ישיבת מליאה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 11, 2003-03-10 00:00

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שני, ו' באדר ב' התשס"ג, 10 בחודש מרס 2003 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: קיבלתי את מכתבו של מזכיר הממשלה ישראל מימון, האומר כהאי לישנא: "אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא לתשומת לבך את הודעתו של ראש הממשלה בישיבת הממשלה ביום ג', ל' באדר א' התשס"ג, 4 במרס 2003, כי השר גדעון עזרא יהיה השר המתאם בין הממשלה לבין הכנסת".

ראובן ריבלין: כמתחייב מסעיף 9(א)(11) ו-(ב) לחוק הממשלה, אקרא בפניכם את פירוט העברת שטחי הפעולה ממשרד למשרד, כמפורט במכתב מזכיר הממשלה מיום ה' באדר ב' התשס"ג, 9 במרס 2003, המונח על שולחנכם, חברי הכנסת, וזה לשונו:

ראובן ריבלין: אני מתכבד להודיעך, כי הממשלה החליטה, בישיבתה מיום 9 במרס 2003, להעביר את שטחי הפעולה של רשות החברות הממשלתיות ושטחי הפעולה של נציבות שירות המדינה ממשרד ראש הממשלה למשרד האוצר.

ראובן ריבלין: תחילת תוקפה של החלטה זו עם אישור על-ידי הכנסת ביום ד' השבוע של סעיפים ב' וד' המפורטים במכתב מזכיר הממשלה.

רן כהן: אם הכנסת תאשר.

ראובן ריבלין: בוודאי, ביום רביעי.

ראובן ריבלין: היטיב לציין זאת השר לשעבר וחבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: רבותי, חברת הכנסת גילה גמליאל ביקשה בקשה, אבל אדם לא יכול להיות מבקש בלי שיהיה נוכח, ולכן אינני מתייחס בשלב זה לבקשתה.

רוני בר-און: הגשה אקס-פארטה של המבקש.

ראובן ריבלין: אקס-פארטה יכולים אולי לבקש מהיום בוועדת הכנסת כאשר אתה היושב-ראש, אדוני חבר הכנסת רוני בר-און, ואנחנו מברכים אותך על בחירתך היום ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת - לדיון מוקדם: הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (אכיפת נוהלי חשבונות, תשלום חובות מס, העסקת עובדים זרים כדין ושכר מינימום) (תיקון – מניעת פיטורי חיילי מילואים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – רב ראשי אחד), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל ורבני ערים (תיקון), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור, אריה אלדד ואבשלום וילן; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – התייצבות לפני ועדות הכנסת), מאת חבר הכנסת אריה אלדד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – תקופת צינון), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק פינוי התנחלויות במוקדי חיכוך, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רן כהן, חיים אורון, רומן ברונפמן ואבשלום וילן; הצעת חוק הכנסת (תיקון – נוכחות חברי הכנסת בשעת הצבעות), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – איסור חברות בוועד של עמותה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רוני בריזון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 41) (סיוע למשפחות ברוכות ילדים) (תיקון – ביטול החוק), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (איסור קבלת תגמול מחברת תרופות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 41) (סיוע למשפחות ברוכות ילדים) (תיקון – ביטול החוק), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רוני בריזון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הפסקת כהונתו של חבר כנסת שנתמנה לשר), מאת חברת הכנסת קולט אביטל; הצעת חוק יום העצמאות (תיקון – איסור ציון יום הנכבה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אריה אלדד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – חובת עשיית מכרז), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק העונשין (תיקון – העלבת עובד ציבור – ביטול הסעיף),

אריה האן: התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ומיכאל נודלמן; הצעת חוק הכנסת (תיקון – קיצור תקופת הפגרה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אילן שלגי, יגאל יאסינוב ומלי פולישוק-בלוך; הצעת חוק-יסוד: הגבלת סמכויות הרשות השופטת, מאת חברי הכנסת אריה אלדד, אורי יהודה אריאל, מיכאל נודלמן ויורי שטרן; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור הטפה ושידול להמרת דת), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (השכרת דירת מגורים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון – מקום מרפא), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין ) (תיקון – גיור), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – בחירת ראש הרשות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור למלגה בגין פעילות ציבורית), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – פיטורי עובדת בהיריון), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל.

אריה האן: לפי בקשת יושב-ראש הכנסת ראובן ריבלין, מכתבו של היועץ המשפטי לממשלה בנושא "שלטון החוק והתבטאויות נבחרי ציבור".

אריה האן: וכן מכתבו של מזכיר הממשלה מ-9 במרס 2003, המפרט במדויק את נושא העברת שטחי פעולה ממשרד למשרד ונושא העברת סמכויות מראש הממשלה לשר האוצר, הנוגעים לסעיפים ו' וז' בסדר-היום המתוכנן להיום.

אריה האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, בדרך כלל, המבקשים אי-אמון בממשלה נוכחים בראשית הדיון, כי תמיד הצעת אי-אמון היא בראש סדר-היום של כל ישיבה שהיא הישיבה הראשונה בשבוע.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, המבקשים עדיין אינם כאן, ולכן אני מזמין את השר גדעון עזרא למסור הודעה מטעם הממשלה בקשר למינוי סגן שר במשרד לביטחון פנים, אשר אין צורך שהכנסת תאשר אותה.

ראובן ריבלין: בבקשה, השר גדעון עזרא.

גדעון עזרא: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, בהתאם לסעיף 25 לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה אישרה את מינויו של חבר הכנסת יעקב אדרי, על-ידי השר לביטחון פנים, בהסכמת ראש הממשלה, לתפקיד סגן שר במשרד לביטחון הפנים.

גדעון עזרא: בהצלחה לידידנו יעקב אדרי.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: כן, בבקשה, חבר הכנסת רן כהן, אני פשוט מושך זמן כדי שלא להלבין את פניה של האופוזיציה.

רן כהן: אני לא מושך זמן, אני שואל שאלה אמיתית לחלוטין.

ראובן ריבלין: אני מבקש למשוך זמן.

רן כהן: סעיף ג' בסדר-היום שלנו מדבר על העברת סמכויות הנתונות לראש הממשלה על-פי חוק מינהל מקרקעי ישראל, התש"ך-1960, לשר התעשייה והמסחר.

רן כהן: כמדומני שמדובר גם על העברת ועדות התכנון במשרד הפנים לשר התעשייה והמסחר.

רן כהן: האם נבדק מבחינה משפטית אם אין סתירה בהעברת הסמכויות של שני הגופים הללו לאותו שר, משום הבעייתיות שבין נושא התכנון לבין הנושא של מינהל מקרקעי ישראל?

רן כהן: האם הדבר הזה נבדק על-ידי הייעוץ המשפטי של הכנסת?

ראובן ריבלין: אני מוכרח להודות שלא הייתי מוכן לשאלה מעין זו ולא נתתי את לבי לשאלות שאתה מעורר.

ראובן ריבלין: מזכירות הכנסת מתבקשת להעביר מייד את שאלתך לעיונה של היועצת המשפטית של הכנסת על מנת שתיתן את דעתה ותאמר מה עמדתנו לגבי הערתו של חבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: מובן שיש לנו זמן עד יום רביעי, שהוא היום שבו נצביע, אבל הערתך תישמע וגם ישיבו עליה תשובה.

רן כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדמים בברכה ובברכת ברוך רופא חולים את הרב רביץ, חבר הכנסת הנכבד, ומאחלים לו רפואה שלמה ועבודה פורייה בכנסת.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, בכנסת השש-עשרה עדיין לא קרה מצב שבו האיש מטעם המגישים את הצעת האי-אמון לא נמצא.

ראובן ריבלין: אך הנה הגיע חבר הכנסת יצחק כהן, ואני מזמין אותו לעלות ולנמק מדוע לדעתו יש להפיל את הממשלה בהצבעת אי-אמון.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אדוני, ראש הממשלה אריאל שרון הבטיח לאורך כל הדרך ממשלת אחדות לאומית, והנה ראה זה פלא - לא רק שאין אחדות לאומית, אלא יש ממשלת פירוד עדתי.

יצחק כהן: דבר כזה לא היה בהיסטוריה של מדינת ישראל מאז היווסדה כמדינה.

יצחק כהן: מאז 1996 הממשלה מקצצת בתקציבי הרווחה ובתשלומי ההעברה.

יצחק כהן: באופן רציף קוצצו עשרות מיליארדי שקלים מתקציב אחד ויחיד - תקציב הרווחה.

יצחק כהן: הציבור החלש בישראל הגיע לרמה שבה הוא לא יכול לקיים את עצמו.

יצחק כהן: כבר הרבה זמן הוא לא יכול לשאת את נטל החיים הקשים, והממשלה ממשיכה להיטפל באכזריות לאותו ציבור בלבד.

יצחק כהן: אדוני, מקיצוצי תקציבי ההעברה לאותן שכבות חלשות לא תצמח הישועה למשק בישראל.

יצחק כהן: על שולחנו של שר האוצר מונחת תוכנית שעובדה בשנתיים האחרונות, ובה פרטים מפורטים איך להביא את המשק לצמיחה, איך לדאוג למיליון וחצי בעלי חשבונות בקרנות הפנסיה ואיך להציל אותם, איך להפנות את המשאבים לשוק ההון בפרויקטים מחוללי צמיחה.

יצחק כהן: אבל דבר אחד ויחיד עומד מול עיניה של הממשלה הזאת: לקצץ עוד ועוד ועוד בתשלומי ההעברה.

ראובן ריבלין: אני לא מבין איך חבר הכנסת טיבי, שכל כך רוצה לראות כבר את חבר הכנסת ליצמן בהצבעת אי-אמון, מפריע לחבר הכנסת יצחק כהן להסביר את המניעים מדוע הוא מבקש שחבר הכנסת ליצמן יהיה ראש הממשלה.

יעקב ליצמן: - - -

ראובן ריבלין: אבל הוא התחיל בכיסא הזה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, זה בנושא החברתי שהוא בלתי נסבל.

יצחק כהן: רבבות, מאות אלפים מתחת לקו העוני, מעל חצי מיליון ילדים מתחת לקו העוני, אבל אף אחד בממשלה הזאת לא רגיש לקבוצת האוכלוסייה הזאת.

יצחק כהן: בנושא הסטטוס-קוו הדתי, המדינה הזאת שמרה על עצמה כמדינה יהודית ב-54 שנות קיומה.

יצחק כהן: מעולם, כל הממשלות וכל ראשי הממשלה לא עברו קווים אדומים שבהם יש סכנה גדולה של מחיקת הזהות היהודית של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

יצחק כהן: הנה, אדוני, תראה מה קורה כאן.

יצחק כהן: תנועת שינוי הכריזה במשך כל שנות קיומה על דבר אחד ויחיד: למחוק כל סממן יהודי במדינת ישראל, מדינת היהודים.

יצחק כהן: יש לומר ביושר, שהם לא הסתירו את מעשיהם והם פעלו הלכה למעשה.

יצחק כהן: זה היה המצע שלהם ועם זה הם הלכו לבוחר שלהם.

יצחק כהן: אפילו יום אחד הם לא הפסיקו להצהיר מעל כל במה, מכל מיקרופון, בכל כלי תקשורת, שדבר אחד ויחיד מעניין אותם, והוא שנאת החרדים המזרחים ומחיקת כל סממן דתי יהודי.

יצחק כהן: חבר הכנסת טיבי צוחק, בטח נזכרת במאמר של ביאליק, שבו הוא אמר שהוא שונא את הערבים מפני שהם מזכירים את המזרחים.

רוני בריזון: זה שקר.

יצחק כהן: יושב לידך ד"ר טיבי, הוא יגיד לך את המקור.

רוני בריזון: - - - מה שביאליק אמר.

יצחק כהן: ד"ר טיבי, בבקשה תגיד לו את זה.

יצחק כהן: מה שעניין את שינוי - מצע אחד ויחיד: השנאה לכל נושא דתי, לכל נושא יהודי.

אילן שלגי: לא נכון.

יצחק כהן: ייאמר לזכותם שהם אמרו את זה והכריזו על זה.

יצחק כהן: וראו איזה פלא, מי הצטרף אליהם?

יצחק כהן: התנועה הדתית-לאומית, בוגרי בית-הספר "צייטלין" הצטרפו לתנועת שינוי ואפשרו להם את הפלטפורמה.

יצחק כהן: חלילה, היה לא תהיה, בוגרי "צייטלין", לא ניתן לכם לצאת לדרך עם ממשלה שחרתה על דגלה נישואים אזרחיים, חילול שבת, הצפת מדינת היהודים בבשר פיגולים - -

רוני בריזון: חילול שבת - לא הצלחנו.

יצחק כהן: - - נישואי תערובת.

יצחק כהן: לא רק שהם מובילים את נישואי התערובת, אלא מי שירצה להתחתן לפי דת משה וישראל - את זה העבירו למשרד הפנים, לשינוי, לאברהם פורז.

יצחק כהן: זו המפד"ל, המפלגה הדתית-הלאומית.

יצחק כהן: היא לא דתית ולא לאומית, מפני שאנחנו יודעים שעל הפרק יש מפת הדרכים, מתווה בוש.

יצחק כהן: אנחנו יודעים מה כתוב במפת הדרכים.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מפת הדרכים שעליה מדבר ראש הממשלה, אותו מתווה בוש שמבוסס על התוכנית הסעודית ועל הקוורטט - היא הרבה יותר גרועה וחמורה מאוסלו.

יולי יואל אדלשטיין: זה היה כשש"ס ישבה בממשלה.

יצחק כהן: ש"ס שואפת לשלום יותר ממך.

יצחק כהן: עכשיו, אדוני, מדוע צריך להפיל את הממשלה הזאת?

יצחק כהן: מכיוון שכל המרכיבים שלה, במודע או שלא במודע - - - בוגר "צייטלין", אחר כך אמסור לך קצת חוויות מ"צייטלין", איך התעללתם שם בספרדים.

רוני בריזון: חבר הכנסת כהן, גם אני בוגר "צייטלין".

יצחק כהן: ודאי, זה נראה עליך, הייתי מתפלא אם לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן.

יצחק כהן: אחר כך תספרו לנו חוויות על "צייטלין", נשמע, נשב אתכם במזנון ותספרו לנו חוויות על "צייטלין".

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אם אתה רוצה שאני אגן עליך, אל תתווכח אתם.

יצחק כהן: אני לא מתווכח.

ראובן ריבלין: אבקש לא להפריע לו.

יצחק כהן: בנושא המדיני יש פה תרמית אחת גדולה, יש פה תרמית אחת מחרידה - -

שאול יהלום: - - - ממש שטויות.

יצחק כהן: - - מכיוון שמפת הדרכים הרבה יותר גרועה מאוסלו, הרבה יותר גרועה מאוסלו.

יצחק כהן: אותה מדינה פלסטינית מדברת על ירושלים כבירתה.

יצחק כהן: זכות השיבה שבתוך מפת הדרכים הרבה יותר חמורה מאשר בהסכם אוסלו.

יצחק כהן: מה קורה?

יצחק כהן: יש פה מרכיבים כאלה, שאחד מרמה את השני וכולם ביחד מרמים את הכנסת ומצפים שירמו את הציבור.

יצחק כהן: לממשלה אין זכות קיום לא בגלל הקטע החברתי שלה, לא בגלל הקטע של הסטטוס-קוו ומחיקת הזהות היהודית של מדינת היהודים במדינת ישראל - - - אדוני בוגר "צייטלין", אל תפריע לי.

רוני בר-און: כל פעם שאתה אומר - - -

יצחק כהן: אל תפריע לי.

שאול יהלום: - - -

יצחק כהן: מה אתה אומר?

יצחק כהן: תישן, תישן, אתה בדרך כלל ישן.

שאול יהלום: תסתום את הפה.

יצחק כהן: מה זה?

יצחק כהן: תגיד לי, אתה מדבר אל יצחק לוי?

יצחק כהן: אל מי אתה מדבר?

שאול יהלום: מי אתה בכלל?

שאול יהלום: תסתום את הפה שלך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תוציא אותו החוצה.

יצחק כהן: מה זה פה, "צייטלין"?

יצחק כהן: מה זה, מרכז המפד"ל?

יצחק כהן: חצוף.

ראובן ריבלין: לא, קודם כול, אדוני ייתן לי לנהל את הישיבה.

שאול יהלום: תתבייש לך.

יצחק כהן: תתבייש אתה, בוגר "צייטלין".

יצחק כהן: בוגר "צייטלין", תתבייש.

שאול יהלום: לך תחנך להשתמטות.

יצחק כהן: אני משתמט?

יצחק כהן: שים את תיק השירות שלך.

יצחק כהן: אני אשים את שלי, ואתה תשים את שלך, יא ג'ובניק.

יצחק כהן: ג'ובניק משתמט, אתה שקרן.

שאול יהלום: אתה עוד יותר.

יצחק כהן: אתה ג'ובניק משתמט.

יצחק כהן: אתה לא שירתת בצה"ל, ג'ובניק.

יצחק כהן: עדיף היה שלא תשרת.

יצחק כהן: שים את פנקס השירות שלך ואני אשים את שלי, חצוף.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן.

שאול יהלום: חוצפן, רד מהבמה.

יצחק כהן: אנחנו לא נלך.

יצחק כהן: אתם תלכו - מהר מאוד תלכו מפה.

ראובן ריבלין: אני השתקתי את המיקרופונים.

יצחק כהן: אתם תלכו, לא אנחנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אני מבקש ממך עכשיו להמתין שנייה.

אחמד טיבי: אם אני הייתי אומר את הדברים האלה, היו מורידים אותי מהדוכן.

יצחק כהן: אנחנו נגיד את זה ועוד נמשיך להגיד את זה.

יצחק הרצוג: למי שלא יודע, יצחק כהן תרם את תרומתו באופנים שונים.

יצחק כהן: ג'ובניק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום, נדמה לי שקריאת הביניים שלך עברה את גבול המותר.

ראובן ריבלין: אבקש מאדוני לשקול אם הוא יכול לחזור בו מהדברים שאמר עד תום נאומו של חבר הכנסת כהן.

ראובן ריבלין: נדמה לי שדברים אלה עברו את גבול המותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן מביע פה את עמדתו.

ראובן ריבלין: היא בוודאי לא מתקבלת על דעתך.

ראובן ריבלין: הוא גם השתמש במלים חריפות אולי קצת יותר מהדרוש.

ראובן ריבלין: עם זה, נדמה לי שהערתך היתה מעבר לגבולות המותרים.

ראובן ריבלין: אבקש ממך לחזור בך מדבריך עד שהוא יסיים את דבריו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אני מבקש ממך עכשיו להמשיך בנאומך ולא להתווכח עם חברי הכנסת, כי גם זמנך הולך ותם.

ראובן ריבלין: אני אתן לך עכשיו שלוש דקות נוספות, בגלל כל ההפרעות.

יצחק כהן: ובכן, אדוני, ממשלת התרמית הזאת - המכנה המשותף היחיד שלה הוא, שכל חלק ממנה מרמה את החלק השני בתקשורת.

יצחק כהן: מה שמפריע ליצחק לוי, אותו ספרדי שהיה יושב-ראש המפד"ל וזרקו אותו אחורה, זה ששינוי מפריעה לו בהתבטאויות שלה לגבי התוכניות שלה.

יצחק כהן: לא מפריע לו שהזהות היהודית עומדת להימחק.

יצחק כהן: כפי שאמרנו, ארבעת החלקים של הממשלה הזאת, כולם מרמים את כולם, וכולם רוצים לרמות את הכנסת, בתקווה שיוכלו לרמות את העם.

יצחק כהן: לממשלת התרמית הזאת אין זכות קיום, הן בגלל המצע החברתי שלה או התוכניות החברתיות שלה, הן בגלל הסטטוס-קוו שנרמס ונמחק, והן בגלל הקטע המדיני, שכפי שאמרתי, אדוני, מתווה בוש - עם כל המכתבים הקיקיוניים שצורפו - הרבה יותר חמור מאוסלו והרבה יותר קשה מאוסלו.

יצחק כהן: לפיכך, חברי חברי הכנסת, אבקש מכם להצביע אי-אמון בממשלה.

חיים אורון: תגיד "כמו אוסלו", מה אכפת לך?

יצחק כהן: הרבה יותר גרוע מאוסלו.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום, אדוני בוודאי חוזר בו מאמירתו.

ראובן ריבלין: אני ממליץ בפניו לחזור בו מאמירתו.

שאול יהלום: מאיזו אמירה?

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לחזור עליה אפילו.

ראובן ריבלין: התבטאת באופן שלא היה ראוי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, חבר הכנסת יהלום חוזר בו מאותו ביטוי שהוא השתמש בו.

ראובן ריבלין: אני מבקש ממך לקבל את זה.

יצחק כהן: חזר, לא חזר, מה זה יעזור?

ראובן ריבלין: תודה רבה, אני מאוד מודה לחברי הכנסת יצחק כהן ושאול יהלום.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר גדעון עזרא להשיב על הצעת האי-אמון מטעם סיעות ש"ס ויהדות התורה.

יצחק כהן: בוגר "צייטלין" - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אתה הרגע ירדת מהדוכן.

ראובן ריבלין: נתתי לך שלוש דקות נוספות, ואתה מנצל אותן למטה?

ראובן ריבלין: נא לשבת.

חיים אורון: יש לו AFTER SHOW.

גדעון עזרא: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי מסיעות האופוזיציה והקואליציה, כנסת נכבדה, קשה לדבר אחרי חבר הכנסת יצחק כהן, שלשונו חדה.

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה, ידידי יצחק כהן, שתתרום לכנסת הצעות מעשיות במעלה הדרך.

גדעון עזרא: אני מתכבד, בשם הממשלה ה-30, להשיב על הצעת האי-אמון הראשונה שהוגשה בכנסת הזאת, על-ידי סיעות ש"ס ויהדות התורה.

גדעון עזרא: הממשלה ה-30 הוקמה על בסיס של שיתוף פעולה בין חילונים ודתיים.

גדעון עזרא: ליתר דיוק, הממשלה ה-30 לא יכולה היתה לקום ללא הפשרות וההסכמה שהגיעו אליהן נציגי הסיעות הדתיות והחילוניות יחד.

נסים דהן: בין חילונים פחות לחילונים יותר, לא בין חילונים לבין דתיים.

גדעון עזרא: סעיף מס' 10 בקווי היסוד של הממשלה עוסק בנושא דת ומדינה וקובע: "הממשלה תפעל לקירוב לבבות בין דתיים וחילונים, בהבנה, בדרכי נועם, בכבוד הדדי ובאהבת ישראל".

יצחק הרצוג: במיוחד בפירוק משרד הדתות.

גדעון עזרא: זה בדיוק היסוד שעליו קמה הממשלה הזאת.

גדעון עזרא: איש איננו יכול לקבל את מלוא רצונו.

גדעון עזרא: הסיעות השונות שמרכיבות את הממשלה ויתרו וביקשו לגבש חלופה מציאותית לחיינו המשותפים כאן, דתיים וחילונים.

גדעון עזרא: במסמך העקרונות בין נציגי סיעות הליכוד, שינוי והמפד"ל, שהוא חלק מהמסמכים הקואליציוניים, נדונים נושאים חשובים ביותר, הנוגעים למהות קיומו של העם היהודי החי במדינה דמוקרטית.

גדעון עזרא: על איזו שבירה של סטטוס-קוו בין דתיים לחילונים מדברים הטוענים להפלת הממשלה?

גדעון עזרא: האם ההסכם שתוקם ועדה לשילוב בין שמירה על השבת והתחשבות בתרבות הפנאי והמנוחה של אזרחי ישראל השונים הוא שבירת הסטטוס-קוו?

גדעון עזרא: ברשותכם, אני רוצה לתת שתי דוגמאות לפתרונות בהסכמה שהממשלה הזאת תביא.

גדעון עזרא: ראש הממשלה עמד על כך שיובא פתרון בהסכמה לזוגות שאינם יכולים להינשא בנישואים על-פי החוק הקיים - -

יעקב ליצמן: וזה לפי הסטטוס-קוו?

גדעון עזרא: - - מצב שאין כדוגמתו בכל העולם, שמאמלל עשרות רבות של אנשים.

יעקב ליצמן: למה אדוני לא עונה?

גדעון עזרא: שנית - ייעול שירותי הדת המגיעים לאזרחי ישראל וביטול מנגנונים שאינם תורמים לקירוב לבבות וגורמים לבזבוז כספי ציבור.

גדעון עזרא: עניין זה, לא מיותר לציין, מקובל על דתיים וחילונים גם יחד.

גדעון עזרא: כנציג הממשלה המאמינה באחדות זו, מחמם את הלב לראות את מרצ, ש"ס, יהדות התורה והמפלגות הערביות מתאחדות בשיתוף פעולה נגד הממשלה.

גדעון עזרא: אני קורא מתוך ההסכם של הסיעות: "הסכם זה הינו פרי פשרות וויתורים הדדיים והושג מתוך רצון לנסות ולגשר בין חלקי האוכלוסייה".

גדעון עזרא: לראש הממשלה היתה אפשרות לא להיכנע לסחטנות של סיעות.

גדעון עזרא: רק מפלגות שהיו מוכנות להתפשר על חלק מהעמדות הנחרצות שלהן יכלו להיות שותפות לממשלה הזאת, מתוך ההכרה הברורה שתפיסת עולם אחת לא יכולה למשול בכיפה - -

יעקב ליצמן: - - -

אבשלום וילן: כבוד השר, למה אם כך יש 24 שרים?

אבשלום וילן: דבר אמת מעל הדוכן.

אבשלום וילן: סחטו אתכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת וילן.

ראובן ריבלין: תודה רבה, הוא שמע.

גדעון עזרא: - - ולחיות בחיכוך מתמיד עם דעה אחרת.

יעקב ליצמן: על איזו סחטנות אתה מדבר?

גדעון עזרא: כשתהיה לך זכות דיבור, תגיד את הכול מכאן ואנחנו נשמע אותך.

יעקב ליצמן: אתה צריך להתרגל לקריאות ביניים.

ראובן ריבלין: הוא יתרגל, אבל תרגילו אותו לאט לאט, לא הכול בבת אחת.

גדעון עזרא: אין בעיה, אני מורגל.

משה גפני: לא הבנתי, לא היתה סחטנות, אדוני השר?

טלב אלסאנע: הכול בהתנדבות.

משה גפני: הכול נעשה בהתנדבות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אתה לא רואה שחבר הכנסת ליצמן קצת מתוח, ואתה משהה את כל התהליך, כאשר אתה מפריע לשר להשיב.

גדעון עזרא: אני מציע שכל מי שקורא קריאת ביניים ישאל את עצמו, במה הוא תורם לעם בשעה הקשה הזאת בקריאת הביניים שלו.

אבשלום וילן: מה תרמת בסחטנות הזאת?

אבשלום וילן: 24 שרים יש פה.

אבשלום וילן: מה תרמת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אולי לא הבנת אותי, ביקשתי ממך להפסיק את קריאות הביניים הבלתי-פוסקות.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים, עוד קריאת ביניים, אבל לא בלי להפסיק.

טלב אלסאנע: מה הממשלה הזאת תורמת לעם?

ראובן ריבלין: אם לא היית קורא קריאות ביניים, ודאי היית שומע את השר עזרא, והוא היה עונה לך.

ראובן ריבלין: אתה מקדים שאלה לתשובה.

ראובן ריבלין: זה לא בסדר.

ראובן ריבלין: פה בדרך כלל מקדימים תשובות לשאלות.

טלב אלסאנע: בינתיים הם מדברים - - -

ראובן ריבלין: שמענו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אנחנו שמענו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יעקב ליצמן: נדמה לי שהנאום הזה הוא מהקדנציה הקודמת.

ראובן ריבלין: בסדר.

גדעון עזרא: עוד מעט נגיד מה היה בקדנציה הקודמת.

גדעון עזרא: בנאומו בכנסת ביום השבעת הממשלה אמר ראש הממשלה: "אף צד לשיחות הקואליציוניות לא קיבל את כל מבוקשו.

גדעון עזרא: משום כך כל השותפות יצאו כשידן על העליונה.

גדעון עזרא: בהבינן שהפשרה היא הכרחית ורצויה, הן גילו אחריות לאומית ובגרות.

גדעון עזרא: נפעל ביחד כדי לשמר את אותה רוח גם בעתיד - רוח של דיאלוג מתמיד בין ציבורים, בניסיון להגיע להסכמות במקום לנסות ולהכריע איש את רעהו בכל עניין".

גדעון עזרא: מכיוון שהממשלה הזאת עדיין לא בת שבוע, וכבר התבשרנו על-ידי חברינו מהסיעות החרדיות שנשבר הסטטוס-קוו, אני מציע שנמתין מעט עם הקביעה הקשה הזאת וניתן לזמן להוכיח לציבור ולנו, שדווקא הרצון הטוב של הסיעות המרכיבות את הממשלה הזאת יכול לשמש דוגמה איך אפשר לחיות במדינה בקצת יותר הרמוניה ממה שהיה בדרך כלל.

מאיר פרוש: את הקטע הזה עמרי אמר?

גדעון עזרא: ביחס לחלק מדבריו של חבר הכנסת כהן בהצעת האי-אמון הנוגע למצוקה הכלכלית והחברתית הקשה - אני קצת מתקשה להבין את הרקע הענייני של הצעת האי-אמון, חבר הכנסת כהן.

רן כהן: איזה כהן?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: יש כאן כמה כוהנים.

ראובן ריבלין: יש כאן עם כוהנים.

גדעון עזרא: שתי הסיעות שהגישו את ההצעה אחזו רק לפני שבוע בעמדות כוח והשפעה במשרדים שיש להם נגיעה כלכלית וחברתית ישירה: משרד הפנים, משרד העבודה והרווחה, משרד הבריאות; ואתה, חבר הכנסת כהן, כסגן שר האוצר.

גדעון עזרא: כמו שאני מבין, מועמדן של הסיעות שהגישו את ההצעה, שהסכים להיות מועמד חלופי לראשות הממשלה, היה גם יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת, ומילא את התפקיד הזה בצורה בהחלט מעוררת כבוד.

גדעון עזרא: אתם יודעים מה נעשה, ואתם יודעים בדיוק מה נעשה בממשלה הקודמת כדי לחלץ את ישראל מהמצב הכלכלי והחברתי שבו היא נתונה, בשל ההשפעה של הכלכלה העולמית והמצב המדיני.

גדעון עזרא: אתם הייתם שותפים מלאים למאמץ הזה.

גדעון עזרא: היום, הממשלה החדשה נחושה להביא לביצוע תוכנית כלכלית מקיפה כדי לחלץ את ישראל מהמשבר הזה, ואני מאמין שאם נעשה את הדברים הנכונים, נצליח.

גדעון עזרא: ואני משוכנע שהממשלה תעשה את הכול כדי להביא את ההצעה בפני הכנסת במהירות האפשרית.

ישראל אייכלר: אפשר לשאול שאלה?

ראובן ריבלין: שאלת אותי אם אפשר.

ראובן ריבלין: אני אשאל את השר בתום דבריו אם הוא מסכים.

גדעון עזרא: הצבעת האי-אמון שלכם היא הצבעת אי-אמון בציבור שבחר את הכנסת הזאת.

משה גפני: מה פתאום?

משה גפני: אתם יכולים לשלוט, אבל לא לצפות שנעשה מה שאתם רוצים.

גדעון עזרא: במקום להציע הצעות קונסטרוקטיביות לממשלה, כאן, באמצעות הכנסת, אתם מבזבזים את הזמן על הצעות סרק.

גדעון עזרא: אנחנו במלחמה.

גדעון עזרא: רק השבוע איבדנו 18 אזרחים, ויש עוד פצועים המדממים בבתי-חולים.

יצחק כהן: הבטחתם ביטחון.

גדעון עזרא: אינני בטוח שזו הדרך לסייע למדינה במלחמתה.

יצחק הרצוג: מה עם הגדר?

גדעון עזרא: ידידי, גדר לא נבנית ביום אחד ולא ביומיים.

גדעון עזרא: הססמאות שלכם על הגדר - שהעם יבין: אתם התחלתם לבנות את הגדר, תראו לאיזה שיאים הגענו יחד אז.

גדעון עזרא: הממשלה הזאת הבטיחה לבנות גדר, לוקח זמן לבנות אותה.

אבשלום וילן: שנתיים לא עשיתם כלום.

יעקב ליצמן: אדוני השר - - -

קריאות: - - -

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש - - -

ראובן ריבלין: רבותי, כל מי שרוצה לצעוק, יש עכשיו 30 שניות.

גדעון עזרא: לפיכך, רבותי, אני מבקש מחברי הבית לדחות את הצעת האי-אמון.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר גדעון עזרא - - -

מאיר פרוש: איזו גדר בונים?

ראובן ריבלין: השר גדעון עזרא, האם אדוני מוכן להשיב על שאלה שביקש לשאול חבר הכנסת אייכלר?

גדעון עזרא: אין בעיה.

מאיר פרוש: איזו גדר בונה הממשלה?

מאיר פרוש: הגדר בין החרדים לחילונים?

מרינה סולודקין: לא, גדר בין אשכנזים לספרדים.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה מפריע לחברך אייכלר לשאול שאלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: לא נאום.

ישראל אייכלר: באופן אישי אני מאוד מכבד את השר גדעון עזרא, ולכן אני רוצה לשאול אותך, כבוד השר: האם אתה מוכן לחזור בך מהמלה סחטנות, שגורמת לשנאה ולאיבה בין האזרחים?

ישראל אייכלר: המלה הזאת, סחטנות - - -

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ישראל אייכלר: השאלה שלי, האם - - -

ראובן ריבלין: זאת השאלה: האם הוא מתכוון לחזור?

ישראל אייכלר: האם אתה מבין שהמלה סחטנות היא בבחינת אלימות מילולית, שלא מתאימה לכבוד השר?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, אתה מנצל את סבלנותי.

ראובן ריבלין: תודה.

גדעון עזרא: אני מצטער על כל מלה שאמרתי שפגעה במאן דהוא.

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה, ואמרתי את זה גם בנאום הראשון שלי פה, שנעשה את הדברים ברוח טובה ובלי השמצות, לטובת העם הזה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר על הערתו ועל תשובת השר.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא יושב-ראש ועדת הכנסת כדי למסור הודעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נתחיל בדיון.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו הפעם הראשונה, אדוני היושב-ראש, שאני נואם כשאתה על כס היושב-ראש.

): ברכותי המאליפות.

): אתה ראוי לכס, והכס ראוי לך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך.

): הריני מתכבד למסור לכנסת את שיבוץ חברי הכנסת בוועדות השונות.

): אני מציע שתקשיבו, כי יש פה הרבה דרמה.

): מטעם סיעת העבודה-מימד: בוועדת הכנסת - חברי הכנסת דליה איציק, אלי בן-מנחם ושלום שמחון; בוועדת הכספים - חברי הכנסת אברהם שוחט, אורית נוקד ויצחק הרצוג; בוועדת החוקה, חוק ומשפט - חברי הכנסת אברהם בורג, אופיר פינס-פז ויולי תמיר; בוועדת הכלכלה - חברי הכנסת שלום שמחון ואיתן כבל; בוועדת הפנים ואיכות הסביבה - חברי הכנסת יצחק הרצוג ואלי בן-מנחם; בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות - חברי הכנסת מתן וילנאי ודני יתום; בוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי - חברי הכנסת מתן וילנאי ואברהם בורג; בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות - חברי הכנסת קולט אביטל, מיכאל מלכיאור ואפרים סנה; בוועדה לקידום מעמד האשה - חברות הכנסת דליה איציק, אורית נוקד וקולט אביטל; בוועדה לענייני ביקורת המדינה - חברי הכנסת חיים רמון ואופיר פינס-פז; בוועדת החינוך והתרבות - חברי הכנסת יולי תמיר ואיתן כבל.

): תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראשון הדוברים, נציג סיעת הליכוד, חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

ראובן ריבלין: לרשותך חמש דקות, כמו לרשותם של כל נציגי הסיעות, בהתאם להחלטת ועדת הכנסת מהיום.

ראובן ריבלין: מסגרת הדיון חמש דקות לכל סיעה.

ראובן ריבלין: הסכמנו על חמש דקות במקום שלוש, ושלא יהיו הנחות, אלא חמש דקות יהיו חמש דקות נטו, ברוטו וטרה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, קודם כול, למען הגילוי הנאות, אני לא יודע אם אני לא צריך להודיע שאני לא בוגר בית-הספר "צייטלין", אבל מצד שני, אני לא עונה על הצעתו של חבר הכנסת יצחק כהן בשם הממשלה, אלא רק משתתף בדיון סיעתי, אולי זה עושה אותי כשר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר, שאני מאוד אוהב את התקופות האלה - השבועות הראשונים לאחר החלפת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: באמת מרתק לראות איך אנחנו מצליחים תמיד לשכנע את עצמנו, שכל מה שטוב במדינה הזאת הוא בזכות הממשלה הקודמת, וכל מה שרע במדינה הזאת הוא בגלל הממשלה שמכהנת בדיוק שבועיים או שלושה שבועות.

יולי יואל אדלשטיין: זה בוודאי בתנאי שהיינו חברים בממשלה הקודמת ואנחנו לא חברים בממשלה הנוכחית.

יולי יואל אדלשטיין: זה יוצא תמיד נהדר.

יולי יואל אדלשטיין: באמת, אני אומר לכם, שימו לב לשבועות האלה מבחינת החוויה בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זה הדבר הכי מרתק.

חיים אורון: אבל השבועות האלה נגמרים.

חיים אורון: אחר כך זה עובר.

יולי יואל אדלשטיין: השבועות נגמרים, אבל אחר כך, חבר הכנסת אורון, אפשר אולי גם לשפוט משהו עניינית.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע אני שומע את חברי, חבר הכנסת יצחק כהן, סגן שר האוצר עד לפני שלושה שבועות, ואני קצת נדהם.

יולי יואל אדלשטיין: הטיעון הראשון - העם נמצא במצוקה.

יולי יואל אדלשטיין: האוכלוסייה מגיעה לפת לחם.

יולי יואל אדלשטיין: נמצאים במצוקה.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, אני מצטער שאני אומר את זה עם חצי חיוך.

יולי יואל אדלשטיין: זה רק, אולי, מכיוון שקצת מצחיק לשמוע את זה ממי שעד לפני שלושה שבועות כיהן כסגן שר האוצר וחבריו כיהנו כשר הפנים, שר העבודה והרווחה ושר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: המצוקה היא אכן מצוקה קשה.

יולי יואל אדלשטיין: אז מה?

יולי יואל אדלשטיין: אז בשבוע הראשון אנחנו צריכים להפיל את הממשלה החדשה כי המצוקה קשה?

יולי יואל אדלשטיין: זו הצעה עם איזה היגיון?

יולי יואל אדלשטיין: בואו קודם נשמע.

יולי יואל אדלשטיין: אני לפחות קורא בעיתונים, ואפילו שמעתי דיווחים בסיעה, שמתגבשת תוכנית כלכלית, ששר האוצר נועץ בראשי המשק ובגורמים רלוונטיים על מנת לגבש תוכנית.

יולי יואל אדלשטיין: אני מניח, משום-מה, מנחש, חבר הכנסת כהן, לשעבר סגן שר האוצר, שנהוג אחר כך להביא את התוכנית הזאת לבית הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אולי נשמע?

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנפיל את הממשלה נראה, אולי יש בתוכנית הזאת משהו גאוני?

יולי יואל אדלשטיין: משהו שאולי בתקופת הממשלה הקודמת לא חשבו עליו?

יולי יואל אדלשטיין: מי יודע?

יולי יואל אדלשטיין: אולי.

יולי יואל אדלשטיין: בוא ניתן סיכוי, חבר הכנסת כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לא נגיד: בואו נפיל את הממשלה, שבוע אחרי שהיא קמה.

יולי יואל אדלשטיין: הנימוק השני שאתה משמיע, נימוק מאוד רציני: ענייני דת ומדינה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מה?

יולי יואל אדלשטיין: אתה גם לוקח אותנו כמה שבועות אחורה, מתחיל להסביר לנו מי הלך עם מה לבחירות, דבר מאוד מעניין.

יולי יואל אדלשטיין: כל מיני מפלגות, כל מיני סיעות שמרכיבות כרגע את הבית הזה הלכו עם כל מיני דברים לבחירות.

יולי יואל אדלשטיין: נו, בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: זו סיבה להפיל את הממשלה הנוכחית?

יצחק כהן: מי, המפד"ל?

יולי יואל אדלשטיין: כל מיני מפלגות, לרבות ש"ס, הלכו עם כל מיני דברים מעניינים לבחירות.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם לא רוצה לצטט כאן כמה דברים, חבר הכנסת כהן, שנאמרו במהלך מערכת הבחירות, בכלל זה על העולים ועוד כל מיני דברים מאוד מעניינים ומרתקים.

יולי יואל אדלשטיין: ניחא.

יולי יואל אדלשטיין: נניח שהם היו בלהט הוויכוח של מערכת הבחירות.

מיכאל מלכיאור: על תמיכה בשרון.

יולי יואל אדלשטיין: על תמיכה בלתי מסויגת, כן.

יולי יואל אדלשטיין: גם זה כנראה נשכח, כי הקריטריון הוא מי בפנים ומי בחוץ.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני רוצה לשאול אותך - בינתיים, מבחינת ההסכמים הקואליציוניים וקווי היסוד של הממשלה - אומנם זה לא מקובל, אך אני רוצה לשאול אותך, כשומר מצוות ששואל שומר מצוות אחר: מה בדיוק קרה, שיש הצעה שפסולי חיתון יתחתנו בדרך כלשהי?

יולי יואל אדלשטיין: מה אתה מציע, שהם יתחתנו ברבנות?

יולי יואל אדלשטיין: שנקים להם חופה וקידושין?

יולי יואל אדלשטיין: מה ההצעה, בדיוק?

יולי יואל אדלשטיין: ידידי חבר הכנסת כהן, שאלתי אותך, אבל אתה עסוק בשיחה עם שר התיירות.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך תוכניות תיירות מעניינות, אז תשתף אותי אחר כך.

יצחק כהן: - - - מתווה בוש.

יולי יואל אדלשטיין: אה, לזה אני עוד אגיע, תאמין לי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל באמת, אני הייתי מציע להסתכל על מה שכתוב ולתת לזה סיכוי; לתת סיכוי למצוא סוף-סוף פתרונות למאות אלפי אזרחים במדינה הזאת, שמה לעשות, הם אינם יהודים על-פי ההלכה.

יצחק כהן: - - - 25%.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, האם אדוני שקל את האפשרות לעבור למחלקת המחקר של הכנסת על מנת להראות לשרים מה צריך ומה לא צריך, להסביר להם את העניינים?

ראובן ריבלין: כי אדוני משתתף כאילו הוא יועץ של כל נואם.

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: האם אדוני חושב שאפשר לרמות את השר בני אלון?

ראובן ריבלין: האם אדוני מעלה על דעתו אפשרות כזאת?

יצחק כהן: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: על כן הייתי מציע שלדברים החשובים - ואני אומר את זה ללא מרכאות - החשובים ביותר בתחום דת ומדינה, ניתן סיכוי, ולא נבדוק מי הלך עם מה לבחירות, אלא מה נוכל לעשות עכשיו על מנת לפתור את הבעיות.

יולי יואל אדלשטיין: ולסיום, אדוני, אני רוצה לומר, שבכל זאת, עם כל החיוך שהעלית על שפתי בנושאים האחרים, בנושא של מפת הדרכים של בוש והעמדה הנחושה שלך נגד אותה מפת דרכים - קצת הופתעתי.

יולי יואל אדלשטיין: במיוחד לגבי ההשוואה עם הסכם אוסלו.

יולי יואל אדלשטיין: כי בלי להיכנס לכל מיני חילוקי דעות לגבי הסכם אוסלו - - -

ראובן ריבלין: אדוני שם לב, כמובן, שהוא עבר את הזמן?

ראובן ריבלין: הפריעו לך מעט, נתתי לך עוד דקה, אבל אי-אפשר להתחיל עכשיו בפרק חדש.

יולי יואל אדלשטיין: הסתכלתי על השעון כאשר התחילו להפריע לי.

יולי יואל אדלשטיין: היו לי שם 49 שניות, שבינתיים נסתיימו.

ראובן ריבלין: אז אני אתן לך עוד חצי דקה, אבל אני מבקש לסיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני אסיים בדיוק בשניות האלה, ואני רוצה להגיד: למיטב זיכרוני, התנועה שאתה מייצג באי-אמון הזה ישבה בממשלה בימים העליזים של הסכם אוסלו, ולא הפריע לה אז מה שקורה בהסכם.

יולי יואל אדלשטיין: אז לפחות הייתי מבקש קצת עקביות בדברים האלה, ולא שהכול יהיה לפי העיקרון הנודע של מי בפנים ומי בחוץ בשבועות שאחרי הבחירות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יאיר פרץ: - - -

יצחק כהן: - - -

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש סיעת ש"ס לא יודע שאסור לקרוא קריאות ביניים בעמידה?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: יבוא אחריו נציג סיעת העבודה - חברת הכנסת, השרה לשעבר דליה איציק.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יולי אדלשטיין - וואי, אם זה היה הפוך.

דליה איציק: וואי, אם רק היית יושב עכשיו בשולחן כאן, מה שאתה היית מספר לנו.

דליה איציק: על איך הרכיבו את הממשלה הזאת, על איך כל החוטף זוכה - -

יולי יואל אדלשטיין: - - - על מצוקות, שבוע אחרי הבחירות?

דליה איציק: - - על איך ראש הממשלה פתח מכרז של המדינה, על איך כל מי שסוחט מקבל, על איך שרק לפני שבוע הוא אמר שזו תהיה ממשלה בת 18 שרים.

דליה איציק: אגב, אני רואה שהוציאו מפה את השולחן.

יצחק כהן: כמה הם קיבלו, ישראל בעלייה, כדי להתאחד עם הליכוד, את יודעת?

יצחק כהן: 15 מיליון הם קיבלו.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש הכנסת - - -

ראובן ריבלין: טוב, אני עדיין לא התחלתי להפעיל את השעון.

גדעון סער: שיניתם חוק-יסוד בשביל הממשלה.

יחיאל חזן: אתם צדיקים, אתם.

יצחק כהן: 15 מיליון שילמו להם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: אתה לא תרצה לתת לנהל ישיבה שמישהו אחר, פרט לך, ירצה לדבר.

ראובן ריבלין: לא אצלי ולא בבית-ספרי.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מוכרח לומר, שזכתה הכנסת השש-עשרה לכך שבאמת אולם המליאה מלא באנשים, וטוב לנהל דיון כך ולא שהכנסת ריקה.

ראובן ריבלין: עם זאת, זה די קשה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאנשי הקואליציה להבחין, שאני אתן לאנשי האופוזיציה לדבר כל עוד הם מפריעים.

ראובן ריבלין: כמובן, אני לא אהסס להשתיק את חברי האופוזיציה כאשר הם מפריעים לאנשי הקואליציה.

ראובן ריבלין: מכאן שעד כה הכול היה על חשבונכם ועל חשבוני, ומעכשיו גברתי יכולה להתחיל את נאומה, לפי מניין הדקות.

דליה איציק: תודה, אדוני היושב-ראש.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רחמי עליך שאתה צריך לשבת כאן ולשמוע את מה שאתה בלבך אומר: אוי, כמה שהם צודקים.

דליה איציק: אדוני השר, מעניין מה תשיב היום על ממשלה שאתה היית בה סגן שר לביטחון פנים, על זה שאתה ישבת בממשלה יחד אתי, וכל ישיבת ממשלה תבענו מראש הממשלה גדר הפרדה.

דליה איציק: כל ישיבת ממשלה.

דליה איציק: וגדר ההפרדה הזאת לא קמה רק מפני שהוא פחד לקבל החלטות.

דליה איציק: זו האמת.

דליה איציק: רק מפני שהוא פחד לקבל החלטות, ורק מפני שכנראה בסוף באמת צריכה לקום ועדת חקירה על 750 הרוגים, שאני משוכנעת שאת חלקם היה אפשר למנוע.

קריאות: - - -

יחיאל חזן: - - -

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: חברים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חזן.

ראובן ריבלין: "אוסלו", אמר אדוני.

ראובן ריבלין: אני שמעתי, וודאי שגם הנואמת שמעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אני מסתכלת על ראש הממשלה ואני אומרת לעצמי - איך צריך להרגיש ראש ממשלה ששר החוץ שלו מבקש את הכול בכתב; ששר האוצר שלו מבקש את הכול בכתב; שבא אליו אהוד אולמרט ואומר לו: ראית את אלה שהיו אצלך עכשיו וביקשו הכול בכתב, גם אני רוצה בכתב.

דליה איציק: מעניין למה הם רוצים ממנו בכתב את הדברים הללו - - -

יולי יואל אדלשטיין: תראי מה קרה לאלה ש - - -

דליה איציק: כשבא אליו יושב-ראש מפלגת העבודה ואמר לו - מפני שהוא ידע למה - אני רוצה את הדברים הללו בכתב, ראש הממשלה, לא היה לו אפילו האומץ, כי יש גבול למה שהוא יכול להבטיח ולא לקיים.

אהוד יתום: את שכחת את תוצאות הבחירות?

אהוד יתום: אני לא מבין.

דליה איציק: אהוד יתום, תאמין לי, תלמד משהו יומיים.

דליה איציק: גם אני ביומיים הראשונים לא פתחתי את הפה, לקח לי איזה חודשיים.

דליה איציק: תאמין לי.

אהוד יתום: שכחת את תוצאות הבחירות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת איציק שכחה את אהוד יתום.

ראובן ריבלין: תזכור גברתי שלכל אחד היתום שלו.

דליה איציק: תראה, אני עוד עלולה להגיד שהיתום שלנו יותר נחמד, אבל אז אני אעשה סכסוך משפחתי.

ראובן ריבלין: בבקשה להמשיך.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, היום יש הצעת אי-אמון.

דליה איציק: סיעת העבודה תימנע היום לא מפני שחלילה וחס היא חושבת שהביצועים של הממשלה הזאת הולכים להיות אדירים.

דליה איציק: הנה, איך אומרים?

דליה איציק: - READ MY LIPS - זאת הולכת להיות ממשלה עוד יותר גרועה מהממשלה הקודמת, שלצערי הרב הייתי חברה בה - - -

יולי יואל אדלשטיין: - - -

דליה איציק: - - - תזכור את הדברים.

דליה איציק: הוא לא יכול והוא גם לא רוצה, אבל גם אם הוא היה רוצה - הוא לא יכול.

דליה איציק: ולכן, שני המכתבים הללו באמת היו צריכים לאותת כאן קצת לאנשים על התחושה, על ההרגשה.

דליה איציק: אני במקומו הייתי מתביישת, מה הם בעצם אומרים לו? - אדוני ראש הממשלה, אנחנו לא מאמינים לך, לאף מלה.

דליה איציק: זה מה שהם אומרים לו.

דליה איציק: וכשבא אליו יושב-ראש מפלגת העבודה ואמר לו: אני מבקש את כל הדברים הללו בכתב, ראש הממשלה לא כתב את הדברים, ובד ובבד ניהל משא-ומתן עם מישהו אחר, וממש בלי בושה יצא אחר כך לתקשורת ואמר: הם לא רצו את ממשלת האחדות הלאומית.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא נצטרף היום לאי-אמון ונימנע מסיבות של פרוצדורה ומסיבות אחרות, שאני לא רוצה להיכנס אליהן כרגע.

דליה איציק: שלא יהיה חלילה מישהו - -

יאיר פרץ: האם אתם בדרככם לקואליציה?

דליה איציק: - - שיהיה עלול לפרש את ההצבעה שלנו - - -

יאיר פרץ: האם אתם בדרככם לקואליציה?

יאיר פרץ: - - -

ראובן ריבלין: לשבת, לשבת.

דליה איציק: תראה, אני בעדך סוף-סוף.

ראובן ריבלין: כדי לקרוא קריאת ביניים קודם ישב אדוני, ועכשיו לא יקרא קריאת ביניים, כי אני קורא לו לא לקרוא קריאת ביניים.

חיים אורון: אחרי שהוא ישב, הוא לא יכול לקרוא.

קריאות: - - -

דליה איציק: ובכן, אנחנו נימנע היום, אבל שיהיה ברור - אנחנו נימנע רק בגלל פרוצדורה כזאת או אחרת, בעיות טכניות.

יולי יואל אדלשטיין: כי אתם לא רוצים - - -

דליה איציק: אנחנו נשתמש בכלי הזה כדי באמת להעביר את הממשלה הזאת.

דליה איציק: יש ממשלה שמגיעים לה מאה ימי חסד.

דליה איציק: תאמין לי, יולי - גם אתה ואני היינו שם - עם יד על הלב, שנינו יודעים שבמבחן התוצאה זאת היתה ממשלה גרועה.

דליה איציק: זאת האמת.

יולי יואל אדלשטיין: איזו?

דליה איציק: הקודמת, וזאת הולכת להיות יותר גרועה - ואתה יודע כמוני, ואני אזכיר לך את הנאומים הללו.

דליה איציק: הממשלה הזאת נבנתה בשיטת ה"פל-קל".

דליה איציק: צלצל לאהוד אולמרט, שאל אותו איך הוא קיבל את התיק.

דליה איציק: אתה יודע מה, צלצל לחבר שלך, שאל אותו איך הוא קיבל את התיק.

דליה איציק: ככה הכול התנהל, ככה זה נראה.

דליה איציק: אתה חושב שאזרחים לא מבחינים בזה, שהם לא מרגישים מה היה?

דליה איציק: תאמין לי, שאל את ראש הממשלה בשקט, הוא יגיד לך: כבר לא היה לי כוח, חילקתי תיקים, כבר לא היה לי כוח אליהם.

דליה איציק: תאמין לי, זה מה שהוא יגיד לך בארבע עיניים.

דליה איציק: לפיכך אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, רוצה לסיים ולומר: היום נימנע, ורוצה לאחל בכל זאת לממשלה הזאת - - -

אורי אריאל: - - -

דליה איציק: אורי אריאל - שתחלק את הכספים לא רק לכם, כי מעולם לא היה במדינת ישראל חוסר שוויון כזה מזעזע - - -

אורי אריאל: - - -

דליה איציק: אני מציעה לך לנסוע קצת לבתי-תמחוי ולראות מה קורה שם.

דליה איציק: אני הייתי שרת התמ"ס ואני יכולה לספר לך לא מסטטיסטיקה - -

אורי אריאל: - - - את יהודה ושומרון - - -

דליה איציק: - - מאנשים שראיתי - את העוני הנורא שלהם.

דליה איציק: אני מציעה לך להוריד קצת קומה.

ראובן ריבלין: כבוד השרה לשעבר.

דליה איציק: אני מסיימת, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: גברתי התחילה עכשיו עם סקירה על משרד התמ"ס.

אורי אריאל: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, אני מבקש לאפשר לחברת הכנסת דליה איציק לסיים את דבריה.

דליה איציק: ברשותך, אני בכל זאת רוצה לאחל לממשלה הזו, לטובת עם ישראל - אני אזרח במדינת ישראל, ראש הממשלה הזה הוא גם ראש הממשלה שלי וגם של ילדי, ואני מאחלת לו הרבה מאוד הצלחה, וכל זמן שזה לא יהיה כך אנחנו נעשה כל דבר, בדרכים הלגיטימיות, להוריד את הממשלה הזאת ולהעביר אותה למקום שמגיע לה.

דליה איציק: אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, רוצה לברך כאן אורח שהגיע אלינו מארצות-הברית עם משלחת יקרה, שבאה בימים הקשים הללו - אנחנו כמעט לא רואים פה לא תיירים ולא אנשים; אני רוצה לברך את מנדי גרטנר שהגיע לכאן.

דליה איציק: ברוכים הבאים, תודה רבה לך על המשלחת, ואני מאחלת לכם שתבואו אלינו בימים טובים יותר.

דליה איציק: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ חושב שאת עדיין שרה ומבקש לשאול אותך שאלה.

ראובן ריבלין: תוכל לשאול אותה מייד אחרי שהיא תרד מהדוכן, במסדרון, כמובן.

יאיר פרץ: כאן.

ראובן ריבלין: לא כאן.

ראובן ריבלין: תוכל לשאול אותה לאחר מכן.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת אילן שלגי לשאת את דברו של השינוי.

ראובן ריבלין: אחריו - חבר הכנסת יורי שטרן בשם סיעת האיחוד הלאומי.

אילן שלגי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היום אני מבטיח לכם הכול בעברית.

אילן שלגי: נהניתי הנאה רבה לשמוע את הצעת האי-אמון של סיעות ש"ס ויהדות התורה.

אילן שלגי: אכן, חל מהפך בבחירות האלה - ששת חברי הראשונים ברשימת שינוי הם היום שרים וסגן שר, שרי ש"ס מן הממשלה הקודמת מגישים הצעות אי-אמון.

אילן שלגי: ושוב - שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

אילן שלגי: כותרת ב"ידיעות אחרונות" בשבוע שעבר: "מהפכה אזרחית".

אילן שלגי: הכותרת הזאת מתקה לי מאוד - לא רק לי, גם לכל חברי כאן - -

יצחק כהן: ניסן, תשמע - - -

קריאות: - - -

אילן שלגי: - - לכל אלפי פעילי שינוי ולמאות אלפי מצביעיה.

אילן שלגי: דרך אגב - תשמע, תשמע טוב, מר כהן.

קריאות: - - -

אילן שלגי: זו הפעם הראשונה שבהסכם הקואליציוני אומנם לא מופיע הביטוי סטטוס-קוו.

אילן שלגי: אכן, עשינו שינוי.

אילן שלגי: הסטטוס-קוו היה קוד להנצחת האפליה - האפליה והקיפוח של הרוב במדינה - הנצחת מצב שלפיו מותר למיעוט לכפות את עקרונותיו על הרוב החילוני, כך שהרוב - -

נסים זאב: רוב יהודי, לא גוי, מה לעשות.

אילן שלגי: - - יעבוד יותר קשה, ישלם יותר מס וישרת יותר בצה"ל, בסדיר ובמילואים.

אילן שלגי: עם ישראל נתן לעולם את יום השבת כעיקרון סוציאלי, חברתי.

אילן שלגי: דתות אחרות אימצו את הרעיון של יום מנוחה שבועי.

אילן שלגי: הסטטוס-קוו קבע, כי בקיץ הארוך שלנו יוכלו לנסוע לשפת הים רק בעלי הרכב, ואלה שאין להם יזיעו בבית, כי לא ייסעו באוטובוסים.

אילן שלגי: להזכירכם - כך גם היה בשנות ה-50 וה-60, כאשר מכונית היתה עדיין מוצר מותרות שהיה בבעלות מעטים בלבד.

אילן שלגי: אמרתי קיץ ארוך, אך בשל הכפייה שלכם הימים בו אינם ארוכים, כי רוב השנים כפיתם עלינו שעון חורף מאוגוסט.

אילן שלגי: היו במדינה שנים שלא היה לנו שעון קיץ כלל.

אילן שלגי: אתם גם גורמים ל"אל על" לנקוט את שיטות ה"ישראבלוף".

אילן שלגי: אני מתבייש כשאני טס בשבת ב"סאן דור" עם צוות של "אל על", ואני גם מתבייש כשחרדים משתוללים בטיסות "אל על" כאשר הם הציצו לסרט שלא נראה להם והם רוצים לחסום את חופש הביטוי שלי ושל הרוב החילוני.

ישראל אייכלר: זאת עלילת דם.

אילן שלגי: אתם אמרתם - - -

ישראל אייכלר: מה שאמרת עכשיו זאת עלילת דם.

אילן שלגי: - - - אמרתם שוב את השקר כי שינוי הטיפה לשנאה.

אילן שלגי: זה פשוט לא נכון.

יצחק כהן: מה אתה עושה - - -

משה גפני: - - - רק זה - - -

אילן שלגי: אנחנו רק כועסים עליכם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, ישב אדוני קודם כול.

אילן שלגי: אנחנו כועסים.

משה גפני: - - - לא יעשו שום כלום - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני ישב.

אילן שלגי: אני רוצה שתשמע, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: זה מה שיש לך לעשות.

משה גפני: אין לך שום הצעה על שום נושא.

אילן שלגי: אני מבקש שתשמע מדוע אנחנו כועסים עליכם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

אילן שלגי: אנחנו כועסים עליכם כי לקחתם את היהדות מהילדים שלנו - -

משה גפני: רק שנאה יש לך.

אילן שלגי: - - אנחנו - בני הדור שלי, שגדלו פה בשנות ה-50 וה-60 - - -

משה גפני: רק שנאה יש לך.

משה גפני: זה הדבר היחיד - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, הוא שמע, הוא שמע.

ראובן ריבלין: עכשיו תן לו לומר את מה שהוא רוצה.

משה גפני: אבל הוא לא מבין.

ראובן ריבלין: אתה לא מבין מה הוא לא מבין.

אילן שלגי: אנחנו הלכנו לבית-הכנסת, אנחנו גם לקחנו את הילדים הקטנים שלנו לבית-הכנסת בראש השנה וביום הכיפורים.

אילן שלגי: הילדים שלנו רובם כבר לא רוצים ללכת לשם.

משה גפני: בגללך.

אילן שלגי: אתם קלקלתם להם את היהדות.

ישראל אייכלר: בגלל ההסתה שלכם הילדים לא רוצים ללכת לבית-הכנסת.

משה גפני: בגללך - - -

יצחק הרצוג: תמשיך ככה והקואליציה שלך תתפרק.

אילן שלגי: תיכף אני אגיד כמה דברים לאלי ישי ולחבריו ולמצנע ולחבריו.

ראובן ריבלין: אם אתה תענה להם לא יהיה לך זמן להגיד להם שום דבר, כי זמנך הולך ואוזל.

אילן שלגי: אתם, אלי ישי וחבריך, מדברים על גזענות.

ראובן ריבלין: אם תפריעו לו, אני אתן לו הרבה זמן לדבר.

אילן שלגי: אצלכם כולם גברים, כולם מזרחיים, וכל הרשימה נקבעה לא בבחירות דמוקרטיות.

אילן שלגי: אתם מתיימרים לייצג את השכבות החלשות.

אילן שלגי: אתה, אלי ישי, מסתובב בחליפות "ורסצ'ה", חובש מגבעת כמו שחבש הסבא-רבא שלי, לא הסבא שלך ולא הסבא שלך.

אילן שלגי: ואתה, הרב ליצמן, ראש הממשלה המיועד לפי הצעת האי-אמון, אתה וחבריך אפילו לא טוענים כמו אנשי ש"ס ששירתתם בצבא.

נסים זאב: - - - את המגבעת של הסבא שלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, שב, שב במקומך.

ראובן ריבלין: שב במקומך.

ראובן ריבלין: כל אחד ידאג לסבא שלו.

ראובן ריבלין: אתה תהיה בטוח שסבך גאה בך.

משה גפני: הבעיה של מפלגה עם 15 מנדטים היא הכובע של אלי ישי.

אילן שלגי: אבותינו מקדמת דנא אמרו שכדי להגן על המולדת יש אפילו להוציא חתן מחופתו.

משה גפני: שונא ישראל.

משה גפני: זאת הבעיה של המדינה?

משה גפני: זה מה שיש לו להגיד?

משה גפני: לא הנושא החברתי?

משה גפני: לא הנושא הכלכלי?

אילן שלגי: תיכף אני אראה לך מי זה שונא ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, כל אחד באמונתו יחיה ואשריך שזכית לחיות באמונתך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, שב.

נסים זאב: - - - הסבא שלו היה - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, לא נשלחת על-ידי בוחריך להגן על הסבא שלו.

ראובן ריבלין: הוא יגן על הסבא שלו בעצמו.

ראובן ריבלין: שב אתה וסבך יהיה גאה בך.

נסים זאב: הוא מבזה את הסבא שלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אולי אתה לא מבין.

ראובן ריבלין: אמרתי לך מספיק וזה מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלגי, הואיל והפריעו לך אני נותן לך חצי דקה לסיים את דבריך, כי רוב הזמן גרמת לזה שיפריעו לך כי ענית להם.

ראובן ריבלין: אם היית שותק, הייתי נותן לך הגנה, אבל רוב הזמן דיברת והבאת את משנתך הסדורה.

ראובן ריבלין: חצי דקה לסיים את דבריך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

משה גפני: רק שהוא יאמר, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: הוא לא יאמר.

ראובן ריבלין: תפגוש אותו אחרי זה ותדבר אתו.

ראובן ריבלין: הוא יגיד מה שהוא רוצה.

אילן שלגי: אתה, הרב ליצמן - - -

משה גפני: הרב ליצמן זה הנושא?

אילן שלגי: אם תהיה ראש הממשלה לפי ההצעה הזאת - - -

משה גפני: מה המצע המדיני שלך?

משה גפני: שיגידו מה המצע המדיני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, חצי הדקה לא נספרת כי עוד לא נתת לו לדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, לא יעזור.

ראובן ריבלין: במושב הזה אני לא אקרא לסדר איש.

ראובן ריבלין: אני פשוט אוציא אותו בלי לקרוא.

משה גפני: שיגיד, אבל תגיד.

ראובן ריבלין: שמעתי אותך.

ראובן ריבלין: גם הוא שמע אותך.

ראובן ריבלין: כל הכנסת שמעה אותך.

ראובן ריבלין: כל עם ישראל הרואה את הקולות שמע אותך.

ראובן ריבלין: עכשיו תן לו לסיים.

ראובן ריבלין: תן לו לסיים.

אילן שלגי: אתה, הרב גפני, אתה, הרב ליצמן, הרי בעיניכם הרצל, חוזה המדינה, שאני רואה אותו פה מימיני בגאווה רבה, לדידכם הוא היה כופר.

משה גפני: חמישה שרים יש לכם.

משה גפני: תענה לעם ישראל מה המצע שלכם.

משה גפני: זה המצע של שינוי?

משה גפני: הרצל?

אילן שלגי: הרי בבני-ברק שיניתם את שמו של רחוב הרצל לרחוב הרב שך.

אילן שלגי: אם אתה, הרב ליצמן, תהיה ראש הממשלה, העיר שלי, הרצלייה, מה היא תהיה, שכייה?

משה גפני: מה המצע החברתי?

משה גפני: הכלכלי?

ראובן ריבלין: סיימת, אדוני.

ראובן ריבלין: אתה ממשיך להתווכח במקום לסיים את דבריך.

אילן שלגי: אני מבקש לומר כמה מלים לחברי מהמפד"ל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אתה לא מאפשר לי להודיע לחבר הכנסת שלגי שזמנו עבר כי אתה צועק.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, לסיים.

אילן שלגי: אני מבקש לומר, שאני גאה בשותפות שלנו בממשלה עם חברי מהמפד"ל, כי הם ציונים אמיתיים.

אילן שלגי: הם משרתים בצה"ל ומשלמים מסים.

אילן שלגי: הצעת האי-אמון הזאת היא פתטית, אך כפי שאמרתי בתחילת דברי, היא גורמת לי הנאה רבה.

אילן שלגי: רבותי, השיירה הזאת ממשיכה לנסוע.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שלגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוני בר-און העיר על איזו אמירה בקשר ל"ורסצ'ה".

ראובן ריבלין: "ורסצ'ה" היא לא מלת גנאי.

רוני בר-און: אני מבטיח לך שהאמירה נאמרה בקונטקסט ציני ולעגני.

יעקב מרגי: זה בהקשר של "צייטלין".

יעקב מרגי: אסור ללבוש חליפות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, אתה מפריע לחבר הכנסת דוד אזולאי לעלות ולשאת את דבריו בשם סיעת ש"ס.

ראובן ריבלין: חמש דקות, בבקשה.

משה גפני: לא הבנתי, אדוני היושב-ראש, מה המצע של שינוי בנושא המדיני, החברתי והכלכלי.

משה גפני: יש להם חמישה שרים בממשלה.

ראובן ריבלין: אין לי ספק.

ראובן ריבלין: אין לי ספק, חבר הכנסת גפני, שאם היית מבין היית מצביע בעדם.

ראובן ריבלין: איך ידעת לא להצביע בעדם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אולי לא הבנת, אבל אנחנו מגיעים לאותו רגע שכבר מעבר לקריאה השלישית.

יצחק כהן: אפשר לאסור הסתה?

ראובן ריבלין: אני יודע מה היא הסתה ומה הוא הגבול.

ראובן ריבלין: כאשר בן-אדם בא ומדבר על נושא כזה או אחר, הוא נושא מרגיז, אבל הוא לא מסית.

ראובן ריבלין: יש דברים שגם אתה אומר והם מרגיזים.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שגם מה שהוא אומר מרגיז אותי, וגם מה שאתה אומר מרגיז אותי, ואני נמצא נרגז פעמיים.

ראובן ריבלין: בבקשה, סגן השר לשעבר, חבר הכנסת דוד אזולאי, שיביא את דברה של ש"ס.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולברך אותך, אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: זו הפעם הראשונה שאני נואם מעל הדוכן כשאדוני מנהל את הישיבה הזאת, ואני רוצה לברך אותך בברכת ומצא חן ושכל טוב בעיני אלוקים ואדם, ושלא תצא תקלה מתחת ידיך.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך, שאתה הנחמה היחידה בממשלה הזאת, לפחות שלי.

ראובן ריבלין: אני של כולם, אני לא של הממשלה.

דוד אזולאי: אמרתי שבשבילי אתה הנחמה היחידה בממשלה הזאת.

חיים אורון: הוא לא בממשלה, הוא בכנסת.

חיים אורון: הוא מייצג את הכנסת.

ראובן ריבלין: אתה מתכוון - כיוון שאני לא נמצא בה?

דוד אזולאי: הוא מייצג את הממשלה.

ראובן ריבלין: האם גם אדוני שמח שאני לא בממשלה?

דוד אזולאי: אני שמח שאתה מייצג את הכנסת גם בממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חן-חן.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת קמה על בסיס של 38 מנדטים של הליכוד, וכשבודקים מנין באו המנדטים האלה, מאין באו הקולות האלה, מוצאים שהם לא מצפון תל-אביב, הם לא מהרצלייה-פיתוח, גם לא מאפקה.

גדעון סער: הם מכל הארץ.

דוד אזולאי: הקולות האלו ששרון קיבל באו - - -

גדעון סער: מתל-אביב גם.

גדעון סער: מכל הארץ.

דוד אזולאי: חבר הכנסת גדעון סער, הקולות הללו הגיעו מדימונה בעיקר, מבית-שאן, מעכו, הגיעו מעיירות הפיתוח.

דוד אזולאי: שם היתה המאסה הגדולה, שם הליכוד קיבל הרבה קולות.

דוד אזולאי: האוכלוסייה החלשה במדינת ישראל הצביעה בהמוניה עבור הליכוד מתוך תקווה שהליכוד ייטיב עמה, והנה, לצערנו הרב, כמה האכזבה גדולה.

דוד אזולאי: ראש הממשלה, עוד לפני הקמת הממשלה, הבטיח קבל עם ועדה במהלך מסע הבחירות שלו לא יותר מ-18 שרים, לא יותר מארבעה סגני שרים.

דוד אזולאי: אנחנו רואים שהוא לא עמד בהבטחה שלו.

דוד אזולאי: למה?

דוד אזולאי: אינני יודע.

נסים זאב: ועוד היד נטויה.

דוד אזולאי: ועוד היד נטויה.

דוד אזולאי: גם זה נכון.

דוד אזולאי: נושא נוסף, אדוני היושב-ראש - אתמול התבשרנו בתקשורת, שמספר המובטלים ירד.

דוד אזולאי: גם זו זריית חול בעיניים.

דוד אזולאי: מספר המובטלים ירד כתוצאה מהחמרת הקריטריונים לאותם אנשים שפוטרו, לאותם אנשים שנזרקו מהעבודה ונותרו מחוסרי פרנסה.

דוד אזולאי: בכך אתם אומרים להם: לכו ותתחילו לקבל את המזון שלכם, את הארוחה החמה היחידה שלכם, בבתי-תמחוי.

דוד אזולאי: הנושא השלישי - ההסכם הקואליציוני חתומים עליו גם החברים משינוי וגם החברים מהמפד"ל.

דוד אזולאי: על שינוי אני לא מתפלא.

דוד אזולאי: הם אינם דוגלים במשפחות ברוכות ילדים, אינם רוצים במשפחות מרובות ילדים.

דוד אזולאי: הצהיר על זה השר פורז בהזדמנויות השונות ואמר שהוא נגד זה שיהיו הרבה ילדים.

דוד אזולאי: אבל אתם, אנשי המפד"ל, איך אתם יכולים לתת את ידכם לכך שלמשפחות ברוכות ילדים תקוזז הקצבה, שלפעמים היא ההכנסה היחידה שלהם, שהם מתקיימים ממנה?

דוד אזולאי: זה הסעיף השלישי והחשוב ביותר שהולכים לקצץ.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מי ידאג לחלשים?

דוד אזולאי: מי ידאג לאותם מסכנים?

דוד אזולאי: מי ידאג לאותם רעבים?

דוד אזולאי: האם טומי לפיד משינוי, שאינו יודע מה היא מצוקה, או אנשי המפד"ל מ"צייטלין", שפגעו ופוגעים בילדי ישראל?

דוד אזולאי: ממשלה שקמה על בסיס אחד – כשאני מחפש מה מחבר בין טומי לפיד לאפי איתם, יש רק דבר אחד: השנאה לציבור המזרחי.

דוד אזולאי: השנאה לציבור עדות המזרח.

דוד אזולאי: מה מחבר את הליכוד לשינוי?

דוד אזולאי: חיפשתי וחיפשתי ולא מצאתי.

דוד אזולאי: אקרא לכם את מכתבו של האדמו"ר רבי ברוך אבוחצירא שליט"א מנתיבות.

דוד אזולאי: כך הוא כותב במכתבו לראש הממשלה.

אילן שלגי: זה ברוך אבוחצירא העבריין?

דוד אזולאי: של נעליך מעל רגליך לפני שאתה מדבר על צדיק.

אילן שלגי: האיש הזה ישב בבית-סוהר.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני, אני מציע לך, אל תדבר בחוצפה ובעזות מצח כנגד רבנים, מפני שאינך ראוי לכך.

דוד אזולאי: תירגע.

דניאל בנלולו: אני מבקש שתחזור בך.

דוד אזולאי: חבר שלך מהקואליציה מבקש ממך שתחזור בך, אז אני מציע לך שתחזור בך.

יצחק כהן: זה חבר שמאלני.

דניאל בנלולו: הוא לא עבריין.

דוד אזולאי: לשלגי יש שנאה לדתיים, כמו הבוס שלו, ולעדות המזרח.

דניאל בנלולו: אני מתנצל בשמו.

דוד אזולאי: ברשות

דוד אזולאי: כם, אני רוצה לקרוא את המכתב שנכתב על-ידי האדמו"ר רבי ברוך אבוחצירא לראש הממשלה, וכך הוא כותב לו: בשמי, אני החתום מטה, ובשם כל האדמו"רים והרבנים למשפחת אבוחצירא וכן רבנים יוצאי מרוקו, מוחים אנו נמרצות בפני ראש הממשלה על כך שקיפח עדה שלמה וגדולה בארץ-ישראל, בכך שלא מינה אף לא שר אחד מיוצאי מרוקו, דבר שלא היה כדוגמתו באף ממשלה אחרת מאז קום המדינה.

דוד אזולאי: גם השר שטרית הוא רק לקישוט.

גדעון סער: את זה כותב הרב אבוחצירא, או שאתה הוספת?

דוד אזולאי: איך אפשר להתעלם מהעדה הגדולה?

דוד אזולאי: אני הוספתי.

דוד אזולאי: אמרתי שאני הוספתי.

גדעון סער: גם הטעיתם את הרב - - -

דוד אזולאי: אני מציע לך, גדעון סער, נכון שאתה יושב-ראש הסיעה, אבל בזמן האחרון אתה מתחיל להתלהם.

גדעון סער: - - - של הסתה.

דוד אזולאי: אני מציע לך שתירגע, תחזיק את מקומך, תירגע ותפסיק להשתלח.

דוד אזולאי: אתה נבחרת בזכות הרבה יהודים מרוקאים, בזכות הרבה אדמו"רים, בזכות הרבה רבנים.

גדעון סער: תפסיקו עם החלוקה הזאת, תפסיקו עם הגזענות הזאת.

דוד אזולאי: אני מציע לך, גדעון סער, תירגע.

דוד אזולאי: אני מבין שרצית להיות שר ולא נתנו לך, אבל קיבלת פיצוי כיושב-ראש הסיעה.

דוד אזולאי: תירגע, מה לעשות?

דוד אזולאי: זה מה שיש.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אזולאי, זמנך תם.

אלי בן-מנחם: אנא ממך.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, הרשה לי רק לסיים את קריאת המכתב.

דוד אזולאי: אני רוצה, ברשותכם, לסיים את קריאת המכתב.

דוד אזולאי: שואל הרב אבוחצירא: איך אפשר להתעלם מהעדה הגדולה הנ"ל?

דוד אזולאי: אנו רואים זאת בחומרה רבה וסבורים שזאת הכרזת מלחמה נגד יוצאי מרוקו.

דוד אזולאי: זוהי פגיעה קשה בציבור גדול ועיוות חמור מאוד, ובמיוחד כאשר רוב הציבור הנ"ל הצביע עבור הליכוד והוא זה שגרם לכך שאתה תהיה ראש ממשלת ישראל.

דוד אזולאי: אנו מקווים שהמעוות יתוקן, ובמידה ולא, אנו נשקול קיום עצרות מחאה כנגד ראש הממשלה וממשלתו.

דוד אזולאי: בכבוד רב, האדמו"ר רבי ברוך אבוחצירא.

דוד אזולאי: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת יורי שטרן.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת רן כהן.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, ביקשו להביע אי-אמון בממשלה בשל הפרת הסטטוס-קוו בנושאי דת ובשל המצוקה הכלכלית-החברתית.

יורי שטרן: על הפרת הסטטוס-קוו בנושאי דת – איפה הופר הסטטוס-קוו?

יורי שטרן: למה אתם קוראים סטטוס-קוו?

יורי שטרן: האם סטטוס-קוו הוא מצב אבסורדי שבו יותר מרבע מיליון אזרחי המדינה לא יכולים להתחתן בשטחי מדינת ישראל?

יצחק כהן: יש מיליארד סינים שגם לא יכולים.

יורי שטרן: הם לא סינים.

יורי שטרן: הם אזרחי המדינה כמוך וכמוני.

יורי שטרן: הם אזרחי המדינה כמוך וכמוני.

יורי שטרן: לזה אתה קורא סטטוס-קוו?

יורי שטרן: זה דבר שהופר בשטח.

יורי שטרן: השתנו התנאים במדינת ישראל, ומי שדואג למעמדה של הדת היהודית במדינת ישראל, מי שרוצה שהמדינה תישאר מדינה יהודית, הצמודה למסורת ישראל, הוא זה שצריך לתת פתרונות מעשיים למצוקות האמיתיות של האוכלוסייה.

יורי שטרן: מי שלא עושה את זה הוא זה שמביא לקריסת הסטטוס-קוו.

יורי שטרן: אני מקווה מאוד שאתם תראו את המציאות ותראו את הדברים שעשו, במיוחד במשרד הפנים לאורך שנים.

יורי שטרן: טרטור בלתי פוסק של אנשים רבים, התעללות בהם, אנשים שלא יכולים להקים משפחה בארץ, אנשים שלא יכולים להזמין את קרוביהם או את חבריהם מחו"ל, אנשים שפתאום מודיעים להם ממשרד הפנים שמבטלים את אזרחותם.

יורי שטרן: למה הוא צריך להוכיח את חפותו ולא משרד הפנים צריך להוכיח שהחשש שלו מוצדק?

יורי שטרן: היו פה עיוותים רבים.

יורי שטרן: אילו העיוותים האלה היו באים לידי תיקון כשמפלגת ש"ס ישבה בראש המשרדים האלה, לא היינו מגיעים להסכמים של היום.

יצחק כהן: למפלגת ש"ס יש תורה.

יורי שטרן: אין לתורה שום קשר לזה.

יורי שטרן: זו לא תורה, זו ביורוקרטיה, זה זלזול בחיי אדם, זו אטימות חושים.

יורי שטרן: זה מה שזה היה.

יורי שטרן: לכן אני מברך את שינוי על כך שלמרות המצע הרדיקלי שלה היא הגיעה לפשרה אמיתית ובחרה, יחד עם שאר חברי הקואליציה, רק את הנושאים שיש להם השלכה על חיי היום-יום של האזרחים, על המצוקה האמיתית שלהם, שהמדינה חייבת לתת לה מענה.

יורי שטרן: אין בזה שום הפרה של הסטטוס-קוו אם אנחנו מדברים על האופי היהודי של המדינה.

יורי שטרן: להיפך, אני חוזר ואומר, שמי שלא פותר את הבעיות האלה מאיים על היהדות של מדינת ישראל.

יורי שטרן: הוא יוצר גטו של מיעוטים חדשים, הוא מייצר פה פצצות זמן, והדבר הזה היה הולך ומחמיר אם לא היינו מגיעים למצב שבו יש לפחות נכונות לתת תשובה אמיתית.

יורי שטרן: אני מקווה שהתשובה הזאת תינתן.

יורי שטרן: בקשר למצוקה החברתית-הכלכלית – קצת מוזר לי לשמוע מאנשים שישבו בממשלה דווקא כשאנחנו היינו באופוזיציה, שהם כבר מעלים את נושא המצוקה החברתית-הכלכלית באשמת הממשלה הזאת, שטרם התחילה לפעול.

יורי שטרן: הנושא הזה הוא התנאי לכך שהממשלה הזאת אכן תמלא את משימתה ותוכל לתפקד ולעבוד במשך כל הקדנציה הזאת.

יורי שטרן: אני מקווה מאוד שהממשלה הזאת תדע להפסיק את המדיניות האבסורדית, שגם מפלגת העבודה וגם ש"ס היו שותפות לה, של קיצוצי תקציב כל כמה חודשים, כאשר בכל מה שנוגע לעידוד הצמיחה הכלכלית, לעידוד הפעילות העסקית, לסיוע למגזר העסקי, שמייצר מקומות עבודה, מייצר תוצר ומייצר נכסים, היא לא עשתה.

יורי שטרן: המדיניות הנכונה היא להושיט יד לפיתוח כלכלי, להשקיע כסף באמת, לא בדיבורים, בתשתיות, להקל על המגזר העסקי, שיוכל להתקיים ולקיים את העובדים שלו, לקצץ בהוצאות הביורוקרטיות המיותרות ולא לפגוע יותר בשכבות החלשות, כי אין להן כבר גרוש לתת לשום תוכנית חיסכון נוספת.

יורי שטרן: לכן, מוקדם להביע אי-אמון בממשלה הזאת בנושא המצוקה החברתית והכלכלית, אבל הממשלה חייבת להשכיל ולגבש קו כלכלי שמעודד צמיחה וקו חברתי שלא הורס את חייהן של השכבות החלשות.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת יורי שטרן.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת רן כהן, הוקצבו לך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, האמת היא, שאילו היה אפשר להביע אי-אמון גם בממשלה וגם במציעים, הייתי עושה את זה היום מסיבה מאוד פשוטה - ראשית, משום שכל כך מיותר להגיש הצעת אי-אמון בממשלה אחרי שבוע, והזילות של הכלי הזה כל כך מיותרת, זה ממש חבל ומיותר.

רן כהן: דבר שני, שמעתי כאן את נאום האי-אמון של חבר הכנסת יצחק כהן.

רן כהן: באמת, אין גבול לבושה.

רן כהן: אין גבול לבושה?

רן כהן: מפלגה שישבה עד לא מזמן בממשלה, יצרה במו-ידיה את כל המצוקות האלה - ותיכף אומר עליהן כמה דברים בפרוטרוט - שהולכות ישר לכתובתו של חבר הכנסת יצחק כהן ולש"ס, והוא כבר עכשיו מתנער מכך ומטיל את האשמה על הממשלה הזאת, כאילו לא קרה דבר, ובשם זעקת שבירת הסטטוס-קוו.

רן כהן: מה נשבר?

רן כהן: מה השתנה בכלל?

רן כהן: הרי כלום לא השתנה, חוץ מהכיסאות שום דבר לא השתנה, אף אחד שהיה אסור לו להתחתן עוד לא התחתן, אף אחד שהיה אסור לו להתגרש עוד לא התגרש; כלום לא השתנה, אבל הם החליטו שיש שינוי בסטטוס-קוו.

גדעון סער: סטטוס-קוו שש"ס ממשיכה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, הדבר היחיד שהשתנה היום, ששינוי וש"ס מאשימים זה את זה, שכל אחד חושב שהשני לובש חולצות "ורסצ'ה".

רן כהן: אז תלבשו חולצות "ורסצ'ה" ותתעדנו על החולצות שלכם.

רן כהן: מה אתם רוצים, זה הדוכן בשביל חולצות "ורסצ'ה"?

רן כהן: באמת, כאילו אנחנו חסרי דאגות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אנחנו נימנע, אנחנו לא נצביע בעד האי-אמון הקלוקל הזה, ומובן שאנחנו גם לא נצביע אמון בממשלה הקלוקלת הזאת, אבל אולי כן ננצל את ההזדמנות, אדוני היושב-ראש ואדוני השר הנוכחים כאן, כדי לראות בעצם מה קרה.

רן כהן: תראו, היום התפרסם, שבמהלך שנת 2002 הורידו את תשלומי האבטלה למובטלים באופן דרסטי, גם בהיקפם - כלומר, כמה מקבל כל מובטל - וגם במספרם.

רן כהן: מספר המובטלים ירד ב-30%, מ-113,000 בתחילת 2002 ל-78,000 בסוף שנת 2002.

רן כהן: איזה רעיון זה היה?

רן כהן: שאם המובטלים לא יקבלו דמי אבטלה, ואם הם יקבלו פחות דמי אבטלה, הם ילכו לעבוד, ואז תהיה יותר תעסוקה.

רן כהן: מה קרה בסוף 2002?

רן כהן: יש יותר תעסוקה?

רן כהן: לא.

רן כהן: יש הרבה יותר מובטלים.

רן כהן: מה קרה, יש יותר רווחה?

רן כהן: לא.

רן כהן: חברת הרווחה נשברה והעוני גדל.

רן כהן: זה מה שקרה.

רן כהן: מדוע?

רן כהן: משום שאם ממשלה לא משקיעה בתשתיות, לא משקיעה בהאצה לעבודה ובעידוד ליציאה לעבודה ולא פותרת את הבעיות של המשק והחברה ביחד, שום ייסורים ושום הצלפות במגלב על הגב של המובטלים לא יכולים לשלוח אותם לעבודה שאיננה, כי הממשלה לא יוצרת עבודה, היא יוצרת אבטלה, ואבטלה יוצרת עוני.

רן כהן: אז על מה מלינים אנשי ש"ס?

רן כהן: ידיהם עשו את זה יחד עם ממשלת שרון.

רן כהן: עכשיו הצטרפה לזה גם שינוי בעונג רב.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, בינתיים קרה דבר נוסף, אותה הצלחה גם הביאה להצלחה כלכלית אדירה.

רן כהן: התפוקה לנפש היתה 17,000 דולר, והיא ירדה ל-15,000 דולר.

רן כהן: שיא הצלחותיה של מדינת ישראל והגניוס היהודי ביצירה.

רן כהן: זאת הכלכלה הקלוקלת וזאת החברה שהשחיתו לנו במדיניות הזאת.

רן כהן: עכשיו מה מסתבר?

רן כהן: שהיום באים אלינו באותן גזירות, באותה שיטה - פגיעה באותן השכבות, ריסוק של אותה חברת רווחה שריסקו עד עכשיו.

רן כהן: אז אולי, רבותי בממשלה, תראו את הנתונים, תתחילו לחשוב עליהם, אלוהים אדירים, תתחילו לראות בעיניים פקוחות למה אתם מובילים את העם שלנו: לעוד אבטלה, לעוד עוני, לעוד מצוקה; למה?

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: דבר אחרון, אני מסיים בזה, אדוני היושב-ראש, באמת מסיים.

רן כהן: כדי להמשיך את הקיפוח, היום גם התפרסם כמה השקיעה הממשלה מהתקציב של בנייה כפרית במשרד השיכון מעבר ל"קו הירוק" ובתוך "הקו הירוק".

רן כהן: מתוך 620 מיליון שקל, הממשלה השקיעה 340 מיליון שקל בחלק קטן של האוכלוסייה, במתנחלים מעבר ל"קו הירוק", לא למטרת הבטחת ביטחונם, אלא בבנייה, בשיכון.

רן כהן: איפה נמצאים חסרי הדיור והזוגות הצעירים שרוצים לבנות את חייהם במדינת ישראל?

רן כהן: בתוך "הקו הירוק", 197,000 משפחות נזקקות היום לקורת-גג.

רן כהן: אבל הן מקבלות קדחת, כי הממשלה החליטה להיות פרוטקציוניסטית, לתת את זה למתנחלים, לתת את זה מעבר ל"קו הירוק", וייקוב הדין את ההר; לגזול את התקציב מאזרחי מדינת ישראל ולהפוך אותם לסוג ב', כי הם בתוך "הקו הירוק", ולהעביר את התקציבים לאזרחים סוג א', שנמצאים בהתנחלויות.

רן כהן: לא לביטחונם, אני מדגיש - לקורת-גג, להנאותיהם, לרווחתם.

רן כהן: רבותי, אל תניפו לי את ההגדרה של הביטחון.

רן כהן: בשבוע האחרון נרצחו בחיפה, ובשבוע האחרון נרצחו גם בקריית-ארבע.

רן כהן: ואל תגידו לי שאתם עושים את זה מטעמים ביטחוניים או פטריוטיים.

רן כהן: זה אנטי-פטריוטי לשלוח את הכסף מעבר ל"קו הירוק"; צריך לבנות לאזרחי מדינת ישראל בתוכה.

רן כהן: ואם על זה הייתי יכול להגיש אי-אמון, הייתי מצביע היום אי-אמון בממשלה הזאת.

רן כהן: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

אלי בן-מנחם: הוקצבו לך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת אברהם רביץ.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר וחברי חברי הכנסת, ישבתי במליאה והלב נקרע, ולכן החלטתי לעשות מעשה שהוא אולי קצת משונה בכנסת, לדבר מתוך הלב ברצינות ובכנות.

ניסן סלומינסקי: מאז חתימת ההסכם הקואליציוני, אנחנו, המפד"ל, הציונות הדתית, מותקפת ללא הרף על-ידי חברי וידידי חברי הכנסת מהציבור החרדי.

ניסן סלומינסקי: ורק לפני דקות, כאשר הוצגה הצעת האי-אמון, שמענו את ידידי היקר יצחק כהן מאשים אותנו בנתינת יד - אם לא מעבר לזה - לחילול שבת המוני, לנישואי תערובת, לאכילת בשר חזיר, לנישואים אזרחיים, ומצד שני גם שמענו את דברי חברי שלגי, שדיבר על מהפכה אזרחית שלמה ודברים מהסוג הזה, דברים גם מכאן וגם מכאן שאין להם שחר, ועוד אעמוד עליהם.

ניסן סלומינסקי: מן הדין היינו צריכים לענות באותה מטבע לשון, באותה עוצמה ובאותה בוטות, ולפעמים ככה בא לך לענות באותה בוטות להתקפות עליך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו במפד"ל מצווים להושיט יד אוהבת לעבר אחינו מהציבור החרדי, בדיוק כמו שאנחנו מצווים להושיט יד אוהבת לאחינו מהציבור הכללי שמיוצג כאן על-ידי שינוי והעבודה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שבכנסת הזאת רק אנחנו, הציונות הדתית, מסוגלים להיות הגשר והקשר בין כל חלקי העם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו היחידים שמצד אחד יושבים ולומדים תורה, "שולחן ערוך", רבי עקיבא אייגר ו"קצות החושן", כמו אחינו מהציבור החרדי, ומצד שני אנחנו נמצאים באותו אוהל סיירים, באותו טנק, באותו מטוס, באותן יחידות מיוחדות, כמו הציבור הכללי.

ניסן סלומינסקי: ולכן קיבלנו על עצמנו להיות גשר בין כל חלקי העם המפולג והמפוצל הזה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב: אסור להושטת היד הזאת לעבר ציבור אחד לפגוע בהושטת היד לעבר הציבור האחר.

ניסן סלומינסקי: לכן, למרות ההתקפות הבוטות של חברי וידידי מהציבור החרדי, אני לא אשיב באותה מטבע, אלא אנסה לענות להם ברצינות, אחד לאחד, עד כמה שיספיק הזמן, ואני מקווה שכאשר המצב יירגע, אולי בעוד כמה חודשים, נוכל שוב לחזור ולשבת יחד.

ניסן סלומינסקי: לגופו של עניין, אין בהסכם הזה אף לא פגיעה אחת בסטטוס-קוו בנושא הדתי.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזאת הפעם הראשונה שמפלגה כמו שינוי, שמייצגת ציבור שחרת על דגלו דברים קשים מאוד בנושא הדתי, מחויבת לשמירת הסטטוס-קוו בכל הנושאים הדתיים, פרט למה שמפורט בהסכם, ואני אעמוד עליו בהמשך.

ניסן סלומינסקי: זה הישג אדיר, שלא רק שלא פוגע בסטטוס-קוו, אלא מחזק אותו כמו שלא היה אף פעם בכנסת ישראל, על-ידי ציבור כמו הציבור של שינוי.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף, אני חושב שזאת הפעם הראשונה שציבור כמו שינוי, יחד אתנו ועם הליכוד, בהסכם בכתב, כותב שהולכים להפעיל יום שבתון נוסף, יום ראשון, כדי למנוע חילולי שבת, כדי שאותם קניונים שהיו פתוחים בשבת, אותם משחקי כדורגל וכו', יועברו ליום ראשון ויאפשרו את השבת לגיבוש חיי המשפחה ולהעשרת חיי הרוח.

ניסן סלומינסקי: זה כתוב בהסכם שהם חתומים עליו.

ניסן סלומינסקי: לא היה דבר כזה, וודאי שלא רק שזאת לא פגיעה בסטטוס-קוו הדתי, אלא זה חיזוק נוסף לסטטוס-קוו.

משה גפני: ניסן, מכיוון שאני מעריך את כוונותיך הטובות, אני לא מגיב.

משה גפני: אתה יודע וכולם יודעים שאף אחד לא מתכוון לזה ברצינות.

דניאל בנלולו: הרב גפני, כבר למעלה מ-50% מהמשחקים מתבצעים, נותרו עוד 50%.

ניסן סלומינסקי: ידידי הרב גפני, אני יוצא מתוך הנחה פשוטה, שיהודים שחותמים על הסכם הם יהודים הגונים והם מתכוונים לקיים אותו.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שכגודל הסיכון גודל הסיכוי.

ניסן סלומינסקי: זה נכון, זה לא פשוט, ואנחנו הולכים בדחילו ורחימו.

ניסן סלומינסקי: אני שומע גם את אנשי שינוי ולבי נחמץ, כי גם מה שהם אומרים לא כתוב בהסכם.

ניסן סלומינסקי: אבל אני מניח שזה "מחלות הילדות", ואני מניח שתוך זמן-מה נמצא את הדרך לעבוד יחד עם שני החלקים.

ניסן סלומינסקי: ועכשיו לסעיפים עצמם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, זמנך תם, אז אנא ממך.

ניסן סלומינסקי: זמני תם עד כדי כך שאני אפילו לא יכול להגיע לסעיפים עצמם, אז אני רק אסיים את דברי.

ניסן סלומינסקי: אני מצטער, אני מוכן להמשיך את הדברים ובכל סעיף להראות שאין פגיעה בסטטוס-קוו, אבל היושב-ראש לא נותן לי.

ניסן סלומינסקי: אני פונה שוב לאחי משני הצדדים, מהצד החרדי ומהצד של שינוי ומפלגת העבודה, אף שהם עדיין לא בקואליציה.

ניסן סלומינסקי: אנו מנסים ליצור גשר בין כל חלקי העם היהודי.

ניסן סלומינסקי: אחדות העם היא ערך עליון, ערך חשוב מאוד בהלכה וביהדות, ואנחנו מכירים את הפסוק "ויהי בישרון מלך בהתאסף ראשי עם יחד שבטי ישראל" – אין הקדוש-ברוך-הוא מלך, אלא כל זמן שיש "יחד שבטי ישראל", שיש אחדות בעם.

ניסן סלומינסקי: ואומר אביי במסכת שבת, שאפילו עובדי עבודה זרה, חס ושלום, ושלום ביניהם; אני לא רוצה להמשיך, כדי לא לתת כאן פסוקים והלכות שאחר כך ישתמשו בהם לדברים שאני בוודאי לא רוצה.

ניסן סלומינסקי: אבל אתה בוודאי יודע עד כמה האחדות חשובה ויש לה ערך, גם כשהאחדות לא נמצאת, לצערנו, על טהרת הקדושה וההלכה.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, שכגודל הסיכון גודל הסיכוי.

ניסן סלומינסקי: נכון ששרי שינוי בדיבורים בימים האחרונים מצד אחד, ואתם אחי בהתקפות הבוטות שלכם מצד שני, לא מקלים עלינו, אבל אנחנו, המפד"ל, מאמינים, שבנחישות ובהתמדה נצליח לקרב את כל חלקי העם ולגבשם לעם אחד, גם אם יש מחלוקות.

ניסן סלומינסקי: אבל לפחות נהיה עם אחד, כי זה המפתח להתמודדות עם האויבים מבחוץ ועם הפערים הפנימיים.

ניסן סלומינסקי: זה התנאי גם לביאת גואל במהרה בימינו.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אברהם רביץ ידבר מהמקום.

אלי בן-מנחם: הוקצבו לך חמש דקות, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אחריו - חבר הכנסת עסאם מח'ול.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רביץ, אני מאחל לך החלמה מהירה מהניתוח.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, ראשית אני מתנצל בפני חברי הכנסת על שאני מדבר מן המקום, אבל גם זה יעבור.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, גם אני רוצה לומר כמה משפטים מתוך האמת הפנימית שלי, כפי שאמר קודמי, חבר הכנסת סלומינסקי.

אברהם רביץ: הרשו לי במבט היסטורי קצת.

אברהם רביץ: קראנו בתחילת ספר שמות, שזה עתה סיימנו אותו, את הסיפור "ויקם מלך חדש על מצרים אשר לא ידע את יוסף".

אברהם רביץ: יש לעניין הזה שני פירושים.

אברהם רביץ: הפירוש האחד: מלך חדש ממש, זה לא היה אותו פרעה.

אברהם רביץ: הפירוש האחר: חדש – שנתחדשו גזירותיו.

אברהם רביץ: הצד השווה שבהם, שכאשר מלך מרגיש שהוא חדש, כך או כך, בעצם הוא מרגיש שהוא חייב לגזור גזירות, כי אחרת איך ירגישו אותו?

אברהם רביץ: הייתי מאוד רוצה להיות אופטימי, כפי שדיבר לפני חבר הכנסת סלומינסקי.

אברהם רביץ: אבל אני כן שם לב וכן מרגיש בין השיטין דברים הנאמרים על-ידי המלך החדש, הזה או הזה.

אברהם רביץ: לא כך מתחילים בדרך חדשה ואופטימית.

אברהם רביץ: אתה לא הצלחת להגיע לקריאת הסעיפים, אני דווקא אעשה זאת בשבילך, ואולי אפילו תיהנה מכך.

אברהם רביץ: היו כמה סעיפים שהיו אבן היסוד של שינוי, שהיוו תנאים מקדימים להצטרפות לממשלה כלשהי.

אברהם רביץ: אני מוכרח לומר לכם, אנשי המפד"ל, שאתם לא ויתרתם, או כמעט ולא ויתרתם.

אברהם רביץ: מי שוויתר כאן זה שינוי.

אברהם רביץ: מוכרחים לומר את האמת.

אברהם רביץ: נושא אחד שבער בעצמותיו של חבר הכנסת לשעבר מר לפיד, השר היום, היה חוקה לישראל, וכמובן לנו יש מבט אחר לגבי חוקה לישראל.

אברהם רביץ: בעניין הזה אנחנו, במיוחד עם שאול יהלום, הובלנו מערכה במשך שנים, שחוקה לישראל לא תגרום בדרך אגב לאובדן זהותה של המדינה היהודית, ונאבקנו נגד הרעיון הזה, כי זה לא התקבל.

אברהם רביץ: הרעיון של חוקה לישראל קודם יחד על-ידי יוזמיו והוביל סכנה גדולה לעצם הישות שלנו כאן.

אברהם רביץ: והנה בעניין הזה, אני מציין זאת, שינוי חזרה אל הנוסחה הקודמת: כן חוקה, אבל בהסכמה.

אברהם רביץ: הדבר השני ששינוי חרתה על דגלה היה חוק טל.

אברהם רביץ: ישבנו בוועדות משותפות, ויודעים אנשי שינוי שבציבור החרדי עצמו קיימת התנגדות גדולה מאוד, ואולי יותר מאשר לשינוי, לחוק טל.

אברהם רביץ: גם בעניין הזה לא נאמר בשום מקום שמדינת ישראל תהפוך להיות מדינה שמי שרוצה להקדיש את חייו ללימוד תורה באמת - זו תהיה המדינה היחידה בעולם שבה לא יאפשרו לו את זה?

אברהם רביץ: לא.

אברהם רביץ: יש שם מלים.

אברהם רביץ: מכיוון שאני מאמין בבורא עולם, ויש הבטחה שלא תישכח מפי זרעו ומפי זרע זרעו עד עולם, לכן ימשיכו ללמוד תורה כאן, אלה שחפצים בכך, אלה שמקדישים את עצמם לכך, אלה שבאמת רואים בזה את המשימה ואת התכלית של עצם קיומנו.

אברהם רביץ: אבל היה דבר שלישי שבו לא עמדו בניסיון.

אברהם רביץ: אתם לא עמדתם בניסיון, קשה מאוד היה לכם, בזה הצלחתם, ולזה המפד"ל נתנה את ידה.

אברהם רביץ: ומהו הניסיון הזה?

אברהם רביץ: אקרא לכם אולי, ברשותכם, עוד פסוק אחד: "ויאמר אל עמו, הנה עם בני ישראל רב ועצום ממנו, הבה נתחכמה לו".

אברהם רביץ: לא יכולתם להתנתק מהססמה שלפי דעתי היא גזענית, היא רעה, בפסילת למעלה ממיליון אזרחי מדינת ישראל.

אברהם רביץ: אתם אנחנו לא יושבים?

אברהם רביץ: והיו לכם קצת היסוסים.

אברהם רביץ: אמרתם: עם יהדות התורה אולי כן, כי הם מעטים, אבל ש"ס, ריבונו של עולם, אלה הרבה אנשים.

אברהם רביץ: פן ירבה ופן יפרוץ.

אברהם רביץ: לא יכולתם להתגבר על הדבר הזה.

אברהם רביץ: כמה שנאה, כמה שנאה זה גרם לעם היושב בציון.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רביץ, אנא ממך, זמנך עבר.

אברהם רביץ: אולי, ברשותך, עוד דקה.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

אברהם רביץ: בעניין הזה, בניסיון הזה המפד"ל לא עמדה.

אברהם רביץ: עכשיו תרשו לי לומר מלה אחת על הליכוד.

אברהם רביץ: אנחנו ישבנו וניהלנו אתכם משא-ומתן, ואני רוצה לספר לכל חברי הכנסת כאן כיצד התנהל המשא-ומתן.

אברהם רביץ: אנחנו אפילו אמרנו, ואני דובר אמת, אני חולה אמת, אני אומר לכם, שלגבי הבעיות הקשות ביותר שגרמו, לפי דעתי ללא הצדקה, שליחים בלתי אחראיים, שלא גילו את האמת לאנשים בברית-המועצות מה מחכה להם כאן - וזה הביא לידי כך שאנחנו עומדים כיום באמת לפני בעיה.

אברהם רביץ: אנחנו דיברנו עם הרבנים שלנו, עם גדולי התורה.

אברהם רביץ: אתם יודעים מה?

אברהם רביץ: יש לזה פתרון הרבה יותר טוב מהפתרון שאתם הצעתם, לכולם הרבה יותר טוב.

אברהם רביץ: והנה אנחנו יושבים בישיבה, מסתדרים על הכול, מקבלים בפרצוף:

אברהם רביץ: אתם בוועדת הכספים לא תהיו; אכלנו אותה.

אברהם רביץ: זה היה הדבר העיקרי.

אברהם רביץ: לא התווכחנו על כיסאות.

אברהם רביץ: כמו משא-ומתן רגיל בין ג'נטלמנים, לא יותר מזה.

אברהם רביץ: גם לא דיברנו על כסף.

אברהם רביץ: לא הוזכרה המלה הזאת.

אברהם רביץ: שום דבר.

אברהם רביץ: ואומרים לנו ביום חמישי אחד: ביום ראשון אנחנו נשב ונסכם, והיתה קואליציה.

אברהם רביץ: היתה קואליציה של 69 חברי כנסת, יותר גדולה מאשר היום.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת רביץ.

אברהם רביץ: אני כבר מסיים.

אברהם רביץ: אני יודע שאני גולש מהזמן.

אברהם רביץ: אבל המון זמן לא דיברתי כאן.

אלי בן-מנחם: לכן הוספתי לך המון המון זמן.

אברהם רביץ: אני הייתי אשם אומנם, ולכן כנראה אני למעלה מן הזמן קצת.

אברהם רביץ: עוד מעט אני מסיים.

אברהם רביץ: באותו יום ראשון שאנחנו הכנו לא פראקים, אלא עט לחתימה, פשוט לא קיבלנו טלפון.

אברהם רביץ: יוק.

אברהם רביץ: עד היום לא קיבלנו טלפון, אפילו לא של התנצלות, כי מובן היה – ובזה אני מאשים את המפד"ל; אני לא רוצה כאן להלאות את הציבור ולספר סיפורים מי צודק, מי אמר מה, מי הבטיח מה; אני לא אעשה זאת ברבים, אבל אם מישהו מכם ירצה לדעת את האמת, הוא יוכל להגיע אליה.

אברהם רביץ: ללכת ולגרום לפסילה של למעלה ממיליון אזרחי מדינת ישראל, שהם אינם ראויים לשבת ליד השולחן הריק הזה?

אברהם רביץ: וזה היה במין "הבה נתחכמה לו".

אברהם רביץ: אבל אתם יודעים שיש, בסופו של דבר, שני פירושים: פן יפרוץ או כן יפרוץ.

אברהם רביץ: אני מבטיחכם: אנחנו נישאר כאן.

אברהם רביץ: ואם זה ידרוש מאתנו לחיות בעוני יותר עמוק, כך נחיה.

אברהם רביץ: אנחנו נהיה כאן למען המטרה שאנחנו רואים אותה קדושה: ללמוד תורה, לעסוק בתורה, לקיים את התורה ולקרב את כולם, את ישראל וגם את הגר הגר בתוכך – לקרב את כולם לאבינו שבשמים.

אברהם רביץ: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת אברהם רביץ.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת עסאם מח'ול.

אלי בן-מנחם: הוקצבו לך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת דוד טל.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במשפט אחד אגיד לחבר הכנסת סלומינסקי, שאמר שאנחנו עם אחד והתכוון לעם היהודי.

עסאם מח'ול: אני חושב שיש הרבה הטעיה באמירה הזאת.

עסאם מח'ול: יש כאן שני עמים, לפחות במובן החברתי, שהולכים ומתגבשים.

עסאם מח'ול: עם גדול של רעבים, של אנשים שחיים במצוקה, ועם אחר של מיעוטים, קומץ של מיעוט בחברה הישראלית, שמתעשר על חשבון המצוקה של האנשים האלה.

עסאם מח'ול: זאת האמת החברתית של מדינת ישראל 2003, וצריך לא רק לתאר את המצוקה אלא לבדוק מה הם מקורותיה.

עסאם מח'ול: מה האמת של המצוקה הזאת, של מי המצוקה הזאת, אדוני השר לפיד?

עסאם מח'ול: אני כבר דיברתי כאן על פונדמנטליזם ניאו-ליברלי-כלכלי שיושב בממשלה הזאת בדמותם של שינוי ושל שר האוצר נתניהו, יחד עם פונדמנטליזם לאומני מתלהם, ביטחוני, כובש ומתנחל בדמותם של ראש הממשלה, שר הביטחון, של הליכוד, של המפד"ל, של האיחוד הלאומני.

עסאם מח'ול: החיבור הזה, והגיע הזמן שכולם ידעו ויאבחנו את המחלה, החיבור הזה מסוכן מדי לחברה הישראלית, וצריך להתפטר ממנו ומהר, והשאלה היא לא של מאה שנים, מאה ימים של חסד.

עסאם מח'ול: כאן אנחנו מדברים על כרוניקה של מצוקה ידועה מראש.

עסאם מח'ול: כאן אנחנו רואים ממשלה שמנסה להסתיר את הקשר בין המדיניות שלה בתחום המדיני לבין המצוקה הכלכלית והחברתית, בין הביטחוני לבין החברתי-הכלכלי.

עסאם מח'ול: אנחנו צריכים להגיד לציבור את האמת, מה מקור המצוקה הזאת.

עסאם מח'ול: על-פי אומדני האוצר, עד סוף אוגוסט אשתקד, מלחמת שלום ההתנחלויות עלתה למשלם המסים הישראלי 50 מיליארד שקלים.

עסאם מח'ול: מאז ועד היום מדברים על תוספת של עוד 15 מיליארד שקלים עד 20 מיליארד שקלים.

עסאם מח'ול: זאת אומרת, עלות של כ-70 מיליארד שקלים, אתם מנסים לקלוט במה מדובר?

עסאם מח'ול: 70 מיליארד שקלים מוציאה הממשלה הזאת והממשלה הקודמת על מנת להרוס את התקווה לשלום ולהרוס את החברה הפלסטינית.

עסאם מח'ול: כדי לעשות את ההשוואה ולהבין במה מדובר, אם היינו מדברים על האופציה להקים מדינה פלסטינית, אני מניח שעלות הקמתה היתה מגיעה ל-10 מיליארדי שקלים, 15 מיליארד שקלים, במקרה שבוש מרוצה ומפת הדרכים יוצאת לדרך כפי שהוא היה אוהב.

עסאם מח'ול: 15 מיליארד שקל כדי להקים מדינה ולהגיע לשלום, ו-70 מיליארד שקלים אתם מבזבזים כדי להרוס את החברה הפלסטינית, כדי לחסל את התקווה של שני העמים לאיזה מוצא מדיני.

עסאם מח'ול: זאת האמת של הממשלה הזאת.

עסאם מח'ול: זו ממשלה שמוציאה את 70 מיליארד השקל כדי להגיד שאין מוצא, והיא מוציאה אותם כדי להגן על הכיבוש, כדי להגן על ההתנחלויות, כדי לשמר את ההתנחלויות ואת הפשע הזה, שהתחיל לפני למעלה מ-35 שנים.

עסאם מח'ול: זאת האמת של המלחמה, שהרמטכ"ל הכריז עוד בראש השנה שהיא תסתיים כאשר נחצוב בתודעה של כל ילד, שימו לב, של כל ילד פלסטיני, שעל-ידי התנגדות לכיבוש הישראלי לא ישיגו שום ויתור מדיני.

עסאם מח'ול: כדי לחצוב בתודעה מבזבזים את 70 מיליארד השקל.

עסאם מח'ול: והשאלה העומדת על הפרק, את מי אתם קוראים לשלם את המחיר של הפשע הנורא הזה?

עסאם מח'ול: מי משני העמים בישראל, העם של העשירים והעם של העניים, של אלה שחיים במצוקה, מי מהם נקרא לשלם את המחיר של העוולה הזאת?

עסאם מח'ול: אתם מנסים לגנוב את הכסף הזה, את התקציבים האלה מכיסיהם של מקבלי הקצבאות, של מקבלי קצבאות ילדים, של מקבלי קצבאות מובטלים, של מקבלי קצבאות של משפחות חד-הוריות, משם אתם מנסים לפצות על הפשע הזה ועל המחיר של הפשע הזה.

עסאם מח'ול: יותר ויותר ישראלים כבר מבינים, שאין אופציה להרעיב את העם הפלסטיני בלי להרעיב חלקים שהולכים ומתרחבים בציבור הישראלי.

עסאם מח'ול: תקראו את העיתונות הישראלית היום.

עסאם מח'ול: אין אופציה להשפיל את העם הפלסטיני בלי להשפיל מיליון וחצי אזרחי מדינת ישראל, יהודים בעיקר וערבים שחיים מתחת לקו העוני ומושפלים בגלל המדיניות הזאת שלכם.

עסאם מח'ול: מי שמשפיל את העם הפלסטיני ומנסה לפתור את הבעיה על-ידי השפלתו והרעבתו, ירעיב וישפיל את המשפחות החד-הוריות ואת העניים ואת הילדים החיים מתחת לקו העוני בישראל.

עסאם מח'ול: זאת המשוואה, ולא תוכלו לברוח ממנה, שום דבר לא יעזור לכם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת עסאם מח'ול, זמנך תם, תסיים בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת נושאת אתה בשורות איומות לציבור הישראלי בתחום החברתי והכלכלי.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת מביאה לקיטוב ולפערים בתוך החברה הישראלית, שלא היו כמותם אולי בכל העולם.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת מובילה באותו קו של טמטום, של אטימות, של התייחסות בבוז לסבלו של הציבור הרחב שנאנק תחת מדיניות המצוקה ומדיניות העוני וההרעבה שהיא מנהלת.

עסאם מח'ול: אני אומר, אדוני היושב-ראש, ובזה אני מסיים, אין בשורות לממשלה הזאת, אין בשורות לממשלה הזאת, והממשלה הזאת יכולה רק להוביל להעמקת העוני, להעמקת הפערים החברתיים, להעמקת האבטלה, המצוקה, ואלה אינם מכה משמים.

עסאם מח'ול: זו לא רק שאלה חברתית.

עסאם מח'ול: זו מהותה של הדמוקרטיה האמיתית, כי אין דמוקרטיה בלי שוויון, ואין שוויון בלי דמוקרטיה.

עסאם מח'ול: ועל מנת לחסום את הפונדמנטליזם הכלכלי והמדיני-ביטחוני הזה שמאיים על החברה הישראלית בדמות הממשלה הזאת, השנייה של שרון, הגיע הזמן שכל כוחות הדמוקרטיה, כל דמוקרט מישראל, כל מי שנפגע מהמדיניות הזאת, כל קורבן חברתי, כל מובטל, כל אדם שחי במצוקה, יצאו להגן על עתידם, להגן על עצמם, לחסום את דרכה של הממשלה הזאת ולהפיל אותה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת דוד טל, הוקצבו לך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אלי בן-מנחם: אני מבקש מכולם להשתדל לעמוד בזמן.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת טל, אני לא מתכוון אליך, אלא באופן כללי לכל הדוברים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: דיברו לפני הרבה, אבל אשתדל לקיים את מצוותו של היושב-ראש, אם אצליח.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לפנות לכבוד הרב רביץ ולחבר הכנסת עמרי שרון, גם אליך, בבקשה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני הרב, גם אנחנו ניהלנו משא-ומתן, הזמינו אותנו למשא-ומתן, ואנחנו מבינים, קיבלו 40 מנדטים, כל הכבוד, תשואות חן-חן, באמת כל הכבוד, מגיע להם.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל – איך אמרה לי היום חברה לסיעה – גם במאפיה יש כללים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ויש כללים, עמרי, יש כללים שלפיהם כשאתה מנהל משא-ומתן, גם אם אתה לא רוצה את הצד השני, לא רוצה לצרף אותו, אתה לא נותן לו להמתין עד בוש לטלפון.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני שומע עכשיו שסיעת יהדות התורה חיכתה לטלפון ועד היום הם לא קיבלו צלצול.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני מוכרח לומר, שגם אנחנו חשבנו שנקבל איזה טלפון, ועד היום לא קיבלנו צלצול.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אז גם תשובה שלילית היא תשובה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אפשר להרים טלפון: לא מתאים לנו הפעם, אולי בפעם הבאה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה בסדר גמור, אני בכלל לא כועס על זה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני לא יודע למה חברי מש"ס כועסים על זה; לא צריך לכעוס על זה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: פעם אמר לי מישהו: מי שסובל מחום, שלא ייכנס למטבח.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה מטבח פוליטי גדול, יש בו תהפוכות כאלה וכאלה - פעם אתה פה ופעם אתה שם וצריך להשלים עם זה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש איזה כללים במאפיה וגם פה צריכים להיות כללים, אבל הכללים האלה לא היו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אולי בפעם הבאה שמישהו יקים ממשלה יראו לכם איך צריך לנהל משא-ומתן, וגם אם לא ירצו את הליכוד יגידו: הפעם באמת אי-אפשר, לא יצא לנו וסליחה שלא יצא לנו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זו דרך נאותה לסיים את זה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להתמקד בנושא שהתמקדו בו חברי מש"ס, מפני שאני חושב שבגלל זה לא צריך לצאת כל כך מן הכלים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הליכוד זכה ב-40 מנדטים והקים ממשלה רחבה וגדולה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כאזרח מן השורה אני רוצה לאחל לו רק הצלחה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני מקווה ומייחל שתהיה הצלחה גדולה לממשלה הזאת, מפני שההצלחה של הממשלה הזאת תהיה ההצלחה של המדינה כולה, כי המדינה הזאת עומדת על עברי פי פחת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני חושב שכל אחד מאתנו היה רוצה לראות שאנחנו מדינת צדק ורווחה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל במקום מדינה של צדק ורווחה הגענו למדינה של צדקה ורווח: יש פה אנשים שעושים רווח, ויש אנשים אחרים שנזקקים לצדקה כל הזמן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני לא נגד צדקה, אני רק אומר שהעבודה הנפלאה שעושות העמותות זה החלק הבסיסי, המינימלי והאלמנטרי שהממשלה צריכה לעשות ולתת; מעבר לכך, בקומה השנייה צריכות לתת העמותות האחרות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לצערי זה לא קורה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה שקורה הוא שהמצוקות הולכות וגוברות והפערים הולכים ומתרחבים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: חברי שדיבר קודם הזכיר שהקשיחו את הקריטריונים בנושא האבטלה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני מתפלא שחבר הכנסת רן כהן מגלה את זה רק עכשיו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זה לא דבר חדש.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בשלוש-ארבע השנים האחרונות הביא האוצר לוועדת הכספים את עניין הקשחת הקריטריונים פעם אחר פעם אחר פעם, ולצערנו אנחנו מתנהלים פה על-פי החליל של האוצר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה לא אישרנו?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כמעט כל דבר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני רוצה להזכיר לכם, רבותי חברי הכנסת, שבחוק ההסדרים אישרנו כמעט את כל מה שהם רצו, ולו רק שהמדינה תצא מהמצוקה הנוראה הזאת ומהשבר הגדול הזה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אבל זה לא עוזר, כנראה הדרך שלהם לא טובה.

עסאם מח'ול: חוק ההסדרים הוא השבר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: השבר הגדול הזה נוצר כתוצאה ממהלכים לא טובים של אנשי האוצר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה לעשות, צריך להודות על האמת ולשנות כיוון.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מישהו מהחברים כאן דיבר על כך שצריך לעזור למגזר העסקי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני לא מתנגד לעזור למגזר העסקי, אבל אני רוצה להזכיר לכם, שב-15 השנים האחרונות מדינת ישראל העבירה 120 מיליארד שקל למגזר העסקי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה יצא לנו מזה?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה קיבלנו?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: "א קרענק" קיבלנו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה קיבלנו?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: במקום לקבל יותר מקומות עבודה, כשזו היתה המטרה, במקום לוודא שמייצרים יותר מקומות עבודה ואנשים עוברים ממעגל האבטלה למעגל העבודה, יותר ויותר אנשים נזרקו ממעגל העבודה אל מעגל האבטלה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ככל שעבר הזמן גדל מספרם של האנשים שהפכו למובטלים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני רוצה להזכיר לכם, שיש פה דבר נורא ואיום.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כל אחד מאתנו האזרחים משלם בדמי הביטוח הלאומי שלו חלק מהסכום שמועבר לקרן לאבטלה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אדוני שר החקלאות, זה דומה לכך שאתה משלם פרמיה לביטוח הרכב שלך, ואם הרכב שלך נפגע, חס וחלילה, אתה מבקש פיצוי, כי כל השנים אתה משלם לזה, מורידים לך כל הזמן פרמיות, מורידים ומורידים, כדי שאם חס וחלילה הרכב ייפגע, יהיה מי שישלם.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ראו מה קורה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני משלם ומשלם כל הזמן - אני מדבר על האזרחים - אבל ברגע שמגיע הזמן לקבל את הכסף, מקשיחים לי את הקריטריונים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: פעם היו מספיקים לי שישה חודשים כדי לזכות בדמי אבטלה, עכשיו זה כבר 12 חודשים; פעם הייתי יכול לקבל חצי שנה, עכשיו נותנים זאת לפי גילים שונים ופחות ופחות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הדבר הזה לא נגמר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אומרים לי שרוצים לפטר עובדים מהמגזר הציבורי, מדברים על 60,000, 50,000, 30,000, 10,000, לא משנה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני רוצה להזכיר לכם, שיותר מ-50% במגזר הציבורי משתכרים בקושי שכר מינימום.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מה תעשו?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תפטרו אותם - פיטרתם, לאחר מכן צריך לתת דמי אבטלה, לאחר מכן צריך לתת הבטחת הכנסה, לאחר מכן צריך לתחזק אותם כל הזמן, וחוזר חלילה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: די עם הגזירות הללו, צריך לחשוב על דרך אחרת, ויש דרכים אחרות, ובעבר הצענו דרכים אחרות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני אהיה פה כמו קאטו, ואני שב ופונה אל ראשי האוצר ואומר: לפנינו מלחמה גדולה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: זו לא המלחמה נגד עירק, זו המלחמה בשוק השחור.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש שם הרבה מאוד כספים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לדעת האוצר, יש הסוברים שמדובר ב-50 מיליארד, יש הסוברים שמדובר ב-70 מיליארד; מנהל המכס מדבר על 100 מיליארד.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: גם אם זה רק 50 מיליארד, אם חלק מהכסף הזה ייכנס לקופת האוצר וחלק אחר ייכנס לשוק ההון, זה יניע את גלגלי המשק ויעשה את מה שצריך לעשות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: מעבר לזה, אדוני היושב-ראש, היות שזמני קצר ואני לא יכול להוסיף, רק אומר שהממשלה הזאת צריכה לראות בשום שכל איך לא לגרד יותר מן העניים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בהצעת התקציב האחרונה היא הגישה הצעה לקיצוץ של 5.2 מיליארדי שקל מילדים, ממשפחות חד-הוריות ומזקנים, והקפיאה את שכר המינימום הרבה פעמים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ומה קרה?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: היתה רק עליית מחירים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני רוצה להזכיר לכם, שגם היתה שחיקה של 4% בשכר של המגזר הציבורי, מעבר לשחיקה של 3.2% של כלל המשק.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: הדעת אינה סובלת שיעשו מהלכים חפוזים כאלה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אנשי ההון, שיש להם תמיד הכושר והיכולת ללחוץ על אנשי האוצר ועל אנשי הממשלה, הם אלה שיצאו נשכרים, הם אלה שילכו ויתעשרו.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לעומת זאת, האנשים בשכבות החלשות והעניות יחטפו את המכה מהממשלה פעם אחר פעם.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת דוד טל.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אלי בן-מנחם: הוקצבו לך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בבחירות האחרונות נשבר שיא עולמי.

ג'מאל זחאלקה: בדרך כלל מפלגות מבטיחות בבחירות וממשלות לא מקיימות.

ג'מאל זחאלקה: למשל, בבחירות לפני האחרונות הבטיחו שלום וביטחון, ולא היה לא שלום ולא ביטחון.

ג'מאל זחאלקה: לפני כן אמרו: כלכלה נכונה; היתה כלכלה גרועה, ובכל שנה אותו דבר.

ג'מאל זחאלקה: הפעם היו מאוד צנועים בהבטחות, הבטיחו לנו שרון.

ג'מאל זחאלקה: ססמת הליכוד בבחירות היתה: העם רוצה שרון.

ג'מאל זחאלקה: הקו העיקרי של הליכוד במערכת הבחירות היה, ששרון יהיה ראש הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: ההבטחה הזאת באמת קוימה בזמן שיא ובתקופה מאוד קצרה, איך שנגמרו הבחירות ההבטחה קוימה: שרון ועוד 37 אנשים מהליכוד היוו את חוט השדרה של הממשלה שקמה לפנינו.

ג'מאל זחאלקה: רוב דוברי האופוזיציה בכו על כך שלא צירפו אותם לממשלה.

ג'מאל זחאלקה: לכל האנשים שבכו את הבכי הזה לפני כמה ימים אני קורא: לא לחכות לפתחה של הממשלה הזאת, לא להתקרב אליה, אלא להישאר באופוזיציה.

ג'מאל זחאלקה: לא שמעתי אף דובר מש"ס, או ממפלגת העבודה, או מיהדות התורה, שהבטיחו לנו שהם יישארו אופוזיציה לממשלה הרעה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: נושא האי-אמון הוא הפרת הסטטוס-קוו בענייני דת ומדינה והמצוקה הכלכלית-החברתית.

ג'מאל זחאלקה: יש עוד אלף סיבות להציע אי-אמון בממשלה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אפילו קריאה - בלי לראות את מעשיה של הממשלה - בקווי היסוד שלה, מביאה למסקנה שצריך להציע אי-אמון בה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה להתערב בנושא הפרת הסטטוס-קוו בענייני דת ומדינה.

ג'מאל זחאלקה: אני רק רוצה להגיד, שאנחנו מציעים חלופה - הפרדת דת ומדינה.

ג'מאל זחאלקה: לזה לא מוכנים אפילו החילונים בשינוי.

ג'מאל זחאלקה: המצוקה הכלכלית-החברתית היא בחלקה הגדול, ברובה, תוצאה של המצב הפוליטי.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת לא מציעה שום תקווה לשינוי בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: שרון הוא אותו שרון.

ג'מאל זחאלקה: שרון שהבטיחו לנו בבחירות הוא אותו שרון כמו בעבר - שרון שכל מעשיו היו סתימת כל פתח אפשרי לשינוי כאשר היה סיכוי לצאת מהעימות או ממעגל הדמים, באופן סיסטמתי.

ג'מאל זחאלקה: כל פעם שהתעוררה איזו תקווה לצאת מהמצב, הוא ועמיתיו מהממשלה נתקפו ב-"PEACE פוביה".

ג'מאל זחאלקה: כל דיבור על שלום הכניס אותם לפוביה רצינית ביותר, והם עשו מעשים שמנעו את האפשרות הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אם נבדוק מה קרה בשנתיים האחרונות, נראה את הסיכול הממוקד, כפי שקראו לו, ואני מדבר על מעשי ההתנקשות ועל הרצח המתוכנן של מנהיגים פלסטינים.

ג'מאל זחאלקה: זה נעשה במקרים רבים כשכבר שרר שקט וכשנפתחה אפשרות למשא-ומתן.

ג'מאל זחאלקה: זה נעשה בזדון, כדי למנוע קיום אפשרויות כאלה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת ממשיכה בהתנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: דיברו כאן על משרד הבינוי והשיכון.

ג'מאל זחאלקה: מחצית מהתקציב של בנייה כפרית הולך לשטחים.

ג'מאל זחאלקה: האם אתם יודעים איזה אחוז מהבנייה הכפרית קיים במגזר הערבי?

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם שזה פחות מ-1%.

ג'מאל זחאלקה: אם כל תושב בהתנחלויות מקבל פי-17 מאזרח ישראלי ממוצע, הרי כל תושב בהתנחלויות מקבל פי-170 מכל אזרח ערבי בארץ מבחינת התקצוב של משרד הבינוי והשיכון.

ג'מאל זחאלקה: כפי שאמרו חלק מהדוברים הקודמים וכפי שציין חבר הכנסת עסאם מח'ול, ההרס שהממשלה הזאת גרמה וממשיכה לגרום לחברה הפלסטינית הוא לא ייאמן.

ג'מאל זחאלקה: 60% מכוח העבודה הפלסטיני במצב של אבטלה.

ג'מאל זחאלקה: הרס התשתיות, ההרס המתוכנן של החינוך, של הכבישים ושל החקלאות זה הרס סיסטמתי של החברה הפלסטינית, וזה הרס מתוכנן.

ג'מאל זחאלקה: לא מדובר רק בתגובה על מעשה זה או אחר, אלא יש להרס הזה מטרה, והיא להביא את החברה הפלסטינית למצב של אפס, לגרום לכך שהפלסטינים יוותרו על דרישותיהם הפוליטיות, כאשר הדרישה היחידה שלהם היא לנהל חיי יום-יום רגילים.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת זחאלקה, זמנך הסתיים.

ג'מאל זחאלקה: לכן, כיוון שזו ממשלה שממשיכה את העימות, שממשיכה את הדיכוי, שממשיכה את הרס הבתים, שממשיכה את הרצח ואת ההרג בשטחים, אסור לתת בה אמון.

ג'מאל זחאלקה: זו ממשלה של תאצ'ריזם חברתי-כלכלי ושל דרוויניזם חברתי.

ג'מאל זחאלקה: זו ממשלה שמצהירה שהיא רוצה להביא לפיטורים המוניים במשק, לקיצוץ בקצבאות ילדים ולפגיעה בשכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: לכן זו ממשלה שאסור לתת בה אמון.

ג'מאל זחאלקה: ממשלה שכל מה שיש לה להגיד על שוויון האוכלוסייה הערבית זה שהיא תלמד את הנושא - זו ממשלה שאסור לתת בה אמון.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לכל חברי הכנסת להצביע אי-אמון בממשלה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אלי בן-מנחם: יש לך חמש דקות.

אלי בן-מנחם: אחריו ידבר שר המשפטים, יוסף טומי לפיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנושא הוא אי-אמון והפרת הסטטוס-קוו מצד הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר מדובר בסטטוס-קוו של הסיעות היהודיות הדתיות, הדבר מראה שכנראה יש לנו שותפים חדשים לעושק, לעוול ולמדיניות שמעולם לא התחשבה בתושבים בכלל, במיוחד מהמגזר החלש, ובוודאי לא בתושבים יראי השמים ובאנשי הדת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה הזאת מחדשת חידושים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עכשיו רואים שהיא התחילה להרוס גם מסגדים - מסגדים קיימים, מתפקדים וחיים, שמתפללים בהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממילא על מסגדים שהיו נטושים או שהיו קיימים עשרות שנים והרסו אותם בארבע-חמש השנים האחרונות, היו אומרים שאלה מסגדים שלא התפללו בהם, שאלה מסגדים שנסגרו או ננטשו, וגם התכחשו לעניין ואמרו שלא יודעים מי הרס אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרו שהמשטרה חוקרת בעניין ושהיא ממשיכה לחקור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני חמש שנים הרסו את המסגד באום אל-פרג', ליד בן-עמי, מול בית-החולים בנהרייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני ארבע שנים הרסו מסגד בחוף הים, ליד מושב שממוקם דרומית לחדרה, ששכחתי את שמו.

ג'מאל זחאלקה: מסגד צרפנד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, עוד לפני צרפנד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את צרפנד, שהוא ליד הבונים, הרסו שנה לאחר מכן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחר כך הרסו את המסגד בפלוגות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה מסגדים שהיו קיימים משנת 1948, והם נשארו עומדים על תלם עד שבאו פושעים והרסו אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה וגם המשטרה אמרו שהם חוקרים את מעשי הפשע ושהם לא יעברו לסדר-היום עד שהעניין ייפתר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החקירות לא הביאו עמן תוצאות, אף שכל ילד וכל חובב יכולים היו להגיע בקלות למסקנות ולתוצאות חקירה, כי היו שם עקבות של בולדוזר, של דחפור ושל האנשים שהיו במקום יום לפני ויום אחרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם צריך לסכם את זה במלה אחת, אפשר לומר שכל המסגדים נהרסו בידיעת מינהל מקרקעי ישראל, שטען לבעלות על המקום ועל המקומות הקדושים, ואשר התנגד לכל תהליך של שיפוץ, בנייה או שחזור, שלא כמו כל בעל רכוש אחר שהיה רוצה מן הסתם לשקם את הרכוש שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם המינהל הוא בעל המבנים האלה - כאשר יד פושעת הורסת אותם באישון לילה, לכאורה למינהל צריך להיות רצון לשמר את המבנים, לשקם אותם ולהחזיר את המצב לקדמותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק שזה לא נעשה, אלא שהמינהל עמד מנגד ומנע את שיקומם של מסגדים אלה ואת בנייתם מחדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה היה המצב עד לפני שבועות אחדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני כחודש-חודשיים התבשרנו שהתחילו להרוס גם מסגדים שהם מסגדים לכאורה חדשים, קיימים וחיים, בטענה שלא היה להם רשיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מדבר על המסגד בתל אל-מלח בנגב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, תל אל-מלח הוא אחד הכפרים הבלתי-מוכרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתגוררות בו יותר מ-2,000 נפשות שמתפללות במסגד הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין להם שם רשיונות בנייה בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם לא יכולים להשיג רשיון לא לבית ולא למסגד ולא לאף מקום אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר שהמסגד שוקם בצורה כלשהי באופן מינימלי, כדי שאפשר יהיה לקיים תפילות, עמדו להרוס אותו בפעם השנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בא בית-המשפט - וכנראה נצטרך הרבה את עזרתה של מכונת הצדק הנקראת בתי-משפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה לעשות, פעם עותרים לבג"ץ בעניין הביטוח הלאומי, בעניין משפחות מרובות ילדים ובעניין הקצבאות שבהם מפלים לרעה את הציבור הערבי ואת הציבור הדתי, ופעם עותרים לבתי-משפט כדי למנוע הריסת מסגדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, היה שם פסק-דין מאלף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השופטת הנכבדה אמרה, שלא יכול להיות שדווקא את בית התפילה הורסים, כאשר היישוב כולו בלתי מוכר ובלתי חוקי, ויש אנשים שחיים שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא חס וחלילה לא התכוונה להרס 2,000 בתים נוסף על המסגד, אלא שהפתרון צריך להיות שגם ל-2,000-3,000 הבתים וגם למסגד עצמו יהיה פתרון חוקי ושפוי, כאשר הריסה איננה הפתרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר, שהאיום הזה של הריסת מסגדים הגיע עכשיו גם לעיר נצרת, ואני מפנה את הדברים לראש הממשלה היושב מולי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראש הממשלה, העניין של המסגד בנצרת נגמר והסתיים בשתי החלטות של ועדות שרים בשתי הממשלות הקודמות מלפני שבע שנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היתה שם פשרה שהתקבלה על דעת כולם, כ-ו-ל-ם, תושבי נצרת, מוסלמים, נוצרים, המפלגות הערביות, ועדת המעקב, ארגון הגג, ישיבות על החלטות ממשלה, והכול הסתיים בשלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פתאום, לפני שנה, אנחנו שומעים שמר בוש מתערב, מרים טלפונים, מזמין את ממשלת שרון לא לאפשר את בניית המסגד.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מסיים, אדוני, רק עוד שני משפטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומרים שגם הווטיקן התערב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פתאום הווטיקן ובוש מחיים לנו את אש המחלוקת, וממשלת שרון ממנה ועדה חדשה, בוחשת בקדירה ורוצה עכשיו להרוס גם בתוך נצרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל, את מי זה משרת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: או שמא מר שרון רוצה לומר לבוש, לא רק אתה הורס בבגדד ובאפגניסטן ולוחם באסלאם ובמוסלמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם אני עושה את זה אצלי, אפילו בתוך העיר הערבית הגדולה ביותר, בנצרת, במרכז העיר, אני הורס התחלות בנייה שנבנו לפני שנייה ושהיו בקונסנסוס, כאשר כל הציבור מסכים לזה, גם דתיים, גם נוצרים, גם מוסלמים, אני מפר את הקונסנסוס הזה ויוזם עכשיו הריסות חדשות.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר, שממשלה שמבעירה אש בדרך הזאת ואיננה מראה מינימום של שפיות ושל שמירת הסטטוס-קוו, שהוסכם עליו והוא מקובל על כל תושבי מדינת ישראל, ערבים, נוצרים, מוסלמים, יהודים, ממשלות ישראל קודמות, ממשלה כזו איננה ראויה לאמון, ואנחנו נצביע כמובן אי-אמון בה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, עברת את חמש הדקות בלמעלה משתי דקות.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: את הדיון פתח חבר הכנסת, השר גדעון עזרא, ויסגור אותו בשם הממשלה השר יוסף טומי לפיד.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, וייקח את זמנו.

ראובן ריבלין: כשר אתה יכול לדבר כמה שאתה רוצה.

המשפטים יוסף לפיד: אדוני ראש הממשלה, אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי, אני מבין לרוחו של חבר הכנסת ליצמן, למה הוא מתייצב בראש התביעה המגוחכת הזאת שבוע ימים אחרי הקמתה של ממשלה, להביע בה אי-אמון.

המשפטים יוסף לפיד: אין זה אלא שחבר הכנסת ליצמן גילה, שנותרו כמה מאות מיליוני שקלים בקופת המדינה שהוא לא הספיק להעביר לחבריו, והוא רוצה למלא אחר החסר.

המשפטים יוסף לפיד: מה שבטוח הוא, שאילו עניינה של היהדות עניין את ש"ס ואת יהדות התורה, הם ודאי לא היו מגישים הצעת אי-אמון.

המשפטים יוסף לפיד: אם קרה דבר טוב לעניין היהודי בתקופה האחרונה, זו הקמתה של ממשלה שבה נעשה ניסיון היסטורי לשיתוף פעולה בין המחנה החילוני לבין המחנה הדתי, ואנשים דתיים היו צריכים לברך על כך.

המשפטים יוסף לפיד: הניסיון של המפד"ל לצאת לקראתנו בחזרה מהג'ונגל שאליו היא נקלעה לתוך הקונסנסוס הלאומי הציוני היהודי הטוב, זה מעשה שאתם הייתם צריכים לברך עליו, ואתם הייתם צריכים לשמוח ששינוי הסכימה לחתום עם המפד"ל על הסכם שאומנם לא מספק את כל המאוויים שלנו, אבל מאפשר שיתוף פעולה בין שני המחנות הגדולים במדינה הזאת.

המשפטים יוסף לפיד: אבל לא היהדות חשובה לכם אלא כל מה שגרפתם כשהייתם בשלטון ועכשיו ברח לכם בין האצבעות.

המשפטים יוסף לפיד: זה מה שמעניין אתכם, לא טובתו של העניין היהודי.

המשפטים יוסף לפיד: המצב של העניין היהודי השתפר לאין שיעור.

המשפטים יוסף לפיד: רבותי, הרכבת החליפה פסים, והיא נוסעת בכיוון חדש - - -

יצחק וקנין: לתהום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, הפנה את פניך לכיוון הבמה, בבקשה.

המשפטים יוסף לפיד: היא עדיין לא הגיעה לכל התחנות, אבל היא מתקדמת בכיוון הנכון, ואתם עכשיו חשים שהשאירו אתכם בתחנה, עם המזוודה שלכם.

משולם נהרי: כן, ממש.

יעקב מרגי: עם הפטרונות.

המשפטים יוסף לפיד: רבותי, ממשלת ליכוד-האיחוד הלאומי-שינוי-מפד"ל תקדם את השלום - -

יצחק וקנין: את הגזענות.

המשפטים יוסף לפיד: - - תקדם את הכלכלה, תקדם את ההבנה בין החזית החזקה מאוד של החילוניות הישראלית לבין אותם יהודים דתיים שרוצים בהידברות ובהבנה.

המשפטים יוסף לפיד: וזה שזה מרגיז אתכם, זה רק מוכיח עד כמה יצאנו לדרך הנכונה, ואתם תצטרכו להתחיל לעבוד לפרנסתכם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי.

המשפטים יוסף לפיד: אדוני היושב-ראש, אני לא אנצל את זמני – זו הפעם הראשונה אני נואם בלי הגבלת זמן, ואני לא אנצל זאת לרעה.

המשפטים יוסף לפיד: אני אומר לציבור בישראל, שאנחנו עושים היסטוריה, אנחנו מנסים לאחד את העם תחת הדגל הציוני של אנשים שמתגייסים לצה"ל - - -

יצחק כהן: - - -

המשפטים יוסף לפיד: לצה"ל.

המשפטים יוסף לפיד: שמעתם על צה"ל?

המשפטים יוסף לפיד: מישהו סיפר לכם על צה"ל?

המשפטים יוסף לפיד: מישהו סיפר לכם על מילואים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי.

המשפטים יוסף לפיד: מישהו סיפר לכם על עבודה?

המשפטים יוסף לפיד: מישהו סיפר לכם על תשלום מס הכנסה?

המשפטים יוסף לפיד: כל מה שאתם יודעים זה רק לקחת כסף מהציבור לצרכים שלכם.

ראובן ריבלין: רק רגע, אדוני השר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני לא אקרא לסדר, אבל מי שיצעק לא יקבל רשות דיבור, אני אומר לכם, זו תהיה הסנקציה.

ראובן ריבלין: מותר לקרוא קריאות ביניים במשורה, הוא יאמר כל מה שהוא רוצה לומר.

ראובן ריבלין: אני זוכר מה אמר יצחק כהן רק לפני שעה לא ארוכה, דברים שצרבו וצרמו, הכו והכאיבו, וכולם שמעו.

יעקב מרגי: אמרו שאנחנו גנבים.

ראובן ריבלין: אמרו יותר גרוע.

ראובן ריבלין: אמרו: שונאי ישראל.

ראובן ריבלין: אז אנא מכם, לשבת עכשיו ולתת לשר לסיים את דבריו.

המשפטים יוסף לפיד: רבותי, הממשלה הזאת היא הדבר הטוב ביותר שקרה לעם היהודי זה שנות דור - - -

נסים זאב: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, שב.

המשפטים יוסף לפיד: חסר רק עוד דבר אחד, ואני פונה שוב אל חבר הכנסת מצנע - אני פונה אליך, מה שחסר בממשלה הזאת זה רק שאתם תצטרפו אליה, ואז נחזק גם את מחנה השלום, גם את הכלכלה הישראלית וגם את החילוניות.

המשפטים יוסף לפיד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר טומי לפיד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ההצבעה האלקטרונית עדיין אינה תקינה, ולכן פעם נוספת ניגש להצבעה בהרמת יד.

ראובן ריבלין: לפני ההצבעה, תקנה 54 מדברת על הודעה אישית, שבדרך כלל ניתנת בסוף הישיבה.

ראובן ריבלין: אבל חבר הכנסת ליצמן, שאותו הזכירו בשמו מספר לא מועט של חברים, מבקש לומר דבר לפני ההצבעה, שכן הדבר יכול להשפיע על ההצבעה, ולכן אני מאפשר לו לפרש את תקנה 54 ברוח זו.

ראובן ריבלין: בבקשה, חצי דקה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, היות שסיעת יהדות התורה החליטה להגיש הצעת חוק כי בעת הגשת אי-אמון לא יהיה צורך להודיע על מועמדות לראש הממשלה, אני רוצה להודיע שאני מוריד את מועמדתי לראשות הממשלה, ושאלתי המשפטית, האם אז מתקיימת הצבעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, התעוררה פה סוגיה מאוד מעניינת.

ראובן ריבלין: אם לא יהיה שקט פה - - -

רן כהן: - - - תוריד את האי-אמון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן.

ראובן ריבלין: עוד יצחק כהן מדבר, ואתה מגיע.

ראובן ריבלין: הכוהנים השתלטו על העזרה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת ליצמן הודיע שהוא לא רואה את עצמו, אם תיפול הממשלה, כמועמד לראשות ממשלה, ונשאלת השאלה אם האי-אמון עומד, אם בכלל אנחנו צריכים להצביע עליו.

ראובן ריבלין: שאלה זו אני מעביר ליועצת המשפטית.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הממשלה, אתם מפריעים לי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן.

יוסי שריד: יש עוד שאלה - - -

ראובן ריבלין: זאת סכנה גדולה.

ראובן ריבלין: ולכן, האם הצעת האי-אמון לא צריכה להיות קונסטרוקטיבית?

ראובן ריבלין: כדי להסיר כל ספק מלב, אני לא מאפשר לליצמן לחזור בו מהודעתו, ואם הממשלה תיפול, הוא יהיה ראש הממשלה, על אפו ועל חמתו.

ראובן ריבלין: אני אבקש מהיועצת המשפטית לבוא ולומר לי.

יעקב ליצמן: קיבלתי שחרור.

ראובן ריבלין: אני לא משחרר אותך מתפקידך, חבר הכנסת ליצמן.

ראובן ריבלין: סוף מעשה במחשבה תחילה, ואדוני היה צריך לחשוב על כך מראש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רן כהן: הוא יהיה ראש ממשלת צללים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, אתה עולה על יצחק כהן.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, החוק קובע, אני מפנה לסעיף 28(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, כי הבעת אי-אמון בממשלה תיעשה בהחלטה של הכנסת ברוב חבריה - דהיינו, לפחות 61 חברים - לבקש מנשיא המדינה להטיל את הרכבת הממשלה על חבר כנסת פלוני, שהסכים לכך בכתב.

גדעון סער: דהיינו, אין הבעת אי-אמון ללא האלמנט הזה.

גדעון סער: זה פשוט לא ניתן.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: הואיל והשכלתי לקרוא את הסעיף באותה מידה, והואיל והיועצת המשפטית נמצאת פה, אם יש לה תשובה על אתר, תמסור לי.

ראובן ריבלין: אם יש לה תשובה על אתר, אני מייד אתן את תשובתי.

ראובן ריבלין: ובכן, כפי שגם אני חשבתי, יש כאן למעשה הודעה על ביטול הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת מש"ס, אתם - - -

מאיר פרוש: לא מוותרים על האי-אמון.

משה גפני: - - -

קריאות: - - -

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, נא לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, נא לשבת.

אחמד טיבי: - - -

ראובן ריבלין: אני רואה שאתה מסייע לרב פרוש, חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: אני רואה שיש פה בכלל סנהדרין חדשה.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם, רבותי, שמעתי את היועצת המשפטית וגם השכלתי לקרוא את סעיף 54 לחוק-יסוד: הממשלה.

ראובן ריבלין: על אף זאת, ומשום שהעניין לא ברור, ומשום שהכנסת כולה באה לכאן כדי להצביע אי-אמון בממשלה או להצביע אמון בממשלה, הכול לפי גישת חברי הכנסת, אני בכל זאת מצביע.

גדעון סער: צריך לנהוג במוסד של אי-אמון כפי שהוא נקבע בחוק.

ראובן ריבלין: שמעתי אותך, חבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: הואיל ואני רוצה להיות כשר למהדרין מן המהדרין, אני בא ואומר: אם יהיה מצב שבו באמת תיפול הממשלה ולא יהיה ראש ממשלה, אז באמת נצטרך להיזקק לשאלה.

ראובן ריבלין: היה ובכל זאת הממשלה תחזיק מעמד, הרי שהעניין הופך תיאורטי, ואז נדון בזה במישור התיאורטי.

ראובן ריבלין: האם הממשלה רוצה להביע את דברה?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: השר נוה, בבקשה.

דני נוה: אדוני, אני בכל אופן מבקש שיירשם בפרוטוקול, שהחלטת היושב-ראש לא מהווה קביעה עקרונית בסוגיה הזאת, גם אם היא תישאר תיאורטית, מהסיבה הפשוטה שלא בכדי קבע המחוקק את הרף הזה שנדרש לצורך הגשת אי-אמון, ואם נסכים לכך שיכול להיות מצב שבו חבר כנסת ברגע האחרון, או סמוך להצבעה, יסיר את מועמדותו לטובת העניין, אנחנו צריכים לקבוע מראש הלכה עקרונית בסוגיה הזאת.

דני נוה: היושב-ראש אומנם מנחה להצביע, אך שלא ישתמע שאכן זו קביעה עקרונית בעניין הזה.

ראובן ריבלין: ובכן, יש פה אפשרות אחת משתיים, או שאנחנו צודקים או שאנחנו לא צודקים.

ראובן ריבלין: אני לא בא וקובע שסעיף 54 לא מחייב אותנו בהצגת מועמד - - -

גדעון סער: סעיף 28.

ראובן ריבלין: עם זאת, השאלה יכולה להישאר בצריך עיון תיאורטי, על מנת לקבוע לעתיד, ואני מציע ומצווה להצביע על הצעת האי-אמון שהוגשה על-ידי סיעות ש"ס - - -

קריאות: אי-אפשר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, הואיל ולא נתתי לאיש מסיעתך לדבר, אנא לך למיקרופון.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שלא תצביע על זה מן הסיבה הפשוטה: אם זה האי-אמון המקורי עם ליצמן, יש לנו עמדה אחת, אם זה אי-אמון בלי ליצמן, יש לנו עמדה אחרת.

יוסי שריד: אין לנו אמון בממשלה, ואנחנו מצביעים אי-אמון בממשלה.

יוסי שריד: מכיוון שהוסיפו לנו את ליצמן, החלטנו להימנע.

יוסי שריד: בכלל יש סכנה שעל-פי הדרך שאתה בוחר, מדינת ישראל יכולה להישאר לפרק זמן בלי ראש ממשלה בכלל, כי זה יצא וזה לא ייכנס.

יוסי שריד: יש פה צרות גדולות.

יוסי שריד: אני מאוד מבקש שלא להעמיד את ההצעה להצבעה.

ראובן ריבלין: זאת הצעת אי-אמון חדשה, חבר הכנסת שריד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, בזמן ששאלנו את עצמנו אם להצביע או לא להצביע, באה לפני חוות דעת מפורשת.

ראובן ריבלין: הואיל ואין לפני תנאי קיומי להצבעת אי-אמון בדבר הסכמה בכתב של חבר הכנסת המסכים לשמש כראש ממשלה - למעט כמובן ראש הממשלה המכהן - שיוטל עליו להרכיב ממשלה, לכן, ברגע שהודיע הרב ליצמן, חבר הכנסת הנכבד, שהוא מסיר את מועמדותו, אין קיימת עוד הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: ["דברי הכנסת", חוב' ג'.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: נא לעבור להצבעה הבאה.

ראובן ריבלין: הואיל ואנחנו נמצאים כאן, סדר-היום קובע שכרגע אנחנו נצביע על הודעת הממשלה על החלטתה להעביר לשר התעשייה והמסחר את הסמכויות הנתונות לראש הממשלה על-פי חוק מינהל מקרקעי ישראל, התש"ך-1960.

ראובן ריבלין: האם הממשלה מבקשת להשיב או מבקשת להצביע?

גדעון סער: להצביע.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: מי בעד הודעת הממשלה על החלטתה להעביר לשר התעשייה והמסחר את הסמכויות הנתונות לראש הממשלה על-פי חוק מינהל מקרקעי ישראל?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: להוריד.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בעד הודעת הממשלה - רוב

ראובן ריבלין: נמנעים - אין

נסים זאב: אין רוב.

נסים זאב: הצבעה שמית.

יצחק כהן: הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק כהן, אתה שימשת זמן רב מדי בקואליציה, ושמנת כנראה, ואתה לא יודע שלהצבעה שמית צריך להגיש בקשה חתומה על-ידי 20 חברי כנסת מבעוד מועד.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

יצחק כהן: אין רוב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אל תפריע לי בזמן הצבעות.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: ובכן, אני קובע שברוב קולות חברי הכנסת - - -

קריאות: לא רוב.

יצחק כהן: לא רוב.

יצחק כהן: תספור.

ראובן ריבלין: רבותי, האם יש מישהו שמבקש לספור?

קריאות: כן.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: אתם חושבים שאני טועה?

יצחק כהן: כן.

אופיר פינס-פז: לא.

אופיר פינס-פז: אנחנו רוצים שתספור, אף שאתה טועה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, אני לא טועה, ואני קובע בצורה ברורה, שבהצבעת רוב חברי הבית אושרה הודעת הממשלה על העברת סמכויות מראש הממשלה לשר התעשייה והמסחר, על-פי חוק מינהל מקרקעי ישראל, התש"ך-1960.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכנסת בדבר אישור שינוי בהרכב הסיעתי של הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: סיעת ישראל בעלייה וסיעת הליכוד התמזגו לסיעה אחת בשם הליכוד, אשר תמנה 40 חברי כנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

ראובן ריבלין: הוגשו הצעות לסדר-היום: נתוני הפשיעה בשנת 2002 ותחזית הפשיעה לשנת 2003, של חבר הכנסת דוד אזולאי ושל חבר הכנסת, יושב-ראש ועדת הכנסת, רוני בר-און; הצעות שמספריהן 90 ו-118.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד אזולאי, נא לעלות.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר בישר לנו המפכ"ל, מר אהרונישקי, בשורה קשה שנבלעה בבליל ההודעות.

דוד אזולאי: הוא הודיע, שנתוני הפשיעה בשנת 2002 הם שיש יותר פושעים ישראלים, ושהצפי לשנת 2003 הוא שיהיה גרוע עוד יותר.

דוד אזולאי: האירועים הביטחוניים הקשים והפיגועים דחקו לפינה את נתוני הפשיעה, וידי המשטרה, מאז אוקטובר 2000, עמוסות עבודה במניעת פיגועים ובטיפול באירועים ביטחוניים.

דוד אזולאי: אם בשנת 2002 הסתמנה עלייה דרסטית בפשיעה, אנחנו מתבשרים שב-2003 יהיה המצב יותר חמור.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת גדעון סער, חברת הכנסת נעמי בלומנטל, אני מבקש מכם שתעמדו מעבר לדלת, כדי שלא תפריעו.

דוד אזולאי: מה שמטריד אותי, אדוני היושב-ראש, הוא, שכאשר סוף כל סוף, לאחר מאמצים רבים, המשטרה מניחה את ידיה על פושעים, ובמיוחד בתחום הפשיעה המאורגנת ובתחום הסחר בנשים, כאשר אלה מגיעים לבתי-המשפט הם מגיעים לעסקת טיעון עם הפרקליטות, ובכך בעצם מערערים את ההרתעה שהמשטרה מנסה להשיג.

דוד אזולאי: התוצאה היא שיותר ויותר עבריינים מסתובבים חופשי ואינם באים על עונשם.

דוד אזולאי: הם יוצרים את הטרור האמיתי בחברה הישראלית ופוגעים בחלשים.

דוד אזולאי: חיפשתי בהסכם הקואליציוני, ואמרתי - אולי הממשלה הזאת בכל זאת תיתן איזו קדימה למשרד לביטחון פנים ותקצה יותר כוח-אדם על מנת לשפר את איכות חיינו במדינת ישראל, אבל לצערי הרב לא מצאתי אף לא סעיף אחד המדבר על העניין הזה.

דוד אזולאי: בעצם אפשר לומר במלים פשוטות, שהממשלה הזאת אומרת לאותם פושעים: תמשיכו לחגוג, מפני שידיה של המשטרה עמוסות, כפי שאמרתי קודם, במניעת פיגועי טרור ובהשלטת הסדר במדינת ישראל.

דוד אזולאי: המפכ"ל מסר נתונים מזעזעים.

דוד אזולאי: הפשיעה תגבר.

דוד אזולאי: הביטחון האישי והחברתי יתערער.

דוד אזולאי: מספר מקרי האונס יגדל ב-3.2%.

דוד אזולאי: מספר תיקי הנוער שנפתחו עלה בעשרות אחוזים.

דוד אזולאי: תלמידים הנוסעים לבית-ספרם בהסעות גרמו נזק של 12 מיליון ש"ח.

דוד אזולאי: קיים סיכון בטיחותי.

דוד אזולאי: בואו לא ננסה להטיל דופי ולומר שהמשטרה אשמה בכול.

דוד אזולאי: ידיה של המשטרה בימים אלה עמוסות.

דוד אזולאי: כולנו מכירים את הסיפור על חכמי חלם: כאשר הגשר המחבר בין שתי ערים התמוטט, התכנסו חכמי חלם וחשבו מה לעשות כדי לפתור את הבעיה.

דוד אזולאי: הם החליטו לבנות בית-חולים ליד אותו גשר.

דוד אזולאי: במקום לבנות גשר חדש, החליטו לבנות בית-חולים.

דוד אזולאי: עמיתי חברי הכנסת.

דוד אזולאי: אנחנו לא צריכים להוסיף בתי-חולים.

דוד אזולאי: השר נמצא, אני רואה אותו.

אלי בן-מנחם: השר נמצא כאן.

אלי בן-מנחם: השר צחי הנגבי נמצא כאן.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני דואג לבית הזה, שאין כאן כבוד לרשות המחוקקת.

דוד אזולאי: אלא שהוא עסוק בדברים שהם ברומו של עולם.

דוד אזולאי: מה זו הפשיעה לעומת שיחה עם בנו של ראש הממשלה - האיש החזק של המפלגה.

דוד אזולאי: אדוני כבוד השר - - -

דניאל בנלולו: כשאמרת "חזק" התכוונת תרתי משמע.

דוד אזולאי: מי?

דוד אזולאי: לא, לא לצחי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

דוד אזולאי: אני חושב שאי-אפשר להגיד שהכול זה רק המשטרה, אלא יש להגיד שמשהו לקוי במערכת החינוך של מדינת ישראל.

דוד אזולאי: הגיע הזמן שנגיד את האמת.

דוד אזולאי: הגיע הזמן שנקנה יותר ערכים לבני-הנוער שלנו, נקנה יותר יהדות, ואני מאמין, שככל שנקנה יותר ערכים, יותר יהדות ותורה ופחות שנאה, כן נגיע לתוצאה של הורדת הפשיעה במדינת ישראל.

דוד אזולאי: אני רוצה רק לברך את השר לביטחון פנים צחי הנגבי בברכת עלה והצלח.

דוד אזולאי: אני מקווה שאתה, אדוני השר, תעשה הכול ותיאבק בממשלה הזאת.

דוד אזולאי: אני יודע שזה יהיה קשה, אבל תצטרך להיאבק על מנת לתת יותר כוח לאנשים העוסקים בחיי היום-יום בנושא הפשיעה.

דוד אזולאי: אחרת, איש את אחיו חיים בלעו, ולא נוכל לחיות כאן במדינה הזאת.

דוד אזולאי: מצד אחד יהיה כאן הטרור ומצד השני יהיו הפושעים.

דוד אזולאי: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

אלי בן-מנחם: אני מזמין את חבר הכנסת רוני בר-און - איננו.

אלי בן-מנחם: אני מבקש מהשר לביטחון פנים צחי הנגבי להשיב.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אזולאי, המציע, ראשית, אני מברך את היושב-ראש.

צחי הנגבי: זו הפעם הראשונה שנפלה בחלקי הזכות להיות ליד הדוכן כאשר אדוני הוא היושב-ראש.

צחי הנגבי: אני מאחל לך הצלחה רבה במילוי כהונתך החשובה הזאת.

אלי בן-מנחם: תודה.

צחי הנגבי: אני מודה גם לחבר הכנסת אזולאי, אשר העלה כבר בתחילת כהונתה של הכנסת הנוכחית על סדר-היום הפרלמנטרי נושא בעל משקל לאומי מרכזי, שלצערנו יהדהד במליאה מעת לעת וילכוד את תשומת הלב הציבורית באופן טבעי - בשנים כתיקונן בוודאי, קל וחומר בשנים שבהן מתמודדת משטרת ישראל באופן ישיר, יומיומי, חזיתי, תוך תשלום מחיר כבד, עם איומים הולכים ומתעצמים, הן של הפשיעה החמורה והן של הטרור המכה בנו מעת לעת.

צחי הנגבי: לפני ימים ספורים נפלה בחלקי הזכות, אדוני היושב-ראש, לייצג את המשרד לביטחון פנים בטקס הענקת העיטורים השנתי שהתקיים בתיאטרון ירושלים במעמד ראש הממשלה.

צחי הנגבי: זה באמת היה מקרי - הטקס נקבע לשבוע הזה, ואני, עם כניסתי לתפקיד, הייתי אמור להשתתף בו.

צחי הנגבי: אני רוצה לומר לאדוני היושב-ראש, לידידי חברי הכנסת - זו היתה חוויה מרגשת שאני לא זוכר כמותה.

צחי הנגבי: אני שומע, כפי שכל אחד מכם שומע מעת לעת, על מעשי גבורה ששוטרי ושוטרות משטרת ישראל ומשמר הגבול מבצעים.

צחי הנגבי: אבל כשהידיעה הזאת מתפרסמת פעם בשבוע, פעם בחודש, לעתים פעם בכמה חודשים, היא לא קולטת את מלוא תשומת הלב הציבורית, היא מתבוללת בתוך שאר ידיעות היום.

צחי הנגבי: היא קיימת בתודעה שלנו, אנחנו יודעים שיש כאלה שבאמת עומדים מנגד לטרור ומסכנים חיים, אבל לפחות אני לא הבנתי עד כמה הנושא הזה הפך להיות בעל נפח ומשקל מרכזי בעבודתה של המשטרה.

צחי הנגבי: אין משטרה בעולם, אדוני היושב-ראש, שנוסף על כל משימותיה הרגילות, השגרתיות, היא גם צבא לוחם, גם אפוד מגן אל מול טרור אכזרי, רצחני.

צחי הנגבי: עולים 99 מקבלי העיטורים, צעירות וצעירים, וכאשר כל אחד עולה מנחה האירוע קורא את סיפור המעשה בקצרה, בתמצית, שהרי על כל סיפור כזה אפשר לדבר ערב שלם.

צחי הנגבי: ואתה רואה, אתה שומע את הסיפור - הסיפור הוא סיפור של השלכת החיים מנגד.

צחי הנגבי: מחבלים מתאבדים עם חגורות נפץ עליהם, כאשר השוטר לא רק שאיננו נסוג, לא שוקל בדעתו לברוח, לתפוס מרחק, אלא נאבק, מוציא את היד מהמתג, מתיישב עליו - וזה באמת אחד מני עשרות סיפורים דומים באופיים.

צחי הנגבי: ועולים האנשים והנשים, ואתה לא רואה איזה ג'יימס בונדים, גברתנים, שבבוקר מתאמנים בקראטה, בלילה מרימים משקולות.

צחי הנגבי: בחורים כמוני וכמוך - חלק צנומים וחלק רכים למראה, ובחורות לוחמות במג"ב - שלא כל אחת מהן איזו אלופת עולם בהיאבקות חופשית.

צחי הנגבי: ההיפך - כולן כאלה עדינות, שבריריות.

צחי הנגבי: ועולה המצעד הזה שכל כולו עוצמה, אבל לא עוצמה פיזית.

צחי הנגבי: אלה לא אנשים שהמומחיות שלהם היא לקלוע אל המטרה מ-500 מטר בין העיניים, או משהו פיזי אחר.

צחי הנגבי: הרוח.

צחי הנגבי: אתה רואה איך נושבת מהם הרוח של העם זה, כמוהו - כמו המשל של המשטרה.

צחי הנגבי: גם הם, גם העם זה, ככה הוא, העם, שיש בו הכול בכול מכול כול.

צחי הנגבי: לא עם ספרטני, עם שאוהב לחיות ורוצה לחיות, אבל בלית ברירה, אל מול האיום, כשהוא נדחק אל הקיר, הרוח העצומה הזאת נותנת לו את הכוח שניתן מאי-שם ל-99 הבחורים והבחורות האלה שעמדו בפרץ.

צחי הנגבי: חלקם, דרך אגב, לא הגיעו אל הטקס, 12 מהם נפלו על משמרתם באתרים שונים בארץ תוך כדי ביצוע מעשי גבורה והקרבה, ובני משפחותיהם - לרבות של לוחמת משמר הגבול - הם אלה שקיבלו את העיטורים בשמם.

צחי הנגבי: למה אני נדרש, חבר הכנסת אזולאי, לנושא הזה - לכאורה, לא בסוגיה הישירה שאתה העלית, אלא כדי להבהיר שהמשטרה היום, בשנתיים האחרונות, היא לא משטרה רגילה.

דוד אזולאי: אמרתי את זה - - -

צחי הנגבי: אמת, אמרת וציינת, וחשוב שכולנו נדע בפני אילו אתגרים עומדת המשטרה, והיא איננה מניחה את ידה כהוא זה גם מן האתגרים הקלאסיים, השגרתיים, של הפשיעה הכללית.

צחי הנגבי: אני רוצה להביא נתונים אחדים ברוח הדברים הללו.

צחי הנגבי: בשנת 2002 נפתחו במשטרת ישראל למעלה מ-460,000 תיקי חקירה, מרביתם תיקי חקירה פליליים, לעומת שנת 2001, שבה נפתחו 470,000, כלומר, מדובר בירידה של 1.5% בשנה החולפת, שנת 2002, בסך כל התיקים.

צחי הנגבי: לשם השוואה נוספת אציין, שהמספר הכולל של התיקים שנפתחו ב-2001 לעומת שנת 2000, מצביע על עלייה של 0.7%.

צחי הנגבי: הנתונים על מספר העבריינים המעורבים בתיקי החקירה מצביעים בשנה הזאת, שנת 2002 - השנה שמתייחסים אליה כרגע - על עלייה של 1.3%, 122,000 עבריינים לעומת 120,000 בשנה שקדמה.

צחי הנגבי: התמונה מדאיגה גם בעניין פשיעת בני נוער.

צחי הנגבי: מספר תיקי החקירה שטופלו ביחידות-הנוער של המשטרה בשנת 2002 עמד על 41,500 תיקים, לעומת 40,500 תיקים בשנה הקודמת; כלומר, בתיקי בני נוער אנחנו מציינים עלייה של 2.6%, וגם עלייה במספר העבריינים מקרב בני-הנוער.

צחי הנגבי: כאן העלייה גדולה יותר - למעלה מ-6%.

צחי הנגבי: אגף החקירות של המשטרה הציב לשנת 2003 יעד של העלאת איכות הטיפול בנושאים שבאחריותו באמצעות הליכי בקרה וביקורת, ודגש על עבירות אלימות נבחרות ועבירות הונאה.

צחי הנגבי: מכך נגזרות פעולות של הכוונת המאמץ והעשייה לאותם תחומים - תחומים שאותרו והוגדרו על-ידי המשטרה כאיום אסטרטגי - באמצעות היערכות במגוון רחב של תחומים, בעיקר בתחום הטכנולוגי.

צחי הנגבי: מדובר על העמקת הטיפול בתחום הפשיעה החמורה, הפשיעה הבין-לאומית, המשך פיתוח והטמעה של מערכות ממוחשבות, העלאה של רמת המקצועיות בתחום העבירות הכלכליות, המשך ההיערכות מול הפשיעה בדגש על עבריינות נוער, הונאה ושחיתויות.

צחי הנגבי: כל אלה נועדו לאפשר למשטרה להתמודד בצורה יותר טובה עם הפשיעה, וכמובן עם הביקוש הציבורי שהוא תמיד ביקוש שהולך וגובר לשירותים איכותיים מצד המשטרה.

צחי הנגבי: אני מודה לחבר הכנסת אזולאי, שבאופן סמלי, דווקא היום - היום שבו נכנסתי בשערי המשטרה באופן רשמי, בטקס קבלתי על-ידי צמרת המשטרה: המפכ"ל, סגל הפיקוד הבכיר - דווקא היום עולה הסוגיה הזאת לדיון כאן.

צחי הנגבי: אנחנו קיימנו היום במטה הארצי של המשטרה דיון שארך כחמש שעות ובמסגרתו נסקרו הנושאים האלה שפירטתי כאן באופן תמציתי.

צחי הנגבי: נושאים אלה נסקרו בצורה מאוד יסודית, כמובן, כחלק מתהליך ההכשרה שלי להבין לעומק את צורכי המשטרה ולהתגייס כדי לסייע לה למלא את תפקידה.

צחי הנגבי: נדמה לי שהדבר הנכון לעשותו – ואנחנו נמצאים כרגע בתחילתה של שנה – הוא להעביר את הנושא החשוב הזה, אדוני היושב-ראש, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, ועדה שהיושב-ראש שלה לשעבר, דוד אזולאי, ידע להפעיל אותה היטב, כדי לבקר את המשטרה כשצריך, מצד אחד, ומצד שני - להיות לצדה ולהיות לה לעזר כשמתבקש.

צחי הנגבי: המקום הנכון לקיים את הדיון הזה לאורך השנה ולוודא שאכן משטרת ישראל מצליחה לעמוד במשימות וביעדים שהיא מציבה לעצמה, הינו ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

צחי הנגבי: תודה, אדוני.

אלי בן-מנחם: תודה.

דוד אזולאי: אדוני השר, אני מבקש להעלות את נושא עסקאות הטיעון, שלאחרונה רבו מאוד.

דוד אזולאי: אני מדבר על עסקאות הטיעון עם פושעים ועם עבריינים.

דוד אזולאי: התוצאה היא חוסר הרתעה של אותם עבריינים, שהמשטרה כל הזמן נלחמת בהם.

דוד אזולאי: הם יכולים לעשות את המלחמה עד שהם מגיעים לשערי בית-המשפט, ושם בעצם עסקאות הטיעון מרוקנות הכול מתוכן.

צחי הנגבי: זהו בהחלט אחד הנושאים החשובים שהוצגו היום לפני בהיבט אחר.

צחי הנגבי: נכנסתי לתפקיד בימים האלה.

צחי הנגבי: אני לא אוהב להצהיר הצהרות ולגבש מדיניות בלי שלמדתי את הנושאים.

צחי הנגבי: לקחתי לעצמי פסק זמן של שבועות מספר להבנה מעמיקה של הנושאים.

צחי הנגבי: אלה באמת נושאים בעלי חשיבות בלתי רגילה.

צחי הנגבי: בסיום התהליך הזה אשמח, כמובן, להתמודד מחדש בכנסת, או בוועדת הפנים, או בכל פורום פרלמנטרי אחר, עם הנושא שהעלית.

צחי הנגבי: תודה.

אלי בן-מנחם: תודה לשר לביטחון פנים צחי הנגבי.

אלי בן-מנחם: אני סמוך ובטוח שתצליח בתפקידך, כמו שהצלחת בתפקידך הקודם.

צחי הנגבי: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: אני מאחל לך הצלחה.

אלי בן-מנחם: להצעה אחרת אני מזמין את חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אלי בן-מנחם: יש לך דקה אחת, בבקשה.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אני לא רוצה להתייחס לפרטים שהוצגו כאן במהלך הדיון.

טלב אלסאנע: אני רוצה להתייחס לשתי תופעות, שלדעתי הן מאוד מדאיגות, ואני מזהיר מפניהן.

טלב אלסאנע: לאור המצב הכלכלי-החברתי אנו עדים לתופעות של פיטורים, ובוודאי יהיו הרבה הפגנות של מפוטרים, של עניים, של מובטלים.

טלב אלסאנע: לכן, יש להתייחס לדרך ההתמודדות של המשטרה עם התופעות האלה.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שכשיש הרבה תופעות שנובעות ממחדל של ממשלות ישראל ואנשים שסובלים מהמחדל באים להביע את מורת רוחם ובאים להעלות את הטענות שלהם כלפיה או כלפי השרים, הם לא נפגשים עם השרים, או עם הממשלה, אלא הם נתקלים במשטרה, שבאה לפזר את ההפגנות, וזה פוגע במעמדה של המשטרה שנותנת שירות.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, הדבר השני הוא העניין של ריצת האמוק כמעט של המשטרה לבקש תמיד מעצרים, בכל מצב.

טלב אלסאנע: החוק היום מאפשר אלטרנטיבה למעצר.

טלב אלסאנע: הבקשות המוגזמות למעצרים גורמות לצפיפות רבה בבתי-הסוהר.

טלב אלסאנע: לכן צריך לחשוב פעמיים לפני שמגישים בקשה למעצר או להעמדה לדין.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

אלי בן-מנחם: רבותי, אני עובר להצבעה.

אלי בן-מנחם: השר הציע להעביר את הנושא לוועדת הפנים של הכנסת.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת אזולאי, האם אתה מסכים?

דוד אזולאי: כן, כן.

אלי בן-מנחם: כן.

אלי בן-מנחם: מי בעד?

אלי בן-מנחם: מי נגד?

אלי בן-מנחם: מי נמנע?

אלי בן-מנחם: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

אלי בן-מנחם: נמנעים – אין

אלי בן-מנחם: ההצעה בנושא נתוני הפשיעה בשנת 2002 ותחזית הפשיעה לשנת 2003 הועברה לוועדת הפנים של הכנסת.

אלי בן-מנחם: אני עובר להצעה לסדר-היום מס' 115:

אלי בן-מנחם: הערכת המשטרה כי ניתן להתיר עליית יהודים ותיירים להר-הבית - של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אלי בן-מנחם: הוקצבו לך שלוש דקות.

אלי בן-מנחם: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, בהנחה שדבריו לא הוצאו מהקשרם ושהציטטות בעיתונות היו נכונות, ניצב מיקי לוי הצהיר, שבעתיד הקרוב, בכפוף לתוצאות המלחמה בעירק, יהיה אפשר להתיר ביקורי יהודים ברחבת מסגד אל-אקצא.

ג'מאל זחאלקה: אני מסייג את דברי, כי אני רוצה להניח שבמשטרה לא חושבים כך.

ג'מאל זחאלקה: ואם חושבים כך, זה דבר חמור ביותר, בגלל הקונטקסט הנוכחי, במתח האדיר שישנו, עם ההיסטוריה של השנים האחרונות.

ג'מאל זחאלקה: ולא צריך להזכיר את מה שקרה ב-1990, את מה שקרה בסיפור של המנהרה, ואחרי ביקורו של מר שרון ברחבת המסגדים.

ג'מאל זחאלקה: את כל ההיסטוריה הזאת לא צריך להזכיר, כי היא ידועה לכולם, וידוע שביקורים כאלה במקום הם ביקורים שטעונים במתח של תביעת ריבונות ישראלית על רחבת מסגד אל-אקצא ותביעה, ואפילו יותר מכך, של חלוקת המקום או אפילו השתלטות מלאה עליו מצד גורמים קיצוניים, חילוניים ודתיים.

ג'מאל זחאלקה: באופן עקרוני אני לא מתנגד לכך שיהודים יבקרו במסגד אל-אקצא וברחבתו כתיירים.

ג'מאל זחאלקה: אני גם מקווה שתקום מדינת פלסטין בצדה של מדינת ישראל והם יוכלו להיכנס לשם באשרות כניסה.

ג'מאל זחאלקה: אבל בקונטקסט הקיים זה דבר שטעון חומר נפץ ועלול להביא לבעיות שאין להן סוף.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים במה מדובר, ולא צריך להרחיב את הדברים בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: צריך להכיר בכך שמסגד אל-אקצא הוא מקום קדוש למוסלמים.

ג'מאל זחאלקה: צריך להכיר בכך שזה מקום - - -

אריה אלדד: זה הר-הבית של היהודים.

אריה אלדד: זה התחיל מזה.

ג'מאל זחאלקה: צריך להכיר בכך שזה מקום קדוש למוסלמים.

ג'מאל זחאלקה: צריך להשלים עם זה וצריך לכבד זאת.

ג'מאל זחאלקה: זכורים לי דבריו של פרופסור ליבוביץ, שהיה יהודי דתי, כשהוא נשאל בעניין הר-הבית.

אריה אלדד: זה בית-המקדש שנשאר בהר-הבית.

ג'מאל זחאלקה: והוא היה דווקא יהודי דתי אורתודוקסי.

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר: זה מקום שבו מבוצעת עבודת האל; לא עבודת אלילים, אלא עבודת האל, ויש אנשים שעובדים את האל לשיטתם.

ג'מאל זחאלקה: כך אמר פרופסור ליבוביץ, ומבחינתי זה מספק.

אתי לבני: חבר הכנסת זחאלקה, זמנך תם.

ג'מאל זחאלקה: ידועה גם עמדתם של רבנים רבים בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא למשטרה ולאחראים על העניין הזה להיזהר מאוד בדברים בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה להתבטא, מוטב שינצור את לשונו ולא יתבטא בדברים שעלולים להביא להגברת העימות, להגברת המתיחות ואפילו, חס וחלילה, לקורבנות שווא.

ג'מאל זחאלקה: אלה דברים שאני חושב שאפשר למנוע אותם ולחסוך אותם.

אתי לבני: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: זו היתה אזהרה, כי בפעמים הקודמות לא היה מי שיזהיר.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: כבוד השר צחי הנגבי, בבקשה.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, זו הזדמנות טובה עבורי לברך גם אותך.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: גם אותך.

צחי הנגבי: אני לא יודע אם כבר ניהלת ישיבה.

אתי לבני: זו הפעם הראשונה, ואני שמחה שאין הרבה אנשים ושאני לא צריכה לצעוק עליהם ולהשתיק אותם.

צחי הנגבי: הניסיון יכשיר אותך מהר מאוד.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת המציע, מאז חודש אוקטובר שנת 2000 הופר הסטטוס-קוו בהר-הבית.

ג'מאל זחאלקה: יש לי שם.

צחי הנגבי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

צחי הנגבי: מאז אוקטובר 2000 נמנעת כניסתם של מבקרים שאינם מוסלמים לתחומו של הר-הבית.

צחי הנגבי: זה לא מצב הגיוני.

צחי הנגבי: זה מצב שצריך להביא לתיקונו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שבוע לפני כן ביקרו כרגיל, עם היתרים ועם הסכמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל יום לפני כן נכנס שרון והחריב את העולם.

צחי הנגבי: עברו מאז שנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה שנתיים של דם ואש.

צחי הנגבי: תראה, זה לא הגיוני.

צחי הנגבי: אלה מצבים לא הגיוניים, והם גם לא נותרים לאורך זמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא צריך את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך ללכת לקראת שלום ולקראת הסדרים.

צחי הנגבי: כן, בלי קשר.

צחי הנגבי: אין קשר.

צחי הנגבי: אין קשר.

צחי הנגבי: לא היה שלום מאז 1967, ואנשים שאינם מוסלמים ביקרו בהר-הבית עשרות בשנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהסדר מוסכם עם הווקף.

צחי הנגבי: בהסדר מוסכם, כפי שנדרש, כפי שנכון וכפי שגם יהיה.

צחי הנגבי: אני כבר מציע לחברי הכנסת מהמפלגות הערביות להיות גשר למציאת הפתרון בהר-הבית ולא ללכת בעקבות חברי כנסת בעבר, שליבו את סוגיית הר-הבית כדי להבעיר את השטח, כדי להגביר את המתח, שתמיד-תמיד פוגע בציבור הערבי.

צחי הנגבי: תמיד.

ג'מאל זחאלקה: שרון שפך מים על האש.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שהוא עשה.

צחי הנגבי: לכן, זה יהיה אחד המבחנים שלכם, כמו של המנהיגות הישראלית.

צחי הנגבי: ואני רואה את עצמי כמי שגם כן מחויב להיות בין אלה שיקדמו את מציאת הפתרון.

צחי הנגבי: אנשים שאינם מוסלמים יבקרו בהר-הבית.

צחי הנגבי: זה יהיה.

צחי הנגבי: אני מציע שזה יהיה כמו בעבר, בחוכמה, בתבונה, ברגישות, מתוך הבנה של הנפיצות והייחודיות של האתר הזה, שהוא אתר בעל משמעות נכבדה מאוד לציבור המוסלמי.

ג'מאל זחאלקה: האם אתה מוכן להתחייב שהמשטרה תמנע מפרובוקטורים להיכנס לרחבת המסגדים?

ג'מאל זחאלקה: ואנחנו יודעים מי הפרובוקטור.

ג'מאל זחאלקה: יודעים.

צחי הנגבי: אתייחס מייד לעניין.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע לך לעשות משהו שירגיע את האנשים, שימנע מפרובוקטורים להיכנס לשם.

צחי הנגבי: חבר הכנסת זחאלקה, אתה דיברת כאן.

צחי הנגבי: לא הפכו את הדיון שלך ואת הנאום שלך לחקירת בית-דין שדה.

צחי הנגבי: תן לי להשלים את דברי.

צחי הנגבי: האתר הזה הוא אתר קדוש למוסלמים.

צחי הנגבי: אבל מבחינתנו, בני העם היהודי, הוא אתר המהווה עבורנו סלע קיומנו, זכותנו ההיסטורית, הדתית, הלאומית על הר-הבית, שלא ניתנת לערעור.

צחי הנגבי: אני בכלל מציע שנושאים כאלה, שיש להם רגישות דתית, היסטורית ולאומית ייחודית כל כך, נדע כולנו להפריד אותם מהוויכוח הפוליטי על עתיד ההסדר המדיני ועל הפסקאות המדויקות של ההסכמים לכשיהיו וייחתמו.

צחי הנגבי: צריך לעשות הפרדה, מכיוון שבאין הפרדה הסוגיה ההיסטורית, הדתית והלאומית, בגלל המטען הייחודי שלה, מכשילה גם את היכולת להגיע להסדרים מדיניים.

צחי הנגבי: ולא ההיפך.

ג'מאל זחאלקה: ברק ובן-עמי - - -

צחי הנגבי: לכן, בשל מעמדו המיוחד של הר-הבית, בשל רגישות הנושא, סוגיית העיתוי של הפתיחה שלו למבקרים שאינם מוסלמים מצויה בעיונו השוטף של הדרג המדיני, בשיתוף של גורמים ביטחוניים מקצועיים, שתפקידם לעקוב מקרוב, לגלות עירנות, לגלות דריכות ולהמליץ את המלצותיהם כאשר נדרשות החלטות.

טלב אלסאנע: כבוד השר, אנחנו יודעים שמי שמנהל את המקום זה הווקף המוסלמי.

טלב אלסאנע: האם הפעולות נעשות בשיתוף הווקף, או בהתעלמות מהווקף?

צחי הנגבי: אני חושב שאין להתעלם מהווקף.

צחי הנגבי: עם זאת, צריך להבין גם את מעמדה הייחודי, הריבוני, של מדינת ישראל בירושלים, בכלל זה בהר-הבית, ולמצוא את הדרכים שיביאו לכך שזה נהנה וזה איננו חסר.

צחי הנגבי: זה יהיה לטובת כולם.

צחי הנגבי: עימותים בנושאים האלה גרמו תמיד אך ורק לכאב ולהפסד לכל הצדדים.

צחי הנגבי: תמיד.

צחי הנגבי: אף אחד לא מרוויח, אלא אם כן יש באמת, כפי שנאמר פה, פרובוקטורים.

צחי הנגבי: ויש פרובוקטורים.

צחי הנגבי: היו כאלה לאורך ההיסטוריה.

צחי הנגבי: אחד אפילו הגיע מאוסטרליה.

צחי הנגבי: גם במזרח התיכון שלנו יש מספיק פרובוקטורים.

ג'מאל זחאלקה: ואחד מחוות-השקמים.

צחי הנגבי: לכן, אני חושב שהדרך הנכונה והיחידה להביא להשלמה בנושא הזה היא להבין, שלא יכול להישאר על כנו ולאורך זמן מצב שבו הפרת הסטטוס-קוו מקבלת לגיטימציה.

צחי הנגבי: מדינת ישראל לא תסכים לכך והיא לא מסכימה לכך.

צחי הנגבי: באור זה גם צריך לראות את דבריו של מפקד מחוז ירושלים, שאת דבריו הזכיר כאן חבר הכנסת זחאלקה.

צחי הנגבי: הוא קיים ב-27 בפברואר תדרוך לכתבים פליליים לרגל סיכום שנת העבודה של המשטרה במחוז ירושלים.

צחי הנגבי: הוא נשאל במסגרת המפגש הזה: מתי ייפתח הר-הבית למבקרים שאינם מוסלמים?

צחי הנגבי: כי הסוגיה היא על סדר-היום.

צחי הנגבי: והוא הגיב שלהערכתו, בין היתר, נוכח המלחמה הצפויה עם עירק והנסיבות שעל-פי הערכתם של רבים עתידות להיות שונות - ככל הנראה זו היתה ההתייחסות שלו - ייווצרו בקרוב תנאים נוחים יותר לכניסתם של מבקרים לא-מוסלמים להר-הבית.

צחי הנגבי: אני חושב שהאמירה הזאת היא בהחלט לגיטימית.

צחי הנגבי: היא גם משקפת את ההרגשה של הממשלה, של מרבית הציבור בישראל, שרוצה שהממשלה תפעל להבטחת קיום חופש הפולחן והגישה למקומות הקדושים לבני כל הדתות בכל מדינת ישראל, ובכלל זה בהר-הבית.

צחי הנגבי: ממשלת ישראל והמשרד לביטחון פנים יפעלו להחזרת המצב בהר-הבית לקדמותו בעיתוי המקדים, בעיתוי המתאים, לאחר שקילת מכלול הנסיבות והאפשרויות.

צחי הנגבי: זו היתה גם מדיניותו המוצהרת של קודמי, השר עוזי לנדאו.

צחי הנגבי: זאת מדיניות שלהערכתי משקפת את גישתן של כל הסיעות הציוניות בבית הזה, בלי הבדל שמאל, ימין, קיצונים, ימנים, אופוזיציה, קואליציה.

צחי הנגבי: והיא נכונה.

צחי הנגבי: היא נכונה מכל הסיבות.

צחי הנגבי: דווקא כאשר נוכיח שהנה, במקום הרגיש ביותר חזרו החיים לתקנם ושיתוף הפעולה בין בני דתות שונות ובין גורמי כוח פוליטיים שונים עם עמדות קוטביות בתחום המדיני מתנהל למישרין, דווקא הדבר הזה ילמד שניתן להגיע לכל - - -

ואסל טאהא: זה דווקא יעכיר את האווירה ויקלקל.

צחי הנגבי: לא.

צחי הנגבי: זה דווקא יוכיח שניתן בכל סוגיה, הקשה ביותר והרגישה ביותר, למצוא את שביל הזהב.

צחי הנגבי: לכן, התקווה שלי היא שדווקא חברי הכנסת הערבים, אולי באופן הפוך לגישתם זה שנים, פתאום יאמצו גישה אחרת, יותר מאופקת, יותר מאוזנת, יותר עניינית.

קריאות: - - -

צחי הנגבי: אני מאמין שאם תפתיעו אותנו ואם תהיו שותפים בפעם הראשונה זה הרבה מאוד שנים להשגת הסדרים ולא ליצירת התלקחות, תשרתו את היעדים שאתם מאמינים בהם הרבה יותר טוב מאשר באווירה ההפוכה.

צחי הנגבי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אתי לבני: מה כבוד השר מציע?

צחי הנגבי: אני חושב שזה נושא שבהחלט אפשר להעביר אותו לדיון בוועדה מוועדות הכנסת, כפי שיוצע, או במליאה.

צחי הנגבי: לא חשוב לי.

אתי לבני: ועדה או מליאה?

צחי הנגבי: מליאה זה בסדר גמור.

אתי לבני: לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה הצעה אחרת.

אתי לבני: דקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מכובדי השר, מי ששומע את הדברים שלך חושב שאתה מדבר על איזה מקום שיש בו הר, שיש בו בית, ואין שם מסגדים, ואין שם חרם אל-שריף, והם לא קיימים אלפי שנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלפי אלפי מוסלמים מתפללים שם, והמקום הזה הוא הקדוש להם ביותר לאחר המקום הראשון במכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פעם אחת לא אמרת את האמת ולא קראת למקום בשמו הנכון, אל-חרם אל-שריף מסג'ד אל-אקצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני שאתה מטיף כאילו לשקט, לדברים מרוסנים ולהבנות, לפחות תודה בעובדות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה שיש שם מסגדים של המוסלמים, שמתפללים בהם אלפי מוסלמים יום-יום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה שהמוסלמים מעולם לא היו פרובוקטורים, לא הזיקו לאיש, לא מנעו משום אדם להיכנס לשם בתום לב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר לנדאו, אם היה רוצה לבקר בתום לב, בתור איש שזה המקום הקדוש לו, בהסדרים, הוא היה יכול לעשות את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פרובוקטורים קטנים יותר משרון עשו את זה, והדברים היו מסתדרים בצורה זו או אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל ברגע שאתם באים להתריס על הסמכות של המוסלמים על המסגדים שלהם, זה יעורר וזה יבעיר את האש פעם נוספת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האש שהבעיר שרון טרם כבתה, אין צורך באש חדשה ואין צורך בצעדים פושעניים יותר לגבי המקום הקדוש הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מבקרים לא-מוסלמים ביקרו ברחבת אל-אקצא, תוך שמירה על קדושתו, גם לפני 1967 וגם אחרי 1967.

מוחמד ברכה: אני חושב שזאת לא השאלה.

מוחמד ברכה: שרון, כשעלה לביקור הפרובוקטיבי שלו במסגד אל-אקצא, לא עשה את זה כדי לערער על חופש הפולחן, אלא כדי להעלות את סוגיית הריבונות.

מוחמד ברכה: והשאלה היסודית היא לא שחברי הכנסת הערבים יהפכו למין ועדת פיוס וגשר.

מוחמד ברכה: השאלה פה היא שאלה של ריבונות.

מוחמד ברכה: השטח הזה הוא שטח כבוש, והוא חלק מהשטחים הכבושים שישראל צריכה לסגת מהם במסגרת של הסכם שלום.

מוחמד ברכה: כל דיבור אחר כאילו המצב הוא אידיאלי וכל מה שנשאר וכל מה שנותר הוא איך לעשות מעין ביקורים ידידותיים – זאת לא השאלה.

מוחמד ברכה: השאלה היסודית היא הריבונות, גברתי.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: מי בעד דיון במליאה?

אתי לבני: מי נגד?

אתי לבני: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – מיעוט

אתי לבני: נמנעים – אין

אתי לבני: ההצעה נפלה.

אתי לבני: תודה.

מוחמד ברכה: תקנון הכנסת הוא ברור.

מוחמד ברכה: המציע מציע למליאה, ההצעות האחרות הן או ועדה או הסרה.

אתי לבני: בסדר, אנחנו נצביע על העברה לוועדה.

אתי לבני: מי בעד העברה לוועדה?

אתי לבני: מי נגד?

אתי לבני: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – מיעוט

אתי לבני: נמנעים – אין

אתי לבני: גם ההצעה הזאת נפלה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: הנושא הזה יורד מסדר-היום.

אתי לבני: הנושא הבא הוא הודעת הממשלה על העברת הסמכויות הנתונות לראש הממשלה לפי חוק החברות הממשלתיות לשר האוצר, ועל העברת סמכות שר האוצר לשר מאיר שטרית; וכן להעביר לשר האוצר את הסמכויות הנתונות לראש הממשלה לפי החוקים הבאים: חוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט-1959; חוק שירות המדינה (משמעת), התשכ"ג-1963; חוק שירות המדינה (סיוג פעילות מפלגתית ומגבית כספים), התשי"ט-1959.

אתי לבני: אני מזמינה את כבוד השר גדעון עזרא.

גדעון עזרא: גברתי היושבת-ראש, בהצלחה במילוי תפקידך.

גדעון עזרא: רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, החליטה הממשלה להעביר את הסמכויות הנתונות לראש הממשלה לפי חוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975, לשר האוצר, לרבות הסמכות לפי סעיף 59א(א) לחוק האמור, ולהעביר לשר מאיר שטרית את סמכות שר האוצר לפי הסעיף האמור – הסמכויות לעניין ועדת השרים להפרטה.

גדעון עזרא: כן אני מתכבד להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, כי הממשלה החליטה להעביר לשר האוצר את הסמכויות הנתונות לראש הממשלה לפי החוקים הבאים: חוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט-1959; חוק שירות המדינה (משמעת), התשכ"ג-1963; חוק שירות המדינה (סיוג פעילות מפלגתית ומגבית כספים), התשי"ט-1959.

גדעון עזרא: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש את אישורה של הכנסת לכך.

גדעון עזרא: דברי הסבר לנושא מינויו של השר שטרית: סעיף 59א(א) לחוק החברות הממשלתיות קובע: "הממשלה תקים ועדת שרים לענייני הפרטה, שחבריה יהיו ראש הממשלה, שר האוצר ושר המשפטים.

גדעון עזרא: הממשלה רשאית לצרף לוועדה חבר או שני חברים נוספים".

גדעון עזרא: מאחר שהסמכויות הקבועות בחוק החברות הממשלתיות, הנתונות כיום לראש הממשלה, עוברות לשר האוצר, יש להעביר גם את סמכותו של שר האוצר לפי סעיף זה – חברות בוועדת שרים לענייני הפרטה – לשר אחר, כדי שלכאורה לא יופיע פעמיים "שר האוצר" בהרכב הוועדה.

גדעון עזרא: כמוצע תועבר הסמכות של שר האוצר לשר מאיר שטרית.

גדעון עזרא: לשם הבהרה, לאחר העברת הסמכויות יהיו חברי הוועדה מכוח החוק: שר האוצר, שר המשפטים והשר מאיר שטרית.

גדעון עזרא: אל חברי הוועדה האמורים רשאית הממשלה, כאמור, לצרף חבר או שני חברים נוספים.

גדעון עזרא: ואכן הממשלה החליטה אתמול, ב-9 במרס 2003, לצרף לוועדת שרים גם את השר לביטחון הפנים ואת שר התחבורה.

גדעון עזרא: תודה.

אתי לבני: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אברהם שוחט - איננו נוכח.

אתי לבני: אחריו - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, הרשי נא לי לברך אותך על ישיבתך בניהול הישיבה כסגנית יושב-ראש הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקווה שתהיה לך וגם לנו ולבית הזה תקופה של עשייה פורה, טובה ומועילה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בטוח שלא תחסכי מאמץ לייעל את העבודה של הבית ולתרום כמיטב יכולתך, והיא איננה מעטה, לקידום העניינים והדיונים היעילים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לגופו של עניין, גברתי, רק לפני רגע קט דיברנו על הממשלה ועל האי-אמון ועל האמון שיש ואין לתת בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה עכשיו באה ומבקשת את אישור הבית הזה לשינויים, להעברת סמכויות ולהחלפת תפקידים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמובן, זה נובע מעצם קיומה של הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היות שאנחנו בסיעת רע"ם, יחד עם סיעות רבות אחרות, אין לנו אמון לא בממשלה ולא בדרך ניהולה ולא בחלוקת הסמכויות שבה, כמובן עמדתנו בנושא הזה היא עמדה שלילית, ואנחנו נצביע נגד הצעת הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, וכמנהגי מימים ימימה, וכמנהג הבית הזה, אני מבקש לומר את עיקר הדברים בשפה הערבית הרשמית והידועה והמקובלת על כולנו, גם למאזינינו שאינם שומעים את השפה העברית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי המאזינים, האחים בכל מקום, הנושא היום הוא העברת סמכויות בין משרדי הממשלה השונים ובנושאים רבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שאנו, הרשימה הערבית המאוחדת וכן מפלגות פרלמנטריות אחרות, חיווינו לפני זמן מועט את דעתנו הסופית לגבי הרכב הממשלה והצענו אי-אמון בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הממשלה בכללה ובהרכבה אינה ראויה לאמון, על אחת כמה וכמה אין להסכים לנושא זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו מתנגדים להצעתה זו בדבר העברת סמכויות והחלפתן בין המשרדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתנו, אין הממשלה ראויה לאמון בנושא הספציפי, שכן מדיניות הממשלה המונחת לפני פרלמנט זה היא ביסודה מדיניות שאין אנו תומכים בה ואין אנו מסכימים עליה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו מדיניות של העשרת העשירים ורישוש העניים, מדיניות המתנכרת לזכות הבסיסית, לא רק של התושבים במדינה זו כי אם גם לזו של שכנינו, בני העם הפלסטיני באזורים הפלסטיניים הכבושים, הסובלים ממדיניות הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולם יודעים שמדיניות שכזו ומגמה שכזו דינן לחלוף, ולכן איננו מסכימים להעביר את הסמכויות, כשם שאיננו מסכימים להמשכיותה של ממשלה זו ולנתינת אמון בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו מתנגדים למגמה זו ורוצים שהממשלה תתפטר או שתודח במהירות האפשרית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לכולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לך, גברתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת יצחק הרצוג.

אתי לבני: אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

יצחק הרצוג: גברתי היושבת-ראש, ראשית, ברכותי.

יצחק הרצוג: זה נחמד ונעים לראותך בכס היושב-ראש.

יצחק הרצוג: בטוחני שנועם הליכותייך וניסיונך הציבורי הרב יסייעו בידינו לקיים דיונים טובים, פוריים ורציניים.

יצחק הרצוג: אבל מה שאנחנו רואים לפנינו זה המשך ברור של תרבות חלוקת השלל שהתחילה מרגע הנחת ההסכמים הקואליציוניים.

יצחק הרצוג: כבר דיברנו על התרבות הקלוקלת הזאת גם בדיון קודם, חלוקת משלוחי מנות לפורים לשר כזה ולשר אחר - זה מקבל את רשות השידור וזה את רשות החברות, זה את המינהל וזה את הביטוח הלאומי, זה את רשות התכנון - - -

דניאל בנלולו: מה לא בסדר?

יצחק הרצוג: אם תקשיב תשמע.

יולי יואל אדלשטיין: כמזכיר הממשלה - - -

יצחק הרצוג: באמת, מה שאנחנו עשינו, אנחנו הקפדנו על היגיון בעניין הזה.

יצחק הרצוג: לא פירקנו משרדים לחתיכות.

יצחק הרצוג: לא העברנו למשרד התמ"ס פתאום את המינהל וכו' וכו'.

יצחק הרצוג: עכשיו הגענו לשיא חדש.

יצחק הרצוג: רשות החברות, שאמורה לעסוק בהפרטה, שהיא נושא חיוני שמופקד בידיו של ראש הממשלה, עוברת בכלל לראש ממשלת הצללים, שהוא שר האוצר.

יצחק הרצוג: ואז עוד מעבירים את הסמכות הזאת לשר שטרית, שאת סמכויות שר האוצר הוא מקבל.

עמרי שרון: בתור חלק מהמדיניות, על מנת לייעל ולשפר, בוצע ונעשה העניין הזה.

יצחק הרצוג: אבל זה מנוגד לחלוטין לרוח חוק חברות ממשלתיות, שהפקיד בידי ראש הממשלה את הסמכות להפריט.

יצחק הרצוג: זה שהממשלה, גם הקודמת, לא הפריטה שום דבר, זה מדבר בעד עצמו.

יצחק הרצוג: אבל כעת ממנים קומיסר לענייני רשות החברות בתוך משרד האוצר, והוא בכלל שר בלי תיק, שלפי חוות דעת היועץ המשפטי לממשלה לא יכול להיות אמון על תחום, ועוד מעבירים לו את נציבות שירות המדינה.

דניאל בנלולו: מחלקים את העבודה כך שכולם יוכלו לעבוד.

יצחק הרצוג: לכן, לדעתי, זו עשיית לעג ממינהל תקין ופגיעה קשה בשירות הציבורי, ואנו נתנגד להעברת הסמכויות הזאת.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אורי אריאל.

אתי לבני: אחריו – חבר הכנסת חיים רמון.

אתי לבני: שניהם אינם.

אתי לבני: חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

אתי לבני: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת - השרים לא נמצאים כאן, אז אין למי לומר "אדוני השר".

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול תרשי לי לברך אותך, גברתי היושבת-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: זו הפעם הראשונה, אני מבין, שאת תופסת את הכס המכובד הזה.

יולי יואל אדלשטיין: המון הצלחה, וכפי שציינת גם את מייצגת את הנשים בקרב סגני היושב-ראש, וזה תפקיד בהחלט חשוב ומכובד.

יולי יואל אדלשטיין: לעצם העניין אני רוצה לומר, שאני לא מבין דווקא את התקוממות של הדובר הקודם בנושא של העברת סמכויות.

יולי יואל אדלשטיין: אני אגיד לכם בכנות, שקצת מפריע לי שידידי חבר הכנסת הרצוג לא מזמן היה מזכיר הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: זכור לי שבאותה ממשלה, ידידי חבר הכנסת הרצוג, שבה היית מזכיר - - -

יצחק הרצוג: היית סגן שר.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו לרגע קט לא הייתי בשום צורה סגן שר בממשלה שבה אתה היית מזכיר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מה שכן זכור לי, שאותה ממשלה עברה, בשנה וחצי שהוקצבה לה על-ידי הציבור, מאבק בלתי פוסק בין משרד ראש הממשלה לבין משרד הפנים על העברת מינהל התכנון ממשרד הפנים למשרד ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: זה שראש הממשלה ברק גם בזה לא הצליח, תאמין לי, אני לא אשם.

יולי יואל אדלשטיין: חזקה עליך שגם אתה לא אשם בזה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנא, בואו לא נגלגל עיניים לשמים ונגיד: מה פתאום הממשלה הזאת לא שומרת על מינהל תקין, איפה שלטון החוק ומה פתאום מעבירים.

יולי יואל אדלשטיין: מה גם שלא מעבירים את רשות החברות ודברים מסוג זה למשרד הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: בכל זאת יש היגיון שמשרד האוצר, ואנחנו מאחלים בהחלט לשר האוצר, עם כל הסמכויות המורחבות שלו, הצלחה – באמת יש היגיון מסוים ששר האוצר יעסוק בנושאים כמו חברות ממשלתיות והפרטה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני מציע שנראה בהודעת הממשלה הודעה שבעצם הממשלה סוברנית ובהחלט רשאית לקבוע מי יעסוק במה ואיזה שר יעסוק במה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שכולנו נתמוך בהודעה הזאת כשהיא תגיע להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, גברתי.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: עכשיו חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אתי לבני: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לברך את היושבת-ראש לרגל קבלת תפקיד סגנית יושב-ראש הכנסת.

טלב אלסאנע: אני מאחל לך הצלחה בתפקידך החדש.

אתי לבני: תודה.

טלב אלסאנע: רבותי, לא מזמן היתה מערכת בחירות, וכולכם בוודאי זוכרים, שבמערכת הבחירות, על כל האוטובוסים ובמקומות הגלויים לעין תמיד היו ססמאות: "העם רוצה שרון".

טלב אלסאנע: המלה "עם" כל כך קטנה והמלה "שרון" כל כך גדולה.

טלב אלסאנע: אבל מילא, חוסר הסימטריה הזאת בין העם לבין שרון, כשהדבר העיקרי הוא שרון והדבר השולי הוא העם.

טלב אלסאנע: חשבתי שזה לא בכוונה, אלא זה פשוט מאוד חלק ממערכת הבחירות, חלק מהתעמולה.

טלב אלסאנע: אבל העם רוצה שרון, ובדיוק זה מה שהוא קיבל.

טלב אלסאנע: אבל הוא באמת קיבל את שרון?

טלב אלסאנע: מה הוא קיבל?

טלב אלסאנע: הוא קיבל קבוצה של אינטרסנטים, שהתיאבון שלהם לשלטון איננו יודע גבולות.

טלב אלסאנע: מה שראש הממשלה עשה אחרי הבחירות, הוא עשה הפרטה - - -

דניאל בנלולו: אותה קבוצה שבחרה בך גם היא אינטרסנטית.

דניאל בנלולו: אתה אינטרסנט.

טלב אלסאנע: מה זה אינטרסנטית.

טלב אלסאנע: אין להם הרבה אינטרסים, כי אין מה לתת להם, לצערי הרב.

טלב אלסאנע: אני רק רוצה לומר לך, שמה שעשה ראש הממשלה אחרי הבחירות, הוא עשה הפרטה של תפקיד ראש הממשלה.

טלב אלסאנע: לא צריך להקים ועדת שרים להפרטה.

טלב אלסאנע: הוא ממש עשה הפרטה של התפקיד.

טלב אלסאנע: הוא רוקן את תפקיד ראש הממשלה מכל סמכות, הוא נתן לכולם והוא השאיר לעצמו את הכותרת ראש ממשלה ללא תוכן.

טלב אלסאנע: מה שהפתיע אותי, מילא הוא נתן להם, אבל זה שהם דרשו שיהיו התחייבויות בכתב, לא רק שיהיו התחייבויות בכתב - אלא שהניחו את המכתבים האלה על שולחן הכנסת.

טלב אלסאנע: למה?

טלב אלסאנע: מפני שהם לא מאמינים לו.

טלב אלסאנע: מתברר שדווקא האנשים האלה, שכל כך קרובים אליו, כל כך סמוכים לשולחנו, גם הם לא מאמינים לו.

טלב אלסאנע: לכן, העם בעצם לא קיבל את שרון, הוא קיבל את הקבוצה הזאת.

טלב אלסאנע: אבל מה בפועל קיבל העם?

טלב אלסאנע: הוא קיבל יותר אבטלה, הוא קיבל יותר עוני, הוא קיבל יותר חוסר ביטחון, הוא קיבל יותר חוסר תקווה, ומי שמנהל את המדינה היום הוא רק הצבא.

דניאל בנלולו: בשבוע ימים?

טלב אלסאנע: כשיש ראש ממשלה שאין לו מדיניות, ראש ממשלה חלש, על מי הוא סומך?

טלב אלסאנע: הוא סומך על הצבא שינהל את העניינים.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת ברכה דיבר על כך שהוא הולך לפתוח פרק חדש עם הציבור הערבי והוא הולך ללמוד את הבעיות.

טלב אלסאנע: בטרם למד את הבעיות, הוא שלח מסוקים לרסס את אדמות הבדואים בנגב והוא שלח ציוד מכני כבד להרוס בתים בכפר-קאסם.

טלב אלסאנע: עם גישה כזאת ללמוד בעיות, אני לא יודע איך פותרים אותן.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן שראש הממשלה שנבחר ימלא את תפקידו, כי זו אחריותו, ואז הוא יוביל מדיניות; לא רק שהצבא ינהל את המדינה, אלא ראש מדינה שינהל מדיניות אחרת, שתביא גם תקווה, גם שגשוג, גם רווחה וגם ביטחון.

טלב אלסאנע: לכן, מאחר שהמצב הזה לא קיים, אנחנו נצביע נגד ההצעה להעברת סמכויות.

טלב אלסאנע: אחר כך לא נדע מי הכתובת כאן במדינה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

אתי לבני: אתם רוצים להתחלף, בבקשה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אני כבר ראיתי העברת סמכויות בממשלות, אבל הדילים הפוליטיים בממשלת שרון באמת עוברים כל גבול ולא עומדים בקנה מידה של מינהל תקין כפי שאני חושב שצריך להיות מינהל תקין.

אופיר פינס-פז: קודם כול, זה שעשו במשרד האוצר מיני משרד ראש ממשלה וכל מחנה נתניהו התקבץ לתוכו, ניחא.

אופיר פינס-פז: סגן השר הפך להיות שר, בסדר.

אופיר פינס-פז: אבל אני עוד לא ראיתי מציאות שבה מעבירים לשר השני במשרד האוצר סמכויות ספציפיות, לא מכיר דבר כזה.

אופיר פינס-פז: אני מבקש שעד להצבעה ביום רביעי תהיה חוות דעת מסודרת של היועצת המשפטית של הכנסת בסוגיה הזאת.

אופיר פינס-פז: האם יש פרוצדורה?

אופיר פינס-פז: א.

אופיר פינס-פז: האם יש תקדים לשני שרים באותו משרד, למעט משרד ראש הממשלה?

אופיר פינס-פז: והאם השר השני יכול לקבל סמכויות נפרדות, עצמאיות, שלא עוברות דרך השר הראשי של אותו משרד?

אופיר פינס-פז: אני לא מכיר דבר כזה.

אופיר פינס-פז: ב.

אופיר פינס-פז: גם העברת הסמכויות בנושאים האחרים היא מאוד בעייתית.

אופיר פינס-פז: רשות החברות, אני לא מתנגד שתעבור ממשרד ראש הממשלה למשרד האוצר, אני חושב שזה היה כך ואין סיבה שזה לא יקרה.

אופיר פינס-פז: אבל העברת נציבות שירות המדינה למשרד האוצר?

אופיר פינס-פז: אני לא בטוח שזו ראייה נכונה.

אופיר פינס-פז: אני לא בטוח שזווית הראייה של נציבות שירות המדינה היא זווית ראייה תקציבית בלבד, קרי, כמה תקנים יכול שר האוצר לאשר וכדומה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיש כאן זווית ראייה נוספת שצריכה לבוא דווקא ממשרד ראש הממשלה ומאיזו אוטונומיה של הנציבות עצמה.

אופיר פינס-פז: אני יודע שהנציבות עצמה התנגדה, בתהליך העבודה של מה שנקרא ועדת-יצחקי, להעברתה ממשרד ראש הממשלה למשרד האוצר, ולמרות ההתנגדות הזאת החליטה הממשלה להעביר את הסמכויות.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהעניין הזה טעון בירור וטעון דיון.

אופיר פינס-פז: שמעתי את השר המתאם, אני חושב שהוא לא התייחס מספיק לוויכוח הפנימי שהיה בוועדת-יצחקי, ואני חושב שהעניין הזה טעון הסברים נוספים.

אופיר פינס-פז: בקיצור, נדמה לי שחלק גדול מההעברות המוצעות לא מחויבות המציאות.

אופיר פינס-פז: שנית, הן בעייתיות מאוד, לא הייתי אומר מבחינת המינהל התקין, אלא הסדר התקין.

אופיר פינס-פז: בכלל, כל מה שמתרחש במשרד האוצר עם שני השרים מצריך, לפי דעתי, הסבר יותר מסודר לכנסת.

אופיר פינס-פז: הכנסת צריכה להיות מאוד שקולה בתהליך קבלת החלטות בעניין הזה, ואני מציע, גברתי היושבת-ראש, שההצבעה ביום רביעי תהיה הצבעה מפוצלת.

אופיר פינס-פז: יש כאן שני סוגים של העברת סמכויות, ואני מציע שנצביע שתי הצבעות נפרדות ולא הצבעה אחת על כל הנושאים.

אופיר פינס-פז: אני מבקש, שאם במקרה לא תנהלי את הדיון ביום רביעי, אנא העבירי את בקשתי זו ליושב-ראש הכנסת.

אופיר פינס-פז: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת מאיר פרוש.

אתי לבני: אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

דניאל בנלולו: חבר הכנסת פינס, מה הן שתי ההצבעות, מה היא בדיוק כל הצבעה?

אופיר פינס-פז: הצבעה אחת על נושא הסמכויות של השר שטרית, והשנייה על העברת הסמכויות ממשרד ראש הממשלה למשרד האוצר.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך אותך, זו הפעם הראשונה שאני ליד הדוכן כאשר את משמשת יושבת-ראש.

אתי לבני: תודה.

מאיר פרוש: חברי כנסת נכבדים, אני באמת לא מבין מה הממשלה מנסה להציע בהעברת הסמכויות, ולאו דווקא בנושאים שאנחנו מדברים עליהם היום, ואני אתעכב על זה עוד מעט.

מאיר פרוש: אבל כל הרעיון הזה - אני זוכר שמי שהיה פעם שר הבינוי והשיכון, אריאל שרון, עמד על כך, שכאשר הוא היה במשרד החקלאות, המינהל היה אצלו.

מאיר פרוש: אחר כך, כשהוא הגיע למשרד השיכון, מינהל מקרקעי ישראל הגיע למשרד השיכון.

מאיר פרוש: כאשר הוא היה שר התשתיות הלאומיות, מינהל מקרקעי ישראל עבר לשם.

מאיר פרוש: גם בשלב זה, עדיין מינהל מקרקעי ישראל אמור להיות במשרד ראש הממשלה, אבל לצורך פיצוי לאהוד אולמרט, כנראה מינהל מקרקעי ישראל יעבור למשרד התעשייה והמסחר.

מאיר פרוש: ואני באמת לא מבין, כי אני חושב שממשלה, ואם ממשלה רוצה להיות אחראית - - -

מוחמד ברכה: - - - עבודה - - -

מאיר פרוש: - - - עבודה עוד לא בטוח, כי אורלב עוד לא מסכים, ומטבע הדברים, כשאורלב לא מסכים והמפד"ל לא מסכימים, אז כך זה יהיה, עבודה יישאר יחד עם הרווחה ולא תהיה ברירה, כמו שמשרד הדתות יישאר בסופו של דבר כמשרד ולא יפרקו אותו, כי כך המפד"ל רוצים וכך זה יהיה בסופו של דבר, אחרת לא תהיה שום כיפה בממשלה, וכשלא תהיה כיפה, הרי כלפי חוץ זה לא יהיה נעים.

מאיר פרוש: אני חושב, שממשלה, אם היא אחראית, בסופו של דבר היא צריכה לבוא ולומר מה הם התפקידים של משרדי הממשלה ומה הם צריכים לעשות.

מאיר פרוש: אני יודע, למשל, שבמגזר הערבי יש כל כך הרבה בעיות עם הזוגות הצעירים, אין להם קרקעות לבניית דירות.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שכל קדנציה הם צריכים לשלוח מכתב למקום אחר - פעם זה בחקלאות, פעם זה בשיכון, פעם זה בתשתיות, משרד ראש הממשלה, משרד התמ"ס, וזה לא שירות לאזרחי המדינה.

מוחמד ברכה: כל זה היה בגללך.

מאיר פרוש: לא, אני אף פעם לא קיבלתי את המינהל.

מאיר פרוש: חבר הכנסת ברכה, מה שמפליא אותי יותר, אני זוכר שהייתי סגן שר בתפקיד של שר בממשלתו של נתניהו, ואני זוכר את המאבק שלו, כאשר הוא ביקש שהנציבות תעבור לסמכות ראש הממשלה, והוא דרש שרשות החברות תעבור למשרד ראש הממשלה.

מאיר פרוש: ומכיוון שהיו צריכים לפצות את מר נתניהו, אז מעבירים חזרה את הנציבות ואת רשות החברות למשרד האוצר.

מאיר פרוש: דבר כזה בסופו של דבר גורם לכך שהאזרח מסתכל על הממשלה כדבר שאפשר לצחוק עליו, אפשר לגחך, אפשר לומר שזה לא רציני, כי באמת, זו לא עבודה רצינית.

מאיר פרוש: עבודה רצינית היא אם אני יודע בדיוק מה כל שר צריך לעשות ומה כל משרד צריך לעשות.

מאיר פרוש: ההצעה הזאת, כפי שהיא מובאת לכאן, באה כדי לפתור בעיות של כיסאות לשר כזה או שר אחר, וזו לא עבודה רצינית.

מאיר פרוש: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת עסאם מח'ול - איננו באולם.

אתי לבני: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מצטרף בחום לברכות ומאחל לך באמת הצלחה ועבודה פורייה כסגנית יושב-ראש הכנסת וגם כיושבת-ראש ישיבות הכנסת.

מוחמד ברכה: אני לא כל כך שותף לדעתו של חבר הכנסת טלב אלסאנע בנושא הפרטת משרד ראש הממשלה; אין פה הפרטה, יש פה ניסיון לגלגל אחריות.

מוחמד ברכה: זו ממשלת מאחזי עיניים שלא רוצה להיות אחראית לשום דבר, וכשיש איזו קטסטרופה חברתית או ביטחונית או פיגוע או משהו, היא מגלגלת עיניים כאילו שזה בא מהשמים, כאילו שזה לא נוגע אליה.

מוחמד ברכה: החידוש בעניין הזה הוא, שראש הממשלה, לצד ההסכמים הקואליציוניים עם מפלגות אחרות, החליט לעשות הסכמים קואליציוניים בתוך המפלגה שלו, ונושא שהוא יודע כנראה שלא יגיע לחוף מבטחים, הנושא הכלכלי-החברתי - בגלל מדיניות הממשלה בנושא השלום וחסימת כל דרך לשלום, מטבע הדברים הפערים יעמיקו, המצוקה תעמיק והעוני יעמיק והמשבר הכלכלי יעמיק ויחריף - אז הוא רוצה לגלגל את העניין לפתחו של נתניהו.

מוחמד ברכה: לא שנתניהו תמים וקונה את הסחורה הזאת; הוא חושב שהוא יצליח מפני שיש לו קשרים עם האמריקנים והוא יכול לנהל כלכלה קפיטליסטית למופת וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: אבל אלה צעדים של גלגול אחריות על מנת שיהיה מקום לגלגול עיניים.

מוחמד ברכה: כמה אפשר לגלגל עיניים, שבוע-שבועיים, חודש-חודשיים, שנה-שנתיים?

מוחמד ברכה: את כל זה שרון עבר.

מוחמד ברכה: לכן, לדעתי הסיפור הוא פשוט גול עצמי בכל מה שנוגע לניהול תקין.

טלב אלסאנע: שאלה, ברשותך, גברתי היושבת-ראש.

טלב אלסאנע: אני מבין שכל הזמן היה מגלגל עיניים.

טלב אלסאנע: אתה לא מופתע שהוא לא האשים את הרשות הפלסטינית בתאונה שהיתה בהרכבת הממשלה?

טלב אלסאנע: למה הוא לא האשים את ערפאת בתאונה של הרכבת הממשלה?

אתי לבני: הרשיתי שאלה, לא נאום.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, התאונה הגדולה ביותר שקרתה לעם בישראל, יהודים וערבים, היא הממשלה הזאת, בעצם אין תאונה יותר גדולה מהממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: בכל אופן, יש פה מיזוג של שני דברים: קודם כול גלגול אחריות, דבר שני הפקדת התיק הכלכלי-החברתי בידי קבוצה של אנשים שאין לה שום קשר לרגישות חברתית.

מוחמד ברכה: זה לא מפריע לראש הממשלה להקים מיני ממשלה בתוך הממשלה.

מוחמד ברכה: ואז, כשהמשבר יחריף עוד ועוד, היא תאשים את הממשלה של נתניהו בתוך ממשלת שרון, וממשלת נתניהו תאשים את ממשלת שרון שהיא לא נותנת לה מספיק חופש פעולה, ואנחנו נמשיך להסתכל ולבהות באסונות שקורים לנו, וכן ייטב לממשלה ולקברניטיה וכן יירע לעם.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אתי לבני: אחר כך – חבר הכנסת טאהא.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, כשדיברתי לפני חצי שעה, לא ידעתי שזו הפעם הראשונה שאת מנהלת את הישיבה.

ג'מאל זחאלקה: לכן תרשי לי לברך אותך בברכה כפולה ומכופלת.

ג'מאל זחאלקה: רבותי חברי הכנסת, הנושא שהובא לדיון הוא העברת סמכויות בעיקר למשרד האוצר, אם כי יש גם העברת סמכויות אחרות למשרד התעשייה והמסחר.

ג'מאל זחאלקה: מר נתניהו הוא שר האוצר.

ג'מאל זחאלקה: פעם קראו לו: האזרח המודאג.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שכאשר בנימין נתניהו במשרד האוצר, עם ראיית עולמו החברתית-הכלכלית - שלא לדבר על הפוליטית - כל אזרח צריך להיות מודאג, אולי לא כל אזרח אלא כל אזרח הגון, שמרוויח את פת לחמו מעבודתו, צריך להיות מודאג מאוד.

ג'מאל זחאלקה: כאשר מעבירים את רשות החברות הממשלתיות למשרד האוצר בראשותו של נתניהו, זה לא רק עניין של כיסאולוגיה, יש פה גם אידיאולוגיה.

ג'מאל זחאלקה: האידיאולוגיה היא לשים את השמנת ליד החתול, כי בנימין נתניהו דוגל בהפרטה מטורפת.

ג'מאל זחאלקה: זו ראיית עולמו, זו גם ראיית עולמם של תומכיו בארצות-הברית.

אילן שלגי: גם בישראל.

ג'מאל זחאלקה: גם בישראל.

ג'מאל זחאלקה: מבחינה זו אין הבדל בינו לבין שינוי.

ג'מאל זחאלקה: זו תעודת עניות לשינוי, נוסף על דברים אחרים.

אילן שלגי: זו תהיה תעודת עושר למדינה בסופו של דבר.

ג'מאל זחאלקה: כן, מפריטים הכול, צריך להפריט את הבריאות, צריך להפריט את הטיפול באנשים המבוגרים, צריך להפריט את החינוך, צריך להפריט הכול, ואז כולם יחיו באושר ועושר.

ג'מאל זחאלקה: אבל רק העשירים יחיו באושר ועושר, שאר העם יהיה במצב קשה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: לכן זה דבר מסוכן ולא רק עניין של כיסאולוגיה.

ג'מאל זחאלקה: אם שירות התעסוקה יהיה במשרד התעשייה והמסחר, אנחנו חוזרים לימי ההסתדרות העליזים, כאשר ההסתדרות היתה גם המעביד וגם מייצגת את העובדים.

ג'מאל זחאלקה: משרד התעשייה והמסחר דואג בעיקר לתעשיינים, מי ייצג את המובטלים?

ג'מאל זחאלקה: מי יטפל בהם?

ג'מאל זחאלקה: אותו משרד.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב שאת שירות התעסוקה אסור להעביר למשרד התעשייה והמסחר, אפילו שבעיני אין הבדל, זה אד-פרינציפום, מבחינת העיקרון; מבחינת האישים, אד-פרסונום אין הבדל בעיני בין איש המפד"ל לבין איש הליכוד בתחום הפוליטי.

ג'מאל זחאלקה: כיום כמובן אין גם הבדלים חברתיים.

ג'מאל זחאלקה: המפד"ל של היום היא לא המפד"ל של הפועל המזרחי של אז, שהיתה לה ראיית עולם קצת סוציאליסטית, קצת.

ג'מאל זחאלקה: בעניין הזה הם איבדו כל רגישות.

ג'מאל זחאלקה: לכן צריך לראות את העניין החברתי הפוליטי בנושא הזה כששני שרים יטפלו בהפרטה ובמדיניות כלכלית.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת תיתן כאן לשר האוצר מכשירים חדשים כדי להעביר מדיניות של הפרטה מטורפת, שתפגע בשכבות החלשות, יהודים וערבים כאחד, ותעשיר את העשירים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהרבה אנשים מחככים את ידיהם בהנאה ומרחיבים את כיסיהם, כי הם ירוויחו המון מעניין העברת הסמכויות האלה למשרד האוצר ושיטת ההפרטה שנראה אותה.

ג'מאל זחאלקה: אני מזכיר לכם, ושזה יירשם בפרוטוקול: תחכו לסקנדלים שיקרו בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אתי לבני: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אברהם שוחט.

ואסל טאהא: גברתי היושבת- ראש, אני מברך אותך בישיבה הראשונה שלך לרגל היבחרך .

ואסל טאהא: חברי הכנסת, כפי שאמרו חברי, הפקדת התוכנית החברתית-הכלכלית בידי השר נתניהו רק תפגע בחברה ובכלכלה, רק תגלה את חוסר האחריות שאנחנו רואים שיש היום בממשלה ובמשרד ראש הממשלה.

ואסל טאהא: היינו עדים בתקופה שנתניהו היה ראש הממשלה - בעבר היינו עדים לכך שהוא העביר את כל הסמכויות ואת כל המוסדות למשרד ראש הממשלה ובו הוא ריכז את כל הסמכויות.

ואסל טאהא: היום אנחנו רואים את ההיפך.

ואסל טאהא: בכל מקום שבו נמצא מר נתניהו מחזירים לו את כל הסמכויות ואת כל המוסדות, למשל את מינהל מקרקעי ישראל.

ואסל טאהא: את לשכת התעסוקה מעבירים לשר חזק אחר שמחפש את חייו הפוליטיים מחדש אחרי שהוא עזב את עיריית ירושלים.

ואסל טאהא: מנסים להחיות את השרים האלה על חשבון האזרחים והתושבים.

ואסל טאהא: אני רואה בזה רק טרטור לאזרחים.

ואסל טאהא: האזרחים לא ידעו כיצד להתכתב עם המוסדות האלה.

ואסל טאהא: ניסינו את זה כשתפרו את המשרד לתשתיות לאומיות למר שרון.

ואסל טאהא: כראשי רשויות התבלבלנו בזמנו ושאלנו, האם מינהל מקרקעי ישראל עדיין שייך למשרד השיכון, או שהוא עבר למשרד אחר.

ואסל טאהא: כל יום מחפשים את המוסדות האלה, לאן ולאיזה שר הם שייכים.

ואסל טאהא: לכן אנחנו מתנגדים להעברת הסמכויות, במיוחד להעברת לשכת התעסוקה למשרד התעשייה והמסחר, מפני שהדבר יפגע באנשים העניים, בחתך התחתון של החברה.

ואסל טאהא: תודה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: חבר הכנסת אחמד טיבי - איננו באולם.

אתי לבני: חבר הכנסת בייגה שוחט.

אברהם-בייגה שוחט: ברכותי ליושבת-ראש.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבין שזו ישיבה ראשונה, אז ברכות וכל טוב.

אתי לבני: אני כבר שעה בתפקיד ואני מרגישה מנוסה לגמרי.

אברהם-בייגה שוחט: רבותי, הדבר המביש שהתרחש בממשלה הזאת, מעבר לגודלה ומעבר לאי-עמידה בהבטחות לבוחר, הוא פרשת ההזזות של היחידות ממשרד למשרד.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אפשר לתאר את זה אלא כישיבה בבית-מרזח ליד שולחן ארוך שעליו מונחות מנות שונות ומשונות ומתנהל קרב בין אולמרט, נתניהו ואריק שרון וכל אחד מהם מנסה לחטוף ככל יכולתו.

אברהם-בייגה שוחט: אני מוכרח להגיד, גברתי היושבת-ראש, שמי שמפתיע אותי זה דווקא אלה שהלכו לבחירות בשם הסדר, העניין הציבורי וההתנהגות האזרחית המופתית.

אברהם-בייגה שוחט: הם כהרף עין הסכימו להוציא את מינהל התכנון ממשרד הפנים, אף שאחד הנושאים המרכזיים של מפלגת שינוי היה מינהל תקין ואיכות הסביבה.

אברהם-בייגה שוחט: אם אכן הדבר יבוצע, ואני לא מעלה על דעתי שלא יבוצע, שהרי אתם אנשים מכובדים, כפי שאמר שייקספיר, ואנשים מכובדים מקיימים את מה שהם אומרים, כלומר, מינהל התכנון יעבור למי?

אברהם-בייגה שוחט: לאהוד אולמרט.

אברהם-בייגה שוחט: למה לאהוד אולמרט?

אברהם-בייגה שוחט: כדי שאהוד אולמרט יהיה גנרל עם שני עיטורים.

אברהם-בייגה שוחט: לא רק גנרל, כי יש גם ביבי שהוא גנרל, ויש סילבן שלום.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אהוד אולמרט צריך להיות גנרל עם עיטורים.

אברהם-בייגה שוחט: אז הוא הוריד מגבו של אריק שרון את מינהל מקרקעי ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: בכלל, מינהל מקרקעי ישראל זה הגופייה של אריק שרון.

אברהם-בייגה שוחט: כשהוא שר החקלאות - זה שם.

אברהם-בייגה שוחט: כשהוא במשרד הבינוי והשיכון - זה עובר לשם.

אברהם-בייגה שוחט: כשהוא במשרד התשתיות - זה עובר לשם.

אברהם-בייגה שוחט: כשהוא במשרד ראש הממשלה - זה עובר לשם.

אברהם-בייגה שוחט: אולי תגידו לי מה הקשקוש הזה?

אברהם-בייגה שוחט: האם מישהו יודע איזה ריקבון יש במינהל?

אברהם-בייגה שוחט: האם לאריק שרון היו הצלחות במינהל?

אברהם-בייגה שוחט: איך נראה המינהל אחרי שלוש שנים שבהן הוא כיהן כשר התשתיות?

אברהם-בייגה שוחט: כל מי שיודע מה שמתרחש שם יודע שאריק שרון לא הזיז שם אבן.

אברהם-בייגה שוחט: ואז צריך לפייס את אהוד אולמרט, כי הוא נעלב, כי היתה לו הבטחה בכיס שהוא יהיה שר האוצר, לדבריו.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת עמרי שרון, אני לא שמתי את הפתק הזה.

עמרי שרון: השאלה היא אם הפנייה אלי היא על רקע אישי.

אברהם-בייגה שוחט: לא, חס וחלילה, זה לא על רקע אישי.

עמרי שרון: זה נשמע יותר טוב, תודה.

אברהם-בייגה שוחט: גמרנו את הסיפור.

אברהם-בייגה שוחט: השאלה באמת היא למה צריך לפצות את אולמרט - כדי שיהיה גנרל עם ארבעה כוכבים ושבעה עיטורים?

אברהם-בייגה שוחט: מה הקשקוש הזה?

אברהם-בייגה שוחט: מה מינהל מקרקעי ישראל צריך לעשות במשרד התעשייה והמסחר?

אברהם-בייגה שוחט: יש מקום אחד שבו צריך להיות מינהל מקרקעי ישראל, אם רוצים להיות ענייניים, וזה משרד התשתיות, ולמה?

אברהם-בייגה שוחט: כי זה משרד שהוא לא צרכן של שימושי קרקע.

דניאל בנלולו: ואם זה היה עובר למשרד התשתיות, גם אז היית אומר אותו דבר.

אברהם-בייגה שוחט: לא.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת בנלולו, אתה לא ראית אותי עומד פה כאשר שרי חקלאות שלנו - המינהל היה בידם בממשלה שאני כיהנתי בה, ואני עמדתי פה ואמרתי: תעבירו את זה לתשתיות, כי מים, חשמל, אנרגיה וקרקע צריכים להיות שייכים למשרד התשתיות, שהוא לא צרכן של הדברים האלה.

דניאל בנלולו: אבל לא כולם חושבים כמוך.

אברהם-בייגה שוחט: אני הרי אומר את דעתי, לא את דעתך, בנלולו.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן, כשמסתכלים על מה שקרה, על קריעת מינהל התכנון ממשרד הפנים, על ניתוק הקשר בין הוועדות המחוזיות למועצה הארצית לתכנון, על העתקת מינהל מקרקעי ישראל למשרד שהוא צרכן של קרקע - יכול להיות שלאולמרט יש כל מיני אינטרסים, יכול להיות שהם לא אישיים, חס וחלילה.

אברהם-בייגה שוחט: יכול להיות שדרך מינהל מקרקעי ישראל אפשר להגיע לכל מיני דברים.

אברהם-בייגה שוחט: הרי מה פתאום, מה שאולמרט מוכשר לעשות, ראש הממשלה לא מוכשר לעשות?

אברהם-בייגה שוחט: מי יעלה דבר כזה על דעתו?

אברהם-בייגה שוחט: ולכן אני אומר לכם, שזו בושה למדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: גברתי היושבת-ראש, לצערי הרב, אתם בלב העניין, ואתם לא תברחו מזה.

אברהם-בייגה שוחט: אתם, שמדברים על מינהל תקין, נתתם יד לעניין, לרבות פורז.

אברהם-בייגה שוחט: פורז אמר בהגינות, שעל זה עמדה השאלה אם תהיה ממשלה או לא, ופורז עשה מעשה שלא ייעשה.

דניאל בנלולו: שוב אתה נכנס לעניין אישי, כשאתה מתייחס ליושבת-ראש, שהיא במקרה חברת שינוי.

אברהם-בייגה שוחט: אני מדבר על חברי שינוי.

אתי לבני: זה בסדר, אני עומדת בזה.

אברהם-בייגה שוחט: איפה אנחנו נמצאים, בגן-ילדים?

אברהם-בייגה שוחט: היא חברת שינוי.

דניאל בנלולו: מה שבטוח זה שאם אתם הייתם בקואליציה - - -

אברהם-בייגה שוחט: בנלולו, אני מציע לך לקחת את הפרוטוקול ולראות ששר החקלאות יעקב צור רצה להרוג אותי כשאמרתי שצריך לקחת את המינהל ממשרד החקלאות ולהעביר אותו למשרד התשתיות.

אברהם-בייגה שוחט: מלה אחרונה בעניין רשות החברות.

אברהם-בייגה שוחט: רשות החברות צריכה להיות במשרד האוצר, ואין על זה בכלל עוררין.

אברהם-בייגה שוחט: לא מפני שלאחד יש יותר כוח או פחות כוח; זה לא מעניין אף אחד, כי מי שיודע איך פועלת רשות החברות וכמה היא צריכה את משרד האוצר בכל מה שקשור בהפעלת החברות, בהון העצמי שלהן, בבקרה על השכר ובתהליכים השונים - כפי שתמיד קורה, ביבי נתניהו באותו לילה חשוך לא הצליח למנות מישהו לתפקיד שר האוצר, והיה צריך להיכנע ללחצי בני בגין ואחרים ולמנות את דן מרידור לשר האוצר ולקחת ממנו איזו ליטרת בשר.

אברהם-בייגה שוחט: ברוב חוצפתו, הוא ואביגדור ליברמן, אמרו לדן מרידור שגם אגף התקציבים וגם רשות החברות יהיו שייכים למשרד ראש הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: דן מרידור אמר לו: על גופתי יעבור מכאן אגף התקציבים, ובצדק, אבל הוא כבר לא היה יכול לעמוד על עניין רשות החברות, ולכן הועברה לשם רשות החברות.

אברהם-בייגה שוחט: יפה שהעבירו את זה כרגע חזרה; חבל שזה לא נעשה מטעמים ענייניים.

אברהם-בייגה שוחט: זה נעשה מטעמים של צבירת כוח, של הסתכלות המערכת רק על האינטרסים של השרים.

אברהם-בייגה שוחט: שום דבר לא נעשה למען האזרח במדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: תם הדיון.

אתי לבני: התשובה וההצבעה יהיו ביום רביעי הקרוב.

אתי לבני: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

אתי לבני: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ז' באדר ב', 11 במרס 2003, בשעה 15:30.

אתי לבני: ישיבה זו נעולה.

אתי לבני: תודה.