ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 223, 2001-07-16 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת וחברותיה, שלום.

אברהם בורג: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, כ"ה בתמוז התשס"א, 16 ביולי שנת 2001.

אברהם בורג: לפני שנתחיל, אני מבקש לקדם בברכה את איש מועצת אירופה, מזכיר המועצה, מר וולטר שווימר.

אברהם בורג: אני שמח לקדם בברכה, בשמכם, חברי הכנסת, ובשמי, פני ידיד קרוב ועמית ותיק, ד"ר שווימר, מזכיר מועצת אירופה.

אברהם בורג: ד"ר שווימר פוקד את ארצנו לעתים מזומנות – זאת לא הפעם הראשונה – בימים קשים אלה ובימים טובים הרבה יותר בעבר.

אברהם בורג: בתקופה שבה הותקפה ישראל על-ידי טילי "סקאד" מעירק פעל מר שווימר בעומדו בראש משלחת סולידריות מאוסטריה לשיקום ההריסות בערי ישראל.

אברהם בורג: בעזרתו הפעילה מאוד הוקמו גן-ילדים באתר שנחרב ברמת-גן ומרכז הכשרה בירושלים.

אברהם בורג: וכך גם היום – בתקופה של משבר עמוק בינינו לבין שכנינו הפלסטינים הוא אתנו, ותודה לך, ד"ר שווימר, מעומק הלב.

אברהם בורג: אישי האורח, אתה יודע כי אנחנו רוצים מאוד לבנות גשרים ולהרוס חומות של שנאה בינינו לבין הפלסטינים.

אברהם בורג: חלמנו, ועדיין לא מימשנו את החלום, כי סכסוך בן 110 שנים יוכל להיפתר במהירות הבזק, ולא הספקנו עדיין לפרק את המוקשים העיקריים שבינינו לבין הפלסטינים – סוגיית הפליטים ושיבתם, וירושלים, כיצד יהיה הפתרון שלה – והאכזבה בישראל מהצעות מדיניות נדיבות ומתגובה פלסטינית קמצנית, האכזבה גדולה מאוד.

אברהם בורג: המשבר חשף עוינות בסיסית גדולה ביותר בינינו לבין הפלסטינים.

אברהם בורג: ברור לנו שרק בהידברות נוכל לפתור בעיות אלה.

אברהם בורג: למדינות אירופה ולישראל ערכים ואינטרסים משותפים.

אברהם בורג: ליחסים שלנו עם אירופה תמיד תהיה משמעות החורגת ממישור היחסים הרגילים בין עמים.

אברהם בורג: אתה נמצא בפרלמנט דמוקרטי, חופשי, השומר על חירות האזרח בעזרת חופש הביטוי, שלטון החוק וכבוד האדם.

אברהם בורג: צר לנו שהמשטרים סביב לנו טרם אימצו את הדרך הדמוקרטית.

אברהם בורג: כנציג מועצת אירופה אתה יודע כמה חשוב מזרח תיכון יציב.

אברהם בורג: חוסר יציבות באזורנו הוא איום לא רק עלינו ולא רק על ילדינו, אלא על שלומה של אירופה כולה.

אברהם בורג: כשהמזרח התיכון מצונן – אמר פעם מישהו – אירופה מתעטשת.

אברהם בורג: כשיש התלקחות אצלנו, עלולות הלהבות ללחך את אירופה.

אברהם בורג: בתקופה האחרונה נחשפנו לפיגועי הטרור האסלאמי.

אברהם בורג: נערים ונערות חפים מפשע, שכל חפצם היה קצת לשיר ולרקוד, נרצחו בפתח מועדון שבו רצו לבלות על-ידי אדם-פצצה אכזרי.

אברהם בורג: קונים תמימים נרצחו בשער הכניסה לקניון.

אברהם בורג: נהגים נחשפים להתקפות רצח קטלניות בכבישים.

אברהם בורג: נוסעים הממתינים בתחנה להסעה נהרגים בפיגוע.

אברהם בורג: ושלושה מחיילינו ועוד אזרח חטופים בידי ה"חיזבאללה" בלבנון, ואנחנו מצפים לכל עזרה ולכל סיוע כדי לדעת מה עולה בגורלם, הכיצד ניתן להחזיר אותם לחיק משפחותיהם.

אברהם בורג: הטרור, אישי האורח, מציג אתגר לא רק לנו כאן אלא גם לכם באירופה ובמדינות המערב.

אברהם בורג: מציאות אכזרית ומאיימת זו מחייבת שיתוף פעולה בין-לאומי הדוק במישור המולטילטרלי ובסוגיות המודיעין.

אברהם בורג: כמו-כן, שיתוף פעולה מדיני וכלכלי ביניכם לבינינו ובין שותפינו בעבר ולעתיד – הפלסטינים.

אברהם בורג: אני מודה לך על שטרחת ובאת אלינו, ואני מאחל לך שליחות פורייה ומוצלחת – לטובתנו, לטובת הפלסטינים, לטובת העולם כולו.

אברהם בורג: אתה האיש הנכון במקום הנכון.

אברהם בורג: ברוך הבא לכנסת.

אברהם בורג: ...M.......................................................................T..

אברהם בורג: הנושא הבא בסדר-היום: הודעה ליושב-ראש הכנסת לפי סעיף 36(א) – אני אעביר את הדברים לפרוטוקול, אלא אם כן יש כאן נציג של האופוזיציה שרוצה לדעת ששר הפנים שב ארצה.

קריאה: – – –

אברהם בורג: הוא שב ארצה, אני אעביר את זה לפרוטוקול, תוכלו לעיין שם.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי שר הפנים שב ארצה ביום כ"ב בתמוז התשס"א, 13 ביולי 2001.

אברהם בורג: שר התשתיות הלאומיות שב ארצה ביום כ"ב בתמוז תשס"א, 13 ביולי 2001.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לגמלה), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת אפי אושעיה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פרסום נגיש של סל הבריאות למבוטחים), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת יעל דיין, נעמי חזן, מקסים לוי וסופה לנדבר; הצעת חוק ייצוב בתים משותפים על-ידי בניית יחידות דיור כנגד רעידות אדמה, התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת רן כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור קיום קשר מיני בין מטפל ומטופל), התשס"א–2001, מאת חברת הכנסת נחמה רונן; הצעת חוק רשות מים עצמאית, התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת אליעזר כהן ומיכאל נודלמן; הצעת חוק הכנסת (תיקון – חתימה על הצהרת האמונים), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום מענק לזכאי לדמי אבטלה שעובד), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת אפי אושעיה; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – אישור חיבור לרשת החשמל למבנים), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת יצחק גאגולה; הצעת חוק היטל הוצאות ביטחון מיוחדות (הוראת שעה), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת יאיר פרץ, איוב קרא, יצחק סבן ויצחק גאגולה; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירות מין בחסרי ישע), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – פטור מטעמי דת או מצפון), התשס"א–2001, מאת חברות הכנסת נעמי חזן וזהבה גלאון; הצעת חוק יום המאבק בטרור, התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת מרינה סולודקין וגנדי ריגר; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (חובת הגשת דין-וחשבון על פעילות המחלקה לחקירות שוטרים), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת מיכאל נודלמן ואליעזר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש] (ביצוע תפקידי עירייה), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת מיכאל קליינר; הצעת חוק הבזק (תיקון – הגבלות על משדרי מין), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – מינוי מתרגמים), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת רומן ברונפמן ואלכסנדר צינקר; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – חישוב תקופת ההתיישנות לתובע עם ליקוי שכלי), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג;

א' האן: הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – הגברת האכיפה), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת דוד טל, תמר גוז'נסקי וצבי הנדל; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – תשלומי איזון בפירוק שיתוף), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – מוסדות להכשרת עובדי חינוך), התשס"א–2001, מאת חברת הכנסת נעמי חזן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית (תיקון – הצורך בהסכמה), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת יהודית נאות וויקטור בריילובסקי; הצעת חוק סיוע לקריית-שמונה ולגליל (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת ישראל כץ, רן כהן ומוחמד ברכה; הצעת חוק פרישה מוקדמת למורים, התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת חוסניה ג'בארה ואילן גילאון; הצעת חוק בטלות הסכמי אוסלו, חברון ו"וואי", התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת מיכאל קליינר; הצעת חוק הבזק (תיקון – הגבלות של משדרים למבוגרים), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן.

א' האן: עוד אודיעכם, כי חברת הכנסת נעמי חזן ביקשה להסיר מסדר-יומה של הכנסת הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ביטול והשבה), שמספרה פ/85.

א' האן: כמו-כן, חבר הכנסת מוחמד ברכה ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק סיוע לקריית-שמונה ולגליל (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה) התשס"א–2001, שמספרה פ/2847.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: למה השאילתא לפני הצעת אי-אמון?

אברהם בורג: האם זה בהסכמה?

אברהם בורג: בסדר.

אברהם בורג: שר המדע, התרבות והספורט ישיב על שאילתא בעל-פה מס' 152, מאת חבר הכנסת אפי אושעיה, בנושא: הלנת ספורטאי המכבייה בבתי-מלון.

אברהם בורג: חבר הכנסת אושעיה, בבקשה.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברשותך, כבוד היושב-ראש, אני מבקש להצטרף לברכות למר שווימר, ולהודות לו על ידידות גדולה עם מדינת ישראל ועל כך שהוא עושה את הדברים הנכונים לטובת העניין כולו במזרח התיכון.

אפי אושעיה: תודה לך, מר שווימר, פעם נוספת.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השאילתא שלי מופנית לשר המדע, התרבות והספורט.

אפי אושעיה: בעת הכנת המכבייה החליט הוועד המנהל לשכן את הספורטאים במלונות בנתניה.

אפי אושעיה: לאחרונה הוחלט להעביר את הספורטאים ללון בעיר אחרת.

אפי אושעיה: ברצוני לשאול: 1.

אפי אושעיה: מדוע אפשר משרדך קבלת החלטה הפוגעת בתיירות בנתניה?

אפי אושעיה: 2.

אפי אושעיה: הוחלט לקיים את המכבייה, למרות דרישות לבטלה, כדי שלא להצטייר כנכנעים לטרור.

אפי אושעיה: האם צעד זה אינו כניעה לטרור?

אפי אושעיה: 3.

אפי אושעיה: האם יפוצו כספית המלונאים בנתניה?

אפי אושעיה: תודה, אדוני השר.

אברהם בורג: כבוד השר, בבקשה.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך על עצם קיומה של המכבייה.

מתן וילנאי: אתם יודעים שזו לא היתה החלטה פשוטה.

מתן וילנאי: אני מקווה שבשעות הקרובות נערוך את טקס הפתיחה של המכבייה כאן בירושלים.

מתן וילנאי: ההחלטה לגבי המתכונת, לגבי התפעול של המכבייה, היא החלטה של הוועדה המארגנת, בראשותו של מר עוזי צוובנר וארגון "מכבי" העולמי.

מתן וילנאי: משרדי לא עוסק בנושאים האלה, לא מוסמך לעסוק וגם לא מתכוון לעסוק בכך.

מתן וילנאי: עם זאת, בגלל הקשיים שעוברת החברה בישראל בכלל, ובמקרה הספציפי הזה, נשוא השאילתא של חבר הכנסת אושעיה, בפרט, קרי, נתניה, ערכתי פגישה מיוחדת אצלם, אירחתי עצמי אצלם, כדי לדון בעניין, והם הבטיחו, שכ-100 ספורטאים יהיו בנתניה.

מתן וילנאי: הם לא יכלו להגיע למספרים אחרים.

מתן וילנאי: צריך לזכור, שכמחצית מהספורטאים שתכננו להגיע אכן הגיעו, כ-2,100 לעומת 4,200-4,000, וכתוצאה מכך הם לא יכלו לעשות מעבר לזה.

מתן וילנאי: אני יודע שהם עשו מאמץ מיוחד על-פי בקשתי ובקשות נוספות.

מתן וילנאי: אני רוצה להדגיש, כי אין כאן כל כניעה לטרור.

מתן וילנאי: עצם קיום המכבייה הוא חלק מכך שאנחנו מנסים לשמור על אורח החיים שלנו כפי שתכננו לפני כן, למרות המצב שבו אנחנו נמצאים.

מתן וילנאי: צריך להבין שליהודי התפוצות זו בעיה מורכבת.

מתן וילנאי: לנו כישראלים זה מובן מאליו, להם זה נראה הרבה יותר מורכב.

מתן וילנאי: אחד הנימוקים שהשמעתי להם הוא – אם כל כך מסוכן כאן, אנחנו נבוא אליכם.

מתן וילנאי: כאשר הם הבינו את העניין, הם תפסו את האבסורד בכך שהם לא באים לכאן.

מתן וילנאי: עם זאת, חייבת להיות סולידריות מלאה שלנו, תושבי המדינה, עם העיר נתניה, שנקלעה למצוקה כתוצאה מהאירועים האחרונים.

מתן וילנאי: זוהי עיר של נופש ותיירות, אנחנו מכירים אותה היטב, ואני קורא לעודד אנשים להגיע לנתניה ככל שניתן.

מתן וילנאי: בנושא הפיצויים, מכיוון שאין זה בתחום הממשלה בכלל ובתחום המשרד בפרט, גם בכך אנחנו לא עוסקים.

מתן וילנאי: אני צריך להזכיר, שהועברו למעלה מ-12 מיליון שקל לארגון המכבייה הזאת.

מתן וילנאי: זה לא מעט כסף, ואני מצפה מהוועדה המארגנת, מ"מכבי" העולמי ומאנשי המכבייה לעסוק בפיצוי המלונאים בנתניה.

מתן וילנאי: הייתי אומר שזה הזמן לעשות את החופשות שלנו בעיר כמו נתניה, שסובלת כפי שסובלת מהאירועים האחרונים.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: שאלה נוספת, חבר הכנסת אושעיה.

אברהם בורג: שאלות נוספות לחברי הכנסת אורלב ומגן.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אכן עשית את המאמץ האפשרי בתנאים שנוצרו בקרב הוועדה המארגנת על מנת שבכל זאת יגיע מספר מועט של ספורטאים לנתניה, אבל אני אומר לוועדה המארגנת ולאורחינו היהודים מרחבי העולם: בושו והיכלמו לכם.

אפי אושעיה: אתם לא לוקחים חלק במלחמותינו, לא קוברים את מתינו, באתם לכאן לצורך ספורט ולחיזוק העם היהודי, לחיזוק הסולידריות – וביישתם אותנו.

אפי אושעיה: פגעתם פגיעה אנושה בעיר נתניה.

אפי אושעיה: מה יגידו התיירים האחרים שהיו צריכים להגיע בקיץ?

אפי אושעיה: יש מאות ביטולים, העיר נתניה בסכנת קריסה, לא במעט בגלל המכבייה.

אפי אושעיה: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת דוד מגן.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, אתמול דווח ברדיו על מחדלי שמירה בתחרות הראשונה של המכבייה בטכניון.

זבולון אורלב: האם הדבר ידוע לשר, והאם השר מוכן לבדוק, כדי להוכיח שהמכבייה תעבור בבטיחות ובביטחון?

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת מגן.

דוד מגן: כבוד השר, על חלקך בשכנוע הנהלת המכבייה לארגן, למרות התנאים הקשים, את המכבייה ה-16, ברכת יישר כוח.

דוד מגן: אולם, מייד לאחר נעילת המכבייה אמורות קבוצות טניס השולחן לצאת לתחרות בחוץ-לארץ, ונמסר לי כי משיקולים שונים פעילות האיגוד צומצמה תקציבית, עד כדי פגיעה באפשרות של תחרות של קבוצות שונות בגילים הצעירים בחוץ-לארץ.

אברהם בורג: כבוד השר, תשובות, בבקשה.

מתן וילנאי: לדברי חבר הכנסת אושעיה, אין לי אלא להצטרף אליהם ולחזק אותם.

מתן וילנאי: אלה דברים נכוחים ונכונים.

מתן וילנאי: בנושא הביטחון, גם אני שמעתי אתמול את השידור ברדיו.

מתן וילנאי: אני מניח ששמענו אותו ביחד.

מתן וילנאי: שוב, יש מי שמופקד על הביטחון.

מתן וילנאי: המערכת מסועפת ומאורגנת היטב, לדעתי, ואני בטוח שהם ייתנו על כך מענה.

מתן וילנאי: אני נפגש אתם היום, אעיר להם פעם נוספת, אבל מי שצריך לשמוע את הדברים שמע.

מתן וילנאי: שוחחתי אתם על זה, והם ייתנו את דעתם על העניין.

מתן וילנאי: חבר הכנסת מגן, אני רוצה להתייחס לנושא טניס השולחן – כאן קיבלת אינפורמציה לא נכונה.

מתן וילנאי: אני רוצה לעדכן אותך לגבי האינפורמציה האמיתית.

מתן וילנאי: היו הערות לגבי איגוד טניס השולחן ודרך התנהלותו.

מתן וילנאי: היו טענות מפה עד להודעה חדשה.

מתן וילנאי: מיניתי ועדה ציבורית בראשותם של אנשים מעולים הבקיאים בתחום, והם הגישו את המלצותיהם.

מתן וילנאי: את ההמלצות הקלות ליישום איגוד טניס השולחן מילא, ואת הקשות דחה.

מתן וילנאי: אמרתי להם כי בתנאים האלה אני לא מסוגל לתמוך באיגוד, ובתוך זמן קצר – הפלא ופלא – גם רשם העמותות שלל מהם את הנוהל של אישור תקין.

מתן וילנאי: זאת אומרת, היום גם מי שרוצה, לא יכול להעביר אליהם כסף, כי אין לגביהם נוהל אישור.

מתן וילנאי: זה לא קשור אלי, לא קשור לרכילות, אלא למה שרשם העמותות מצא לנכון לעשות.

מתן וילנאי: הוא לא עושה זאת תדירות, כך שאם הוא עושה זאת – הדבר במקום.

מתן וילנאי: אבל, לפני שהוא קבע את זה, אמרתי לאיגוד טניס השולחן:

מתן וילנאי: אל תנהלו את הניהול הקלוקל שלכם על גבם של הילדים שמשחקים טניס.

מתן וילנאי: לכן, כל משלחת שאמורה לצאת לחוץ-לארץ תקבל את התקציב המתאים, לאחר שיציגו אותו ספציפית.

מתן וילנאי: ואכן הם קיבלו.

מתן וילנאי: שמעתי שהמשלחת יוצאת, אבל גם שם כבר יש תרגיל על גבי תרגיל, לא בדיוק מה שהתכוונו, אבל משחקים את המשחק.

מתן וילנאי: כדי לסכם, איגוד טניס השולחן מתנהל בצורה לא תקינה.

מתן וילנאי: ועדה ציבורית פרסה לפניו את העניין.

מתן וילנאי: אני אישית דנתי בכך אתם יותר מפעם אחת.

מתן וילנאי: אמרו להם מה צריך לעשות, וטעמם שמור עמם מדוע אינם עושים זאת.

מתן וילנאי: רשם העמותות, ללא כל תיאום אתי, הצטרף לעניין.

מתן וילנאי: והדבר האחרון, אני חוזר ואומר: כל ילד, נער או נערה, כל בוגר שירצה לצאת לתחרות בחוץ-לארץ, יש לו התקציב המתאים כדי לצאת לתחרות הזאת.

אברהם בורג: בטרם נעבור לנושא הבא בסדר-היום, עד שיתפוס את מקומו חבר הכנסת ברכה בנושא האי-אמון, אני מבקש לקרוא מכתב שאני צריך להודיע אותו במליאה.

אברהם בורג: קיבלתי מכתב מאת היועצת המשפטית לוועדת החוץ והביטחון לאמור: "לכבוד חבר הכנסת אברהם בורג, יושב-ראש הכנסת.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, הנדון: הכרזת הכנסת על מצב חירום" – זה לא משהו חדש, זה רק המשך המצב הקודם.

אברהם בורג: לא להיבהל יותר מדי, אם כי זה מבהיל, כי לפני שנתיים חשבנו שעוד חצי שנה נגמור את זה, וזה לא נגמר ולא נגמר, אבל – פורמלית צריך להודיע את ההודעה, ואני אודיע אותה.

אברהם בורג: "ביום כ' בתמוז התשס"א (11 ביולי 2001) התקיימה הצבעה על המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לעניין הכרזת מצב שעת-חירום, לחזור ולהכריז על מצב חירום לשנה נוספת.

אברהם בורג: בסיום הישיבה הודיע יושב-ראש הישיבה, כי 'הצעת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לעניין הכרזת שעת-חירום להיענות לבקשת הממשלה ולהכריז על מצב חירום עד לתאריך י"ז באב התשס"ב (26 ליולי 2002), נתקבלה'.

אברהם בורג: "בהתאם להוראות סעיף 49 לחוק-יסוד: הממשלה, רשאית הכנסת לחזור ולהכריז על מצב חירום לתקופה שלא תעלה על שנה, ולפיכך תוקף ההכרזה על מצב החירום הוא לשנה מיום ההחלטה, היינו, עד ליום ב' באב התשס"ב (11 ביולי 2002), וזאת בהתאם להודעת יושב-ראש הוועדה המשותפת, חבר הכנסת דן מרידור, מיום י"ט בתמוז התשס"א (10 ביולי 2001).

אברהם בורג: "אודה לך אם תביא הודעה זו בפני מליאת הכנסת.

אברהם בורג: בכבוד רב, מרים פרנקל-שור, עורכת-דין, היועצת המשפטית לוועדת החוץ והביטחון.

אברהם בורג: " הבאתי את הדברים בפני מליאת הכנסת, ואני מבין שלא צריך להצביע על זה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: מדיניות הממשלה המובילה להסלמה

אברהם בורג: אנו עוברים להצעות סיעות חד"ש ורע"ם להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל: 1.

אברהם בורג: הריסת בתים והרחקת התושבים הערבים מאדמותיהם – הצעת סיעת חד"ש; 2.

אברהם בורג: מדיניות הממשלה המובילה להסלמה – הצעת סיעת רע"ם.

אברהם בורג: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מגיש בזאת הצעת אי-אמון בראש הממשלה בשם סיעת חד"ש.

מוחמד ברכה: בשבוע שעבר היינו עדים להריסת בתים בשועפאט וברפיח.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה להתמקד דווקא בנושא הזה של הריסת בתים בשטחים – זה חלק בלתי נפרד מהכיבוש, והפתרון הוא לא תכנון ובנייה של מדינת ישראל שם, אלא סילוק הכיבוש משם.

מוחמד ברכה: אני רוצה להתמקד דווקא בסכנות של הריסת בתים בתוך מדינת ישראל, כלפי האזרחים הערבים בתוך המדינה.

מוחמד ברכה: אני רוצה לומר: ממשלה שהורסת בתים היא ממשלה שמנהלת מדיניות חשוכה.

מוחמד ברכה: אי-אפשר לקרוא לזה אחרת.

מוחמד ברכה: אפילו שר החוץ קולין פאואל, שלא ידוע כעוכר ישראל, אמר: כשהורסים בתים צריך לצפות לתגובה של הצד האחר.

מוחמד ברכה: אבל פה אני מדבר על סוגיה אזרחית שנוגעת לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: לפני כשבוע הופיע השר ליברמן בפורום אקדמי, והוא לא התייחס לתוכניות המיתאר כבעיה, לא למחסור בקרקעות כבעיה, לא לזיהום כבעיה.

מוחמד ברכה: הוא אמר, שהבעיה העיקרית שעומדת בפני המדינה בכל מה שקשור לקרקעות זה הבדואים בנגב.

מוחמד ברכה: השר לנדאו והשר ליברמן מתאמים עמדות ומכריזים על יד קשה לביצוע צווי הריסה של בנייה ללא רשיון בקרב האזרחים הערבים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: מדברים על מתן סמכות מוחלטת, אדוני היושב-ראש, לראשי ופקחי הוועדות לתכנון ובנייה.

מוחמד ברכה: מחליטים על הטלת קנסות כבדים ביותר, שעולים על ערכו של הבית שמועמד להריסה, מקימים מיליציות מיוחדות ויחידות קומנדו ושוכרים שירותים של חברות שמירה כדי לבצע צווי הריסה, וזאת כנראה בהמשך לדוח של ועדת-גזית, שהונח על שולחנה של ועדת הפנים לפני כמה חודשים, אבל עוד לפני שהדברים נדונו ועוד לפני שהיה דיון עם בעלי העניין, לפני שהיה דיון ציבורי ולפני שהוכרז הדוח כמסמך רשמי, אנחנו רואים מה שהאדונים ליברמן ולנדאו מתכוונים לעשות.

מוחמד ברכה: אני חושב שעצם העניין להטיל ולהפקיד בידיהם סוגיה אזרחית כל כך קשה – זה כשלעצמו נועד לפורענות.

מוחמד ברכה: המלצות הדוח, דוח ועדת-גזית, מנוגדות לזכויות האזרח הבסיסיות.

מוחמד ברכה: ועדות הוקמו בשנים האחרונות על ימין ועל שמאל, אבל אני רוצה לתת שם של ועדה שהוקמה אך לפני חמש שנים, ועדת-קדמון.

מוחמד ברכה: היא באה כדי לתת פתרונות לבעיית הבנייה הבלתי-חוקית במושבים.

מוחמד ברכה: פתרונות זה לא הריסה; פתרונות זה תיעוש, הלבנה של מבנים בלתי חוקיים וכן הלאה.

מוחמד ברכה: כנ"ל מנסים לפתור בעיה של בנייה בלתי חוקית בקיבוצים.

מוחמד ברכה: לעומת זאת, כאשר מדובר על הנגב, למשל, או על הבתים של האוכלוסייה הערבית, מנסים תמיד לזהות את הבעיה, אבל אף פעם אף אחד לא טורח לתת פתרונות ומענים על צורכי האוכלוסייה.

מוחמד ברכה: לפני כשבוע היה דיון בבג"ץ על תוכנית תמ"מ-4, שמתייחסת לדרום.

מוחמד ברכה: המתכננים הבטיחו שם, שבשנה הקרובה הם ינסו למצוא פתרונות לערביי הנגב.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, עד היום – למרות כל הרעש, וכל האיומים על ערביי הנגב והבנייה הבלתי-חוקית וכפרים בלתי מוכרים – עד היום לא מצאו לנכון לדבר על פתרונות ולא התייחסו לצורך של האזרחים האלה בקורת-גג.

מוחמד ברכה: על-פי דוח מבקר המדינה, דוח 50ב', יש במדינת ישראל, והדברים נכונים ליולי 2000, 22,000 מבנים בלתי חוקיים, מתוכם 16,000 ביישובים יהודיים.

מוחמד ברכה: מתוך ה-16,000, 7,400 מבנים עסקיים שהוקמו על אדמות חקלאיות שהן בבעלות המדינה.

אברהם בורג: עוד פעם.

מוחמד ברכה: עוד פעם, אדוני: יש במדינת ישראל, על-פי דוח מבקר המדינה, 22,000 מבנים בלתי חוקיים, מתוכם 16,000 ביישובים יהודיים.

מוחמד ברכה: מתוך ה-16,000 יש 7,400 מבנים עסקיים ולא לצורך קורת-גג, על אדמות חקלאיות, שרובן בבעלות המדינה – לא רוצה לומר שכולן, אבל רובן המוחלט, כ-90%, בבעלות המדינה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, אנשים שלא צריכים דירה, דיור, בונים על אדמות שהן לא להם, שיש להן בכלל ייעוד חקלאי, ומשתמשים בהן לייעוד אחר לחלוטין.

מוחמד ברכה: המספרים האלה הם ללא הדרום, ללא הנגב.

מוחמד ברכה: בדרום הבעיה היא אחרת.

מוחמד ברכה: 70,000-60,000 מתושבי הנגב חיים בכפרים בלתי מוכרים.

מוחמד ברכה: מה זאת אומרת "כפרים בלתי מוכרים"?

מוחמד ברכה: זאת אומרת, שני סוגים של כפרים:

מוחמד ברכה: או כפרים שהיו קיימים לפני קום המדינה, או כפרים שהמדינה שמה את התושבים בהם אחרי 1948, אחרי שעקרה אותם ממקומות אחרים.

מוחמד ברכה: ואז קוראים לזה "מקומות בלתי חוקיים", או "ישובים בלתי חוקיים", או "בנייה בלתי חוקית".

מוחמד ברכה: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, אדוני השר – – –

אברהם בורג: שאלה לחבר הכנסת ברכה, רק כדי להבין.

אברהם בורג: סליחה על ההפרעה, אבל בכל זאת – זה נושא רגיש מאוד.

אברהם בורג: חוץ מכל אלה יש מצב שאדם גר בכפר או ביישוב ובונה בנייה לא חוקית בביתו או בחצריו?

מוחמד ברכה: זה בדיוק מה שאני עומד להתייחס אליו.

מוחמד ברכה: האזרחים הערבים בונים על אדמתם שלהם.

מוחמד ברכה: זה, כצורך, בהעדר חלופה אחרת, כי אין תכנון, אין מענה בתוכנית המיתאר.

מוחמד ברכה: אין מענה על הצורך הזה, הבסיסי, של קורת-גג.

מוחמד ברכה: לעומת זאת, כפי שאמרתי, במושבים, בקיבוצים, הבנייה היא פשוט פיראטית, לצרכים עסקיים על-פי רוב, והיא על אדמות של המדינה.

מוחמד ברכה: אני רוצה לומר, רבותי: הזכות לקורת-גג, אדוני השר, עדיפה מכל חוק.

מוחמד ברכה: אני אומר לך: אין דבר שגובר, אין דבר שהוא עדיף, על-פי כל קנה מידה – מוסרי, חברתי, אנושי, חוקי.

מוחמד ברכה: אין דבר שהוא עדיף מקורת-גג.

מוחמד ברכה: אין דבר שהוא קודם לקורת-גג, למעט פת הלחם.

מוחמד ברכה: אני לא יכול לקרוא לבנייה הזאת בנייה בלתי חוקית.

מוחמד ברכה: אני יכול לקרוא לזה בנייה ללא רשיון, אבל הזכות של אדם לבית היא זכות חוקית ובסיסית ויסודית.

מוחמד ברכה: אין לי שום כוונה, שיהיה ברור, לגונן על בנייה פרועה במקומות המיועדים לכבישים או למבנים ציבוריים וכו'.

מוחמד ברכה: רק לפני כמה ימים היתה ישיבה של ועדת המעקב של האוכלוסייה הערבית, ביום חמישי האחרון, ודווקא שם התייחסנו לתופעות שליליות שקיימות.

מוחמד ברכה: אני לא הולך לגונן על זה, אני מדבר על הצורך הבסיסי, הקיומי, של אזרחים, שתהיה להם קורת-גג.

מוחמד ברכה: יש דוגמה עכשיו, מכמה כפרים בגליל.

מוחמד ברכה: קרקעות שהופקעו אחרי קום המדינה, תחת החוק שנקרא "אדמות הבור", זאת אומרת – אדמות שהן לא טובות לחקלאות ואי-אפשר לעבד אותן.

מוחמד ברכה: המדינה אמרה: בעליהן לא צריכים אותן, אז חוקקו חוק – אדמת הבור, שהפקיע את האדמות האלה.

מוחמד ברכה: עכשיו, אותן אדמות נמכרות לאותם תושבים, כמעט, כחלקות של בנייה.

מוחמד ברכה: אני חושב שאין עיוות זועק לשמים יותר מהעיוות הזה.

מוחמד ברכה: אני, אדוני היושב-ראש ואדוני השר, עד היום לאיומים של האדונים לנדאו וליברמן, ואני חושב שמישהו צריך לרסן את המגמה הזאת.

מוחמד ברכה: יש איומים בדבר מבצעי הריסה בנגב.

מוחמד ברכה: יש כאלה שמדברים על טווח של ימים.

מוחמד ברכה: יש איומים בדבר הריסת בתים במע'אר, בכפרים בלתי מוכרים בגליל ובמשולש ובכל המקומות.

מוחמד ברכה: כ-10% מהאזרחים הערבים חיים תחת האיום הזה של הריסת הבתים שלהם.

מוחמד ברכה: כ-100,000 אזרחים ערבים במדינת ישראל חיים תחת האיום הזה.

מוחמד ברכה: מדינה לא יכולה להשלים עם דבר כזה.

מוחמד ברכה: מעבר לזה, אני אומר לך, אדוני השר, אם המדינה אינה מסוגלת לחיות עם המיעוט הערבי שחי בתוכה, איך היא תחיה עם הרוב הערבי שסובב אותה?

מוחמד ברכה: אם המדינה לא נותנת דוגמה להתייחסות לדבר הבסיסי ביותר, שהוא 20% מאזרחיה, איך היא בכלל יכולה לדבר בלשון רמה או נמוכה על שלום ועל כל מיני דברים כאלה?

מוחמד ברכה: אנחנו לא מקבלים את הטרמינולוגיה הרווחת בעניין של קרקעות לבנייה.

מוחמד ברכה: הטיפול בבית הערבי הוא טיפול כמעט ביטחוני.

מוחמד ברכה: הטיפול במצוקה הוא כיבוי שרפות.

מוחמד ברכה: הטיפול בהפגנה של ערבים הוא כמעט אירוע מלחמתי.

מוחמד ברכה: הטיפול במערכת החינוך הוא כמעט אילוף.

מוחמד ברכה: אני חושב שהגיע הזמן שההתייחסות תהיה התייחסות לאזרחים.

מוחמד ברכה: הגיע הזמן לנרמל את היחס לאוכלוסייה הערבית, לאזרח את היחס לאזרחים הערבים, ולא להסתכל עליהם כעל איום או כעל פולשים או כסכנה ביטחונית או כגיס חמישי או כנטע זר – כל המושגים המעוותים והאוויליים שאנחנו עדים להם.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני מזהיר בשעה זו ובעוד מועד מטיפול כוחני בתופעה הזאת.

מוחמד ברכה: אי-אפשר לטפל בצורך של אדם לבית בצורה כוחנית.

מוחמד ברכה: התכנון צריך להיות כפוף לצרכים של בני-אדם, ולא שבני-אדם יהיו כפופים לתכנונים ערטילאיים.

מוחמד ברכה: הפתרון, לדעתי, יכול להתמקד בכמה נקודות, ואגיד אותן בקיצור.

מוחמד ברכה: קודם כול, צריך להידבר עם ההנהגה של האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: ביום חמישי, בוועדת המעקב של האוכלוסייה הערבית בישראל, החלטנו לפנות אל ראש הממשלה ולשבת אתו על הסוגיה הזאת.

מוחמד ברכה: אני חושב שראש הממשלה צריך לקבוע פגישה בהקדם עם הנהגת האוכלוסייה הערבית כדי לדון על פתרון.

מוחמד ברכה: הפתרון יכול וצריך להתמקד בנקודות האלה: דבר ראשון, לאשר את כל הבתים הקיימים.

מוחמד ברכה: דבר שני, להכיר בכפרים הבלתי-מוכרים בנגב.

מוחמד ברכה: בכל רחבי המדינה יש מצפים, יש יישובים, גם כשמדובר על חלוצה, יש יישובים שבהם 15 משפחות ויש בהם כל התשתיות, כל מה שצריך.

מוחמד ברכה: אני חושב שגורלם של היישובים הבלתי-מוכרים בנגב לא צריך להיות שונה מגורלם של יישובים יהודיים שבהם 15 משפחות.

מוחמד ברכה: דבר שלישי, לאשר את תוכניות המיתאר.

מוחמד ברכה: דבר רביעי, להרחיב את שטחי השיפוט.

מוחמד ברכה: שטחי השיפוט היום, לידיעתך, אדוני היושב-ראש, יכולים לקלוט ולספק את הצרכים של האוכלוסייה הערבית במשך חמש עד שמונה שנים, רק את הגידול הטבעי, ללא הפיתוח.

מוחמד ברכה: אנחנו הולכים לקראת פצצה שתתפוצץ לנו בפנים, ולכן הטיפול בהרחבת שטחי השיפוט צריך להיעשות בהקדם.

מוחמד ברכה: אני קורא גם לממשלה לחשוב ולהחליט על פרויקטים של דיור לזוגות צעירים, במיוחד בערים המעורבות, שם הבעיה קשה פי כמה.

מוחמד ברכה: לא רק שאני לא פוסל, אני קורא לממשלה לתקן עוול היסטורי.

מוחמד ברכה: יש אזרחים שהם פליטים במולדתם, שהוגלו מכפריהם ב-1948, אחרי קום המדינה.

מוחמד ברכה: יש אדמות של הכפרים האלה שעדיין ריקות.

מוחמד ברכה: אני אומר, שיש אפשרות שחלק מהאזרחים האלה יחזרו לאדמות האלה, שהן עדיין ריקות, ואז אנחנו נתקן גם עוול היסטורי שנגרם לאנשים שנעקרו מבתיהם וגם עוול אזרחי שנגרם לאנשים שסובלים ממצוקת דיור וממצוקת קרקעות.

מוחמד ברכה: הבעיה הזאת של דיור ושל קרקעות היא בעיה קשה ביותר, והממשלה, כל ממשלה, לא יכולה לטמון את ראשה בחול ורק לחשוב במושגים כוחניים, אלא צריכה לתת מענה אמיתי ל-20% מאוכלוסיית מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

אברהם בורג: זאת היתה הצעה בנושא הריסת בתים והרחקת התושבים הערבים מאדמותיהם.

אברהם בורג: הנושא השני הוא של סיעת רע"ם: מדיניות הממשלה המובילה להסלמה.

אברהם בורג: ינמק חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו ישיב השר נוה על שתי ההצעות יחד.

אברהם בורג: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, רבותי חברי הכנסת, כולנו היינו מצפים ממדינת ישראל, שמגדירה את עצמה כמדינה יהודית – כולנו יודעים שהיהודים נמצאים כמיעוט ברוב מדינות העולם, אולי פרט למדינת ישראל – שהיא תנהג כלפי המיעוט שחי בתוכה כפי שהיתה רוצה שאותן מדינות ינהגו כלפי היהודים שהם בגדר מיעוט באותן מדינות.

טלב אלסאנע: והשאלה היא, האומנם זה המצב?

טלב אלסאנע: רק לדוגמה.

טלב אלסאנע: היום, ב-2001, 53 שנים אחרי קום המדינה מתקיים דיון, אדוני היושב-ראש, בוועדת החוץ והביטחון.

טלב אלסאנע: אתם יודעים באיזה עניין?

טלב אלסאנע: בעניין האיום הדמוגרפי.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת?

טלב אלסאנע: זאת אומרת, אתם, רבותי, חברי הכנסת מחאמיד, טיבי ומח'ול, אתם איום, אתם פצצה, אתם ממש האיום על מדינת ישראל, שוועדת החוץ והביטחון – לא ועדת החינוך, לא ועדת העבודה והרווחה, לא עניין תעסוקה, אלא אתם עניין ביטחוני, אתם מאיימים על המדינה שמגדירה את עצמה כמדינה דמוקרטית.

טלב אלסאנע: ואנחנו אומרים: רבותי, באמת צריך שוויון.

טלב אלסאנע: איזו מדינה שפויה יכולה להתייחס לאזרחיה כאל איום דמוגרפי?

טלב אלסאנע: להתייחס לריבוי הטבעי של האזרחים כאל איום דמוגרפי?

טלב אלסאנע: ואם הם איום דמוגרפי, אז מה הפתרון?

האשם מחאמיד: הם אויבים – – –

טלב אלסאנע: הפתרון הוא אולי לסרס אותם, חבר הכנסת מחאמיד, זה הפתרון לאיום הדמוגרפי, או לעשות להם טרנספר, וזו מדינת היהודים הנאורה, או לעשות ג'נוסייד.

טלב אלסאנע: לכן, יש בעיה בתפיסה שהיא יותר מהותית, אשר קובעת את המדיניות.

טלב אלסאנע: לדעתי זה דבר ששווה מחקר; ואני שואל: איך יכול להיות, שדווקא העם היהודי, שבשנים 1946-1940 סבל את השואה הקשה ביותר בהיסטוריה, ושנתיים לאחר מכן, ב-1948, הוא מבצע מדיניות של ניקוי אתני, שגורמת למאות אלפי פליטים פלסטינים לחיות היום במדינות שונות בעולם וגורמת להרס מאות כפרים?

טלב אלסאנע: ולא רק זה, אלא מחיל ממשל צבאי קשה מאוד, חמור מאוד, נתעב, נפשע, נגד האזרחים שנותרו במדינה.

טלב אלסאנע: ולא רק זה.

טלב אלסאנע: אותו עם שעבר את השואה הזאת מבצע מדיניות של שוד קרקעות מאזרחים שנותרו במדינה, בכל מיני תירוצים, פעם כנכסי נפקדים ופעם על-ידי חוקים שונים ומשונים שגרמו לכך שהאזרחים הערבים, שמהווים בערך 20% מאוכלוסיית המדינה, שעד 1948 החזיקו יותר מ-97% משטחי המדינה, היום הם מחזיקים אך ורק ב-3%.

טלב אלסאנע: איך בכל מיני דרכים שונות ומשונות נישלו אותם מאדמתם?

טלב אלסאנע: זה לא חוקי, זו גנבת אדמות שהמדינה ניהלה נגד אזרחיה.

טלב אלסאנע: תנו לי דוגמה של מדינה אחת בעולם שמפקיעה את ההקדשים של אזרחיה.

טלב אלסאנע: כל מדינות העולם, אפילו המדינות הערביות – במרוקו, בסוריה, במצרים, שמרו על המקומות הקדושים ליהודים.

טלב אלסאנע: מדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שהפקיעה את נכסי הווקף של אזרחיה.

טלב אלסאנע: ולאחר מכן אותה מדינה, מדינת העם היהודי שסבל בשואה, שולטת וכובשת עם אחר, מנשלת אותו מזכותו לעצמאות ולחירות, ועד היום יש עם שלם שחי תחת כיבוש, רוצים לשלוט בו, רוצים להחזיק בו, אבל לא נותנים לתושביו לא אזרחות ולא יכולת לבחור ולהיבחר.

טלב אלסאנע: הם נמצאים על תקן אחר לחלוטין.

טלב אלסאנע: להחזיק בהם – כן, לתת להם זכויות – לא.

טלב אלסאנע: מצד אחד מדברים על שלום, ומצד שני יכולת אדירה להכשיר את הדברים הפסולים ביותר – מדיניות חיסולים.

טלב אלסאנע: איזו מדינה בעולם נתנה או הכשירה מדיניות חיסולים של נציגים או מנהיגים בתקופה של הפסקת אש?

אחמד טיבי: קולומביה.

יוסף יצחק פריצקי: אין הפסקת אש.

טלב אלסאנע: אני רוצה לשאול אותך, חבר הכנסת פריצקי, במסגרת ההגדרה הזאת שמציגים את עצמם כאן במדינת ישראל, אנחנו מתגוננים.

טלב אלסאנע: נגד מה?

טלב אלסאנע: נגד הטרור הפלסטיני.

טלב אלסאנע: אבל באמת, מי מתגונן כאן?

טלב אלסאנע: מי שולט במי?

טלב אלסאנע: מי כובש את מי?

טלב אלסאנע: מי מדכא את מי?

טלב אלסאנע: מי נכנס לתוך נשמתו של הצד השני?

טלב אלסאנע: מדינת ישראל היא אשר מפעילה טרור נגד עם אחר, כשכובשת אותו, כשהורסת את הבתים שלו, כשמפקיעה את האדמות שלו, כשמקימה מאחזים בלתי חוקיים, כשהיא נותנת אישורים לכנופיות של המתנחלים, ואומרת: אנחנו סובלים.

יוסף יצחק פריצקי: והעם האחר?

יוסף יצחק פריצקי: איך פועל העם האחר?

יוסף יצחק פריצקי: אתה צודק, אבל איך פועל העם האחר?

טלב אלסאנע: ולפלסטינים אין?

טלב אלסאנע: ואם יש מי שמתגונן, זה הצד הפלסטיני.

טלב אלסאנע: והבושה היא, שדווקא העם היהודי, דווקא אתם, שסבלתם את השואה, שאומרים: אנחנו עם הסגולה, עם ערכים יהודיים, מבצעים את המדיניות הזאת.

טלב אלסאנע: איך אתה רוצה שהפלסטינים יושיטו לך יד כשאתה נותן אישור למתנחלים בחברון.

טלב אלסאנע: מה יש להם לעשות שם?

טלב אלסאנע: הורסים את החנויות, זורקים אבנים, פורעים, עושים לינץ' – ראינו את זה בטלוויזיה – והמשטרה רק צופה בהם, ובגלל הנוחות של המשטרה היא מעודדת אותם.

טלב אלסאנע: היית חושב שהמשטרה תנהג כך אם בתוך המדינה אזרחים ערבים היו עושים צעד כזה?

טלב אלסאנע: או שהמשטרה תעשה כך אילו פלסטינים היו עושים צעדים כאלה?

טלב אלסאנע: הדבר הופך להיות ממסדי.

טלב אלסאנע: אילו היו עושים את זה, אף אחד לא רואה ולא יודע – אפשר להגיד: אדם בודד עשה.

טלב אלסאנע: אבל כשהמדינה מעודדת את הכנופיות האלה של המתנחלים לבצע את הפורענות שלהם, האחריות, לדעתי, מוטלת בראש ובראשונה על המשטרה.

טלב אלסאנע: מה יש להם לעשות שם?

טלב אלסאנע: מה יש להם לעשות בלב חברון?

טלב אלסאנע: מדוע לא להוציא אותם משם אם רוצים באמת שלום?

טלב אלסאנע: מדברים על הפסקת אש – כמה פלסטינים כבר נהרגו בהפסקת האש?

טלב אלסאנע: כמה פלסטינים?

טלב אלסאנע: כמה ילדים פלסטינים נהרגו בהפסקת האש?

טלב אלסאנע: כמה נשים?

יוסף יצחק פריצקי: וכמה ילדים יהודים?

יוסף יצחק פריצקי: כמה ילדים נהרגו בכלל?

טלב אלסאנע: אני נגד הרג משני הצדדים, אבל הבעיה בצד הזה, שהם סופרים רק את הקורבנות הישראלים.

יוסף יצחק פריצקי: לא נכון.

טלב אלסאנע: צריך לספור בשני הצדדים ולהפסיק את הגישה הזאת שמעמידים בפני העמים כאן את האלטרנטיבה: או שמשון הגיבור או מצדה.

טלב אלסאנע: שתי האלטרנטיבות הן מוות.

טלב אלסאנע: צריך לבחור אלטרנטיבה שלישית, אלטרנטיבה של שלום.

טלב אלסאנע: ואי-אפשר שיהיה באזור הזה ביטחון אם אין שלום.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לומר: אנחנו נקים מאחזים, אנחנו נפקיע אדמות, אנחנו נהרוס בתים – ונדבר על ביטחון.

טלב אלסאנע: הביטחון הוא נגזר מהשלום ולשלום יש בסיס, לשלום יש מחיר.

טלב אלסאנע: המחיר של השלום, כמה שיהיה כואב, הוא הרבה יותר זול ממחיר של מלחמות.

טלב אלסאנע: אני חש כאן את האווירה שכולם רוצים מלחמה.

טלב אלסאנע: עוזי כהן מהמרכז של הליכוד – אולי חבר הכנסת דוד לוי מכיר אותו מאז – הוא רוצה מלחמה קטנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא ממליך מלכים.

טלב אלסאנע: אתם יודעים מה זו מלחמה קטנה.

טלב אלסאנע: יש היום מלחמות קטנות, יש מלחמות גדולות.

טלב אלסאנע: אני שואל: נניח עושים מלחמה קטנה וזוכים בניצחון.

רחמים מלול: הוא התכוון למרכז הליכוד.

טלב אלסאנע: זוכים בניצחון של 1967 וכובשים.

טלב אלסאנע: האם מלחמת 1967 והניצחון האדיר הביאו ביטחון למדינת ישראל?

טלב אלסאנע: האם מלחמת 1967 הביאה לשלום במדינת ישראל?

אחמד טיבי: הביאה – – –

טלב אלסאנע: מדוע אתם חושבים רק במושגים של מלחמה?

טלב אלסאנע: מלחמה כלפי אזרחים בתוך המדינה, מלחמה כלפי האנשים מסביב – ורוצים שלום.

טלב אלסאנע: יש בעיה עם התפיסה.

טלב אלסאנע: מדינה קטנה, חבר הכנסת מח'ול, כמו מדינת ישראל היא היום החממה הכי גדולה של נשק לא קונבנציונלי, נשק להשמדה המונית.

טלב אלסאנע: מדינה שיש לה ערכי יהדות – – –

דוד לוי: מאיפה יש לך – – –

רחמים מלול: מעסאם מח'ול.

טלב אלסאנע: את הדברים האלה אני קיבלתי מחבר הכנסת מח'ול.

טלב אלסאנע: יש לו טאבו.

טלב אלסאנע: כל דבר שאני עושה בתחום הזה זה הוא באישור וברשות של חבר הכנסת מח'ול.

אחמד טיבי: כי הוא האחראי לתיק הגרעיני אצלנו, וטלב גולש.

טלב אלסאנע: ואז מדינה קטנה מגויסת מכף רגל ועד ראש לנשק לא קונבנציונלי.

טלב אלסאנע: מה היא צריכה את זה?

טלב אלסאנע: מה היא עושה עם זה?

טלב אלסאנע: ומדברים על העם היהודי, שסבל שואה, שמחזיק נשק כזה להשמדה המונית.

טלב אלסאנע: הם לא יכולים להשתמש בזה, חבר הכנסת דוד לוי.

טלב אלסאנע: זה מאיים עליהם יותר ממה שזה מאיים על מדינות אחרות.

דוד לוי: אני מבין שמקומי כאן מולך נותן לך יותר השראה.

טלב אלסאנע: לא, אני רק חושב שצריך לחשוב על הדברים האלה, כדי להפוך באיזה שלב למדינה שפויה, למדינה נורמלית, שמתנהגת בשפיות כלפי אזרחיה.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שמאז קום המדינה עד היום מדינת ישראל הקימה 740 יישובים ליהודים: ערים, עיירות פיתוח, קיבוצים, מושבים, ואף לא כפר ערבי אחד.

טלב אלסאנע: איך יכול להיות דבר כזה?

טלב אלסאנע: הערבים לא מתרבים?

טלב אלסאנע: לא מתחתנים?

טלב אלסאנע: משנת 1948 ועד היום אין ולו כפר ערבי אחד?

טלב אלסאנע: לא יכול להיות דבר כזה.

טלב אלסאנע: זה נורמלי?

טלב אלסאנע: מאז קום המדינה ועד היום, מה אחוז הערבים בשירות המדינה?

טלב אלסאנע: בשירות החוץ?

טלב אלסאנע: כמעט אפסי.

טלב אלסאנע: זו מדינה שמתיימרת להיות לא רק יהודית, גם דמוקרטית.

טלב אלסאנע: אנחנו שומעים בעידן האחרון את הססמה: דמוקרטיה מתגוננת.

טלב אלסאנע: אתם יודעים ממי שומעים את הססמה הזאת?

טלב אלסאנע: ראיתם פעם בהיסטוריה שמי שאיים על הדמוקרטיה זה השמאל?

טלב אלסאנע: או המיעוט?

טלב אלסאנע: אף פעם.

טלב אלסאנע: המושג הזה המציאו אותו בגרמניה, ומי שאיים על הדמוקרטיה זה הימין, הפאשיזם, והוא חיסל את הדמוקרטיה.

רחמים מלול: נא לסיים.

טלב אלסאנע: והימין הישראלי היום, תחת הססמה של דמוקרטיה מתגוננת הוא מחסל את הדמוקרטיה עצמה, על-ידי זה שהוא מצביע עליהם: הנה ערבים.

טלב אלסאנע: הכול מותר.

טלב אלסאנע: חקיקה קיצונית שמתיישרת עם הקו של קליינר, שרוצה להחיות מחדש את כהנא.

טלב אלסאנע: את כל זה מעבירים בשתיקה.

טלב אלסאנע: אני, רבותי, רוצה להזהיר: האינתיפאדה הבאה לא תהיה מה שהיתה אל-אקצא.

טלב אלסאנע: האינתיפאדה הבאה בתוך המדינה תהיה על רקע האבטלה הקשה, העוני הקשה, הריסת הבתים אם תהיה.

טלב אלסאנע: כי אנחנו לא מוכנים להשלים עם זה שינשלו אותנו מזכויות אנוש, מזכויות אדם בתור אדם.

רחמים מלול: נא לסיים.

טלב אלסאנע: גם אדם וחוה היו זכאים לקורת-גג ולמגורים.

טלב אלסאנע: לכן, זה דבר בסיסי.

טלב אלסאנע: לבוא ולהגיד שאנחנו צריכים לקבל אישורים ולהרוס בתים, זה דבר – – –

דוד לוי: זה הפתרון שאתה רוצה?

דוד לוי: אדם וחוה?

רחמים מלול: הוא רוצה לגור בגן-עדן.

טלב אלסאנע: זו זכות טבעית, אנושית, ממדרגה ראשונה, העניין של המגורים, העניין של קורת-גג.

דוד לוי: שם יש רק עלה תאנה.

דוד לוי: אל תשאף לזה.

טלב אלסאנע: כמו הדמוקרטיה הישראלית שהיא עלה תאנה.

טלב אלסאנע: אפילו – – – תאמין לי.

טלב אלסאנע: הלוואי שהאינתיפאדה היתה עלה תאנה.

רחמים מלול: נא לסיים, בבקשה.

טלב אלסאנע: ולכן אני רוצה לומר, שהמדיניות הזאת, שאנחנו עדים לה, שהיא נגד האוכלוסייה הערבית, שמתייחסת – אנחנו רואים את זה – לכל מה שקשור לנושא הריבוי הטבעי כאל קטסטרופה דמוגרפית, שמתייחסת לערבים כאילו הם פולשים לאדמות המדינה אף שהם היו לפני המדינה, מדיניות פיטורים של עובדים ערבים – כל הדברים האלה מהווים פצצת זמן מתקתקת, שאנחנו מזהירים מפניה.

רחמים מלול: תודה רבה.

טלב אלסאנע: ואני רוצה לומר משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

טלב אלסאנע: רבותי, האיום על מדינת ישראל הוא לא ממדינות ערב.

טלב אלסאנע: האיום על מדינת ישראל הוא ממדיניותה, מהתפיסה המעוותת שלה.

טלב אלסאנע: אני מתחיל להאמין, שהתנועה הציונית, במהותה, היא תנועה שדוגלת בגזענות.

טלב אלסאנע: היא תנועה שדוגלת בקולוניאליזם.

טלב אלסאנע: היא לא השתחררה ולא משתחררת מזה.

טלב אלסאנע: אין לנו בעיה עם היהדות, יש לנו בעיה עם הציונות.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, נא לסיים.

טלב אלסאנע: וכנראה אי-אפשר לחיות כאן עם הציונות.

טלב אלסאנע: כנראה אי-אפשר.

רחמים מלול: תודה רבה.

דוד לוי: אתה יוצא מדעתך שלא היתה קריאת ביניים אחת, אז – – –

טלב אלסאנע: לא.

רחמים מלול: אדוני, סיימת.

טלב אלסאנע: אני יוצא מהנחה שדברי מוסכמים עליך ולכן לא היה לך מקום לקריאת ביניים, ואני שמח על זה.

טלב אלסאנע: אבל העובדה היא, שמי שמאיים על האזור זו התפיסה הגזענית הזאת.

רחמים מלול: אדוני.

טלב אלסאנע: זו התנועה הקולוניאליסטית הזאת.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: זה הכיבוש האחרון במזרח התיכון.

טלב אלסאנע: הכיבוש האחרון בעולם, זה המדיניות של ממשלת ישראל.

רחמים מלול: אני מבקש ממך לסיים.

טלב אלסאנע: לכן, אדוני היושב-ראש – – –

רחמים מלול: לכן אדוני מסיים.

רחמים מלול: לכן אדוני יסיים.

טלב אלסאנע: אני מסיים, אדוני היושב-ראש, ואתה תקשיב לי.

טלב אלסאנע: אני במסגרת זכות הדיבור.

רחמים מלול: אתה כבר במסגרת 13 דקות.

טלב אלסאנע: 13 דקות.

טלב אלסאנע: אז מה?

טלב אלסאנע: אז מה?

טלב אלסאנע: אסון קרה?

רחמים מלול: אני מבקש ממך לסיים.

טלב אלסאנע: אז אני רוצה לציין, שאנחנו – – –

רחמים מלול: אתה מסיים כבר ארבע דקות.

רחמים מלול: אתה מסיים כבר ארבע דקות.

טלב אלסאנע: אז לאור זאת, לאור הנימוקים שהזכרתי, אנחנו בסיעת רע"ם מגישים אי-אמון בממשלה לאור מדיניותה הגזענית כלפי האזרחים הערבים ולאור מדיניות ההסלמה, שתוביל לאסון ולמלחמה כלפי חוץ.

טלב אלסאנע: זה בסדר?

טלב אלסאנע: הקשבת?

רחמים מלול: בסדר גמור.

רחמים מלול: בוודאי.

רחמים מלול: למה לא?

רחמים מלול: קיבלת עוד ארבע דקות.

רחמים מלול: מדוע לא?

נואף מסאלחה: תגיד תודה רבה, לפחות.

נואף מסאלחה: לפחות תגיד תודה.

רחמים מלול: הנאומים שלך תמיד ארוכים.

רחמים מלול: ישיב השר דני נוה, בבקשה.

רחמים מלול: סליחה, הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תוספת לקצבה – פיצוי מיוחד) (הוראת שעה), התשס"א–2001.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 21) (התאמות לאדם עם מוגבלות), התשס"א–2001, של חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 64) (חבלה ופציעה בנסיבות מחמירות של בן משפחה), התשס"א–2001, של חברות הכנסת יעל דיין, נעמי חזן ויהודית נאות; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33) (ערר בעבירות אלימות בתוך המשפחה), התשס"א–2001, של חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 6) (חובת דיווח על אלימות כלפי בן זוג), התשס"א–2001, של חברת הכנסת יעל דיין וקבוצת חברות הכנסת.

א' האן: הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 14) (מענק לבן זוג שנישא), התשס"א–2001, של חבר הכנסת אליעזר כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 47) (ביטוח שאירים לאלמן), התשס"א–2001, של חבר הכנסת יוסי כץ; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 23), התשס"א–2001, של חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 18) (פטור ממיסוי לצורך ביצוע הסכמי הבראה כסיוע לקופת-חולים) (הוראת שעה), התשס"א–2001, של חבר הכנסת עמיר פרץ.

א' האן: תודה רבה.

א' האן: מדיניות הממשלה המובילה להסלמה

יגאל ביבי: בבקשה, אדוני השר.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשאני שומע את דברי חברי הכנסת שנאמו כאן היום וכשאני חושב על אזרחי ישראל ששמעו את דבריכם כאן היום, אפשר להבין למה אנחנו נמצאים במציאות של תהום הולכת ומעמיקה בין יהודים לבין ערבים בארץ-ישראל, במדינת ישראל.

דני נוה: אני מאלה שסבורים ומאמינים – כך חונכתי וגודלתי – שיהודים וערבים צריכים לחיות יחדיו במדינת ישראל, במדינתו של העם היהודי.

דני נוה: במדינה היהודית שלנו יהודים וערבים חיים ביחד, זו המציאות.

דני נוה: אבל מה שקורה כאן בכנסת החמש-עשרה מבחינת ההתנהלות, ההתנהגות וההתבטאות של חברי כנסת במשכן הזה לא קרה בכל שנות קיומה של המדינה.

דני נוה: לא גרמתם נזק כל כך חמור לאפשרות של יהודים וערבים לחיות כאן ביחד כמו בכנסת הזאת.

עסאם מח'ול: מה אתה עושה כרגע בתור שר?

דני נוה: אני מציע לכם שתסתכלו מעת לעת במראה ותעשו לעצמכם את חשבון הנפש אם בשליחות שאתם חושבים שאתם ממלאים אותה אתם באמת מייצגים את האוכלוסייה הערבית בישראל – – –

טלב אלסאנע: תגיד מה המדיניות הממשלה.

טלב אלסאנע: אתה לא מייצג – – –

דני נוה: הנה, גם עכשיו אתם לא מסוגלים אפילו לשמוע דברי ביקורת.

טלב אלסאנע: מה הממשלה שלך עושה?

יגאל ביבי: טלב, אתה לא נותן לו לדבר, אני מבקש ממך.

דני נוה: אתם מסוגלים לשמוע דברי ביקורת?

דני נוה: הרי זה חלק מהבעיה, הרי אתם מקשיבים רק לעצמכם.

טלב אלסאנע: לא, אנחנו מקשיבים.

יגאל ביבי: רגע אחד, מה קורה פה?

יגאל ביבי: טלב, תפסיק.

יגאל ביבי: אני קורא לך פעם ראשונה, אני מזהיר אותך פעם ראשונה.

טלב אלסאנע: – – –

יגאל ביבי: אני מבקש ממך פעם שנייה.

יגאל ביבי: עוד פעם אחת אני מוציא אותך החוצה.

עסאם מח'ול: – – –

דני נוה: אם האוזניים שלכם היו יותר כרויות כשאתם מדברים כל כך הרבה על הסבל של הצד הפלסטיני – – –

עסאם מח'ול: מה אתה מדבר?

יגאל ביבי: חאלס, הוא לא שומע אותך.

דני נוה: אם האוזניים שלכם היו קצת יותר כרויות לרחשי הלב של הציבור היהודי במדינת ישראל, טיפה יותר כרויות – אבל האוזניים שלכם אטומות והעיניים שלכם עצומות לכל מה שנוגע לרחשי הלב של הציבור היהודי במדינה.

עסאם מח'ול: איזו השתלחות.

דני נוה: אני חושב שהגיע הזמן שתסתכלו על עצמכם במראה, חבר הכנסת מח'ול, ותעשו גם את חשבון הנפש הקטן הזה.

עסאם מח'ול: כל אחד חושב שהוא יכול להשתלח.

יגאל ביבי: – – – חאלס.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל היא מדינת העם היהודי.

דני נוה: מדינת ישראל היא מדינה יהודית, וכפי שכבר נאמר גם במגילת העצמאות שלנו, לפני 53 שנה – –

עסאם מח'ול: מותר להרוג – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דני נוה: – – מדינת ישראל כמדינת העם היהודי היא מדינה שיש לה רגישות, וצריכה להיות לה רגישות, לזכויות המיעוטים.

דני נוה: אבל מה האמת לאמיתה שאותה אתם לא אומרים?

דני נוה: אתם הייתם רוצים להתעורר מחר בבוקר ושזאת תהיה מדינה ערבית, לא מדינת העם היהודי.

דני נוה: זו האמת לאמיתה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה ההסתה הזאת?

דני נוה: – – – זו האמת לאמיתה שאותה אינכם אומרים.

דני נוה: אני חייב לומר, שכשאני שומע את דברי חבר הכנסת אלסאנע וחברי הכנסת האחרים, אני חייב להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, אתה טיפה יותר מבוגר ממני, אני זוכר עוד כילד צעיר איך הייתי פותח את מכשיר הרדיו והייתי שומע את התעמולה מקהיר, קראו לזה "קול הרעם".

דני נוה: יש אולי מבוגרים יותר שזוכרים את התעמולה הזאת.

מוחמד ברכה: אל תתלהם.

דני נוה: הססמאות האלה, ההאשמות האלה, דברי הכזב האלה, דברי הרהב האלה, דברי השטנה האלה.

מוחמד ברכה: אל תתלהם.

דני נוה: זה מה שאנחנו שומעים, לצערי הרב, גם כאן בכנסת הזאת היום.

דני נוה: אני חייב לומר, מי ששומע את חבר הכנסת אלסאנע במליאה – – –

עסאם מח'ול: מותר להתפרע?

עסאם מח'ול: למה אתה משתלח?

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אולי תעשה פה סדר, אולי תוציא כמה חברי כנסת כדי שאני אוכל לדבר.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מח'ול.

דני נוה: אולי תוציא אותם.

יגאל ביבי: מי שהדברים לא מוצאים חן בעיניו יכול לצאת החוצה.

עסאם מח'ול: אולי תוציא אותנו.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, יש פה בריונות, ואני מציע שתשים קץ לבריונות הזאת.

עסאם מח'ול: הבריונות היא עכשיו על הבמה, תתבייש לך.

יגאל ביבי: יא חביבי, סאכתנה.

דני נוה: תשים קץ לבריונות הזאת.

עסאם מח'ול: תתבייש לך.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מח'ול, חאלס, אמרת את זה כמה פעמים, מספיק.

יגאל ביבי: כמה אפשר למחות?

דני נוה: פה נותנים בדיוק דוגמה למה כל כך הרבה אזרחים בישראל, משמאל עד הימין, לא מוכנים יותר לסבול את ההתנהגות שלכם.

דני נוה: אתה יודע את זה, חבר הכנסת מח'ול, למה כל כך הרבה בישראל לא מוכנים לסבול את ההתנהגות שלכם.

עסאם מח'ול: מה לא אמרת עד עכשיו.

דני נוה: אתם נותנים עכשיו את הדוגמה החיה לזה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מח'ול, אני מזהיר אותך פעם ראשונה.

דני נוה: תעשו חשבון נפש, תעשו חשבון נפש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בגלל ההסתות, הגזענות – – –

דני נוה: מי ששומע כאן את הדברים של חבר הכנסת אלסאנע, אם יש באוניברסיטאות קורס שבו אפשר ללמד על שכתוב ההיסטוריה, חבר הכנסת אלסאנע יכול להיות בו פרופסור מן המניין, מרצה מוביל.

דני נוה: כי הרי בסופו של דבר מה קרה ב-1948?

טלב אלסאנע: כל מה שאמרת – – –

דני נוה: מה קרה ב-1948?

טלב אלסאנע: אתה לא רוצה לשמוע.

דני נוה: מי תקף ב-1948?

דני נוה: אנחנו תקפנו ב-1948, כשקמה מדינת ישראל, כשהמדינה היהודית קמה?

טלב אלסאנע: – – –

דני נוה: היה פה מיעוט יהודי.

דני נוה: כן, חבר הכנסת אלסאנע, אוד מוצל מהתופת של השואה, שכל העולם הערבי סביבו, לרבות האוכלוסייה הערבית בישראל, קם להורגו ולהשמידו.

דני נוה: את זה אתה זוכר?

דני נוה: מי תקף ב-1967?

דני נוה: אנחנו תקפנו ב-1967?

דני נוה: מי איים לחסל את מדינת ישראל ב-1967?

מוחמד ברכה: אתה לא מתבייש?

דני נוה: העם היהודי ביקש?

דני נוה: ממשלת ישראל ביקשה?

דני נוה: מי תקף ב-1973?

דני נוה: אנחנו תקפנו ב-1973, או שמדינות ערב תקפו ב-1973?

טלב אלסאנע: זה טשטוש ההיסטוריה.

טלב אלסאנע: מי שגירש – – –

יגאל ביבי: טלב.

יגאל ביבי: רבותי.

יגאל ביבי: גם טלב אלסאנע דיבר די קשה.

טלב אלסאנע: – – –

דני נוה: מה הבעיה, אדוני היושב-ראש?

יגאל ביבי: רבותי, אני לא יכול להכתיב לשר מה להגיד.

מוחמד ברכה: יש לך תשובה, תענה.

מוחמד ברכה: אין לך תשובה, תלך.

יגאל ביבי: רבותי, לא יכול להיות שלא תיתנו לדבר פה.

יגאל ביבי: לא יכול להיות דבר כזה, אני אוציא החוצה.

מיכאל קליינר: תוציא אותם.

טלב אלסאנע: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דני נוה: מה הבעיה, אדוני היושב-ראש?

דני נוה: שיש פה חברי כנסת ערבים שמנצלים לרעה את זכותם הדמוקרטית.

קריאות: או, או.

דני נוה: אני חייב לומר, שאני אלחם על זכותו של כל אדם להשמיע את דעתו, ואני אלחם על מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית, אבל כמו רוב אזרחי ישראל לא אסכים לזה שיקומו חברי כנסת וינצלו לרעה את הדמוקרטיה בהסתה נגד מדינת ישראל כמדינת העם היהודי.

דני נוה: זה דבר בלתי נסבל, שרוב אזרחי ישראל לא יקבלו אותו.

עסאם מח'ול: מה אתה מאיים?

יגאל ביבי: חבר הכנסת מח'ול, אני מזהיר אותך פעם שנייה.

יגאל ביבי: עוד התפרצות אחת – את המכסה שלך אתה גמרת היום – אתה יוצא החוצה.

יגאל ביבי: די, סאכתנה.

קריאה: – – –

יגאל ביבי: אני אומר: מספיק, שקט.

יגאל ביבי: הוא לא מבין בעברית, אז אני חייב לדבר אתו בערבית, או לדבר אתו ביידיש.

דני נוה: מדינת ישראל היא מדינת העם היהודי גם אם זה לא מוצא חן בעיניכם.

טלב אלסאנע: מה זה קשור?

טלב אלסאנע: מה מדיניות הממשלה כלפי הערבים וכלפי השלום?

יגאל ביבי: מה זה, אסור להגיד שמדינת ישראל היא מדינה יהודית?

יגאל ביבי: אסור להגיד את זה?

יגאל ביבי: מה אתה רוצה ממנו?

קריאות: – – –

טלב אלסאנע: שיגיד לנו.

טלב אלסאנע: הוא כל הזמן מסלף.

טלב אלסאנע: אתה צריך להפסיק את ההסתה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מבקש ממך לעזוב, פעם שלישית – אני מבקש ממך לצאת.

יגאל ביבי: זה הכול.

טלב אלסאנע: זו הסתה באופן אישי.

יגאל ביבי: אני מבקש ממך לצאת, זה הכול, אי-אפשר יותר.

טלב אלסאנע: במקום שידבר לגופו של אדם, שידבר לגופו של עניין.

יגאל ביבי: אתה יכול לפנות לוועדת האתיקה של הכנסת אם משהו לא מוצא חן בעיניך.

יגאל ביבי: (חבר הכנסת ט' אלסאנע יוצא מאולם המליאה.

יגאל ביבי: )

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שאיש לא יטיף מוסר לאזרחי ישראל בכל מה שנוגע לשאיפה שלנו לשלום.

דני נוה: שאיש לא יטיף בבית הזה לממשלות ישראל לכל אורך השנים מאז 1948 במה שנוגע לכמיהתנו לשלום.

דני נוה: אין עם שסבל ממוראות המלחמה יותר מאשר העם היהודי, אין מי ששילם מחיר כה כבד על בסיס המלחמות והתוקפנות של הערבים סביבנו, יותר מאשר אזרחי ישראל היהודים.

דני נוה: שאיש לא יטיף פה מוסר לאף אחד בעניין הזה.

דני נוה: שמעתי את חבר הכנסת אלסאנע מדבר על השואה כאילו זה עוד איזה פרק בהיסטוריה.

דני נוה: הוצאת אותו, וטוב שהוצאת אותו, אבל אני חייב לומר לך, שיישל חבר הכנסת אלסאנע נעליו מעל רגליו לפני שיעז לדבר ככה על שואת העם היהודי ועל ההשוואות המקוממות האלה עם שואת העם היהודי – –

מוחמד ברכה: – – –

דני נוה: – – ואתה אולי יודע, חבר הכנסת ברכה – – –

מוחמד ברכה: – – –

דני נוה: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת ברכה, אם אתה היית רגיש קצת יותר לשואת העם היהודי, אולי לא היית במצב הזה שאתה נמצא בו, והיחס של אזרחי ישראל כלפיך וכלפי חבריך.

מוחמד ברכה: תתבייש, זה לא משחק ילדים.

יגאל ביבי: אי-אפשר להמשיך ככה.

יגאל ביבי: תנו לו לסיים.

דני נוה: אני יודע שהדברים שאני אומר קשים, כי לא נעים לכם לשמוע אותם, מה לעשות?

דני נוה: האמת קשה.

דני נוה: לא נעים לכם לשמוע את האמת, אז אני אומר את האמת.

דני נוה: אפשר להתייפייף, אני לא רוצה להתייפייף, אני רוצה לומר לך את האמת ושתתייצב מול האמת הזאת.

מוחמד ברכה: אז תגיד מלה אחת – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דני נוה: – – – ההתנהלות הזאת – – –

קריאות: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דני נוה: אם לא הייתם מפריעים לי, חבר הכנסת דהאמשה, כבר הייתי מגיע לזה מזמן.

דני נוה: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש – –

אחמד טיבי: מתי – – –

דני נוה: – – מדינת ישראל – – –

אחמד טיבי: – – –

דני נוה: אני לפחות מקיים את שלי במרכז הליכוד, אתה יכול לקיים את שלך בעזה, חבר הכנסת טיבי, כמה שאתה רוצה – – –

אחמד טיבי: תסתום את הפה שלך – – –

דני נוה: – – את שלנו אנחנו מקיימים כאן.

קריאות: – – –

מרדכי משעני: מה זה "תסתום את הפה שלך"?

מיכאל קליינר: מה אתה אומר לשר: תסתום את הפה?

קריאות: – – –

דני נוה: אתה שומע מה שהוא אומר כאן?

יגאל ביבי: אני מבקש – – –

קריאות: – – –

יגאל ביבי: אני מבקש – – –

קריאות: – – –

יגאל ביבי: רבותי – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: – – –

יגאל ביבי: אני מבקש מהשר – – –

אחמד טיבי: – – –

יגאל ביבי: אני מבקש ממך – – –

אחמד טיבי: – – –

יגאל ביבי: אני מבקש – – –

אחמד טיבי: – – –

יגאל ביבי: אני מבקש, באמת יש פה אווירה – – –

אחמד טיבי: – – –

דני נוה: אדוני, הוא כינה אותי "מטונף".

דני נוה: אפשר להוציא אותו מהאולם?

אחמד טיבי: – – –

יגאל ביבי: אתה אמרת את המלה "מטונף"?

אחמד טיבי: – – –

דני נוה: אני לא אמשיך עד שאתה לא מוציא אותו מהאולם.

יגאל ביבי: אתה אמרת "מטונף"?

קריאות: – – –

יגאל ביבי: אני מבקש, השר אמר מלה כזאת?

עסאם מח'ול: – – –

דני נוה: כמו שאני מבקש מהיושב-ראש שיוציא מהאולם – – – מטונף.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אני לא אורח כאן, אני כאן בזכות, לא בחסד, החוצפה של דני נוה שיש – – –

יגאל ביבי: טוב, גמרנו, נתתי לך לדבר, זהו.

יגאל ביבי: די.

קריאות: – – –

יגאל ביבי: די.

קריאות: – – –

יגאל ביבי: די, די, די.

קריאות: – – –

יגאל ביבי: רבותי, אני לא יכול לנהל את הישיבה בצורה כזאת, ואני אומר לכם – – –

עסאם מח'ול: – – –

יגאל ביבי: – – – עסאם מח'ול, אני קראתי אותך לסדר פעמיים, פעם שלישית אני גם אוציא אותך, אלא אם כן אתה רוצה דווקא שאני אוציא אותך.

עסאם מח'ול: – – –

דני נוה: תראה לי, אדוני היושב-ראש, פרלמנט בעולם שבו חבר כנסת קורא לשר מעל הדוכן "מטונף", ונשאר לשבת.

יגאל ביבי: אני לא שמעתי, פשוט.

דני נוה: אז אתה לא שמעת.

דני נוה: אז תישאר לשבת.

דני נוה: בסדר.

קריאות: – – –

יגאל ביבי: אני מבקש – – –

קריאות: – – –

יגאל ביבי: הוא הסביר את עצמו – – –

אחמד טיבי: – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, הוא הסביר, שהביטוי – – –

אחמד טיבי: – – –

דני נוה: אוי, באמת, אדוני היושב-ראש, אני אעזוב, אתה יודע מה?

דני נוה: אני לא רוצה – – –

יגאל ביבי: – – –

דני נוה: אני לא מתכוון לרדת לרמה הזאת.

אחמד טיבי: – – –

דני נוה: אני לא מתכוון לרדת לרמה הזאת.

בנימין אלון: הוא התכוון – – –

דני נוה: הוא התכוון ב"מטונף" במובן של טינוף, לא במובן של מטונף; בסדר.

דני נוה: חכם מאוד.

דני נוה: הבנו.

קריאות: – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבל שיש פה חברי כנסת שמורידים את הרמה בבית הזה לרמה הזאת, אבל – –

קריאות: – – –

דני נוה: – – מה לעשות?

דני נוה: אני מניח שכל מי שצופה בנו ושומע את הדיון הזה יסיק את המסקנות שלו.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין עם ששוחר שלום יותר מאשר העם היהודי, ואני חייב לומר ללא שום צל של ספק – –

קריאות: – – –

דני נוה: – – שהיחס של מדינת ישראל כלפי המיעוט הערבי בישראל צריך להיות יחס של כבוד, לא כמו היחס של חברי הכנסת פה אל הרוב היהודי, אלא באמת צריך להיות יחס של כבוד ויחס של הערכה.

דני נוה: אבל היחס הזה של הכבוד וההערכה חייב להיות מושתת על עיקרון אחד חשוב מאוד, והוא שמירת החוק ושלטון החוק.

דני נוה: לא יכול להיות דבר אחר, משום שלא יכול להיות מצב, לא תיתכן מדינה בעולם שתמשיך לחיות ולהתקיים כמדינה דמוקרטית בלי כיבוד שלטון החוק.

דני נוה: אין דבר כזה בעולם.

דני נוה: מה באים ואומרים פה?

דני נוה: שבשביל אותה קורת-גג – מותר לבנות בית בלתי חוקי – – –

קריאה: כן.

דני נוה: כן, אז בשביל קורת-הגג, אם למישהו מחר אין מזון – מותר לו ללכת גם לשדוד בנק אולי?

דני נוה: למה לא?

קריאה: לא.

דני נוה: למה?

דני נוה: מה ההבדל?

דני נוה: מה ההבדל, תגיד לי, מה ההבדל?

דני נוה: אם אנחנו רוצים לחיות כמו במערב הפרוע, בוא נחיה כמו במערב הפרוע.

דני נוה: אולי זה מה שאתם רוצים?

עסאם מח'ול: איזו אופציה חוקית אתה נותן לאנשים?

דני נוה: בסופו של דבר, אין שום ספק – –

קריאות: – – –

דני נוה: – – אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמדינת ישראל צריכה לתת מענה על הצרכים של המיעוט הערבי שחי בתוכה, במדינת העם היהודי, ועם זאת ודאי שהיחס הזה שאתם מגלים בתקופה הזאת גורם נזק עצום לעניין הזה, משום שמה אתם צריכים – אתם צריכים שאזרחי ישראל היהודים יהיו פתוחים וקשובים לצרכים אמיתיים שישנם – –

עסאם מח'ול: – – –

דני נוה: – – שאני לא מתכחש להם, שאנחנו חייבים להיות רגישים להם, אבל במקום זה ההתנהגות, לרבות ההתנהגות וההתנהלות הזאת שלכם כאן היום, משיגה את התוצאה ההפוכה: היא גורמת לניכור, היא גורמת לשנאה, היא גורמת להעמקת הטרור.

דני נוה: זה מה שאתם עושים כאן וזה מה שאתם מסרבים להבין; פשוט מסרבים להבין.

תמר גוז'נסקי: אבל אם אין תוכנית מיתאר, איך אפשר – – –

דני נוה: ואני חייב לומר לך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שחייבת להיות התייחסות של הממשלה לצרכים של האוכלוסייה הערבית, גם בתחום המגורים, בתחום הבנייה, אבל המענה על הקשיים ועל המציאות הזאת בשום פנים ואופן לא יכול להיות התפרעות והשתוללות בכל מה שנוגע להפרות חוק.

דני נוה: לא יכול להיות דבר כזה.

דני נוה: אף מדינה בעולם לא תוכל להתקיים על בסיס ערכים שמשמעותם שכל אזרח שאיננו מרוצה הולך ולוקח את החוק בידיו.

דני נוה: איך יכול להיות דבר כזה?

דני נוה: לא יכול להיות דבר כזה.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר – –

דני נוה: ולכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

תמר גוז'נסקי: – – ראש הממשלה שרון התחייב שלא יהיו הריסות בתים.

תמר גוז'נסקי: האם אתה מוכן לחזור על ההתחייבות הזאת עכשיו?

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

יגאל ביבי: תמר, הוא שמע.

יגאל ביבי: אם הוא ירצה הוא יתייחס.

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, למשל, כשמדובר על הריסות הבתים בירושלים, אז ביקשתי באמת מעיריית ירושלים את הנתונים לגבי מה שקורה בתחום של הריסות בתים, ואני חייב לומר שאני אישית נדהמתי מהנתונים האלה; נדהמתי מהנתונים האלה, משום שלפי הנתונים של עיריית ירושלים נבנו בשנים האחרונות כ-4,000 בניינים בלתי חוקיים.

דני נוה: 4,000 – – –

יהודית נאות: איפה?

דני נוה: בירושלים.

דני נוה: אני מדבר רק על ירושלים.

דני נוה: ירושלים.

דני נוה: בשטח המוניציפלי של ירושלים, חברת הכנסת נאות.

תמר גוז'נסקי: כמה אישורים ניתנו?

דני נוה: אני רוצה לומר לכם כמה בתים נהרסו – – –

קריאות: – – –

דני נוה: כמה בתים נהרסו, אתם יכולים להגיד לי?

קריאות: – – –

מוחמד ברכה: – – –

דני נוה: כמה בתים נהרסו?

דני נוה: בודדים – –

קריאות: – – –

דני נוה: – – בודדים נהרסו.

קריאות: – – –

יהודית נאות: זה טיעון רע מאוד – – –

דני נוה: זה טיעון רע מאוד למי שרוצה בשלטון החוק, חברת הכנסת נאות – – –

יהודית נאות: – – –

דני נוה: זה נכון – – –

קריאות: – – –

יהודית נאות: זה מעיד – – –

דני נוה: זה מעיד, חברת הכנסת נאות, על זה – – –

קריאות: – – –

דני נוה: זה מעיד – – –

יגאל ביבי: רבותי חברי הכנסת – – –

דני נוה: זה מעיד, חברת הכנסת נאות, על כך – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

יגאל ביבי: חברת הכנסת גוז'נסקי.

קריאות: – – –

יהודית נאות: – – –

יגאל ביבי: חברת הכנסת נאות, אני מבקש, אני מבקש, די.

דני נוה: זה מעיד על כך שיש השתוללות של בנייה בלתי חוקית בירושלים ובמקומות אחרים, ולמרבה הצער, שלטונות החוק ידם קצרה מהושיע מול התוקפנות הזאת, כי בסופו של דבר, כאשר כבר באים והורסים שלד של קומה ראשונה של בית שהתחילו לבנות אותו באופן בלתי חוקי – כבר קמים ועושים איזה מהומת אלוהים כמו בבית הזה והופכים את זה לדגל.

דני נוה: כן, את הפרת החוק הופכים לדגל.

דני נוה: גם הפרת חוק כבר הפכה לדגל לאומי.

דני נוה: מה קורה פה?

דני נוה: עד לאן נגיע?

דני נוה: אז יכול להיות שלא אכפת לכם שמדינת ישראל תהיה מדינה שבה לא יהיה שלטון חוק; לי אכפת שמדינת ישראל תהיה מדינה של שלטון חוק, כמה שקשה לכם לסבול את הדבר הזה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

קריאות: – – –

עסאם מח'ול: – – –

דני נוה: – – אני מצטער מאוד – –

יגאל ביבי: עוד מעט זהבה גלאון תעלה, היא תגיד לך.

דני נוה: – – שגם הדיון הזה הפך לעוד במה להסתה ולהשמצה ולהכפשה מצד חברי כנסת בבית הזה, ואני מאוד מצר על כך, אדוני היושב-ראש, כולל דברים חמורים מאוד שנאמרו פה ועברת עליהם לסדר-היום.

דני נוה: אני מצר מאוד על כך וגם על הסגנון.

דני נוה: כן, אחר כך אנחנו מתפלאים שהציבור בישראל מואס בפוליטיקה.

דני נוה: אז הנה, קיבלנו אולי תשובה למה – כי דיון מגיע לרמה כזאת.

דני נוה: אני שמעתי בקשב רב, אגב, את דברי חברי הכנסת שעלו פה לדוכן, ואף שהיו דברים שקוממו אותי בצורה בלתי רגילה – שמעתי.

דני נוה: לא הפרעתי, הקשבתי, שמעתי.

דני נוה: אבל לא כך התנהגו חברי כנסת שיושבים כאן, שיכולים לא להסכים לחלוטין עם דברי, אבל הם פשוט לא מסוגלים לשמוע דברי ביקורת.

דני נוה: מה לעשות?

דני נוה: ולא רק שלא מסוגלים לשמוע דברי ביקורת, גם מגיבים כפי שהגיבו בבית הזה.

דני נוה: אני חושב, שאם יש מקום לדון באי-אמון, הוא בוודאי לא אי-אמון בממשלה, אלא הוא בוודאי אי-אמון שיש לרוב הציבור בישראל – אגב, יהודים וגם ערבים רבים, אני משוכנע – בהתנהלות של הסיעות הערביות שהגישו כאן את הצעות האי-אמון האלה.

יגאל ביבי: תודה רבה לשר נוה.

מיכאל קליינר: – – – רק אדם אחד מהסיעה שלך – – –

יגאל ביבי: זאת שאלה קשה, חבר הכנסת קליינר.

יגאל ביבי: תשאל את יושב-ראש הסיעה שלו.

יגאל ביבי: רבותי, הדיון הוא שלוש דקות לנואם, ואני מבקש להקפיד על לוח הזמנים לא בגלל המכבייה, אלא בכלל, להקפיד על לוח הזמנים ולעשות קצת סדר כאן.

יגאל ביבי: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מצטערת שהשר נוה יצא מהאולם.

זהבה גלאון: חשבתי שכאשר עולה שר בשם ממשלת ישראל להתייחס להצעות אי-אמון שהועלו כאן, להצעת אי-אמון שדיברה על הריסת בתים, אני חשבתי שיעמוד כאן שר ויגנה את הפעולה האווילית, המטומטמת, תסלחו לי, שנעשתה בירושלים.

יגאל ביבי: אני מבקש להוריד את המלה מטומטמת.

זהבה גלאון: לא, אני חוזרת עליה, מדובר בפעולה מטומטמת, ברוטלית, אווילית – – –

יגאל ביבי: אבל אסור להכניס את המלה הזאת לפי ועדת האתיקה.

זהבה גלאון: יכול להיות, אבל אני עומדת עליה, שיקנסו אותי.

יגאל ביבי: אני מבקש ממך למחוק אותה.

זהבה גלאון: לא, אני לא מוחקת אותה.

נסים זאב: מזל שחוק ההסתה לא עבר.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, לא דיברתי על אף אחד – – –

יגאל ביבי: רבותי, היא לא אמרה מטומטם על מישהו, אלא על הפעולה.

יגאל ביבי: מי שיש לו בעיה עם זה, שילך לוועדת האתיקה.

זהבה גלאון: אמרתי, ואני חוזרת ואומרת, שבשבוע שעבר, כשנכנסו הבולדוזרים לתוך שועפאט והרסו 17 בתים, זו היתה פעולה ברוטלית, מטומטמת, שאין צידוק לעשייתה, כי עצם העשייה שלה היא החלטה לא מוסרית.

זהבה גלאון: בנוסף היא מצטלמת נהדר בעולם, זה ממש מה שהיינו צריכים.

זהבה גלאון: אני חושבת, שהיה מצופה משר בממשלת ישראל, כשהוא עולה כאן על הדוכן, שיתבטא כנגד ההחלטה הזאת שנעשתה שם, כנגד הריסת הבתים.

בנימין אלון: – – –

זהבה גלאון: אל תעזור לי.

בנימין אלון: אני עוזר לך?

בנימין אלון: זה מה שחסר לי.

זהבה גלאון: אל תעזור לי כשאני מדברת.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אלון, היא התכוונה שלא תפריע לה.

בנימין אלון: אני מתכוון, שתמחוק מהפרוטוקול שאני עוזר לה, זה הורס לי הכול, אני לא עוזר לה.

זהבה גלאון: במקום זה, אדוני היושב-ראש, עומד כאן שר בממשלה מעל דוכן הכנסת – – –

יגאל ביבי: יש לך עוד חצי דקה.

זהבה גלאון: לא, אין לי עוד חצי דקה, עם כל קריאות הביניים, אדוני היושב-ראש, לא.

יגאל ביבי: חצי דקה, לא יותר.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מציעה שתנהל את הישיבה הזאת, מה שאתה מציע לי, תעשה את זה כשאתה אומר לאחרים, ברגע שמפריעים לי.

זהבה גלאון: אני מבקשת שתאפשר לי את רשות הדיבור, ואני אגיד עוד כמה משפטים.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, עמד כאן השר ונתן נתונים לגבי הבנייה בירושלים.

זהבה גלאון: אפשר לחשוב שכשה

זהבה גלאון: פלסטינים בונים ללא רשיון בירושלים, הם בונים את זה כהתרסה או בונים כאקט פוליטי.

זהבה גלאון: חשבתי, שבירושלים, ברבות השנים, לא נתנו לפלסטינים במזרח העיר רשיונות בנייה.

זהבה גלאון: כתוצאה מכך האנשים לא יכלו לבנות על אדמתם.

זהבה גלאון: אז מה עושה מדינת ישראל?

זהבה גלאון: מדינת ישראל הורסת באקט מינהלי, שזה בעצם אקט של ענישה.

זהבה גלאון: אני רוצה לתת לך נתונים, אדוני היושב-ראש, אני בטוחה שהכנסת לא יכולה לעבור לסדר-היום על דברים שאומר השר נוה, שבירושלים – ואני מצטטת – בנו 4,000 בניינים לא חוקיים.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לפרוטוקול ולכנסת, כי משנת 1987, במשך עשור, הרסו שלטונות ישראל הריסה מינהלית לפחות 2,000 בתים של פלסטינים ומאות מבנים אחרים.

זהבה גלאון: מדובר על בין 13,000 ל-15,000 איש פלסטינים שאיבדו את ביתם כתוצאה מאותה הריסה מינהלית.

זהבה גלאון: אני מציעה, אדוני היושב-ראש, שהשר יעמוד כאן, ובמקום לדבר, ובמקום להשתלח, שיחשוב איך ממשלת ישראל דואגת לפיתוח לרווחת תושבי העיר.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה.

יגאל ביבי: אני מבקש מסגן השר נואף מסאלחה – – –

נואף מסאלחה: לשעבר.

יגאל ביבי: סליחה, סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מסאלחה, שיעשה סולחה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה – כי השר נוה אפילו לא חיכה כאן, והכתובת שלנו זה ראש הממשלה – כל אחד וסגנונו.

נואף מסאלחה: מי שחושב שחברי הכנסת הערבים נמצאים כאן בחסד, אני חושב שהוא טועה.

נואף מסאלחה: אל תבחנו את הדמוקרטיה הישראלית.

נואף מסאלחה: זאת תעודת כבוד, אחת מנקודות האור הלא-רבות שלנו, שיש מגוון של דעות, גם מקוממות, לפעמים מסיעת הליכוד, מפלגת העבודה או סיעות אחרות, ומי שחושב שהדמוקרטיה הישראלית צריכה להיבחן כל פעם מחדש כאשר מדבר חבר כנסת ערבי – אני לא מדבר על הסגנון, אני מדבר על המהות – אני חושב שהוא עושה טעות.

נואף מסאלחה: הפולמוס הזה של השר נוה, לדעתי החטיא את המטרה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, את הערבים לא קנו גם כאשר 95% הצביעו לרבין, לברק, לשמעון לפרס, גם אז לא נפתרה בעיית התכנון והבנייה.

נואף מסאלחה: הבעיה היא מהותית.

נואף מסאלחה: אם חבר הכנסת ברכה מביא סטטיסטיקה, ואני מאמין לה, 100,000 בתים ערביים ללא רשיון, לא על אדמות מדינה, זה כי אין תוכניות מיתאר.

נואף מסאלחה: על מה אתם מדברים?

נואף מסאלחה: בקה-אל-ע'רביה, עיר, אין בה ביוב.

נואף מסאלחה: טייבה, עיר, אין בה ביוב.

נואף מסאלחה: יושב כאן חבר הכנסת אחמד טיבי.

נואף מסאלחה: אין תוכניות מיתאר.

נואף מסאלחה: אני יושב בכפר-כנא, עיירה – רק עכשיו הכניסו ביוב, הבית שלי חובר לפני ארבעה חודשים, ויותר מ-60% מתושבי הכפר עוד לא חוברו.

תמר גוז'נסקי: אתה רואה, לפני שיצאת לפנסיה.

נואף מסאלחה: יש בתים רבים שלא על אדמות מדינה, כי אין תוכנית מיתאר.

יגאל ביבי: רק רגע.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מסאלחה מדבר בצורה אדיבה, כל כך יפה, בהיגיון רב, אני מבקש שלא להפריע לו.

יגאל ביבי: יש כאן חברי כנסת, באמת, מהאצולה של חברי הכנסת, אני מבקש.

זהבה גלאון: מה אתה מחלק ציונים לחברי הכנסת?

נואף מסאלחה: חברת הכנסת זהבה גלאון, בעיני גם את אצילה.

יגאל ביבי: חברת הכנסת גלאון, את מקנאה שאני נותן מחמאות למסאלחה?

זהבה גלאון: אל תחלק ציונים – יש טובים, יש רעים.

יגאל ביבי: אסור לי להחמיא לאדם ולבקש שלא להפריע לו?

זהבה גלאון: אני בעדו, אבל אל תחלק ציונים.

יגאל ביבי: הוא לא עשה שום פרובוקציה, ואני מוכרח לומר, שישתקו.

זהבה גלאון: לנואף מסאלחה מגיעות כל התשבחות, אבל אל תחלק ציונים.

יגאל ביבי: את מקנאה?

זהבה גלאון: כן.

יגאל ביבי: אז תקנאי.

מיכאל קליינר: לא שואלים אשה שאלה כזאת.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת גלאון, אמרתי, כל אחד וסגנונו.

נואף מסאלחה: במהות יש בעיה רצינית, כשמביאים את טבלאות העוני, מי מוביל, הנגב או הערבים, תסתכלו על דוח הביטוח הלאומי האחרון, כשמסתכלים על האבטלה, המובילים בתחום הזה הם הערבים.

נואף מסאלחה: יושב כאן חבר הכנסת אורלב, הוא היה מנכ"ל משרד החינוך, עשה רבות במגזר הערבי בימי המנוח המר, אף אחד לא עשה טובה, עשיתם רבות, אני יודע, אבל לא מספיק.

נואף מסאלחה: אם היום תבוא לכאן ותנאם על בעיות החינוך הערבי, לא רק תוכניות המיתאר – לדעתי אפשר לכתוב ספר על מה שנעשה, אבל שני ספרים על מה שלא נעשה.

נואף מסאלחה: יכול מישהו לומר, כנ"ל גם אצל היהודים.

נואף מסאלחה: בסדר, הרי אנחנו לא נגד יהודים, לא נגד דמוקרטיה, מישהו בכלל ערער כאן על מהותה של המדינה?

נואף מסאלחה: תראו לי, על אופיה של הדמוקרטיה?

זבולון אורלב: יש בבית הזה מי שמערערים על מהותה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

נואף מסאלחה: לא, לא.

נואף מסאלחה: יש מי שמבקש מדינה לכל אזרחיה, אבל זה לא הוויכוח כעת, נעזוב את זה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שזו היתה טעות פטאלית, הריסת הבתים.

נואף מסאלחה: זה לא עניין של חוק, לפעמים צריך חוק אבל צריך גם שכל.

נואף מסאלחה: לדעתי, ראש ממשלת ישראל – קראנו לקודמיו וגם לאריק שרון – חייב לפתור את בעיית תוכניות המיתאר במגזר הערבי ולפתור את בעיית הבנייה הבלתי-חוקית.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת מסאלחה.

יגאל ביבי: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם הירשזון; לא נוכח.

מיכאל קליינר: הליכוד מחרים את הישיבה.

יגאל ביבי: הליכוד במכבייה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה.

מקסים לוי: ואחריו?

יגאל ביבי: אחריו – חבר הכנסת בנימין אלון, אחריו – חברת הכנסת יהודית נאות, ואחריה – חבר הכנסת דוד מגן.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרבי מקוצק אמר פעם: אין ישר מסולם עקום.

יאיר פרץ: על מנת שהסולם יעמוד איתן ולא ייפול, צריך להעמידו בהטיה קלה.

יאיר פרץ: כך גם את האמת, צריך לעתים להטות אותה מעט כדי שתחזיק מעמד.

יאיר פרץ: והנה, באים חברינו מהסיעות הערביות ואינם מסתפקים עוד בהטיה קלה של האמת, כי אם מטיחים את הסולם ארצה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, לידתה של אומה כרוכה בכאב ובדם, בניצחונות ובתבוסות, בגאווה ובעלבון.

יאיר פרץ: כמו כל מעשה גדול יש בה כל הצדדים: אחריות, סולידריות והתחשבות גם במיעוט וגם באחר, אך עם זאת דאגה לשלומה ולשלמותה של המדינה ואזרחיה, אלה גם אלה מהווים חלק מן העלילה שרקמנו כאן יחד ב-53 השנים האחרונות.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, בקהילה הערבית בישראל התחזקה התמיכה בתביעות הלאומניות של הפלסטינים, ואולי זו זכותם, אולי אפילו חובתם.

יאיר פרץ: עד כאן אין הסלמה, כי אם הטיה קלה.

יאיר פרץ: אך, רבותי חברי הכנסת, כאשר באים חברי הסיעות הערביות לתמוך במאבק הצודק שפירושו טרור; כאשר הם טוענים להסלמה, ובה בשעה שהאש לא רק שאינה נפסקת אלא הולכת וגוברת; כאשר שותפינו הערבים הם חברים שווי זכויות בפרלמנט היהודי היחיד עלי אדמות והם מפיחים רוח בתבערה, הרי יש בכך משום רמיסת כל הערכים שלמענם נאבקנו ב-100 השנים האחרונות.

אחמד טיבי: האם הכנסת היא כנסת ישראל או פרלמנט יהודי?

אחמד טיבי: אני רוצה להבין.

אחמד טיבי: זה פרלמנט יהודי?

יאיר פרץ: פרלמנט ישראלי יהודי.

אחמד טיבי: זה הפרלמנט של מדינת ישראל.

מיכאל קליינר: הפרלמנט של המדינה היהודית.

אחמד טיבי: זה משהו אחר, הוא אומר פרלמנט יהודי.

יאיר פרץ: זה הפרלמנט היחיד שהוא יהודי.

קריאה: פרלמנט של מדינה יהודית ריבונית.

עסאם מח'ול: אם כך, דמוקרטית – לא.

יאיר פרץ: חברי הכנסת, כאשר שותפינו הערבים שהם חברים שווי זכויות בפרלמנט היהודי היחיד עלי אדמות מפיחים רוח בתבערה, הרי יש בכך משום רמיסת כל הערכים שלמענם נאבקנו ב-100 השנים האחרונות.

ויצמן שירי: תגיד משהו על המיעוט הערבי.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בה' באייר תש"ח בשעה 16:00 התקיים במוזיאון תל-אביב טקס צנוע שבו הוכרזה הקמתה של מדינה יהודית בארץ-ישראל.

יאיר פרץ: דוד בן-גוריון הכה בפטיש ופתח את הטקס.

יאיר פרץ: הקהל קם על רגליו וענה בשירת "התקווה".

יאיר פרץ: חבר הכנסת טיבי, חשוב שתקשיב לדברים האלה, מה בן-גוריון עשה בזמנו – דוד בן-גוריון הכה בפטיש ופתח את הטקס.

יאיר פרץ: הקהל קם על רגליו וענה בשירת "התקווה".

יאיר פרץ: בתום ההמנון חזרו הקרואים לשבת במקומותיהם.

יאיר פרץ: רק דוד בן-גוריון נשאר עומד על מקומו, מחזיק בידו את מגילת העצמאות וקורא בקול חזק ובוטח, כי "לבני המיעוט הערבי תהיה אזרחות מלאה ושווה וכן נציגות בכל מוסדותיה".

יאיר פרץ: מאוחר יותר, בשנת 1952, נחקק חוק האזרחות, שזיכה את ערביי ישראל באזרחות ישראלית ובזכות להצביע ולהיבחר.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ייתכן מאוד, שלמרות השנים שעברו מאז, טרם השלמנו והפנמנו את תהליך השוויון של המגזר הערבי בחברה הישראלית.

יאיר פרץ: כמו תמיד, למטבע שני צדדים.

יאיר פרץ: אבל, רבותי, יש צדדים שהם בגדר של חוק בל יעבור: חוק אחד הוא ליהודים ולערבים כאחד, ועל משמר החוק הזה מוטל עלינו, חברי הבית הזה, לעמוד כאיש אחד.

יאיר פרץ: על כן יש לבנות בתים רק על-פי ההיתר החוקי לבנייה במדינת ישראל, ולא ניתן לבוא בתביעות לראש הממשלה או להצביע נגד כאשר אקדח מוצמד לרקתו.

יאיר פרץ: אשר על כן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לומר לחברי הסיעות הערביות היום הזה: כבו את האש, פעלו לפי החוק, הואילו ליישר מעט את הסולם והפסיקו לדבר על הסלמה.

יאיר פרץ: כך ייטב לכם, לאחיכם בשטחים ולכולנו.

יאיר פרץ: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

יהודית נאות: למה אין שר של הממשלה?

יהודית נאות: יש להם מחסור בשרים?

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מאוד מקווה שבכנסת הבאה יהיו שני שינויים מרעננים ולא ניאלץ שוב לסבול מהמחזה שאנחנו שותפים לו עכשיו.

בנימין אלון: השינוי הראשון יהיה שהצעות אי-אמון תהיינה רק קונסטרוקטיביות, כמו שהחוק באמת כבר תוקן.

בנימין אלון: כלומר, אם אין לך 61 להציע מישהו אחר, אל תטריח את הכנסת בפרובוקציות.

בנימין אלון: הסעיף השני שאני מקווה לראות בכנסת הבאה זה מימוש הצעת חוק-יסוד: הכנסת – סעיף 7, וגם חוקים אחרים שבתהליך הכנה, שחלק מחברי הכנסת שהיום מנצלים את הדמוקרטיה פשוט לא יהיו כאן בכנסת הבאה, כי לפי החוק הם לא יעברו את הסף.

בנימין אלון: כמו שהכנסת כבר פסלה פעם רשימה אחת, יש, לדעתי, כמה רשימות שצריך לבדוק היטב משפטית אם הן אינן מתנכרות – כדרישת חוק-היסוד – למדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי.

בנימין אלון: כך שהלוואי שההטרחה הזאת שמטריחים עלינו חברי הכנסת שמציעים את האי-אמון תהיה מן הדברים שיחלפו וההיסטוריה תזכור אותם כאפיזודה חולפת.

בנימין אלון: אבל אין לי דבר נגד חברי הכנסת הפלסטינים, שהם פטריוטים פלסטינים.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אלון, עזוב.

יגאל ביבי: הם חברי כנסת, אזרחים ישראלים.

בנימין אלון: סליחה.

בנימין אלון: חבר הכנסת עזמי בשארה אמר: אני פטריוט פלסטיני, אני לא פטריוט ישראלי ואני לא יכול לראות בסוריה מדינת אויב.

בנימין אלון: זה ציטוט.

בנימין אלון: לכן אין לי שום דבר נגד חברי כנסת – – –

יהודית נאות: הוא אמר שהוא לא פטריוט ישראלי, הוא לא אמר שהוא לא ישראלי.

בנימין אלון: הוא אמר, ואני מצטט: אני פטריוט פלסטיני, אני לא פטריוט ישראלי ואינני יכול לראות בסוריה מדינת אויב.

בנימין אלון: לכן אין לי שום דבר נגד חברי כנסת ערבים, שבהגדרה הם אינם פטריוטים ישראלים, ואני מעריך אותם כפטריוטים בני עם אחר, שלצערי הוא האויב שלי במציאות הנוכחית.

בנימין אלון: מה שקשה לי לראות זה לא את הפטריוטים הפלסטינים שנמצאים בכנסת, אלא את חברת הכנסת זהבה גלאון, יושבת-ראש מרצ – ואינני מדבר עליה, כמובן, אני מדבר על הדברים.

בנימין אלון: הדברים הצבועים האלו, שכאיזה יהודי בונה איזה אוהל או ניילון, באים בשם החוק ולוחמים באיזה מאחזון או באיזה דבר.

בנימין אלון: ולבוא ולדבר כאן ולצעוק על השר נוה ולומר לו: מה זה 4,000.

בנימין אלון: 4,000 בניינים רבי-קומות, לא סגירת מרפסת של יהודי באיזו שכונה, שהיה צריך קצת מחיה.

בנימין אלון: לא סגירת מרפסת של ערבי שהיה צריך קצת מרחב מחיה.

בנימין אלון: 4,000 קומפלקסים של בנייה, תוך ביזיון לתכנון דווקא באזורים ירוקים, כדי לתקוע את האפשרות של ריאה ירוקה בעיר הבירה, כדי להפריע לרצף של אסטרטגיה של תכנון שמתכננת העירייה דורות – לא העירייה הזאת – באופן שיטתי, בבוז לחוק, בבוז למדינה.

בנימין אלון: ופה עומדים מחוקקים וצועקים על הממשלה.

בנימין אלון: מי הם הצועקים?

בנימין אלון: מרצ.

בנימין אלון: מרצ ו"שלום עכשיו", שבאים ומפריעים לעירייה בזמן העבודה החוקית שלה, שבאה להרוס.

בנימין אלון: למה הרסו רק 14 בניינים?

בנימין אלון: צריך היה להרוס את כל 4,000 המבנים הבלתי-חוקיים.

בנימין אלון: אם יש כמה כאלה שהם באזורים שאינם מפריעים ואפשר להלבין אותם, אני מוכן שיראו לי וילכו לקראתם וילבינו.

בנימין אלון: אבל שיעמדו כאן חברי כנסת?

בנימין אלון: ושוב, אותה תופעה, אדוני היושב-ראש, שעומדים חברי הכנסת של מרצ, והם מזדעזעים מכל גילוי של לאומיות יהודית, אבל בלאומנות הערבית הקיצונית הם אינם רואים לאומנות, הם אינם רואים בכך לאומנות קיצונית, שמסכנת את קיומה של מדינת ישראל, הם רואים רק את הצד האנושי, רק את העיניים הדומעות, רק את הצד ההומניסטי, ובאופן שיטתי.

בנימין אלון: אני חושב, אדוני היושב-ראש, ובזה אני אסיים, אם אנחנו חפצי חיים כאן במדינה, הגיע הזמן, הגיע הזמן להתפכח מן החלומות, הגיע הזמן שחברי הכנסת הערבים, שבמדינה הדמוקרטית שלנו הם בעלי זכויות שוות, יעבדו יחד אתנו וידאגו לסקטור שאותו הם אמורים לייצג, והגיע הזמן שחברי הכנסת היהודים יקפידו על שמירת חוק ולא ירחמו ולא יבוזו לממשלה רק כשזה נוגע ללאומנות הערבית וישנאו כל גילוי של פטריוטיות ישראלית ושל לאומנות יהודית.

בנימין אלון: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חברת הכנסת יהודית נאות, אחריה – חבר הכנסת דוד מגן, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, האם לא היה צריך להיות נוכח בדיון שר?

יהודית נאות: לא חשבתי שלממשלה הזאת יש מיעוט שרים.

האשם מחאמיד: זה לא היה משנה כלום.

יגאל ביבי: מה קורה עם המיקרופון?

יהודית נאות: תהיתי בקול רם האם הממשלה הזאת חסרה בשרים, אולי צריך להרחיב אותה ל-45 שרים.

יהודית נאות: אני רוצה לעסוק במה שלא הספקנו ולא הצלחנו לעסוק בו בישיבת ועדת הפנים בשבוע שעבר.

יהודית נאות: במכוון לא הגעתי לישיבה, כי ידעתי במה לא ידונו בה.

יהודית נאות: לא דנו – התוכנית לדון בהריסת הבניינים בשועפאט נקבעה בסדר-היום לפני שראש עיריית ירושלים פעל כפי שהוא פעל בשכונת שועפאט – במהות הבעיה, בסיבותיה, בדרכים לפתרון; לא דנו בשאלה מה ראוי כמדיניות עירייה ומה בלתי ראוי כמדיניות עירייה.

יהודית נאות: לא הגענו לדון בכך, משום שאני במפורש לא מצאתי שאפשר יהיה לדון בנושאים מאוד כבדים ומאוד רציניים, כי מהרגע הראשון התחילו הצעקות וצעקות הנגד.

יהודית נאות: אני אומרת לחברי: לעולם לא נגיע לפתרונות אם כך יהיה סגנון הדיבור, ובעצם הכול הוא PHOTO OPPORTUNITY, הבולדוזר וההריסה הם PHOTO OPPORTUNITY, והתגובות שכנגד.

יהודית נאות: אם יש חברים שרוצים לרדת לשורש הבעיה ורוצים לפתור אותה, הם מתחילים להיות מסויגים, ואני אומרת את זה בכל האחריות.

יהודית נאות: אינני חושבת, חבר הכנסת בני אלון, שסגירת מרפסת היא זניחה.

יהודית נאות: עבירה זו עבירה זו עבירה.

יהודית נאות: ואני לא אצביע בהצעת אי-אמון שאומרת, שצריך לתמוך בעבירות על חוקי התכנון והבנייה.

יהודית נאות: מבחינתי, העבירות על חוקי התכנון והבנייה זה הסרטן שמכרסם, ולצערי לא לאט, את כל התשתית של המדינה הזאת.

יהודית נאות: זה לא רק בשועפאט ולא רק בנייה במגזר הערבי, זה מכרסם בריאות הירוקות.

יהודית נאות: אני לא רוצה פה לפרט בפניך את כמות המכתבים שהפניתי ליועץ המשפטי לממשלה בנושא של כרסום ריאות ירוקות באזור ירושלים, ולא בהכרח בשועפאט.

יהודית נאות: אני סבורה, שאנחנו מתעלמים מחוקי התכנון והבנייה בצורה שיטתית, החל בראשי הערים וכלה בכל גופי אכיפת החוק, המשטרה, הפרקליטות ובתי-המשפט, והסרטן הזה מכלה בנו, עד כלות.

יהודית נאות: אני לא אסכים לתת יד לכל מי שחושב שמותר לעבור על חוקי התכנון והבנייה.

יהודית נאות: ולכן, כל הסיעה שלנו לא תתמוך באי-אמון הזה.

יהודית נאות: אני לא בטוחה מדוע, וכן רציתי ללבן זאת בוועדת הפנים, מדוע זה ראש העירייה, שרק לפני חודש ימים קרס לו אולם, ולא שמעתי שהרסו את האולם הזה עם בולדוזר, אני מתכוונת ל"אולמי ורסאי", מופיע בוועדת הפנים ומדבר בשם חוקי התכנון והבנייה.

יהודית נאות: הרי כמוך גם אני שמעתי שהיו 4,000 עבירות על חוקי התכנון והבנייה ברחבי העיר ירושלים.

יהודית נאות: אם זו לא פרובוקציה, הכיצד הוא מצא לעשות זאת דווקא בשבוע המסוים הזה, בדיוק האדם, ואני לא שכחתי, שקשור גם למנהרת הכותל?

יהודית נאות: פרופורציות, רבותי.

יהודית נאות: הכוונה היא להגיע לדיון, ולא נגיע לדיון מהותי, לא בהכנסת תוכניות מיתאר, לא בתשתיות, לא בניקוז ראוי, אם הכול פה יהיה על בסיס של צעקות וצעקות שכנגד.

יהודית נאות: אין לי הוכחה יותר טובה לכך שממשלת ישראל היום, כרגע, נוהגת מדיניות איפוק ראויה.

יהודית נאות: העובדה שקיצונים מימין כל כך מגנים וכל כך כועסים אומרת שכנראה זה בסדר.

יגאל ביבי: תודה רבה לחברת הכנסת יהודית נאות.

יגאל ביבי: חבר הכנסת דוד מגן, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, הכלי הפרלמנטרי שנקרא הגשת הצעת אי-אמון נוצל גם היום בצורה צינית לצורך נשיאת נאומים מתלהמים; לא כדי לנסות ולשכנע את חברי הבית להביע אי-אמון בממשלה, אלא לנצל את הדוכן הזה כבמה להשמעת נאומים לאומניים, המיועדים לאוזניים מחוץ לאולם הזה ומחוץ לגבולות המדינה שלנו.

דוד מגן: אלה היו הנאומים של נציגי סיעת חד"ש וסיעת רע"ם.

דוד מגן: הם נועדו להתחרות בנאום הקיצוני שנישא לא מזמן על-ידי חבר כנסת אחר בדמשק.

דוד מגן: הכנסת לא יכולה להרשות לעצמה להיות כלי לשמיעת נאומים כאלה או לאפשר נאומים שבינם לבין השירות הציבורי אין שום קשר.

דוד מגן: מה אמר חבר הכנסת מוחמד ברכה?

דוד מגן: לכאורה הוא בא לנסות ולשכנע אותנו להפיל את הממשלה זאת, כי עיריית ירושלים אוכפת את החוקים.

דוד מגן: וחבר הכנסת טלב אלסאנע מרע"ם בא לשכנע אותנו להפיל את הממשלה משום שהיא לכאורה, או לפי דעתו, מסלימה את המתיחות הביטחונית.

דוד מגן: אי-אפשר להשלים עם משחקי המלים שהיו כאן.

דוד מגן: אי-אפשר להסכים עם חבר הכנסת מסיעת רע"ם שבא ואומר שיש שינוי במדיניות הממשלה, שכל חטאיה – על כל פנים לפי דעתי, ואני בטוח שלפי דעת רוב חברי הבית, תפקידה הוא להגן על אזרחיה, והוא עצמו סותר את דבריו באומרו שיש קולות במרכז הליכוד, הוא שמע זאת היום מעל גלי האתר, שקוראים לראש הממשלה לעשות מלחמה קטנה, במרכאות ובלי מרכאות, והוא בא בטענות לממשלה הזאת, מדוע היא לא נגררת ולא מבצעת את הדרישה של מלחמה קטנה.

דוד מגן: הנאומים הללו לא ישיגו דבר, לא ישרתו את האוכלוסייה הערבית, לא ישנו את המצב המוניציפלי הירוד הקיים ברוב הרשויות המקומיות.

דוד מגן: פתרון הבעיות באמצעות הפרלמנט זה באמצעות חקיקה ובאמצעות העלאת נושאים לסדר-היום, הן בדיון במליאה והן בדיון בוועדות.

דוד מגן: אבל הזכירה כאן הפרופסור נאות, גם כשהנושא – ואחד הנושאים הללו היה בסדר-היום של ועדת הפנים של הכנסת בשבוע שעבר, אני ראיתי, דרך אמצעי התקשורת האלקטרוניים, דרך הטלוויזיה, שגם בוועדה – וועדה נועדה לערוך דיונים מעמיקים, לפתור בעיות, לקבל את הנתונים, להציע דרכים להכשיר בנייה במידה שהיא היתה בלתי חוקית, ולא לקבל את ההכרזה שבנייה בלתי חוקית היא לא בנייה בלתי חוקית, היא בנייה בלי רשיון, כפי שאמר כאן נציג סיעת חד"ש.

דוד מגן: בוועדת הפנים אפשר ואפשר למצוא את הפתרונות הללו, והכנסת – – –

מוחמד כנעאן: אפשר לשאול שאלה?

דוד מגן: אם היושב-ראש מרשה – בבקשה.

יגאל ביבי: מה רצית לשאול?

מוחמד כנעאן: – – – תוכניות מיתאר, שטחי שיפוט שהם הדברים הבסיסיים – – – בלי רשיון – – – אין תוכניות מיתאר.

דוד מגן: אני במקרה מתמצא בעניין הזה, ואני רוצה לומר לך שיש – – –

מוחמד כנעאן: – – –

יגאל ביבי: הוא עונה לך.

יגאל ביבי: שאלת.

דוד מגן: אני רוצה לומר לך – אני לא אדבר על הממשלה הזאת, שאני תומך בה.

דוד מגן: הממשלה הקודמת, בערוב ימיה, אישרה תוכניות בהיקף של מאות מיליוני שקלים, אישרה צוותי תכנון לנושאים הללו, וטענתי – גם אליך, כמו לחברי האחרים בכנסת – מדוע אנחנו לא מעירים או לא מעוררים את הזרועות בממשלה, שהממשלה תיישם את החלטותיה.

דוד מגן: כל הטענה שלי כאן היא, שהדרך להביע אי-אמון – כשאין סיכוי, אין סיכוי להפיל את הממשלה, בוודאי כשאלה הסיבות או אלה הנאומים – הדרך לפתור את הנושא היא לבוא לממשלה באמצעות הוועדות, באמצעות קריאה במליאת הכנסת ובדרכים אחרות שאתה מכיר אותן כפרלמנטר, לנער את הממשלה – במובן החיובי – ולבקש ממנה לקיים את החלטותיה.

דוד מגן: החלטות הממשלה כפי שנתקבלו לטיפול במגזר הערבי לדעתי אינן מספקות, אם כי חייבים להודות ביושר – ממשלת ברק ביצעה בעניין הזה קפיצת מדרגה ענקית, ועל כך צריך לשבח אותה.

דוד מגן: צריך לשבח גם את ראש הממשלה מר אריאל שרון אשר נפגש אתכם – ואני יודע, ביוזמתו – ערב כינון הממשלה והבטיח ליישם את התוכניות הללו, ואם אנחנו מגלים נקודות תורפה במשרדי ממשלה שונים או בזרועות אחרות של הממשלה, והביורוקרטיה עוצרת את התהליך ולא מקדמת אותו, שומה עלינו, שומה על כל הבית לבוא, להצביע על נקודות התורפה ולנסות לתקן.

דוד מגן: הצעת אי-אמון – כשהמציעים את האי-אמון לא מדברים בכלל לעניין, אלא חושבים מה יודפס בעיתונות הבין-לאומית הערבית – לא תשיג שום מטרה, ואולי תשיג את ההיפך.

יגאל ביבי: תודה רבה.

דוד מגן: אני, על כל פנים, מציע לחברי הבית להדוף את הצעות האי-אמון, ולעומת זאת להיכנס בעובי הבעיה בכל מה שקשור לבנייה הבלתי-חוקית במגזר הערבי, בניסיון לפתור את הבעיה ולא להקצין אותה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת זבולון אורלב, אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, למפד"ל אין אמון בממשלה בגלל מדיניות של הבלגה, מדיניות של חוסר יוזמה צבאית מול טרור, אלימות והסתה גוברים והולכים של הרשות הפלסטינית.

האשם מחאמיד: אתה מצביע אי-אמון.

זבולון אורלב: למפד"ל אין אמון בממשלה שראש ממשלתה אריק שרון נבחר ברוב עצום, אולם בפועל הוא נותן לשמעון פרס – שלא הצליח אפילו להיות מועמד – להיות ראש הממשלה בפועל ולהוביל מדיניות של אוסלו שפשטה את הרגל.

זבולון אורלב: הממשלה היא ממשלה – הקול קול יעקב והידיים ידי עשו.

זבולון אורלב: למפד"ל אין אמון בממשלה שראשה מבטיח לפני הבחירות ביטחון ומדיניות כוללת – –

ויצמן שירי: הבלגה זה עוצמה.

זבולון אורלב: – – של תגובות צבאיות נגד טרור ואלימות, אבל בפועל – –

ויצמן שירי: הבלגה זה עוצמה.

זבולון אורלב: – – מפר את הבטחותיו לבוחריו בעזות מצח.

ויצמן שירי: הבלגה היא עוצמה.

זבולון אורלב: היה צריך להגיד את הדברים האלה לפני הבחירות, נראה אם הוא היה נבחר במרכז הליכוד – הבלגה זה כוח, איפוק זה כוח – –

ויצמן שירי: הבלגה זה עוצמה.

זבולון אורלב: – – את כל זה לפני הבחירות, לא לעבוד על העם.

זבולון אורלב: למפד"ל אין אמון בממשלה שראשה – – –

יגאל ביבי: הוא אומר, שאם ברק היה מתנהג כמו שרון, הוא היה מקבל רק 5%.

ויצמן שירי: דברים שנראים מכאן לא נראים משם.

זבולון אורלב: למפד"ל אין אמון בממשלה שראשה מבטיח לא לנהל משא-ומתן תחת אש, אבל במציאות שולח את בנו עמרי לאבו-עמאר ושולח את שר החוץ שמעון פרס להיפגש פעמיים – בחיוכים, בחיבוקים – עם ערפאת ולנהל עמו משא-ומתן מדיני על זכות השיבה.

זבולון אורלב: למפד"ל אין אמון בממשלה שיש בה שרים מהאיחוד הלאומי ומהליכוד, שכל עוד הם באופוזיציה רוממות הביטחון וההתיישבות בגרונם, אבל כשהם שרים ויושבים בכורסאות – הדבר מעביר אותם על דעתם.

זבולון אורלב: למפד"ל אין אמון בממשלה שמקצצת בתקציבי חינוך, רווחה, מגדילה את הפער החברתי, מגדילה את מספר המובטלים, מגדילה את מספר המשפחות והילדים מתחת קו העוני.

זבולון אורלב: ולכן אנחנו לא נוכל לתת אמון בממשלה, אבל אנחנו לא נתמוך בהצעות האי-אמון, כיוון שהן באות מסיעות שאינן מכירות במדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, ולכן המפד"ל תימנע.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון אורלב, שעמד בלוח הזמנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

יגאל ביבי: חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואחריה – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

יגאל ביבי: מרע"ם עדיין לא אמרו לי מי מדבר.

זבולון אורלב: לא אמרת לי שדיברתי במסגרת שלוש דקות.

יגאל ביבי: דיברת שלוש דקות, דיברת יפה – קצר ולעניין – לפרגן לפחות.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת האי-אמון שאנו דנים בה היום הוגשה לגבי מדיניות ההסלמה כביכול של ממשלת ישראל.

מרינה סולודקין: הצעה זו היא תולדה של התנהגות פוליטית בלתי ראויה ולא הולמת של חברי כנסת מן המפלגות הערביות.

מרינה סולודקין: במקום לעודד, לברך ולציין לטובה את האיפוק והתבונה המדינית של ממשלת האחדות של שרון ופרס, עסוקות המפלגות הערביות בפילוג ובהעמקת הפערים.

מרינה סולודקין: אני משוכנעת, שהמפלגות הערביות היו יכולות למלא תפקיד משמעותי וחיובי אילו היו מסוגלות להעביר ביקורת באותה חריפות גם כנגד משטרו של ערפאת.

מרינה סולודקין: אבל, לא שמענו משום חבר כנסת ערבי אף מלה נגד ההנהגה הפלסטינית, אשר תפקידה המקורי היה, בהסכמת ישראל, יצירת תשתית של חוק וסדר בקרב האוכלוסייה הפלסטינית.

מרינה סולודקין: לא שמענו גם שום מלת ביקורת מחברי הכנסת מן המפלגות הערביות על מאות מיליוני הדולרים שגזלה ההנהגה הפלסטינית, ובראשה ערפאת, מן האוכלוסייה הרעבה ללחם והזקוקה כל כך לחינוך, לתשתיות ועוד.

מרינה סולודקין: מצבם של הפליטים הפלסטינים בחבל עזה ובגדה מעיד יותר מכול על פשעי ערפאת כנגד עמו, שאותו הוא אמור להוביל ולייצג נאמנה.

מרינה סולודקין: במשך שמונה שנות אוסלו לא נסגר אף מחנה פליטים, לא שוקמה אף שכונת עוני ואף משפחת פליטים לא מצאה פתרון בתוך הרשות הפלסטינית.

מרינה סולודקין: הארמונות נבנים רק עבור העשירים והכבישים משופצים רק בשכונות בעלי הממון בעזה וברמאללה.

מרינה סולודקין: מצב תשתית הביוב ברחבי הרשות הפלסטינית מזכיר יותר מכול את המאה ה-19, אם לא גרוע יותר.

מרינה סולודקין: את האי-אמון יש להגיש כנגד המועצה המחוקקת הפלסטינית ולא בכנסת ישראל.

מרינה סולודקין: אנחנו, סיעת ישראל בעלייה, תומכים בממשלת האחדות ובראש הממשלה אריאל שרון.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחברת הכנסת מרינה סולודקין.

יגאל ביבי: אני מזמין את חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואני מבקש לא להפריע לו – מראש.

עסאם מח'ול: אמרת לא?

יגאל ביבי: לא להפריע לו.

עסאם מח'ול: חשבתי שאמרת – אני מבקש להפריע.

יגאל ביבי: לא להפריע.

יגאל ביבי: אחריו – רע"ם, שלא נתנה שם, ואחרי כן – הבחירה הדמוקרטית, שלא נתנה שם.

יגאל ביבי: אחרי כן – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שהיתה הזדמנות היום לציבור בישראל, דווקא לציבור היהודי, לראות איך עם ממשלה כזאת ועם שר שהופיע כאן כביכול כדי לענות על הצעות האי-אמון, אין צורך באספסוף ברחובות.

עסאם מח'ול: את האווירה הזאת, את ליבוי האווירה, את ליבוי היצרים משרתת ההופעה המופקרת, ההופעה העלובה של שר בממשלה – – –

יגאל ביבי: אתה רוצה שיפריעו לך?

יגאל ביבי: קליינר כבר מתחיל להתחמם.

עסאם מח'ול: מה אגיד לך, יש לך בעיה כאשר השר בחר להתחרות בדבקות שלך.

מיכאל קליינר: – – –

יגאל ביבי: אם היית אומר זאת על משהו, אבל אתה אומר על השר שהופיע בצורה עלובה.

עסאם מח'ול: לא דיברתי על ההופעה, דיברתי על התכנים.

יגאל ביבי: באמת, אני מבקש סגנון אחר.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אני מוצא עצמי שם בצד את הנושא שהתכוונתי לדבר עליו, מאחר שההופעה של השר כאן היום פגעה ברמה הבסיסית של דיון פרלמנטרי ושל התנהגות ממשלה.

עסאם מח'ול: לא ראיתי ואני לא מצפה לראות בשום פרלמנט בעולם שר בממשלה קם ומסית בצורה פרועה נגד ציבור שלם, נגד מיעוט לאומי של אזרחי המדינה, במקום שידבר על הנושא.

עסאם מח'ול: העמידו בפניו שאלה קשה וכאובה מאוד, שאלה שמעסיקה את האוכלוסייה הערבית, שמאיימת עליה, שמאיימת על 20% מאזרחי המדינה אשר נתונים היום באווירה של איום, של הריסת בתים סיטונית.

עסאם מח'ול: מה שראינו בשועפאט יכול להיות קצה הקרחון של מה שמתכננת הממשלה הזאת.

עסאם מח'ול: האם תפקידם של שרים אלה הוא לפגוע בלגיטימיות לא רק של חברי הכנסת הערבים אלא של האזרחים הערבים במדינה?

עסאם מח'ול: זה מה שקרה, זו ההצגה שהיתה כאן מטעם השר נוה.

עסאם מח'ול: פתאום הדיון על הצעת אי-אמון בעניין הריסת בתים, בעניין עשרות אלפי בתים מאוימים של אזרחי המדינה, הופך לכך שהאוכלוסייה הערבית צריכה לדעת שהיא חיה במדינה היהודית.

עסאם מח'ול: מה זה שייך?

עסאם מח'ול: איזו בריחה זו מזכויות אזרחיות אלמנטריות של האזרחים הערבים במדינה הזאת.

עסאם מח'ול: איזה ניסיון להתחמק.

עסאם מח'ול: לא ניתן לדני נוה ולממשלתו להתחמק.

עסאם מח'ול: נגן על הזכויות האלמנטריות שלנו כאזרחי המדינה.

עסאם מח'ול: אלו זכויות אזרחיות, אבל השר מעמיד אותן כשאלה הנוגעת לקיומנו כמיעוט לאומי במדינה הזאת.

עסאם מח'ול: אני חושב שהשר נוה עבר כל גבול היום.

עסאם מח'ול: הוא איים על הכנסת הזאת, הוא חילק פקודות ליושב-ראש, וביקש ממנו להוציא חבר כנסת.

עסאם מח'ול: כמעט אפשר היה לחשוב שאו-טו-טו השר נוה עולה עם טנקים על הכנסת הזאת.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, תשמע מה הוא אומר.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, זו דמוקרטיה בגרוש, זו ממשלה בגרוש.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, יש גבול.

יגאל ביבי: הוא יכול לומר מה שהוא רוצה.

עסאם מח'ול: זו מדיניות בגרוש.

עסאם מח'ול: זו גישה אומללה.

עסאם מח'ול: כן, כן.

מיכאל קליינר: לתקוף כך את השר דני נוה – – –

עסאם מח'ול: כן, כן, שמעת אותו או לא שמעת אותו.

עסאם מח'ול: השאלה המרכזית שהוא צריך לתת עליה מענה היא לא אם הבתים חוקיים או לא, אלא האם מדיניות שאינה מאפשרת למיליון וחצי אזרחי המדינה הערבים לבנות בנייה חוקית, שלא מאפשרת להם קרקע ולא מאפשרת להם שטחים והרחבת שטחי שיפוט – האם המדיניות הזאת חוקית או לא?

עסאם מח'ול: זו מדיניות בלתי חוקית ומדיניות שאינה לגיטימית בעליל.

עסאם מח'ול: זו מדיניות מתעמרת, זו מדיניות גזענית ולא דמוקרטית.

עסאם מח'ול: אתה מתפלא על כך שאומרים שזו מדיניות גזענית?

מיכאל קליינר: מפני שהם ערבים אסור להרוס להם?

מיכאל קליינר: מעניין מאוד.

עסאם מח'ול: ועוד יש לשר החוצפה לעמוד כאן, וכביכול לדבר בשם האזרחים היהודים במדינה.

עסאם מח'ול: אני אגן גם על הציבור היהודי במדינה מעצם המחשבה שמה שאמר כאן השר דני נוה יכול לבטא את הלכי-רוחו.

עסאם מח'ול: בסופו של דבר הציבור עוד ידע שהוא צריך להיפטר מהמדיניות הזאת, מהממשלה הזאת, מהשר הזה ומהגישה הזאת.

יגאל ביבי: תודה.

יגאל ביבי: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

האשם מחאמיד: אני אדבר במקומו.

יגאל ביבי: למה אתם לא רושמים את שם הדובר?

יגאל ביבי: נציג רע"ם ביום בהיר, האשם מחאמיד.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אתחיל מהמנטליות השלטת לא רק בכנסת – במדינה ובכנסת.

האשם מחאמיד: חברי טלב אלסאנע הזכיר את ישיבת ועדת החוץ והביטחון, שחבר הכנסת קליינר חבר בה, ועדה שהשתתף בישיבתה היום.

האשם מחאמיד: מה פתאום תיתן הממשלה לאוכלוסייה הערבית זכויות, כאשר בכנסת דנים בבעיה הדמוגרפית בתוך מדינת ישראל?

יגאל ביבי: (פונה לחבר הכנסת מחאמיד בערבית, להלן תרגום דבריו לעברית: האשם, האשם שמע, דבר ערבית, גם קליינר מבין ערבית, כולנו מבינים ערבית.

יגאל ביבי: )

האשם מחאמיד: (עונה בערבית: אסיים את דברי עם השפה – – –)

יגאל ביבי: (מוסיף בערבית: עדיף שתדבר בערבית.

יגאל ביבי: )

האשם מחאמיד: אעשה זאת לפי בקשתך – (אומר בערבית; להלן תרגום הדברים לעברית: הואיל והמדינה מביטה בי, אדון קליינר, במבט גזעי, וועדת החוץ והביטחון דנה בבעיה הדמוגרפית במדינת ישראל, איפה החוץ ואיפה הביטחון – האם אנחנו אויבים?)

מיכאל קליינר: תגיד סוס טרויאני בערבית.

יגאל ביבי: (אומר בערבית: רק חמור אתה יודע להגיד, חמור, שמע – – –)

האשם מחאמיד: מה קורה פה?

יגאל ביבי: (אומר בערבית: זה דבר ברור.

יגאל ביבי: אנחנו בארצנו.

יגאל ביבי: )

האשם מחאמיד: (אומר בערבית: אדוני היושב-ראש, תבין, אני פעם ראשונה מדבר בערבית.

האשם מחאמיד: מי צריך לדבר בערבית?

האשם מחאמיד: אתה ביקשת, אני לא מסרב.

האשם מחאמיד: ) אדוני היושב-ראש, תקרא לו שלוש פעמים לסדר, שיצא.

יגאל ביבי: תן שלפחות יהודי אחד יהיה במליאה.

מיכאל קליינר: האם יש מלה בערבית לסוס טרויאני?

מיכאל קליינר: אולי חמאר.

עסאם מח'ול: יש גם פר טרויאני.

מיכאל קליינר: הסוס הטרויאני מתקומם.

עסאם מח'ול: אינתי חמאר טרויאני.

עסאם מח'ול: קליינר הוא חמאר טרויאני.

יגאל ביבי: קליינר, אתה צריך ללמוד ערבית, אחרת לא תוכל להשתלב בכנסת ישראל.

יגאל ביבי: בערבית אומרים: כת'רת את-תעב ביצ'חחכ – מרוב צרות צוחקים.

תאופיק חטיב: קליינר רוצה בקליינריזציה של הכנסת.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, יש כאן הערות ממש מעניינות, אבל תיתן לי כמה דקות נוספות.

יגאל ביבי: חצי דקה לתוספת צחוק.

האשם מחאמיד: כאשר ועדה בכנסת דנה בנושא הדמוגרפיה במדינת ישראל, ומשאירה מחוץ לגדר 20% מאזרחי המדינה – איך אתה מצפה שתתייחס אליהם?

האשם מחאמיד: כאשר, אדוני, יושב-ראש הוועדה – דן מרידור, האינטלקטואל, הליברל, מסכים להביא את פרופסור ארנון סופר כדי לבוא לדבר על כמה ילדים ערבים נולדים כל יום, וכמה זקנים וקשישים מתים כל יום – – –

מיכאל קליינר: יאסר ערפאת אמר – – –

האשם מחאמיד: מי זה שיבוא אחר כך לדבר על זה שיתכננו, שיבנו שיכונים – – –

מיכאל קליינר: יאסר ערפאת אמר שהרחם של האשה הערבייה הוא נשק.

האשם מחאמיד: זה מזכיר לי, אדוני היושב-ראש, משטרים חשוכים, חשוכים, שחורים, גזעניים, נגיד – פאשיסטיים, יותר מפאשיסטיים אפילו.

האשם מחאמיד: זה מזכיר לאדוני משטרים משנות ה-30, משנות ה-40, וכן הלאה וכן הלאה.

האשם מחאמיד: כשמתחילים לספור כמה ילדים, והילדים שלי – – –

מיכאל קליינר: – – –

יגאל ביבי: זה מעציב, תראה איפה אתה נמצא.

יגאל ביבי: אתה נמצא שם לבד.

האשם מחאמיד: הילדים שלי ושלנו הם לא פצצות מתקתקות.

מיכאל קליינר: אז למה לא כעסת כאשר ערפאת אמר שהרחם של האשה הערבייה הוא נשק – – –

האשם מחאמיד: אתה יודע למה?

האשם מחאמיד: כי אני חבר כנסת, ואכפת לי מה שקורה בבית הזה.

האשם מחאמיד: פה נבנית פירמידה של גזענות.

האשם מחאמיד: יש פה יסודות מסוכנים, אדוני היושב-ראש, מסוכנים ביותר.

מיכאל קליינר: מה הגזענות פה?

מיכאל קליינר: שאני רוצה לשמור על מדינה יהודית?

מיכאל קליינר: – – – תהיה מיעוט עם זכויות אבל – – –

האשם מחאמיד: אני לא רוצה להיות מיעוט, אני רוצה להיות רוב.

האשם מחאמיד: מה תעשה לי?

האשם מחאמיד: אני רוצה להיות רוב.

האשם מחאמיד: נניח שביום מן הימים, בעוד 20 או 100 שנה, אני אהיה רוב.

האשם מחאמיד: אז אני אהיה רוב, מה תעשה לי?

מיכאל קליינר: אתה רוצה שלא תהיה מדינה יהודית, אז אתה אויב שלי.

האשם מחאמיד: אז שלא נתחתן, שלא נביא ילדים.

האשם מחאמיד: טלב אלסאנע ביקש גם שאולי תסרסו את האוכלוסייה הערבית, זה מה שהוא אמר.

האשם מחאמיד: מה תעשו?

האשם מחאמיד: תספור כל יום כמה ילדים נולדים?

האשם מחאמיד: אתה לא מתבייש?

מיכאל קליינר: אסור לקיים דיון לשמור – – –

האשם מחאמיד: ועדת החוץ והביטחון לא מתביישת לדון באוכלוסייה, בחלק מאזרחי המדינה כאויבים?

מיכאל קליינר: אמרת לשרוף את הדגל?

מיכאל קליינר: – – –

יגאל ביבי: קליינר, אני מבקש.

יגאל ביבי: אם אני לא רוצה להוציא אותך, באמת נדבר פה ערבית.

האשם מחאמיד: צריך להתבייש, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: תאמין לי, דברים בטעם, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: אני לא סתם צועק.

יגאל ביבי: זהו, סיימת.

האשם מחאמיד: עוד שתי דקות.

יגאל ביבי: כל הזמן שלך הוא שלוש דקות.

יגאל ביבי: דיברת כבר חמש.

יגאל ביבי: תנו להאשם לסיים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

האשם מחאמיד: עוד משפט לגבי מה שנקרא "בנייה בלתי חוקית".

האשם מחאמיד: אין בנייה בלתי חוקית.

האשם מחאמיד: יש צורך, יש אילוצים אנושיים של אנשים שרוצים לחיות תחת קורת-גג.

האשם מחאמיד: אתה לא נותן לי לבנות.

האשם מחאמיד: אני רוצה לבנות, אני רוצה לחיות, אני רוצה לגור.

האשם מחאמיד: מה שצריך לעשות – שהממשלה, הממשלות, יעשו משהו.

האשם מחאמיד: שיעשו תוכניות מיתאר לאוכלוסייה הערבית כדי שנוכל לבנות.

האשם מחאמיד: אנחנו לא חובבי "בנייה בלתי חוקית".

האשם מחאמיד: אנחנו רוצים לחיות ולא רוצים להיות עברייני בנייה.

האשם מחאמיד: אבל אם מאלצים אותנו – אז מה אני אעשה?

האשם מחאמיד: כן נהיה עבריינים של בנייה ונבנה.

האשם מחאמיד: המדינה צריכה לדאוג לאזרחיה ולאפשר להם לחיות בכבוד.

האשם מחאמיד: אם היא לא עושה זאת, אני חושב שהיא משחקת באש, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: תודה.

יגאל ביבי: תודה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הקשבתי לדבריהם של חברי הכנסת בני אלון, יהודית נאות, זבולון אורלב ודוד מגן.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, הם לא דיברו על הצעות האי-אמון בצורה אובייקטיבית, בצורה מהותית, בצורה עניינית, אלא דיברו על הסיעות הערביות, ושוב – השמצות, דברי בלע ודברי הבל, שהיו גם בדבריו של השר.

מוחמד כנעאן: במקום שיענה על מדיניות ממשלתו כלפי המגזר הערבי, מדיניות ממשלתו, על הבעיות שהועלו כאן מעל הדוכן הזה – שמענו אנשים שממשיכים במדיניות ההסתה הבלתי-אחראית נגד האוכלוסייה הערבית ונגד נציגיה כאן בבית הזה.

מוחמד כנעאן: במקום להטיף מוסר לחברי כנסת על התנהגותם, ציפינו לשמוע תשובות ענייניות על מה שהממשלה תעשה לגבי תוכניות המיתאר, תוכניות השיפוט, שכל יום עולות על סדר-היום הציבורי.

מוחמד כנעאן: מה תשובתו של השר דני נוה על קריאת ועדת המעקב מיום חמישי שעבר לישיבה דחופה עם ראש הממשלה לדון על הנושאים?

מוחמד כנעאן: במקום לאיים דרך השר לנדאו והשר ליברמן – שיודעים שהאוכלוסייה הערבית מעולם לא עשתה חשבון לאנשים כמוהם, לא התחשבה באיומים שלהם ולא מוכנה לשמוע את האיומים, כי היא לא מפחדת מהאיומים.

מוחמד כנעאן: לאוכלוסייה הערבית יש תשובות על כל איום ואיום, על כל אמירה בלתי אחראית שנאמרת על-ידי שר זה או אחר.

מוחמד כנעאן: האוכלוסייה הערבית בישיבת ועדת המעקב פנתה לממשלה ואמרה, שהיא מוכנה לדון בצורה עניינית ואחראית על הנושאים שעל הפרק: על חוצה-ישראל ועל דוח ועדת-גזית, שמדבר על הבתים הלא-חוקיים, כביכול, במגזר הערבי, כאילו שהמגזר הערבי לבדו בונה בתים לא חוקיים.

מוחמד כנעאן: וכאן שמענו, מעל הדוכן הזה, את המספר, לפי דוח ועדת-גזית: 50% – 50%.

מוחמד כנעאן: בלי שום קשר לכאן או לכאן – לכאן יותר או לכאן יותר.

מוחמד כנעאן: לא שמענו מה התשובות שמשרד הפנים או הממשלה נותנים כדי לפתור את הבעיה הכאובה הזאת, שלא באשמת האוכלוסייה הערבית הגיעו למה שהגיעו, אלא באשמת המדיניות של ממשלת ישראל, המדיניות של משרד הפנים, מדיניות הממשלה בכלל.

מוחמד כנעאן: לא שמענו מהשר נוה מה הממשלה עומדת לעשות – ליישם את החלטות הממשלה הקודמות לגבי המגזר הערבי או לא.

מוחמד כנעאן: זו השאלה שנשאלת, אדוני היושב-ראש, ולא להשמיץ, לאיים, לאשר רשימה זו או אחרת, או לאשר רשימות.

מוחמד כנעאן: האוכלוסייה הערבית לא חיה מהכנסת ולא תחיה מהכנסת.

מוחמד כנעאן: אם נהיה בכנסת או לא, אנחנו נמשיך לייצג את האוכלוסייה שלנו בגאווה, בלי שום קשר.

מוחמד כנעאן: אבל אי-אפשר להמשיך לאיים עלינו – יאסרו או לא יאסרו את הסיעות הערביות.

מוחמד כנעאן: הערבים חיים כאן בזכות ולא בחסד של אף אחד, לא של מנהיג זה, לא של מנהיג אחר, לא של מפלגה זו או של מפלגה אחרת.

מוחמד כנעאן: אם חברך לסיעה, אורלב, רוצה לעשות את זה למצביעיו, שלא ידבר בצורה כזאת על רשימות או על חברי כנסת שלא מקבלים את דין או את חוקי מדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: אם דוד מגן רוצה לחזור לליכוד – לא על-ידי השמצת המפלגות הערביות.

מוחמד כנעאן: או אם בני אלון רוצה להתחרות עם זאבי ועם ליברמן – לא בהשמצת חברי הכנסת הערבים.

מוחמד כנעאן: כשאנחנו מדברים בצורה עניינית על נושאים שכואבים לנו, שכואבים לאוכלוסייה הערבית, אתם מתחילים לדבר על נושאים אחרים לגמרי.

מוחמד כנעאן: אתם מתחילים לדבר על העולם הערבי ועל היושב-ראש ערפאת.

מוחמד כנעאן: זה מה שאתם יודעים, כל הזמן להשמיץ.

מוחמד כנעאן: אף פעם אתם לא יכולים לדון ולתת תשובות ענייניות על נושאים בחיי יום-יום שקשורים לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: לא ראינו כאן ליד הדוכן הזה שר שנתן הרצאה על מדיניות המשרד שלו כלפי האוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, מאחר שלא שמענו מהשר דני נוה שום דבר חוץ מהשמצות, אנחנו נצביע אי-אמון בממשלה.

האשם מחאמיד: זה המינימום שאפשר לעשות.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

יגאל ביבי: אני מזמין את חבר הכנסת עזמי בשארה, אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

יגאל ביבי: בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אפשר לחשוב שבעיית התכנון והבנייה במדינת ישראל מתעוררת רק בנושא הזה של בנייה בלתי חוקית, כאילו במדינת ישראל 365 ימים בשנה מתכננים לאוכלוסייה הערבית אזורי תעשייה, אזורים ציבוריים, בנייה ציבורית, אזורים ירוקים, גנים, חלקות קרקע לחלוקה לבנייה, והאוכלוסייה הערבית, למרות כל זאת, בסוף בונה בנייה בלתי חוקית.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, הרי לא קיימת מדיניות תכנון ובנייה במגזר הערבי, חוץ מאשר בעיקרון אחד, והוא להפקיע כמה שיותר אדמות מהאוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: לא קיימת מדיניות אחרת.

עזמי בשארה: אם תמצא בכל ממשלות ישראל לדורותיהן מה הקונספציה שלהן לגבי התכנון והבנייה – – –

יגאל ביבי: כראש עיר אני רוצה לומר לך, עירייה נורמלית מפקיעה 40% מאזרחיה.

יגאל ביבי: ראש עיר שבוגד בעיר לא מפקיע 40% מהשטח מהאזרחים.

עזמי בשארה: אתה מדבר על משהו אחר.

עזמי בשארה: אני מדבר על הפקעות ממשלתיות.

יגאל ביבי: כל ראש עיר מפקיע 40%.

עזמי בשארה: אדוני, גם ראשי מועצות מקומיות ערביות מפקיעים אדמות להקמת רחובות וכבישים וכו'.

האשם מחאמיד: הוא מפקיע את כל האוכלוסייה.

עזמי בשארה: אנחנו לא מדברים על מדיניות של רשויות מקומיות.

עזמי בשארה: מדיניות של רשויות מקומיות היא עניין פנימי בכל כפר וכפר.

עזמי בשארה: אנחנו מדברים על מדיניות הממשלה.

עזמי בשארה: העיקרון היחיד שאפשר לזכור, שחוזר על עצמו ואפשר להגיד שהנציח את עצמו מאז הקמת המדינה במדיניות התכנון כלפי האוכלוסייה הערבית – אין קונספציה חוץ מלהפקיע אדמות.

עזמי בשארה: מה הקונספציה?

עזמי בשארה: שהערבים בישראל חורגים ממנה ובונים בנייה בלתי חוקית.

עזמי בשארה: הרי אין מדיניות תכנון ובנייה, חוץ מלקחת יותר אדמות מהאוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: כאשר הקונספציה היא להפקיע כמה שיותר אדמות ולרכז את הערבים כמה שיותר בפחות קרקע, בסופו של דבר יש בנייה, כי אנשים צריכים קורת-גג.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, דיברו כאן על 50% – 50% בנייה בלתי חוקית במגזר היהודי והערבי.

עזמי בשארה: אבל מה מאפיין אותה?

עזמי בשארה: 50% במגזר הערבי זו בנייה של קורת-גג, של בית, ואילו רוב הפרות הבנייה במגזר היהודי אלה מבני תעשייה ומבנים חקלאיים.

עזמי בשארה: כלומר, קורת-גג.

עזמי בשארה: הרי קורת-גג זה משהו שמתוכנן לגמרי בקרב האוכלוסייה היהודית.

עזמי בשארה: אנחנו מדברים על כפרים שהופקעו אדמותיהם, שלא יכולים להתרחב ולא יכולים לבנות.

עזמי בשארה: בא שר מסוים של ש"ס ואמר: אתם צריכים בנייה רוויה.

עזמי בשארה: רוב היישובים בגליל, במשולש ובנגב הם לא בנייה רווייה אלא בנייה כפרית.

עזמי בשארה: לאוכלוסייה היהודית יש וילות, כפר-ורדים וכל המצפים בגליל זו בנייה לא רוויה.

עזמי בשארה: אבל, אדוני היושב-ראש, כל ארכיטקט ממוצע יודע, שבנייה רוויה לא צריכה פחות קרקע מבנייה מפורסת, כי לבנייה רוויה אתה צריך יותר מגרשי חנייה, יותר גנים, יותר שטחי ציבור.

עזמי בשארה: בסופו של דבר, אם זו בנייה רוויה או לא רוויה אתה צריך אותו שטח קרקע, אלא שאין קרקע בכפרים הערביים ואין תכנון ובנייה, חוץ מאשר הפקעת אדמות, ואנשים בסופו של דבר בונים קורת-גג.

עזמי בשארה: זה פשע?

עזמי בשארה: כאשר חברי הכנסת הערבים בישראל – יש כבר קטגוריה כזאת בישראל, שמכהנים שתי קדנציות בכנסת, אומרים שזה דבר שהוא תוצאה, שזו לא המחלה, אלא זו התופעה של המחלה – – –

יגאל ביבי: עזמי, כל ישראל ערבים זה לזה – רי"ש בקמץ.

עזמי בשארה: מאה אחוז.

עזמי בשארה: מבחינתנו בסדר, מבחינתכם זו בעיה.

עזמי בשארה: על כל פנים, מבחינתנו זו תמיכה שמתנגדת להצהרת האמונים בכנסת.

עזמי בשארה: אנחנו תומכים בעבירות על החוק כשאנחנו אומרים: זאת התופעה, זאת התוצאה של מדיניות ממשלות ישראל, שאנשים בסופו של דבר צריכים לבנות?

עזמי בשארה: השר עוזי לנדאו, אותו שר שלא מכיר בוועדת-אור, שחשב שלא מספיק דיכאו באוקטובר שעבר, עכשיו רוצה להתגרות באוכלוסייה הערבית והוא מדבר.

עזמי בשארה: מה המדיניות שלו?

עזמי בשארה: להרוס בתים.

עזמי בשארה: איזה מין מדיניות זאת?

עזמי בשארה: יכולה להיות כזאת מדיניות להרוס יותר בתים?

עזמי בשארה: אנחנו מתכוונים להרוס יותר בתים?

עזמי בשארה: זאת פרובוקציה, הוא מחפש עימות.

עזמי בשארה: ואני אומר לו מכאן ממש בנועם לשון: אם הוא מחפש עימות, הוא ימצא אותנו.

עזמי בשארה: הוא מחפש עימות להרוס בתים?

עזמי בשארה: הוא מחפש עימות עם האוכלוסייה הערבית?

עזמי בשארה: מה, האוכלוסייה הערבית פחדנית?

עזמי בשארה: מה, הם לא ידעו להגן על הבתים שלהם?

עזמי בשארה: זאת קורת-גג.

עזמי בשארה: הם רוצים לצאת עוד פעם כפליטים?

עזמי בשארה: מה הקטע?

עזמי בשארה: אני לא מבין.

עזמי בשארה: או שתהיה מדיניות תכנון ובנייה אמיתית, או שתסבלו מכך שיש אנשים שצריכים קורת-גג, והפתרון הוא לא השר לביטחון פנים.

עזמי בשארה: הפתרון הוא במשרד הפנים, בוועדה הארצית לתכנון ובנייה ובוועדות מחוזיות לתכנון ובנייה.

עזמי בשארה: עוזי לנדאו לא יפתור פה בעיות של תכנון ובנייה, הוא מחפש עימות.

עזמי בשארה: הוא הרי לא מבסוט לא משמעון פרס ולא מהממשלה, לא ממפגשים עם ערפאת ולא ממדיניות אוקטובר, ולא מוועדת-אור.

עזמי בשארה: האדם הזה מחפש עימות.

עזמי בשארה: אז הוא רוצה עכשיו להתחיל בהריסת בתים.

עזמי בשארה: ואנחנו נשב בשקט ונחכה לו שיבוא להרוס בתים?

עזמי בשארה: הוא מחפש עימות, הוא מחפש פרובוקציה.

עזמי בשארה: לדעתי, אדוני היושב-ראש, אסור בתכלית האיסור להיגרר, שמדינה שלמה, ציבור שלם, דעת קהל שלמה תיקבע על-ידי ציניות פוליטית של פרובוקטורים מהימין שבכלל אפילו לא מחפשים אותנו, הם מחפשים קולות שלהם, מחפשים מעמד שלהם.

עזמי בשארה: אנחנו לא העניין בשבילם.

עזמי בשארה: הם רוצים קיטוב, כי קיטוב בסופו של דבר מוביל את הציבור הישראלי ימינה.

עזמי בשארה: את זה הם מחפשים.

עזמי בשארה: זאת ציניות.

עזמי בשארה: לפחות אם הם היו אידיאולוגים ומאמינים במה שהם אומרים, מילא, אבל ציניות מפלגתית מהסוג הגרוע ביותר גורמת להעכרת היחסים בצורה בלתי נסבלת.

עזמי בשארה: כך שעומדים כאן חברי כנסת, ובמקום לדון בהצעת אי-אמון דנים במציעי האי-אמון.

עזמי בשארה: הנושא – לא האי-אמון, אלא מי הציע את האי-אמון.

עזמי בשארה: הערבים הציעו את האי-אמון?

עזמי בשארה: אה, אז נלמד את הערבים לקח.

עזמי בשארה: מה, אתם באים להציע אי-אמון?

עזמי בשארה: אתם כאלה וכאלה וכאלה.

עזמי בשארה: זה דיון?

עזמי בשארה: זה דיון בפרלמנט?

עזמי בשארה: דנים לגופו של אדם במקום לגופו של עניין?

עזמי בשארה: תודה רבה, אדוני.

יגאל ביבי: תודה.

יגאל ביבי: אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת מיכאל קליינר.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, באישיות של הפרט הערבי במדינת ישראל יש שני אלמנטים קרדינליים, חשובים: האלמנט האזרחי, והוא אזרחות מדינת ישראל, והאלמנט הלאומי של שייכות ערבית פלסטינית.

אחמד טיבי: אנחנו, אדוני היושב-ראש, לא רוצים לוותר על אף אלמנט משני האלמנטים, לא על האזרחות ולא על האלמנט הלאומי.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים לפתח כל אחד במקביל.

אחמד טיבי: נכון, לפעמים יש התנגשויות, אבל רוצים לפתח את השניים.

אחמד טיבי: כל הזמן מטיפים לנו מוסר, לא רק חברי כנסת מהימין, גם במרכז, גם בשמאל, ש"אתם כל הזמן עוסקים בסכסוך הלאומי הישראלי-הערבי, הישראלי-הפלסטיני, ולא מטפלים בעניינים אחרים".

אחמד טיבי: 90% מהזמן שלי כחבר הכנסת, עמיתי חבר הכנסת יהושע מצא, מוקדשים לטיפול בנושאים יומיומיים של האזרח והקולקטיב מול הרשות, מול משרדי הממשלה.

אחמד טיבי: אבל תראה מה קרה היום.

אחמד טיבי: היתה הצעת אי-אמון.

אחמד טיבי: שטחו חברי הכנסת נושאים הקשורים בהריסת בתים במגזר הערבי, כפרים לא מוכרים, נושאים הכואבים לנו ואנחנו מטפלים בהם יום-יום.

אחמד טיבי: ומייד עלה לכאן, לדוכן, שר, נציג הממשלה, כולנו ציפייה שהוא יתייחס למצוקת הדיור, לבעיות התכנון והבנייה, לכפרים הלא-מוכרים, לעובדה שאין חדרי לימוד, לעובדה שבחורף אנשים לומדים כאשר מים שוטפים את חדרי הלימוד בנגב, לכבישים הרעועים, לאחוז גבוה של תאונות דרכים ולאחוז גבוה של תמותה והרג בתאונות דרכים שבהן מעורבים ערבים, או שמתרחשות סמוך ליישובים ערביים.

אחמד טיבי: ובמקום זאת, במקום להתייחס, אדוני היושב-ראש – אתה אפילו עמדת בראש הישיבה וניהלת אותה – במקום להתייחס לנושאים האלה, להריסת הבתים, בא השר מוכן כנראה מראש להתגולל על חברי הכנסת הערבים, על זה שהעזו להעלות הצעת אי-אמון.

אחמד טיבי: לא חשוב מה הנושא; נושא אזרחי מובהק, שמדבר על זכות אזרחית של אזרחים בתוך מדינה, הערבים אזרחי מדינת ישראל, זה מייד נתפס כהתרסה נגד המדינה ולא נגד המדיניות.

אחמד טיבי: כל מה שאמרו מציעי האי-אמון זה שאנחנו מתנגדים למדיניות ממשלת ישראל בכל מה שקשור להריסת בתים, למצוקת דיור, למדיניות של תכנון ובנייה, של מערכת חינוך.

אחמד טיבי: יש כנראה החלטה מראש של חלק מחברי הבית הזה לרדת על חברי הכנסת הערבים, לא חשוב מה יגידו, לא חשוב מה יאמרו, לא חשוב מה עמדתם.

אחמד טיבי: הם המטרה ולא דבריהם.

אחמד טיבי: הם הכתובת ולא המהות.

אחמד טיבי: הלאום שלהם ולא דרכם.

אחמד טיבי: הרקע ולא המלה.

אחמד טיבי: זה מצב שקשה לקבלו.

אחמד טיבי: כאשר צוין מספר – אדוני היושב-ראש – של 22,000 מבנים לא חוקיים, מתוכם 16,000 במגזר היהודי, רובם המוחץ בעלי אופי עסקי, מול מיעוט של ערבים שבנו בתים ללא רשיון על מנת שתהיה להם קורת-גג, ואז – – –

גדעון עזרא: תגיד לי, עוד פעם אתה מדבר?

אחמד טיבי: הנה.

אחמד טיבי: הנה עוד דוגמה.

אחמד טיבי: אתה רואה?

אחמד טיבי: לא חשוב מה אני אומר.

אחמד טיבי: אני מדבר על הצורך בקורת-גג, על תכנון ובנייה, על מערכת חינוך, על כבישים, על אפליה מתמשכת, סיסטמטית, נגד האוכלוסייה הערבית, נגד האזרחים – של הממשלות השונות, לא רק של הממשלה הזאת, הממשלה הזאת ממשיכה מסורת מאוד מפוקפקת של ממשלות ישראל מהעבר – מייד הדבר נתפס כאיום, כאנטי, כעוינות נגד המדינה.

אחמד טיבי: זה דבר שצריך להדאיג כל מי שחושב שזכותו אבל גם חובתו של המיעוט, ובעיקר של נציגיו, להתבטא ולהתריס כנגד מדיניות מנשלת, מקפחת ומפלה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: אחרון הדוברים, חבר הכנסת מיכאל קליינר – בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שאני מתייחס לנושא האי-אמון, אי-אפשר, אדוני היושב-ראש, שלא להתייחס לדברי האשם מחאמיד, שניסה לעשות כאן דה-לגיטימציה לדיון שהתקיים היום בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת בנושא הבעיה הדמוגרפית, וגם חברי כנסת ערבים אחרים דיברו בגנות הדיון הזה.

מיכאל קליינר: אמרו שהוא גזעני, אמרו שהוא נאצי, אמרו שהיהודים ייעלמו מכאן כפי שנעלמו הטורקים.

מיכאל קליינר: אני רוצה לומר, שמי שמנסה לשלול מהבית הזה את הזכות לדון בבעיה הדמוגרפית – אגב, דיונים שמתקיימים שנים, התחיל בהם אבא אבן – מי שמנסה לשלול את הלגיטימציה של הבית הזה, של המדינה היהודית לדון בסכנה הדמוגרפית, כנראה רוצה להמשיך את הפתרון הסופי באמצעים אחרים.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, לגופו של עניין: במדינת ישראל יש אזרחים סוג א' ויש אזרחים סוג ב'.

מיכאל קליינר: בזה אני מסכים עם סיעת חד"ש, יוזמי האי-אמון.

מיכאל קליינר: לאזרחים סוג ב' אפשר להרוס בית בלי שצריך להיעזר בכוחות משטרה וצבא מתוגברים כדי להגן על נהגי הדחפורים, נהגי הטרקטורים, בלי לחשוש שיהיה מי שישתמש בהרס בתים בלתי חוקיים כתירוץ למעשי טרור.

מיכאל קליינר: אזרחים סוג ב' הם כמובן היהודים.

מיכאל קליינר: אזרחים סוג א' הם אלה שרק להם מותר להפר חוק.

מיכאל קליינר: מותר להם לבנות היכן שהם רוצים, מותר להם להכניס לבתים הבלתי-חוקיים שלהם זורקי אבנים וצלפים כדי שיסכנו חיי יהודים, מותר להם לבנות לאורך הכבישים העוקפים כדי שמדינת ישראל תצטרך להקצות משאבים, שאין לה, לצורך סלילת כבישים עוקפים לכבישים העוקפים.

מיכאל קליינר: מה שתמיד מזעזע אותי בקשר להריסת בנייה ערבית בלתי חוקית זו הצביעות של סיעות השמאל בכנסת.

מיכאל קליינר: בדרך כלל הן הראשונות לקפוץ בראש כל אימת שמדובר בשמירת שלטון החוק, עד ששלטון החוק נוגע לבני חסותן הערבים.

מיכאל קליינר: כאשר האזרחים הערבים, שהם אזרחים סוג א', רוצים להפר חוק, יש להם תמיד תמיכה מחברי הכנסת מהשמאל, שמסבירים לנו כמה זה איום ונורא להרוס בתים של אנשים.

מיכאל קליינר: הם מלאי רחמנות כלפי אותם אזרחים ערבים, שבונים בנייה אסטרטגית כדי לאיים על ריבונותנו, שבונים בנייה אסטרטגית כדי להכריז על כוחם לבנות בחסות האיום באלימות וכדי לאפשר להם נקודות אחיזה באזורים שחולשים או שנמצאים בטווח ירי של שכונות יהודיות בירושלים, בגליל, במשולש או ביש"ע.

מיכאל קליינר: אני חושב שצריך להרוס בנייה ערבית בלתי חוקית איפה שצריך וכמה שצריך.

מיכאל קליינר: מדובר בהרבה מאוד מבנים ושלדי בתים בלתי חוקיים, שאסור להעלים מהם עין.

מיכאל קליינר: מדינת ישראל לא צריכה להיכנע לא לאלימות ולא לאיומים על ראשי רשויות שמבצעים את מלאכתם נאמנה ברוח החוק.

מיכאל קליינר: אסור להשלים עם זה שבלוד לא יהרסו בתים לא חוקיים מכיוון שהאוכלוסייה הערבית מאיימת לחסל את ראש העיר.

מיכאל קליינר: אסור להשלים עם בנייה בלתי חוקית בפאתי שועפאט בואכה גבעת-זאב ועם איומים על ראש עיריית ירושלים – – – את החוק.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

יגאל ביבי: אנחנו כבר ניגשים להצבעה, חבר הכנסת קליינר מסיים.

יגאל ביבי: אני מבקש בינתיים לשבת.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חלק מהמלחמה בטרור הוא מאבק בלתי מתפשר עם הטרור של הפרות חוק הבנייה.

יגאל ביבי: מיכאל.

מיכאל קליינר: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש:

מיכאל קליינר: חלק מהמאבק בטרור הוא מניעת הבנייה האסטרטגית שנועדה לסייע לאותו טרור.

יגאל ביבי: תודה לחבר הכנסת קליינר.

יגאל ביבי: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת.

יגאל ביבי: אני רוצה להודיע, שלאחר ההצבעה יש תיקון לחוק-יסוד, ולכן צריכים 61 אם רוצים להעביר את החוק.

יגאל ביבי: אני מבקש מחברי הכנסת – מי שרוצה – להישאר במקומו לאחר ההצבעה, כי החוק של ארנס, אני חושב, שיוצג על-ידי יושב-ראש ועדת חוקה, יבוא מייד לאחר ההצבעה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו ניגשים להצבעה על הצעות האי-אמון.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בראש הממשלה – 15 נגד – 33 נמנעים – 3 הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, הצעת האי-אמון נדחית.

יגאל ביבי: 33 נגד, 15 בעד, שלושה נמנעים.

יגאל ביבי: אני מוסיף את חבר הכנסת אפי אושעיה, חברת הכנסת קולט אביטל, חברת הכנסת סופה לנדבר, יושב-ראש הכנסת, כמובן.

יגאל ביבי: ואני מוסיף עוד שני חברי כנסת, שהם בעד, את חבר הכנסת יאיר פרץ ואת חבר הכנסת נהרי.

יגאל ביבי: נא לשבת.

יגאל ביבי: גם את השר רענן כהן.

יגאל ביבי: רבותי, אני מבקש מכולם לשבת.

יגאל ביבי: אני מזמין את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט להציג את החוק.

יגאל ביבי: ישר לאחר דבריו יש הצבעה, אין דיון.

זהבה גלאון: היו שתי הצעות אי-אמון ולכן יש שתי הצבעות.

יגאל ביבי: סליחה, טעות.

יגאל ביבי: רבותי, אני מבקש להצביע על הצעת האי-אמון השנייה, ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת רע"ם להביע אי-אמון בראש הממשלה – 18 נגד – 37 נמנעים – 3 הצעת סיעת רע"ם להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, 37 נגד, 18 בעד, שלושה נמנעים.

יגאל ביבי: הצבעת האי-אמון נדחתה.

יגאל ביבי: (קריאה ראשונה)

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת, כי אנחנו צריכים 61 קולות להצבעה על הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 45).

אופיר פינס-פז: חברים, מדובר על שינוי חוק-יסוד שמאפשר תקופת צינון של שישה חודשים לרמטכ"ל, לראש השב"כ, לראש המוסד ולמפכ"ל.

אופיר פינס-פז: זה הכול.

אופיר פינס-פז: כל מי שתומך בעניין הזה, אני מבקש שיצביע בעד; אנחנו צריכים 61, אני מקווה מאוד שיש לנו.

צבי הנדל: מה היה עד היום?

אופיר פינס-פז: עד היום לא היתה תקופת צינון.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, כדי להעביר את החוק צריך 61 קולות.

יגאל ביבי: אני מבקש מכולם לשבת.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, בהצעת האי-אמון, חבר הכנסת ארנס ואנוכי הצבענו בטעות בעד האי-אמון, אני מבקש לתקן – נגד.

יגאל ביבי: אני מוסיף את השמות של חברי הכנסת ארנס ומצא נגד האי-אמון.

יגאל ביבי: אני מחכה שכולם ישבו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת פינס, אנחנו ניגשים להצבעה?

מיכאל קליינר: ההצבעה על סעיף ג' או ד'?

יגאל ביבי: אין שום ד', קריאה ראשונה על תיקון לחוק-יסוד: הכנסת.

יגאל ביבי: סעיף ה' בסדר-היום המעודכן שלי.

יגאל ביבי: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 45).

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 3

צבי הנדל: לא, תבטל את ההצבעה.

בנימין אלון: יש קריאה ראשונה ויש קריאה שלישית.

יגאל ביבי: רק רגע, אני מבטל את ההצבעה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, שלא יהיה בלבול, יש שני חוקים, החוק שהציג חבר הכנסת אופיר פינס הוא חוק הצינון, שהגיש אותו חבר הכנסת משה ארנס, האומר שלקצינים גבוהים יש תקופת צינון.

יהודית נאות: אתה טועה.

יגאל ביבי: זה החוק שהציג חבר הכנסת אופיר פינס.

אופיר פינס-פז: חברים, תשקיטו לרגע אחד.

אופיר פינס-פז: החוק הבסיסי הוא החוק של משה ארנס, שמדבר על צינון לבעלי התפקידים המרכזיים, המפכ"ל, הרמטכ"ל, ראש השב"כ, ראש המוסד, חצי שנה.

מיכאל קליינר: קריאה שנייה ושלישית.

אופיר פינס-פז: קריאה שנייה ושלישית.

אופיר פינס-פז: החוק לא יהיה תקף, אף שיש לו רוב בכנסת, אם שינוי הצעת חוק-יסוד: הכנסת לא יעבור ב-61 קולות, משום שמדובר על שינוי תנאי השוויון בהתמודדות.

אופיר פינס-פז: האנשים האלה, שלא כמו אזרחים רגילים, יוכלו להתמודד רק שישה חודשים אחרי שפשטו את מדיהם.

אופיר פינס-פז: זה הכול.

אופיר פינס-פז: בלי שינוי חוק-היסוד, החוק של משה ארנס הוא חסר משמעות, צריך להבין את זה.

יגאל ביבי: אני ניגש להצבעה חוזרת בעניין.

מיכאל קליינר: איזו קריאה?

יגאל ביבי: קריאה ראשונה.

בנימין אלון: זו לא הצבעה חוזרת.

יגאל ביבי: אני מסביר בצורה ברורה, אני מצביע מחדש בקריאה ראשונה על הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 45).

יגאל ביבי: למישהו זה לא מובן?

יגאל ביבי: אז הצביעו.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 62 נגד – אין נמנעים – 5 ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 45) (הגבלת מועמדות לכנסת של נושאי משרות) לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יגאל ביבי: אני מוסיף את קולו של יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת אברהם בורג – 63 בעד, אין מתנגדים, חמישה נמנעים.

יגאל ביבי: החוק עבר.

יגאל ביבי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יגאל ביבי: אנחנו עוברים להצעת חוק תקופת צינון למשרתים בכוחות הביטחון (תיקוני חקיקה), של חבר הכנסת משה ארנס, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יגאל ביבי: אין הסתייגויות, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 3-1 – 61 נגד – אין נמנעים – 5 סעיפים 3-1 נתקבלו.

יגאל ביבי: אני מוסיף גם את קולו של יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת אברהם בורג – 62 בעד, אין מתנגדים, חמישה נמנעים.

יגאל ביבי: החוק עבר בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: אנחנו ממשיכים להצביע בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, נא לשבת ולהצביע.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 61 נגד – אין נמנעים – 5 חוק תקופת צינון למשרתים בכוחות הביטחון (תיקוני חקיקה), התשס"א–2001, נתקבל.

יגאל ביבי: אני מוסיף את קולו של היושב-ראש, חבר הכנסת אברהם בורג – 62 בעד, אין מתנגדים, חמישה נמנעים.

יגאל ביבי: הצעת חוק תקופת צינון למשרתים בכוחות הביטחון (תיקוני חקיקה), התשס"א–2001, עברה בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 32), התשס"א–2001.

יגאל ביבי: אני מבקש לשבת.

יגאל ביבי: אדוני שר המשפטים, אני מבקש לשבת.

יגאל ביבי: אני מזמין את יושב-ראש ועדת החוקה להציג את הצעת החוק, בבקשה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת בוים, חבר הכנסת כהן, אני מבקש לשבת.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ועדת החוקה מביאה לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק שיזמו משרד המשפטים ושר המשפטים, חבר הכנסת מאיר שטרית.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק נועדה לבטל את עניין כפל הקנס.

אופיר פינס-פז: אתם מכירים את עניין כפל הקנס.

אופיר פינס-פז: כפל הקנס נולד במצב של משק בתנאי אינפלציה מאוד גבוהה.

אופיר פינס-פז: מאז הצלחנו למגר את האינפלציה, אבל במדינת ישראל לא ממהרים לבטל קנסות שמכניסים הכנסות לקופת המדינה.

אופיר פינס-פז: אני שמח מאוד על היוזמה של שר המשפטים בהקשר זה.

אופיר פינס-פז: מה שהולך לקרות במקום כפל הקנס – המדינה תפתח במבצע, מבצע תשלום קנסות, בין שלושה לחמישה חודשים, עוד נראה בדיוק מתי זה יקרה כאשר החוק יעבור, ואז כל האזרחים שיש להם חובות למדינת ישראל על קנסות שלא שילמו, בעיקר כתוצאה מכפל קנס, בכל התחומים, יוכלו במשך תקופת המבצע לשלם את הקנס בגובה הבסיס שלו ללא כפל הקנס, ההצמדות והפיגורים.

אופיר פינס-פז: מי שישלם את החוב שלו יזוכה בכל כפל הקנס וההצמדות.

אופיר פינס-פז: מי שלא ישלם, הכול יחזור אליו; זאת אומרת, מי שלא ישלם בתקופת המבצע יצטרך לשלם בשלב יותר מאוחר, לרבות כפל קנס, לרבות הצמדה ולרבות ריבית.

אופיר פינס-פז: אם החוק הזה יעבור – אני מניח שהוא יעבור במליאה – אני קורא לציבור בישראל להיענות למבצע של משרד המשפטים, של מרכז הקנסות בהנהלת בתי-המשפט.

אופיר פינס-פז: מדובר בערך ב-300,000 איש שלא שילמו את הקנסות האלה, מדובר בלמעלה ממיליון קנסות שונים, דבר שמוכיח שיש אנשים שבאופן סדרתי אינם משלמים את הקנסות.

אופיר פינס-פז: השר דני נוה מציע, שמי שהוא בעד כפל קנס יקום עכשיו ויגיד את זה, אבל אני מניח שהרוב יסכימו שכפל הקנס הוא מיותר, אנכרוניסטי ולא מתאים לתקופה שבה כמעט אין בכלל אינפלציה.

אופיר פינס-פז: אני מציע לחברי הכנסת להסיר את ההסתייגויות, אלא אם כן שר המשפטים יראה לנכון לתמוך בהסתייגות שלי ואם היא מתאימה לו מבחינת אורך המבצע.

אופיר פינס-פז: אם הוא יציע לתמוך – נתמוך בה; אם הוא יציע להסיר אותה – נסיר אותה ונעביר את החוק.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אנחנו הולכים למבצע הגדול של ביטול הקנסות, אבל יש לנו כאן כמה מסתייגים.

יגאל ביבי: כמה חברי כנסת ביקשו ממני לפנות לחברי הכנסת המסתייגים ולשאול אותם אם הם מוכנים לוותר על ההסתייגויות ולחסוך את השעה של הדיונים, כך שניגש ישר להצבעות.

יגאל ביבי: אני שואל את חברי הכנסת.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עזמי בשארה, האם אתה מוותר?

יגאל ביבי: אתה מוותר על הנאומים?

מוחמד ברכה: יש הסכמה של כולם?

יגאל ביבי: אולי יש הסכמה של כולם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה מוכן?

יגאל ביבי: מוכן.

יגאל ביבי: חברת הכנסת ענת מאור?

יגאל ביבי: איננה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מוחמד ברכה, מוכן?

יגאל ביבי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי?

יגאל ביבי: איננה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אופיר פינס-פז מוכן?

אחמד טיבי: כולם מוותרים.

יגאל ביבי: אני מבין שכולם מוותרים.

יגאל ביבי: אפשר לצלצל.

יגאל ביבי: תודה רבה לחברי הכנסת, עזרתם היום לנושא הספורט.

יגאל ביבי: אתם גם מסירים את ההסתייגויות?

קריאות: כן, כן.

יגאל ביבי: מסירים.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אין הסתייגויות ואנחנו ניגשים להצביע על החוק כולו בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 32), התשס"א–2001 – ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: מי בעד?

יגאל ביבי: מי נגד?

יגאל ביבי: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 5-1 – 34 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 5-1 נתקבלו.

יגאל ביבי: החוק התקבל ב-34 בעד, נגד – 1, אפס נמנעים.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, החוק עבר בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: יושב-ראש הוועדה, להמשיך?

יגאל ביבי: אנחנו ניגשים להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: תזדרזו לשלם את הרפורטים, חברי הכנסת, תנו דוגמה.

יגאל ביבי: רבותי, ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 32 נגד – 1 נמנעים – אין חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 32), התשס"א–2001, נתקבל.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 32) התקבל ב-32 בעד, נגד – 1, אפס נמנעים.

יגאל ביבי: שר המשפטים רוצה לצאת בקריאה לאומה לשלם את הקנסות.

יגאל ביבי: ניתן לשר להכריז על המהפכה שנעשתה ברגע הזה בכנסת.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החוקה ולחברי ועדת החוקה על הטיפול המהיר בהצעת החוק.

מאיר שטרית: אני רוצה להודות לחברי הכנסת על שהסירו את ההסתייגויות שלהם, ואני מודה לכם על התמיכה הגורפת בהצעת החוק.

מאיר שטרית: אני רוצה להסביר את המהות של ההצעה בשתיים-שלוש דקות.

מאיר שטרית: במצב הקיים היום אנשים רבים שעברו עבירות ויש להם קנסות שנקבעו בבית-משפט, או קנסות חנייה עירוניים, אם הם לא משלמים בתוך שלושה חודשים הקנס מוכפל פעם אחת.

מאיר שטרית: לאחר מכן כל חצי שנה הקנס מוכפל פעם נוספת.

מאיר שטרית: זה דבר בלתי סביר לחלוטין בתנאים שבהם האינפלציה היא כמעט אפס; זה היה נכון ב-1984, כאשר האינפלציה היתה 500%.

מאיר שטרית: אף אחד לא מתכוון להעניש את הציבור כל כך הרבה פעמים.

מאיר שטרית: התוצאה של המדיניות הזאת היתה, שהמדינה צברה חובות של אנשים, והם היו נעצרים רק כאשר הם הלכו לחדש את רשיון הנהיגה שלהם.

מאיר שטרית: כאשר הם הלכו לחדש את רשיון הנהיגה הם נדרשו פתאום לשלם עשרות אלפי שקלים.

מאיר שטרית: התוצאה היא, ש-132,000 נהגים נוהגים במדינה בלי רשיון.

מאיר שטרית: זה אבסורד שאין כדוגמתו.

מאיר שטרית: הצעת החוק הזאת קובעת, שמהיום ואילך בכל הרפורטים, כל הקנסות של בית-המשפט על תעבורה, כל קנסות בית-המשפט, כל הקנסות העירוניים על חניות בערים וכן הלאה, יהיה כלל אחיד לכולם.

מאיר שטרית: מי שלא משלם בתוך שלושה חודשים יוסיפו לו לתשלום 50%, לאחר מכן כל חצי שנה יוסיפו לו 5% בלבד במקום 100%.

מאיר שטרית: בנוסף קובע החוק, שבעוד ארבעה חודשים החל מהיום יהיה מבצע לחיסול חובות העבר.

מאיר שטרית: המבצע קובע, שחובות העבר יחושבו מחדש לפי החוק החדש.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אנשים יקבלו הביתה הודעה על החשבון של החוב שלהם לפי החוק החדש, והם יתבקשו לשלם אותו בכל בנק שירצו או בבנק הדואר.

מיכאל קליינר: מי ששילם בזמן יצא "פראייר", כמו תמיד.

מאיר שטרית: מי ששילם בזמן לא יצא "פראייר", חבר הכנסת קליינר, כי הוא לא שילם כפול.

מאיר שטרית: הרעיון פה הוא לעזור לאוכלוסייה גדולה מאוד בארץ שלא שילמה והיא נענשת בחינם.

מאיר שטרית: אני מודה לחברי הכנסת על התמיכה, ואני קורא לנצל את האופציה הזאת ולחסל את חובות העבר.

יגאל ביבי: אני חושב שהחוק הוא במקום, כל הכבוד לשר המשפטים ולוועדת החוקה בעניין הזה.

יגאל ביבי: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת.

ר' קפלן: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, הצעת חוק שירות לאומי בהתנדבות (תוכנית ניסיונית לבנים) (הוראת שעה), התשס"א–2001, הצעת חוק שהובאה על-ידי הממשלה.

ר' קפלן: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יגאל ביבי: אני מזמין את חבר הכנסת זבולון אורלב להציג חוק חשוב מאוד; היום כולם מדברים על טוהר המידות.

יגאל ביבי: בבקשה, חבר הכנסת אורלב, שלוש דקות, ואנחנו ניגשים מיידית להצבעה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר בחוק איסור העסקת קרובים בעיריות.

זבולון אורלב: חוק כזה קיים בשירות המדינה, הוא קיים ברשויות המקומיות.

זבולון אורלב: להפתעת כולם, ידידי שר התקשורת, הוא לא קיים בעיריות.

זבולון אורלב: עכשיו מעתיקים את החוק הזה משירות המדינה והרשויות המקומיות אל העיריות.

זבולון אורלב: החוק התקבל גם בהסכמה רחבה של הממשלה, ואני מבקש את תמיכת הכנסת.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

יגאל ביבי: אני מבין שחבר הכנסת כנעאן מוריד את ההסתייגות היחידה שיש כאן?

יגאל ביבי: מנשאן ח'אטרו.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אין הסתייגויות לחוק, ואנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה.

מוחמד ברכה: קרובי משפחה של מי?

זבולון אורלב: כמו ברשויות המקומיות, בדיוק.

יגאל ביבי: אם הוא קרוב של ראש העיר הוא לא יעבוד בלשכה שלו.

יגאל ביבי: אם הוא קרוב של מנהל מחלקת החינוך הוא לא יעבוד במחלקה שלו.

יגאל ביבי: אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 76).

יגאל ביבי: בבקשה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 2-1 – 26 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 2-1 נתקבלו.

יגאל ביבי: 26 בעד, אפס מתנגדים, נמנע אחד.

יגאל ביבי: החוק עבר בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: אנחנו ניגשים, חברי הכנסת, להצבעה בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 26 נגד – אין נמנעים – 2 חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 76), התשס"א–2001, נתקבל.

יגאל ביבי: החוק התקבל, אין יותר פרוטקציות בעיריות – 26 בעד, אפס מתנגדים, שני נמנעים.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך, כהרגלו רוצה להודות.

זבולון אורלב: אני רק מבקש להודות לכל אלה שסייעו, בעיקר ליושב-ראש ועדת הפנים הקודם דוד אזולאי, ליושב-ראש הנוכחי הרב גפני, למנהלת הוועדה, ליועצת המשפטית, תודה לכולם.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

קריאה: מה עם חוק הלוואות לדיור?

יגאל ביבי: ירד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: שאילתות לשר החוץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סגן שר החוץ יואיל לעלות לדוכן ולענות על שאילתות, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2004, של חבר הכנסת אריה גמליאל: רצח יהודים בתימן, כנראה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כתוב פה: מימן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מימן – הכוונה לגז המימן?

מיכאל מלכיאור: תימן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתימן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש טעות דפוס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני יואיל לענות על השאילתא לגופו של עניין.

מיכאל מלכיאור: הוא לא נמצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוא לא נמצא – לפרוטוקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת א' גמליאל שאל את שר החוץ ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): "הארץ" טוען, בכ"ה באדר התשס"א, 20 במרס 2001, ששלושה יהודים נרצחו בתימן, כי נחשדו בפעילות למען עלייה; רצ"ב הידיעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם ידוע למשרדך על כך? 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עושה משרדך בעניין זה?

מיכאל מלכיאור: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

מיכאל מלכיאור: ההרוגים הם: יחיא בוני, שנרצח בפברואר 1999 על-ידי שכנו המוסלמי, כנראה על רקע סכסוך כספי שפרץ ביניהם – מכירת בית.

מיכאל מלכיאור: בנו של הנ"ל חי כיום בארץ.

מיכאל מלכיאור: עזרא אבראהים נהרי, שנהרג בתחילת 2001 – על-פי הידוע לנו – לאחר שהחליק ונפגע בראשו בבית-מרחץ יהודי.

מיכאל מלכיאור: נהרי, אגב, עלה ארצה ב-1998 וחזר אחר כך לתימן.

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: חשוב להדגיש ולציין, שמשרד החוץ יחד עם גורמי ממשלה אחרים ממשיכים ועוקבים מקרוב אחר מצבם של יהודי תימן ועושים כל מאמץ למען עליית מי מהם החפצים בכך.

מיכאל מלכיאור: על-פי הידוע לנו, אין כיום כל מניעה לעליית כל יהודי מתימן החפץ בכך.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, כרגע תנועת העלייה קטנה ביותר ורוב בני הקהילה, בסך הכול 268 נפש, מעדיפים כרגע מסיבותיהם שלהם להישאר בתימן.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת מ' קליינר שאל את שר החוץ ביום כ"ג באייר התשס"א (16 במאי 2001): בשנת 1994 פתח האיחוד האירופי נציגות לרשות הפלסטינית בירושלים באישור ממשלת ישראל.

מיכאל מלכיאור: התנאי לכך היה שהות זמנית בירושלים וכוח-אדם מוגבל.

מיכאל מלכיאור: לאחרונה מתקיימים מגעים להארכת תוקף השהייה בירושלים ולהגדלת מצבת כוח-אדם.

מיכאל מלכיאור: רצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאור: האם יאושרו המשך קיום הנציגות בירושלים והרחבתה?

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: כיצד מתיישב מיקום השגרירות לרשות הפלסטינית בירושלים ולישראל בתל-אביב עם חוק-יסוד: ירושלים, מחד גיסא, והכרה בריבונות פלסטינית בירושלים, מאידך גיסא?

מיכאל מלכיאור: התשובה כדלהלן, כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, משרד נציבות האיחוד האירופי בירושלים מוגדר כ"משרד הנציבות לסיוע טכני", מה שנקרא באנגלית EUROPEAN COMMISSION TECHNICAL ASSISTANCE OFFICE.

מיכאל מלכיאור: המשרד נפתח על-פי הסכם מ-17 בינואר 1995 כמשרד זמני, טכני, שייעודו קידום פרויקטים של האיחוד האירופי ברש"פ.

מיכאל מלכיאור: מכסת הנציגים, שהם למעשה מומחים טכניים לפרויקטים, הוגבלה לשישה נציגים בלבד.

מיכאל מלכיאור: סטטוס המשרד מוגדר כ"לא רשמי" והוא אינו אמור לנהל מגעים רשמיים.

מיכאל מלכיאור: כן סוכם כי המשרד יעבור לתחומי הרש"פ כשהתנאים יאפשרו זאת.

מיכאל מלכיאור: זה לגבי העיקרון של עצם הדבר.

מיכאל מלכיאור: ב-21 במרס השנה פנו השגריר למשלחת הנציבות של האיחוד האירופי בישראל וראש משלחת הנציבות לרש"פ, שניהם, בבקשה לאפשר את הגדלת המשרד עוד בשבעה-שמונה מומחים.

מיכאל מלכיאור: הבקשה נובעת מהחלטה שקיבלה הנציבות לגבי כל משלחותיה במדינות שאליהן מועבר סיוע פיננסי אירופי, מתוך כוונה להתייעל ולשפר את הפיקוח על ביצוע פרויקטים בשטח.

מיכאל מלכיאור: המלצת משרד החוץ הינה לאשר את הבקשה האירופית, תוך הבהרה חד-משמעית שבעתיד נרצה שיממשו את ההתחייבות להעתיק את המשרד מירושלים לתחומי הרשות הפלסטינית, דבר שלאור האירועים האחרונים אינו אפשרי כרגע.

מיכאל מלכיאור: המלצה זו מתיישבת עם מדיניות הממשלה לסייע ככל שניתן לאוכלוסייה ולקדם פרויקטים לרווחתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן שר החוץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת קליינר, בבקשה.

מיכאל קליינר: טכני או לא טכני, אדוני השר, אי-אפשר לומר שאין משמעות מדינית לעובדה שהנציגות של האיחוד האירופי לישראל נמצאת בתל-אביב והנציגות לרשות הפלסטינית נמצאת בירושלים.

מיכאל קליינר: קיבלתי את התשובה של השר שמדובר בנציגות זמנית, אבל היא זמנית מ-1995.

מיכאל קליינר: אז המשרד אומר: עכשיו התנאים לא מתאימים.

מיכאל קליינר: מ-1995 עד 2001 לא נוצרו תנאים?

מיכאל קליינר: האם לטובת האוכלוסייה שצריכה לקבל את הסיוע שעיקרו בעזה, יותר נוח שהמשרד הטכני הוא בירושלים מאשר בעזה?

מיכאל קליינר: כל העניין הטכני, לי יש אתר האינטרנט של האיחוד האירופי, ובניגוד למה שנרמז וגם נכתב לי בזמנו על-ידי שר החוץ, הרי בפירוש ברשימה של הנציגות שלהם בתל-אביב יש הרבה מאוד משרדים, הרבה מאוד עובדים, אבל היא לא כוללת לא את העובדים של המשרד בירושלים ולא את הנציגים של המשרד בירושלים, ולמעשה אנחנו נותנים פה לגיטימציה לזה שהאיחוד האירופי רואה בירושלים את בירת פלסטין ובתל-אביב את בירת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לסגן השר יש מה להוסיף?

מיכאל מלכיאור: לא, אני רק רוצה להדגיש, שהסיבה שהם לא רשומים היא, שהם באמת נחשבים כנציגים לא רשמיים.

מיכאל מלכיאור: ברגע שהם רשומים כנציגים – אם היו רשומים, אז הם כבר היו נחשבים רשמיים, ואז מה ששאלת היה יותר רלוונטי.

מיכאל מלכיאור: אני כמובן אשמח אם באיחוד האירופי יעבירו את כל הפעילות שלהם במדינת ישראל לירושלים.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת ג' ריגר שאל את שר החוץ ביום כ"ב בסיוון התשס"א (13 ביוני 2001): אגודת הסופרים העברים היא נציגה של תרבות וספרות לאומית.

מיכאל מלכיאור: קשרים עם אגודות סופרים במדינות אחרות חשובים, במיוחד בימים אלה.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, משלחות ממדינות שונות, שאמורות היו לבקר בישראל, נאלצו לדחות את הביקור מפאת חוסר תקציב.

מיכאל מלכיאור: רצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאור: אילו תקציבים מקצה משרדך לקשרי חוץ של אגודת הסופרים?

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: האם יושקע תקציב נוסף כדי לאפשר הגעת המשלחות?

מיכאל מלכיאור: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

מיכאל מלכיאור: למיטב ידיעתנו, אגודת הסופרים העברים מתוקצבת השנה על-ידי משרד המדע, התרבות והספורט בסכום של 1.5 מיליון ש"ח לכלל פעילותיה, בכלל זה ל"פעילות שוטפת", וזו למיטב הבנתנו כוללת גם אירוח משלחות מחו"ל.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת א' זנדברג שאל את שר החוץ ביום כ"ב בסיוון התשס"א (13 ביוני 2001): נודע לי, כי בחודש אוגוסט 2001 אמורה להתקיים בדרום-אפריקה ועידה עולמית נגד גזענות.

מיכאל מלכיאור: רצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאור: כיצד נערך משרדך לקראת הוועידה?

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: מי הגורם המוסמך במשרדך האחראי לטיפול בנושאי הוועידה?

מיכאל מלכיאור: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

מיכאל מלכיאור: נציגי ישראל ברחבי העולם פנו למשרדי החוץ במדינותיהם במגמה לגייסם להתנגד לתופעות פוליטיזציה של הוועידה בדרום-אפריקה ונגד ניסיונות של מדינות ערב לגמד את האנטישמיות, להכחיש את השואה ולהשוות את הציונות לגזענות.

מיכאל מלכיאור: מסמך הסיכום של ועידת ההכנה האזורית של מדינות אסיה שנערכה בטהרן כלל, בין השאר, קביעה, כי הכיבוש הישראלי בשטחים הינו צורה חדשה של אפרטהייד, מהווה פשע נגד האנושות וסוג של רצח עם.

מיכאל מלכיאור: המסמך הביע צער על "חוק השבות הגזעני" וקרא לאפשר לפליטים הפלסטינים לשוב לבתיהם.

מיכאל מלכיאור: סעיפים ממסמכי טהרן שולבו בטיוטת תוכנית הפעולה במפגשי ההכנה בז'נבה.

מיכאל מלכיאור: משרד החוץ הקים צוות בין-משרדי, הכולל נציגים ממשרדי המשפטים, החינוך, המדע, ביטחון הפנים, הפנים, העבודה והרווחה, הקליטה, משרד השר הממונה על ענייני המגזר הערבי והרשות לקידום מעמד האשה.

מיכאל מלכיאור: במסגרת זו נעשית עבודת גיבוש מסמכים שישקפו את הנעשה בישראל בתחומים השונים העומדים על סדר-היום של הוועידה למאבק בגזענות: החינוך לשוויון וכבוד האדם, מעמדן של נשים, היחס למיעוטים, לעובדים זרים ולמהגרים.

מיכאל מלכיאור: משרד החוץ משתף פעולה גם עם ארגונים לא ממשלתיים יהודיים ארציים ועם ראשי הקהילות היהודיות, במגמה להסתייע בארגונים היהודיים בפעולותינו מול ממשלות, פרלמנטים, מקבלי החלטות ומעצבי דעת קהל במקומותיהם.

מיכאל מלכיאור: למטרה זו ייערך בלונדון ב-3 ביולי כינוס של ראשי ארגונים יהודיים מרחבי העולם עם סגן שר החוץ מיכאל מלכיאור, שיעמוד בראש משלחת ישראל לוועידה.

מיכאל מלכיאור: כינוס זה אמור לגבש אסטרטגיה לפעולה לקראת הוועידה, במהלכה ואחריה.

מיכאל מלכיאור: משרד החוץ אף נערך גם מבחינה הסברתית-תקשורתית לפעילות מול כלי תקשורת.

מיכאל מלכיאור: זאת מתוך כוונה להעביר את עמדת ישראל הקוראת למשתתפי הוועידה לדבוק במטרות החשובות שלשמן היא כונסה, קרי המלחמה בגזענות ובאפליה הגזעית על כל צורותיה, והמתנגדת להפיכת הוועידה לבמה פוליטית שמקומה בפורומים אחרים.

מיכאל מלכיאור: הגורם המטפל בנושא הוועידה הוא סגן שר החוץ, בשיתוף עם סמנכ"ל ארב"ל, היועץ המשפטי וראש חטיבת תפוצות.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת מ' קליינר שאל את שר החוץ ביום י"ג בתמוז התשס"א (4 ביולי 2001): בימים אלה פרסם בית-המשפט בניו-יורק, כי קבוצת עורכי-דין, ובהם עורכי-דין של ארגונים יהודיים בארץ ומחוצה לה, קיבלו שכר טרחה של כ-60 מיליון דולר מהקרן הגרמנית לפיצוי עובדי כפייה.

מיכאל מלכיאור: רצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאור: האם ידיעות אלה נכונות?

מיכאל מלכיאור: 2.

מיכאל מלכיאור: האם תפעל הממשלה לצמצום משמעותי בשכר טרחה של עורכי-דין שמעורבים בתביעות להשבת רכוש יהודי, ואם כן – כיצד?

מיכאל מלכיאור: שכר הטרחה שנקבע לעורכי-הדין בהסדר "הקרן לעובדי כפייה" – הקה"ג – עומד על כ-52 מיליון דולר, ובכסף הזה יזכו כ-50 עורכי-דין בלבד, רובם ככולם יהודים.

מיכאל מלכיאור: כך החליט בית-המשפט בארצות-הברית, והחלטה זו אושרה על-ידי חבר הנאמנים של הקרן לפני כשבועיים.

מיכאל מלכיאור: אין חולק כי חלקם של עורכי-הדין – הם באמת עשו עבודה מאוד קשה ורבה והשקיעו רבות בגיבושה של הקרן ובהקמתה, אולם נראה לפחות כממוצע, שהתשלום הזה גבוה ומוגזם, ובאשר לחלקם של עורכי-הדין, ואסור להכתים את כולם, אבל באשר לחלקם של עורכי-הדין – לא פורפורציונלי לעבודה שעשו.

מיכאל מלכיאור: במיוחד בנושא שבו אנחנו מטפלים הדברים נראים צורמים, כי בהשוואה לסכומים, אפשר להגיד הצנועים ביותר שלהם זוכה כל ניצול, כל אדם שהיה במחנה ריכוז ועבד בעבודת עבדות, לפעמים שלוש-ארבע שנים, כשמשווים את הסכומים האלה עם מה שמקבלים עורכי-הדין, הניצולים שמקבלים הכי הרבה מקבלים 7,500 דולר על כל הפיצוי במסגרת הזאת.

מיכאל מלכיאור: לצערי, אין לנו מעמד בקשר לצמצום התשלומים האלו, אולם אני בדעה, כי אנחנו, כמדינת ישראל, ככנסת ישראל, כמייצגת העם היהודי – ואמרתי את זה גם מעל הבימה הזאת בשבוע שעבר – אנחנו צריכים לקרוא לעורכי-הדין, כי יעשו את המעשה הנכון, המוסרי, ויתרמו מהכספים שיקבלו כדי לממן פרויקטים למען ניצולי השואה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שראוי שקריאה זו תבוא מכנסת ישראל ומממשלת ישראל כאחת, שכן קריאה זו, למרות היותה אך ורק קריאה מוסרית, תקבל בכך תוקף רב.

מיכאל מלכיאור: שמחתי לשמוע מהנציגים שלי בחבר הנאמנים של הקרן, כי בדיון שנערך שם בנושא הודיע נציג עורכי-הדין, כי הוא עצמו יתרום כסף ויפעל בקרב כל עורכי-הדין למימוש המטרה שהזכרתי.

מיכאל מלכיאור: הוא מאמין, כי עורכי-הדין אכן ישתפו פעולה עם יוזמה זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת קליינר, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה קודם כול לברך את סגן השר על תשובתו.

מיכאל קליינר: בניגוד לתשובה הקודמת, שהיתה תשובת המשרד, זוהי תשובתו של סגן השר בתחום שהוא ממונה עליו, ואני בהחלט חושב שקריאתו מן הראוי שתהיה קריאתה של הכנסת כולה.

מיכאל קליינר: אני גם חושב שצריך להצטרף לקריאה של אותו נציג בכיר של עורכי-הדין, שהודיע שהוא תורם, ולא סכום מבוטל, אלא סכום של מיליוני דולרים, ושהוא יהיה דוגמה לכל יתר עורכי-הדין.

מיכאל קליינר: שאלתי הנוספת מתחלקת לשניים: א.

מיכאל קליינר: האם אין מקום אולי מעבר לזה, כלומר, גם לפרסם מי מעורכי-הדין האלה נענו לפניית הממשלה ומי מעורכי-הדין לא נענו לפנייה, כדי שכל המוסדות הישראליים ידעו בעתיד לכלכל את מעשיהם לגבי מי שנענה ומי שלא נענה?

מיכאל קליינר: ב.

מיכאל קליינר: בתוך הרשימה יש שני עורכי-דין ישראלים שלא היו ברשימה המקורית, ושניהם פעילים בגוף ישראלי שלמעשה מייצג את ניצולי השואה.

מיכאל קליינר: לפתע ברשימה הסופית צצו שמותיהם.

מיכאל קליינר: אחד מהם עורך-דין, והשני, נדמה לי, גזבר ארגון.

מיכאל קליינר: אני חושב שזו שאלה מיוחדת.

מיכאל קליינר: מוזר איך צצו שמותיהם, ואני חושב שזה מחייב התייחסות מיוחדת.

מיכאל קליינר: אני שואל את סגן השר, האם יש לו התייחסות לגבי אותם שני עורכי-דין ישראלים שלא היו ברשימה המקורית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם לסגן השר יש מה להוסיף?

מיכאל מלכיאור: אני מאוד מקבל שזו תהיה קריאה גם של כנסת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה דבר ראוי, מוסרי, מתאים.

מיכאל מלכיאור: אינני חושב שמישהו מתנגד לזה.

מיכאל מלכיאור: אני בעצמי גם דיברתי עם חלק מעורכי-הדין שהבטיחו לי לעשות את המעשה.

מיכאל מלכיאור: לעקוב אחריהם ולדעת מי משלם, מי עושה בצנעה ומי עושה בפומבי, אני חושב שזה יהיה דבר מאוד קשה לעשות.

מיכאל מלכיאור: בפועל אני חושב שראוי לפרסם את מה שדיברנו מעל בימת הכנסת, וזה בוודאי יגיע לכל עורכי-הדין, ושידעו שזו הגישה של כנסת ישראל וממשלת ישראל.

מיכאל מלכיאור: לגבי שני עורכי-הדין, אינני מכיר משהו מיוחד במעמדם, אבל אני מוכן לברר את העניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן שר החוץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, סיימת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לשאילתות לשר לביטחון פנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יעלה וישיב על השאילתות סגן השר, חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ע' בשארה שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ט בסיוון התשס"א (20 ביוני 2001): ב-27 באוקטובר 1999 רשמה לשכת העבודה בנצרת-עילית 200 מובטלים מעין-מאהל כסרבני עבודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאות מחאה הפגינו המובטלים מול לשכת העבודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המשטרה פיזרה אותם בכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחרונה הופתעו המפגינים לגלות שהוגשו נגדם כתבי אישום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם נבדק המקרה, ואם כן – מה העלתה הבדיקה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כיצד מתיישבת הגשת כתבי אישום נגד מובטלים המפגינים בשביל פרנסה עם עקרונות הדמוקרטיה והצדק החברתי?

גדעון עזרא: 2-1.

גדעון עזרא: ביום 27 באוקטובר 1999, בשעות הבוקר, בלשכת התעסוקה בנצרת-עילית, התפרעה קבוצה של תושבי עין-מאהל ונצרת.

גדעון עזרא: הם הפירו את הסדר במקום, פרצו למשרדים ושברו ציוד כגון מחשבים, טלפונים, כיסאות ועוד.

גדעון עזרא: חלק מהקבוצה תקף את אחד השוטרים אשר ניסה למנוע את כניסתם למשרדים, ואחת הנשים תקפה מתנדב של המשמר האזרחי.

גדעון עזרא: תושבת אחרת של עין-מאהל שלפה את אקדחו של אחד השוטרים מנרתיקו, ורק לאחר מאבק הצליח השוטר להוציאו מידיה.

גדעון עזרא: נפתח תיק חקירה כנגד שמונה חשודים והוגש נגדם כתב אישום בבית-משפט השלום בנצרת באשמת התקהלות אסורה, התפרעות במקום ציבורי, תקיפת שוטרים, תקיפה, גנבה והחזקת אקדח.

גדעון עזרא: המשטרה פעלה במסגרת סמכותה, כמתחייב על-פי החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: הפרת הסדר נעשתה על-ידי קבוצת מובטלים שנרשמו על-ידי לשכת התעסוקה כסרבני עבודה כשהם לא סרבני עבודה.

עזמי בשארה: ברצוני לשאול את כבוד סגן השר, האם זכורים לו מקרים דומים של מובטלים יהודים שהפירו את הסדר הציבורי לא מסיבות אידיאולוגיות, פוליטיות או פליליות, אלא כתוצאה ממצוקה חברתית – סגרו רחובות, הבעירו וכו', ולא הוגשו נגדם כתבי אישום?

עזמי בשארה: האם הוא זוכר מקרים?

עזמי בשארה: אני זוכר עשרות מקרים כאלה, אדוני.

גדעון עזרא: אני יודע שבלשכות התעסוקה במגזר היהודי גם כן יש שומרים – אני אומר לך את הדברים האלה מתוך ידיעה אישית – בגלל הניסיון, שהיו מקרים שיהודים ניסו לתקוף עובדים.

גדעון עזרא: אבל הנושא של תקיפת שוטרים, במיוחד בתקופה האחרונה, הפך לנוהג די נפוץ, אני מוכרח להגיד, ונוהג מאוד מכוער, שחוזר על עצמו לעתים מזומנות.

גדעון עזרא: במידה רבה במגזר הערבי אין כמעט יום שעובר בלי תקיפת שוטר.

גדעון עזרא: אני חושב שהמשטרה מתכוונת להחמיר בנושא של תקיפת שוטרים והעמדה לדין.

גדעון עזרא: שוטרים ממלאים את תפקידם ודמם אינו הפקר.

גדעון עזרא: אני חושב שמה שהיה בנצרת חרג מעבר לעובדה שהם לא קיבלו עבודה.

גדעון עזרא: מה הקשר בין אי-קבלת עבודה לניסיון להוציא את האקדח של שוטר מנרתיקו?

גדעון עזרא: אינני מבין.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נ' לנגנטל שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001): נודע לי, כי עורך עיתון "הצופה" נענה בשלילה על-ידי משטרת ישראל בדבר בקשתו לשלוח צלמים לתעד את המתרחש בהר-הבית, בטענה שההר סגור ליהודים.

גדעון עזרא: רצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: מה ייעשה על מנת לאפשר לעיתון למלא את תפקידו ולספק מידע לקוראיו?

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: האם לצלם לא-יהודי שיעלה להר מטעם העיתון תתאפשר תנועה חופשית?

גדעון עזרא: 2-1.

גדעון עזרא: ככלל, אסור למבקרים לצלם בהר-הבית, בשל קדושתו ודרישת מנהלי האתר המוסלמים.

גדעון עזרא: הנוהג אשר רווח בהר-הבית זה שנים הוא, שאיש תקשורת שביקש לסקר פעולה כלשהי במקום היה פונה להנהלת הווקף בבקשה לקבל היתר לכך.

גדעון עזרא: מאז המהומות בחודש אוקטובר שחלף סגור הר-הבית למבקרים שאינם מוסלמים.

גדעון עזרא: השר לביטחון הפנים והמטה המבצעי שלידו בוחנים באורח שוטף את הנושאים הקשורים בהר-הבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת לנגנטל.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, מאחר שעיתון "הצופה" מזוהה עם תנועתנו, וכל הניסיונות שלו לתאם ולעלות להר-הבית על מנת לצלם עלו בתוהו, האם כבוד סגן השר יכול לעזור לעיתון של "הפועל המזרחי" לצלם בהר-הבית, או לצלם מטעם העיתון או לצלם שאיננו יהודי – כי אנחנו מוכנים גם לשכור צלם מוסלמי שיצלם לפי ההוראות שלנו מה שאנחנו רוצים לצלם, ובלבד שייתנו לו את האפשרות לעלות להר-הבית לצלם, ובכך לתת לעיתוננו את היכולת להעביר למדינת ישראל ולתושבי המדינה מה שבאמת נעשה שם?

תאופיק חטיב: – – –

גדעון עזרא: לדאבוני, חבר הכנסת לנגנטל, יש אפליה בהר-הבית: מה שמותר למוסלמים אסור ליהודים, ואתה בהחלט יכול לשלוח מוסלמי כזה או אחר שיעלה להר-הבית ויבצע שם צילומים.

גדעון עזרא: לעצם העניין, המשרד לביטחון פנים וממשלת ישראל היו מאוד רוצים לחדש את הביקורים של תיירים ואורחים בהר-הבית, ואשמח מאוד, חבר הכנסת תאופיק חטיב, אם אתה תסייע לשכנע את שלטונות הווקף להעלות את הישראלים להר-הבית.

גדעון עזרא: אני חושב שתזכה להוקרה של כולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי פעם אחת תגיד מסגד אל-אקצא, שזה מה שנמצא שם, שהמאזינים גם יבינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשאתה מדבר על הר-הבית, כולם חושבים שזה הר, וההר הזה יש בו משהו, אין בו משהו, ואנשים נמנעים מלהיכנס לשם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תגיד שיש שם מסגד שקיים מאות אלפי שנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המוסלמים בנו שם מסגד, ולא כל המוסלמים מגיעים, אגב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש מניעה מחלק גדול מהמוסלמים להגיע להר בהוראות שלטונות ישראל.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, בניגוד לך, אני מכיר בקדושת המקום גם למוסלמים וגם ליהודים – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין מחלוקת לגבי הקדושה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במציאות, יש שם מסגד עכשיו?

גדעון עזרא: – – כל אחד קורא למקום כפי שהוא חפץ.

גדעון עזרא: אני חוזר ואומר, אדוני היושב-ראש, גם אתה יכול לסייע לחידוש הביקורים בהר, ונברך אותך על כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, צריך קודם כול לסייע לציבור המוסלמים להגיע ולהתפלל במסגד, זה דבר ראשון, אחר כך נראה בקשר למבקרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נדמה לי שזכותם של המתפללים קודמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מונעים ממתפללים מוסלמים להתפלל במסגד.

גדעון עזרא: ממי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממתפללים בגילים מסוימים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתפללים מעזה לא מגיעים, מהגדה המערבית לא מגיעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתחת לגיל מסוים גם מונעים מהם להיכנס.

גדעון עזרא: לממשלת ישראל חופש הפולחן זה עיקרון בל יעבור, ואני מאוד מקווה שזה יעבוד בכל הכיוונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעיקרון כן, במציאות אין חופש פולחן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל אני לא אקיים על זה ויכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נדמה לי שאתה אמור לדעת מה הולך שם.

נסים זאב: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי, לערוך ויכוחים זה במקום אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, הפרק הזה הסתיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מ' גפני שאל את השר לביטחון פנים ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): מר ע"ז – שמו המלא מופיע במקור – בן ישיבה שתורתו אומנותו, אינו עובד ומעולם לא עבד; מכוח זה הוא מקבל דחייה משירות ביטחון, כחוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מאחר שנתברר לו ששמו מופיע כעובד ברשימות המוסד לביטוח לאומי, ועל כן אינו זכאי לקבל דחייה משירות ביטחון, הגיש תלונה למשטרה בגין הונאה והתחזות לאחר כנגד החברות "מתן" ו"כ.ב.ל." הרשומות כמעסיקיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתשובה על שאילתא ישירה מס' 233 בנושא נכתב, כי המשטרה חקרה את חברת "כ.ב.ל." וככל הנראה לא בוצעה עבירה פלילית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעייתו עדיין לא הגיעה לפתרונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם פנו החוקרים לחברת "מתן", ואם לא – מדוע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הן תוצאות החקירה?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

גדעון עזרא: במהלך החקירה קיים ראש משרד החקירות של תחנת ראש-העין קשר רצוף עם המתלונן.

גדעון עזרא: בוצעה חקירה בחברת "מתן", אך לא נמצאו ראיות כנגד חשוד כלשהו שהתחזה בשם המתלונן, אף שהמתלונן אכן מופיע ברישומי החברה.

גדעון עזרא: סיכומו של דבר, בעייתו של המתלונן נפתרה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת י' סבן שאל את השר לביטחון פנים ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): בעקבות מקרים של סוחרים, מפעלים וחנויות המזייפים תעודות כשרות ונוכח קביעת היועץ המשפטי לממשלה שיש בזיופי הכשרים עבירה פלילית ולא רק מינהלית – רצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: כמה תלונות הוגשו בכל שנה מחמש השנים האחרונות בגין זיוף תעודות כשרות והכשרים?

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: כמה מהן נחקרו?

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: כמה מהחקירות הסתיימו בכתבי אישום?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

גדעון עזרא: בתאריך 1 במאי 1992 נכנסו לתוקפן תקנות העבירות המינהליות (קנס מינהלי – איסור הונאה בכשרות), התשנ"ב–1992, אשר קבעו, כי עבירות לפי חוק איסור הונאה בכשרות הן עבירות מינהליות.

גדעון עזרא: בעקבות זאת הונחו יחידות החקירה לגנוז תלונות בגין עבירות לפי החוק הנ"ל בהליך של אי-תביעה, בשל רשות אחרת המוסמכת על-פי דין לחקור בעבירה – משרד הדתות.

גדעון עזרא: לאחר זמן הנחה היועץ המשפטי לממשלה, כי יש להבחין בין מקרים שונים של הונאה בכשרות, ואין לגנוז באופן גורף כל תלונה בגין הונאה בכשרות.

גדעון עזרא: בעקבות זאת הוצאו הנחיות חדשות במשטרה ליחידות החקירה ובהן נקבע כדלקמן: כל תלונה על-פי חוק איסור הונאה בכשרות, התשמ"ג–1983, תיגנז בהליך של אי-תביעה, בשל רשות אחרת המוסמכת על-פי דין לחקור – משרד הדתות.

גדעון עזרא: אולם בכל מקרה של תלונה כנ"ל, כאשר מתעורר חשד כי לצורך הצגת מוצר מזון וכדומה ככשר נעשה שימוש בשמו של אדם ו/או מוסד ללא רשות, כגון: על-ידי זיוף חתימה או חותמת על תעודת הכשר – תיחקר התלונה במסגרת המקובלת של חקירת חשדות לביצוע עבירות זיוף ומרמה, דהיינו על-פי הסעיפים הכלליים הדנים בזיוף ומרמה בחוק העונשין, כפי שצוין לעיל.

גדעון עזרא: לאור כל האמור לעיל הנתונים הסטטיסטיים הם כדלקמן: על-פי חוק איסור הונאה בכשרות, התשמ"ג–1983, נפתחו בשנים 2000-1996 38 תיקים, מהם נסגרו בהליך של אי-תביעה 21 תיקים, נפתחו תיקי חקירה פליליים ונסגרו מעילות שונות 11 תיקים, הועברו ליחידות התביעה לשם הכנת כתב אישום שני תיקים, הוגשו כתבי אישום בארבעה תיקים.

גדעון עזרא: נוסף על כך, כפי שתואר בפתיח, זיוף תעודות כשרות והכשרים נחקר על-פי עבירת הזיוף הכללית שבחוק העונשין.

גדעון עזרא: מדי שנה נפתחים אלפי תיקי חקירה בגין חשד לעבירות זיוף של מסמכים שונים, ולא ניתן לשלוף נתונים סטטיסטיים נפרדים בגין זיוף תעודות כשרות והכשרים.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נ' זאב שאל את השר לביטחון פנים ביום י"א בניסן התשס"א (4 באפריל 2001): בעיתון "ירושלים" מיום כ"ח באדר התשס"א, 23 במרס 2001, דווח על כ-4,000 תיקים בנושאי סמים, אלימות, מין, הפרות סדר ציבורי ועבירות רכוש שנפתחו נגד בני נוער בירושלים.

גדעון עזרא: ברצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: מה ייעשה לצמצום העבריינות בקרב בני-הנוער?

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: לאור גילויי כלי הנשק בבתי-הספר, האם נבדקה אפשרות של הצבת גלאים?

גדעון עזרא: אדוני חבר הכנסת נסים זאב – 1.

גדעון עזרא: משטרת מחוז ירושלים פועלת בכמה מישורים כדי לצמצם את האלימות והעבריינות בקרב בני הנוער: א.

גדעון עזרא: במישור האכיפה הפלילית.

גדעון עזרא: ב.

גדעון עזרא: במישור קשרי קהילה משטרה.

גדעון עזרא: במישור זה מתקיימת פעילות מגוונת כמפורט להלן: (1) מופעל מודל "בית-הספר הבטוח" ב-14 בתי-ספר במחוז ירושלים.

גדעון עזרא: תכליתו של מודל זה היא הגברת ביטחונם האישי של התלמידים וצוות בית-הספר על-ידי יצירת אקלים בית-ספרי דוחה פשיעה, תוך מתן דגש בהסברת החוק, אכיפתו, וחינוך לשמירתו.

גדעון עזרא: אגף קהילה ומשא"ז בשיתוף פעולה עם מדור נוער באגף החקירות של המטה הארצי מלווים את הפעלת המודל.

גדעון עזרא: (2) מתן הרצאות לתלמידים – בשנת 2000 ניתנו 248 הרצאות בבתי-הספר בנושאי סמים, עבירות מין ואלימות, על-ידי שוטרים קהילתיים, עובדי המניעה ביחידות הנוער וקציני נוער.

גדעון עזרא: (3) מפגשים – בשנת 2000 התקיימו 260 מפגשים בין מנהלי בתי-ספר לבין גורמי משטרה, במטרה למצוא דרכים משותפות ויצירתיות לצמצום נגע העבריינות.

גדעון עזרא: (4) ביוזמת מפקד מחוז ירושלים נערכים מפגשים של כל הגורמים הרלוונטיים לנושא, וביניהם: גורמי הרווחה, הרשות המקומית, מנהלי בתי-הספר, נציגי הפרקליטות, גורמי משטרה והמשרד לביטחון הפנים, מציל"ה – מועצה ציבורית לצמצום העבריינות בישראל, גופים ציבוריים כגון "אל סם" והרשות למלחמה בסמים, ועוד.

גדעון עזרא: מושם דגש בהעמקת הקשר עם כלל גורמי הטיפול בנוער ושיתופם בתהליכי קבלת החלטות.

גדעון עזרא: יש לציין שבחודשים הראשונים של שנת 2001 תוגבר מערך עובדי הנוער במשטרת מחוז ירושלים.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: הנושא מצוי בסמכות משרד החינוך.

גדעון עזרא: משטרת מחוז ירושלים תסייע ככל שביכולתה אם משרד החינוך יפנה אליה בנושא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר לביטחון פנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, אני מאוד שמח לשמוע על היערכות המשטרה, על ההרצאות שניתנות בבתי-הספר בנושאים השונים שהעליתי.

נסים זאב: אבל מבחינה עובדתית-מספרית משנה לשנה המספר גדל.

נסים זאב: זאת אומרת שיש משהו שרקוב באופן יסודי במערכת החינוך שלנו.

נסים זאב: אני חושב שהטיפול אינו שורשי, וכל הדברים נעשים לאחר מעשה.

נסים זאב: כשהעץ גדל בצורה עקומה, השתילים עקומים, ויש בעיה בטיפול.

נסים זאב: ואנחנו רואים שכל מה שהמשטרה עושה בנושא של צמצום העבריינות אינו עולה בקנה אחד עם המציאות בשטח.

גדעון עזרא: אני חושב שאתה צודק מבחינה עובדתית, מבחינת המספרים.

גדעון עזרא: אגב, במגזר הערבי יש גידול וכמות התיקים היא הרבה מעבר לכמות התיקים במגזר היהודי, וגם שם זה טעון טיפול רציני מאוד.

גדעון עזרא: אני יכול להגיד לך דבר אחד: בימים אלה ממש אני עוסק בעניין.

גדעון עזרא: מחר בבוקר יש לי פגישה בנושא הזה, כשהדגש הוא במניעה – איך לא להגיע לפעם הראשונה שהתלמיד ייקח סמים.

גדעון עזרא: אנחנו מתלבטים בנושא הזה.

גדעון עזרא: לפי דעתי, יש הרבה מה לעשות.

גדעון עזרא: יש יותר מדי גורמים שפועלים בנושא הזה, וצריך לחתור להגיע לאנשים לפני שהם לוקחים את הסם בפעם הראשונה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת ר' מלול שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ג באייר התשס"א (16 במאי 2001): השבועון "במקום" מדווח על ילדה מנס-ציונה שהותקפה על-ידי כלב משוטט.

גדעון עזרא: בעבר כבר הותקפו ילדים וקשישים בידי כלבים טורפים, על-פי רוב כאלו שיש להם בעלים.

גדעון עזרא: רצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: מה עושה המשטרה כדי למגר מפגע זה? 2.

גדעון עזרא: כמה מקרי תקיפה על-ידי כלבים נרשמו בחמש השנים האחרונות?

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: בכמה מהם הוגשו כתבי אישום?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)1.

גדעון עזרא: כאשר מוגשת תלונה בגין תקיפת אדם על-ידי כלב, נפתחת חקירה בחשד לעבירה על-פי סעיף 338(6) לחוק העונשין, התשל"ז–1977.

גדעון עזרא: האחריות לאיכון ולתפיסת הכלב התוקף, או כלבים משוטטים ומסוכנים בכלל, מוטלת על הרשות המקומית.

גדעון עזרא: 3-2.

גדעון עזרא: בשנת 1996 נפתחו 554 תיקים.

גדעון עזרא: מתוכם תיק אחד עדיין בחקירה, 17 תיקים נמצאים בתביעה, וב-166 תיקים הוגשו כתבי אישום.

גדעון עזרא: בשנת 1997 נפתחו 623 תיקים.

גדעון עזרא: מתוכם שישה תיקים עדיין בחקירה, 45 תיקים נמצאים בתביעה, וב-130 תיקים הוגשו כתבי אישום.

גדעון עזרא: בשנת 1998 נפתחו 548 תיקים.

גדעון עזרא: מתוכם חמישה תיקים עדיין בחקירה, 87 תיקים נמצאים בתביעה, וב-79 תיקים הוגשו כתבי אישום.

גדעון עזרא: בשעת 1999 נפתחו 738 תיקים.

גדעון עזרא: מתוכם 12 תיקים עדיין בחקירה, 163 תיקים נמצאים בתביעה, וב-60 תיקים הוגשו כתבי אישום.

גדעון עזרא: בשנת 2000 נפתחו 769 תיקים.

גדעון עזרא: מתוכם 38 תיקים עדיין בחקירה, 235 תיקים נמצאים בתביעה, וב-12 תיקים הוגשו כתבי אישום.

גדעון עזרא: כל שאר התיקים – בכל שנה מהמפורט לעיל – נסגרו מעילות שונות על-פי החוק.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אמ' כהן שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ג באייר התשס"א (16 במאי 2001): לאחרונה נעצרו באזור רמלה, לוד ומודיעין יותר מ-230 פלסטינים השוהים בארץ באופן בלתי חוקי.

גדעון עזרא: רצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: מה עושה המשטרה למניעת תופעה זו? 2.

גדעון עזרא: אילו צעדים נוספים יינקטו נגד המעסיקים שוהים אלה ומסייעים להם?

גדעון עזרא: 2-1.

גדעון עזרא: המשטרה פועלת לאיתורם ולמעצרם של שוהים בלתי חוקיים ולהחזרתם אל שטחי הרשות הפלסטינית.

גדעון עזרא: כמו-כן נפתחים נגדם תיקים פליליים.

גדעון עזרא: בנושא נערכים מבצעים מיוחדים וכן סיורים והצבת מחסומים, באופן שוטף.

תאופיק חטיב: מה עם 100,000 שוהים בלתי חוקיים – – –?

גדעון עזרא: אני אשמח לענות לך אחרי שאני מסיים.

גדעון עזרא: מה שאתה רוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת תאופיק חטיב, סגן השר מבטיח לענות לך אחרי שהוא יסיים.

גדעון עזרא: המשטרה פועלת גם לאיתור המעסיקים, המלינים, המסיעים והמסייעים לשב"חים.

גדעון עזרא: נפתחים כנגדם תיקים פליליים ומוגשים כתבי אישום, בהליך שיפוט מהיר, לעתים מלווים בבקשות למעצר.

גדעון עזרא: הנושא כולו מוסדר הן בחוק והן בהנחיות פנימיות של המשטרה.

גדעון עזרא: יש לציין, שבתיקון לחוק שהייה שלא כדין שנחקק לאחרונה, ניתנה סמכות מינהלית לשוטר להשבית רכב של מעסיק החשוד בהסעת שב"חים ל-30 יום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

אמנון כהן: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, יש לנו חוקים נפלאים במדינת ישראל, אבל יש לנו בעיה לאכוף אותם, ולכן, למרות כל מה שאנחנו עושים, עדיין מסתננים למדינתנו הפלסטינים.

אמנון כהן: יש כאלה שבאמת באים להתפרנס, אבל יש כאלה שאנחנו לא יודעים מי מהם המפגע הבא בכל מיני מקומות.

אמנון כהן: לכן צריך למצוא איזה פתרון על מנת למגר את התופעה מהשורש.

אמנון כהן: לא יעלה על הדעת שכל בוקר נקום לכל מיני חדשות, מפני שאנחנו לא יכולים לבדוק את הדברים האלה, כי אין לנו מספיק כוח-אדם.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אמנון כהן, יש פה פרדוקס במדינה.

גדעון עזרא: מצד אחד, ישראלי שיגיע לרמאללה דמו בראשו; מצד שני, פלסטיני שנכנס למדינת ישראל בלי רשיון יודע שמה שלא יהיה ואיך שלא יהיה הוא יחזור הביתה בשלום.

תאופיק חטיב: מה אתה מציע?

גדעון עזרא: והפרדוקס הזה, לצערי, נמשך.

גדעון עזרא: במקרה הכי גרוע הוא יהיה במעצר כמה ימים.

גדעון עזרא: אנחנו לא צריכים להתייחס לפלסטיני שנכנס אלינו כמו אל יהודי שנכנס לרמאללה.

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה שניתן לפלסטינים שאין להם מה לאכול גם תעסוקה, בסופו של דבר, והם יבואו לכאן לא למטרות חבלה.

גדעון עזרא: אנחנו שואפים, שהרשות הפלסטינית וגם ערביי ישראל, בכל מקום שהם יודעים על כוונה של מישהו לבצע פיגוע כזה או אחר, שיבואו וידווחו, ואני מאוד מקווה שכמות הפיגועים תלך ותפחת, ושישראל תדע להגן על אזרחיה.

גדעון עזרא: תודה.

אמנון כהן: אפשר להטיל קנס כספי רציני על מעסיק?

גדעון עזרא: אתה יכול – למעסיק, כן.

גדעון עזרא: אתה יכול גם עונש מאסר וגם קנס כספי.

גדעון עזרא: לדעתי, בחלק מהמקרים הטילו קנסות והיה גם מעצר.

גדעון עזרא: אני לא בטוח שהגענו לכל המעסיקים, לכל המקומות, והנושא הזה נמשך.

גדעון עזרא: בהמשך השאילתות יש עוד שאילתא בנושא הזה, אני אדבר עוד פעם בעניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השאילתא הבאה היא שאילתא מס' 2117, של חבר הכנסת נואף מסאלחה – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התשובה תועבר לפרוטוקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נ' מסאלחה שאל את השר לביטחון פנים ביום ט"ו בסיוון התשס"א (6 ביוני 2001): נודע לי, שבליל 29 באפריל 2001 התפרעו מתנחלים ליד הכפר הערבי כפל-חארת' והשמיעו דברים גזעניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אזרחית אמריקנית שצילמה את האירוע הותקפה ומצלמתה נופצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כוחות משטרה עצרו כמה מתנחלים ואת האזרחית האמריקנית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המתנחלים היו תחת מעצר כאשר נשקם האוטומטי מונח על כתפם בתחנת המשטרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם הידיעות נכונות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה היא עמדת משרדך בעניין?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדוע נשאר הנשק בהחזקת העצורים?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

גדעון עזרא: בתאריך 29 באפריל 2001, סמוך לשעה 21:40, טיפל צוות משטרתי בליווי כוח צבאי באירוע של הפרות סדר בצומת-יקיר הגדול.

גדעון עזרא: במקום היו כ-120 איש סמוך לשביל המוביל לכפל-חארת'.

גדעון עזרא: המשטרה והצבא מנעו כניסת האנשים על-ידי הצגת צו של שטח צבאי סגור, ולאחר דין ודברים החלו האנשים להתפנות מן המקום.

גדעון עזרא: אזרחית אמריקנית שהתארחה בכפר כפל-חארת' מסרה לקצין המשטרה במקום כי הותקפה על-ידי אנשים ששברו את מצלמתה, אך משנתבקשה להצביע על התוקף או התוקפים, לא הצביעה על איש.

גדעון עזרא: לאחר שאלות חוזרות הצביעה על הגבר היחיד שהיה במקום כמי שתקף אותה.

גדעון עזרא: הקצין הודיע לאיש כי הוא מעוכב, ואז הצביעה האזרחית האמריקנית על עוד שלוש נשים במקום ושתי נערות.

גדעון עזרא: קצין המשטרה הודיע להן כי הן מעוכבות.

גדעון עזרא: המתלוננת המשיכה בסירובה להגיש תלונה גם כאשר הגיעו לתחנת המשטרה, בתואנות שונות, וניסתה להכתיב לשוטרים כיצד לפעול.

גדעון עזרא: כמו-כן, על-פי דיווחי השוטרים התנהגה בגסות רבה.

גדעון עזרא: מאידך גיסא, החשוד שעליו הצביעה מסר נגדה תלונה על הודעה כוזבת.

גדעון עזרא: גם אחת הנערות המעורבות הגישה תלונה דומה.

גדעון עזרא: רק בשעה 02:15 ניאותה האזרחית האמריקנית למסור תלונה, וטענה כי עשרות אנשים תקפו אותה, לרבות כל אלה שעליהם הצביעה בפני קצין המשטרה.

גדעון עזרא: נפתח תיק חקירה בגין תקיפה, אך הטיפול בו טרם נסתיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2142, של חבר הכנסת יאיר פרץ – גם הוא איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התשובה תועבר לפרוטוקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת י' פרץ שאל את השר לביטחון פנים ביום א' בסיוון התשס"א (23 במאי 2001): לאחרונה פרסם בד"ץ "נווה-ציון" על מפעל שזייף את חותמת הבד"ץ שלהם – רצ"ב המודעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדובר בהונאה הפוגעת בציבור שומרי הכשרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם תחקור המשטרה מקרה זה, והאם יועמדו העבריינים לדין? 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמה מקרים של זיופי כשרות נחקרו ובכמה מקרים הוגשו כתבי אישום בחמש השנים האחרונות?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גדעון עזרא: במשטרה לא התקבלה כל תלונה בנושא, ולפיכך לא נוהלה חקירה.

גדעון עזרא: ללא תלונה מפורטת שלפיה ניתן יהיה ללמוד על העדר כשרות או ביטולה – לא ניתן לפתוח בחקירה.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: הטיפול המשטרתי בעבירות של הונאה בכשרות מתבצע על-פי חוק איסור הונאה בכשרות, התשמ"ג–1983, ועל-פי סעיפים 418 ו-420 לחוק העונשין, התשל"ז–1977, הדן בעבירות של זיוף.

גדעון עזרא: בתאריך 1 במאי 1992 נכנסו לתוקפן תקנות העבירות המנהליות (קנס מינהלי – איסור הונאה בכשרות), התשנ"ב–1992, אשר קבעו כי עבירות לפי חוק איסור הונאה בכשרות הינן עבירות מינהליות.

גדעון עזרא: בעקבות זאת הונחו יחידות החקירה לגנוז תלונות בגין עבירות לפי החוק הנ"ל בהליך של אי-תביעה, בשל רשות אחרת המוסמכת על-פי דין לחקור בעבירה – משרד הדתות.

גדעון עזרא: לאחר זמן הנחה היועץ המשפטי לממשלה, כי יש להבחין בין מקרים שונים של הונאה בכשרות, ואין לגנוז באופן גורף כל תלונה בגין הונאה בכשרות.

גדעון עזרא: בעקבות זאת הוצאו הנחיות חדשות במשטרה ליחידות החקירה, ובהן נקבע כדלקמן: כל תלונה על-פי חוק איסור הונאה בכשרות, התשמ"ג–1983, תיגנז בהליך של אי-תביעה, בשל רשות אחרת המוסמכת על-פי דין לחקור – משרד הדתות.

גדעון עזרא: אולם, בכל מקרה של תלונה כנ"ל אשר בו מתעורר חשד כי לצורך הצגת מוצר מזון וכדומה ככשר נעשה שימוש בשמו של אדם ו/או מוסד, ללא רשות – כגון: על-ידי זיוף חתימה או חותמת על תעודת הכשר – תיחקר התלונה במסגרת המקובלת של חקירת חשדות לביצוע עבירות זיוף ומרמה, דהיינו על-פי הסעיפים הכלליים הדנים בזיוף ומרמה בחוק העונשין, כפי שצוין לעיל.

גדעון עזרא: לאור כל האמור לעיל הנתונים הסטטיסטיים הם כדלקמן: על-פי חוק איסור הונאה בכשרות, התשמ"ג–1983, נפתחו בשנים 2000-1996 38 תיקים, מהם נסגרו בהליך של אי-תביעה 21 תיקים, נפתחו תיקי חקירה פליליים ונסגרו מעילות שונות 11 תיקים, הועברו ליחידות התביעה לשם הכנת כתב אישום שני תיקים, הוגשו כתבי אישום בארבעה תיקים.

גדעון עזרא: בנוסף, כפי שתואר בפתיח, זיוף תעודות כשרות והכשרים נחקר על-פי עבירת הזיוף הכללית שבחוק העונשין.

גדעון עזרא: מדי שנה נפתחים אלפי תיקי חקירה בגין חשד לעבירות זיוף של מסמכים שונים, ולא ניתן לשלוף נתונים סטטיסטיים נפרדים בגין זיוף תעודות כשרות והכשרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2144, של חבר הכנסת מוסי רז, יואיל סגן השר לענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנושא הוא: צווי איסור פגישה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מ' רז שאל את השר לביטחון פנים ביום א' בסיוון התשס"א (23 במאי 2001): בנושא צווי איסור פגישה – רצוני לשאול: כמה צווי איסור פגישה עם עורך-דין הוציאה משטרת ישראל לגבי עצירים פליליים, וכמה לגבי עצירים ביטחוניים – לפי החוק הישראלי – בכל אחת משלוש השנים האחרונות?

גדעון עזרא: חבר הכנסת רז, המידע המבוקש בשאילתא מצוי בצורה גולמית באלפי תיקי חקירה.

גדעון עזרא: איתור ידני של הצווים המבוקשים מצריך בדיקה של אלפי תיקי חקירה אשר נפתחו בתקופות הזמן המבוקשות.

גדעון עזרא: בדיקה זו אינה אפשרית, שכן מדובר בהיקף רב מאוד של תיקים שחלקם פתוחים וחלקם נסגרו או נדונו.

גדעון עזרא: אגף החקירות של המשטרה ישקול איסוף נתונים בדבר איסור פגישה עם עורך-דין במסגרת המערכת הממוחשבת החדשה העתידה להיכנס לפעולה במשטרת ישראל.

גדעון עזרא: יש לציין בנוסף, כי בכל הנוגע לקבלת נתונים המתייחסים לחקירות שבהן "הממונה על החקירה" הינו גורם שב"כ, הפנייה צריכה להיות אל השב"כ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: כיוון שלא קיבלתי תשובה מלבד העובדה שאין תשובה, רציתי לשאול אם אולי תוכל להגיד לפחות באילו מקרים או על-פי אילו קריטריונים מוציאים צווים מהסוג הזה.

גדעון עזרא: אני יכול להגיד לך, על-פי ניסיוני בשב"כ דווקא, שבכל פעם שהיה חשש שפגישה עם עורך-הדין תפגע בחקירה, דחו את מועד הפגישה עם עורך-הדין למועד אחר.

גדעון עזרא: זה לא היה בסמכות החוקר להחליט, הוא היה צריך לבקש את זה מדרגים גבוהים והיתה בקרה מלאה על העניין הזה.

גדעון עזרא: לגבי קבלת המספרים, אני מציע לך שתפנה בשאילתא לראש הממשלה בעניין הזה; ודאי ייתנו לך תשובה מלאה – אם אצלם זה ממוחשב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן שר ביטחון הפנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2147, של חבר הכנסת יעקב ליצמן – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התשובה תועבר לפרוטוקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת י' ליצמן שאל את השר לביטחון פנים ביום א' בסיוון התשס"א (23 במאי 2001): בעיתונות פורסם, כי בבית-העלמין באשקלון נופצו 30 מצבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתוכן הידיעה עולה, כי מדובר לכאורה בפעולה קשה נוספת של "כת השטן".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם העובדות ידועות למשרדך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עושה המשטרה כדי למגר את החברות בכת זו?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גדעון עזרא: מדובר בניפוץ של 25 מצבות בבית-העלמין באשקלון.

גדעון עזרא: נחקרו כמה בני נוער שנודע כי שהו באזור בית-העלמין, אולם הם הכחישו כל קשר למעשים.

גדעון עזרא: בשלב זה לא אותרו חשודים במעשה, ולא ניתן כלל לקבוע שמדובר בפעולות של חברי "כת השטן" או הקשורות אליהם.

גדעון עזרא: החקירה נמשכת.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: חברות ב"כת השטן", אף שאינה מהווה עבירה פלילית, מטופלת על-ידי המשטרה הן במישור המודיעיני והן באיסוף ובמעקב גלויים, לאור תלונות המגיעות למשטרה ומזוהות עם מאפיינים דומים.

גדעון עזרא: פעילויות המזוהות עם מאפייני הכת, המהוות עבירה פלילית, מטופלות על-ידי המשטרה, תוך העמקת החקירה לבירור היקפי הפעילויות ובחינת התופעה.

גדעון עזרא: במסגרת ההכשרות שמקיים מדור נוער במחלקת החקירות במטה הארצי לחוקרי הנוער במשטרה, נערכות הרצאות בנושא כדי להקנות לעובדי הנוער כלים לאיתור ולזיהוי התופעה ביחידות השטח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2148, של חבר הכנסת עזמי בשארה, בעניין: ה"אוריינט האוס" ומשרדים אחרים במזרח-ירושלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יואיל סגן השר לענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ע' בשארה שאל את השר לביטחון פנים ביום א' בסיוון התשס"א (23 במאי 2001): ב-8 במאי 2001 פורסמה בעיתון "מעריב" ידיעה על כוונת המשרד לביטחון פנים לסגור את משרדי ה"אוריינט האוס" ומשרדים פלסטיניים במזרח-ירושלים, נוסף על ידיעות על כוונת משרדך לגרש 250 פלסטינים אל מחוץ לעיר ירושלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם מתוכננת סגירת המשרדים, ובאילו משרדים מדובר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הן הסיבות לקבלת החלטה זו? 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם נתקבלה החלטה לגרש 250 פלסטינים?

גדעון עזרא: 2-1.

גדעון עזרא: המשטרה וגורמי הביטחון השונים בוחנים בכל זמן את המודיעין המעודכן בנושא פעילות גורמי הרשות הפלסטינית בירושלים.

גדעון עזרא: מדיניות המשרד הינה לאסור כל פעילות מעין זו בירושלים.

גדעון עזרא: מובן שאינני יכול להתייחס מעל במה זו לנושאים מודיעיניים ומבצעיים, אולם החוק והסדר יישמרו וייאכפו על-פי המדיניות שציינתי לעיל.

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: המשטרה פועלת בשגרה לגירוש שוהים בלתי חוקיים בכל חלקי הארץ, על-פי החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני התייחסתי להודעה ספציפית שהתפרסמה בעיתון "מעריב" ב-8 במאי 2000, אדוני סגן השר, וביקשתי תשובה אם ההודעה הזאת – זה דבר שגרתי בשאילתא – אם מה שהתפרסם בעיתון הוא נכון או לא נכון.

עזמי בשארה: אז בעצם אתה לא אמרת שזה לא נכון, אתה לא הכחשת את מה שהופיע ב"מעריב" ב-8 במאי שנת 2000, זה דבר ראשון.

עזמי בשארה: דבר שני, אדוני היושב-ראש – רק הערה, חצי משפט – אתה פנית ואמרת עכשיו, שמה שקורה ליהודים ברמאללה, זה לא יקרה אצלנו.

עזמי בשארה: אתה סגן שר לביטחון פנים.

עזמי בשארה: לפני יומיים התנפלו אנשים על שני פועלים צעירים במדרחוב בירושלים, הפליאו בהם מכות עד שנזקקו לטיפול בבית-חולים – וזו לא הפעם הראשונה שמתקיפים פלסטינים ברחובות.

עזמי בשארה: אפילו פועל ערבי ממדינת ישראל כבר לא כל כך בטוח בחייו כשהוא הולך לעבודה בכמה ערים יהודיות בארץ הזאת.

עזמי בשארה: יש חברי כנסת אפילו שלא מרגישים בטוח.

עזמי בשארה: כסגן השר לביטחון פנים לפחות, אדוני – זה קרה רק לפני יומיים.

עזמי בשארה: רק לפני יומיים התקיפו פועלים ערבים ברחובות יהודיים בירושלים.

עזמי בשארה: תודה רבה.

גדעון עזרא: אני יכול להגיד לך, שבכל מקרה שמשטרת ישראל יודעת על מישהו שתוקף ערבי במקום כלשהו, כפי שהיה למשל בנתניה, משטרת ישראל מחפשת ועושה את כל המאמצים על מנת לעצור את האנשים שעושים מעשים מהמין הזה.

גדעון עזרא: אשר לידיעה שפורסמה בחודש מאי, כמדומני, עובדה היא שה"אוריינט האוס" לא נסגר אחרי הידיעה בעיתון.

גדעון עזרא: אם זה יהיה בעתיד – אנחנו את הדברים האלה איננו חושפים פומבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2219, של חבר הכנסת חיים דרוקמן – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התשובה תועבר לפרוטוקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ח' דרוקמן שאל את השר לביטחון פנים ביום ט"ו בסיוון התשס"א (6 ביוני 2001): מדי שנה ביום ירושלים באים אלפי צועדים בשערי העיר העתיקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השנה אסרה המשטרה את כניסתם דרך שער-הפרחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם מונעת משטרת ישראל מיהודים לבקר בבירתם באופן חופשי ביום חגה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כן – מדוע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם לא ניתן היה לאפשר זאת תחת אבטחה, כשם שנעשה הדבר ביתר המקומות בשנים עברו?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

גדעון עזרא: התשובה שלילית.

גדעון עזרא: אירועי יום ירושלים השנה כללו מכלול שלם של אירועים לאורך כל שעות היום.

גדעון עזרא: בין יתר האירועים התקיימה, בפרק זמן של כארבע שעות, צעדת "ריקוד הדגלים" שבה נטלו חלק כ-45,000 משתתפים לאורך מסלול ארוך.

גדעון עזרא: חלק הארי של המסלול עבר בסמטאות העיר העתיקה, שבהן כידוע משימת האבטחה קשה שבעתיים.

גדעון עזרא: משיקולי ביטחון ומשיקולים מבצעיים, מניעת חיכוך בין יהודים לערבים וריבוי משימות האבטחה שרבצו לפתחה של משטרת מחוז ירושלים ביום זה מצד אחד, ובשל מצוקת כוח-אדם מצד שני, החליט מפקד מחוז ירושלים שלא להתיר כניסה של צועדים דרך שער-הפרחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2220, גם כן של חבר הכנסת דרוקמן – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם זו תועבר לפרוטוקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ח' דרוקמן שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ב בסיוון התשס"א (13 ביוני 2001): הירי על שכונת גילה גובר, ולאחרונה נפצעו אזרחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תושבים מספרים על חרדה, העדר מיגון ושיבוש שגרת החיים; כתבה מצורפת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם יתוגברו סיורי המשטרה באזור?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אילו אמצעים נוספים תנקוט המשטרה לאבטחת תושבי האזור?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) עם תחילת תופעת הירי לעבר גילה תגברה המשטרה משמעותית את מערך כוחותיה באזור שכונת גילה.

גדעון עזרא: התגבור בא לידי ביטוי הן במצב רגיעה והן, ביתר שאת, עם קבלת התרעה על חשש לירי ובעת הירי עצמו.

גדעון עזרא: בשלב רגיעה, נמצאות דרך קבע בשכונת גילה שתי ניידות סיור: האחת במטרה להבטיח את שלומם של ילדי השכונה בצאתם לגנים ולבתי-הספר ובשובם, השנייה כדי לתת מענה מהיר ככל האפשר לקריאות האזרחים.

גדעון עזרא: בנוסף, בכל שעות היום פועלת במקום נקודת משטרה המאוישת על-ידי שני שוטרים קבועים במשרה מלאה.

גדעון עזרא: מטרת הנקודה להקל על תושבי השכונה ביצירת קשר עם המשטרה, להקנות ביטחון לתושבי השכונה ולפקח מקרוב על הנעשה בה.

גדעון עזרא: זאת נוסף על ניידות המשמר האזרחי המסיירות דרך קבע בכל ערב בשכונה.

גדעון עזרא: פרט לכך, בעת רגיעה, מסייר בשכונה בכל שעות היממה ג'יפ מוגן ירי של משמר הגבול ובו שלושה לוחמים, ומטרתו לתת סיוע ראשוני לתושבים שייקלעו למצוקה במקרה שיתבצע ירי לעבר השכונה.

גדעון עזרא: במצב התרעה על חשש לירי מעובה המערך הקיים ברגיעה בכוחות נוספים, הכוללים, בין השאר, שתי ניידות של אגף התנועה שחוסמות כבישים שיש פוטנציאל ירי לכיוונם, ג'יפ נוסף של משמר הגבול, ניידות משמר אזרחי נוספות מאזורים אחרים וניידות סיור נוספות לפי שיקול דעת המפקדים בשטח.

גדעון עזרא: בנוסף, נפתח חפ"ק משטרתי בשכונה המשותף למשטרה, לעירייה ולצבא, כדי לתאם בין הכוחות הנמצאים בשטח.

גדעון עזרא: מערך החקירות שולח חוקרים לשכונה כדי שיגיעו מבעוד מועד לכל נפש או רכוש שנפגעו ויחלו בהליך החקירתי מהר ככל האפשר.

גדעון עזרא: כל התהליך המשטרתי של הגשת התלונה, אומדן הנזקים והמצאת האישורים המתאימים מתבצע בבית התושבים.

גדעון עזרא: הטרחה שבהשגת הטפסים לצורך תיקון הנזקים נחסכת מהם.

גדעון עזרא: לסיכום, נכון להיום, המשטרה עושה את מירב המאמצים כדי להעניק ביטחון ושקט נפשי לתושבי השכונה וכדי להעניק את השירות הטוב והמהיר ביותר במקרים המצערים שבהם נגרמים נזקים לנפש או לרכוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2252, של חבר הכנסת עופר חוגי – גם זו תועבר לפרוטוקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ע' חוגי שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ב בסיוון התשס"א (13 ביוני 2001): לאחרונה שוב רוססו כתובות נאצה בבתי-הכנסת של חסידי ויז'ניץ, גור ו"דעת ותבונה" ובסמינר בית-יעקב בפתח-תקווה – רצ"ב פרסום בנושא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: האם המשטרה חוקרת את המקרים הללו?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בעיר פתח-תקווה קיימת לאחרונה תופעה של ריסוס כתובות נאצה ברחבי העיר על מבני ציבור, ובכללם בתי-כנסת.

גדעון עזרא: זה כמה חודשים חוקרת משטרת פתח-תקווה את התופעה.

גדעון עזרא: נעשו פעולות רבות – גלויות וסמויות – לאיתור העבריינים, אך עד כה לצערנו לא נשאו המאמצים פרי.

גדעון עזרא: משטרת פתח-תקווה, בסיוע גורמים ממרחב השרון ומהמטה הארצי, ממשיכה במאמציה לפענוח האירועים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2254, של חבר הכנסת יעקב ליצמן – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התשובה תועבר לפרוטוקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת י' ליצמן שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ב בסיוון התשס"א (13 ביוני 2001): למרות הממצאים החמורים שהועלו בדוח של ועדת הבדיקה שמונתה לחקור את הנעשה במכון לרפואה משפטית, עדיין לא נפתחה כל חקירה בנדון, לא נגד מי שעמד בראש המכון ולא נגד יתר חברי ההנהלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדוע לא נפתחה חקירה כלפי מי שעמד בראש המכון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יעשה משרדך כדי למצות את ההליכים עם כל מי שהוטחה עליו ביקורת בדוח?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

גדעון עזרא: דוח ועדת הבדיקה נשוא השאילתא נבחן בימים אלו על-ידי פרקליטת המדינה.

גדעון עזרא: משטרת ישראל ממתינה להנחיות פרקליטת המדינה באשר להמשך טיפולה בנושא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2268, של חבר הכנסת איוב קרא, בעניין: הקמת תחנות מש"קים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יואיל כבוד סגן השר לענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת א' קרא שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ב בסיוון התשס"א (13 ביוני 2001): לאחרונה הודיעה המשטרה על כוונתה לעודד הקמת תחנות מש"קים – מרכזי שיטור קהילתיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדוע ביישוב דליית-אל-כרמל, המונה כ-15,000 תושבים, אין תחנה כזאת? 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם נשקל להקים תחנת מש"ק בכל יישוב עם יותר מ-10,000 תושבים?

גדעון עזרא: חבר הכנסת קרא, משטרת ישראל מובילה תהליך של יישום קונספציית השיטור הקהילתי, שבמסגרתו מבוזרים שירותי המשטרה על-ידי הקמת מרכזי שיטור קהילתיים, כפי שאנחנו קוראים להם: מש"קים.

גדעון עזרא: במסגרת מהלך זה הוקמו 331 מש"קים ברחבי הארץ, מתוכם 39 במגזר הערבי.

גדעון עזרא: ממשלת ישראל התחייבה למתן תקציב ייחודי לטובת המגזר הערבי.

גדעון עזרא: המפתח להקמת מש"ק הינו 20,000 תושבים.

גדעון עזרא: עם זאת, מוקמים מרכזים כאלו גם במקומות עם פחות תושבים, כאשר הם נמצאים בריחוק מתחנת משטרה.

גדעון עזרא: ביישוב דליית אל-כרמל קיימת נקודת משטרה, עוד לפני יישום תהליכי השיטור הקהילתי.

גדעון עזרא: נקודת משטרה זו נותנת שירותי משטרה ליישובים דליית-אל-כרמל ועוספיה.

גדעון עזרא: בנוסף, יש ביישובים אלו בסיסי הפעלת מתנדבים.

גדעון עזרא: למשטרת ישראל תוכנית להקמת מש"קים נוספים ברחבי הארץ ובמגזר הערבי בפרט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת קרא, בבקשה.

איוב קרא: ידידי סגן השר לביטחון פנים, הייתי רוצה לשאול אותך: מאחר שאנחנו נמצאים במצב חירום, האנשים הללו שעושים "בטן-גב", מקבלים משכורת על חשבון הביטוח הלאומי, כמו שיוצאים למילואים או לאיזו עבודה שקשורה בביטחון המדינה, מדוע לא יצאו לשמונה שעות סיור וטיפול בפשיעה, כל אחד ביישובו שלו?

גדעון עזרא: חבר הכנסת קרא, לדעתי הקריאה שלך – ואני הפניתי קריאה, בקשה, לשר העבודה והרווחה לנצל את המובטלים בעלי הכישורים המתאימים במגזר הערבי לפחות לכסות נושא אחד שאיננו מכוסה היום, זה אבטחת מוסדות חינוך במגזר הערבי, למשל.

גדעון עזרא: יש קושי לגייס את האנשים האלה למשטרה, משום שבמשטרה הדרישות מכל אחד ואחד הן שונות, אבל אם וכאשר יימצאו בין המובטלים אנשים שמתאימים לגיוס למשטרה – בבקשה.

גדעון עזרא: חשבתי גם שיש משימות נוספות בביטחון הפנים, כמו מלחמה למניעת שרפות, או סיוע בתנועה.

גדעון עזרא: מדובר עכשיו על אנשים שחסרים במשמרות הזה"ב וכיוצא בזה, חיפוש אחר מטענים חשודים בצורה כזאת או אחרת – חשבתי שזו משימה ראויה.

גדעון עזרא: הפניתי בקשה לשר העבודה והרווחה, הוא לא ענה.

גדעון עזרא: לדעתי זה דבר חשוב וחיוני, ואני מסכים אתך לגמרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2269, של חבר הכנסת מוחמד ברכה, בעניין: חקירת מותו של תושב הכפר מוקיבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מ' ברכה שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ב בסיוון התשס"א (13 ביוני 2001): ב-31 במאי 2001 הגיעה המשטרה לכפר מוקיבלה בשעה 05:00, עצרה את מר בג"ז – שמו המלא מופיע במקור – והוציאה אותו מביתו כשראשו מכוסה בשק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כעבור כמה שעות הודיעה המשטרה לבני המשפחה שבנם התאבד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לטענת המשפחה, נמצאו על גופתו סימני התעללות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדוע נעצר הנ"ל? 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם קיים נוהל שלפיו מוציאים חשודים מבתיהם כשראשם מכוסה בשק? 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם חקרה המשטרה את נסיבות מותו, וכיצד הגיעה המשטרה למסקנה כי הנ"ל התאבד?

גדעון עזרא: 1.

גדעון עזרא: החשוד המצוין בשאילתא נעצר בחשד לגנבות כלי רכב על-פי צו מעצר שהוציא בית-משפט השלום בנצרת ביום 24 במאי 2001.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: השוטרים המעורבים מכחישים מכול וכול את הטענה כי ראשו של החשוד כוסה בשק.

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: בגין מותו של העצור מינה סגן מפקד המחוז הצפוני קצין בודק.

גדעון עזרא: טרם סוכמו הממצאים.

גדעון עזרא: כמו-כן נפתח תיק חקירת סיבות מוות בבית-משפט השלום בנצרת, אשר הורה על נתיחת הגופה.

גדעון עזרא: הליך משפטי-חקירתי זה אף הוא בעיצומו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אחרי האירוע ביקרתי בבית המשפחה וראיתי תמונות של המנוח לפני שנקבר, ובתמונות רואים בבירור סימני אלימות, לא התאבדות.

מוחמד ברכה: כל בר-דעת עם ראייה שטחית ביותר לא יכול שלא לראות זאת.

מוחמד ברכה: הם אומרים שלא היתה לו שום סיבה להתאבד.

מוחמד ברכה: מעבר לכך, היו סימני אלימות קשים מאוד על הגופה, ויש חשד סביר, לעניות דעתי, שהוא נהרג תחת מכות ועינויים בתחנת המשטרה.

גדעון עזרא: אדוני חבר הכנסת ברכה, אני יכול להמליץ בפניך שתפנה לסגן מפקד המחוז הצפוני ותבקש לתת עדות.

גדעון עזרא: כל אחד אחר שבקיא בנושא זה ויוכל לסייע צריך להגיש עדות ולומר מה ראה.

גדעון עזרא: אני חושב שכדאי לעשות זאת במקרה כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עצה טובה בהחלט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2270, של חבר הכנסת מיכאל קליינר, בעניין: שהייה לא חוקית של ערביי יש"ע בישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מ' קליינר שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ב בסיוון התשס"א (13 ביוני 2001): על רקע מידע על שהייה לא חוקית של תושבי יש"ע ערבים רבים ביישובים ערביים במדינת ישראל – רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה היא הערכת המשטרה לגבי מספר תושבי יש"ע השוהים דרך קבע ביישובים הלא-יהודיים בישראל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כיצד פועלת המשטרה למיגור תופעה בלתי חוקית זו? 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם בידי המשטרה מידע על מפגעים ששהו ביישובים ערביים בישראל לפני יציאתם לפיגוע?

גדעון עזרא: 1.

גדעון עזרא: בנושא קיימים פערי מידע ועל כן לא ניתן לקבוע במדויק את מספרם, אך ניתן להעריך כי מדובר בהיקף שבין אלפים לעשרות אלפים.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: המשטרה פועלת לאיתורם ולמעצרם של שוהים בלתי חוקיים, ולהחזרתם אל שטחי הרשות הפלסטינית.

גדעון עזרא: כמו-כן נפתחים נגדם תיקים פליליים.

גדעון עזרא: בנושא נערכים מבצעים מיוחדים וכן סיורים והצבת מחסומים, באופן שוטף.

גדעון עזרא: המשטרה פועלת גם לאיתור המעסיקים, המלינים, המסיעים והמסייעים לשב"חים.

גדעון עזרא: נפתחים נגדם תיקים פליליים ומוגשים כתבי אישום, בהליך שיפוט מהיר, לעתים מלווים בבקשות למעצר.

גדעון עזרא: הנושא כולו מוסדר הן בחוק והן בהנחיות פנימיות של המשטרה.

גדעון עזרא: יש לציין שבתיקון לחוק שהייה שלא כדין שנחקק לאחרונה ניתנה סמכות מינהלית לשוטר להשבית רכב של מעסיק החשוד בהסעת שב"חים ל-30 יום.

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: התשובה על שאלה זו נמצאת באחריות השב"כ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת קליינר, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להציג שאלה נוספת:

מיכאל קליינר: האם אין מקום להתמקד ולהגביר את הפעילות דווקא נגד הגורמים המסייעים, קרי, החברות המתווכות, החברות המביאות, החברות המשכירות וגם המעסיקים?

מיכאל קליינר: בסופו של דבר, אם המעסיקים לא ירצו להעסיק ולא תהיה להם עבודה, אולי יהיה הרבה פחות צורך לרדוף אחר אנשים.

מיכאל קליינר: שאלה שנייה באותו הקשר: האם אדוני סגן השר סבור, שהקמת רשות לאומית להגירה, כפי שקיימת בארצות-הברית, שתשלב סמכויות הן של המשטרה, הן של השב"כ והן של משרד הפנים, תוכל לתרום להגברת היעילות במאבק נגד התופעה הזאת, המסוכנת לא רק מבחינה פלילית אלא גם מבחינה לאומית?

גדעון עזרא: תשובתי לך היא, שראשית אתה צודק.

גדעון עזרא: צריך להפנות את עיקר המאמצים כלפי המעסיקים, כלפי המסיעים והמלינים.

גדעון עזרא: ואומנם כך זה נעשה.

גדעון עזרא: אם לא יהיו להם כל הדברים הללו, לא תהיה להם סיבה לבוא ארצה.

גדעון עזרא: אני רוצה להפנות את תשומת לבך לתופעה שהיתה לאחרונה, שאנשים נכנסו לארץ עם תעודות זהות מזויפות.

גדעון עזרא: הנושא נבדק במטרה לראות כיצד ניתן להתגבר על התופעה.

גדעון עזרא: לגבי רשות ההגירה, יש בהחלט בעיה במדינת ישראל בכל הנוגע להעסקת עובדים זרים מכל הארצות, הן באיתורם והן בטיפול בהם, והנושא מעסיק מאוד את השלטונות.

גדעון עזרא: אני יכול להגיד לך, שנעשים מאמצים לגרש מישראל את העובדים הזרים.

גדעון עזרא: אנחנו רחוקים מלהגיע לתוצאות רציניות, מסיבות כאלה ואחרות, לרבות בעיות משפטיות.

גדעון עזרא: אני לא בטוח שרשות הגירה תשפר את המצב, אם לא יהיו לה התקציבים וכוח-האדם הנדרש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השאילתא הבאה היא שאילתא שמספרה 2295, של חבר הכנסת נסים זאב, בעניין: עישון סמים בקרב תלמידים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני סגן השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נ' זאב שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ט בסיוון התשס"א (20 ביוני 2001): ב"מעריב" מיום ט"ז בסיוון התשס"א, 7 ביוני 2001, פורסם, כי עשרות תלמידים במבשרת-ציון נחקרו בחשד לעישון מריחואנה – רצ"ב הידיעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם נכונה הידיעה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה העלתה החקירה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכמה תלמידים מדובר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 4.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עושה המשטרה לביעור התופעה?

גדעון עזרא: 1.

גדעון עזרא: התשובה חיובית.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: החקירה העלתה מעורבותם של תלמידים רבים בעבירות של סחר בסמים, הדחת קטינים לסמים, אספקת סמים, החזקה ושימוש בסמים.

גדעון עזרא: מרביתן של עבירות הסחר בסמים בוצעו בשטח בית-הספר, כאשר השימוש בסם בוצע בהפסקות ולאחר שעות הלימודים.

גדעון עזרא: במרחק של 150 מ' מבית-הספר נתגלתה פינת עישון ובה נמצאו כלים לעישון מריחואנה.

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: נחקרו כ-30 קטינים בחשדות הנ"ל, מתוכם 14 קטינים הודו בעבירות של סחר בסמים, הדחת קטינים לסמים, החזקה ושימוש בסמים.

גדעון עזרא: צפויים להיחקר כ-20 תלמידים נוספים.

גדעון עזרא: 4.

גדעון עזרא: המשטרה פועלת כמפורט להלן: א.

גדעון עזרא: ביצוע פעולות מניעה, הכוללות הסברה והרצאות בבתי-ספר, השתתפות נציגי מחלק הנוער בסדנאות ובימי עיון, והשתתפות בוועדות שונות למניעת שימוש בסמים, כגון הוועדות בתחום עיריית ירושלים והרשות למלחמה בסמים; ב.

גדעון עזרא: ביצוע פקחנות נוער – סיורים באזורים שבהם נוהגים בני הנוער לבלות, חיפושים, הגברת נוכחות ופעילות סמויה באזורים מועדים; ג.

גדעון עזרא: שיתוף פעולה מלא עם מנהלי בתי-הספר, כדי שאלה ימצאו פתרונות חינוכיים לביעור התופעה.

גדעון עזרא: ברשותך, אני רוצה להוסיף: בשיחה שערכתי עם אנשים, שנדמה לי כי הם בקיאים בנושא, התברר לי כי הסיפור הזה מתחיל כבר בכיתה ז' של בית-הספר העממי, ולשם אנחנו צריכים לכוון את פעולות המניעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: קודם התייחסתי לכלל בני-הנוער בנוגע לאלימות, וכאן אני מתייחס לנושא הסמים.

נסים זאב: פנו אלי אנשי חינוך בטענה שלא נעשה מספיק כדי להרחיק את הסוחרים.

נסים זאב: הסוחרים מסתובבים באופן חופשי בבתי-הספר.

נסים זאב: תלמידים יוצאים בהפסקות או עם גמר הלימודים וקונים את הסמים האלה.

נסים זאב: אחר כך הם יוצאים בקבוצות, בהילולות משותפות.

נסים זאב: אני חושב שזוהי תופעה חמורה ביותר: המדינה הזאת הופכת להיות מדינה מסוממת.

גדעון עזרא: המשטרה, משרד החינוך וכל הגופים יעשו הכול כדי לאתר את הסוחרים, ובעיקר את אלה שמביאים את הסמים ארצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק רגע, אדוני סגן השר, חבר הכנסת גפני הגיש לי הסבר משכנע ויותר מסביר לסיבת היעדרותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תואיל בטובך להעלות את השאילתא שלו, שמספרה 1960, בעניין תלונה בגין הונאה והתחזות לאחר.

גדעון עזרא: בתנאי שלא ישאל אותי שאלה נוספת.

משה גפני: אם התשובה תהיה מספקת.

גדעון עזרא: (קורא את התשובה על שאילתא מס' 1960, ראה לעיל)

משה גפני: תודה רבה, אדוני סגן השר, אין לי שאלה נוספת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר, אדוני משוחרר מבחינת הנושא הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא – דיון משולב: מצב החקלאות במגזר הערבי – של חבר הכנסת מוחמד כנעאן; שביתת הבדואים מדרום הארץ בגין ההחלטה להעבירם ליישובי קבע – של חבר הכנסת טלב אלסאנע; התגברות הבנייה הבלתי-חוקית בכל חלקי הארץ, ובפרט במגזר הבדואי – של חבר הכנסת יגאל ביבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדיון הוא דיון משולב, כאמור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יפתח את הדיון המשולב חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, כפי שכולנו יודעים ואני מזכיר לכולם, הנוהג הוא שחבר כנסת שאיננו נוכח באולם בשעת הקריאה בשמו מאבד את זכותו להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר חבר הכנסת מוחמד כנעאן ישתתפו בדיון, אם יהיו נוכחים – אני מנצל את הזמן להזכיר לאחרים אם ירצו להשתתף – חברי הכנסת טלב אלסאנע, יגאל ביבי, מיכאל קליינר, אופיר פינס, משה גפני, לפי הסדר, אם הם יימצאו באולם.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, הדיון הזה נדחה מהשבוע שעבר לשבוע הזה על מנת ששר החקלאות יהיה נוכח וישיב על ההצעות.

מוחמד כנעאן: לא ייתכן שדחינו את הדיון מהשבוע שעבר להיום, בהתאם לבקשת הנשיאות, והיום אין שר, אין סגן שר.

מוחמד כנעאן: אתה היושב-ראש, אני מדבר, אחרי – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואין אחרים.

מוחמד כנעאן: אין מקשיבים אפילו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין שאתה רוצה שלא לקיים את הדיון אלא אם כן יהיה שר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם אני מבין נכון את הבקשה?

מוחמד כנעאן: נכון, אמת.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני גם רוצה לומר, שאנחנו מוחים על זלזול שר החקלאות בנושא הזה.

מוחמד כנעאן: זה השבוע השני, לא ייתכן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תן לי רק לעשות בירור קטן, ומייד אחזיר לכם תשובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני תיכף אודיע לכם אם יש שר עונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אין שר עונה, אני משאיר לכם את הזכות לבקש לקיים או לא לקיים את הדיון.

טלב אלסאנע: תזמין שר שיהיה נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מבררים את השאלות האלה במקום הנכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תואילו בטובכם להיאזר בסבלנות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למעשה, מדובר בדיון משולב בכמה נושאים, חבר הכנסת רביץ, אם אתה רוצה לדעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא רק חקלאות, זה גם שביתת הבדואים בדרום הארץ וזה גם התגברות הבנייה הבלתי-חוקית בכל חלקי הארץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלושה נושאים יש לנו, בדיון משולב.

סאלח טריף: אני כאן, כיוון שזה מעניין אותי.

סאלח טריף: אני אהיה כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה תהיה השר המייצג של הממשלה ותשתתף בדיון עד תומו.

סאלח טריף: לא, אני לא מתחייב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נקיים דיון בנוכחות שר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו הבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שתשמע חבר כנסת אחד ותלך גם כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו רוצים שר שגם יענה לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים ממשיכים לברר את העניין.

מוחמד כנעאן: אם חברי יסכימו, נזמין את אחד הסדרנים שישיב במקום שר החקלאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני משאיר לכם את הזכות לבקש לדחות את הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מוכן להמליץ בפני הנשיאות שהדיון יתקיים מחר, אם תרצו לדחות אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם תרצו להמשיך בדיון – אין שום בעיה, אפשר להמשיך בדיון, נמשיך לברר את עניין הגעתו של השר התורן, ובינתיים השר סאלח טריף, כפי שאמר, יוכל להשתתף בחלק מהדיון, לפחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש את התשובה שלכם.

נחום לנגנטל: אפשר לעשות דיון פעמיים.

נחום לנגנטל: פעם אחת היום ומחר לעשות – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מכירים את הנושא הזה, חבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדיון הזה נדחה מהשבוע שעבר מהסיבה האחת והיחידה, שלא היה שר שיענה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני עכשיו, שבוע לאחר מכן, ומאותה סיבה, מוכן לדחות את הדיון אם המשתתפים יבקשו, ומוכן לקיימו אם הם רוצים בכך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה תשובה מוסכמת – אתם יכולים להתייעץ, ותנו לי תשובה אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש פה שלושה משתתפים, שניים נמצאים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תסכימו על תשובה ותנו לי תשובה אחת.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, זה לא עניין של שר תורן כאן.

מוחמד כנעאן: עם כל הכבוד לשר סאלח טריף, שרוצה לשמוע אותנו, אנחנו רוצים שהשר שרוצה להשיב יהיה נוכח.

מוחמד כנעאן: זו הפעם השנייה שדוחים את הדיון כי רוצים משיב – מישהו שישיב על הדברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדברים ברורים, אני גם מסכים להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה תשובה: אתה רוצה לקיים את הדיון – נקיים אותו, אתה רוצה שנדחה – נדחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ביררנו את הנקודה הזאת בשבוע שעבר, ואנחנו יודעים שזו לא חובה, אם נקיים את הדיון, לענות היום, אבל היה מאוד רצוי, ובמיוחד בדיון כזה שנדחה בשבוע שעבר מסיבה – – –

סאלח טריף: אני פה, ואני מניח שהשר התורן אולי יגיע בינתיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מוכנים לקבל את נוכחותך, וברגע שיגיע שר מייצג – אין לי בעיה עם זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתחילים את הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן, ואחריך ישתתפו, אם יהיו נוכחים באולם, חברי הכנסת טלב אלסאנע, יגאל ביבי, מיכאל קליינר, אופיר פינס, ועוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרשימה ארוכה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני שוב מוחה בצורה החריפה ביותר על אי-נוכחותו של שר החקלאות שלום שמחון, שאמור לענות, זה השבוע השני.

מוחמד כנעאן: אני מקווה – ותרשום את זה לפניך, אדוני היושב-ראש – שהנושא הזה יטופל בנשיאות.

מוחמד כנעאן: לא ייתכן זלזול כזה בנושאים הקשורים למגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: זה נושא חשוב מאוד, שקשור לנושאים גדולים וחשובים מאוד במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: לא ייתכן זלזול כה קשה מצד ממשלת ישראל ומצד משרד החקלאות.

מוחמד כנעאן: אני פשוט מוחה על הזלזול הזה, ואני מקווה שהעניין אכן יטופל כמו שהובטח בשבוע שעבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המחאה במקומה, הדברים נרשמו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מצרף את קולי ואני נענה לבקשתך – אני מבקש שהנשיאות תדון בנושא הזה גם בישיבתה הקרובה, כפי שהיושב-ראש ימצא לנכון.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אנחנו דנים במשולב על שלושה נושאים שבמרכזם נושא החקלאות במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, החקלאות במגזר הערבי נראית כמו שנראית ממשלת ישראל ברגע הזה כאן במליאה.

מוחמד כנעאן: כי הממשלה הזאת והממשלה הקודמת לא עשו, לצערי, הרבה דברים שיכולים לקדם את מצבם של החקלאות ושל החקלאי במגזר הערבי, שמשנה לשנה הולך ומידרדר, הולך ונעשה יותר קשה.

מוחמד כנעאן: אופן המחיה של אותה שכבה חשובה במגזר הערבי הולך ונחלש כתוצאה ממדיניות לא ברורה, מחוסר מדיניות בתחום החקלאות במגזר הערבי.

נסים זאב: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

נסים זאב: – – –

מוחמד כנעאן: תאמין לי, חבר הכנסת זאב, לגבי הנושא הזה חשוב יותר מהמכבייה, חשוב יותר מהעיסוקים של השר, ואני לא יודע אם הוא עסוק בדברים חשובים יותר מאשר הנושא הזה.

מוחמד כנעאן: אני אומר לך במלוא האחריות, זו פשוט בושה וחרפה לממשלה הזאת.

מוחמד כנעאן: יש בה 28 שרים, וזה השבוע השני שאנחנו דוחים את הדיון בגלל שר החקלאות והוא לא מגיע לדיון הזה.

מוחמד כנעאן: זה מוכיח שהממשלה הזאת מזלזלת במגזר הערבי, מזלזלת בעמדה שלה במגזר הערבי, אין לה מדיניות בכל הנושאים, לרבות בנושא החקלאות.

מוחמד כנעאן: זאת הבעיה, על זה אנחנו דנים.

נסים זאב: השר טריף מייצג את הממשלה.

מוחמד כנעאן: עם כל הכבוד, השר טריף לא יענה בנושאים האלה.

מוחמד כנעאן: הוא מקשיב, זה נכון, אבל הוא לא עונה לנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבשר לך, חבר הכנסת כנעאן, שהשר טריף יבקש להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש בקשה והוא ישתתף בדיון.

מוחמד כנעאן: טוב.

מוחמד כנעאן: בכל אופן, אדוני היושב-ראש, הבעיה המרכזית שעומדת היום בפני החקלאים הערבים, ובמיוחד כשאנחנו דנים על הנושא הזה בדיוק בעונת החקלאות, בעונה הקשה ביותר, היא הירידה הדרסטית במכסות המים לחקלאות הערבית, מ-600 מ"ק לדונם ל-280 מ"ק לדונם, דבר שלא מאפשר לחקלאי להמשיך את עונת הקיץ.

מוחמד כנעאן: ומי כמוכם, אדוני היושב-ראש והשר סאלח טריף, יודעים, שהחקלאות היום, לצערי הרב, בלאו הכי אינה מפרנסת את המשפחות שמתבססות אך ורק על העבודה בחקלאות, ויש לנו הרבה כאלה.

מוחמד כנעאן: הטיפול לקוי, לא הוגן, חסר מצד הממשלה, פוגע בקיום חקלאות ראויה לשמה, לא מאפשר לחקלאים לנטוע היום זנים שונים ביישובים הערביים.

מוחמד כנעאן: בישיבה עם כבוד שר החקלאות, שהשתתפנו בה חברי חבר הכנסת תאופיק חטיב ואני, אמר השר שמשרד החקלאות החליט לתת השנה מכסות מים כמו בשנת 1998, אך, לצערי הרב, בפועל, בשיחות עם האחראים באגודות מים שונות, ואני נותן כדוגמה את אגודת אל-שאטי בכפר פורידיס – מכסת המים שלה היא 186,000 מ"ק, והוא נתן לה רק 111,900, הרבה פחות ממה שהם אמורים לקבל.

מוחמד כנעאן: על כן, נציבות המים הפסיקה את המים, ולכן היום החקלאים מחכים לנס משמים על מנת להמשיך את עונת הקיץ, לפחות עונה אחת שיוכלו לפרנס את המשפחות שלהם.

מוחמד כנעאן: מה עוד שאנחנו מדברים על יישובים פגועי אבטלה, כבוד השר סאלח טריף, והיישובים הערביים ממשיכים מחודש לחודש לתפוס את המקום הראשון, ולצערי הרב, שרים רבים בממשלת ישראל, ואני לא עושה שום הבדל בין שרי העבודה לבין שרי הליכוד, כולם דומים ביחס שלהם למגזר הערבי בכל הנושאים הקשורים לחיי היום-יום, ולא ראינו שום מדיניות או שום הצעה מסודרת של משרד זה או אחר.

מוחמד כנעאן: אנחנו שמענו כבר לפני שנה וחצי משר החקלאות הקודם, חיים אורון, שהמשרד אישר ליישובים הערביים לגדל עשר מכסות לול פיטום לכל המגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: לכל המגזר הערבי עשר מכסות – כשמדברים על רפתות, על דירים, על דברים כאלה שיכולים לאפשר בצורה כזאת או אחרת לחקלאים מסוימים להתפרנס מהסבה לענפים אחרים, לא רק מגידול מלפפונים וירקות וכו'.

מוחמד כנעאן: אם מדברים היום, אדוני היושב-ראש, על מכסות המים, מדברים על מכסות החממות, לפי הנתונים שקיבלתי אין יותר מ-2,000 דונם בכל המגזר הערבי בנושא החממות, שגם הוא נושא שיכול לעזור.

מוחמד כנעאן: אבל גם בתחום הזה אין שום תוספת, אין שום עזרה כמו שהיתה קודם לכן.

מוחמד כנעאן: מחירי הריסוס וההדברה עולים היום בצורה משמעותית מאוד.

מוחמד כנעאן: המחירים של יבולי החקלאות לא עולים בצורה דומה למחירים אלה, ועל כן לפעמים נוצר מצב שהחקלאי משלם מכיסו על מנת לגמור את העונה.

מוחמד כנעאן: אני חושב שהיום משרד החקלאות חייב לתת את התשובות המיידיות על מנת לקיים חקלאות מינימלית.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, רק לאחרונה – אני לא אומר שאני, חס וחלילה, בעד לרצוח רב בבקה-א-שרקיה – משום-מה הרבנות הראשית החליטה להחרים את כל המפעלים באזור המשולש, מפעלים שמקבלים את כל יבול המלפפונים מהצפון ומהמשולש.

מוחמד כנעאן: איך ייתכן דבר כזה?

מוחמד כנעאן: מה אשמתו של חקלאי פשוט, חקלאי מסכן?

מוחמד כנעאן: מה הוא יכול לעשות?

מוחמד כנעאן: הוא אשם ברצח?

מוחמד כנעאן: הוא תכנן את הרצח?

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, יש היום כ-2 מיליוני דונם חקלאות, שמתוכם רק 72,000 דונם במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: 2 מיליוני דונם בכלל בחקלאות, וכ-72,000 דונם במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: זאת אומרת, זה 3.7% מכלל האדמות המושקות במים.

מוחמד כנעאן: אם מתייחסים לכמות 72,000 דונם, לעומת 2 מיליונים, רואים את הפער העצום.

מוחמד כנעאן: וכשהיום אגודות מים פונות למשרד החקלאות על מנת להרחיב את השטח, להרחיב את מכסות המים למרות כל המצוקה הקיימת – והם לא אשמים, מצד אחד אין אזורי תעשייה, מצד שני יש אבטלה ומצד שלישי לא מגדילים את מכסות המים ולא מרחיבים את השטחים המושקים במים ביישובים הערביים.

מוחמד כנעאן: זה קרוב לשלוש שנים שהמצב הוא כמו שהוא.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, למצוקה הקשה נוסף גם הנושא של כביש חוצה-ישראל.

מוחמד כנעאן: ביום חמישי היינו ביחד, אדוני היושב-ראש, בישיבת ועדת המעקב בעיר טייבה ושמענו שם על המצב הקשה שנוצר לאחר שתושבים בטייבה ובטירה ובאזור הסכימו להחליף שטחים תמורת שטחים.

מוחמד כנעאן: מה מציעים להם?

מוחמד כנעאן: במקום שטחי חקלאות, במקום שטחי בנייה, מציעים להם שטחים במרחק של כ-10 קילומטרים מהיישובים שלהם.

מוחמד כנעאן: אז מצד אחד הורסים את השטח החקלאי, כי מפקיעים אותו, מצד שני לא מציעים להם במקום זה שטחי חקלאות באזור הקרוב ליישוב, שיוכלו להמשיך לגדל על השטחים האלה, ולא נותנים להם אותם תנאים.

מוחמד כנעאן: אני מניח גם, ולפי מיטב הבנתי ולפי האינפורמציה שקיבלנו, בצפון, אדוני היושב-ראש, הולכים להפקיע קרוב ל 22,000 דונם, מרביתם מאזור שפרעם צפונה – הכול אדמה חקלאית.

מוחמד כנעאן: אני מניח, שאם אכן התכנון הזה יעבור, לצערי הרב לא תישאר אדמה חקלאית, כי מעבר לכביש חוצה-ישראל השטח מיועד בעתיד הרחוק להפקעה, ואז היישובים הערביים, מרביתם – אם ניקח את ג'ת ואחרים – מרביתם יהיו כמו גטו.

מוחמד כנעאן: לא תהיה אפשרות לא לחקלאות, לא לתיעוש וגם לא ליישוב אותם צעירים שרוצים לבנות בתים בעתיד.

מוחמד כנעאן: לכן, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני קורא מעל הבמה הזאת לשר החקלאות, לממשלה, ליישם את החלטות הממשלה לגבי המגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: כבוד השר סאלח טריף, שעומד בראש ועדת השרים לענייני ערבים, לאחרונה שמענו ודיברנו על יישום החלטות הממשלה שלצערי הרב עד היום, מאז קום הממשלה הנוכחית, לא זזו.

מוחמד כנעאן: שום דבר לא זז.

מוחמד כנעאן: עם כל הרצון הטוב שלך – ואני לא מטיל בו ספק – שום דבר לא זז ביישום החלטות ממשלה, ואני יודע שהיתה ועדת משנה לוועדת השרים לענייני ערבים בנושא הנגב.

מוחמד כנעאן: גם הנושא הזה, כתוצאה ממאבקי כוחות בין שרים לבין משרדי ממשלה לבין מינהלת הבדואים בנגב, נתקע ועד היום הזה אנשים סובלים.

מוחמד כנעאן: ובאים כאן חברי כנסת מן הימין הקיצוני להשמיץ ולהטיף מוסר במקום לדבר עניינית על נושאי פנים שקשורים לחיי היום-יום שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש משפט מסיים.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, אני קורא מעל דוכן זה לשר החקלאות להבטיח קיום אמיתי של מתן מכסות המים שהיו בשנת 1998 עבור החקלאות ביישובים הערביים, ושיקבע בנושא הזה מדיניות ברורה, עם נציבות המים ועם "מקורות".

מוחמד כנעאן: לא ייתכן שכל יום האגודה הזאת סובלת, אגודה אחרת סובלת.

מוחמד כנעאן: שייתן ויאפשר לאותם יישובים חקלאיים ולאותם אנשים להשלים את עונת הקיץ בצורה מכובדת, שיוכלו לפרנס את המשפחות שלהם בצורה מכובדת, נאותה, ראויה, כמו בני-אדם.

מוחמד כנעאן: מי כמוך, אדוני היושב-ראש, יודע את הקשיים הרבים שנתקל בהם החקלאי הערבי בלי שום קשר לבעיות מסביב.

מוחמד כנעאן: לכן, לא ייתכן היום גם להכביד עליו בקיצוץ במכסות המים.

מוחמד כנעאן: אני גם קורא לשר החקלאות להגדיל ולהכפיל את המכסות ללולי פיטום, לרפתות ולדירים במגזר הערבי, על מנת שלאותם חקלאים או לאותם אנשים שרוצים לעבוד בענף הזה יהיה לאן לפנות, ושתהיה גם אפשרות לקבל אישורים.

מוחמד כנעאן: כי לא מספיק שנגיד עשר מכסות.

מוחמד כנעאן: עשר מכסות זה לא מספיק.

מוחמד כנעאן: לא ייתכן שנגיד רק עשר מכסות לכל המגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: אני קורא לשר החקלאות להכפיל את המכסות בכל הענפים האלה.

מוחמד כנעאן: עם זאת אני גם קורא לשר החקלאות להשתתף ולעזור לאגודות המים, לחקלאים במגזר הערבי דרך הרשויות המקומיות, בהגדלת השתתפות הממשלה, בהכנת דרכים בשטחים החוליים כדי לאפשר לאותם חקלאים לעבור הן בקיץ והן בחורף, לנהל את חייהם בצורה נאותה וגם לעבד את האדמה שלהם בצורה מכובדת, על מנת אכן להבטיח קיום נאות.

מוחמד כנעאן: אדוני השר, אנחנו מדברים היום על חיים מינימליים למשפחות שמתקשות היום – – – בגלל הסגר על השטחים.

מוחמד כנעאן: כי כל הזמן התבססו על כוח-אדם מהשטחים, מג'נין ומהאזור, והשנה לא אפשרו להכניס אותם בצורה שהיתה מקובלת עד היום, דבר שהקשה ואפילו הפחית ביותר מ-50% את השטחים שגידלו בהם ירקות ומלפפונים במגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מוחמד כנעאן: אני כולי תקווה שמשרד החקלאות אכן ייענה לתביעות החקלאים ובאמת בצורה כזאת אפשר יהיה לכסות על האבטלה במגזר הערבי במידה מסוימת.

מוחמד כנעאן: תודה, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד השר, שביקש להשתתף בדיון, יואיל נא לעלות ולומר את דבריו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד השר טריף, בבקשה.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת טלב אלסאנע, היות שהנושא שהועלה על-ידי חבר הכנסת כנעאן הוא נושא שונה מהנושא שלך, מן הראוי לענות לו בכמה דברים ולו בקיצור – על נושאים שהוא העלה, שידוע לי עליהם.

סאלח טריף: כידוע לכם, הוא העלה נושאים בעיקר בתחום משרד החקלאות, אבל היות שאני השר הממונה על העניינים האלה וידוע לי חלק מהנושאים שהוא העלה, חשבתי לומר כמה דברים בנושא הזה.

סאלח טריף: ראשית, אני חושב שאין חולקים על כך שהחקלאות הערבית סובלת גם היא מאפליה, חבר הכנסת כנעאן.

סאלח טריף: היא סובלת מאפליה במשך שנים רבות, לא רק מבחינת תקצוב ראוי או שוויוני לאגודות, למושבים, לקיבוצים, לאגודות ערביות, גם מבחינת מכסות המים.

סאלח טריף: אבל נדמה לי שכולם מסכימים כאן שזו לא השנה הטובה, ידידי הטוב מוחמד כנעאן, לדבר על מכסות מים.

סאלח טריף: מה לעשות?

סאלח טריף: ברשותך, אני אסביר – – –

מוחמד כנעאן: השר הבטיח – – –

סאלח טריף: אני יודע, אני יודע.

סאלח טריף: אני תיכף אגיד לך.

סאלח טריף: אני יודע שהוא ביקר בתמרה, ותיכף אני אומר את הדברים.

סאלח טריף: לכן, אי-אפשר לדבר השנה במושגים של הוספת מכסות מים.

סאלח טריף: אין מה לעשות.

מוחמד ברכה: הכול יחסי.

סאלח טריף: הכול יחסי.

סאלח טריף: כן.

סאלח טריף: תורת היחסיות.

סאלח טריף: אני אומר: השנה אין מה לדבר על תוספת מכסות בחקלאות.

סאלח טריף: במקרה אני חבר – – –

מוחמד ברכה: לא תוספת.

מוחמד ברכה: השוואה.

מוחמד ברכה: השוואת מכסות.

סאלח טריף: אז זאת תוספת.

סאלח טריף: אני חבר הקבינט החברתי-הכלכלי, בראשות ראש הממשלה, שהחליט לקבל שורה של החלטות, בין היתר על קיצוצים נרחבים ביותר במכסות המים.

סאלח טריף: לחקלאות, לשתייה, התפלת מי ים, פרויקטים לאומיים מיוחדים – אתם יודעים שיש מצוקה אמיתית, יש בהלה אמיתית לגבי המלחה או בעיות של זיהום המים במקומות רבים בגלל הדלדול העצום במים במדינה, לאור השנה השחונה שהיתה והשנים שקדמו לה, ומצב הכינרת ידוע לכול.

סאלח טריף: לכן, זו לא שנה של תוספת.

סאלח טריף: אני כן יכול לבשר לכם, ששר החקלאות הודיע לי, וגם הודיע לחקלאים בסיורו האחרון במגזר הערבי, בתמרה, נדמה לי, במקום שחבר הכנסת כנעאן גר ונמצא, שלא יהיה קיצוץ במכסות המים לחקלאים הערבים, בו בזמן שבאמת יש קיצוץ של עד 50% במכסות מים.

סאלח טריף: אני מודע לכך שאין מה לקצץ, כי יש מעט.

סאלח טריף: אתה מסכים אתי, אבל בכל זאת, למען האמת וההגינות – יש החלטה, ואני אבדוק אם ההחלטה הזאת התבצעה, שלא יהיה שום קיצוץ.

סאלח טריף: אני לא חושב, חבר הכנסת כנעאן – – – אם היושב-ראש ירשה.

מוחמד כנעאן: – – – לקיים את ההחלטה שלו.

סאלח טריף: אני מבקש ממך שתפנה אלי את הבעיה של האגודה הזאת באופן מיוחד ואני אבדוק את זה.

סאלח טריף: אני מבטיח שנבדוק כדי לקיים את ההחלטה שלא יהיה קיצוץ במכסות שהיו בשנה הקודמת, ולו מן הטעם שהשנה אי-אפשר להוסיף, אבל בוודאי לשמור על המעט הקיים לגבי אגודות שיתופיות במגזר הערבי.

סאלח טריף: זה דבר אחד.

סאלח טריף: אני בהחלט לא רוצה להשיב על כל הנושאים האחרים שחבר הכנסת כנעאן העלה בנושא משרד החקלאות, נושא של גידול עופות ולולים וכן הלאה, ומכסות לעניין הזה, אבל אני אעביר את הדברים לשר החקלאות ואני אדאג, חבר הכנסת כנעאן, ששר החקלאות ישיבך על הנושאים החשובים שהעלית כאן, ואני מקווה שיהיו על כך תשובות טובות.

סאלח טריף: אני רק רוצה להגיד לך לגבי מפעלי השימורים.

סאלח טריף: דרך אגב, מפעלי השימורים במשולש – והשתתף באותה ישיבה נציגי ועוזרי עדי עדאווי – הגיעו בסוף לסיכום בעניין הזה.

סאלח טריף: היתה שם בעיה מסוימת של חלק מעובדי השטחים שנמצאים במפעלים, ונציגי הרבנות פחדו שהם היו שותפים כאילו למה שהיה.

סאלח טריף: ולכן נמצא הסדר עם הרבנות, עם בעלי המפעלים, לשמירה מסוימת על אלה שבאים לעשות את ההשגחה של הרבנות, וזה התחיל לעבוד.

סאלח טריף: שני נושאים אחרים שהעלית, ואני רוצה להשיב עליהם בקצרה – האחד, נושא חוצה-ישראל.

סאלח טריף: אתה יודע שעסקתי בעניין הזה מיומי הראשון בממשלה, ראשית, כדי למנוע כניסה בכוח להכשיר את השטח לטובת הכביש, כל זמן שלא ישלימו את החילופין של הקרקע, כפי שהבטיחו וכפי שחתמו עם הממשלה; אני אדאג לזה שלא יהיה ביצוע עד שכל האנשים ביישובים טירה, טייבה, כפר-קאסם וכל היישובים האחרים – לא יהיו חילופין של מטר תמורת מטר, דונם תמורת דונם.

סאלח טריף: במקומות שאפשר לתת עליהם תשובה ואפשר לבצע חילופין, יש בעיה בין מה שהתושבים רוצים לבין מה שהמדינה יכולה לספק, או מינהל מקרקעי ישראל; חלק מהאדמות האלה נמצאות בתחומם של מושבים וקיבוצים קיימים שלא מוותרים עליהן, ואני מקווה שיימצא הסדר.

סאלח טריף: לחלק גדול, או ליותר ממחצית, כבר נמצא סידור, אני מקווה שלא יהיה שם שום דבר עד שהעניין יושלם וכל חקלאי יפוצה.

סאלח טריף: אני רק רוצה להזכיר לכולנו, שכביש זה כביש והוא לטובת כל אזרחי המדינה.

סאלח טריף: הוא משרת גם את היהודים, גם את הערבים, וככה צריך לראות את הדברים.

סאלח טריף: יש הבדל בין הפקעת אדמות לצורכי כבישים ולצורכי ציבור לבין הפקעת אדמות להתיישבות מסוימת.

סאלח טריף: על כן, כביש חוצה-ישראל הוא צורך לאומי, לטובת כולנו.

סאלח טריף: כיוון שהוא כביש אגרה והוחלט שיהיו חילופי אדמות, אני מאוד מקווה שיעלה בידי להשפיע לפני שיהיה יישום של עלייה לשטח ותחילת סלילת הכביש.

סאלח טריף: עניין אחרון שעלה כאן, אדוני היושב-ראש, וזה יישום החלטות הממשלה בנושא שהעלה חבר הכנסת כנעאן, התוכנית הרבעונית שמשמעותה 4 מיליארדי שקלים במשך ארבע שנים.

סאלח טריף: בימים האלה אני עמל קשות כדי להוציא לפועל את התוכנית הזאת.

סאלח טריף: הבטחת שר האוצר, במכתב שהפניתי אליו היום, שלאחר ביצוע הקיצוץ לטובת מערכת הביטחון – נדמה לי שזה אושר, חבר הכנסת ברכה, בתחילת השבוע או בשבוע שעבר – ההבטחה של שר האוצר אלי, בישיבה שהיתה בינינו ביום רביעי הקודם, ש-200 מיליון שקל מהרזרבה – – –

מוחמד ברכה: השר הודיע היום בוועדת הכספים, שהוא מעביר 200 מיליון שקל מהרזרבה.

מוחמד ברכה: אבל הוא התייחס לתקציב 2002.

סאלח טריף: לא, אני לא מתייחס ל-2002.

סאלח טריף: ב-2002 אני וכל השרים שיהיו בעד נדאג להצביע בעד הכנסת העניין הזה למסגרת התקציב, לא יעזור שום דבר.

סאלח טריף: אני מדבר על 2001, הסיכום ש-20 מיליון שקל, שכבר הועברו להקמת משטרות קהילתיות למשרד לביטחון פנים, נשארו 180 מיליון שקל, אלה יועברו – – –

מוחמד ברכה: יש עוד 200 הסטות לטובת – – –

סאלח טריף: סליחה, ההסטות בוצעו בדרך זאת שהיום יש תקנות שמבטיחות שהתקציבים האלה לא יכולים להינתן אלא למגזר הערבי.

סאלח טריף: זה בטוח.

מוחמד ברכה: מסרו לך פירוט?

סאלח טריף: כן, יש לי פירוט פר-משרד.

סאלח טריף: הפירוט הגדול ביותר, יש שם שלושה תקציבים גדולים, האחד, משרד התשתיות, קרוב ל-155 מיליון שקל, 75 מיליון זה על בסיס הרזרבה של האוצר, ו-85 מיליון שקל ממשרד התשתיות.

סאלח טריף: זה ה-MATCHING שצריך לבצע.

סאלח טריף: משרד לא פחות חשוב, משרד השיכון, השקעות בשכונות קיימות, בשכונות חדשות, בתשתיות לאותן שכונות, עוד 80 מיליון שקל, 50 מיליון מהמשרד ועוד 30 מיליון שקל MATCHING, ממשרד האוצר.

סאלח טריף: אני מאוד מקווה, שעד סוף החודש יעלה בידי להביא את משרד האוצר להעביר את הרזרבה כמו ששר האוצר הבטיח לי ולראש הממשלה.

סאלח טריף: אם זה לא יעלה, אביא זאת לממשלה.

מוחמד ברכה: אדוני השר, תרשום לפניך, שבכל זאת, גם אחרי ה-200 ועוד 200, עדיין חסרים 100 מיליון שקל.

סאלח טריף: אני מודע לזה.

סאלח טריף: תהיה בעיה לבצע את התקציב הזה בשנה הזאת, כי נותרו פחות משישה חודשים, חבר הכנסת ברכה.

סאלח טריף: דע לך, עד שהרשויות מתחילות להוציא מכרזים ולבצע עבודות, זה לוקח זמן.

סאלח טריף: אבל יש מעבר תקציבי משנה לשנה, ואתה יודע זאת.

סאלח טריף: מה שחשוב הוא להקצות את התקציב עכשיו, גם אם הוא לא יבוצע, לדאוג שיהיה מעבר לשנה הבאה.

סאלח טריף: מה שלא פחות חשוב, לדאוג שהתוכנית הזאת תיכנס למסגרת התקציבית בשנה הבאה, זו תהיה המלחמה שלי בתוך הממשלה על התקציב לשנת 2002.

סאלח טריף: לגבי נושא הבדואים, אני אתייחס לנושא כאשר חבר הכנסת טלב אלסאנע ידבר על העניין הזה באופן ספציפי ומרוכז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לשר סאלח טריף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואחריו – חברי הכנסת מיכאל קליינר, אופיר פינס-פז, משה גפני, חיים כץ, והרשימה עוד ארוכה.

יאיר פרץ: אל תדאג, כולם במכבייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, זה ברור.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד השר, בתחילת דברי אני רוצה למחות בחריפות על היחס המזלזל שמגלה הממשלה בכל מה שנוגע למגזר הערבי ולדיונים שמועלים בכנסת.

טלב אלסאנע: אני מוקיר ומעריך את הפעילות שעושה השר סאלח טריף.

נסים זאב: – – –

טלב אלסאנע: הוא התנדב, כבוד חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: מה זה התנדב, מה זה – תרומות?

טלב אלסאנע: אל תגן עליו, תודה רבה.

טלב אלסאנע: הוא התנדב לעלות ולענות, ואני מעריך את הנוכחות שלו, אבל הנושא של המגזר הערבי הוא לא רק עניין של האוכלוסייה הערבית, זה עניינה של הממשלה כולה, שצריכה להירתם, לקבל על עצמה את האחריות לבצע החלטות שהיא קיבלה בעצמה, ולכן שר החקלאות, שר התשתיות, שר הפנים, היו אמורים להיות כאן.

יאיר פרץ: חבר הכנסת אלסאנע, רק תציין את העובדה שיושב-ראש סיעת ש"ס עזב את כל עיסוקיו וגם את המכבייה על מנת לשמוע על מצוקות הערבים.

נסים זאב: מרוב שהנושא חשוב לנו – – –

טלב אלסאנע: חבר הכנסת נסים זאב, קראתי בעיתון על הפעילות והמומחיות שלך בתחומים רבים, טוב שתישאר בכנסת מאשר תתעסק בדברים אחרים.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת נסים זאב יושב כאן, כי הבטיח לטפל בערבים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, הנושא הזה חשוב מאוד, ולכן, חברי, חבר הכנסת תאופיק חטיב, זו לא הפעם הראשונה שאנחנו מבקשים לקיים דיון.

טלב אלסאנע: מה שקורה, כבוד היושב-ראש, ואתה כסגן יושב-ראש הכנסת כדאי שתביא זאת לתשומת לב הנשיאות, לא יכול להיות שנושאים שנוגעים לאוכלוסייה הערבית, תמיד מביאים אותם בסוף סדר-היום של המליאה.

טלב אלסאנע: שנית, לא דואגים שהנציגים הרלוונטיים של הממשלה ישתתפו בדיון.

טלב אלסאנע: לכן אני ממליץ להעביר את הפרוטוקול של הדיון גם לממשלה, גם לשרים וגם לנשיאות הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמענו את הדברים, הם נרשמו, אני גם מוסיף את קולי לדרישה שלך שאכן הדברים יירשמו ויובאו בפני מי שהזכרת.

טלב אלסאנע: אני מבין שהתשובה והסיכום יתקיימו בישיבה אחרת, אולי מחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה יכול לבקש, אני לא בטוח שנדחה את הסיכום.

טלב אלסאנע: הדיון יתקיים היום, הסיכום והתשובה יהיו ביום אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם קיימנו את הדיון, עדיף שנסכם ונסיים אותו היום; זה לא לטובת הנושא לסחוב אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני חבר הכנסת אלסאנע, זמנך תם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי משפט מסכם.

טלב אלסאנע: יש לי עשר דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה טועה, יש לך שלוש דקות, אתה רק משתתף.

טלב אלסאנע: לא, אני לא משתתף, יש לך טעות, תברר במזכירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שפותח יש לו עשר דקות, הוא פתח וקיבל מספיק זמן.

טלב אלסאנע: תקשיב לי, מדובר בשלושה נושאים ששילבו אותם יחד.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת מוחמד כנעאן העלה את הנושא שלו בעניין החקלאות, אני מעלה נושא אחר, וחבר הכנסת לנגנטל מעלה נושא שלישי.

טלב אלסאנע: כלומר, כל אחד מעלה נושא אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר הם שולבו, מבחינת התקנון הם הפכו לנושא אחד, רק אחד פותח, ואתה עכשיו משתתף בדיון כמו כל חבר כנסת אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבל על הזמן, תעביר מסר הגיוני.

טלב אלסאנע: אני רוצה להעביר את המחאה שלי, על מה אתה מדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את זה כבר עשית, יש לך משהו אחר לומר לנו?

טלב אלסאנע: תן לי להתחיל את הדיון, מה קרה לך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך שלוש שניות.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר, יש בעיה מאוד רצינית הקשורה לעניין של תוכניות המיתאר במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: אנחנו עדים לזה בכל היישובים הערביים, אם זה בסח'נין, בעין-מאהל, שהפכה לגטו, אם זה ברשויות המקומיות בכלל.

טלב אלסאנע: יש טעות, צריך לבדוק זאת, גברתי סגנית המזכיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה יכול להמשיך לדבר, תפאדל.

טלב אלסאנע: לדעתי, העניין של תוכניות המיתאר זו סוגיה לא תכנונית לחלוטין אלא סוגיה פוליטית ממדרגה ראשונה.

טלב אלסאנע: הכוונה היא למנוע את התפתחות היישובים והכפרים הערביים.

טלב אלסאנע: ללא תוכניות מיתאר אי-אפשר להקים אזורי תעשייה ואי-אפשר להקים מרכזים מסחריים.

טלב אלסאנע: יש יישובים ערביים שאין להם אפילו מקומות לבנות מוסדות ציבור כמו בתי-ספר.

טלב אלסאנע: הדבר חמור ביותר ביישובים הלא-מוכרים.

טלב אלסאנע: היישובים האלה היו קיימים עוד לפני קום המדינה.

טלב אלסאנע: לא מכירים ביישובים האלה לא משום שהם לא קיימים, אלא משום שיש החלטה פוליטית לא להכיר בהם.

טלב אלסאנע: התוצאה היא, שהיישובים קיימים, אבל התושבים סובלים עקב העדר הכרה בהם.

טלב אלסאנע: לאחרונה הודיע ראש הממשלה על נכונות להקים 30 יישובים קהילתיים בנגב.

טלב אלסאנע: היום הממשלה מחליטה להקים יישובים חדשים בחלוצה.

טלב אלסאנע: אתם חושבים שהולכים להכיר ביישובים הלא-מוכרים?

טלב אלסאנע: לא.

טלב אלסאנע: הסוגיה היא פוליטית, מקימים יישובים קהילתיים ליהודים, אבל היישובים הערביים הלא-מוכרים ימשיכו להיות לא-מוכרים.

טלב אלסאנע: לכן יש צורך בגיבוש מדיניות תכנונית שתיתן מענה לכל היישובים הערביים, תאפשר להם להתפתח, תאפשר להם מקורות תעסוקה ומקומות לתעשייה, וכן להכיר ביישובים הלא-מוכרים בנגב.

טלב אלסאנע: היום יש 36 יישובים לא-מוכרים ויש בהם 70,000 תושבים.

טלב אלסאנע: מנשלים את התושבים האלה מהזכויות הבסיסיות שלהם: מי שתייה, שירותי חינוך, שירותי בריאות.

טלב אלסאנע: בעצם מענישים את האזרחים.

טלב אלסאנע: למה?

טלב אלסאנע: כי הם מתגוררים ביישובים הלא-מוכרים.

טלב אלסאנע: מהכנסת צריכה לצאת הודעה, שלאחר 50 שנה על הממשלה לאמץ מדיניות אחראית ונכונה המבוססת על הכרה ביישובים האלה.

טלב אלסאנע: כמו-כן להפסיק לחלוטין את המדיניות של הריסת בתים.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שרק ביישובים הערביים תהיה מדיניות של הריסה, כי כאשר אנחנו מדברים על חוק תכנון ובנייה, החוק במגזר הערבי הופך להיות חוק של העדר תכנון והריסת בתים.

טלב אלסאנע: צריך גם לשלב את הנציגים של המגזר הערבי בכל גורמי התכנון, בוועדות המחוזיות ובמועצה הארצית לתכנון ובנייה.

טלב אלסאנע: דבר נוסף, צריך לגוון את צורת התעשייה והתעסוקה.

טלב אלסאנע: במגזר היהודי מי שרוצה יכול לחיות במושב חקלאי, מי שרוצה יכול לגור בקיבוץ, אבל במגזר הערבי יש צורה אחת של יישוב, אין מקורות תעסוקה והחקלאות היא חקלאות לא מפותחת, כמו שהזכיר חברי חבר הכנסת כנעאן.

טלב אלסאנע: אבל לא רק שאין חקלאות, גם אין תעשייה ואין מסחר ומפתחים כלכלת תלות, כך שהיישובים הערביים הופכים להיות אך ורק מקומות לינה שאין בהם תעסוקה.

טלב אלסאנע: אדוני השר, כידוע לך, בזמן ממשלתו של רבין הוכרו שמונה יישובים ערביים בצפון: אל-חוואלד, אל-עריאן, עין-רמיידה, עין-חוד ושאר היישובים.

טלב אלסאנע: עד היום אין תוכניות מיתאר כלליות ואין תוכניות מפורטות על מנת לאפשר לאנשים לקבל היתרי בנייה.

טלב אלסאנע: לאחרונה רצו להרוס מסגד באל-חוסניה.

טלב אלסאנע: לאן זה מוביל?

טלב אלסאנע: מה המגמה?

טלב אלסאנע: איזו תכלית זה משרת?

טלב אלסאנע: הדבר האחרון.

טלב אלסאנע: לאחרונה ביקרנו יחד בנגב ביישוב אל-קטמאט, אחד היישובים הלא-מוכרים; זו דוגמה ליישוב לא מוכר.

טלב אלסאנע: כפי שאמרתי, יש 36 יישובים לא-מוכרים, והם גם לא קיבלו הטבת מס עקב העדר הכרה.

טלב אלסאנע: אנחנו צריכים להכיר ביישובים האלה.

טלב אלסאנע: זה הפתרון לעניין של בניית בתים כדת וכדין.

טלב אלסאנע: כאשר יש הכרה, יש תוכניות מיתאר, ואנשים יכולים לקבל היתר בנייה.

טלב אלסאנע: ללא הכרה, זה רק יוביל לעימות.

טלב אלסאנע: אני מזהיר מכאן, שמדיניות ההריסה תוביל לעימות ולאלימות.

טלב אלסאנע: אף אחד לא יאפשר שיהרסו את הבית שלו, ואותו אדם שמתגורר בבית לא יהיה לבד, כולנו נהיה לצדו.

טלב אלסאנע: ההחלטה של הריסת בתים היא החלטה פוליטית, לא צודקת ולא נכונה, והגיע הזמן לשנות אותה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת מיכאל קליינר, אופיר פינס-פז, משה גפני, חיים כץ, יגאל ביבי, בנימין אלון, אחמד טיבי, עסאם מח'ול ועוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני עומד כאן עכשיו כשבחוץ שומעים בתקשורת את ההדים של הפיגוע, הפיצוץ שאירע בתחנת הרכבת בבנימינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היום?

נחום לנגנטל: עכשיו.

נחום לנגנטל: ברור שאשה אחת מצאה את מותה.

נחום לנגנטל: היא לא מצאה את מותה, אלא מישהו רצה להרוג אותה, לרצוח אותה.

נחום לנגנטל: אחת מתה ויש עוד שלושה פצועים קשה שעוד לא יודעים מה יהיה אתם; יש עוד פצועים קל.

נחום לנגנטל: הדבר נעשה בתחנת הרכבת בבנימינה, כשהמטרה היתה לפגוע ברכבת ישראל כשהיא תעבור שם, כדי שהפיגוע יהיה יותר מהותי, חס וחלילה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אני מוכרח לומר, שכאשר אתה בא לדון על סוגיית ערביי ישראל והבדואים, כשאתה שומע על הפיגועים – אני לא רוצה לומר חס וחלילה שיש קשר בין הדברים האלה ושצריך לעשות דין אחד ואמבטיה שלמה של כל הערבים במזרח התיכון, אבל כשאתה שומע דבר כזה, כאשר הלב כואב ודואב עם משפחות ההרוגים ועם משפחות הפצועים, זה קשה מאוד.

נחום לנגנטל: לדאבוננו, בחודשים האחרונים אנחנו מספידים וכואבים מעל דוכן זה.

נחום לנגנטל: אני מקווה שבעניין הזה אני מבטא את דעתם של כל החברים שנמצאים כרגע במליאה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, הסוגיה של החקלאות ובכלל הטיפול במגזר הערבי – אם כי אני לא אוהב את הביטוי "מגזר ערבי".

נחום לנגנטל: אני לא יודע מה זה מגזר ערבי, מה זה מגזר רוסי, מגזר דתי, מגזר חרדי.

נחום לנגנטל: פתאום מדינת ישראל היא פדרציה של מגזרים, ואני לא יודע מה זאת מדינת ישראל ומה היא החברה הישראלית בלי המגזרים הללו.

נחום לנגנטל: בכל אופן, צריך לומר כמה דברים ולדבר עליהם באמת.

נחום לנגנטל: אין ספק שמדינת ישראל לא מטפלת נכון בציבור הזה.

נחום לנגנטל: אין ספק שעשרות שנים אנחנו סובלים בכל פעם מטיפול לקוי וטיפול לא נכון.

נחום לנגנטל: מדינת ישראל צריכה לקבל החלטה אם היא רוצה לראות באזרחי מדינת ישראל אזרחים שווים פה, או שהיא לא רוצה.

נחום לנגנטל: אם היא לא רוצה בכך, שתמשיך לעשות מדיניות מפלה, שלא תתפלא שיש לנו צרות, שלא תתפלא על כך שאנשים כועסים עלינו, שגם לא תתפלא על כך שיש כאן אזרחים שלא נאמנים למדינה.

נחום לנגנטל: כי כאשר אתה מגדל דור אחר דור שכל הזמן מרגיש שהוא נדפק כי הוא מופלה לרעה, הרי בסופו של דבר אותו דור בא ואומר: אין לי שום לויאליות כלפי המערכת הזאת.

נחום לנגנטל: אני לא רוצה להתלהם כרגע, אבל מאידך גיסא גם ראשי הציבור הערבי לא תמיד מקלים את המלאכה בכל אותן התבטאיות שמעמידות בספק את הרצון ללויאליות כלפי המדינה.

נחום לנגנטל: כאשר יש משאבים שצריך להקצות והשמיכה קצרה, ואתה שואל את עצמך למי לתת את זה, ורואה התנהגות מסוימת של ראשי הציבור הערבי, אתה אומר: עם כל הכאב ועם כל זה שאני מרגיש שאני מפלה, אין לי חשק, או אין לי רצון לתת את המשאבים דווקא לשם.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אנחנו בכנסת צריכים לדעת, ממשלת ישראל צריכה לדעת, שאם היא רוצה לעשות דבר נכון, היא לא יכולה לעסוק רק בשוט, רק בהריסה, לבוא ולומר שהיא תהרוס עוד בית ועוד בית ועוד בנייה בלתי חוקית, ואחרי זה לומר: אני לא רואה פה תוצאה.

נחום לנגנטל: זו גישה לא נכונה.

נחום לנגנטל: החובה על השליט היא לדעת איך מצד אחד לתת את השוט למי שמפר חוק, מצד שני לתת פתרונות למי שצריך את הפתרונות.

נחום לנגנטל: הדבר הזה לא נעשה.

נחום לנגנטל: אני לא יודע מתי היתה בשנים האחרונות החלטת ממשלה על הקמת חמישה יישובים ערביים.

נחום לנגנטל: שיקצו לעניין הזה משאבים, ואני חושב שצריך לעשות לעניין הזה תוכנית רצינית, שתקיף את כל מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אלה הדברים שדיברנו עליהם קודם, אלא אם כן יש לך עוד מה לומר, דבר שלא הספקת להגיד מהדוכן.

טלב אלסאנע: אתה תגיד בשמי.

נחום לנגנטל: אני חושב, שאנחנו צריכים לעשות תכנון ארוך טווח לכל ערביי מדינת ישראל, לחשוב איך מיישבים אותם, איך יוצרים מצבים שבהם מקצים להם קרקעות.

נחום לנגנטל: תראו מה קרה ברמאללה.

נחום לנגנטל: כל עוד היה ברמאללה שלטון ישראלי באופן מלא, כולם בנו בתים צמודי קרקע.

נחום לנגנטל: רק יצא השלטון הישראלי, לפני כמה שנים – פתאום אתה רואה שהקרקעות מוגבלות, כי הם מבינים שקרקע זה משאב מוגבל, ולכן אתה רואה שם פתאום בתים גבוהים.

נחום לנגנטל: במגזר הערבי אתה לא רואה בנייה לגובה, אין שמונה ו-12 קומות בבנייה הערבית, בעוד ביישובים היהודיים במרכז הארץ יש בנייה לגובה.

נחום לנגנטל: למה שבעיר נצרת, במרכזה לא יהיו פאואר-סנטרס ענקיים, מרכזי מסחר שעליהם יש בנייה גבוהה?

נחום לנגנטל: כי כל התכנון הוא לקוי.

נחום לנגנטל: בשביל מה יש ראייה מערכתית, איך יבנו כבישים, איך יהיו השטחים הציבוריים, איך יהיו הבתים הגבוהים, איך מהנדל"ן יהיה גם כסף, כי אפשר לעשות מזה גם משאב – כל הדברים האלה לא קיימים.

נחום לנגנטל: הכול תלוי דבר בדבר, דבר בדבר, ויש לי הרגשה שמדינת ישראל, כמו בהרבה דברים, פועלת בשיטה של טלאי על טלאי.

נחום לנגנטל: אני חושב שצריך לעשות פה אחת ולתמיד איזו בדיקה מערכתית של כל התכנון האורבני של כל המגזרים הללו, על מנת שמדינת ישראל גם תוכל באמת להרוויח מזה, שתחזיות הקרקע יהיו כמו שצריך, שהתכנון יהיה כמו שצריך, שמערכת הביוב תעבוד, שמערכת המים תעבוד, שהחשמל יעבוד, שהתשתיות יעבדו, אז יהיו פחות תאונות דרכים, והכבישים יהיו יותר סבירים.

נחום לנגנטל: כל הדברים האלה, גם המדינה וגם האזרחים יכולים ליהנות מהם, אבל אני אומר את זה בייחוד – יושב פה גם השר, יושב פה גם איוב קרא, אני חושב שאחת הבושות שאני חשתי כשאמרתי מה דעתי הפוליטית – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא לסיים.

נחום לנגנטל: אני אסיים, אדוני היושב-ראש, בדוגמה בעניין הזה.

נחום לנגנטל: אחת הבושות הכי גדולות, כשהייתי פעיל עוד בראשית דרכי כראש הדור הצעיר במפד"ל, היה לנו סיור בכמה כפרים דרוזיים, ואני ראיתי שם אלופי-משנה שהכרתי בצבא, ביקרתי בבתיהם וראיתי שהם לא מחוברים לרשת הביוב והמים.

נחום לנגנטל: אמרתי לעצמי: איך אנחנו, כחברה, בכלל יכולים לסבול דבר כזה, שאנשים שמשרתים, נותנים את נפשם, אני יודע במקרה על משפחה שכולה, ממש, אין אזרחים יותר טובים למדינה – – –

תאופיק חטיב: מתי זה היה?

נחום לנגנטל: זה אותו דבר היום, זה לא התקדם בהרבה.

נחום לנגנטל: אני זוכר שבאתי אז לד"ר בורג המנוח, שהיה שר הפנים, ואמרתי לו: תשמע, אתה אחראי לתוכניות המיתאר, איך יכול להיות שלאף כפר אין תוכנית מיתאר?

נחום לנגנטל: הוא חייך את חיוכו המפורסם והידוע – ומה זה ילד צעיר בא לשגע לו את המוח אחרי שהמדינה נוהגת ככה 40 שנה?

נחום לנגנטל: זה כאילו אתה מנקה פה אבק משומש, או מי שמך לנקות את האבק?

נחום לנגנטל: לדאבוני, לא השתנה כלום, כמו שחבר הכנסת תאופיק חטיב אומר פה בקריאת ביניים, רומז לי, לא השתנה ב-20 השנים האחרונות, לדאבוני, באופן מהותי.

נחום לנגנטל: ולכן, אם מדינת ישראל באמת רוצה נאמנות ורוצה באמת – ואני לא התייאשתי מלבקש מאזרחי מדינת ישראל את הנאמנות למדינה שלנו – אם היא רוצה את זה, והיא רוצה באמת שתהיה פה חברה שלא מפלה ולא גורמת למצבים בתוכה שגם משחיתים את המידות שלנו, היא צריכה בעצמה ליזום את הדברים, על מנת שלפחות האפליה הזאת לא תיראה על פניה, ועם תוכנית יותר רצינית היא יכולה באמת למצוא מזור לאנשים שצריך למצוא להם מזור.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד השר רוצה להשתתף בדיון עוד פעם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מאשר זאת, בבקשה, בתנאי שהוא יענה לגופו של דבר.

קריאה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי אמר לכם שהוא רוצה לעזוב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא גם ימשיך להשתתף עד סוף הדיון.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת גוז'נסקי, מהמובילות כאן בחקיקה חברתית – היא מהטובות בין חברות הכנסת – היה ראוי שתשמע אולי כמה דברים שיש לי לומר ואולי היא תתייחס אליהם, דבר שיכול לסייע לי בתפקידי.

סאלח טריף: אני אומר לחברי הכנסת, אישית באמת מאוד שמחתי לשמוע את – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק שנייה, אדוני השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר השר תורם של המשתתפים בדיון הוא כדלקמן: חברי הכנסת קליינר, פינס-פז, גפני, כץ, לנגנטל, ביבי, סליחה, בנימין אלון, אחמד טיבי, עסאם מח'ול, מיכאל איתן, ויצמן שירי, תאופיק חטיב ועוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, הועלו כאן כמה נושאים חשובים מאוד.

סאלח טריף: פשוט אני מוכרח לומר, שהסוגיה של התכנון והבנייה בארץ היא סוגיה כל כך כאובה למגזר הערבי, בכלל הטיפול בכל מה שקשור למיעוטים בישראל, בראשם המגזר הערבי, הוא נושא כל כך כאוב, כל כך טעון, שאתה כבר לא יכול לשמוע חבר כנסת ערבי כאן בלי שהוא מביע את כאבו, ואז זה עובר את הגבול למלים כל כך קשות שאני לא מקבל אותן, אפילו לא פרלמנטריות.

סאלח טריף: אני, שמבין את הכאב ויודע אותו – ומעל הדוכן הזה אמרתי דברים רבים במשך עשר השנים שאני מכהן כחבר כנסת, יחד עם חברי חבר הכנסת דהאמשה, היושב-ראש, ולפניו גם איזה שתי קדנציות – אני יכול לומר לחבר הכנסת לנגנטל, שאני מאחל לו המון שנים של פעילות פרלמנטרית, שזה נושא כאוב משום שהמדינה הזניחה, לא טיפלה ולא ראתה בראייה ממלכתית נכונה את הדברים.

סאלח טריף: הרי כשאתה מדבר על בנייה לגובה, אני יכול להגיד לך, שלמשל בנצרת-עילית יש בנייה לגובה, אבל חלק מעידוד הבנייה לגובה בבנייה ציבורית, זה גם בנייה תקציבית, זה המדינה נתנה כדי לעודד אנשים לגור במעלות ובשלומי ובמקומות אחרים, נתנה להם הלוואת מקום ונתנה להם תמריצים.

סאלח טריף: המדינה לא עשתה שום דבר בעניין הזה במגזר הערבי.

סאלח טריף: זה הכאב.

סאלח טריף: לא רק זה: הבעיה היותר-גדולה עכשיו, כשאני בתפקידי כממונה על העניין הזה ואני בא לבדוק, אדוני היושב-ראש, מה עשו מאז החליטו החלטות בממשלה הקודמת על נושא תוכניות המיתאר שדיברת עליו, הרי לא עולה בדעתך שלכמעט כל היישובים, אולי בודדים מתוכם, יש תוכנית מיתאר עדכנית.

סאלח טריף: אתה שומע שר בממשלה אומר את הדברים; אני לא אומר בנימה של ביקורת אלא יותר בנימה של לנסות לבנות, לשנות משהו, והידיים האלה לא מצליחות תמיד לקדם דברים בדרך, בצורה ובמהירות שבה צריך לעשות את הדברים, משום שאתה לא יכול לבוא לבדואים להגיד להם: אני מוציא צווי הריסה, לא אאפשר לכם לבנות, מהצד השני אתה לא מניח לפתחם תוכנית איך יחיו, איפה ומה.

סאלח טריף: החליטו על חמישה יישובים, על שבעה יישובים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמונה בעצם.

סאלח טריף: שמונה.

סאלח טריף: לא, אני מדבר על אלה שקיימים.

סאלח טריף: החליטו על רהט כעיר, נתנו לרהט את האמצעים כמו שנתנו לכרמיאל?

סאלח טריף: חצי ממה שנתנו לכרמיאל?

סאלח טריף: עשירית ממה שנתנו לכרמיאל?

סאלח טריף: לא.

סאלח טריף: התשובה היא לא, וזה כואב; זה כואב, זה רע, זה לא טוב.

סאלח טריף: הראייה צריכה להיות שכשמתכננים.

סאלח טריף: אין רק אוכלוסייה אחת.

סאלח טריף: אי-אפשר לא לראות 20% מאוכלוסיית המדינה, צריך לראות את כולם באותה פרספקטיבה של פיתוח, של פיתוח כלכלי, של פיתוח אורבני, של פיתוח תשתיתי, ולהציע פתרונות.

סאלח טריף: וכולנו, כולנו כאיש אחד, כל הממשלות, גם הכנסת הזאת, שבמשך שנים עצמה עיניים מול חוסר הפיתוח שהביא עד 25% אבטלה – כל אדם רביעי מובטל, כל אדם שלישי ביישובים מסוימים; זה לא יכול להתקיים בחברה טובה, נאורה, דמוקרטית, הוגנת והגיונית.

סאלח טריף: על כן אני אומר את הדברים כאן, ואני רוצה להציע שורה של דברים מעשיים; אני מקווה מאוד.

סאלח טריף: היום היתה לי ישיבה על העניין שהוא העלה, על צווי ההריסה, ואני אומר לך, ואני אומר לחבר הכנסת טלב אלסאנע בהגינות: באווירה חיובית אפשר לפתור דברים, וגם באווירה של שיתוף פעולה.

סאלח טריף: אי-אפשר יותר לתת לבדואים לגור כל אחד ב"פיסטין" אחר.

סאלח טריף: נגמר העידן הזה.

סאלח טריף: כמו שבג'וליס או בגליל לא נוכל לגור – הבנים ובני הבנים – בבתים בודדים, כי אין יותר רזרבות של קרקע במדינה.

סאלח טריף: אין.

סאלח טריף: זו מדינה קטנה, וצריך לתכנן לעתיד, אבל אפשר למצוא את פתרון הביניים שאנחנו ננסה להציע אותו ולהביא אותו בשיתוף פעולה עם פרנסי הציבור.

סאלח טריף: המדינה צריכה להגיד, יחד עם הפתרון הזה, שהיא מקציבה תקציבים ומתכננת תוכנית ומיישמת אותה.

סאלח טריף: אבל זה גם המבחן שלנו כראשי הציבור לבוא, להילחם, לשתף פעולה ולדאוג שהדבר הזה יצא לפועל.

סאלח טריף: אני רוצה לסיים את דברי בהשתתפות המקדמית הזאת בדיון החשוב היום ולומר לחברי הכנסת שנמצאים כאן, שאני חושב שראוי שהעניינים האלה יעלו תמיד בכנסת ובכל מקום.

סאלח טריף: ואני מבטיח לכם שהם יעלו על שולחן הממשלה כל שבוע מחדש.

סאלח טריף: יש היום משימה לאומית להביא לפתרונות בשורה של נושאים חשובים, כלכליים, תעסוקתיים, אורבניים, בענייני תשתית, דיור – פתרונות לאוכלוסייה.

סאלח טריף: כשחבר הכנסת לנגנטל שואל למה לא תכננו חמישה יישובים חדשים למגזר הערבי, הוא פשוט לא יודע שלא רק שלא תכננו חדשים, אלא שאף אחד לא חשב על זה, וגם לא נתנו פתרון לקיימים.

סאלח טריף: לא ניתנו פתרונות – – –

מוחמד ברכה: אפשר ליישב ערבים בחלוצה.

סאלח טריף: חבר הכנסת ברכה, יש נושאים שראוי שנמקד בהם את הדיון באופן ענייני, לאו דווקא מתנגש או פולמוסי.

סאלח טריף: אני לא רוצה להיות פולמוסי, אני רוצה להיות בוויכוח בונה.

סאלח טריף: בוא ונעשה.

סאלח טריף: אתה חבר ועדת הכספים, אולי הוועדה מהחשובות ביותר בכנסת, בסדר, ואני ישבתי שם לפניך; אתה יודע שאפשר להשפיע.

סאלח טריף: אנחנו צריכים להשפיע בדרך הפרלמנטרית החוקית והדמוקרטית כדי להפנות משאבים ותקציבים, זו הדרך הראויה.

סאלח טריף: אני רוצה לגייס כמה שיותר חברי כנסת כדי לתמוך בעניין הזה.

סאלח טריף: המשימה שלנו תהיה הגדולה במשימות ב-2002 – שכל הדברים האלה ייכנסו למסגרת התקציב, גם התוכנית הרבעונית למגזר הערבי, גם תוכנית הפיתוח למגזר הבדואי בצפון וגם תוכנית חדשה שתושתת על פתרונות של יישוב הבדואים בדרום.

סאלח טריף: אלו הדברים העיקריים שצריך לעשות, בהתחשב בכך שיש 50 שנה של מצוקה ואפליה ומדיניות לא שוויונית.

תמר גוז'נסקי: אלה היו 50 שנה קונסטרוקטיביות.

תמר גוז'נסקי: זו בדיוק הגישה הקונסטרוקטיבית שלך.

תמר גוז'נסקי: 50 שנה ככה זה נראה.

תמר גוז'נסקי: מה כל כך קונסטרוקטיבי בזה שאין תקציבים?

סאלח טריף: חברת הכנסת גוז'נסקי, לא הבנתי על מה את מדברת.

סאלח טריף: אולי לא הבנת אותי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אני הבנתי נכון, היא רוצה לומר שלא די בדיבורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל הזמן היא שמעה את הדיבורים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם יש תקציבים לכסות את זה?

סאלח טריף: אני מקווה שיש לחברת הכנסת גוז'נסקי דיבורים אחרים, הצעות אחרות.

סאלח טריף: היא אולי יכולה להגיד לנו.

סאלח טריף: אני מכיר אותה, היא מצליחה להעביר הרבה חוקים חברתיים.

סאלח טריף: לא ראיתי אותה מצליחה להעביר חוק אחד לגבי האוכלוסייה הערבית.

תמר גוז'נסקי: נו, באמת.

סאלח טריף: נו, באמת.

סאלח טריף: אני מדבר בצניעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברת גוז'נסקי, זה יכול להיות דווקא שלא בהתרסה, אלא שלא ניתן להעביר את החוקים מהצד האחר.

סאלח טריף: לא, אני מנסה להסביר לה בדרכי הפשוטה – אני לא מתוחכם, חברת הכנסת גוז'נסקי – שנאומים מתלהמים לא מביאים לפתרונות.

סאלח טריף: את מדברת על קונסטרוקטיביות?

סאלח טריף: אני חושב שבדרך מאוד קונסטרוקטיבית פעלת במשך שנים בכנסת והצלחת בצורה כלשהי לחוקק חוקים חשובים.

סאלח טריף: אני רוצה בדרך האחרת לנסות ולהשפיע.

סאלח טריף: כמה אני יכול, אני לא יודע.

סאלח טריף: אינני מתיימר כאן לומר שאני מנסה להביא פתרונות מהירים.

סאלח טריף: אני מנסה להתוות דרך שאולי אני אשפיע.

סאלח טריף: יכול להיות שאני אתבדה, אבל זו הדרך שבינתיים אני מנסה ללכת בה, להשפיע וגם להביא מזור וסעד לאוכלוסייה כל כך חשובה לי ושצריכה להיות חשובה למדינה.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לשר סאלח טריף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני אקרא את שמותיהם של חברי הכנסת הנוכחים; קראתי כבר כמה פעמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים נוכח פה רק חבר הכנסת תאופיק חטיב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

האשם מחאמיד: יש עוד הרבה נואמים, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תסתכל כמה נמצאים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השאלה כמה נמצאים, לא כמה נואמים ברשימה.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, שורש הרע בכל הסוגיות הנדונות היום הוא בקונספציה.

תאופיק חטיב: למה אני מתכון?

תאופיק חטיב: הקונספציה שהשתרשה והתפתחה במדינת ישראל מאז קומה, אולי לפני כן, ועד היום, הסתכלה על האוכלוסייה הערבית אזרחי מדינת ישראל במשקפת הביטחונית בלבד.

תאופיק חטיב: כאן שורש הרע.

תאופיק חטיב: כאשר רצו למנות מורה או מנהל, היו צריכים איש שמתאם בין משרד החינוך לשירותי הביטחון שישב במשרד החינוך, והוא יהיה אחראי למינוי.

תאופיק חטיב: כאשר רצו לתמוך במינוי ראש מועצה בזמנו, לפני הכניסה לבחירות בצורה מסודרת, רצו שהאיש יהיה מקורב.

תאופיק חטיב: מכאן התחילה הבעיה.

תאופיק חטיב: תסתכלו על הנושא הזה אחרי שנות ה-60, ה-70, ה-80, ואפילו במערכות הבחירות של שנות ה-90.

תאופיק חטיב: מפלגת העבודה, המפלגה של המרכז והשמאל שבאה כדי להביא שלום, מה שהיום מוגדר אנשי השמאל, השמאל של השלום וכו', כאשר הוזכרה האוכלוסייה הערבית בתשדיריה, היא דיברה על הבעיה הדמוגרפית.

תאופיק חטיב: היא לא דיברה על הבעיה האזרחית, אלא על הטיפול באוכלוסייה הערבית, הבעיה של ערביי ישראל, בעיית אזרחי ישראל הערבים, הבעיה הדמוגרפית.

תאופיק חטיב: תמיד בקונטקסט של בעיה.

תאופיק חטיב: אף פעם לא בקונטקסט של אזרחים שצריכים פתרון לבעיה, אלא איך לטפל בבעיה.

תאופיק חטיב: כאשר עשו תוכנית מיתאר ארצית, האוכלוסייה הערבית, עריה וכפריה נעלמו מאותו תכנון לטווח בינוני או לטווח ארוך.

תאופיק חטיב: האוכלוסייה הערבית נעלמה לגמרי.

תאופיק חטיב: אם בכלל היה אזכור, היה אזכור של איך מטפלים בבעיה של הערבים.

תאופיק חטיב: בבעיה.

תאופיק חטיב: זאת אומרת, תמיד הערבים היוו בעיה בעיני הממסד הישראלי.

תאופיק חטיב: אם כך היו הדברים, לאילו תוצאות מצפים?

תאופיק חטיב: בדיוק בהתאם.

תאופיק חטיב: בדיוק.

תאופיק חטיב: גם היום ועדת החוץ והביטחון דנה בבעיה הדמוגרפית.

תאופיק חטיב: כאשר ראש הוועדה רצה לייפות קצת את הדברים הוא אמר: לא בדיוק הבעיה הדמוגרפית של הערבים אזרחי מדינת ישראל אלא בכלל מערבית לנהר הירדן.

תאופיק חטיב: כלומר, זה כולל.

תאופיק חטיב: כולל גם הגדה ואזרחי מדינת ישראל הערבים.

תאופיק חטיב: ואני שואל: האם מדינת ישראל יודעת מה היא רוצה?

תאופיק חטיב: אם היא רוצה פתרון למה שקרוי הבעיה הדמוגרפית, אז שתיתן פתרון – מדינה פלסטינית בגדה ובעזה, והנה היא נפטרת מ-70% מסך כל האוכלוסייה הערבית ונשארים רק אזרחי מדינת ישראל.

תאופיק חטיב: גם את זה לא רוצים.

תאופיק חטיב: מה רוצים לעשות?

תאופיק חטיב: רוצים אותם בפנים אבל בחוץ – כמו שאומרים: ללכת עם ולהרגיש בלי.

תאופיק חטיב: זה מצב מסובך כזה, שאני מתקשה להבין אותו.

תאופיק חטיב: לא רוצים את הערבים בפנים, כי הם יהוו איום על כל האוכלוסייה בבחירות דמוקרטיות ויש סכנה לשלטון, שאולי תהיה להם השפעה גם על ההחלטות וכו'.

תאופיק חטיב: לכן אי-אפשר לתת להם אזרחות.

תאופיק חטיב: מה כן?

תאופיק חטיב: בפנים לא רוצים אותם, אז בחוץ.

תאופיק חטיב: אבל גם בחוץ לא, כי זו תהיה הגדרה של מדינה כזאת או אחרת.

תאופיק חטיב: גם לא.

תאופיק חטיב: אז מה כן?

תאופיק חטיב: אותה קונספציה שלא הצליחה לטפל בסוגיה של אזרחי מדינת ישראל הערבים, אותה קונספציה פועלת בסכסוך הכולל במזרח התיכון עד עצם היום הזה, וכאן שורש הרע.

תאופיק חטיב: לא נכנסתי לתוכניות מיתאר, לחקלאות, לבינוי, לנגב, לחינוך.

תאופיק חטיב: לא נכנסתי לזה, כי אני חושב שבכלל התפיסה מוטעית, ולכן לא מצליחים להיכנס למיקרו.

תאופיק חטיב: כי במקרו לא תופסים את זה נכון, אז איך אפשר לפתור את הבעיות?

תאופיק חטיב: אני חושב שצריך קודם כול לטפל בסוגיה באופן כולל ואחר כך אפשר להיכנס לפרטים.

תאופיק חטיב: האם יש לממשלה כוונה לטפל בסוגיה מהיסוד או לא? זו השאלה.

תאופיק חטיב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת חטיב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה – חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – מי שנמצא באולם ורשום ברשימת המשתתפים בדיון.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושא שעלה לדיון הוא חשוב ביותר, והוא חשוב לחברה כולה.

תמר גוז'נסקי: זה דיון שאסור שיהיה סקטוריאלי, אסור שיהיה כאילו רק של חברי הכנסת הערבים שמדברים על הבעיות של האוכלוסייה הערבית, כי הבעיות של האוכלוסייה הערבית הן חלק בלתי נפרד מהחברה הישראלית בכלל, מהדמוקרטיה הישראלית בכלל ומכל ההבנה שלנו של זכויות אדם וזכויות אזרח.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לרכז את דברי בנושא בעיות הבדואים בנגב שהועלו פה במסגרת הדיון.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להביא כדוגמה דווקא את תחום הילדים.

תמר גוז'נסקי: מעבר לשאלה אילו יישובים ואיך הם קמו ולמה הם קמו, אנחנו מדברים על זכויות ילדים.

תמר גוז'נסקי: כשאנחנו מדברים על זכויות ילדים, יש עוולות שאתה פשוט עומד המום.

תמר גוז'נסקי: במשך 50 שנה לא ראו בכלל את הילדים של הערבים הבדואים בנגב כראויים לגני-ילדים.

תמר גוז'נסקי: בכל המדינה פיתחו גני-ילדים, פה ושם גם באוכלוסייה הערבית, אבל ילדי הבדואים בדרום היו מחוץ לתחום.

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, אנחנו מדברים על דורות ודורות של ילדים שלא ניתנה להם בכלל ההזדמנות.

תמר גוז'נסקי: זו היתה גם פגיעה בזכויות, אבל גם גזלה, שוד לאור היום, כי כל ילד שהולך לגן מקבל סובסידיה ממשלתית, ומאחר שמדובר במשפחות מצוקה בדרך כלל, הסובסידיה, גם בתנאים שלא היה חוק חינוך חינם, היתה גבוהה יחסית.

תמר גוז'נסקי: כל מיני יישובי עימות וכן הלאה קיבלו הנחה עד 90% משכר הלימוד.

תמר גוז'נסקי: לפי החישובים שלי, מהילדים הערבים בארץ נגזלו לפחות מיליארד שקל כתוצאה מכך שלא הונהג החוק הזה.

תמר גוז'נסקי: עכשיו סוף-סוף הונהג החוק והוחלט שהיישובים הבדואיים בדרום הם במסגרת האשכול הראשון והשני, הם עניים מאוד וצריך לתת להם גנים.

תמר גוז'נסקי: לכן, למשל, עיר כמו רהט, העיר הזאת צריכה כ-110 גנים, בפועל פתחו 25 גנים, ואיפה עוד 80 גנים, 85 גנים?

תמר גוז'נסקי: למשל, בשנה הנוכחית לא פתחו שום גן נוסף.

תמר גוז'נסקי: כל גן זה 35 ילדים, תבינו על מה אנחנו מדברים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על ילדים ששוללים מהם גנים היום וגם בשנה הבאה, כי אף אחד לא בנה גן, וכנראה גם בשנה אחריה.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני רוצה לומר כאן לשר שאיננו, לשר סאלח טריף: אין לנו יכולת להשפיע יותר טוב מאשר באמצעות חוקים אוניברסליים, חוקים שמגדירים את הזכויות של כולם, כמו חוק חינוך חינם מגיל שלוש.

תמר גוז'נסקי: אבל גם כשיש חוק האפליה נמשכת, כי התקציבים לא מוזרמים, הבניינים לא נבנים, הגננות לא מוכשרות וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: הנושא השני שאני רוצה לדבר עליו בקיצור עוסק באמת בשאלה של הבנייה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו לא אוהבים להשתמש בביטויים קשים, והשר סאלח טריף הציע לנו להשתדל להיות קונסטרוקטיביים ולא להתלהם.

תמר גוז'נסקי: אבל אני רוצה לומר במלוא האחריות, שמה שנעשה בנגב במשך שנים, אי-אפשר לקרוא לו אלא טיהור אתני; כי מה שקורה, שבפועל מזיזים אוכלוסייה שמשתייכת ללאום אחד, לעדה מסוימת, כדי להושיב במקומם מישהו אחר.

תמר גוז'נסקי: העובדה היא שבעשרות השנים האחרונות הוקמו בנגב יישובים יהודיים ונדחקו רגליהם של התושבים הבדואים.

תמר גוז'נסקי: העובדה היא שגם עכשיו, הממשלה הזאת יצאה בקריאה ליזמים יהודים להקים חוות בנגב.

תמר גוז'נסקי: מה זו חווה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חוות של יחידים.

תמר גוז'נסקי: כן, חוות של יחידים.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, משפחה אחת שתקבל מאות דונמים, אולי יותר, וזה בזמן שלא מוכנים להכיר בזכותה של שום קבוצה באוכלוסייה הבדואית, שום יישוב לא-מוכר, להפוך ליישוב חקלאי.

תמר גוז'נסקי: ואנחנו מדברים על אנשים שבאופן מסורתי עסקו בחקלאות – אז להם אומרים: לא.

תמר גוז'נסקי: תבינו איך זה קורה.

תמר גוז'נסקי: מקימים את החווה של היחיד הזה, הוא מגדל שם צאן או קקטוסים, לא חשוב מה שהוא מגדל – מי עובד?

תמר גוז'נסקי: מי עובד באותה חווה?

תמר גוז'נסקי: אותם אנשים שנושלו.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, אותם אנשים שנושלו יכולים לחזור ולעבוד בחקלאות, אבל לא בחקלאות שלהם.

תמר גוז'נסקי: הם לא יכולים להיות חקלאים בזכות עצמם, הם לא יכולים לגדל חיטה בזכות עצמם – הם יכולים לעבוד בשדה של מישהו אחר, הם יכולים לעבוד בחווה של מישהו אחר.

תמר גוז'נסקי: התפיסה הזאת היא תפיסה גזענית קשה ביותר, ומי שיש לו אשליה שהממשלה הנוכחית החליפה את הגישה הזאת ויש לה גישה פתוחה, אני חושבת שהוא חי באיזה עולם דמיוני.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהממשלה הזאת יותר מממשלות קודמות נגועה בגזענות, ודי למי שלא משוכנע בזה שיקרא ב"דברי הכנסת", בפרוטוקול של הכנסת, איך השיב היום השר דני נוה על הצעות האי-אמון.

תמר גוז'נסקי: התשובה של השר דני נוה בשם הממשלה, לא בשם דעתו הפרטית, היתה דוגמה לגזענות, לגישה מתנשאת, לגישה מפלה כלפי האוכלוסייה הערבית וכלפי הנציגים הערבים בכנסת.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת ג'וזנסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל מהמקום שבו סיימה חברת הכנסת גוז'נסקי.

מוחמד ברכה: היום, בתחילתם של הדיונים, העלינו הצעת אי-אמון בנושא הריסת הבתים וסכנת ההחרפה של מדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית, וגם בנושאים שקשורים לעם הפלסטיני וההסלמה נגדו.

מוחמד ברכה: והשר נוה, בשם הממשלה, בחר להגיד כל דבר, למעט מה שמתייחס לדברים ולטענות הקשות שהועלו כאן, שהתבססו על מספרים רשמיים של המדינה, ובעיקר על דוח מבקר המדינה.

מוחמד ברכה: היות שדני נוה לא יכול היה להכחיש את קיומה של הבעיה, במקום לענות על העובדות ועל המציאות העגומה הוא בחר להתלהם והוא בחר להסית ולהשתלח ולפברק עימות על-ידי הטחת האשמות קשות, שהן בעלות אופי גזעני.

מוחמד ברכה: אם המדינה מתנהלת בצורה כזאת, ולמרבה הצער בעידן של הממשלה הזאת היא מתנהלת כך, מתנהלת על בסיס של חוסר הקשבה מוחלט לשום דבר אחר, מתנהלת על בסיס של הכחשה של המצוקות, אני חושב שהדמוקרטיה הישראלית מידרדרת לכיוונים מאוד מסוכנים ומאוד מחרידים, שלא ייעצרו בהתנכלות לערבים ולנציגיהם או לשמאל ולנציגיו.

מוחמד ברכה: ואם המגמה הזאת תימשך, לא ירחק היום שכת ימנית פאשיסטית תשתלט על החיים, תשתלט על השיח החברתי והפוליטי במדינת ישראל.

נסים זאב: ניתן לך להשתלט עלינו.

מוחמד ברכה: ואז אני חושב שרבים מאוד בחברה הישראלית, ערבים ויהודים, יגידו: איפה היינו, איך שתקנו ולאן הידרדרנו.

מוחמד ברכה: המצוקות של האוכלוסייה הערבית, שעומדות על הפרק, הן מצוקות שמדברות בעד עצמן.

מוחמד ברכה: כשיש הריסת בתים ויש התנגדות להריסת בתים, אומרים: ההתנגדות היא ביטוי של קיצוניות, אבל אף אחד לא מתייחס לעצם העניין שנהרס בית.

מוחמד ברכה: כשהאבטלה ממריאה לשחקים בקרב האוכלוסייה הערבית ואנשים ממורמרים ואנשים מתוסכלים, אומרים: מאיפה הקיצוניות הזאת באה, ואף אחד לא מחפש את השורש שעומד מולו, לידו.

מוחמד ברכה: כשיש הפקעת קרקעות, כשיש מערכת חינוך שמידרדרת, כי השירותים המוניציפליים על פי תהום, אנשים באים ושואלים: למה יש התמרמרות, ומעמידים פני תם, כאילו שזה נפל מהשמים.

מוחמד ברכה: רבותי, יש לומר בבהירות: שוויון זכויות הוא לא רק אינטרס של האוכלוסייה הערבית, הוא לא רק ערך על מנת לבסס את הערכים הדמוקרטיים בתוך מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: הוא אינטרס של הרוב, כי רוב שחי בקרבו מיעוט של כ-20% – מיעוט מוקצה, מנודה, מודחק, מותקף – הוא לא רוב שיכול לחיות בשקט.

מוחמד ברכה: הוא לא יכול לקנות את השקט.

מוחמד ברכה: הוא לא יכול לקנות – – –

רחמים מלול: אדוני צריך עוד זמן?

רחמים מלול: אם אדוני צריך – אני אוסיף לו עוד.

מוחמד ברכה: מתי שתגיד – אני אגיד משפט סיום.

רחמים מלול: אז אם אפשר לסכם.

מוחמד ברכה: בסדר, אדוני.

מוחמד ברכה: לכן, הדיבורים על דמוגרפיה הם דיבורים – אני אומר לך – הם יכולים להיות מתאימים לכל חברה בעולם למעט החברה היהודית, למעט העם היהודי.

מוחמד ברכה: לא ייתכן שהקורבן של אחד הפשעים הנוראים של ההיסטוריה ייצר לעצמו קורבן אחר ללא שום רגישות לסבלו.

מוחמד ברכה: אני בכל המקרה – גם אם הרוב יתעשת וגם אם לא יתעשת, גם אם הממשלה הזאת תתעשת וגם אם לא תתעשת – אני יכול להרגיע את כלל אזרחי המדינה ואת הציבור הערבי, שמי שחולם חלומות של עקירה וחלומות של הדחקה, הוא ייכשל בסוף, כי האוכלוסייה הערבית אין לה שום כוונה להתייחס לעצמה כאל אפיזודה, כאל אירוע ארעי, כאל משהו שחולף.

מוחמד ברכה: אנחנו לא רק חיים במקום הזה, אלא המקום הזה גם חי בנו.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: אני מודה לחבר הכנסת ברכה.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת שטייניץ, בן-מנחם, כץ, בשארה וכו'.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, לעתים אפשר להשתאות איך אפשר שאדם בתפקיד ממלכתי, שר בממשלת ישראל, שמייצג את הממשלה, עומד כאן ליד הדוכן ועונה באופן רשמי על הצעות אי-אמון בצורה שכל כולה היא התעלמות מהנושאים לגופם ונתינת יד למסע של הסתה וגזענות שראוי לכל גינוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לעניין הזה רק הסבר אחד, ואנחנו רואים את זה כמגמה מתפשטת בבית הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע שלפעמים יש דברים כואבים ואני יודע שיש דברים שהם במחלוקת ואני יודע שלא חייבים להסכים למה שאני אומר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל יש עובדות יסוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש דברים שלא ניתן להכחישם, אלא אם כן מתכחשים לאמת עצמה ומתכחשים לכבוד שלנו ולמחויבות שלנו לדבר אמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה שבמדיניות של הממשלה, כפי שהנושאים הועלו היום בהצעות האי-אמון, יש מה לבקר – זאת עובדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה שהמדיניות הזאת הורסת בתים – אלה הן עובדות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה שהמדיניות הזאת מתעלמת מהמגזר הערבי ומזכויותיו במשך 53 שנים עד הרגע הזה – אלה הן עובדות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לקום במקום זה ולהגיד שחברי הכנסת הערבים – אגב, יש פה דבר שהפך למין מושג כאילו מובן מאליו, כל חבר כנסת שמדבר או מעלה בעיה או נושא, מייד: חברי הכנסת הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שעצם הדיבור וההכללה בצורה כזאת יש בהם יותר מגרעין של גזענות, אדוני היושב-ראש, ואני חושב שזה לא לטובת כולנו שככה הדברים יתחלקו – הם לא לטובת חברי הכנסת הערבים, אבל הם ודאי לא לטובתה של המדינה כולה, ושל הבית הזה, שבסופו של דבר איננו רוצה להיות או להיקרא או להיראות כבית שמחולק בין שני עמים, בין שני לאומים בצורה הגזענית הגרועה ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולכן, אני הייתי קורא לחברי הכנסת – אתה יודע מה, היושב-ראש, אני קורא לכולם, בלי הבדל, לכל חברי הכנסת שהעניין הזה פשה בהם והנגיעה הזאת שלטה בהם, פשוט לתפוס שכל ולחשוב במחשבה שנייה לאן מוליכים את הבית ולאן מוליכים את המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדברים הרבה יותר חשובים מאשר סתם לומר, ניגחנו ועשינו והתפארנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש מאחורי המעשים האלה ומאחורי ההתנגחויות האלה דברים הרבה יותר חשובים, שיש לדון בהם ולחשוב עליהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ועכשיו, ברשותך, בשניות ספורות אני אסכם את עיקר הדברים בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום, רבותי המאזינים, נושא הדיון היום הוא האפליה במגזר הערבי מבחינת מדיניות משרד החקלאות ומדיניות משרד השיכון והרס הבתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וכבר הציגו חברי לפני את הנושא הזה בפרוטרוט, והיו הצעות להסרת האמון בממשלה בגלל מדיניותה כלפי המגזר הערבי ומדיניותה כלפי תהליך השלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ומצער שניתנו תשובות על הצעות האי-אמון האלה באופן שאינו הוגן וצודק, שעולה ממנו ריח של העדפה חברתית ואפילו גזענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא מתקבל על הדעת, ששר יעמוד וייצג ממשלה וכל מה שהוא רשמי במדינה זו, ועל במה זו יתקוף אישית את חברי הכנסת הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והנושא איננו נוגע להתקפה בין אנשים – – –)

נסים זאב: אדוני היושב-ראש – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, סליחה.

רחמים מלול: חבר הכנסת זאב, רציתי להעיר הערה.

רחמים מלול: אתה רואה שחבר הכנסת נסים זאב מחייך כל הזמן.

רחמים מלול: אתה יודע מדוע?

רחמים מלול: הוא לא יכול עכשיו לקרוא קריאות ביניים, אז זה פתרון טוב למנוע קריאות ביניים ומהומות במליאה – לדבר בערבית כל הזמן.

נסים זאב: אמרתי לו שהדיון יהיה ברמאללה והוא לא הסכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, תמיד לחפש את הסיבה העמוקה יותר, אנחנו מחפשים את הסיבות העמוקות יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקרה הזה, הסיבה העמוקה זה חבר כנסת כנעאן ולא זה דווקא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רואה את שניהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: אמרתי, רבותי המאזינים, שלא יכול להיות שרמת הדיון בעניינים אלה, שחשיבותם רבה ביותר ורצינית, תרד לרמת מאבק בין אנשים, שעולה ממנו ריח של גזענות ושל הסתה גזענית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדבר חשוב בהרבה וחשוב יותר משיתנהל הדיון בו בדרך זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וקראתי לכל החברים, בלי להזכיר את שמותיהם, שיעיינו בנושא ויתייחסו אליו ברצינות מלאה, כיוון שהנושא חשוב בהרבה מעצם המאבק בין אנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת דהאמשה.

רחמים מלול: חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח.

רחמים מלול: חברי הכנסת בן-מנחם, כץ, בשארה, אורלב, מילוא, כהן, מחאמיד, וילן, מקסים לוי.

קריאה: מחאמיד נמצא.

רחמים מלול: חבר הכנסת האשם מחאמיד, אדוני מוותר, אני מבין.

האשם מחאמיד: לא קראת.

האשם מחאמיד: עברת.

רחמים מלול: כשקראתי היית בחוץ.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

רחמים מלול: עם כל הכבוד, אפילו תקבל תוספת זמן מהיושב-ראש שיחליף אותי.

רחמים מלול: אני נדיב על חשבונו.

האשם מחאמיד: זה פיצוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך שלוש דקות, כפי שכל האחרים קיבלו.

האשם מחאמיד: איפה העקביות?

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר משפט פתיחה: הנוסחה הזאת, כאילו כל מה שטוב לאוכלוסייה הערבית רע ליהודים – צריך פשוט מאוד למחוק את זה מן העולם, מן הלקסיקון שלנו, של הבית הזה, של הרוב בבית הזה, כי מה שטוב לאוכלוסייה הערבית טוב למדינת ישראל וליחסים בין יהודים לערבים, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: לכן, כאשר באים ומדברים על תוכניות מיתאר, אני חושב שזה דבר שלא יסולח, זה דבר שאי-אפשר לסבול אותו.

האשם מחאמיד: ואכן, אמרתי את זה בנאום קודם, מדוע בעצם אין תוכניות מיתאר, מדוע לא דואגים.

האשם מחאמיד: להיפך, מתכננים איך לא לתכנן את הערים והיישובים שלנו, כי אנחנו סכנה – ככה דיברו היום בוועדת החוץ והביטחון, שאני החרמתי היום, כי כזאת הכותרת: הבעיה הדמוגרפית במדינת ישראל, ולא רק – גם בגדה וברצועה, וזה כולל אותנו בגליל, במשולש, בנגב וכו'.

האשם מחאמיד: אז אל מי אנחנו פונים?

האשם מחאמיד: לאותם אנשים שחושבים שאנחנו פצצות מתקתקות?

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, תרשה לי אולי לעבור לנושא שהוא לא פחות כאוב – הוא יותר כאוב.

האשם מחאמיד: אני הגשתי, אדוני היושב-ראש, הצעה דחופה בעניין של אותם ארבעה בחורים שנספו בתאונת דרכים כואבת, וההצעה נדחתה.

האשם מחאמיד: אני אקשר בין הדברים.

האשם מחאמיד: אני מדבר לא רק על בניינים – על תשתיות, על כבישים.

האשם מחאמיד: אותו כביש שעובר מטייבה דרך קלנסואה, דרך בקה-אל-ע'רביה עד כביש ואדי-עארה, דרך מענית, ברקאי וכו' – הכביש הזה הוא לא כביש.

האשם מחאמיד: עובדים שם למעלה משנה, ועדיין לא סיימו.

האשם מחאמיד: ומה קורה?

האשם מחאמיד: מה שקורה, אדוני היושב-ראש, הוא שיש קווים לבנים ישנים וקו כתום חדש.

האשם מחאמיד: הנהג שעובר שם לא יודע לאיזה קו להתייחס.

האשם מחאמיד: זה גורם לתאונות.

האשם מחאמיד: מכאן, אדוני היושב-ראש, אני חייב לשלוח, אני בטוח גם בשמך ובשם כולנו, תנחומים.

האשם מחאמיד: אני שולח תנחומים גם בשם מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדברים רציניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש להיות שותף לתנחומים שחבר הכנסת מחאמיד שולח למשפחות ההרוגים.

האשם מחאמיד: אותם בני משפחת ג'בארין, תושבי מושירפה, אשר נספו ביום חמישי האחרון ליד קיבוץ מענית, ליד גבעת-חביבה, והם האחים מזהר מוחמד ג'בארין, בן 23, ואחמד מוחמד ג'בארין, בן 13, ובני הדודים שלהם עבד-אלבאסט מוחמד, בן 23, ומוהנד סעיד, בן 13, כולם ממשפחת ג'בארין.

האשם מחאמיד: אלה האנשים שנספו, ולא יהיה להם עוד יום הולדת בעתיד.

האשם מחאמיד: לכן אנחנו שולחים להם תנחומים בשם הבית ומאחלים למשפחות שתוכלנה לשאת את הכאב הזה.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת אבשלום וילן, מקסים לוי, אברהם הירשזון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא – בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאמור, רק חברי הכנסת הנוכחים יוכלו להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת חוסניה ג'בארה, אברהם יחזקאל, שאול יהלום, צבי הנדל, זאב בוים, קולט אביטל ועוד.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לדיון שמתקיים היום יש משמעות עליונה, מאחר שממשלות ישראל דיברו על שוויון במשך למעלה מ-50 שנה, אך לצערי הרב שום דבר לא נעשה.

איוב קרא: נושא הבדואים גם בדרום וגם בצפון הוא נושא קרדינלי.

איוב קרא: כל ממשלה הבטיחה הבטחות בוקר וערב, אבל שום דבר לא נעשה.

איוב קרא: להזכירכם, בממשלת נתניהו היתה החלטת ממשלה והבטחה לחלק ליישובי הבדואים בצפון 614 מיליון שקל.

איוב קרא: כאשר באתי לשר שוחט בממשלה הקודמת, שאלתי מה עם ההחלטה הזאת.

איוב קרא: אמרו לי, אין כסף.

איוב קרא: כאשר הלכנו לוועדת הכספים לפני שבועות מספר, התברר לנו שהכסף נמצא.

איוב קרא: שאלנו, למה העלימו אותו עד היום הזה, ואף אחד לא יכול היה לתת לנו את התשובה, אבל גם לא נתנו לנו להבין מתי הכסף יכול להגיע.

איוב קרא: מדובר בציבור מאוד מיוחד, ציבור מאוד לויאלי, המשרת את המדינה, נאמן למדינה ולחוקיה, ולא מחפש פרובוקציות פוליטיות או אחרות.

איוב קרא: אלה אנשים שאפשר להתגאות בהם.

איוב קרא: עד כמה אפשר להתל בציבור הזה?

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, רק ביום שבת באו אלי מהכפר מע'אר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם שם יש הריסת בתים?

איוב קרא: רוצים להרוס להם בתים.

איוב קרא: שאלתי למה.

איוב קרא: הרי לידם מושב כלנית, שעלה על הקרקע רק לפני כמה שנים, בעוד הכפר מע'אר קיים עשרות בשנים.

איוב קרא: גרים בו חיילים משוחררים, אנשים שנותנים את כל מה שהם יכולים למען המדינה, ובאים להרוס להם בתים.

איוב קרא: תהיתי אם מישהו בממשלה יודע מה משמעות העניין.

איוב קרא: הרי אלה קרקעות של סבתא וסבא של סבא של אלה שבנו.

איוב קרא: הם לא עשו זאת בהתגנבות יחידים.

איוב קרא: הם ראו שנבנים בתים במקומות הללו.

איוב קרא: מה רוצים מהאנשים האלה אשר חוזרים משירות צבאי?

איוב קרא: איך הם יבנו את בתיהם?

איוב קרא: איך הם יתפתחו?

איוב קרא: נסים זאב, אני אומר לך, שאם זה היה קורה למישהו בירושלים, לאחר שחזר משירות בצה"ל, הוא היה מקיים שביתת רעב מול משרד ראש הממשלה עד שהיה מקבל את מה שהוא צריך.

איוב קרא: איך אפשר להרוס בית של אדם ששירת שלוש שנים בצה"ל?

איוב קרא: אני כבר לא מזכיר את זה שצריך לדאוג לכולם, אבל כאשר מדובר באדם ששירת בצה"ל שלוש שנים, כיצד אפשר שלא יהיה לו איפה לבנות, כיצד ייתכן שלא יקצו לו כלל קרקעות, ואם מקצים – הקרקעות כל כך יקרות, שחייל משוחרר אינו יכול לעמוד בתשלום.

איוב קרא: אי-אפשר להמשיך במצב הזה.

איוב קרא: אי-אפשר לדבר על שוויון ומצד שני לא לתת לאנשים דברים אלמנטריים כמו תעסוקה, חינוך, בריאות ורווחה.

איוב קרא: אי-אפשר להמשיך כאשר תמיד התשובה היא שצריך לאשר תוכניות, ומצד שני לא מאשרים את תוכניות המיתאר.

איוב קרא: סתם מורחים כל יום את האנשים הללו, בעוד ביישובים חדשים, שרק עתה עלו על הקרקע, יש ביוב, מים ואפילו מפעלים.

איוב קרא: עד כמה אפשר להמשיך לסבול?

איוב קרא: זוהי סוגיה שמביישת את מדינת ישראל.

איוב קרא: אם אני מתבייש במשהו, הרי זה בכך שחייל ששירת בצה"ל חוזר הביתה ואינו יכול לקבל את הדברים האלמנטריים האלה.

איוב קרא: הוא מתוסכל, לא מגייסים אותו לשום עבודה, לא נותנים לו שום פתרון תעסוקתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובסופו של דבר גם ביתו מיועד להריסה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, הדברים ברורים.

איוב קרא: אני רוצה להוסיף דבר אחד: אחד הקצינים הבכירים מבני הבדואים משבט מזריב, עמוס ירקוני, נלחם, נאבק ונפצע והיה נכה צה"ל, נוסף על כך שהמשפחה היתה שכולה.

איוב קרא: כאשר רצו לקבור אותו אחר מותו גם זו היתה סוגיה קשה מאוד, שנדף ממנה ריח של גזענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-יומנו: חברי הכנסת חוסניה ג'בארה, אברהם יחזקאל, שאול יהלום, צבי הנדל, זאב בוים, קולט אביטל, אליעזר זנדברג, עופר חוגי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו, אם יהיו נוכחים, חברי הכנסת זהבה גלאון, נסים זאב ועסאם מח'ול, ובכך אנחנו מסיימים את הדיון להיום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת רז.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו באים לדון בדיון משולב במכלול של סוגיות, שקשה לדון בכולן, כי השאלה היא מהיכן להתחיל.

מוסי רז: בעצם כולנו יודעים מה היא השורה התחתונה: לפעמים במתכוון ולפעמים שלא במתכוון – אבל זה לא משנה בכלל – המדינה מפלה, כמעט בכל אחד מתחומי החיים, בין האוכלוסייה היהודית לאוכלוסייה הערבית.

מוסי רז: הרבה פעמים זה נובע מחוסר הבנה, הרבה פעמים זה נובע מחוסר ידיעה, ולפעמים זה גם נובע מרצון רע.

מוסי רז: אני חושב שזה קורה במיעוט המקרים, ודווקא בגלל זה אני מודאג יותר.

תאופיק חטיב: לפעמים זה קורה בגלל חוסר עניין.

מוסי רז: אני מסכים אתך, חבר הכנסת חטיב.

מוסי רז: אני דווקא מודאג מהדברים האלה יותר מאשר מרוע לב.

מוסי רז: עם רוע לב אולי עוד אפשר להתמודד, אבל חוסר העניין, חוסר הידיעה וחוסר ההבנה הם מצב מתמשך, מין אדישות שגם הציבור הישראלי נכנס אליה כמעט כולו, ואומר לעצמו: הכול בסדר, מה פתאום, איזו אפליה, על מה מדברים בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי זה בכיוון שעליו מדברים פסיכולוגים, שאפילו שנאה פחות קשה מאשר אי-אכפתיות.

מוסי רז: אני חושב שזה ממש נכון במקרה הזה.

מוסי רז: אני בטוח שרוב מוחלט של אזרחי ישראל לא רוצים להפלות את האוכלוסייה הערבית, אבל מצד שני הם גם לא יודעים שהיא מופלית.

מוסי רז: הם לא יודעים איפה, מה ואיך, וזה בוודאי לא מעניין אותם.

מוסי רז: אני יכול לתת כמה דוגמאות חשובות מאוד.

מוסי רז: אני חושב שהנושא הכי בעייתי אולי בהקשר של חוסר ידיעה וחוסר אכפתיות הוא נושא התכנון.

מוסי רז: האזרח היהודי הממוצע אומר לעצמו: מה הם רוצים, הם בנו בצורה בלתי חוקית – שיהרסו להם.

מוסי רז: אבל כל מוסדות התכנון והבנייה לא ערים לצרכים של האוכלוסייה הערבית.

מוסי רז: הם לא ערים לבעיה, שלא קיימת במגזר היהודי, של אדמה פרטית.

מוסי רז: הם לא ערים לבעיה, שלאוכלוסייה היהודית יש בנייה ממוסדת, על-ידי החברות המשכנות, על-ידי משרד השיכון, אנחנו יודעים איך שזה הולך, ובאוכלוסייה הערבית זה כמעט לא קיים: הבנייה היא פרטית, האדמה היא פרטית.

מוסי רז: עם כל הדברים האלה לא מתמודדים.

מוסי רז: לא ערים לעובדה, שבחלק גדול, אולי אפילו ברוב מוחלט של היישובים הערביים בארץ, לרבות ערים ערביות, אין תוכניות מיתאר.

מוסי רז: זאת אומרת, בכלל אף אחד לא חושב על מה יפתחו, איך יפתחו.

מוסי רז: דובר פה קודם על יישובים חדשים – בכלל לא מדובר על יישובים חדשים, קודם כול שיפתחו את היישובים הקיימים, שייתנו להם את האופק.

מוסי רז: שידעו איפה יש מגורים, איפה תעשייה, שתהיה בכלל תעשייה, איפה לימודים, איפה שטח ירוק – כל הדברים האלה לא מוגדרים בכלל.

מוסי רז: וכך, בעצם, אנחנו חוזרים ומתמודדים עם בעיה שחוזרת על עצמה כל הזמן, בעצם בעיה מתמשכת.

מוסי רז: יש בנייה בלתי חוקית במדינה.

מוסי רז: אגב, לא כולה ואפילו לא רובה במגזר הערבי.

מוסי רז: לפי הנתונים של משרד הפנים עצמו, 80% מהבנייה הבלתי-חוקית הם בכלל במגזר היהודי.

מוסי רז: זאת אומרת, שגם שם יש בעיות תכנון, אבל יש בעיה של בנייה בלתי חוקית.

מוסי רז: נו, אז הורסים בית פה ובית שם.

מוסי רז: גם מי שהורס לא חושב שזה פותר את הבעיה, כי יש אלפי דירות, ואפילו עשרות אלפי דירות, שנבנו בצורה בלתי חוקית.

מוסי רז: אז הרסו שלושה בתים, עשרה בתים, 100 בתים.

מוסי רז: עשו מהומת אלוהים, אבל את הבעיה לא פתרו, כי הרי לא הרסו 20,000 בתים.

מוסי רז: ואז באים ואומרים – פעם בעשר, 20 שנה – בואו נכיר בבתים מסוימים שנבנו, בצורה רטרואקטיבית.

מוסי רז: אז למה ללכת בצורה כל כך מעוותת?

מוסי רז: גם לא לתכנן בהתחלה, גם להרוס אחרי זה, וגם אחרי זה להכיר, כי אין ברירה אלא להכיר בבנייה.

מוסי רז: אני מתייחס גם לחלק גדול מהמגזר היהודי בביקורת הזאת שלי.

מוסי רז: בואו נתכנן.

מוסי רז: איך קורה שבמדינת ישראל של שנת 2001 אין תוכניות מיתאר ליישובים הערביים?

מוסי רז: איך קורה דבר כזה?

מוסי רז: איך אפשר להשלים עם דבר כזה?

מוסי רז: זה ממשיך לעניין שכולנו רואים פעם בחודש: מתפרסמים נתוני אבטלה, ואנחנו שומעים שירוחם, ופעם אחרת – אשקלון, הם היישובים עם האבטלה הכי גבוהה.

מוסי רז: למה?

מוסי רז: כי את 15 היישובים עם האבטלה הכי גבוהה הם בכלל לא סופרים.

מוסי רז: שם גרים ערבים.

מוסי רז: ואז קורה שבמקום כמו כפר-מנדא, שבדרך כלל מצליח לככב ולהגיע למקום הראשון ברשימה הלא-מכובדת הזאת – לפעמים עין-מאהל מצליח לקחת את המקום הראשון – יש אבטלה שכבר מתקרבת לרבע.

מוסי רז: כמעט רבע מהאוכלוסייה מובטלים, והמדינה לא עושה שום דבר.

מוסי רז: יש לה מערך של אזורי עדיפויות.

מוסי רז: לא מתמודדים אתה בכלל, כי אזורי עדיפויות מיועדים ליהודים, הם לא מיועדים לערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני אמר בתחילת דבריו שקל להגיע לשורה התחתונה.

מוסי רז: אני מגיע כאן לשורה התחתונה.

מוסי רז: אני חושב, שאנחנו פשוט חייבים לפקוח את העיניים, ובכל נושא ונושא לבדוק את הדברים האלה.

מוסי רז: מספיק שני הנושאים האלה שאני הצעתי, כי אני חושב שהם המרכזיים ביותר, של תכנון תוכניות מיתאר לכל היישובים הערביים, תוכניות הוגנות, ומצד שני – קביעת מפת אזורי עדיפויות על-פי מפתח סוציו-אקונומי בלבד.

מוסי רז: מי שערבי ומגיע לו – יקבל, מי שערבי ולא מגיע לו – לא יקבל.

מוסי רז: מי שיהודי ומגיע לו – יקבל, מי שיהודי ולא מגיע לו – לא יקבל.

מוסי רז: אני חושב שזה כבר צעד גדול לפתרון רוב הבעיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת זהבה גלאון – איננה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – אחרון הדוברים בדיון הזה, חבר הכנסת עסאם מח'ול.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

עסאם מח'ול: – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי חברי הכנסת, אני מאפשר לחבר הכנסת זאב לשאת את דבריו, ואני מבקש לא להפריע לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנו לו לסיים את דבריו בשקט ובצורה הטובה ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך זה צריך להיות, אגב, תמיד.

נסים זאב: קודם כול, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להביע את תנחומי למשפחת ג'בארין.

נסים זאב: שמעתי על הקטל של המשפחה שנהרגה בתאונת דרכים.

נסים זאב: אומנם נשמעה פה האשמה כלפי התשתיות, אך לצערי הרב צריך לזכור, ששבוע קודם לכן נהרגו 20 איש, זה היה כמעט שיא שנתי בשנים האחרונות, בשבוע אחד.

נסים זאב: אמרתי בשבוע שעבר, שאם היה פיגוע של 21 שנהרגו בתל-אביב וכל המדינה הזדעזעה, ובשבוע אחד נהרגים 20 ואנחנו עוברים לסדר-היום, אני חושב שנהיינו אטומים ואדישים.

נסים זאב: יש באמת כאב על כל אחד שנהרג בתאונת דרכים.

נסים זאב: אני חושב שהבעיה מורכבת משניים.

נסים זאב: יש בעיה של מוסר בדרך הנהיגה של הנהגים.

נסים זאב: "טעות אנוש", קוראים לזה.

נסים זאב: אבל אני חושב, שמבחינת הסדר, בהלכה, כשמישהו עובר על החוק, הוא נקרא קרוב להיות רוצח, מבחינת ההלכה.

נסים זאב: זאת אומרת, אדם לא יכול לומר: אני טעיתי.

נסים זאב: אם הוא נסע במהירות של 130 או 140, הוא לא יכול לומר: היתה פה שגגה.

נסים זאב: זו שגגה שקרובה למזיד ולזדון.

טלב אלסאנע: למען האמת, כל האזור של מענית הוא אזור מסוכן.

נסים זאב: תראה, אני רוצה לומר לך לגבי התשתיות – אנחנו נמצאים בבעיה קשה.

נסים זאב: אני חושב שמדינת ישראל מתקדמת מבחינת תשתית הכבישים.

נסים זאב: אי-אפשר להשוות את מה שהיה לפני 30 שנה להיום, אבל בסך הכול אני חושב שאנחנו עדיין גובים מחיר קשה, קשה מאוד.

נסים זאב: זה ממש טרגדיה לאומית, כך הייתי קורא לזה.

נסים זאב: עכשיו אני רוצה לעבור לבעיה הדמוגרפית.

נסים זאב: חברי כנסת שונים השמיעו פה דברים, ממש בביטויים קשים, נגד הממשלה.

נסים זאב: צריך לזכור שזו מדינה יהודית.

נסים זאב: עם כל הרצון שלנו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יהודית ודמוקרטית אמרו כל הזמן, לא?

נסים זאב: רגע אחד, רגע אחד.

נסים זאב: אנחנו רוצים שתהיה יהודית ודמוקרטית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אה, רוצים, או שכך היא?

נסים זאב: תסלח לי, תן לי להשלים.

נסים זאב: כדי לשמור על דמוקרטיה חייבים להשאיר פה רוב יהודי ברור, כי אם יהיה פה רוב ערבי, אז לא תהיה פה ממשלה של מדינת היהודים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הדמוקרטיה אומרת, חבר הכנסת?

נסים זאב: שהרוב שולט במיעוט.

נסים זאב: ואם יהיה לפי התחזית, שבעוד 30 שנה, בגלל העובדים הזרים שבאים לפה במאות אלפים – ופה הבעיה היא לא רק ערבים, אני רוצה לומר לכם.

נסים זאב: יש פה בעיה, יש פה בעיה קיומית של מדינת ישראל.

נסים זאב: חד-משמעית.

נסים זאב: תגיד לי, כשיאסר ערפאת אמר שאשה פלסטינית היא פצצה ביולוגית, למה הוא התכוון?

עסאם מח'ול: הוא לא אמר.

עסאם מח'ול: לא אמר, בדקתי.

נסים זאב: הוא אמר את זה.

נסים זאב: למה הוא התכוון?

נסים זאב: הוא התכוון, שבעזה, שהיום יש בה בין 800,000 למיליון נפש, בעוד 15 שנה יהיו 2.5 מיליוני ערבים.

נסים זאב: תגיד לי, איך העזתים יוכלו לחיות, בהנחה שבאמת יהיו גבולות בין עזה למדינת ישראל, והעזתים לא ייכנסו לתחומי "הקו הירוק"?

נסים זאב: כי אי-אפשר להעסיק 2.5 מיליונים מעזה.

תמר גוז'נסקי: אז מה נעשה?

נסים זאב: לדעתי, אם אפשר היה לספח אותה למצרים, ושמצרים תישא באחריות, כפי שהיה עד שנת 1967, אין לנו בעיה.

נסים זאב: אבל פה המצב כיום הוא, שנכנסים לתחומי מדינת ישראל, לתוך "הקו הירוק", ואנחנו, מצד אחד, אחראים לנושא של התעסוקה של הערבים שנמצאים בעזה, ביהודה ושומרון, ומצד שני אנחנו נמצאים פה בבעיה קשה.

נסים זאב: אי-אפשר שיהיה מצב שהם גם שייכים למדינה, מבחינה זו שהכניסה היא חופשית, ומצד שני קיימת הבעיה הביטחונית.

נסים זאב: אני לא צריך להאריך בזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המסקנה היא, שהלוואי שישראל לא היתה כובשת את עזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם לא היו כובשים את עזה, לא היתה בעיה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, שאת עזה כולם בשמחה היו רוצים להעביר.

נסים זאב: גם הרב כדורי אמר לי להחזיר את עזה מזמן.

תמר גוז'נסקי: לאן להעביר?

תמר גוז'נסקי: למי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מצטער לומר לך, גם עם התוספת של הזמן – – –

נסים זאב: רק משפט אחד על הבדואים.

נסים זאב: אני ממש אודה לך.

נסים זאב: כולנו מסכימים שהבדואים הם האנשים העניים ביותר במדינת ישראל.

נסים זאב: אחוז האבטלה שם גבוה ביותר, ולצערי הרב גם הנושא של הפשע והשימוש בסמים.

נסים זאב: יש תחושה של זעם, מרירות ותסכול.

נסים זאב: 50,000 אנשים גרים ביישובים שאינם מוכרים, כי הבנייה היא בלתי חוקית.

נסים זאב: אני חושש מאוד מכך שהתנועה האסלאמית – והמשכילים והמנהיגים הזהירו ואמרו שהנושא הזה עלול להיגמר בפיצוץ גדול, והכוונה היא שהמרירות שנוצרה שם יכולה להיות בעוכרינו.

נסים זאב: לכן אני חושב שבצדק אנחנו חייבים לעשות הכול כדי קודם כול לפתור את בעיית הבינוי.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר נתון מאוד חשוב.

נסים זאב: 13,000 נשים נקנו בנגב, שבאו מעזה או ממקומות אחרים.

נסים זאב: בכל משפחה בדואית יש בממוצע בין 10 ל-20 ילדים.

נסים זאב: זאת אומרת, מבחינת גידול האוכלוסייה – היא הגדולה ביותר בעולם.

נסים זאב: היא כמעט מתחרה עם העזתים.

נסים זאב: בעזה יש כמעט 5% גידול, והבדואים מגיעים ל-5.5%.

נסים זאב: אין לי בעיה עם הגידול הזה.

נסים זאב: אבל הגידול הזה מביא עוני – –

תמר גוז'נסקי: ואצל החרדים?

נסים זאב: – – ולכן חייבים לפתור את הבעיה כמה שיותר מהר, בכך שיהיו תוכניות מיתאר שייתנו מענה לכל האוכלוסייה הבדואית הצעירה, אבל בתנאי אחד, כפי שמינהל מקרקעי ישראל בא אתם בעסקה, ואני מקווה שיקבלו את העסקה הזאת כמו שהשר טריף אמר.

נסים זאב: מציעים להם 100,000 שקלים ושהבנייה תהיה בנייה לא צמודת קרקע אלא לגובה – – –

טלב אלסאנע: בנגב אין הרבה אדמות, ולכן צריך לשכן אותם בקומות, ואת האשכנזים – – –

נסים זאב: מה לעשות?

נסים זאב: אי-אפשר לתת דירה אחת על 30 דונם.

נסים זאב: זה המצב היום בנגב, ולכן צריך לעשות את זה בתוכנית מיתאר.

נסים זאב: אין עיני צרה שיהיה לכל אחד דונם, חצי דונם, אין בעיה בעניין הזה – –

טלב אלסאנע: תודה רבה.

נסים זאב: – – אבל שזה יהיה מתוכנן.

נסים זאב: אי-אפשר שההפקרות הזאת של בנייה על שטח של מינהל מקרקעי ישראל ועל שטח ציבורי תימשך והממשלה לא תבצע את צווי ההריסה.

נסים זאב: אגב, כאשר מדברים על צווי הריסה, זה נתון מאוד חשוב – יש 30,000 עבירות בנייה, כאשר רק בשנה האחרונה היו 2,000, מהם יצאו רק 170 לבית-המשפט כתביעה לצווי הריסה, ובפועל בוצעו רק שלושה צווי הריסה.

נסים זאב: תבינו שמתוך 30,000 בוצעו בפועל בסך הכול שלושה צווי הריסה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחד לאלף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נסים זאב: אני מבקש לא לנפח את העניין שממשלת ישראל הולכת ביד קשה נגד אותה אוכלוסייה שכולנו רוצים לסייע לה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יעלה ויבוא אחרון הדוברים, חבר הכנסת מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד שהוא יגיע, הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

ר' קפלן: תודה רבה.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסד המכוון למתן שירות לקטינים, התשס"א–2001, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ר' קפלן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגנית המזכיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נראה שההיגיון של חבר הכנסת זאב יכול להוביל להצעת חוק שבנגב דווקא יבנו בקרוב רבי-קומות של אוהלים, כי בכל זאת הוא לא מרשה לבזבז קרקעות על ערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אמר שאפשר חצי דונם למשפחה.

עסאם מח'ול: חצי דונם זה טוב לאוהל.

עסאם מח'ול: אני מסכים עם חבר הכנסת זאב, אפילו לבי עליו ועל הממשלה הזאת, מכיוון שאני מאמין לו שהוא אומר שההיגיון שלו מעמיד אותו במצב קשה.

עסאם מח'ול: הוא לא יודע איך לעשות.

עסאם מח'ול: הוא רוצה מדינה יהודית והוא רוצה מדינה דמוקרטית, והוא לא בדיוק רוצה להגיד הפעם שהוא בעד טרנספר, למשל, או דברים כאלה.

עסאם מח'ול: איך מסתדרים עם כל הדברים האלה יחד?

עסאם מח'ול: איך אפשר?

עסאם מח'ול: אני חושב שהבעיה היא, חבר הכנסת זאב, ואולי תעביר את זה גם לשר דני נוה, עם ההיגיון הזה שצריך לחלוף מן העולם.

עסאם מח'ול: מספיק, די.

עסאם מח'ול: אתם תמשיכו לספר לציבור שהילודה או הילדים הערבים הם סכנה?

עסאם מח'ול: זה לא ילך.

עסאם מח'ול: זה לא ילך.

עסאם מח'ול: אם התיאוריה מתנגשת ומתנגדת למציאות, משנים את התיאוריה, לא את המציאות.

עסאם מח'ול: אולי ההיגיון שלך פגום, אולי שם צריך לעשות את השינוי.

עסאם מח'ול: אני לוקח את ההסבר המעניין שלך למה הכפרים הבלתי-מוכרים הם בלתי מוכרים.

עסאם מח'ול: מה אומר חבר הכנסת זאב?

עסאם מח'ול: הוא אומר, הכפרים הבלתי-מוכרים לא מוכרים מכיוון שיש בהם בנייה בלתי חוקית.

עסאם מח'ול: אבל, חבר הכנסת זאב, הטענה שהבתים האלה הם בלתי חוקיים היא משום שהם נבנים בכפר שהוא לא מוכר, לא קיים, אפילו אם הוא קיים עוד מלפני קום המדינה.

עסאם מח'ול: אתה מבין?

עסאם מח'ול: יש בעיה איך הממסד ואיך הממשלה הרחבה שלך מתעסקים ונוגעים בשאלה הזאת.

עסאם מח'ול: הרי זאת בדיוק הבעיה.

עסאם מח'ול: כאשר אנחנו נאבקים על הכרה בכפרים הבלתי-מוכרים, אנחנו נאבקים על הזכות האנושית האזרחית הבסיסית שלנו, שתהיה לנו אפשרות לבנות בכפרים האלה בנייה חוקית.

עסאם מח'ול: אנחנו נאבקים, נלחמים עם הממסד במשך 50 שנה כדי שיאפשרו לנו לבנות בנייה חוקית, והוא מונע מאתנו את זה.

עסאם מח'ול: אז בבקשה, אם אתה מעוניין בבנייה חוקית, תצטרף למאבק הזה כדי שהכפרים האלה, שאין שום סיבה שבעולם שהם יהיו בלתי מוכרים, יהיו מוכרים.

עסאם מח'ול: אני אומר שהשאלה צריכה להישאל בעניין הבנייה הבלתי-חוקית, במיוחד בצל הממשלה הזאת, שבאה והחליטה שהיא תעשה מעשה.

עסאם מח'ול: יש אבטלה, עוני, סמים, דיברת על זה.

עסאם מח'ול: אז מה החליטה הממשלה הזאת לעשות?

עסאם מח'ול: מה המתנה שהיא מביאה אתה?

עסאם מח'ול: היא מביאה את ההחלטה, את האיום להרוס 50,000 עד 70,000 בתים, כי בשפה שלהם, בז'רגון שלהם, הם בלתי חוקיים.

עסאם מח'ול: אני אומר, מדיניות שמשאירה 50,000 או 70,000 בתים של המיעוט הלאומי כבלתי-חוקיים, או ללא רשיון, היא בעצמה המדיניות הבלתי-חוקית, והבתים, והזכות לבנות ולחיות ולהתרבות היא זכות חוקית, היא זכות אנושית, וצריך להגן עליה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נעבור עכשיו להצעות לסיכום הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לנו שתי הצעות לסיכום הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה ראשונה – של סיעות מרצ, חד"ש ותע"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את ההצעה חבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר אמר שהוא יישאר עד סוף הדיון, וזה שהוא עולה באמצע לדבר לא אומר שהוא לא יישאר עד סוף הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא מדויק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשהוא ביקש לדבר ולהשתתף אני דרשתי שהוא יישאר עד סוף הדיון, והוא אמר: אני מצטער, לא אוכל להישאר עד סוף הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את כנראה לא הבנת נכון את הדברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם אנחנו רצינו ואני גם ציפיתי ואמרתי שאולי הוא יישאר, אבל הוא לא התחייב להישאר ועזב אותנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת סיכום מטעם סיעות חד"ש, מרצ ותע"ל לסיכום הדיון המשולב בנושאים: מצב החקלאות במגזר הערבי; שביתת הבדואים מדרום הארץ בגין ההחלטה להעבירם ליישובי קבע; התגברות הבנייה הבלתי-חוקית בכל חלקי הארץ, ובפרט במגזר הבדואי.

מוחמד ברכה: אני לא אחראי לניסוח של הנושאים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

מוחמד ברכה: 1.

מוחמד ברכה: נוכח מצוקתם הקשה של היישובים הערביים, העמקת העוני והתגברות האבטלה, הכנסת תובעת מהממשלה: א.

מוחמד ברכה: להעלות את היישובים הערביים על מפת הפיתוח של מדינת ישראל; ב.

מוחמד ברכה: להכיר בכל היישובים הערביים כאזורי עדיפות ואזורי פיתוח א'; ג.

מוחמד ברכה: להקים אזורי תעשייה ביישובים הערביים; ד.

מוחמד ברכה: לפתח את התיירות ביישובים שיש בהם אתרי תיירות; ה.

מוחמד ברכה: להרחיב את שטחי השיפוט ביישובים הערביים; ו.

מוחמד ברכה: להקים פרויקטים לדיור ציבורי עבור נזקקים וזוגות צעירים; ז.

מוחמד ברכה: להכיר בכל היישובים הבלתי-מוכרים; ח.

מוחמד ברכה: להגדיל את מכסות המים לחקלאות הערבית.

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת להקצות משאבים ליישובים על-פי קריטריונים סוציו-אקונומיים שוויוניים ועל-פי הצרכים של כל יישוב ויישוב, ולהפיכת הקריטריון הסוציו-אקונומי לקריטריון היחיד במתן פריווילגיות ותמריצים שונים.

מוחמד ברכה: 3.

מוחמד ברכה: הכנסת תובעת טיפול שורש בבעיית האבטלה ביישובים הערביים בארץ.

מוחמד ברכה: 4.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת לפתרון מצוקת הקרקע ביישובים הערביים ולשינוי יסודי במדיניות מינהל מקרקעי ישראל כנגד האוכלוסייה הערבית, וזאת על-ידי הרחבת שטחי השיפוט של היישובים הערביים והתייחסות שוויונית לאזרחים וליישובים הערביים בהקצאת קרקעות של מינהל מקרקעי ישראל.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת הסיכום הנוספת – של סיעות רע"ם ועמ"ל, יציג אותה חבר כנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן נצביע על שתי הצעות הסיכום, ובזה ירדו מסדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני מסכם בשם סיעת רע"ם – הרשימה הערבית המאוחדת – וסיעת המפלגה הלאומית הערבית, את הדיון על שלושת הנושאים: 1.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה לקיים את החלטותיה הקודמות בעניין המגזר הערבי, לרבות ההחלטה בנושא מימון תוכניות המיתאר.

מוחמד כנעאן: 2.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת למשרד החקלאות להכפיל את מכסות לולי הפיטום, הרפתות והדירים, על-ידי הגדלת השתתפות הממשלה במימונם.

מוחמד כנעאן: 3.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה לעמוד בהבטחותיה מ-25 ביוני 2000 לבעלי הקרקעות שיעבור בהן כביש חוצה-ישראל לקרקע חלופית זהה בקרבת יישוביהם.

מוחמד כנעאן: 4.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה ולמשרד החקלאות להכפיל את עזרתם במימון דרכים חקלאיות ביישובים הערביים.

מוחמד כנעאן: 5.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה להכפיל את תמיכתה בהקמת חממות חקלאיות.

מוחמד כנעאן: 6.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת למשרד החקלאות לעזור לבעלי העדרים במימון העברת הרפתות אל מחוץ ליישובים המאוכלסים.

מוחמד כנעאן: 7.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת למשרד החקלאות לעזור בהקמת מפעלי שימורים ומפעלים חקלאיים אחרים על-ידי שילוב משרד התעשייה והמסחר.

מוחמד כנעאן: 8.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה לפתור את בעיית מכסות המים לאגודות השיתופיות על מנת לעזור להתגבר על בעיית האבטלה במגזר הערבי ושימור החקלאות.

מוחמד כנעאן: 9.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה לעזור בהקמת אזורי נופש ותיירות ביישובים הערביים.

מוחמד כנעאן: 10.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה להכין תוכניות מיתאר ליישובים הערביים, אשר יבטיחו הרחבת תוכניות הבנייה, יענו על צורכי התפתחות היישובים, לרבות הבטחת מקורות תעסוקה ותעשייה ביישובים הערביים.

מוחמד כנעאן: 11.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה להפסיק את הריסת הבתים ולפתור את הבעיה על-ידי מתן היתרי בנייה והידברות עם נציגי המגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: 12.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה להכיר ביישובים הערביים הלא-מוכרים.

מוחמד כנעאן: 13.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה למנות נציגים ערבים בוועדות התכנון, ובכלל זה בוועדות המחוזיות ובמועצה הארצית לתכנון ובנייה.

מוחמד כנעאן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה על שתי הצעות הסיכום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה ראשונה תהיה על הצעת הסיכום המשותפת של סיעות רע"ם ועמ"ל, קרי: הרשימה הערבית המאוחדת והמפלגה הלאומית הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת נסים זאב, תצטרף אלינו.

תמר גוז'נסקי: נשארת כבר עד הסוף, אז תעשה את העבודה עד הסוף.

תמר גוז'נסקי: כדאי לך.

תמר גוז'נסקי: הצבעה מס' 11 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' כנעאן – 8 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' כנעאן נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של שמונה תומכים – כנראה ההצבעה שלי לא נקלטה, אני מוסיף את הקול שלי, תשעה תומכים – אפס מתנגדים ונמנע אחד, הצעת סיכום הדיון של סיעות הרשימה הערבית המאוחדת והמפלגה הלאומית הערבית התקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת הסיכום של סיעות מרצ, חד"ש ותע"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד ומי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע, בבקשה.

תאופיק חטיב: מלול נקלט במקומך.

תאופיק חטיב: הצבעה מס' 12 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' ברכה – 8 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' ברכה נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של שמונה תומכים, אפס מתנגדים ונמנע אחד – גם הצעה זו התקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לעשות תיקון קל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מסיבה טכנית ההצבעה שלי נרשמה על שמו של חבר הכנסת מלול, אני מבקש לתקן את זה, ההצבעה היא שלי ולא של חבר הכנסת מלול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבת הכנסת הבאה תתקיים, אם ירצה השם, מחר, יום שלישי, כ"ו בתמוז התשס"א, 17 ביולי 2001, בשעה 16:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבה זו נעולה.