - או שיתהוו - מטבע האיחוד של רשויות מקומיות.

מוחמד ברכה: במה אפשר לחסוך, גברתי, כשמאחדים?

מוחמד ברכה: בכוח-אדם?

מוחמד ברכה: סביר להניח שכן.

מוחמד ברכה: אם בכוח-אדם אפשר לקצץ, כנראה משרד הפנים לא מקפיד על התקנים ועל כמות התקנים ברשויות המקומיות.

מוחמד ברכה: אבל היות שאני מניח שמשרד הפנים מקפיד על תקנים, זאת אומרת שהקיצוץ בתקנים הקיימים יהיה על חשבון האזרח, יהיה על חשבון השירות לאזרח.

מוחמד ברכה: לכן, אין לי שום ספק שכל הגישה הזאת של חיסכון מטרתה להרע את השירות לאזרח.

מוחמד ברכה: אם יש שתי רשויות שבכל אחת מהן יש מנהל מחלקת רווחה, וכל מנהל מחלקת רווחה סביר להניח שהוא פועל על-פי תקן והוא מגיש שירות לציבור שמספרו, נגיד, X תושבים, וביישוב השני, נגיד, יש Y תושבים, אז כשמקצצים אחד, הפקיד האחד, מנהל מחלקת הרווחה האחד, צריך לספק שירותים לא ל-X תושבים אלא ל-X Y תושבים.

מוחמד ברכה: מטבע הדברים זו מכה לתושבים.

מוחמד ברכה: זה דבר אחד.

מוחמד ברכה: הדבר השני, הקיצוץ האפשרי והחיסכון האפשרי הוא בקרקעות.

מוחמד ברכה: הרי ידוע ששטחים פתוחים בין יישובים במדינת ישראל הם או שטחים בקניין פרטי של ערבים, או שטחים בבעלות המדינה שהופקעו מערבים.

מוחמד ברכה: כשמחברים בין רמת-גן וגבעתיים, למשל, שם אין שטחים פתוחים, אז אין בעיה.

מוחמד ברכה: כשמחברים בין שני יישובים יהודיים שיש בהם שטחים פתוחים, המדינה יכולה לנהוג בקרקע - שהיא לרשותה, שהיא קרקע של מדינה - איך שהיא רוצה.

מוחמד ברכה: כשמחברים בין שני יישובים ערביים שיש ביניהם שטחי קרקע פתוחים שהם בקניין פרטי, מטבע הדברים אני יכול להניח, על-פי הניסיון שהיה, שהאיחוד לא יהיה איחוד של שטחי השיפוט ושל הקרקע ששייכת לכל יישוב, אלא על-פי התזה שהתהוותה בשטחים, של רשות פלסטינית שאחראית על תושבים אבל לא על הקרקע.

מוחמד ברכה: פה יש איחוד רשויות שיאחד תושבים שיהיו כפופים לשירותים יותר נמוכים, לתקנים פחותים בהרבה, לתקציבים פחותים בהרבה, אבל הקרקע לא תתחבר.

מוחמד ברכה: אני חושב ששני המוטיבים האלה, שני המרכיבים העיקריים האלה, המוטיב של השירות המוניציפלי לאזרח, דרך תקנים למיניהם ודרך תקציבים למיניהם, והמוטיב השני, של הקרקע, אלה שני המוטיבים העיקריים שמנחים את הממשלה בכל התייחסותה לאוכלוסייה הערבית, ולכן כל הגישה הזו פסולה ואינה מתקבלת על הדעת.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אברהם בורג – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת איוב קרא, אחריו - חבר הכנסת אורי אריאל, אחריו - חבר הכנסת אלי אפללו, ואחריו - חבר הכנסת חיים כץ.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני באופן אישי חושב, שהאינטגרציה שמנסים להביא בחיבור הרשויות איננה נכונה, לפחות בחלק מהן, ואת דעתי אומר בהצעת התקציב, כשתבוא.

איוב קרא: אבל כאדם מן השורה אינני יכול להישאר אדיש למצב החברתי-הכלכלי שמדינת ישראל נמצאת בו, והפעם החלטתי להתמקד במטה המאבק של "כיכר הלחם" שבכיכר-המדינה בתל-אביב, שזה 222 יום מפגין ללא תוצאות נגד הפערים החברתיים אשר מראים שישראל מספר שתיים בסולם מדינות המערב בסוגיית העוני והפערים החברתיים.

איוב קרא: בכיכר יושבים מחוסרי דיור, מובטלים, נכים, חד-הוריות, קשישים וילדים שנלחמים על הזכות להתקיים ולחיות כאדם.

איוב קרא: מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עולה, שהחברה הישראלית נמצאת בתקופה קשה ביותר.

איוב קרא: יותר מתקופת הצנע בשנות ה-50, אז עוד חילקה הממשלה אבקת חלב וביצים, והיום אותם חלשים, לצערי הרב, מקבלים צווי הוצאה לפועל, צווי פינוי, ומפעלים נסגרים ועוברים אל מעבר לים.

איוב קרא: במדינת ישראל, כתוצאה ממצב זה, חיים מעל 1,500,000 איש מתחת לקו העוני, ומספר המובטלים הולך וגדל ונושק ל-300,000, כאשר לידם יש 300,000 עובדים זרים.

איוב קרא: כנבחר ציבור, אי-אפשר לעמוד מהצד ולראות את הקשישים שמחפשים בפחי האשפה, את הילדים שמחביאים עוף בכיסים, את החיילים שלא יוצאים מבסיסם הביתה כי אין להם מה לאכול, או את ההורים שמשקים תינוקות במים במקום בחלב, את האמהות שיורדות לעבוד בזנות כדי להתקיים.

איוב קרא: אי-אפשר לסבול את המקררים הריקים של משפחות אלו.

איוב קרא: ובל נשכח שכתוצאה מכך האלימות והפשע ברחבי המדינה גוברים בצורה דרסטית, ולכן אנו נמצאים בצומת דרכים לגבי עתידנו.

איוב קרא: הפערים החברתיים הם הסכנה הקיומית ביותר לישראל, לדעתי.

איוב קרא: הצבא והעם צועדים על קיבתם, ככה למדתי.

איוב קרא: אגב - אין אדם המחוסן מעוני.

איוב קרא: היום זה הוא ומחר זה אנחנו.

איוב קרא: 222 ימי מאבק של מטה המאבק של "כיכר הלחם" היו ללא תנאים, ללא אמצעים וללא אלימות, וכולם מגלים אטימות כלפיהם, לצערי הרב, וכל יום מצטרפות משפחות חדשות.

איוב קרא: אני פוחד שהכיכר תתמלא ואף לא יהיו כיכרות להכיל אנשים במצב דומה להם.

איוב קרא: לכן, חברי חברי הכנסת, אני קורא לכם להצטרף למאבקם, כי הדבר אינו בגדר מחלוקת פוליטית, ויחד נרד אל העם, כי החברה קורסת וצריך לעצור את ההידרדרות.

איוב קרא: צריך להתגייס כדי להביא בשורה הרבה יותר טובה לדור הזה.

איוב קרא: אז חילקו אבקת חלב וביצים, היום מחלקים להם מסכות אב"כ ומיגון.

איוב קרא: לצערי הרב, אנשי מטה המאבק, גם מסכה אין להם, ואין להם מיגון חברתי, גברתי היושבת-ראש.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אורי אריאל.

אתי לבני: חבר הכנסת אלי אפללו.

אתי לבני: חבר הכנסת חיים כץ.

אתי לבני: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, חבר הכנסת דני יתום, חברת הכנסת אורית נוקד וחבר הכנסת משה כחלון.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, עוד פעם חסר לנו כסף, מחפשים פתרון: איחוד רשויות.

חיים כץ: אנחנו כנראה מדינה במצב כלכלי לא כל כך טוב, הגרוע ביותר ב-53 השנים האחרונות.

חיים כץ: אמרתי, כל אחד בחר לו נושא, אני אתמקד בנושא הפנסיה, מאיפה וממי רוצים לקחת את הכסף.

חיים כץ: במסגרת הנאומים הקרובים שלי בכנסת אני ארצה הרצאות בנושא הפנסיה, ואני אתחיל עכשיו שיעור מספר אחת לחברי הכנסת ולצופים בערוץ-33, הגמלאים, איך אולי ייקחו להם את הפנסיה.

חיים כץ: במדינת ישראל יש שני סוגי פנסיה: האחת נקראת פנסיה צוברת, והאחרת נקראת פנסיה תקציבית.

חיים כץ: בשיעור הראשון נתמקד בפנסיה הצוברת.

חיים כץ: פנסיה צוברת היא פנסיה שבה כל עובד או כל חוסך משלם 5.5% משכרו והמעסיק משלם בגינו 12%, ויוצרים לו קופה.

חיים כץ: אני אתעסק רק בפנסיה הישנה.

חיים כץ: בעתיד נדבר על הפנסיה החדשה.

חיים כץ: בפנסיה הצוברת כל חוסך חוסך לו בממוצע 2% לשנה.

חיים כץ: מי שעובד 35 שנים יכול להגיע לתקרה של 70% פנסיה.

חיים כץ: אם הוא עבד 40 שנה ואם הוא עבד 45 שנים הוא לא מקבל מעבר ל-70%.

חיים כץ: במהלך השנים, מה שקורה הוא שלא פשוט ולא קל לחסוך לפנסיה.

חיים כץ: קודם כול, לא כל הרכיבים הולכים לפנסיה.

חיים כץ: בנוסף, מעסיק שמשלם בגין העובד 12% לפנסיה, הרבה פעמים כיוון שהוא משלם 12%, הוא לא מרוויח כסף.

חיים כץ: ואם הוא לא מרוויח כסף, אותו עובד במקרה הטוב לא מקבל תוספות שכר, לא מקבל הסכמי שכר.

חיים כץ: במקרה הגרוע, מאחר שהמעסיק צריך לשלם 12% והמפעל מפסיד, אותו עובד גם מאבד את מקום עבודתו.

חיים כץ: עם זאת, במהלך שנות עבודתו העובד צובר לו קופה, ויש לו קופה.

חיים כץ: יש לו קופה, והיום קמים אנשים במדינת ישראל ואומרים: הקופה שלך גירעונית.

חיים כץ: אקטואריה היא לא מדע מדויק.

חיים כץ: באקטואריה יכול כל אחד לעשות ולחשוב מה שעולה על דעתו.

חיים כץ: יבוא אחד מפקידי האוצר ויגיד לצורך העניין: השכר הריאלי עלה ב-3%.

חיים כץ: יכניסו את זה לחישובים האקטואריים של הקרן ויגידו: הקופה נמצאת בגירעון של 20 מיליארד.

חיים כץ: בפועל מה שקרה הוא, בשנות ה-70, נתון מדויק, השכר הריאלי עלה ב-1.5%, בשנות ה-80 עלה ב-1%.

חיים כץ: אם יכניסו בחישובי האקטואריה 1% ריאלי, יתברר שבקופה יש איזון אקטוארי או יש עודף אקטוארי.

חיים כץ: לצורך האקטואריה מחשבים לנו את תוחלת החיים.

חיים כץ: היום רוצים להוריד את הגירעון האקטוארי על-ידי קיצוץ בסל התרופות.

חיים כץ: פחות רפואה, ירידה ברמת החיים, הגירעון האקטוארי יורד.

אתי לבני: סליחה, אבל השיעור הראשון, נדמה לי, כבר עומד להיגמר או כבר נגמר.

אתי לבני: נמשיך בפעם הבאה.

חיים כץ: אם השיעור הראשון נגמר, אנחנו נמשיך מחר ברגע שאוכל לעלות, ואני אתן - - -

אתי לבני: תגיד אולי עוד משפט מותח כזה, שישאיר אותנו בציפייה.

חיים כץ: אם משפט מותח, אז אני חושב שהתוכנית הכלכלית באה ומחברת את קרנות הפנסיה לבורסה הישראלית.

חיים כץ: הממשלה שלנו לא לומדת מה קרה לפנסיה בארצות-הברית, שהשקיעה את כספי הפנסיה בהיי-טק, והולכים לקחת ממיליון אנשים, שחסכו במיטב ימיהם את מיטב כספם עבור הזכות להזדקן בכבוד - לוקחים מהם, כנראה, את הזכות להזדקן בכבוד ושולחים אותם לבורסה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח.

אתי לבני: חבר הכנסת דני יתום.

אתי לבני: חברת הכנסת אורית נוקד.

אתי לבני: חבר הכנסת משה כחלון, אחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי, אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

משה כחלון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לשם שינוי אדבר על איחוד הרשויות.

אתי לבני: זה מאוד מרענן.

משה כחלון: למעט התשובה שאני חייב לחבר הכנסת טיבי מהרמזור.

משה כחלון: יש לי תשובה שתביך אותך.

משה כחלון: אתה לא הכנת שיעורי בית.

משה כחלון: על כל פנים, ניצב בפנינו לדעתי פרויקט מעניין, פרויקט חשוב, פרויקט שלא יהיה נוח להרבה אנשים, להרבה רשויות, אבל כנראה אין ברירה וצריך לעשות אותו.

משה כחלון: על מנת שהפרויקט הזה יצליח, צריכים להתקיים כמה דברים.

משה כחלון: הדבר הראשון, שלמעשה הוא הגורף, הוא הסכמה.

משה כחלון: אם משרד האוצר או משרד ראש הממשלה או משרד הפנים, אני לא יודע מי נוגע בדבר באופן ישיר, חושב שהוא יכול לבוא לרשויות ולכופף ידיים או לשבור ידיים, או ינסה ללחוץ בצורה זו או אחרת על מישהו וההוא יגיד לו: בסדר, מה שאתם אומרים נעשה - יש פה טעות.

משה כחלון: היישובים האלה חיים 54 שנים עם סטטוס מסוים, עם בעלי תפקידים, עם פונקציות, עם שירותים מסוימים.

משה כחלון: אי-אפשר לבוא יום אחד ולהגיד להם: חבר'ה, עכשיו רמלה ולוד - אתם רשות אחת, עילוט וכפר-כנא - אתם רשות שנייה, חיפה ונשר - אתם רשות שלישית.

משה כחלון: התוכנית הזאת כרגע נופלת על אוזניים כרויות.

משה כחלון: יש ראשי רשויות שאני בקשר אתם, שמוכנים לקבל את התוכנית, אבל לא כפי שמציגה אותה היום הממשלה.

משה כחלון: מה שאני מציע לממשלה, לעמיתי, הוא לעשות את התוכנית הזאת בשלבים.

משה כחלון: לא חייבים להחליט אחרי 54 שנים, שבתוך חצי שנה או עד אוקטובר יהיה איחוד רשויות מ-266 רשויות ל-150.

משה כחלון: אפשר לאחד כרגע יישובים קטנים, לאחר מכן יותר גדולים, ופשוט לעבוד בשלבים.

משה כחלון: הדבר השני: אני שמעתי הרבה דעות וסברות מכלכלנים שונים.

משה כחלון: היו גם מי שטענו שזה לא יחסוך כסף.

משה כחלון: זו לא מלת קסם - לחסוך.

משה כחלון: יש מי שאומרים: לא חשוב כמה שזה יעלה, העיקר שנקצץ.

משה כחלון: לפעמים הקיצוצים האלה גם יכולים לא להשיג את המטרה שלשמה הם התבצעו.

משה כחלון: מה שאני מציע בעניין הזה הוא לעשות פיילוט.

משה כחלון: אי-אפשר להגיד שאני מנסה להיות פה דמגוג.

ואסל טאהא: עשו, בדקו ונכשלו.

משה כחלון: את זה אני לא יודע.

משה כחלון: אם עשו, בדקו ונכשלו, לדעתי לא יעשו את זה פעם נוספת.

ואסל טאהא: - - - הניסיון של מטרופולין תל-אביב נכשל.

משה כחלון: מטרופולין תל-אביב זה משהו אחר.

משה כחלון: אני לא יודע מה קרה בג'דידה-מכר, פה מדובר בהיקפים הרבה יותר גדולים.

משה כחלון: אחרי שכמה יישובים יהפכו לעיר, זה ירוץ במשך תקופה - - -

ואסל טאהא: - - - לעשות את כל המדינה בתוכנית אחת עם ראש עיר אחד.

משה כחלון: יש לי גם הסתייגות מזה, אני נגד זה.

משה כחלון: אחרי הפיילוט, אעבור לנקודה נוספת.

משה כחלון: יש עולים חדשים ואזרחים ותיקים שלא רוצים לגור בעיר, מה לעשות?

משה כחלון: לבית-שמש הגיעו כ-14,000 איש, חלקם נטשו את פריס, חלקם נטשו את הערים הכי מתקדמות בארצות-הברית, והם גרים בבית-שמש.

משה כחלון: טוב להם בתנאים של הכפר בבית-שמש והם רוצים ליהנות מהשירותים של העיר.

משה כחלון: מי אמר שכל אזרח רוצה לגור בעיר?

משה כחלון: יש אדם שאם תיתן לו כל הון שבעולם הוא לא יגור בעיר.

אתי לבני: אני מבקשת לסיים.

משה כחלון: למה אני צריך לכפות עליו לגור בעיר?

משה כחלון: גם את זה צריך להביא בחשבון.

משה כחלון: לסיכום, רבותי, אין פה הרבה חברי הכנסת, אבל יש פה פרוטוקול.

משה כחלון: כל מהלך שיתבצע בכפייה יהיה כישלון חרוץ.

משה כחלון: אם אתה רוצה, אתה יכול להזיז מפעל, אבל פה אתה מזיז אנשים, בתים, חינוך ומוסדות.

משה כחלון: כל מהלך שאנחנו רוצים להריץ וכל פרויקט שאנחנו רוצים להריץ בממדים האלה ויש בו נגיעה לאנשים, אם לא יהיה בהסכמה, סופו להיכשל.

משה כחלון: תודה.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: יש עכשיו הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (הוראת שעה), התשס"ג-2003, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: אנחנו ממשיכים בדיון.

אתי לבני: חבר הכנסת יעקב מרגי.

אתי לבני: אחריו - חבר הכנסת אריה אלדד.

אתי לבני: אנחנו מתחלפים.

יעקב מרגי: רציתי לאחל לך ברכות.

קריאה: אתה יכול.

יעקב מרגי: אמרתי אותן.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בימים אלה, כשהממשלה קרה ואדישה לחלש ולבינוני, ולאחרונה גם לעובד, והיא מכשירה את דעת הקהל לקיצוצים הרחבים והכואבים, היא מרשה לעצמה להעלות על סדר-היום הציבורי ועל סדר-יומה של הכנסת את סדרי העדיפויות שלה.

יעקב מרגי: בראש סדרי העדיפויות של הממשלה האליטיסטית הזאת - להוריד את העניים עד לרמה של אבדון, ואת הבינוניים, שהממשלה הזאת חרתה על דגלה לדאוג להם, אל מתחת לקו העוני, ולזרוק אל הרחוב כמה שיותר עובדים מפוטרים.

יעקב מרגי: קראנו לא מכבר, שהעברת משרד העבודה אל משרד התמ"ס על מנת לעשות רצון איש ואיש, כמאמר המגילה, תגרום לפיטורי 200 עובדים ממשרד העבודה.

יעקב מרגי: עובדים - לא נורא, למה?

יעקב מרגי: כי זה עוזר למעמדו של מאן דהוא.

יעקב מרגי: רבותי, 200 מפוטרים זאת אומרת 1,000 איש שסובלים במעגל הכי קרוב.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מכאן אני ניגש לנושא שעל סדר-היום: איחוד רשויות מקומיות.

יעקב מרגי: כשלעצמם איחוד ומיזוג נותנים הרגשה של ייעול, צמצום ושיפור מערכות, אך יש להביא בחשבון שלא בכל מקום זה יעבוד כך.

יעקב מרגי: צריך להיות ענייניים ולא להעביר החלטה באופן גורף.

יעקב מרגי: צריך להקים ועדה של אנשי מקצוע, לא של אנשים פוליטיים, ואסביר למה.

יעקב מרגי: הוועדה צריכה להיות של אנשי מקצוע והאנשים הפוליטיים יהיו משקיפים בה, אנשים פוליטיים מכל סיעות הבית.

יעקב מרגי: צריך לדאוג לא לזרוק את התינוק עם המים, וכך לא נמצא את עצמנו מרחיבים את מעגל היועצים הבכירים על חשבון העובדים הזוטרים שייפלטו בגלל איחוד הרשויות האלה.

יעקב מרגי: כמו-כן יש לשים דגש בחתך האנושי השונה ברשויות האלה.

יעקב מרגי: יש צרכים שונים מיישוב ליישוב.

יעקב מרגי: מי מבטיח לי שהמיזוג לא ייעשה לפי תוצאות הבחירות האחרונות לכנסת?

יעקב מרגי: מי ערב לנו שרשות מוצלחת לא תעבור לידי רשות נכשלת ומושחתת?

יעקב מרגי: לא נותר לי אלא לומר לכבוד היושב-ראש ולחברי: לי אין אמון בממשלה זו ובכוונותיה הזדוניות.

יעקב מרגי: צר לי, מטבעי אני אדם פוזיטיבי ומצטרף ליוזמות ענייניות, אך מה לעשות?

יעקב מרגי: בתקופתה הקצרה הצליחה הממשלה הזאת כנראה להוציא אותי מהנאיביות שלי ולערער את האמון באנשים שידעו להיות כפויי טובה.

יעקב מרגי: כבר חז"ל אמרו על זה: כל הכופר בטובתו של חברו, סופו שיכפור בטובתו של מקום.

יעקב מרגי: לסיום, כבר אמר המשורר ונעים זמירות ישראל דוד המלך עליו השלום: "אני אמרתי בחפזי כל האדם כזב".

יעקב מרגי: אין לי אמון בממשלה זו, בטח לא במשרד התמ"ס ולא באדריכל הגדול של המזימה הגדולה, השר אהוד אולמרט.

יעקב מרגי: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אריה אלדד, אחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו - חבר הכנסת עזמי בשארה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא הייתי בקיא ברזי כוונת הממשלה לאחד את הרשויות המקומיות וגם לא ביתרונות ובחסרונות של ההצעה הזאת.

אריה אלדד: הלכתי לחפש קצת חומר על הנושא הזה, ומצאתי מאמר מעניין של מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות - שאינו חשוד שהוא מכון של מולדת או של האיחוד הלאומי - מאמרו של ערן רזין מ-1999, שמונה את היתרונות והחסרונות בשיטה.

אריה אלדד: על-פי המאמר, הוא לא מתעלם מהחסרונות השונים, אבל מתקבל הרושם שהיתרונות מרובים מהחסרונות.

אריה אלדד: הוא מצביע על ייעול, הוא מצביע על הגברת כוח הרשויות הקטנות והחזקות והאפשרויות לשפר באמת את השירותים לתושבים.

אריה אלדד: חשבתי שבאמת היתרונות גברו על החסרונות, זה נשמע הגיוני לגמרי ולא הבנתי למה יהיה ויכוח, עד ששמעתי את חברי מהרשימות הערביות וכיצד הם מתנגדים לעניין מקיר לקיר, לא רק כי הם באופוזיציה, אלא כי מתקבל הרושם שהדבר הזה יותר טוב ממה שחשבתי.

עסאם מח'ול: זה מתאים לך, זה ממש ברמה.

אריה אלדד: לכן, אין לי אלא להצטרף לברכתו של ערן רזין לשיטה ולהמליץ על איחוד הרשויות האלה, כי בין השאר אולי אפשר יהיה להגביר את כוחן של רשויות מקומיות באופן שימנע השתלטות וביזה של אדמות הלאום על-ידי בנייה בלתי חוקית ועל-ידי שוד קרקעות של ארץ-ישראל.

אריה אלדד: תודה רבה.

עסאם מח'ול: אתה מבזה את הדמוקרטיה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אחריו - חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו - חברת הכנסת דליה איציק.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, לעומת פרופסור אלדד, אני קראתי לא רק מחקר אחד של מכון פלורסהיימר, אני מכיר את האנשים שעבדו שם.

ג'מאל זחאלקה: אני ממליץ לך לקרוא הרבה יותר חומר שיצא מהמכון הזה.

ג'מאל זחאלקה: עשית לעצמך מלאכה קלה וקראת מאמר אחד.

ג'מאל זחאלקה: אני לא זוכר את המאמר הזה במדויק.

ג'מאל זחאלקה: אני לא בטוח, אבל אני חושד בך שלא העברת את כל האינפורמציה שיש במאמר הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני יכול להגיד לך שבמכון פלורסהיימר - אם הוא אמון עליך - נעשו מחקרים רבים על הרשויות המקומיות הערביות ועל הצורך בתוכניות לעיור מואץ.

ג'מאל זחאלקה: בשום מחקר שאני מכיר שנעשה במכון הזה - אני מכיר רבים שנעשו במכון הזה - אף פעם לא מדובר על איחוד רשויות כך סתם.

ג'מאל זחאלקה: כשמדובר על איחוד רשויות, מדובר על תוכניות לפיתוח עירוני מואץ, אם אתה מכיר את המושג הזה.

ג'מאל זחאלקה: זה אומר לקחת שני יישובים חלשים ולפתח אותם למרכז עירוני, עם אזורי תעשייה, לא גזל קרקעות כמו שאתה אומר.

ג'מאל זחאלקה: נהפוך הוא.

ג'מאל זחאלקה: מדובר על הרחבת שטחי שיפוט, על אזורי תעשייה, על מרכזי מסחר, על מוסדות לימוד.

ג'מאל זחאלקה: אלה התוכניות, אבל זאת לא התוכנית שלפנינו.

ג'מאל זחאלקה: התוכנית שלפנינו לוקחת את יישוב א' עם יישוב ב' ועם יישוב ג', ואת הבעיות של א', ב' וג' צוברים האחת מעל השנייה.

ג'מאל זחאלקה: במקום שהרשות המקומית תטפל ב-20 בעיות, היא תטפל ב-70, ב-80 או ב-90 בעיות.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, זה רק יחמיר את מצבן של הרשויות המקומיות.

ג'מאל זחאלקה: אם נביא בחשבון את מצבן החמור במיוחד של הרשויות המקומיות הערביות, המצב יהיה חמור ביותר דווקא במגזר הערבי.

ג'מאל זחאלקה: לפי מחקרים, גם של מכון פלורסהיימר וגם של מכונים אחרים, דרושים בין 25 ל-35 מיליארד דולר כדי לסגור את הפער בתשתיות בין היישובים הערביים ליהודיים.

ג'מאל זחאלקה: האם התוכנית הזאת יש בה ולו רמז לסגירת פערים?

ג'מאל זחאלקה: לפיתוח תשתיות נורמלי?

ג'מאל זחאלקה: לכן התוכנית הזאת, כפי שהיא, היא תוכנית להגברת המצוקה של היישובים בכלל ושל היישובים הערביים בפרט.

ג'מאל זחאלקה: אם תיקח שני יישובים משגשגים ותרצה לאחד אותם, ניחא, אין הרבה בעיות, אבל אנחנו מתנגדים דווקא לאיחוד הרשויות הערביות, כי אנחנו מכירים את הבעיות.

ג'מאל זחאלקה: אם תיקח יישוב משגשג, יישוב שאין בו אבטלה, שיש בו הכול, שיש בו תשתיות לתפארת, יחד עם יישוב אחר, יכול להיות שהאיחוד הזה לא צריך הרבה כדי להצליח.

ג'מאל זחאלקה: אם תיקח שני כפרים שמצבם "על הפנים" ותאחד אותם, הם יהיו עוד יותר "על הפנים" ולא יהיה אפשר לפתור את הבעיות.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אנחנו מתנגדים לתוכנית זאת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו חושבים שבמקומה, במיוחד בשביל הרשויות המקומיות הערביות, צריך להכין תוכנית לסגירת הפערים בתשתיות.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שזה ייקח זמן, אבל מדובר בסכום אדיר, ואם לא מתחילים עם זה היום, הפער רק יגדל והמצב רק יחמיר.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו - חברת הכנסת דליה איציק, ואחריה - חבר הכנסת אברהם שוחט וחבר הכנסת ישראל אייכלר.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין לפנינו תוכנית לפתרון בעיות של השלטון המקומי, וגם לא לפתרון בעיות של יישובים ספציפיים, אלא יש תוכנית למה שנחשב ייעול כלכלי ולמטרות תקציביות בלבד, אבל כך אי-אפשר לגשת לבעיות של התושבים.

עזמי בשארה: נכון הוא שאפשר לתאר לעצמנו יישובים יותר גדולים, ואם ניקח את לונדון, למשל, נראה שהיא צמחה מתוך שלושה-ארבעה כפרים או ערים, ולכן אין לה מרכז.

עזמי בשארה: זו צמיחה של מאות שנים, תהליך אורבניזציה, תהליך עיור.

עזמי בשארה: יש לה זהות עירונית.

עזמי בשארה: לקחת את בית-חנינא, כפר לכל דבר, ולהפוך אותו לשכונה ירושלמית - אני חושב שעד עכשיו תושבי בית-חנינא סובלים מזה.

עזמי בשארה: שועפאט היה כפר, ואחרי שבע בערב לא היה אפשר לנסוע למרכז העיר ירושלים.

עזמי בשארה: אם לוקחים ארבעה-חמישה כפרים והופכים אותם לשכונות עירוניות, גם פוגעים בזהותם, ויעברו הרבה הרבה שנים עד שהמתח הזה יעבור.

עזמי בשארה: יש הגירה מהכפר לעיר, זה נכון, אבל ערים מסוימות סובלות מזה.

עזמי בשארה: ערים אחרות, שבהן היה תהליך תעשייה ותהליך התפתחות, כן יכלו לקלוט את ההגירה מהכפר לעיר.

עזמי בשארה: יש הגירה מהכפר לעיר שיצרה רק שכונות עוני מסביב לערים, ונוצרו בעיות חברתיות עוד יותר גדולות.

עזמי בשארה: תלוי, זה נושא שאי-אפשר לפתור אותו על-ידי איחוד.

עזמי בשארה: אין דבר כזה.

עזמי בשארה: אני מסכים למה שאמרו קודמי, שביקרו את הצעד הזה, ואין לי מה להוסיף, אבל אני רוצה להתמקד בזווית אחרת, שאין לי עמדה אידיאולוגית בה.

עזמי בשארה: אין לי זהות קהילתית.

עזמי בשארה: אבא שלי מכפר, אמא שלי מכפר ונולדתי בעיר שלישית.

עזמי בשארה: אין לי זהות קהילתית.

עזמי בשארה: אבל יש זהות קהילתית ויש אנשים שאפילו גאים בזהות הקהילתית שלהם.

עזמי בשארה: יש אנשים שנמצאים בעיר מסוימת מאות שנים והם גאים בכך שיש להם זהות קהילתית.

עזמי בשארה: תשמע איך אחד אומר שהוא נצרתי, או שהוא חיפאי.

עזמי בשארה: טברייני יגיד לך שהוא טברייני, או אחד שהוא מצפת.

עזמי בשארה: יש זהות קהילתית כזאת.

עזמי בשארה: כל הכפרים הערביים הם כאלה.

עזמי בשארה: כולם.

עזמי בשארה: איש מתרשיחא לא יכול לתאר לעצמו שהיא תיעלם, שהיא תהיה כפר אחר.

עזמי בשארה: הוא לא רוצה.

עזמי בשארה: הוא היה מהגר לקנדה אם היה בא לו.

עזמי בשארה: אתה לא יכול להגיד את זה על כרמיאל, מה אני יכול לעשות?

עזמי בשארה: אתה לא יכול להגיד את זה על כרמיאל או על עפולה.

עזמי בשארה: על עפולה אולי, אבל על המצפים בגליל אי-אפשר להגיד שיש להם זהות קהילתית.

עזמי בשארה: מה אני יכול לעשות?

עזמי בשארה: אלה עובדות היסטוריות.

עזמי בשארה: חלק מעיירות הפיתוח מפתחות לאט-לאט זהות קהילתית, ואנחנו רואים כמה חברי כנסת שמדגישים שהם משם.

עזמי בשארה: ראיתי הרבה הדגשה של אשדוד בכנסת שעברה.

עזמי בשארה: בכמה חוקים של אשדוד דנו?

מיכאל נודלמן: סופה לנדבר.

עזמי בשארה: היו כמה חברי כנסת שהדגישו את אשדוד.

עזמי בשארה: אנחנו מדברים על זהות ערבית-כפרית-קהילתית, ואתה בא ורוצה לאחד את פקיעין, פסוטה, מעיליא ותרשיחא עם מעלות.

עזמי בשארה: לא יעלה על דעתם עם מעלות, כי אז פתאום מעלות תהיה מיעוט.

עזמי בשארה: לא יעשו את זה, אבל יאחדו באיזו צורה.

עזמי בשארה: אנשים לא רוצים את זה.

עזמי בשארה: אנשים מתנגדים לזה, כי זה יוצר מתחים.

עזמי בשארה: איחוד ג'דידה-מכר יצר מתחים מיותרים ולא חסך כלום.

עזמי בשארה: המתחים האלה בסוף לא רק שהם לא חוסכים כסף, אלא הם יוצרים בעיות שפתרונן יעלה כסף בעתיד.

עזמי בשארה: אז מה הכפייה הזאת?

עזמי בשארה: ודאי שלאנשים במגזר הערבי יש דאגה, בכל פעם שיש איחודים, מכך שהם יפסידו אדמות, כי בכל צעד מינהלי שנעשה מלמעלה הם הפסידו אדמות.

עזמי בשארה: נניח שנתגבר על זה, תישאר הבעיה השנייה.

עזמי בשארה: שלישית, אדוני היושב-ראש, אני מסכים עם חבר הכנסת כחלון, שאמר שאי-אפשר לכפות את זה מלמעלה.

עזמי בשארה: נכון.

עזמי בשארה: במקומות אחרים בעולם מקיימים על זה משאלי עם בכפרים, כמו בשווייץ וכו'.

עזמי בשארה: אי-אפשר לכפות את זה מלמעלה, כי יש יתרון שקוראים לו שלטון מקומי ואוטונומיה של שלטון מקומי, ואי-אפשר, על-ידי התייעצות במשרד האוצר ובמשרד הפנים, כדי לחסוך כסף, לכפות על אנשים דרך לניהול ענייניהם בשלטון המקומי.

עזמי בשארה: דבר כזה אי-אפשר לעשות בצורה גורפת כזאת, ולכן אנחנו מתנגדים לזה.

עזמי בשארה: אני חושב שיימצאו הרבה מאוד ראשי מועצות מקומיות מהליכוד שיתנגדו לזה, ויימצאו הרבה אנשים שיתנגדו לזה, ולא צריך לערבב את היוצרות.

עזמי בשארה: אנחנו מתנגדים כי ציבור הבוחרים שלנו כולו חושב שזו בעיה, וזו בעיה רצינית.

עזמי בשארה: אין לנו עמדה אידיאולוגית בנושא.

עזמי בשארה: אנחנו אנשים עירוניים ברובנו בהשקפותינו, ואין לנו בעיה אידיאולוגית עם זה.

עזמי בשארה: יש בעיה של חיי יום-יום ושל חיי קהילות.

עזמי בשארה: הקהילות מתנגדות לזה, ואנחנו מייצגים אותן.

עזמי בשארה: חשבתי שחברי הכנסת רוצים שאנחנו נייצג אותן כל הזמן, והנה, אנחנו מייצגים אותן.

עזמי בשארה: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת דליה איציק - אינה נוכחת.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אברהם שוחט - אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חברי הכנסת עסאם מח'ול, משה גפני ונסים זאב.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו דנים עכשיו בנושא איחוד הרשויות המקומיות, ואכן, כפי שדובר כאן, יש מקומות שלא מתאימים לכך כי האוכלוסייה בהם אינה דומה, אבל יש מקומות שבהם צריך לעשות את זה ולו משום שעיריות רבות הפכו לחלק מן המנגנון הבזבזני של המגזר הציבורי, שעולה לנו בכללו 70 מיליארד שקל בשנה לשכר.

ישראל אייכלר: כל הפקידים, המקורבים, הקרובים, הקבלנים, קבלני המשנה, ולא רק קבלני בנייה, אלא בכל עניין ועניין יש בזבוז אדיר של כספים ברשות השלטונית בכלל וברשויות המקומיות בפרט.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שיש ברשויות המקומיות הרבה אנשים שעובדים בשכר נמוך ביותר, אבל לעומת זאת אנחנו שומעים דברים מדהימים על שכר של 40,000-50,000 שקל לאנשים שדווקא הם לא העובדים שיוצאים לרחוב לעבוד קשה.

ישראל אייכלר: לכן, יש פה מנגנון שבנה את עצמו מאז ימי הטורקים, ועד כדי כך שסיפר לי שר אוצר לשעבר, שיש בארצות-הברית מדינה בשם רוד-איילנד, ויש בה אותו מספר אזרחים בערך כמו במדינת ישראל כולה, ושם יש 500 עובדי מינהלה למערכת החינוך של אותה מדינה, חוץ ממורים ואנשי צוות.

ישראל אייכלר: הוא אמר לי שבמדינת ישראל במערכת החינוך, בכלל זה ברשויות המקומיות במחלקות החינוך, יש 40,000 עובדי מינהלה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת שיש פה מנגנונים שנבנו במגזר הציבורי - - -

ג'מאל זחאלקה: יש שם גם מנגנון פדרלי.

ישראל אייכלר: יש ציבורים שלמים שמנועים או מוחרמים במנגנונים האלה, ויש קבוצות קטנות מאוד שהתעשרו.

ישראל אייכלר: הרי אנחנו לא חושבים שעושר זה עוול.

ישראל אייכלר: ההיפך הוא הנכון.

ישראל אייכלר: העולם נבנה לא על-ידי שוויון קומוניסטי.

ישראל אייכלר: תמיד יהיו עניים ויהיו עשירים.

ישראל אייכלר: אבל מי שמרוויח את עושרו ביושר, יש חובה גדולה שהוא ייתן צדקה ויפרנס את העניים, וזכותו להיות עשיר ולהישאר עשיר.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, אנשים שהתעשרו על-ידי תקציבי המדינה, אם על-ידי מכרזים שהם זכו בהם בגלל קשרים לא הגונים ואם על-ידי משרות שהם זכו בהן בצורה לא הגונה, העשירים האלה אין להם שום זכות לעשוק את העניים ואין להעדיף אותם על עניי ישראל.

ישראל אייכלר: עכשיו, כשהממשלה יושבת ורוצה לקצץ בפת לחמם של עניים, של ילדים, של עקרות בית שיצטרכו לשלם מס בריאות ממה שהן לא מרוויחות; עקרות בית, אגב, עובדות קשה יותר מאלה שיוצאות לעבודה, כי יש להן מה לעשות בבית.

ישראל אייכלר: למרות זאת הן לא מקבלות שכר, והמפרנס משלם את מס הבריאות לפי החוק.

ישראל אייכלר: לכן, אין שום סיבה, כמו שילד במשפחה לא משלם מס בריאות נפרד, שעקרת הבית תשלם מס נפרד.

ישראל אייכלר: כשהולכים להטיל מסים שכאלה על עקרות הבית, שהן מונות 500,000 - ודאי שאם יש רשויות מיותרות, ויש רשויות רבות מיותרות, צריך לאחד אותן.

ישראל אייכלר: מדברים גם על העניין של המועצות הדתיות, שהן מיותרות, כי העיריות יוכלו לעשות את העבודה הזאת.

אילן שלגי: מי משלם ביטוח לאומי כשהאשה עובדת והבעל לומד כל הזמן בישיבה?

ישראל אייכלר: אתה מודאג רק מאלה שלומדים בישיבה.

ישראל אייכלר: מ-6 מיליוני אזרחים יש מעט מאוד שלומדים בישיבה.

ישראל אייכלר: הלוואי שהיו הרבה יותר.

ישראל אייכלר: אבל כל הראש שלכם הולך רק לעקור את אלה שלומדים תורה.

ישראל אייכלר: לא אכפת לך ממאות אלפי מובטלים, שחלקם רוצים לעבוד וחלקם לא רוצים לעבוד.

ישראל אייכלר: אבל מי שיושב והוגה בתורה ואיננו הוגה בתורה הסינית ומקבל משכורת באוניברסיטה, זה מה שמפריע לך.

אילן שלגי: הוא משרת בצבא.

ישראל אייכלר: לכן אני לא יכול להתייחס לדבריך ברצינות, כי אתם רוצים רק לעקור את הכול.

ישראל אייכלר: אבל אם אתה תרצה לדעת ברצינות, אני אשב ואראה לך, שכל אזרח משלם ביטוח לאומי.

ישראל אייכלר: גם אם הוא לומד תורה הוא משלם ביטוח לאומי.

ישראל אייכלר: אבל שעקרת בית תשלם מס בריאות, כשבעלה שמפרנס אותה ואת הילדים בקושי גם הוא משלם מס בריאות, זה עוול שאין כמוהו.

ישראל אייכלר: אומרים על המועצות הדתיות שיש בהן בזבוז, ואני לא חסיד של המועצות הדתיות בכלל, אבל אני יודע מראש, שראשי עיריות, כשיגיע העניין של צורכי דת, זה יהיה הסעיף האחרון - אחרי שהם יעשו את כל האירועים, את כל הטקסים ואת כל הטיולים שלהם בכל העולם.

ישראל אייכלר: לכן אנחנו גם נתנגד לדברים האלה.

ישראל אייכלר: אבל, איחוד רשויות באופן עקרוני הוא דבר חשוב מאוד, כדי למנוע את המנגנון המנופח של הרבה עיריות מיותרות, ובמקומות שזה לא מתאים בגלל הרכב האוכלוסייה, צריך לא לעשות את זה בכפייה, אלא כל דבר לגופו.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו - חבר הכנסת משה גפני, אחריו - חבר הכנסת אבשלום וילן, אחריו - חבר הכנסת דהאמשה, ומסיים חבר הכנסת טיבי.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רק אומר לחבר הכנסת אייכלר, שתחילתה של החברה האנושית היתה דווקא בחברה שוויונית קומוניסטית, ולא רע לשאוף תמיד להגיע בחזרה לאותו דבר שטבוע בטבעו של האדם - השוויון ולא הפערים האלה.

אילן שלגי: אם יהיה שוויון, בסוף לאף אחד לא יהיה כלום.

עסאם מח'ול: לא.

עסאם מח'ול: אני לא רוצה להקדיש את דברי לנושא הזה כרגע, אבל יהיו הזדמנויות.

אילן שלגי: מה קרה לברית-המועצות?

עסאם מח'ול: אני פתוח לדבר גם על זה.

עסאם מח'ול: היום אנחנו מתעסקים בנושאים שמראים עד כמה יש לנו עניין עם ממשלה אינפנטילית.

עסאם מח'ול: זו ממשלה מסוכנת, אבל היא מאוד אינפנטילית, עסוקה במשחק של פירוקים וחיבורים - פעם משרדים, פעם רשויות מקומיות, והכול הולך באותו כיוון.

עסאם מח'ול: חלק מהמשחק הזה הופך אולי להיות חלק מהמנטליות השוררת בימים אלה באזור, כאשר ממשל עוד יותר גדול מממשלת שרון מתעסק בפירוקים ובחיבורים במזרח התיכון בכלל, ומסתבך והולך ומסתבך.

עסאם מח'ול: אני מאחל לנו שלא ניכנס למערבולת הזאת לא על-ידי עיצוב מפות מחדש, לא במזרח התיכון ולא ברמה של הרשויות המקומיות בתוך ישראל.

עסאם מח'ול: השאלה שעומדת על הפרק היא עוד פעם המדיניות של הממשלה להסיר מעליה את האחריות לטיפול בבעיות של השלטון המקומי ושל הציבור הרחב ולמתן שירותים שמגיעים לציבור הרחב ברשויות המקומיות.

עסאם מח'ול: לא חשוב מה יקרה לו; חשוב לממשלה שעל-ידי החלטה מכנית-טכנית היא תפתור את בעיותיה ולא את בעיותיו של הציבור עצמו.

עסאם מח'ול: אנחנו דנים עכשיו בהחלטה על חיבור מועצות, וקודמי דיברו על האבסורד שבכך, ועל פיילוט ועל תוצאות הפיילוט שאתם מציעים לנו עכשיו מחדש.

עסאם מח'ול: אנחנו ראינו את זה ביישובים שחוברו להם יחדיו ורק הגבירו את הבעייתיות שלהם.

עסאם מח'ול: כאן אין שאלה של אסטרטגיה תכנונית.

עסאם מח'ול: אף אחד אפילו לא טוען שמבחינה תכנונית זה נחוץ, שאסטרטגית זה דבר שיועיל ליישובים האלה, שאסטרטגית זה דבר שיועיל לתושבים של המקומות האלה, אלא זו החלטה בתוך משרד, שמקלה על הביורוקרטיה שעובדת ומנהלת את המשרד הזה.

עסאם מח'ול: אני חושב שכאן נעשה עוול, שאם הבית הזה מרשה לו לעבור, אנחנו גורמים סבל ואנחנו מעמיקים את הבעיות שגוברות ממילא בלי ההתערבות הזאת, שהיא התערבות אומללה של המדינה בחיסול השירותים ובפגיעה נוספת במצב הקיים ביישובים.

עסאם מח'ול: השאלה העומדת על הפרק היא, האם מישהו טרח בכלל לשאול מה הוא האינטרס של התושבים?

עסאם מח'ול: האם מישהו טרח לשאול אם זה מתאים לתושבים?

עסאם מח'ול: האם זה מתאים מבחינה היסטורית, מבחינה תרבותית, מבחינת עיצוב התודעה של המקום, של כל יישוב מהיישובים האלה?

עסאם מח'ול: האם מישהו טרח לקחת על עצמו לשאול את התושבים?

עסאם מח'ול: אני חושב שיש כאן החלטה דיקטטורית אומללה, שתפגע בסופו של דבר ביישובים, והיא גם לא תחסוך שום כסף ושום תקציבים.

עסאם מח'ול: מילא אם היו באים ומציעים לנו, שמעכשיו יישובים שיוקמו יש לגביהם מודד, ואם יש ביישוב 3,000 תושבים תקום בו רשות מקומית.

עסאם מח'ול: אבל לבוא ולהפוך את הקערה על פיה, לפרק את הקיים ולחבר אותו מחדש בצורה שרירותית על-פי ערכים טכניים ומכניים, זה נורא ואיום.

עסאם מח'ול: אני חושב, כשדווקא במדינת ישראל, מדינה שמתגאה ומתפארת ברמה ההיסטורית האידיאולוגית, שיש בה כל כך הרבה סוגים של יישובים, כמו מושב ומושבה, קיבוץ ועיירה, עיירת פיתוח ועיר, כפר קהילתי ומה שלא תרצו - כשדווקא כאן מנסים לפגוע עכשיו בשם הייעול, אני חושב שזה בלוף, ושהממשלה הזאת מרמה את הציבור.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו - חבר הכנסת נסים זאב.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נושא איחוד רשויות, שהממשלה הודיעה שהיא תבצע - קודם כול, אני רוצה להגיד לחברי הכנסת הנכבדים שהגישו את ההצעות לסדר-היום שבעקבותיהן אנחנו מקיימים את הדיון בנושא: אל תתרגשו.

משה גפני: הממשלה לא הולכת לקיים שום דבר ממה שהיא הבטיחה.

משה גפני: לפגוע בחלשים - כן.

משה גפני: זו ממשלה שלא תעשה שום דבר שיפגע בה פוליטית ושיהיה טובת המדינה.

משה גפני: כבר אמרתי בנאומי הקודם, שאנחנו רואים איך הם מסבכים את משרדי הממשלה ואיך הם עושים דברים בלתי מתקבלים על הדעת, כיוון שפה צריכים לשלם לאולמרט, פה צריכים לשלם למפד"ל ופה צריכים לשלם לשינוי.

משה גפני: מה זה: לאחד רשויות?

משה גפני: אני בעד איחוד רשויות.

משה גפני: הייתי יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה בקדנציה הקודמת, ואני חושב למשל שצריך לאחד את הקריות.

משה גפני: יש יישובים שיש להם המנטליות והמסורת שלהם, ויש דברים שחייבים לשמר.

משה גפני: אדם בנה את ביתו באיזה יישוב עם ייחודיות מסוימת, ואי-אפשר לפגוע בו.

משה גפני: אבל שמישהו יסביר לי מה ההבדל בין קריית-מוצקין לקריית-ים?

משה גפני: מי שנוסע, מי שמתגורר שם ומי שעובר שם - האם מישהו יכול להסביר לי למה צריך להחזיק כל כך הרבה ראשי ערים, כל כך הרבה סגנים, כל כך הרבה מזכירים, מנכ"לים, מהנדסים ומנהלי מחלקות חינוך?

משה גפני: על מה?

משה גפני: אנחנו מדברים על זה שלוקחים כסף ממשפחות ברוכות ילדים, שמורידים אותן לסף עוני מוחלט.

משה גפני: פוגעים במשפחות השרויות במצוקה כלכלית באופן החמור ביותר.

משה גפני: אז צריך לבזבז כסף על כל כך הרבה נושאי משרות מיותרים לחלוטין?

משה גפני: נכון, זה לא יכול להיות דרקוני.

משה גפני: לא יכול לבוא פקיד במשרד האוצר ולהגיד: אנחנו נאחד רשויות.

משה גפני: נקודה.

משה גפני: ניקח את המפה ונאחד.

משה גפני: יש בני-אדם מאחורי שמות היישובים האלה.

משה גפני: אבל, יש מקומות שחייבים לאחד אותם, גם למען הייעול.

משה גפני: יש מחלקת חינוך בקריות - לא צריך שיהיה מנהל אחד?

משה גפני: צריך שיהיו כמה?

משה גפני: כשעובר תלמיד מקריית-מוצקין לקריית-ביאליק, צריך לשלם אגרת חוץ וצריך את כל הדברים האלה?

משה גפני: יש מקומות שבהם אתה מאחד גם בתי-ספר, ואתה עושה מערכת חינוך ומחלקת תברואה טובות, וזה יותר זול עשרת מונים.

משה גפני: אם אתם מודאגים מכך שלממשלה הזאת אכפת מטובת המדינה, אתם פשוט טועים.

משה גפני: אם אתם חושבים שניתנת עדיפות ראשונה לייעול ולחיסכון במה שלא צריך, במה שמיותר לגמרי, ורק אחרי זה חושבים במי לפגוע, אתם טועים.

משה גפני: זו ממשלה שכיוון שהיא צריכה לתת שלושה משרדים למפלגה שיש לה בקושי שישה מנדטים, היא תיתן לה שלושה משרדים.

משה גפני: היא צריכה את שינוי - היא תיתן לה חמישה משרדים.

משה גפני: היא אמרה שהיא תסגור את משרד המדע.

משה גפני: מדע זה דבר חיוני מאוד, וטכנולוגיה - עוד יותר.

משה גפני: זה לא יכול להיות יחד במשרד?

משה גפני: הרי היתה החלטת ממשלה.

משה גפני: באותה החלטת ממשלה על סגירת משרדים וצמצומם, היתה החלטה לסגור את משרד המדע, אבל באו חברי הכנסת טומי לפיד ופורז ואמרו: לא.

משה גפני: אנחנו צריכים לתת למודי זנדברג את משרד המדע.

משה גפני: אז נותנים לחבר הכנסת מודי זנדברג את משרד המדע.

משה גפני: מורידים כסף מערי הפיתוח, מהגליל ומהנגב כיוון שחבר הכנסת מודי זנדברג צריך להיות שר, שאם לא כן יהיה משבר בשינוי ולא תהיה קואליציה.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

משה גפני: אדוני, בסדר.

משה גפני: זו החלטת ממשלה.

משה גפני: חבר הכנסת אחמד טיבי, נכון?

משה גפני: אני טועה?

אחמד טיבי: יסגרו את המדע ולא את המשרד.

משה גפני: זה בכלל לא הנושא של המדע.

משה גפני: זה הנושא: צריך לתת תפקיד.

אחמד טיבי: מודי למדע - זאת המטרה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: לכן, אדוני היושב-ראש, אם אתם דואגים שמא הממשלה הזאת תייעל ותחסוך במצב הכלכלי הקשה שאנחנו מצויים בו - כמו שאמרו על גודל הממשלה - אתם טועים.

משה גפני: לא ייעלו ולא יחסכו.

משה גפני: ימשיכו לתת משרות פוליטיות וייקחו מהחלשים.

ואסל טאהא: שיעבירו את כל העסקנים שלהם לעיריות.

ואסל טאהא: הם גרמו למשבר.

ואסל טאהא: פעם זו היתה ההסתדרות.

ואסל טאהא: היום - - -

משה גפני: אני מדבר על ההנהגה הנוכחית.

משה גפני: אם מישהו תולה תקוות, צריך לתלות תקוות.

משה גפני: קודם כול, צריך להתפלל לקב"ה, וזה הדבר הראשון והחשוב והדבר היחיד שיכול היום באמת להועיל, ולבקש שהממשלה הזאת תיפול ומהר.

משה גפני: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: עתה הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת הצעה בדבר הסמכת ועדת הכספים לקבוע את משכורותיהם של השרים וסגני השרים ותשלומים אחרים שישולמו להם או לשאיריהם.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו - חברי הכנסת אבשלום וילן, עבד-אלמאלכ דהאמשה וחיים רמון.

מיכאל נודלמן: שר הפנים הלך.

מיכאל נודלמן: הוא יודע.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני יודע שעכשיו האמריקנים מאחדים את בצרה ואת בגדד בהפצצות ועושים אותן עיר אחת מאוחדת, אבל אני לא יודע איזו הפצצה רוצים לזרוק עלינו פה בערים האלה ואיך רוצים לאחד אותן.

נסים זאב: באיזו שיטה?

נסים זאב: באיזו צורה?

נסים זאב: בהסכמה?

אחמד טיבי: פתחת טוב - תמשיך.

ואסל טאהא: הפך את הפרת והחידקל.

חיים רמון: זו הפעם הראשונה שחבר הכנסת טיבי בעדך.

חיים רמון: אני מציע לך למחוק את זה מהפרוטוקול, כי חבר הכנסת טיבי בעד זה.

נסים זאב: חבר הכנסת טיבי תמיד אתי, אלא שכלפי חוץ הוא מראה הפגנתיות כזו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב, מת עליך.

נסים זאב: אפילו את רע"ם ואת בל"ד לא הצלחנו לאחד, אז רוצים לאחד פה ערים?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אם באמת היתה מטרה קדושה של הממשלה הזאת, מטרה נעלה, לחסוך בכספים ובאמת להשתמש באותם כספים - - -

אילן שלגי: "נעלה" - בסדר.

אילן שלגי: "קדושה" - אין- - -

נסים זאב: יש קדשה.

נסים זאב: אם באמת היתה מטרה נעלה ורוצים לקחת את אותם כספים כדי למנוע את הגזירות של ביבי נתניהו, שרוצה להחליף את גברת תאצ'ר - כשרוצים לדבר על התדמית של שר האוצר שלנו, אומרים: הגברת תאצ'ר, ראש הממשלה הקודמת, שבאמת רדפה שם את העניים וכולם שנאו אותה, ואחריתה היתה מרה.

נסים זאב: הוא בא להרוג את מעמד הביניים - גזירות כלכליות גדולות ורחבות.

נסים זאב: אם בעצם רוצים באותם כספים להשתמש כדי לעזור לאוכלוסייה, הייתי באמת תומך בכל לבי בעניין הזה.

נסים זאב: אבל תראו מה קורה: כשבממשלה הקודמת היה השר אליהו ישי, היתה הבטחה של ראש הממשלה לקלוט את אותם רעבים ללחם, אותם יהודים שחורים באתיופיה, שנמצאים שם ממש בגטאות, ולא מוכנים לקלוט אותם פה במדינת ישראל אפילו במעברות.

נסים זאב: 20,000 איש ממתינים לעלייה, וכולם יהודים.

נסים זאב: אבל מה לעשות?

נסים זאב: הם אנשים מסכנים, אנשים לא עשירים, והם לא יכולים לעלות בכוחות עצמם.

נסים זאב: הם מחכים לסוכנות היהודית שתעלה אותם.

נסים זאב: מה אנחנו שומעים?

נסים זאב: - קול ענות חלושה.

נסים זאב: שומעים חברי כנסת, בלי להזכיר את שמם, שאומרים שאין כסף לקלוט את האתיופים.

נסים זאב: אבל מעניין שכשהיתה רעידת אדמה בטורקיה, מדינת ישראל רצה לחלץ את אותם מסכנים.

נסים זאב: טסו מטוסים עם תרופות.

נסים זאב: פה יש, למה?

נסים זאב: צריכים להפגין כלפי העולם: הנה, אנחנו אנשים הומניים, אנחנו אנשים אנושיים.

נסים זאב: אבל כשהיהודים שלך גוועים ברעב ומחכים לעלייה, פה אין כסף.

נסים זאב: אז מה הבלוף הזה שרוצים פה לאחד את הערים?

נסים זאב: את מי רוצים לאחד?

נסים זאב: יש פתגם: "בתר עניא אזלא עניותא" - למשל: רמלה ולוד.

נסים זאב: שתיהן ערים מסכנות ועניות - בואו ונאחד אותן וניתן להן "צ'אפחה" אחת בבת אחת.

נסים זאב: למה צריכים כל אחת בנפרד וכל אחד לחוד?

נסים זאב: אבל כשאנחנו מדברים על בת-ים וחולון ותל-אביב, שזאת באמת שכונה אחת, האם יעלה על דעתו של מישהו לאחד את כל העיר הזאת, לעשות אותה עיר אחת?

נסים זאב: אז אם רוצים באמת לקבוע קריטריונים ונהלים וללכת לפי גודל שטח ולפי גודל האוכלוסייה בכל עיר ועיר, עשו זאת.

נסים זאב: אפשר לעשות כמו שעשה טדי קולק בזמנו, מינהלות שכונתיות בירושלים.

נסים זאב: זה עבד די טוב.

נסים זאב: עשו את זה במינהלות, תנו לכל ראש מינהל את התקציב שלו, תנו את זה לפי אוכלוסייה.

נסים זאב: אבל אל תפגעו בשירותים החיוניים שבקושי האזרח מקבל אותם, בחרפת רעב.

נסים זאב: יש ביקורת כל כך קשה.

נסים זאב: הרי אם יכלו לחבר את מבשרת עם ירושלים היו עושים זאת מזמן.

נסים זאב: עד היום זה לא עלה בידו של ראש העירייה.

נסים זאב: מדוע?

נסים זאב: כי זה לא עובד.

נסים זאב: אז להביא את זה בחקיקה ולא בהסכמה?

נסים זאב: לא יעלה על הדעת דבר כזה, ואני מקווה שחברי הכנסת לא ייתנו יד לנושא הזה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אבשלום וילן - לא נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - לא נוכח.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת חיים רמון - לא נוכח.

מיכאל נודלמן: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קראת לי?

מיכאל נודלמן: אתה לא היית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יצאתי לשנייה.

מיכאל נודלמן: אי-אפשר.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טיבי, אתה מסכם.

מיכאל נודלמן: עשר דקות, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לומר שכבר הבעתי את דעתי, שאני מתנגד לרעיון של כפיית איחוד יישובים, מסיבות שאפרט.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: במדינת ישראל לא הוכח שום מודל של הצלחה של איחוד כזה; ב.

אחמד טיבי: הכפייה שבדבר.

אחמד טיבי: אני מתנגד לכפיית איחוד על יישובים, גם כשהם יישובים שכנים.

אחמד טיבי: אם משרד הפנים יאמר לנו, ששני יישובים סמוכים, לאחר משאל עם, הסכימו ברוב בכל יישוב נתון לאחד, בבקשה.

אחמד טיבי: מה לי ולהתנגדות הזאת, אם התושבים עצמם רוצים זאת?

אחמד טיבי: אבל אני לא מכיר שום צמד יישובים סמוכים שדורשים או מתנדבים להיטמע ברשות מקומית אחת.

אחמד טיבי: כבר הזכרנו פעם אחר פעם את המודל של ג'דידה ומכר, של פרדס-חנה וכרכור.

אחמד טיבי: באים ואומרים אנשים המסנגרים על ההחלטה לאחד רשויות, שיש בזבוז כספים.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר כאן ועכשיו: אם יש רשות מקומית שמוכח שהיא מבזבזת משאבים, מנהלת בצורה לא חוקית את ענייני הרשות המקומית, העירייה או המועצה המקומית, יש לפתוח בחקירה – יש מה שקרוי מנגנון של ועדת חקירה של משרד הפנים, יש משטרה – לדעת למה מבזבזים כסף, איך מבזבזים כסף.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר עוד יותר: להיתלות בטענה הזאת כדי לבטל רשות מקומית?

אחמד טיבי: אפשר לרענן מערכת, או לבקש לצמצם מנגנון מוניציפלי מנופח.

אחמד טיבי: זה לגיטימי.

אחמד טיבי: נכון, אנחנו יודעים שבמנגנון מוניציפלי ברשויות מקומיות לעתים יוצרים תפקידים על מנת לרצות אנשים למטרת בחירות.

אחמד טיבי: אגב, זה קרה אפילו מסביב לשולחן הזה של הממשלה.

אחמד טיבי: נכון, חבר הכנסת גפני?

משה גפני: נכון, עם משרד המדע.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: מודי למדע.

אחמד טיבי: בשיחות בין משלחת שינוי למשלחת הליכוד כל הזמן טומי אמר:

אחמד טיבי: מודי למדע, מודי חייב להיות שר.

אחמד טיבי: אז יצרו בעבורו משרד שהיה אמור להתבטל.

אחמד טיבי: כמה כסף היה אפשר לחסוך?

משה גפני: בכסף הזה היה אפשר להחזיק הרבה מאוד משפחות.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: אז מודי הוא שר המדע.

אחמד טיבי: זה תורם למדע שמודי הוא שר המדע?

אחמד טיבי: ממש לא.

אחמד טיבי: אני דווקא בא מקהילה שאי-אפשר לאלץ אותה לאחד יישובים, כי זה יוצר בעיה חברתית, צריך להודות.

אחמד טיבי: זה אכן יוצר בעיה חברתית כאשר אתה מאלץ את טייבה ואת קלנסואה ואת טירה להתאחד, הם לא רוצים.

אחמד טיבי: אלה לא יישובים חדשים כמו היישובים שהזכיר חבר הכנסת גפני, קריית-מוצקין, קריית-חיים, קריית-אתא.

משה גפני: קריית-ים.

אחמד טיבי: אני מזכיר את שמותיהם של יישובים שקיימים לפעמים מאות שנים.

אחמד טיבי: איך אתה יכול לבטל אותם במחי יד?

אחמד טיבי: להגיד להם: בהחלטה של שר הפנים אתם לא קיימים יותר?

אחמד טיבי: זה היסטוריה, זה תרבות, זה הווי, זה זיכרון אנושי, מקומי.

אחמד טיבי: לכן ניסיון הכפייה הזה נכשל בעבר, ואני צופה שהוא ייכשל בעתיד.

אחמד טיבי: אלא שהפעם הריח של הניסיון הזה חזק יותר.

אחמד טיבי: הפוטש המוניציפלי.

אחמד טיבי: יש כאן פוטש מוניציפלי, ולכן החשש.

אחמד טיבי: לא רק שאני מתנגד לאיחוד מוניציפלי של יישובים, אני שייך לקהילה שלא הקימו בה יישובים חדשים.

אחמד טיבי: והרי אנחנו לא תובעים הקמת ערים ערביות, אלא הקמת עיר ערבית חדשה, יישובים קהילתיים, ולהקצות להם קרקע מקרקע המדינה, לתת להם קרקע.

אחמד טיבי: כאן באים לצמצם את הרזרבה הקרקעית של כל יישוב על-ידי האיחוד.

אחמד טיבי: ההיגיון הקלוקל הזה של אחד מחברי הכנסת, פרופסור אלדד, שעלה לכאן ואמר: לאחר ששמעתי שכל נציגי הסיעות הערביות מתנגדים לרעיון, אני מתחזק בדעתי.

אחמד טיבי: פתאום הפך הדבר להיות דבר לאומי או לאומני.

אחמד טיבי: איזה מין ארגומנט רדוד, שטחי?

אחמד טיבי: אמרתי שאני מתנגד מסיבות חברתיות, קהילתיות, גם כלכליות.

אחמד טיבי: מה, כל נושא שחשוב ליישובים יהודיים, אני אגיד שמכיוון שיהודים רוצים כך אני מתנגד?

אחמד טיבי: מה, אני פאשיסט?

אחמד טיבי: איזה מין שטחיות זאת?

אחמד טיבי: לכן, אדוני, צריך להקים עיר ערבית חדשה, ולא לאחד רשויות, אלא, כפי שאמרתי, בהסתייגות אחת: אם היישובים עצמם, במשאל עם, מסכימים.

אחמד טיבי: ואין יישובים שמסכימים.

אחמד טיבי: הדמיון המפותח של חבר הכנסת נסים זאב מדבר על איחוד ערים עירקיות על-ידי מפציצי 52-B.

אחמד טיבי: זה דימוי ישראלי של השבוע האחרון, של החינגה והאופוריה ההולכת ומתמוגגת בימים האחרונים, של מפציצי 52-B, שמפציצים ערים.

אחמד טיבי: אני קראתי לפני שבוע את שער "היום" של עיתון "מעריב", ולא האמנתי למראה עיני.

אחמד טיבי: היה כתוב - - -

משה גפני: תגיד לי, אתה לא רוצה ללכת הביתה?

אחמד טיבי: יש לי עשר דקות, גפני.

מיכאל נודלמן: עוד שתי דקות.

אחמד טיבי: היה כתוב – כותרת – "אם כבר מפציצים".

אחמד טיבי: סליחה שלא הבאתי את זה אתי.

אחמד טיבי: שני עמודים.

אחמד טיבי: כותרת: "אם כבר מפציצים".

אחמד טיבי: ומתחת לזה מה יש?

אחמד טיבי: סמלים אורבניים – אנחנו מדברים על התפתחות אורבנית שיש בבגדד.

אחמד טיבי: ועיתון "מעריב" ממליץ, רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, להפציץ, "אם כבר מפציצים" – זו הכותרת.

אחמד טיבי: מה יש שם?

אחמד טיבי: המסגד של סדאם.

אחמד טיבי: למה קוראים לו "המסגד של סדאם"?

אחמד טיבי: צריך להפציץ אותו.

אחמד טיבי: כך בעיתון "מעריב".

אחמד טיבי: מסגד סדאם, זה יהיה המסגד הגדול ביותר בעולם, הקמתו תסתיים ב-2005 – אם כבר מפציצים.

אחמד טיבי: מדריך למפציץ האמריקני – כך כתוב בעיתון "מעריב".

אחמד טיבי: ב"וושינגטון פוסט" לא כתבו את זה, ב"ניו-יורק טיימס" לא כתבו את זה, אפילו ב"ניו-יורק פוסט", שהוא רדוד יותר, לא כתבו את זה.

אחמד טיבי: מה עוד היה שם?

אחמד טיבי: מדריך למפציץ האמריקני, ל-52B-.

אחמד טיבי: יש שם "מגדל בבל המשופץ", מונומנט אורבני מכוער – כתוב בעיתון "מעריב" – צריך להפציץ אותו.

אחמד טיבי: למה להשאיר אותו על כנו?

אחמד טיבי: צריך להפציץ, כי זה בבגדד.

אחמד טיבי: בשלב זה האמריקנים לא קנו את ההמלצות של עיתון "מעריב" – בשלב זה.

אחמד טיבי: אתר החייל האלמוני העירקי, האתר היפה ביותר בבגדד – אם כבר, אז מפציצים.

אחמד טיבי: למה לא להפציץ?

אחמד טיבי: הם כבר שם, מעל בגדד.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

עסאם מח'ול: - - - של בודהה.

אחמד טיבי: שם זה אנטי-ציוויליזציה, ציוויליזציה חשוכה, אפגנית, מוסלמית.

אחמד טיבי: פה, אם כבר מפציצים – זו אסתטיקה – משפרים את פני העיר בגדד, שיפור פני העיר.

אחמד טיבי: יש במשרד הפנים מחלקה לשיפור פני העיר.

אחמד טיבי: אז משפרים את פני העיר בגדד ומפציצים אותה על ימין ועל שמאל.

מאיר פרוש: די כבר.

אחמד טיבי: אתה לא אוהב את זה.

מאיר פרוש: די כבר.

אחמד טיבי: אתה לא אוהב את זה, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: - - -

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טיבי, תסיים בבקשה.

אחמד טיבי: אתה בעד להפציץ את המסגד בבגדד, חבר הכנסת גפני?

משה גפני: אני צריך ללכת הביתה.

אחמד טיבי: רוצה ללכת להתפלל?

אחמד טיבי: לך יש מקום.

אחמד טיבי: לאנשים בבגדד לא יהיה מקום להתפלל אם יפציצו את המסגד.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טיבי, איזה קשר יש בין בגדד לטייבה, תגיד לי.

מיכאל נודלמן: אתה דיברת על טייבה.

אחמד טיבי: לא, דיברנו על אלמנטים אורבניים, אדוני.

מיכאל נודלמן: בבקשה תסיים.

אחמד טיבי: לא זכור לי שהערת את ההערה החשובה והמעמיקה שלך לחבר הכנסת נסים זאב, שדיבר על איחוד הערים בגדד ומוסול באמצעות 52B-.

אחמד טיבי: נדמה לי שלא הערת לו על כך.

אחמד טיבי: על כל פנים, אני אסיים, אדוני היושב-ראש, באומרי כי ההתנגדות שלי לדבר היא התנגדות מעשית, פרגמטית, תועלתנית.

אחמד טיבי: הדבר יביא נזק יותר מתועלת, ועל כן אני מציע שהממשלה הזאת תחזור בה שוב, כפי שחזרה בה בעבר, למרות ההבטחה הראוותנית של חבר הכנסת גפני שהממשלה הזאת מבטיחה ולא מקיימת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

נסים זאב: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

מיכאל נודלמן: לא, יש תקנון, יש פרוצדורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

מיכאל נודלמן: משם, משם.

מיכאל נודלמן: בכוח לא עושים, רק ברצון טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא עושים, בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו כבר ניהלנו ישיבות יחד, אתה יודע את זה טוב מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מתפלא על הדרך הזאת, עם כל הכבוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל אופן, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כולנו יודעים שהצעת האיחוד על פניה איננה הצעה שבאה בתום-לב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אילו היה הדבר אכן כך, אפשר היה להתייחס לזה אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו קוראים את כוונות הממשלה על-פי הניסיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באילו יישובים נעשו איחודים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באילו יישובים הוצע לעשות איחודים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא מציעים לאחד, למשל, את טירה וכפר-סבא, שהן די קרובות ודי שכנות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הכוונה לחסוך, אז נחסוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחד את נצרת-עילית עם המטרופולין שמסביב – אני מוכן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יושב פה גם יושב-ראש המועצה לשעבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מוכנים להתאחד: כפר-כנא ומשהד וריינה ועין-מאהל עם נצרת-עילית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מקובל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מוצע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בואו נחסוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הכוונה לעשות חיסכון בתום-לב, לטובת העם ולרווחתם של כל התושבים, זה באמת אפשרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא זה מה שמציעים לנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמובן, ההצעה גם איננה נותנת שום פתחון פה לתושבים עצמם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מותר לשאול גם את התושבים, חבר הכנסת פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי מדובר בבני-אדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא מאחדים שקי חול או עגבניות או הפצצות שמתאחדות עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם זה דרך דם ובהפצצות, זה כבר משהו אחר, אבל כאשר מדובר במשפט אזרחי, כאשר מדובר באיחוד של יישובים בצורה מתוקנת – חבר הכנסת פרוש, לא שמעתי אותך, אתה בעד ההפצצה של המסגד בבגדד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לשמוע קודם את התשובה שלך, ואחר כך תדבר אלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבודו, אם היה מדובר בהלך רוח, בהסכמת התושבים או בידיעתם, מילא, אפשר היה להתייחס לזה אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא יכול להיות שיבואו בכפייה כזו, באמצעים שאין בינם לבין רצונם של התושבים שום דבר, באמצעים שאין בינם לבין תום-לב שום דבר, וכאילו לכפות איחודים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדברים מדברים בעד עצמם, ואנחנו דוחים את ההצעה ומתנגדים לה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה, אדוני.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, יש פה שתי הצעות סיכום, אחת של סיעות בל"ד ורע"ם - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -

מיכאל נודלמן: מי קורא?

מיכאל נודלמן: בבקשה.

משה גפני: יש גם - - -

מיכאל נודלמן: בסדר, יהיו שלוש.

ג'מאל זחאלקה: הצעת סיכום מטעם סיעת בל"ד וסיעת רע"ם לדיון בנושא הודעה בדבר כוונת הממשלה לאחד רשויות מקומיות: 1.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת לממשלה לכבד את הייחוד המוניציפלי של היישובים הקיימים המתנהלים על-ידי השלטון המקומי.

ג'מאל זחאלקה: איחוד יישובים הוא לא נוסחת קסם לייעול בניהול מוניציפלי.

ג'מאל זחאלקה: 2.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת להכין תוכנית לפיתוח עירוני מואץ באזורים המתאימים, שתכלול הרחבת שטחי שיפוט ואיחוד רשויות באופן סלקטיבי ולא גורף ובהסכמת התושבים.

ג'מאל זחאלקה: 3.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת לממשלה להכין, בשיתוף עם הרשויות המקומיות הקיימות, תוכנית לסגירת פערים.

ג'מאל זחאלקה: 4.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת לממשלה להכין תוכנית-אב לסגירת הפער העצום בתשתיות ובתקציבי הפיתוח בין הרשויות המקומיות היהודיות והערביות.

ג'מאל זחאלקה: 5.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת למשרד הפנים ללמוד את ניסיונות האיחוד של העבר ולהסיק את המסקנות מן ההצלחות ומן הכישלונות.

ג'מאל זחאלקה: 6.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת קוראת לממשלה להכיר ביישובים הלא-מוכרים.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: יש הצעת סיכום מטעם סיעת יהדות התורה.

מיכאל נודלמן: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הצעת סיכום מטעם יהדות התורה: הכנסת סבורה, כי הממשלה יודעת לפגוע בשכבות החלשות ובערי הפיתוח בנגב ובגליל, אך לא תפגע פגיעה פוליטית בעשירים.

משה גפני: הכנסת איננה מאמינה להודעות הממשלה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: יש הצעת סיכום מטעם סיעת ש"ס.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

נסים זאב: הכנסת רואה בחומרה רבה את הודעת הממשלה בדבר כוונתה לאחד רשויות מקומיות בדרך של יוזמות חקיקה חדשות ומוזרות.

נסים זאב: המדיניות הזאת פסולה, והיא תפגע בזכויות האלמנטריות של האזרחים הנוגעים בדבר, בכל תחומי החיים המוניציפליים, ובעיקר בענייני רווחה וחינוך.

נסים זאב: התוצאה תהיה פגיעה בשכבות החלשות והפקרתן.

נסים זאב: המטרה של הממשלה כביכול לחסוך בתקציב – אינה אמת, והיא תפגע פגיעה קשה במשאבי אנוש.

נסים זאב: עקב כך אין לכנסת אמון בממשלה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: יש הצעת סיכום מטעם סיעת חד"ש-תע"ל.

מיכאל נודלמן: בבקשה, חבר הכנסת מח'ול.

עסאם מח'ול: הצעת סיכום מטעם סיעת חד"ש-תע"ל לסיכום הדיון בעניין איחוד רשויות מקומיות: 1.

עסאם מח'ול: הכנסת קובעת, שאיחוד רשויות מקומיות לא יביא לחיסכון, אלא אם כן הוא ילווה בביטול משרות ובקיצוץ תקציבים.

עסאם מח'ול: קיצוץ תקציבים וביטול משרות כאמור יביאו לפגיעה ברמת השירותים החיוניים והבסיסיים של התושבים.

עסאם מח'ול: 2.

עסאם מח'ול: ההחלטה לאחד רשויות מקומיות איננה נובעת מאסטרטגיה תכנונית ואינה מתיימרת לענות על בעיות התושבים ולא לקדם את האינטרסים שלהם.

עסאם מח'ול: כמו-כן היא מתעלמת מדעתם של תושבי היישובים האלה ומסתמכת על החלטה טכנית ומכנית בלבד.

עסאם מח'ול: 3.

עסאם מח'ול: הכנסת קובעת, שהמטרה של איחוד רשויות מקומיות היא לצמצם את שטח השיפוט ולהמשיך במדיניות של הפקעת קרקעות וחנק, כאשר מדובר ביישובים הערביים בישראל.

עסאם מח'ול: 4.

עסאם מח'ול: על כן הכנסת קוראת לממשלה לחזור בה מהכוונה לאחד רשויות מקומיות.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה - - -

אחמד טיבי: מהסוף להתחלה.

מיכאל נודלמן: מה?

אחמד טיבי: מהסוף להתחלה.

מיכאל נודלמן: לא.

מיכאל נודלמן: בהתחלה אנחנו מצביעים על הצעת סיכום מטעם סיעת חד"ש-תע"ל.

אחמד טיבי: - - -

מיכאל נודלמן: סליחה - - -

מאיר פרוש: באמצע הצבעה - - -

אחמד טיבי: מה זה הדבר הזה?

מיכאל נודלמן: מה, אנחנו צריכים לחכות.

מיכאל נודלמן: סליחה.

אחמד טיבי: מה זה הדבר הזה.

עזמי בשארה: זה לא בסדר.

עזמי בשארה: אני לא מבין.

ג'מאל זחאלקה: איזה מין דבר זה?

קריאות: - - -

נסים זאב: - - - אתה הפחדת - - -

עזמי בשארה: מה קורה פה?

קריאות: - - -

מיכאל נודלמן: תירגעו, תירגעו, חברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא יכול להיות, אתה הכרזת על הצבעה.

מיכאל נודלמן: יש הצעת סיכום מטעם סיעת הליכוד.

מיכאל נודלמן: גדעון, בבקשה.

קריאות: - - -

עסאם מח'ול: אתה מבזה את הכנסת.

קריאות: - - -

גדעון סער: אדוני, אני מבקש שתגן עלי.

גדעון סער: אני לא יכול לקרוא באווירה כזאת.

קריאות: - - -

מיכאל נודלמן: תירגעו, חברים.

מיכאל נודלמן: מה זה?

מיכאל נודלמן: איזו הפגנה זו?

מיכאל נודלמן: אני לא מבין.

קריאות: - - -

מיכאל נודלמן: ש"ס כתבו, אתם כתבתם, כולם כתבו.

גדעון סער: אדוני, אני מציע שתרחיק כמה מהמפריעים פה וניתן יהיה לקיים דיון.

קריאות: - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה בניגוד לתקנון.

מיכאל נודלמן: לא התחלתי את ההצבעה.

מיכאל נודלמן: אם הייתי מתחיל את ההצבעה, לא הייתי נותן לו.

מיכאל נודלמן: ההצבעה לא התחילה.

קריאות: - - -

גדעון סער: אדוני, אני לא יכול לקרוא.

גדעון סער: בכל הכבוד, אני עומד על זה שאני אקרא הודעת סיכום באותו אופן שבו קראו אחרים.

קריאות: - - -

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, התחילה ההצבעה - - - היושב-ראש הכריז על הצבעה.

מיכאל נודלמן: לא התחילה.

מיכאל נודלמן: לא התחילה.

מיכאל נודלמן: ההצבעה לא התחילה.

מיכאל נודלמן: לא התחילה ההצבעה.

קריאות: - - -

גדעון סער: למרות ההפרעות שלכם, אני אקרא הצעת סיכום מטעם סיעת הליכוד: הכנסת חוזרת ומאשרת את תמיכתה במדיניותה של הממשלה לחיזוק השלטון המקומי תוך ביצוע התייעלות לטובת כלל אזרחי ישראל.

מאיר פרוש: אפשר ללכת לשתות תה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אי-אפשר להכריז על הצבעה ואחר כך - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: נא לא לאיים על היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אדוני סגן היושב-ראש, נא לשבת.

ראובן ריבלין: תאמר מה שאתה רוצה מהצד.

ראובן ריבלין: קודם כול שב.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: איש לא יקרא קריאת ביניים אחת כאשר הוא לא יושב.

ראובן ריבלין: דברי מתלוננים בנחת נשמעים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, הדברים מכוונים בעיקר אליך.

מוחמד ברכה: אני לא חושב שהכנסת צריכה להתנהל בצורה חסרת אחריות וחסרת הגינות כזאת.

מוחמד ברכה: היושב-ראש, חבר הכנסת נודלמן, הכריז על הצבעה, וכששמנו את האצבעות על הכפתורים - חבר הכנסת סער יכול לעשות תרגילים, זכותו, אבל אסור ליושב-ראש לבזות את הכנסת.

מוחמד ברכה: זה דבר שלא ייעשה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: אדוני סגן היושב-ראש הנכבד, מר נודלמן, האם אדוני התחיל בהצבעה?

מיכאל נודלמן: לא.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: הכריז, אבל לא התחיל.

ראובן ריבלין: האם אדוני התחיל בהצבעה?

מיכאל נודלמן: לא.

עסאם מח'ול: הוא התחיל.

עסאם מח'ול: הוא שאל - - -

ראובן ריבלין: שאל, בסדר, שמעתי.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

נסים זאב: אני מעוניין לדבר.

ראובן ריבלין: אתה מבקש.

ראובן ריבלין: אנחנו נשמע שניים.

ראובן ריבלין: כולם מהאופוזיציה.

ראובן ריבלין: כולם היו בני, מה, כולם ידברו?

ראובן ריבלין: לא נתחיל בדיון, הרי אתם רוצים הצבעה מהר ככל האפשר.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לעשות פה דבר שבגללו אחר כך יתלוננו עלי שאני מעכב הצבעה.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, אין לי טענות לחבר הכנסת מיכאל נודלמן - -

ראובן ריבלין: אני שמח לשמוע.

משה גפני: - - אבל אני רוצה, אדוני, שתדע מה היה כאן.

משה גפני: גם אני, כמו שאר הסיעות, ביקשתי להגיש הצעת סיכום.

משה גפני: אמר לי סגן המזכיר, ובצדק, שעל-פי התקנון אני צריך להגיש בכתב לפני שמתחיל הליך ההצבעה ולפני שקוראים את זה.

משה גפני: הגשתי לסגן מזכיר הכנסת.

משה גפני: היה רוב לאופוזיציה.

משה גפני: אמר היושב-ראש: אנחנו ניגשים להצבעה מהתחלה לסוף.

משה גפני: אנחנו ניגשים להצבעה.

משה גפני: בא יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת גדעון סער, ידידי - - -

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר: מי בעד ומי נגד.

משה גפני: מי בעד.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: בא גדעון סער - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, האם אדוני מתכוון לנאום או להסביר מה המצב?

משה גפני: אני הולך להגיד דבר - - -

ראובן ריבלין: הוא אמר שהוא הולך להצבעה וחבר הכנסת סער עלה.

משה גפני: עוד משפט אחד.

משה גפני: הגיע חבר הכנסת גדעון סער, ראה שיש רוב לאופוזיציה, רץ למזכיר הכנסת כשהוא כבר דיבר על מי בעד ומי נגד, ואמר שיש הודעת סיכום מטעם הליכוד וכתב אותה שם על הדוכן.

ראובן ריבלין: שער בנפשך, חבר הכנסת גפני - - -

משה גפני: בינתיים - - -

ראובן ריבלין: יענה לי רק תשובה, אדוני הנכבד.

ראובן ריבלין: שער בנפשך שאני הולך להצביע על הצעות הסיעות ופתאום חבר הכנסת גפני, כיושב-ראש סיעת יהדות התורה, בא ואומר לי: סלח לי, שכחתי - - -

משה גפני: לא, לא היית נותן לי.

משה גפני: אדוני היושב-ראש - - -

ראובן ריבלין: לא הייתי נותן לך - - -

משה גפני: לא, לא, לא היית נותן גם לסיעת הליכוד.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: אדוני, לא יעלה על דעתי לסתום פה של סיעה כה נכבדה.

משה גפני: זה לא לסתום פה, כבר היתה הצבעה.

משה גפני: היה פה, אדוני יושב-ראש הכנסת - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה; אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: אמרת לי, הסברת לי.

משה גפני: לא, מכיוון שהיה מחטף, אני פשוט מבקש לראות את זה בווידיאו.

משה גפני: אנחנו לא נצביע עכשיו.

משה גפני: היה פה גיוס של הקואליציה במחטף.

משה גפני: תצביעו עם הרוב שלכם, אנחנו לא מצביעים.

ראובן ריבלין: קודם כול, חבר הכנסת גפני - - -

משה גפני: זה מחטף, אין לזה שום ערך, עושים צחוק מהכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, קודם כול, אני מבקש מאדוני לא לאיים, כי אנחנו - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת נודלמן, האם אדוני סגן יושב-ראש הכנסת החל בהצבעה והפסיק אותה?

מיכאל נודלמן: אני טוען שההצבעה לא התחילה.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הטיעונים הם טיעונים שנאמרים בלהט ובעוצמת השכנוע העצמי.

ראובן ריבלין: עם זאת, מובן שנראה לאחר מכן את הווידיאו, והכול על מנת להתאונן על אחרים.

ראובן ריבלין: אומר לי סגן יושב-ראש - - -

מוחמד ברכה: אתה צריך לעיין בפרוטוקול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אדוני סגן יושב-ראש, יתנהג - - -

מוחמד ברכה: אתה מוכן לעיין בפרוטוקול?

ראובן ריבלין: שמעתי, אני לא מוכן לכלום.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לנהל את דיוני הכנסת לפי נהלים.

ראובן ריבלין: מובן שיש כאן מאבקים פוליטיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נודלמן, שהוא סגן יושב-ראש הכנסת, אומר לי, כיושב-ראש הכנסת וחבר בנשיאות, שהוא לא התחיל בהצבעה והפעיל את שיקול דעתו - -

עסאם מח'ול: הוא התחיל - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: - - על מנת לאפשר לסיעה נוספת להגיש את הצעת ההחלטה מטעמה.

ראובן ריבלין: בכך אני רואה אולי איזה טעם כזה או טעם אחר, אבל לא איזו עבירה או מעשה שמפר את החוקים של נוהל הכנסת.

נסים זאב: אני מבקש לדבר.

ראובן ריבלין: מי שרוצה עכשיו להצביע, ישב.

ראובן ריבלין: שמעתי, אתה הרי לא יכול להוסיף לי דבר.

ראובן ריבלין: הבנתי.

עזמי בשארה: אפשר להוסיף לך.

עזמי בשארה: תן לי להוסיף לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, חבר הכנסת ברכה דיבר וגם חבר הכנסת גפני דיבר.

ראובן ריבלין: הרי מה נדבר?

ראובן ריבלין: אדוני יגיש לי מכתב עם כל תלונה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: טוב, רבותי חברי הכנסת, אני מודיע לכם כרגע שלפנינו כמה הצעות החלטה, ואני מבקש להצביע עליהן.

עסאם מח'ול: זה פוטש.

ראובן ריבלין: זה בסדר, כל אחד יאמר מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לקרוא לסדר, אבל איאלץ.

ראובן ריבלין: אתם רוצים כמחאה לעזוב את האולם, זכותו של חבר כנסת לעשות כל דבר ובלבד שלא יפריע ליושב-ראש הישיבה לנהל את הישיבה.

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: לא יצעק פה אדם בלי שישב.

ראובן ריבלין: לא אשמע שום דבר.

ראובן ריבלין: מי שרוצה לשבת, ישב.

ג'מאל זחאלקה: השאלה היא אם אתה - - -

ראובן ריבלין: לא הייתי פה ושאלתי שאלה אחת.

ראובן ריבלין: אם אתם שואלים, תנו לי לענות.

ראובן ריבלין: להלן העובדות כפי שאני רואה אותן וכפי שהוצגו לי ולכם על-ידי יושב-ראש הישיבה, סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת נודלמן.

עסאם מח'ול: יש פרוטוקול.

ראובן ריבלין: רבותי, הואיל ואתם לא רוצים לשאול, האם אתם רוצים לצאת?

ראובן ריבלין: סדרנים, נא להושיב את חברי הכנסת או להוציא אותם החוצה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, או לשבת או לצאת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת הנכבדים, גם פיליבסטר הוא מעשה פרלמנטרי.

עזמי בשארה: זה לא היה פיליבסטר.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת ישמעו כרגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, כשאתה מדבר ומישהו מפריע לך, אני מגן עליך.

ראובן ריבלין: כשאני מדבר ואתה מפריע לי, אין מי שיגן עלי?

ראובן ריבלין: אני מבקש את הגנתכם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, המצב כפי שהוצג, וכך אני מכריע, הוא כזה: היו הצעות החלטה של סיעות שונות.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הישיבה חשב שנסתיימו ההצעות, וניגש אליו יושב-ראש סיעה, שהיא סיעה בכנסת הזאת, וביקש גם הוא להציג הצעת החלטה.

ראובן ריבלין: זאת זכותו, וגם אם יש בכך איזה פגם משום שהיושב-ראש הצהיר על התחלת ההצבעה אבל לא החל בה, אז אף שאני רואה בזה טעם לפגם, זה בהחלט במסגרת המותר הפוליטי.

ראובן ריבלין: לפיכך, חברי הכנסת, אני מבקש להצביע על ההצעה מטעם סיעת חד"ש-תע"ל לסיכום הדיון בעניין איחוד הרשויות המקומיות.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת עסאם מח'ול – 17 נגד – 14 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת עסאם מח'ול נתקבלה.

ראובן ריבלין: הצעת הסיכום מטעם סיעת חד"ש-תע"ל לסיכום הדיון בעניין איחוד רשויות מקומיות נתקבלה, ואני אומר שהכנסת אימצה הצעה זו.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הצעת הסיכום הבאה, מטעם יהדות התורה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת משה גפני – 17 נגד – 14 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת משה גפני נתקבלה.

ראובן ריבלין: בקולותיהם של 17 חברי כנסת שהצביעו בעד ו-14 מתנגדים, אני קובע שהצעת הסיכום מטעם יהדות התורה נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הצעת הסיכום מטעם סיעות בל"ד ורע"ם לדיון בנושא איחוד הרשויות המקומיות.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – 17 נגד – 11 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה נתקבלה.

ראובן ריבלין: בקולותיהם של 17 חברי הכנסת ובהתנגדות 11 חברי הכנסת, אני קובע שהצעת הסיכום מטעם סיעות בל"ד ורע"ם נתקבלה.

משה גפני: איפה 40 המנדטים?

משה גפני: איפה שינוי?

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להצביע על הצעת ההחלטה מטעם סיעת ש"ס.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת נסים זאב – 17 נגד – 15 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת נסים זאב נתקבלה.

ראובן ריבלין: בקולותיהם של 17 חברי כנסת מול 15 חברי כנסת נתקבלה הצעת ההחלטה מטעם ש"ס.

ראובן ריבלין: לבסוף אני מבקש להצביע על הצעת החלטה מטעם הליכוד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת גדעון סער – 16 נגד – 17 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת גדעון סער לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, 16 בעד, 17 מתנגדים.

ראובן ריבלין: הצעת הליכוד לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, יסביר לי אדוני עכשיו למה הוא מבקש ממני לפסול את ההצבעות שהצבעתי הרגע.

עזמי בשארה: הכול בסדר.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת בשארה.

ראובן ריבלין: I REST MY CASE, אומר המשורר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת הבאה - מחר, יום רביעי, כ"ב באדר ב', 26 בחודש מרס למניינם, בשעה 11:00.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת נעולה.