ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 226, 2001-07-23 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, ג' באב התשס"א, 23 ביולי 2001.

אברהם בורג: הודעה ליושב-ראש הכנסת על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה – נסיעות שרים וחזרתם ארצה.

אברהם בורג: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, האם אני יכול להעביר את נושא 36(א) לפרוטוקול?

יוסי שריד: רצוי.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי: שר החוץ שב ארצה ביום כ"ח בתמוז התשס"א, 19 ביולי 2001; השרה דליה איציק תמלא את מקום שר החקלאות ופיתוח הכפר בעת היעדרו מהארץ, מיום כ"ח בתמוז התשס"א, 19 ביולי 2001, ועד יום ט' באב התשס"א, 29 ביולי 2001; השר עוזי לנדאו ימלא את מקום שר המשפטים בעת היעדרו מהארץ, מיום כ"ט בתמוז התשס"א, 20 ביולי 2001, ועד יום י' באב התשס"א, 30 ביולי 2001.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ייעוד קרקעות למקוואות טהרה), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק חובת תסקיר טובת הילד בחקיקה, התשס"א–2001, מאת חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית (תיקון – קבורה דתית חלופית), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת יוסף פריצקי, יהודית נאות ונחמה רונן; הצעת חוק להגנת חיית הבר (תיקון – בעל-חיים ימי), התשס"א–2001, מאת חברת הכנסת נחמה רונן; הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון – איסור גביית דמי כניסה במקומות רחצה פומביים), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק הרשות לקידום מעמד הילד, התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת ישראל כץ; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון – הצבעה על-ידי אזרחים בחוץ-לארץ), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת משה ארנס; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (השכרת דירת מגורים), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שאילתא), התשס"א–2001, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק מעבר לקוחות בין ספקי גז (תיקוני חקיקה), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק האזרחות (תיקון – הגבלת אזרחות של בן זוג), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק סיוע לסטודנטים עולים, התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת ויקטור בריילובסקי, אברהם פורז, יוסף לפיד ויהודית נאות; הצעת חוק יום ההזדהות היהודית הבין-לאומית, התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת גנדי ריגר ומרינה סולודקין; הצעת חוק דמי מחלה (תיקון – זכאות לדמי מחלה מלאים מהיום הראשון להיעדרות), התשס"א–2001, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך להכרת האמנויות), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת תמר גוז'נסקי, קולט אביטל, זהבה גלאון, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון – שילוב בתנועות נוער), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק רשות למלחמה באלכוהוליזם, התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, תמר גוז'נסקי ועסאם מח'ול; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – סיוע לתלמידים), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת מיכאל נודלמן ואליעזר כהן;

א' האן: הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור האכלת אווזים בכפייה), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת יוסי שריד; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ועדה במספר רשויות מקומיות), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת מוחמד כנעאן ותאופיק חטיב; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון – ניהול מדיניות מוניטרית), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת אמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת.

א' האן: עוד הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות החלטה על דיון מהיר בנושא: שינוי מדיניות על-ידי לשכת התעסוקה בעכו כלפי מובטלים ערבים.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ההסלמה במצב המדיני והביטחוני;

אברהם בורג: פעולת צה"ל בשטחי הרשות הפלסטינית

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא בסדר-היום – ארבע הצעות אי-אמון בראש הממשלה מטעם סיעות מרצ, שינוי, בל"ד ותע"ל.

אברהם בורג: ינמקו את הצעות האי-אמון ארבעה חברי כנסת זה אחר זה: הראשון – יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יוסי שריד, אחריו – חבר הכנסת יוסף לפיד, אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אברהם בורג: ישיב השר דני נוה, ולאחר מכן יתקיים דיון.

אברהם בורג: ועדת הכנסת קבעה הודעות סיעות בשיעור שלוש דקות לסיעה על-פי רשימת דוברים.

אברהם בורג: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, איפה ראש הממשלה?

אברהם בורג: אני לא מוסמך לתת תשובה על זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – חיכו לראש הממשלה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום, לפני שהכנסת יוצאת לפגרה הארוכה והמוזרה שלה, בעיקר מוזרה בימים אלה, אנחנו רואים חובה להגיש הצעת אי-אמון בממשלה.

יוסי שריד: אנחנו גם מתחייבים לכנס את הכנסת בזמן הפגרה לעתים מזומנות.

יוסי שריד: זה לא מצב נורמלי, שהמציאות היא כפי שהיא, חמורה מכל בחינה, ואילו הכנסת שובתת כאילו מדובר בימים רגילים ועסקים כרגיל.

יוסי שריד: הממשלה הזאת, כמו כל ממשלה, נבחנת על-פי השורה התחתונה, על-פי מבחן התוצאה.

יוסי שריד: לכן אנחנו נדבר כאן היום על התוצאות.

יוסי שריד: הממשלה היא כישלון חמור בכל התחומים.

יוסי שריד: לאחר כחצי שנה היא תתקשה להצביע ולו על הישג קלוש כלשהו.

יוסי שריד: בתחום הביטחוני הכישלון מזדקר לכל עין.

יוסי שריד: יש יותר קורבנות מכפי שהיו אי-פעם, אפילו בתקופות הגרועות והקודרות ביותר.

יוסי שריד: הממשלה יכולה כמובן לדבר על הירושה שקיבלה מקודמתה, אבל זה המפלט הידוע והמוכר של כל ממשלה כושלת – להתלונן על מה שהשאירו לה.

יוסי שריד: גם התחום המדיני הוא כישלון אחד גדול.

יוסי שריד: אפילו הידידה הגדולה מכולן, ארצות-הברית, מגלה יותר ויותר סימנים של קוצר רוח ושל הסתייגות מאריאל שרון ומממשלתו, והנוכחות של שמעון פרס בממשלה כבר לא מצליחה לכסות על הערווה החשופה.

יוסי שריד: גם תחומי הכלכלה והחברה טבועים בחותם עמוק של כישלון.

יוסי שריד: המצב הכלכלי, כפי שיודעים כל אזרח ואזרחית בישראל, הוא בכי רע, וקרוב לוודאי שיהיה יותר גרוע.

יוסי שריד: אין צמיחה במשק, והצמיחה השלילית עוד תרחיב את מעגל האבטלה.

יוסי שריד: הפער החברתי שנפער במשך עשרות שנים רק יעמיק כתוצאה מן המדיניות החברתית והכלכלית של ממשלת האחדות הלאומית.

יוסי שריד: שום דבר טוב לא עומד לקרות, ודברים רעים כבר קרו כאשר קוצצו בפעם המי-יודע-כמה תקציבי החינוך, הרווחה והבריאות.

יוסי שריד: ערי הפיתוח, שכונות המצוקה והמגזר הערבי הם הקורבנות הראשונים של מדיניות הקיצוצים.

יוסי שריד: הממשלה השמנה של 40 שרים וסגני שרים מהדקת את החגורה דווקא ליותר רזים.

יוסי שריד: כאשר אומרים על הממשלה מלה טובה, מה בעצם אומרים?

יוסי שריד: אומרים שהיא מתאפקת.

יוסי שריד: האיפוק הוא הנכס הכי גדול והיחיד של הממשלה עצמה ושל ראש הממשלה אישית.

יוסי שריד: זה יתרונו הגדול של מי שמועד לפורענות ולהתפרעות.

יוסי שריד: הנה הוא נבחר, הנה כמה חודשים הוא כבר בתפקיד, הוא מתאפק, כל הכבוד, ונשאר בחיים וגם אנחנו נשארנו בחיים.

יוסי שריד: באמת, הפתעה מרעישה.

יוסי שריד: יש לנו מה להגיד על האיפוק הזה, שהוא בעירבון מאוד מוגבל.

יוסי שריד: אם לזה איפוק ייקרא, ההתפרצות שתבוא בעקבותיו – והיא תבוא – מעוררת בנו חלחלה.

יוסי שריד: לפי האיפוק התוקפני אפשר כבר לשער את היקף ההתפרצות ואת עוצמתה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, יש עוד סיבה, לבד מהאיפוק המפורסם, לפופולריות היחסית של ראש הממשלה.

יוסי שריד: לסיבה הזאת קוראים בנימין נתניהו, דמגוג ושרלטן, איש תככים וכזבים, אשר מוכיח כי בכל זאת ניתן לאחז עיניים רבות מדי ולהרדים את הזיכרון.

יוסי שריד: אבל רוב העם זוכר, והוא מקבל פריחה בכל פעם שהוא נתקל שוב בצלופח הארסי הזה ששמו נתניהו.

יוסי שריד: השבח לאל, רוב הציבור בישראל הוא לא חלק מסוים ממרכז הליכוד.

יוסי שריד: לכן, אריאל שרון יכול להתברך בלבבו – כל אחד והמזל שלו – שזה היריב שלו, שאלמלא היה קיים היה שרון צריך להמציא אותו כדי להרבות פופולריות, כי עם יריבים כאלה לא צריך תומכים.

יוסי שריד: רק בסוף השבוע ניחתה על ראשה של הממשלה מהלומה ניצחת מבחינתה, מנקודת ראותה, כאשר ארצות-הברית, הידידה הנאמנה, חברה למדינות אירופה בהחלטה המשותפת על שיגור משקיפים לשטחים.

יוסי שריד: אין דבר שהממשלה התנגדה לו יותר מריח של מעורבות בין-לאומית קבועה, מתמדת ונוכחת.

יוסי שריד: אבל הקהילה הבין-לאומית בעצם מצפצפת על עמדת הממשלה, והיא בדרכה לקבוע כאן עובדות בשטח.

יוסי שריד: ההסבר להקשחה הזאת הוא לגמרי פשוט: הממשלה לא מעורבת בעצמה בשום תהליך מדיני משמעותי.

יוסי שריד: כאשר יש תהליך מדיני והוא מתפתח, יכולה הקהילה הבין-לאומית לומר: נמתין ונראה, ולא נתערב בינתיים, אולי הצדדים בכוחות עצמם יגיעו למשהו.

יוסי שריד: אבל כאשר האופק המדיני נעול לחלוטין ואין למה לחכות, כי אז מוכרחים לעשות מעשה דחוף כדי למנוע מבעוד מועד הידרדרות נוספת אל עבר עימות כולל, פתוח, שמלווה במרחץ דמים.

יוסי שריד: הקהילה הבין-לאומית, בראשות ארצות-הברית, עשתה אם כך את המעשה הנכון והאחראי, לא להשאיר את הצדדים הנצים לבדם, אלא להקים מנגנון מוסכם וקבוע לצורכי משקיפות, מעקב, פיקוח, בקרה ואימות עובדות בשטח.

יוסי שריד: בלי המעורבות הבין-לאומית לא יצליחו הצדדים להגיע להסכמים ולהסדרים, ואם יגיעו – לא יצליחו לשמור עליהם, הם לא יחזיקו מים, ההסכמים, והם יחזיקו רק דם.

יוסי שריד: אין מדובר בכוח בין-לאומי או רב-לאומי, גם לא בנוכחות של האו"ם.

יוסי שריד: מדובר בנוכחות בין-לאומית בהנהגה אמריקנית, שתפקח עין על המתרחש ותטיל את האחריות במלוא כובדה על הצד שמפר את ההסכם, ובעיקר את הסכם הפסקת האש.

יוסי שריד: אגלה לכם כאן סוד גלוי: אנחנו ניסינו להשפיע על הגורמים הבין-לאומיים לגבש החלטה משותפת, מאוזנת ואחראית בדבר הנוכחות הבין-לאומית.

יוסי שריד: עשינו זאת בחודשים האחרונים, ככל שרק השפעתנו מגעת, מתוך אחריות לאינטרסים החיוניים של ישראל.

יוסי שריד: אנחנו לא יכולים ולא רשאים לעמוד מנגד ולראות את האזור מתגלגל אל עברי פי פחת.

יוסי שריד: אנחנו לא אדישים לגורלם של העם והמדינה.

יוסי שריד: אנחנו לא אדישים לחיים של יהודים ושל ערבים.

יוסי שריד: נוכחות בין-לאומית היא לא פתרון אידיאלי, אבל היא עדיפה על ההפקרות המוחלטת בשטח.

יוסי שריד: אם שני הצדדים ידעו שיש עין פקוחה על מעשיהם ועל מחדליהם, אולי הם יפירו פחות את ההסכמים ויגלו מידה רבה יותר של אחריות.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, זה המחיר שהממשלה משלמת בעבור מדיניותה, שלפיה אין מנהלים משא-ומתן מדיני עד אשר ישתרר מה שמוגדר כשקט מוחלט.

יוסי שריד: ההחלטה בגנואה בסוף השבוע היא הישג אישי של ראש הממשלה.

יוסי שריד: מי שלא רוצה משא-ומתן בין שני הצדדים, מקבל מעורבות פעילה של צד שלישי.

יוסי שריד: מר שרון באמת חשב שהוא יכול לעצור את העולם, להשעות את המשא-ומתן עד אין-קץ, ועוד להציג ברבים נקודת פתיחה מדינית שאין בה שום פתיחה.

יוסי שריד: אני מניח שיאסר ערפאת מודה עכשיו מקרב לב לאריאל שרון על מדיניות השקט המוחלט שלו.

יוסי שריד: כפי שיאסר ערפאת משחק לידיו של שרון, כך שרון משחק גם הוא לידי ערפאת, ומתוך המשחק הזה ביניהם עוד תצמח לנו כאן פורענות לא קטנה, שתגבה מחיר דמים יקר ומיותר.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, לו ניתן היה להביע אי-אמון לא רק בממשלה, אלא בכל אחד מרכיביה, בכל אחד מן השותפים, היינו חייבים לעשות זאת.

יוסי שריד: אי-אמון דחוף ומוחלט מגיע לימין הישראלי הלאומני, הקיצוני, מוכה הירח, שמנענע בעריסה שלו את הטרור היהודי ומגדל אותו זה שנים.

יוסי שריד: הטרגדיה הכי גדולה בכל הסיפור הזה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני היא, שהכול בו צפוי, שכל מי שעיניו בראשו יכול לראות בדיוק מה יקרה מחר, מה יקרה מחרתיים, בתנאי שמוכנים לראות את המציאות בעיניים פקוחות ומפוכחות.

יוסי שריד: הרבה שנים אמרנו: תהיה כאן לבנון, אמרנו: תהיה כאן בוסניה, ובוסניה כבר כאן ואנחנו חיים בה.

יוסי שריד: זה כבר אפילו לא סכסוך בין עמים, בוודאי לא בין מדינות או רשויות ריבוניות.

יוסי שריד: זה סכסוך בין שבטים, בין כנופיות, בין מיליציות חמושות.

יוסי שריד: עכשיו זה כבר לא רק מאבק לאומי, זה כבר סכסוך שיש בו יסודות חזקים של נקמת דם.

יוסי שריד: כך שהסכסוך בינינו לבין הפלסטינים כאשר הוא עולה מדרגה – והרי כל פעם אומרים אצלנו שהוא עלה מדרגה – הוא בעצם יורד מדרגה, ועכשיו הוא בשפל המדרגה.

יוסי שריד: כפי שההתפתחות של סוף השבוע, רצח המשפחה הפלסטינית, היתה התפתחות צפויה, כך גם צפוי השלב הבא.

יוסי שריד: אם יתברר, ואני לא יודע מה יתברר, שמדובר ברוצחים יהודים, לאומנים, ובעיקר אם יתברר שמדובר ברוצחים מתנחלים, לא יעבור זמן רב ותתארגן שדולה פוליטית לעזרתם.

יוסי שריד: היא תלחץ על חנינה, והחנינה גם תינתן.

יוסי שריד: אני יודע, כי כבר היו דברים מעולם.

יוסי שריד: היתה מחתרת יהודית, היא רצחה פלסטינים שידם לא היתה בשום מעל, היא נחשפה, החשיפה גרמה אז לזעזוע, גינויים חריפים נשמעו מימין ומשמאל, וכעבור כמה שבועות הזעזוע חלף והיה כלא היה, השדולה קמה, הלחצים הופעלו והחנינה ניתנה.

יוסי שריד: למה היא ניתנה?

יוסי שריד: כי בסך הכול מדובר בבחורים טובים, שאפשר להבין אותם.

יוסי שריד: הם היו במצוקה.

יוסי שריד: הממשלה כביכול לא מילאה את חובתה.

יוסי שריד: צה"ל לא מילא את חובתו.

יוסי שריד: וזה בדיוק מה שקורה ויקרה גם הפעם.

יוסי שריד: הכול חוזר ויחזור על עצמו.

יוסי שריד: בעיני כל צד, הישראלי והפלסטיני, הרוצחים שלו הם פחות רוצחים, אפשר להבין אותם.

יוסי שריד: אנחנו לא מוכנים להבין.

יוסי שריד: כל הרוצחים הם אותו דבר, אפילו אם שמם גולדשטיין.

יוסי שריד: ויש לנו מלחמה עם כל הרוצחים האלה, בלי קשר לזהותם ובלי קשר לסיבות ולמניעים שלהם.

יוסי שריד: רק כאשר שני הצדדים יגיעו להכרה העמוקה, שהרוצח שלי הוא לא יותר טוב מהרוצח שלך, ושניהם, שני הרוצחים, הם בני עוולה, רק אז יהיה כאן קצת יותר טוב.

יוסי שריד: מי שאשם ביחס הזה כלפי הפוגרומיסטים משלנו זה לא רק גורמים פוליטיים, ימניים, לאומניים, אלא גם השלטונות המוסמכים בכבודם ובעצמם, ובמקרה הזה אפשר לומר בקלונם ובעצמם.

יוסי שריד: במשך שנים, ובעיקר בחודשים האחרונים, מתרחשים פוגרומים של מתנחלים בחברון בתושבים פלסטינים בעיר, וחברון היא אומנם מציאות, אבל היא גם רק דוגמה.

יוסי שריד: לי לא ידוע, לאיש לא ידוע, שננקטו אמצעים כלשהם כלפי מתנחל זה או אחר.

יוסי שריד: הדין לא מוצה עם איש.

יוסי שריד: איש לא במעצר, או בהליכים משפטיים מתקדמים.

יוסי שריד: אבל מה לנו כי נלין על הפגיעות בפלסטינים?

יוסי שריד: הרי בשבוע שעבר למדנו שגם קצין צנחנים הותקף על-ידי מתנחלים בחברון, והחקירה לא נשלמה עד עצם היום הזה.

יוסי שריד: באמת, חקירה מאוד מסובכת.

יוסי שריד: ואלמלא כתבת הרדיו כרמלה מנשה, החקירה לא היתה נפתחת כלל, או לא היתה מתנהלת כסדרה.

יוסי שריד: בסוף השבוע, אנשים חשובים מהימין, דמויות בהחלט מרכזיות, קוראות לכל חייל ולכל אזרח לרצוח במו ידיו את יאסר ערפאת.

יוסי שריד: הכול אומרים: הסתה לרצח.

יוסי שריד: אין כאן שום הסתה לרצח, ולכן גם החוק המסוים לא רלוונטי, אופיר.

יוסי שריד: יש כאן קריאה ישירה ומפורשת לרצח, תוך דילוג על שלב ההסתה, קריאה שעומדת במבחן המשפטי המחמיר ביותר של סכנה בוודאות קרובה.

יוסי שריד: באיזו מדינה מתוקנת היתה קריאה כזאת יכולה לבוא מפי אנשים מן היישוב, כביכול?

יוסי שריד: כאשר היישוב הוא התנחלות, הכול יכול להישמע והכול יכול לקרות.

יוסי שריד: למען היושר האינטלקטואלי, לא רק הממשלה הזאת, רוב הממשלות עצמו עיניים, אבל בממשלה הזאת יושבים יותר נציגים של הימין הלאומני הקיצוני ויותר שליחים ישירים, עושי דברם של המתנחלים, שמזוהים אתם מימים ימימה, ובראש הממשלה עומד האבא של ההתנחלויות.

יוסי שריד: דווקא משום כך חובתם לרסן את המתנחלים, להעמיד אותם במקומם ולמצות אתם את חומרת הדין.

יוסי שריד: החובה הממלכתית והדמוקרטית הזאת מוטלת בראש ובראשונה עליהם, יותר משהיא מוטלת על אחרים.

יוסי שריד: וכאשר אני אומר חובה, אני לא מתכוון לצאת ידי חובה בגינויים סתמיים שאין מעשים בצדם.

יוסי שריד: הממשלה הזאת, ממשלת שרון-פרס, מדרדרת אותנו במדרון, בכל המדרונות.

יוסי שריד: יותר נמוך ומסוכן כבר קשה לרדת.

יוסי שריד: מן המעמקים המדיניים והמוסריים האלה, ממחוזות הדם של לבנון ושל קוסובו, אנחנו קוראים לממשלה הזאת קריאה של אי-אמון.

יוסי שריד: תודה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יוסף לפיד, בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בניגוד למה שמקובל ברוב הפרלמנטים, שינוי, שהיא סיעת אופוזיציה, אינה מתנגדת למדיניותה של הממשלה בנושאים שעומדים ברום עולמנו.

ענת מאור: חבר הכנסת לפיד, זה אי-אמון בממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: אני מודה לך מאוד, הגברת.

יוסף (טומי) לפיד: הגננת הכנסתית מלמדת אותי מה זה אי-אמון.

יוסף (טומי) לפיד: אני מודה לך מאוד.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני, אנחנו לא מתנגדים למה שהיום שרון ופרס ובן-אליעזר וחבריהם בקבינט מנסים לעשות, אף שזה לא נושא פרי, כי גם אנחנו מודים ומתוודים, שאם היינו בממשלה ואם היינו בקואליציה, לא יכולנו למצוא דרך אחרת לנהל את המאבק הנוכחי שנכפה על מדינת ישראל בניגוד לא רק לרצוננו, אלא בניגוד לכל היגיון מהצד הפלסטיני, לכל היגיון שניתן להבין, מה ריקוד ויטוס הזה של ערפאת, שמביא רק הרס וחורבן על עמו.

יוסף (טומי) לפיד: אני חושש מאוד, שאף שאינני מוצא פגם רציני בהתנהלותה של הממשלה, אני גם לא מוצא שההתנהלות הזאת תביא לפתרון קרוב.

יוסף (טומי) לפיד: מה ששום ממשלה לא מוכנה לומר, כי פוליטיקאי לא יעז לומר זאת, הוא, שלמצב הנוכחי אין לה פתרון מפני שהצד השני איננו מעוניין בפתרון, מפני שהצד השני מעוניין בהרס ובחורבן שיגיעו לממדים כאלה שתהיה התערבות בין-לאומית.

יוסף (טומי) לפיד: על כן, אילו מדובר היה רק במאבק נגד הפלסטינים, שהוא מאבק צודק ומזמן לא היה כל כך צודק כמו שהוא צודק היום ומזמן לא איחד את עם ישראל כמו שהוא איחד היום – אילו היה מדובר רק בכך, אנחנו לא היינו מציעים אי-אמון בממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו מציעים אי-אמון בממשלה, אדוני היושב-ראש, מפני שבממשלה הזאת התאחדו שתי המפלגות הגדולות, הליכוד והעבודה, שנבחרו על-ידי ציבור חילוני, כדי לסייע לחרדים לסחוט את לשד עצמותיה של המדינה.

יוסף (טומי) לפיד: היום, אדוני היושב-ראש, היה גיוס של גולני בבקו"ם.

יוסף (טומי) לפיד: הפגנו שם, והיו שם 60 מפגינים שלנו, והפגינו גם צעירי "התעוררות", שאנחנו משתפים אתם פעולה בגאווה.

יוסף (טומי) לפיד: הצבא מצא לנכון ברוב חוכמתו לזמן באותה הזדמנות גם חרדים שבאים לבקש פטור מהשירות הצבאי, וברחבה שלפני הבקו"ם נפגשו צעירים שבאו להתגייס לגולני וצעירים שבאו לקבל פטור.

יוסף (טומי) לפיד: יש כאן שני עמים – עם אחד של אנשים עובדים, אנשים משלמים מסים, אנשים מתגייסים לצה"ל, אנשים משרתים במילואים, אנשים שנותנים את דמם, ויש חבורה של משתמטים מקצועיים מעבודה, מתשלום מסים, משירות בצה"ל ומכל חוב למדינת ישראל, שהיא מגונה בעיניהם.

יוסף (טומי) לפיד: והאשמה היא בליכוד ובעבודה שיושבים בקואליציה ונותנים יד למצב המגונה הזה, בקואליציה שהיתה יכלה להרשות לעצמה גם לנהוג ולנהל את ענייני המדינה בלי השותפות המאוסה הזאת עם החרדים.

נסים זאב: מסיתים כמוך לא צריכים בקואליציה.

יוסף (טומי) לפיד: אתה תמיד משחק את הפטריוט הגדול, ואתה שותף למשתמטים מצה"ל.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, כשאני מדבר על שיתוף פעולה עם החבורה הסחטנית הזאת, אני רוצה לתת לכם דוגמה על מה אני מדבר.

נסים זאב: אנחנו בזים לך, בזים להסתה המתועבת שלך.

נסים זאב: יש גבול.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: זאת כבר לא קריאת ביניים.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, תודה, קראת קריאת ביניים.

אברהם בורג: תודה רבה.

נסים זאב: כמה הוא יכול להסית נגד הציבור החרדי?

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, קראת קריאת ביניים, בוא נמשיך לדבר.

אברהם בורג: בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, מה שהציבור – – –

יוסי שריד: תיזהר, כי הוא עוד יעשה לך ברית מילה.

יוסף (טומי) לפיד: אני רוצה להביא לכם דוגמה על מה שהציבור הרחב לא יודע ועל מה שנעשה בשיתוף פעולה עם הליכוד והעבודה.

יוסף (טומי) לפיד: תדע לך, ההתקפה שלי היא לא נגד ש"ס ולא נגד האגודה, ההתקפה שלי היא נגד הליכוד ונגד העבודה, שבוגדים בציבור החילוני.

נסים זאב: נגד כל הציבור החרדי, נגד כל הציבור החרדי.

יוסף (טומי) לפיד: עכשיו תשמעו מה קרה בשבוע שחלף בוועדת הכספים של הכנסת, בשבוע שגרתי ביותר.

יוסף (טומי) לפיד: הנה ההעברות של ועדת הכספים של הכנסת רק בשבוע שחלף: 30 מיליון שקל לסיוע לתלמידים חרדים בפנימיות, 31.5 מיליון שקל לפעילות תרבות במגזר החרדי, 11 מיליון שקל לקיום סמינרים במגזר החרדי, 25.5 מיליון שקל לפעילות בחינוך העצמאי השייך לאגודת ישראל, 9 מיליוני שקל למימון תוספת של 2,500 שעות לימוד בחינוך העצמאי של יהדות התורה, 7 מיליוני שקל למימון הסעות התלמידים החרדים, 9 מיליוני שקל תוספת שעות לימוד לחרדים, 8 מיליוני שקל לגרעינים תורניים, 3 מיליוני שקל למדרשות יהדות, תוספת של 118 מיליון שקל שתועבר למשרד הדתות, ואחר כך משרד הדתות מכפיל את ההקצבות שמשרד החינוך כבר מעביר למוסדות החרדיים.

יוסף (טומי) לפיד: זה של שבוע אחד.

יוסף (טומי) לפיד: זה התשלום שאתם, אדון נוה ואדון ריבלין, שרים בישראל, משלמים אתנן כדי שהם יצביעו בעדכם וזאת הבושה שבגללה אנחנו מציעים לכם אי-אמון, כי אתם לוקחים את כספיו של חייל שהשתחרר מצה"ל ואחרי שהשתחרר מצה"ל הלך לעבוד ומהעבודה שלו הוא משלם מסים והמסים האלה מועברים לבחורי ישיבה שלא שירתו בצה"ל ולא עבדו בחייהם יום אחד, וזה נעשה בעזרתכם, בכספי משלם המסים האזרחי החילוני.

יוסף (טומי) לפיד: ולכן – – –

נסים זאב: אנחנו לא משלמים מסים?

נסים זאב: הציבור – – – לא משלם מסים?

יוסף (טומי) לפיד: אתם לא עובדים.

נסים זאב: אנחנו לא חלק מהעם?

יוסף (טומי) לפיד: אתם לא עובדים.

נסים זאב: – – –

יוסף (טומי) לפיד: אתם לא עובדים – – –

נסים זאב: בשם מי אתה מדבר?

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, אתה תיכף תעלה, תהיה לך הודעת סיעה, תוכל להתבטא.

יוסף (טומי) לפיד: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לפיד, רגע.

אברהם בורג: תודה לך, חבר הכנסת זאב.

אברהם בורג: קריאת ביניים, לא נאום ביניים.

נסים זאב: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, בעוד רגע יש הודעות סיעות, אני בטוח שלסיעה שלך יהיה מה לומר.

אברהם בורג: תודה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, הקואליציה הזאת היא קנוניה שפושטת עור מהציבור התורם לקיומה של המדינה הזאת, לביטחונה, לכלכלתה, לרווחתה, ואני לא יודע איך הבושה לא אוכלת בכם כאשר אתם מוכרים כך את הציבור שבחר בכם, והוא עשה שגיאה שהוא בחר בכם, והוא לא יבחר בכם שנית מפני שהוא למד את הלקח, כי לפני הבחירות אתם מכריזים שאתם מאוד מאוד דואגים לציבור הזה ואחרי הבחירות אתם מוכרים אותם בכסף, כסף, כסף, כי זה מה שמעניין אותם.

יוסף (טומי) לפיד: לא אלוהים מעניין אותם, כסף מעניין אותם.

יוסף (טומי) לפיד: אין לנו שום דבר נגד אלוהים ואין לנו דבר נגד דת ישראל ואין לנו דבר נגד יהודים דתיים חובשי כיפה סרוגה שמתגייסים לצה"ל ועובדים ולומדים.

יוסף (טומי) לפיד: יש לנו עניין נגד החרדים שהפכו את החרדיות שלהם קרדום לחפור בה, ויש לנו עניין נגד מפלגות שמשלמות להם, כמו שקראתי עכשיו את הרשימה, כל שבוע עשרות מיליוני שקל תמורת הקולות שלהם.

יוסף (טומי) לפיד: לכן, אדוני היושב-ראש, סיעת שינוי מציעה אי-אמון בממשלה הזאת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה, עשר דקות.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, למרות נושא האי-אמון, שהוא הנושא המדיני, נראה לי חשוב כנציג של אוכלוסייה במדינה הזאת להתחיל את הצעת האי-אמון בהקראת דברים שאמר משה שוחט, ראש מינהלת החינוך לבדואים בנגב, בריאיון לכתב עת, THE JEWISH WEEK, היוצא בניו-יורק.

עזמי בשארה: אולי הוא מניח שדבר כזה בסוף לא מגיע אלינו.

עזמי בשארה: אני לא אטריח את החברות שכותבות את הפרוטוקול, ולכן אני אקרא את זה ישר בעברית, לא באנגלית.

עזמי בשארה: הוא אומר על הבדואים המתלוננים על תנאי חייהם בישראל, ואני מצטט, QUOTE UNQUOTE, מה שנקרא: הם צמאי דם אשר חיים בפוליגמיה, יש להם 30 ילדים למשפחה, וממשיכים להרחיב את יישוביהם ולכבוש אדמות מדינה.

עזמי בשארה: ועוד הוא מוסיף, אני מצטט: בתרבותם הם עושים את צורכיהם מחוץ לבית.

עזמי בשארה: הם אפילו לא יודעים איך להשתמש במים בשירותים – To flash a toilet באנגלית.

עזמי בשארה: האיש הזה עומד בראש מינהלת החינוך לבדואים בנגב, קוראים לו משה שוחט, והוא לא מכחיש שהוא אמר את הדברים.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהאיש הזה לא רק שלא יכול לעמוד בראש מינהלת החינוך בנגב, הוא לא יכול לעבוד בשום מינהלת חינוך.

עזמי בשארה: בחינוך אסור לו להיות.

עזמי בשארה: ואילו דוברת משרד החינוך הרוצה לנמק לאותו JEWISH WEEK, עכשיו הוצאתי את זה מהאינטרנט, באותו JEWISH WEEK היא רוצה לנמק למה זה קרה, היא אומרת, הוא רק דיבר על מבקריו מבין הבדואים, ככה היא הסבירה את זה, דוברת משרד החינוך.

עזמי בשארה: הוא דיבר רק על מבקריו מבין הבדואים, לא כל הבדואים לא יודעים להשתמש בטואלט, רק מבקריו לא יודעים להשתמש, עושים את צורכיהם בחוץ, יש להם 30 ילדים והם חיים בפוליגמיה.

עזמי בשארה: בתנאים האלה, אדוני היושב-ראש, באווירה הזאת אנחנו צריכים לעבוד.

עזמי בשארה: זה איש חינוך.

עזמי בשארה: עוד לא יצא שום גינוי מממשלת ישראל, והאיש הזה, לדעתי, אסור לו להמשיך בתפקידו, עוד פעם, לא עם הבדואים, בכלל בחינוך – – –

עסאם מח'ול: בכלל אסור לו להיות בחינוך – – –

עזמי בשארה: כנראה, אדוני היושב-ראש, זה ככה מתקשר לנושא שלי, אני לא יכולתי בלי להתחיל בנושא הזה, זה אי-אמון באותה ממשלה.

עזמי בשארה: אגב, יש תגובה באותו כתב עת מחבר הכנסת שריד, אני לא יודע אם ראית את זה, יש לך תגובה שם לא על הנושא, אתה לא יודע שהוא דיבר כך.

עזמי בשארה: אתה דיברת על עבודתך כשר בין הבדואים בנגב, אבל אתה לא ידעת שהוא דיבר כך.

יוסי שריד: אני שומע את זה בפעם הראשונה.

עזמי בשארה: אז כדאי לראות מי מככב אתך באותו ריאיון בעיתון.

תמר גוז'נסקי: – – –

יוסי שריד: – – –

עזמי בשארה: כן.

עזמי בשארה: על כל פנים – – –

יוסי שריד: – – –

עזמי בשארה: עבודה, נו בסדר.

עזמי בשארה: מבחינת עבודת שר חינוך בין הבדואים, לא דברים כאלה, לא על פוליגמיה ועל שירותים אלא על תפקוד משרד החינוך.

ראובן ריבלין: מי מינה אותו לתפקידו, אתה יודע?

עזמי בשארה: על כל פנים, אסור לו להמשיך.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, כנראה אי-אפשר לחיות באווירה שיש בה גזענות רק נגד הפלסטינים בשטחים או נגד הערבים.

עזמי בשארה: אם יש גזענות נגד הערבים, נגד האחר, אז כנראה אזרחי מדינת ישראל הערבים גם יסבלו מהגזענות הזאת.

עזמי בשארה: אין, אי-אפשר לחלק את האדם לשני סוגים של ערכים.

עזמי בשארה: אם גזענות אז גזענות, אז גזענות נגד נשים ונגד עובדים זרים ונגד ערבים, ערבים בכלל, לא רק ערבים שחיים במדינת ישראל.

עזמי בשארה: לנושא שלי, אדוני, אני חוזר ומדגיש את הנקודה העיקרית שלדעתי היא הבעיה.

עזמי בשארה: המצב המדיני הקיים היום – כמובן אינני שותף לדעה שנכפה על מדינת ישראל איזה מאבק שהיא לא רצתה בו, אינני שותף גם לדעה שמה שקרה או מה שקורה מבחינת הקונפליקט, מבחינת הסכסוך עם הפלסטינים, הוא עניין של סירוב הפלסטינים לקבל הצעות נדיבות של ממשלת ישראל, שמסיבה לא הגיונית כלשהי הפלסטינים סירבו לקבל ויצאו לאינתיפאדה נגד מדיניות ממשלת ישראל.

עזמי בשארה: אני חושב שזה מיתוס שנמכר, ואינני שותף לו, אדוני או גברתי.

עזמי בשארה: אני חושב, שכל התקופה, כל התקופה, מדינת ישראל, לדעתי החברה הישראלית, ממשלת ישראל מאז אוסלו, לא יכלו להשתחרר ממודל של פתרון הסכסוך לפי שפיטת מאזן הכוחות, ולא לפי איזו שפיטה מוסרית הכוללת צדק יחסי, צדק יחסי ביחסים בין הפלסטינים לבין הישראלים.

עזמי בשארה: לא מדובר בצדק אבסולוטי.

עזמי בשארה: אנחנו מדברים על פשרה היסטורית, והשאלה שלדעתי ממשלת ישראל צריכה לשאול את עצמה היא, האם היא מוכנה – וזאת הרי ממשלה שמסתמכת על כך שהפלסטינים סירבו לקבל את הצעות ברק, אותן הצעות שהם גם סירבו לקבל.

עזמי בשארה: זה נראה לי קצת, בלשון המעטה, לא הגיוני להסתמך על כך, כי הרי אלה הם האנשים שהתקיפו את ברק בדרכו לקמפ-דייוויד, אבל הם מסתמכים על כך שהפלסטינים לא קיבלו את הצעותיו.

עזמי בשארה: לדעתי, אף אחד לא יודע מהן הצעותיו עד היום, ועוזרו של קלינטון בא לעזור לנו במאמרו הארוך ב- New York review of booksכאשר דיבר על הבלבול ועל חוסר ההבנה ועל חוסר האסטרטגיה, והדעה שברק רצה יותר להוכיח שהפלסטינים לא רוצים שלום מאשר להשיג שלום.

עזמי בשארה: אבל, זה פרק שנסגר, זה פרק שנסגר.

עזמי בשארה: עכשיו, ברק הצליח להוכיח לחברה הישראלית – הצליח, ואני לא יודע, צריך לברך על ההצלחה הזאת או לא – שאין פרטנר.

עזמי בשארה: זה ההישג הגדול, שאין פרטנר.

עזמי בשארה: ממשלת ישראל הזאת, לדעתי בכלל לא חיפשה פרטנר, אז אין לה בכלל על מה לדבר.

עזמי בשארה: השאלה הגדולה היא האם היא מוכנה לפשרה היסטורית – עזוב את השאלה מי התחיל באלימות – ואם ההתנחלויות בזמן אוסלו זה אלימות או לא ואם מדינת ישראל בזמן אוסלו, מאז אוסלו, הפסיקה לרגע אחד את האלימות נגד העם הפלסטיני.

עזמי בשארה: אני לא מדבר על האינתיפאדה, אני מדבר על המצב לפני האינתיפאדה – אם להפקיע קרקע בזמן משא-ומתן זו הפעלת אלימות או לא, המחסומים – זו אלימות או לא, הגבלת חופש התנועה של הפלסטינים מאז הסכם אוסלו – זה אלימות או לא, כל סוגי האלימות שהופעלו נגד הפלסטינים מאז אוסלו.

עזמי בשארה: הרי האלימות לא התחילה בסוף ספטמבר – התחלת אוקטובר בשנה שעברה, לא על זה אני מדבר.

נסים זאב: אבל גם הטרור לא הפסיק מאז.

עזמי בשארה: רק רציתי לציין נקודה אחת, נסים – – –

נסים זאב: מאוסלו לא הפסיק הטרור.

עזמי בשארה: אין את הסיפור הזה שהאלימות התחילה באוקטובר ומאבק נכפה על מדינת ישראל, זה כל מה שרציתי להסביר, לא נתווכח יותר.

עזמי בשארה: כל מה שרציתי להסביר, שלא התחיל איזה אירוע היסטורי בהתחלת אוקטובר, וברור היה שהיה ניסיון ישראלי לכפות על הפלסטינים את תנאי הפתרון, והפלסטינים לא קיבלו את התנאים האלה של הפתרון.

עזמי בשארה: והשאלה היא, האם החברה הישראלית היתה מוכנה לפשרה היסטורית, לא רק מול הפלסטינים, מול ברק, האם החברה הישראלית היום מוכנה לקבל את תנאי הצדק היחסי לפשרה היסטורית עם הפלסטינים, ובמקום להתפלמס כל הזמן אם הפלסטינים קיבלו את הנדיבות או לא – האם ממשלת שרון לא רק מוכנה לקבל פשרה היסטורית, האם יש לה פרוגרמה פוליטית; אני לא מדבר על חזון, אני לא שואל אם יש לה חזון, לא מדובר בחזונות ולא בחזיונות.

עזמי בשארה: האם לממשלת שרון יש פרוגרמה פוליטית אחרי השקט – כשישרור שקט – יש לה פרוגרמה פוליטית שתפתה בה את הפלסטינים שיהיה שקט?

עזמי בשארה: יש לה איזו פרוגרמה פוליטית?

עזמי בשארה: מה הפרוגרמה הפוליטית של ממשלת שרון?

עזמי בשארה: מישהו יודע?

עזמי בשארה: מישהו יכול לספר לנו בסוד, בסתר, מה הוא חושב פוליטית – איך פותרים את הבעיה עם העם הפלסטיני?

עזמי בשארה: אף אחד לא יודע.

עזמי בשארה: לכן, לדעתי הבעיה העיקרית היא זאת, ולא בעיה אחרת – מה הפתרון הפוליטי שממשלת ישראל מציעה חוץ מלנסות לשכנע את המערב, שאם נצא למלחמה, נהיה צודקים.

עזמי בשארה: במקום לעשות שלום, צריך להתגנב היסטורית אל מלחמה, להתגנב, למצוא דרך, למצוא שיטה איך לשכנע את המערב שבכל זאת ישראל צודקת אם היא תצא למלחמה.

עזמי בשארה: על זה מדובר?

עזמי בשארה: למה מדינת ישראל לא מקבלת משקיפים בין-לאומיים?

עזמי בשארה: מה הבעיה במשקיפים?

עזמי בשארה: אנחנו לא מדברים על כוח בין-לאומי.

עזמי בשארה: ה-8-G, בוש לא מדבר על כוח בין-לאומי.

עזמי בשארה: משקיפים בין-לאומיים, מה הבעיה במשקיפים בין-לאומיים?

עזמי בשארה: מישהו יכול להסביר לנו, חוץ מהעולם נגדנו וכל האגדות האלה, שלא רוצים לבנאם?

עזמי בשארה: משקיפים בין-לאומיים יבנאמו את הסכסוך – – –

ראובן ריבלין: החיילים ההודים – – –

נסים זאב: – – –

עזמי בשארה: זה לא מבונאם.

עזמי בשארה: מה, לא היו בקמפ-דייוויד?

עזמי בשארה: למה, איפה ניהלו משא-ומתן?

עזמי בשארה: הסכם אוסלו, איפה נחתם?

ראובן ריבלין: החיילים ההודים בלבנון יכולים להסביר לך.

אבשלום וילן: – – –

סופה לנדבר: בבקשה לסיים.

עזמי בשארה: קיבלתם את זה.

עזמי בשארה: זה בנאם את הסכסוך עם לבנון?

נסים זאב: עזמי, אני הצעתי שהם יהיו – – –

עזמי בשארה: לא נותנים לי לסיים.

עזמי בשארה: אני מסיים עם המשפט הזה.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, הוא מסיים במשפט אחרון.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, השר ריבלין, למה ההודים בסדר – אנחנו חלוקים.

עזמי בשארה: אנחנו חלוקים, נו בסדר, אבל זה בנאם את הסכסוך עם סוריה ולבנון?

עזמי בשארה: בסוף תצטרכו להגיע להסכם עם סוריה ולבנון.

ראובן ריבלין: זה עניין אחר.

עזמי בשארה: אוסלו היה באוסלו וקמפ-דייוויד היה בארצות-הברית ולא כאן.

עזמי בשארה: המשקיפים הבין-לאומיים יוסיפו ממד בין-לאומי לסכסוך.

עזמי בשארה: אין לו ממדים בין-לאומיים?

עזמי בשארה: יש לו.

עזמי בשארה: משקיפים בין-לאומיים – מה יש לישראל לחשוש?

עזמי בשארה: שירשמו מי התחיל קודם?

עזמי בשארה: מה הסיפור?

עזמי בשארה: אני חשבתי שהרי פה צודקים והפלסטינים הם שעוברים על כל החוקים ועל כל הדברים ועל כל החוזים ועל כל ההבנות – מיצ'ל וטנט וכו' – אני חשבתי שפה צודקים, אז שיהיו משקיפים בין-לאומיים – – –

סופה לנדבר: כמה משפטים אחרונים אתה הוספת?

סופה לנדבר: נא לסיים.

עזמי בשארה: מה החשש מזה?

עזמי בשארה: גברתי, אני לא יודע כלכלית להבדיל בין הממשלה הזאת לממשלה הקודמת – –

ראובן ריבלין: אתה תקבע, ניתן לך לקבוע.

עזמי בשארה: – – אני חושב שהמצב הכלכלי פה הוא תוצאה מכך שיש אינתיפאדה לא בגלל מדיניות שונה מהמדיניות הקודמת.

עזמי בשארה: אני חושב שבגלל זה אין השקעות ותהיה רגרסיה ותהיה אבטלה ויהיה מיתון.

עזמי בשארה: הבעיה העיקרית עכשיו זו בעיה מדינית ואווירת מלחמה, שלדעתי תאכל כל חלקה טובה אם היא תמשיך כך.

עזמי בשארה: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה רבה לחבר כנסת בשארה.

סופה לנדבר: חבר כנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, כנסת נכבדה, מדי יום קוברים פלסטינים את קורבנות ההבלגה והאיפוק, בתי-הקברות הפלסטיניים מלאים בתוצאות המדיניות הפציפיסטית של ראש הממשלה שרון.

אחמד טיבי: מי שמסתובב היום בגדה המערבית וברצועת עזה פוגש רק בסבל ובאנשים מוכי אסון ויגון, ועם זאת אין לטעות.

אחמד טיבי: אל תטעו – –

ראובן ריבלין: זה אי-אמון בערפאת?

אחמד טיבי: – – זה עם קם, עם שקם להשיב לעצמו את חירותו, כבודו ושארית אדמותיו.

אחמד טיבי: זהו עם שקם לסלק מעליו את עולו של כובש אטום, אכזר וצדקן.

אחמד טיבי: הבוסתנים בגדה אומנם מלאים בפרי בשל והשקיעות בחוף ימה של עזה עדיין סגולות ויש גם כמובן ניסיון הירואי להיאחז איכשהו בשגרת החיים, אבל הכול המום בכאב, עלבון, זעם ותחושות קשות של מיאוס מהשפלה שהיתה כבר לאורח חיים, ומאחורי כל אלה מבצבץ ייאוש עמוק.

אחמד טיבי: אתמול היינו עדים לקטטה אנכרוניסטית בין שרון לנתניהו, למי יש תשובות טובות יותר למצב – ויכוח בין איש האתמול לאיש השלשום; שני אנשים שחושבים שיש בידם לנצח את חוקי הטבע, שלפיהם הכיבוש, כל כיבוש, בכל מקום ובכל זמן וללא קשר ליחסי הכוחות הצבאיים, מגיע אל קצו.

אחמד טיבי: סופו של הכובש להימלט מארץ לא לו.

אחמד טיבי: ואם בטרור ובמומחים לטרור עסקינן, ראוי לומר שהכיבוש הוא הוא הטרור, והמפעל ההתנחלותי שכל כולו גזל וארוגנטיות הוא טרור, והחיסולים הם טרור והמחסומים הם אלימות וטרור, והטרטור והביזוי היומיומי של אנשים קשי-יום הם אלימות.

אחמד טיבי: עקירת העצים והשדות היא אלימות וטרור.

אחמד טיבי: הנשים ההרות המעוכבות בשרירות לב במחסומים זה טרור, ההשפלה היומיומית לאיש, לאשה ולילד במחסומים.

אחמד טיבי: חוליות טרור יהודיות פועלות כמעט באין מפריע לאחר ששנים חבריהן והן זרעו הרס, פגעו באזרחים פלסטינים, ומעולם – אבל מעולם – לא נענשו.

אחמד טיבי: ואם נענשו, אזי היו להם עונשים מגוחכים, עונשים ליהודים.

אחמד טיבי: ואם נשלחו לכלא באופן חריג – היו שם תמיד נשיא מדינה ושלטונות אכיפת החוק שהעניקו להם חנינה, כי מדובר במיטב הנוער, ומיטב הנוער הזה הורג ושורף שדות ועוקר עצים וזורק אבנים ומנפץ מכוניות ומשפיל זקנים, נשים וטף.

אחמד טיבי: חוליית הטרור היהודי שרצחה את משפחת טמייזי ירתה כדי לרצוח.

אחמד טיבי: היא ראתה את הגבר וראתה את האשה וראתה את התינוק ואז לחצה על ההדק.

אחמד טיבי: ירתה כדי לרצוח.

אחמד טיבי: גם יהודים רוצחים, לא הורגים.

אחמד טיבי: גם יהודים רוצחים, והרוצחים האלה הם פסולת אנושית של חברה שאמורה להוקיע אותה, והיא אינה מוקיעה אותה.

אחמד טיבי: היא אינה מוקיעה את ציבור המתנחלים – – –

ראובן ריבלין: – – –

יוסי שריד: – – –

אחמד טיבי: – – – אינה מוקיעה אותה באופן מוסרי.

אחמד טיבי: כבוד השר ריבלין, יש גינוי ורבלי.

ראובן ריבלין: לא היה שר בממשלת ישראל שלא גינה את הרצח הזה.

יוסי שריד: – – –

עסאם מח'ול: יש כאלה שהצדיקו את זה בממשלת ישראל.

רן כהן: – – –

ראובן ריבלין: – – –

סופה לנדבר: אתם מפריעים לו לנאום, חברי הכנסת.

רן כהן: – – –

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: – – –

עסאם מח'ול: יש שרים שהצדיקו והיללו את זה.

סופה לנדבר: השר ריבלין, בינתיים חבר כנסת נואם.

נסים זאב: הממשלה גינתה, ראש הממשלה גינה, מה הוא רוצה?

עסאם מח'ול: יש להם יד ברצח הזה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת מח'ול – – –

ראובן ריבלין: אף אחד לא אמר שהם שהידים, אמרו שהם רוצחים.

יוסי שריד: גם בישראל יש מדיניות של דלת מסתובבת.

סופה לנדבר: אין יותר זמן לקריאות ביניים.

מוחמד ברכה: לפי האידיאולוגיה של ממשלת ישראל, ערפאת נושא באחריות לכל פיגוע בתל-אביב.

מוחמד ברכה: ממשלת ישראל נושאת באחריות לרצח.

ראובן ריבלין: ממשלת ישראל אחראית – – – הם לא שהידים.

מוחמד ברכה: – – –

סופה לנדבר: חבר הכנסת ברכה.

טלב אלסאנע: היא אחראית לטבח.

ראובן ריבלין: היא אחראית לתפוס את הפושעים.

טלב אלסאנע: צריך להוציא את המתנחלים מחברון.

ראובן ריבלין: זה לא.

עסאם מח'ול: מה לא?

עסאם מח'ול: המדיניות של הממשלה שלך היא האבא והאמא של הרצח הזה.

טלב אלסאנע: מה יש להם לעשות שם?

טלב אלסאנע: הם רוצחים.

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: – – –

סופה לנדבר: השר ריבלין.

עסאם מח'ול: – – –

סופה לנדבר: חבר הכנסת מח'ול, אני קוראת לך לסדר.

רן כהן: – – –

טלב אלסאנע: – – –

סופה לנדבר: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קוראת לך לסדר.

אחמד טיבי: אני יכול להמשיך?

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חוליית הטרור היהודי שרצחה את משפחת טמייזי ירתה כדי לרצוח, ואני חוזר: היא ראתה את הגבר, ראתה את האשה וראתה את התינוק, ואז לחצה על ההדק, בדם קר, בנחישות ובהחלטה מראש.

אחמד טיבי: ירתה כדי לרצוח.

אחמד טיבי: והרי המשפחה הזאת, משפחת טמייזי, רצתה רק להגיע הביתה בשלום לאחר חתונה בארצה, במולדתה, ושם נורתה.

אחמד טיבי: אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, כאשר הגיע חוקר בכיר מצה"ל למקום כדי לחקור, ושאלו אותו למה את הרכב עם המאפיינים האלה, שברח מהמקום, לא עצרתם ואלה ירו, ענה הקצין הבודק לפלסטינים: מה אתם רוצים?

אחמד טיבי: הם רק צעירים בני 18.

אחמד טיבי: זה נקרא הוקעה?

מקסים לוי: מאין האינפורמציה?

ראובן ריבלין: אתה מעיד פה?

אחמד טיבי: זה נקרא הוקעה?

מקסים לוי: מאין האינפורמציה הזאת?

אחמד טיבי: אי-פעם טעיתי בדבר הזה?

אחמד טיבי: אי-פעם?

אחמד טיבי: תלך תבקר את המשטרה, מר מקסים לוי.

אחמד טיבי: תלך תשאל את הקצין.

אחמד טיבי: הוא אמר: הם רק צעירים בני 18.

נסים זאב: מה אתה רוצה לומר פה?

אחמד טיבי: הם רק צעירים בני 18.

אחמד טיבי: היחס הסלחני הזה הוא שורש הבעיה.

אחמד טיבי: כאשר נהרג ונרצח ילד פלסטיני, המקסימום שבו יכול הילד הזה לזכות זה הבעת צער ישראלית רשמית.

אחמד טיבי: אבל כאשר הדבר קורה מהצד השני, התביעה המוחלטת, האולטימטיבית, המתריסה, הפטרנליסטית, שכל ערבי מהמזרח עד המערב צריך לגנות, להוקיע, ולעתים כאשר הפגיעה באזרחים, אנחנו עושים את זה לא כתכתיב, לא כי אתה מורה ואני תלמיד, אלא כי זה ערך עליון של שמירה על חיי אדם באשר הוא אדם.

עסאם מח'ול: ברשות היושבת-ראש, אני יכול לשאול?

סופה לנדבר: לא, אני לא מרשה לך.

סופה לנדבר: אני מצטערת.

סופה לנדבר: אתם מפריעים לו לנאום.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה, וזאת השאלה הקשה שבה אולי אני אחלוק עליך, עמיתי רן כהן, ואולי אתה תחלוק עלי, אולי גם יוסי שריד, זאת השאלה המוסרית הנוקבת: מה ההבדל בין מותו של התינוק דיא טמייזי, בן שלושה חודשים, באדנא, לבין מותה של התינוקת אימאן חג'ו בח'ן-יונס?

אחמד טיבי: שניהם נורו באש ישראלית.

אחמד טיבי: הראשון, אש טרוריסטית פרטיזנית, והשנייה, טרוריסטית ממלכתית ודיגיטלית, כאשר אני לא שומע מלה אחת של גינוי משום חלק מהבית הזה.

אחמד טיבי: הבעת צער כן, אבל גינוי לפגיעה הקטלנית, הפטליסטית בילדים פלסטינים, כאשר הדבר נעשה על-ידי חיילי צה"ל, כאן נוצרת הבעיה.

סופה לנדבר: נא לסיים.

סופה לנדבר: יש לך עוד דקה.

אחמד טיבי: ההתקוממות הפלסטינית באה כתגובה, כריאקציה על מצב של כיבוש.

אחמד טיבי: היא תגובה טבעית ובלתי נמנעת על 35 שנים של דיכוי ברוטלי ואפרטהייד יומיומי, קשה ומובנה.

אחמד טיבי: אני מבין ששרון ניצב היום במרכז ההסכמה.

אחמד טיבי: זה עוד לא הופך את מדיניותו למגונה ואלימה פחות.

אחמד טיבי: זה רק אומר, שהציבוריות הישראלית שוקעת לתוך צדקנות עצמית מסוכנת וקונה את ההבלים וההסתות שלפיהם אין פרטנר לשלום.

סופה לנדבר: חבר הכנסת טיבי, אני מבקשת לסיים.

אחמד טיבי: הפסיקו אותי לפחות שלוש דקות.

סופה לנדבר: הוספתי לך שתי דקות על חשבון הזמן.

אחמד טיבי: אבל הפסיקו אותי שלוש דקות.

סופה לנדבר: לא, לא.

סופה לנדבר: הוספתי לך שתי דקות.

אחמד טיבי: הבטחת להודיע לי.

סופה לנדבר: הבטחתי ואמרתי לך.

אחמד טיבי: תואילו נא לסגת לקווי 1967, אל ממדיה הריאליים והמוסכמים של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: תפרקו את הפרויקט הקולוניאליסטי שנקרא התנחלויות, וכן תכירו בעובדה המרה והכואבת, שתקומת המדינה היתה, לפחות בחלקה, בעלת מחיר כואב עבור מי שגורש, ברח ונדד, ואז תיווכחו שיש פרטנר וייכון שלום.

אחמד טיבי: להסדר שאלה הם קווי המיתאר שלו יש פרטנר.

אחמד טיבי: לכל נוסח אחרת – אין ולא יהיה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לא לשרון ולא לנתניהו ולא לאף אחד אחר אין תשובה על מה שקרוי טרור, כי הסיפור כאן הוא לא טרור אלא עם שקם לתבוע את כבודו, עצמאותו וריבונותו.

אחמד טיבי: הסכסוך הזה לא יגיע אל קצו וגם לא יתקרב אליו כל עוד לא תסלק ישראל עצמה מחייהם של הפלסטינים, שאותם הפכה לגיהינום.

אחמד טיבי: זה יכול להתבצע בהסכם, מוטב שכך, ואם לא – במילוט, במנוסה, בפורענות, שמוטב לחסוך אותה.

אחמד טיבי: הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון, כיוון שמדיניותה חסרת תוחלת וחסרת מוצא, חסרת תקווה ומבטיחה רק ייאוש עמוק, אלימות גואה וסבל לשני העמים.

אחמד טיבי: הממשלה הזאת צריכה ללכת על שום מדיניותה כלפי האזרחים הערבים של מדינת ישראל, שאותם נישלה מקנייניה, מתקציביה ומסדר-היום שלה, ובכך הנציחה והעמיקה את השוליות והניכור של מיליון אזרחים, שכל חטאם הוא היותם ערבים.

אחמד טיבי: זו גישה אנטי-אזרחית, רבותי חברי הכנסת, אנטי-דמוקרטית ואנטי-שוויונית, והשלכותיה מסוכנות.

אחמד טיבי: למען עתידם של שני העמים, למען עתיד שפוי ומפויס יותר, למען הפסקת שפיכות הדמים ועצירת מעגל האלימות, למען ערכים של דמוקרטיה, שלום ושוויון שהפכו למרמס, למען כל אלה ובשמם אנו מגישים היום הצעת אי-אמון וממליצים בחום על העברתה של ממשלת דמים זו מן הארץ.

אחמד טיבי: אין כמעט תחום שאין בו אפליה.

אחמד טיבי: הפערים קיימים ולפעמים אף מתעצמים, גם בשנה האחרונה, בנושאי מדיניות התכנון והבנייה, התשתיות, הכבישים, החשמל, מערכת הביוב ורשת המים, מערכת החינוך הקורסת פיזית ומהותית, מערכת המחנכת את הערבי להיות ערבי כנוע ולא ערבי גאה, אזרח פגום, שילוב האקדמאים הערבים, החקלאות ההרוסה והתעשייה הבלתי-קיימת.

סופה לנדבר: אני מבקשת לסיים.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רק במדינת ישראל בעלת ההישגים הכבירים בהיי-טק עדיין קיים מושג ששמו "כפרים לא-מוכרים", שבהם האדם הוא לא אדם והמים והחשמל הם דרישה חריגה, כמעט מתריסה.

אחמד טיבי: בשל כל אלה תע"ל מציעה אי-אמון בממשלה הזאת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

סופה לנדבר: ישיב השר המתאם דני נוה.

דוד טל: אתה לא מאמין בחצי מהדברים שאתה אומר.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, בלי לפגוע בשר נוה, אני רוצה, ברשותך, להעביר מחאה, מאחר שידעתי תמיד להעריך, והשר נוה עדי, שראש הממשלה כמעט בכל אי-אמון בא והופיע וישב, והיום, בסיום המושב, ארבע סיעות מגישות אי-אמון, יושב-ראש האופוזיציה מגיש אי-אמון, וראש הממשלה איננו.

רן כהן: הדבר הזה לא תקין, ואני מביע את מחאתי על כך.

סופה לנדבר: הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להתאמת מימון תקציב המדינה לשנת הכספים 2001), התשס"א–2001.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 65) (סייג לידיעה סודית וגילוי ידיעות), התשס"א–2001; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 46); הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 6); הצעת חוק לתיקון דיני בחירות לכנסת (התאמה לחוק-יסוד: הממשלה), התשס"א–2001; והצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 11) (הגבלה על שימוש בשם), התשס"א–2001.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם ועדת הכנסת:

א' האן: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 27) (ועדת האתיקה), התשס"א–2001.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק מניעת הטרדה מאיימת, התשס"א–2001, של חברות הכנסת יעל דיין, זהבה גלאון, סופה לנדבר, מרינה סולודקין וענת מאור.

א' האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 33), שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תוספת לקצבה – פיצוי מיוחד) (הוראת שעה), התשס"א–2001, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק שירות לאומי בהתנדבות (תוכנית ניסיונית לבנים) (הוראת שעה), התשס"א–2001, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 77), התשס"א–2001, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

א' האן: תודה רבה.

א' האן: ההסלמה במצב המדיני והביטחוני;

א' האן: מפני פעולת צה"ל בשטחי הרשות הפלסטינית

סופה לנדבר: השר דני נוה, בבקשה.

דני נוה: מזכיר הכנסת יכול לשקול קריירה חדשה בתור מי שישדר משחקי כדורגל.

דני נוה: ..

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, המטרה המרכזית שעל הרקע שלה קמה הממשלה, המטרה העיקרית שמנחה את הממשלה ותמשיך להדריך אותה גם בעתיד היא המשימה של החזרת הביטחון לאזרחי ישראל.

דני נוה: אין דבר חשוב יותר מהצורך של הממשלה לפעול להחזרת ביטחונם של אזרחי ישראל.

דני נוה: לשם כך יש חבירת כוחות היום בממשלה, ממשלת האחדות הלאומית, כדי להשיג את המטרה החשובה הזאת.

דני נוה: כדי להשיג את המטרה הזאת אנחנו צריכים להתמודד ולנהל מערכה, מערכה קשה, אכזרית, מול רשות שהפכה לרשות שמפעילה טרור ומפעילה רצח מדי יום ביומו.

דני נוה: אם מישהו רוצה להבין או מישהו רוצה לדעת בסופו של דבר עד איזה שפל מוסרי ירדה הרשות הפלסטינית וירד העומד בראשה, אם מישהו רוצה להבין זאת, אני חושב שדי לחשוב על הדבר המצמרר, שאחד מכלי הנשק, אם אפשר לכנות זאת כך, שבהם הם משתמשים זה בילדים כפצצות חיות.

דני נוה: המחשבה שאנחנו עומדים מול רשות, שמשתמשים בילדים כפצצות חיות, כמתאבדים – אין דבר מצמרר יותר, אין דבר קשה יותר, אין דבר אכזרי יותר ואין דבר נפשע יותר מזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

טלב אלסאנע: מה זה?

טלב אלסאנע: מה הוא מדבר?

סופה לנדבר: אל תפריע לשר.

דני נוה: אני מאוד מצטער שגם כשאני אומר דבר כזה – – –

סופה לנדבר: אין מקום לקריאות ביניים.

טלב אלסאנע: – – –

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, אני מצטער מאוד שגם כשאני אומר דבר כזה, שצריך היה לאחד את כולנו, יש לדבר הזה סניגורים פה בבית, שיש ילדים שישמשו כפצצות חיות.

דני נוה: זה דבר נורא, דבר איום ונורא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והתינוק בן שלושת החודשים?

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, אם אפשר לקרוא קריאות ביניים מכאן, אז אולי הוא יעלה לכאן ויקרא קריאות ביניים מכאן?

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שבמציאות הקשה הזאת, שבה אנחנו נמצאים, אין ספק שאנחנו צריכים את כל תעצומות הנפש שלנו כדי לדעת להתגבר, ואני משוכנע שיש לנו, לעם ישראל, למדינת ישראל, תעצומות הנפש האלה כדי לדעת להתגבר על הקשיים.

דני נוה: שמעתי כאן את הצעת האי-אמון של יושב-ראש האופוזיציה, של חבר הכנסת שריד, ואני חייב לומר, הייתי מצפה, חבר הכנסת שריד, לקצת יותר צניעות, ואולי גם לקצת יותר הגינות.

דני נוה: הרי רק עד לפני כמה חודשים אתם, תרתי משמע, המרצתם את ברק; תרתי משמע המרצתם אותו ללכת בדרך של ויתורים מרחיקי-לכת.

דני נוה: והנה בתמיכתכם ובעידודכם אהוד ברק, ראש הממשלה לשעבר, ישב עם יאסר ערפאת עד לפני כמה חודשים והציע לו הצעה שאני לא חושב שמישהו אי-פעם העלה על דעתו שיבוא ראש ממשלה בישראל ויציע, והוא הציע.

דני נוה: הוא הציע לערפאת להיות נשיא המדינה הפלסטינית, פחות או יותר בגבולות 1967, עם אחיזה ממשית בירושלים, וערפאת החליט לומר "לא".

דני נוה: אז בסופו של דבר, מה שהייתי מצפה זה לקצת צניעות והגינות כשאתם מתייחסים למצב הנוכחי.

דני נוה: אולי לפחות תלמדו מהאיש עצמו, מאהוד ברק, שאני חייב לומר שיש לי הערכה מלאה לזה שיש לו היום היושר הציבורי לקום ולהגיד, שערפאת רימה אותו, שערפאת הוליך אותו שולל.

דני נוה: אבל לכם אין אומץ הלב הציבורי הזה לבוא ולומר, אנשי השמאל הישראלי, הולכנו שולל על-ידי הצד השני?

דני נוה: אלא לבוא כאן היום ולהטיף מוסר?

דני נוה: אם לא די בדבר הזה, הרי בסופו של דבר, אני חושב, גברתי היושבת-ראש, שיש היום רבים בציבור הישראלי שמבינים, שהדרך ההיא של חבר הכנסת שריד ושל חבריו נכשלה.

דני נוה: היא לא הצליחה להביא אותנו לא לשלום ולא לביטחון.

דני נוה: ההיפך הוא המצב, כפי שבסופו של דבר הגענו אליו, וכל אזרחי ישראל יודעים זאת היום.

דני נוה: חבל מאוד שאנשי מרצ לא מבינים זאת.

דני נוה: בכלל אני חייב לומר, ששמעתי את נאומו של ראש האופוזיציה ולפתע חשבתי שאולי מדבר כאן לא ראש האופוזיציה אלא נציג האו"ם באזור.

דני נוה: יש ישראלים ויש פלסטינים, כאילו זה אותו דבר.

דני נוה: ואם צריך אמריקנים שיבואו לפה כדי לפקח על המצב, צריך לפקח גם על ישראל וגם על ערפאת.

דני נוה: אותו דבר.

דני נוה: כאילו שאנחנו לא נמצאים במציאות שבה בעצם מדינת ישראל נאלצת להגן על חיי אזרחיה מול הטרור הרצחני של ערפאת ואנשיו.

דני נוה: כאילו המציאות שנכפתה פה עלינו של טרור ורצח היא מציאות שבה אנחנו צד שווה למשוואה לפי תפיסתה של מרצ.

דני נוה: אני לא מעלה על דעתי שזה המצב.

דני נוה: הרי לא יכול להיות שאפילו במרצ יחשבו שהטרור הפלסטיני והמדיניות הישראלית זה היינו-הך.

דני נוה: זה פשוט לא עולה על דעתי.

דני נוה: אבל לא שמעתי היום בנאום של ראש האופוזיציה שום התייחסות, שום הבחנה בין הטרור הפלסטיני לבין מדיניותה של ממשלת ישראל.

דני נוה: שני הצדדים הם שווים פה?

דני נוה: המרצחים הפלסטינים, הטרור הפלסטיני ואנחנו?

יוסי שריד: כשיסתיים הכיבוש נוכל למדוד.

דני נוה: אדוני חבר הכנסת שריד, אני חייב לומר לך, שיש בינך לביני ויכוח על תפיסת עולם, וזה לא סוד.

דני נוה: אבל דבר אחר צריך להיות מוסכם, גם אם אתה אתה קורא לזה כיבוש ואני קורא לזה מולדת, צריך להיות מוסכם שטרור ואלימות הם לא לגיטימיים, שאסור לקבל זאת בשום צורה ובשום אופן.

דני נוה: על הצדקה אני בוודאי לא מדבר, אבל אפילו שלא ישתמע מדבריך ומדברי חבריך, שבאיזו סיטואציה אתם מוכנים לקבל שימוש באלימות וטרור ככלי לגיטימי.

דני נוה: הרי אתה בוודאי לא מסכים לזה.

טלב אלסאנע: למה אתה לא מגנה את הרצח של הילד?

טלב אלסאנע: למה אתה לא מגנה את מה שקרה?

דני נוה: חבר הכנסת אלסאנע, אני מבטיח לך, שאם תמתין בסבלנות, תשמע.

טלב אלסאנע: אתה מצדיק את זה?

דני נוה: אני, בניגוד אליך, עומד לגנות.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

יוסי שריד: השר נוה, הגינוי שלך, עם כל הכבוד, לא עושה עלי רושם גדול.

דני נוה: אני לא מתכוון לעשות עליך רושם, חבר הכנסת שריד, אני רוצה שפשוט – – –

יוסי שריד: כשיתחילו בתהליך החנינה של הרוצחים, אני מקווה שלא תהיה שותף לו, כפי שהיית שותף לו בעבר.

דני נוה: חבר הכנסת שריד, לא הייתי שותף, ואני לא יודע על מה אתה מדבר.

דני נוה: כשאתה אומר שותף בעבר, אין לי שמץ של מושג על מה אתה מדבר, כי לא הייתי שותף בעבר לשום תהליך כזה.

יוסי שריד: כולכם הייתם שותפים.

דני נוה: כנראה העובדות לא כל כך מעניינות אותך.

דני נוה: לא הייתי שותף לשום תהליך כזה בעבר, ולא אהיה שותף לתהליכים כאלה בעתיד.

דני נוה: זה לא מצדיק בשום צורה את הרכנת הראש שלכם מול הטרור הפלסטיני.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, רצח הוא דבר שראוי לכל גינוי, ולא משנה אם מדובר ברצח של יהודי או ברצח של ערבי, ולא משנה אם מדובר ברצח שבוצע על-ידי ערבי או ברצח שבוצע על-ידי יהודי.

דני נוה: רצח הוא דבר מתועב, הוא דבר נקלה, שראוי לכל גינוי, ואין כאן איש בבית הזה שיכול להעלות על דעתו הצדקה של מעשים כאלה.

דני נוה: זה דבר נורא ואיום.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, שלא לדבר גם על הנזק האדיר שהדבר הזה גורם למדינת ישראל בעולם.

דני נוה: אלא מה?

דני נוה: יש הבדל אחד יסודי, שאנחנו נמנעים מלהזכיר אותו וראוי להזכיר אותו.

דני נוה: אצלנו אולי קמים כמה אנשים ולוקחים את החוק לידיהם ומבצעים מעשי רצח ראויים לכל גינוי, והחברה הישראלית כולה מגנה אותם.

דני נוה: מדינת ישראל כמדינת שלטון חוק צריכה לטפל בהם.

עסאם מח'ול: יש שרים בממשלה שלך שמצדיקים את הדבר.

סופה לנדבר: חבר הכנסת מח'ול, אני מבקשת לא להפריע לשר להשיב.

דני נוה: לעומת הערכים המוסריים שלנו, כעם היהודי, כמדינת ישראל, יש מולנו רשות שמפעילה טרור ורצח כמדיניות.

דני נוה: טרור ורצח אצל ערפאת זו מדיניות, זה חלק מתפיסת חיים להשתמש באלימות, בטרור וברצח של ילדים, נשים וגברים חפים מפשע כמדיניות, כדי להשיג את מטרותיו הפוליטיות – – –

מוחמד ברכה: מה זה כיבוש?

מוחמד ברכה: זה לא טרור?

סופה לנדבר: חבר הכנסת ברכה.

דני נוה: – – – זה ההבדל האדיר.

עסאם מח'ול: זו המדיניות הלאומית של הממשלה שלך.

דני נוה: זה מה שנורא פה, שבעוד אנחנו כחברה, כולנו, מגנים כל מעשה רצח, מתנערים מכל מעשה רצח, מתעבים כל מעשה רצח – –

עסאם מח'ול: הממשלה שלך היא בית-חרושת לטרור.

צבי הנדל: ערפאת הוא בית-מרקחת.

דני נוה: – – מולנו עומדת רשות שאצלה יש רשיונות שמנפיקים כל יום.

דני נוה: אתם יודעים איזה רשיונות מנפיקים בעזה כל יום?

דני נוה: רשיונות לרצח.

דני נוה: רשיונות לרצח מנפיקים בעזה כל יום, אם זה בהסתה לרצח, אם זה במתן אור ירוק לארגוני הטרור לבצע מעשי רצח – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על תשכח דבר אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר יהודים רוצחים זה לא רצח, זה הריגה.

דני נוה: – – – יש כאן הבדל תהומי, הבדל מוסרי תהומי בינינו לבינם, הבדל מדיני תהומי בינינו לבינם; הבדל אדיר בינינו לבינם.

דני נוה: זה הדבר שחשוב וראוי להזכיר אותו גם כאן, מעל במת הכנסת.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי גם את הדברים על הסבל של האוכלוסייה הפלסטינית, ואני חייב לומר: יש סבל בקרב האוכלוסייה הפלסטינית, ואני מצטער על הסבל הזה, ואני חושב שהאוכלוסייה האזרחית ודאי שלא צריכה לסבול.

דני נוה: האוכלוסייה האזרחית הפלסטינית לא צריכה לסבול כתוצאה מהמדיניות המופקרת של המנהיגות שלה.

דני נוה: בסופו של דבר, כשאתה שואל את עצמך, אחרי תקופה מאוד ארוכה של כמה שנים שבהן הכלכלה הפלסטינית היתה בצמיחה, קמו פארקים תעשייתיים משותפים, היתה צמיחה והיתה התפתחות כלכלית ובאבטלה שם היתה ירידה מאוד משמעותית, מה קרה לפתע פתאום?

דני נוה: ישראל היתה זו שגרמה לשינוי הגדול הזה?

עסאם מח'ול: כן.

דני נוה: בשום אופן לא.

דני נוה: מה שקרה, אם אנחנו רוצים להיות נאמנים לא לתעמולת כזב אלא לעובדות, נסתכל בלוח השנה ונראה, שהחל באוקטובר האחרון, כאשר ערפאת החליט לפתוח במלחמת טרור ואלימות מאורגנת, התחיל הסבל הזה, קודם כול כתוצאה מהציניות הזאת, מהציניות הזאת של ערפאת והמנהיגות הפלסטינית, שלא אכפת להם דבר וחצי דבר מהסבל של האוכלוסייה האזרחית.

דני נוה: להיפך, ככל שיש סבל יותר גדול בקרב האוכלוסייה הפלסטינית, ערפאת מבסוט, כי הוא חושב שבסופו של דבר זה מביא לו רווחים בדעת הקהל העולמית.

דני נוה: תראו מה זה מנהיג – מנהיג שמוכן שהאוכלוסייה שלו, הפלסטינית, תסבול, כדי שבסופו של דבר הוא ירוויח רווחים פוליטיים בין-לאומיים; זה דבר נורא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם סובלים מהכיבוש ומהרצח.

דני נוה: ואתם, חברי כנסת כאן בבית הזה, שמייצגים כאן את ערביי ישראל, במקום שתקומו ותזדעקו נגד השפל המוסרי הזה, אתם עוד מגינים עליו.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, במסגרת המלחמה שאנחנו מנהלים נגד הטרור, אפילו היינו עדים לתופעה בלתי נסבלת של ירי פצצות מרגמה על שכונת גילה בירושלים.

דני נוה: ציפיתי שאולי נשמע גינוי כאן היום לדבר הזה מאלה שהגישו כאן את הצעת האי-אמון.

דני נוה: שום דבר.

דני נוה: שום מלה.

דני נוה: בסופו של דבר, בעניין הספציפי הזה, שהיה אחת מעילות האי-אמון, היתה הערכת מצב שבוצעה, גם על-ידי שר הביטחון, ולמרות ונוסף על הנחיות הקבע של צה"ל בנושא של תגובה על מצבים מן הסוג הזה, צה"ל תגבר את כוחותיו, והדבר הזה, בסופו של דבר, הוא אחד הדברים שגרמו גם להרתעה של הצד השני.

דני נוה: אני רק יכול לחזור, גם בהזדמנות הזאת, על קריאה למנהיגות הפלסטינית, ליאסר ערפאת, להניח הצדה כל אלימות, טרור ורצח.

דני נוה: ערפאת והמנהיגות הפלסטינית צריכים להבין, שהם לא ישיגו בזה דבר וחצי דבר, ובדרך הרצחנית והשפלה הזאת שהם הולכים בה הם רק ממוטטים את העם שלהם, העם הפלסטיני, ומביאים עליו טרגדיה.

דני נוה: זו אולי התובנה הבסיסית שהמנהיגות הפלסטינית צריכה להגיע אליה.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה במלה אחת גם להתייחס להצעה נוספת אחת שהועלתה כאן על-ידי חבר הכנסת לפיד, יושב-ראש תנועת שינוי.

דני נוה: יש ללא ספק אמוציות גדולות מאוד כשמגיעים היום לוויכוח בין חרדים למי שאינם שומרי מצוות ובין דתיים לחילונים.

דני נוה: אני חושב, שבמיוחד בתקופה הקשה הזאת שבה אנחנו נמצאים, שמדינת ישראל נמצאת בה, של מאבק מול אלימות וטרור, צריך היה להניח לוויכוחים האלה, לתחושה של יצירת שסע וקרע בחברה הישראלית.

דני נוה: יש ויכוחים, זה לגיטימי, בין טומי לפיד לבין ש"ס, בין חרדים לבין חילונים.

דני נוה: זאת תקופה לעסוק במלחמת שיסוי כזאת של איש ברעהו, של קבוצה אחת בשנייה, של החרפת השנאה, החרפת ההקצנה בוויכוח הזה?

דני נוה: אני משוכנע, שרוב הציבור בישראל היה רוצה, במיוחד בתקופה הזאת, שהדברים האלה לא יושמעו כאן, שהוויכוחים האלה לא יתנהלו, לפחות לא בדרך הזאת, ושחילוקי הדעות שקיימים יבוטאו ויבוצעו בדרך אחרת, בוודאי בדרך שלא תגביר את התהום שפעורה בינינו, במיוחד בתקופה הזאת.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, בתום מושב הכנסת, ממשלת ישראל, שקמה לפני כמה חודשים, תמשיך לפעול בכל כוחה כדי להחזיר את הביטחון לישראל, כפי שאמרתי.

דני נוה: אני משוכנע שזו היתה ותישאר המשימה מספר אחת של ממשלת ישראל.

דני נוה: אין לנו חובה יותר גדולה מזו, חובתנו המוסרית לא רק לאיכות החיים של אזרחי ישראל.

דני נוה: אני זוכר תמיד, ואולי זו אמרה טובה לסיים בה, את דבריו של ראש הממשלה המנוח מנחם בגין, זיכרונו לברכה, שהיה אחד מאלה שידעו לדאוג גם לאיכות החיים של אזרחי ישראל, והיה מאלה שהובילו את פרויקט שיקום השכונות, אבל למנחם בגין, זיכרונו לברכה, היתה אמירה נהדרת, פשוטה, וכמו רוב האמירות הפשוטות, יש בה תבונה רבה.

דני נוה: הוא אמר, שיש רק דבר אחד שיותר חשוב מאיכות החיים, וזה החיים עצמם.

דני נוה: אנחנו היום נמצאים במערכה על החיים, על החיים של אזרחי ישראל, על ביטחונם של אזרחי ישראל.

דני נוה: זו המשימה שמוטלת על הממשלה וזו המשימה שהממשלה תבצע.

דני נוה: אני קורא לכנסת לדחות את הצעות האי-אמון שהוגשו כאן היום.

סופה לנדבר: תודה, אדוני השר, ועכשיו רשימת הדוברים.

סופה לנדבר: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

סופה לנדבר: אחריה – חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט.

חוסניה ג'בארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מדברים על מדיניות ההבלגה ומדיניות האיפוק, וביום חמישי בערב נרצחו שלושה ממשפחת טמייזי, דיא בן החודשיים וחצי, שמשפחתו חיכתה לו 11 שנה.

חוסניה ג'בארה: מדובר ברצח מזעזע שביצעו מתנחלים, ועל-פי ניסיון העבר, כולנו יודעים שהמתנחלים האלו יקבלו את העונש המינימלי.

חוסניה ג'בארה: ישראל עוצמת את עיניה כשמדובר באלימות אזרחיה בשטחי הכיבוש.

חוסניה ג'בארה: גברתי היושבת-ראש, דוח "בצלם" שפורסם לפני כמה חודשים ציין, שרוב התיקים מ-119 מקרי הרג ורצח של פלסטינים בידי ישראלים נסגרו, ואם נגזרה ענישה היא היתה מזערית ביותר.

חוסניה ג'בארה: עונש הרוצחים הפלסטינים אף פעם לא נקצב, ובכלל, אין מה לדבר על חנינה.

חוסניה ג'בארה: התמונה ברורה, והיא: להרוג ערבים זה לא נורא, לפגוע בגופם וברכושם זה דבר נורמלי, לנקום מותר ובתנאי שהנקמה היא יהודית ונגד ערבים.

חוסניה ג'בארה: אין יום, גברתי היושבת-ראש, שעובר בלי מעשה טרור של מתנחלים.

חוסניה ג'בארה: המשטרה, צה"ל וכוחות הביטחון עומדים מולם בלי לעשות דבר וחצי דבר.

חוסניה ג'בארה: מתנחלים, גברתי היושבת-ראש, שורפים שדות חיטה, עוקרים עצי זית ופרדסים, ומשתוללים, מפוצצים מכוניות, מפוצצים חנויות, וברוב המקרים הללו איש מהם לא נעצר.

חוסניה ג'בארה: מצד שני, עד היום עוצרים פלסטינים בטענה שהשתתפו בלינץ' ברמאללה.

חוסניה ג'בארה: מעבר להיבט החוקי והמוסרי של מדינה שכך מפלה בין דם לדם, מתירה מעשי רצח ואלימות בעצימת עיניים – המתנחלים עוד איימו על חיילים, על חיילי צה"ל בחברון, ויותר מפעם הכו חיילים.

חוסניה ג'בארה: אלה התוצאות: מי שעוצם עין נוכח מעשיהם של מתנחלים, התוצאות הסופיות יהיו הכאת חיילים.

חוסניה ג'בארה: ולכן, אנו מביעים אי-אמון בממשלה ובמי שעומד בראשה.

חוסניה ג'בארה: תודה.

סופה לנדבר: תודה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, בדרך כלל אני לא נוהג לעלות ולדבר את הדיבורים הקצרים כאשר יש הצעות אי-אמון, אבל בשני משפטים אני רוצה להתייחס לשני נושאים.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי אותך היטב, ושמעתי את הדוברים הקודמים שעסקו בנושא, ואני לא חושב שהגורמים הנורמליים בחברה הישראלית, והם רבים מאוד, מסתכלים בשוויון נפש, באי-אכפתיות, בזלזול, על מה שקרה לאותה משפחה של פלסטינים שירו בהם והרגו אותם, ורק מטעמים שכל זמן שהדבר לא הוכח אני רוצה להיות זהיר, אף שאני מניח שזה נעשה בידי ישראלים.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב, שהמעשה הזה ראוי לכל גינוי, הוא הרסני מבחינת החברה הישראלית, הוא הרסני מבחינת תושבי מדינת ישראל, הוא לא עושה שום דבר חיובי, למעט לקבוצה קטנה מאוד של אנשים שאיבדה את שפיות דעתה והיא מתנהגת בצורה שלא הייתי רוצה שבתוך מדינת ישראל יהיו אנשים שזה יהיה מודל ההתנהגות שלהם.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן, הטענות ששמעתי פה מחבר הכנסת אחמד טיבי, שכאילו לא מגנים את העניין אלא מתייחסים לזה בסלחנות, אני רוצה להגיד לחברי חברי הכנסת הערבים – אין אפשרות שלא להתייחס לתופעה הזאת במלוא החומרה, במלוא הגינוי, במלוא הדחייה, ואני מקווה שכך חושבים ואני בטוח שכך גם אומרים רוב רובם של אזרחי ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: משפט אחד שאני אומר כמקדמה, והוא מנותק לחלוטין מהדברים שנאמרו פה בנושאים האחרים, ואני אומר את זה לממשלה כממשלה, ואני חוזר על דברי פעם, פעמיים ושלוש פעמים.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שהמצב הכלכלי קשה ולא קל, ואני יודע שקשה מאוד להגיש תקציב במצב כזה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני מציע לממשלה להיות מספיק חזקה שלא לשבור את הכללים שעליהם בונים תקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להציע לממשלה לבוא במושב מיוחד, בשבוע הבא, אל אולם הכנסת הזאת ולבטל את כל החקיקה הפרטית, כדי שייווצרו מקורות לחינוך ולתשתיות ולא יצטרכו להרחיב את הגירעון.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להזהיר ולומר באופן ברור ביותר: אנחנו עלולים למצוא את עצמנו, בעוד שנה או שנתיים או שלוש שנים, אם לא ננהג באחריות, במצב שכולנו נצטער על מה שעשינו ולא נוכל לתת תשובות אמיתיות על בעיות שיתעוררו.

אברהם-בייגה שוחט: ביקשתי לדבר בקטע הזה של האי-אמון, כדי שתהיה לי אפשרות לבוא ולקרוא לכל חברי הקואליציה לתת יד, לא לחשוב שהכול ישנו, לא לחשוב שהכול מובן מאליו, לקחת אחריות ולעשות את המעשים הנכונים, כי הדבר חמור מאוד, ומבחינתנו אנחנו עלולים למצוא את עצמנו מקבלים החלטות קלות מאוד, אבל בסיכומו של דבר הן קשות מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה, אדוני.

סופה לנדבר: חבר הכנסת זאב בוים – לא נמצא.

סופה לנדבר: חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כאשר חזה הרצל את הקמתה של מדינת היהודים, ראו בו רוב האנשים חוזה נאיבי, במקרה הטוב.

יאיר פרץ: רעיון השיבה לציון נראה מופרך לחלוטין, והוצאתו אל הפועל נתפסה כחזיון תעתועים.

יאיר פרץ: ובכל זאת, גברתי היושבת-ראש, אחרי יותר מ-50 שנה הגיעה המדינה להישגים מרשימים.

יאיר פרץ: אף שנפלה מאויביה בגודלה, אף שלא בורכה בשפע משאבים, למרות מצב החירום התמידי, הצליחה מדינת ישראל לתפוס מקום של כבוד בחברתן של המדינות המתקדמות בעולם.

יאיר פרץ: קיומה של מדינת ישראל כחברה שווה במשפחת העמים היה למובן מאליו.

יאיר פרץ: הישגים אלו, רבותי חברי הכנסת, לא באו בקלות, אין בנמצא מתכון מדויק לכינון מדינה מצליחה.

יאיר פרץ: רבים מאתנו שילמו מחיר יקר בדם, ביזע ובדמעות, ושחר חדש הפציע על העם היהודי.

יאיר פרץ: ידועה האמרה, שמדינת ישראל הגיעה ב-50 שנה להישגים הדומים להישגים שאליהם הגיעה ארצות-הברית, הגדולה ב-200 שנה מאתנו.

יאיר פרץ: לעומת זאת, הצלחנו לצערנו לקלקל ב-50 שנה יותר ממה שקלקלו האמריקנים ב-200 שנה.

יאיר פרץ: או כמו שכתוב במקורותינו: מהרסייך ומחריבייך ממך יצאו.

יאיר פרץ: וכך, חברי הכנסת, מדי יום ביומו, חדשות לבקרים, מאשימים אותנו בהסלמה המדינית, וכי אנו גורמים במו ידינו להסלמה ביטחונית.

יאיר פרץ: ועוד מגדילים ומפחידים אותנו, שהנה עומדים אנו לפני התלקחות מלחמה מקומית, ואולי אזורית, חלילה, ואולי אפילו עולמית, וכי אנו ורק אנו נושאים באחריות לגוג ומגוג המציצים אלינו מכל עבר.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, צבא-הגנה לישראל, ורק הוא, בגיבוי הדרג המדיני, אחראי לביטחונם של אזרחינו, גברים, נשים וטף.

יאיר פרץ: בראש הפירמידה עומד ראש הממשלה, מר אריאל שרון, שעל כתפיו הרחבות מונחת האחריות הכבדה לשלומנו.

יאיר פרץ: ההתקפות החוזרות ונשנות, הן מן הצד הימני והן מן הצד השמאלי של המפה הפוליטית, כשהן באות מפיהם של אלה שהאחריות לא עליהם, לא רק שאינן תורמות דבר וחצי דבר ליציבותה ולחוסנה של החברה והמדינה, אלא שהן מכרסמות, באטיות אך בהתמדה, בכוחה, בביטחונה, באמונתה וביכולתה של ישראל להבטיח את קיומנו על האדמה הזאת, איש תחת גפנו ואיש תחת תאנתו.

יאיר פרץ: עמיתי חברי הכנסת, בימים אלה, כאשר המדינה נתונה באיום ביטחוני חמור, בימים של מתח וחרדה, חייבים אנו יותר מתמיד שיהיו בנו תחושות של אחדות ושותפות גורל.

יאיר פרץ: אלה ימים שבהם מחובתנו לכבד איש את רעהו לנסות ולהבין זה את זה, גם ובעיקר כאשר אין בינינו הסכמה.

יאיר פרץ: ימים אלה של בין המצרים, ערב היום הנורא שבו חרב בית-מקדשנו, הם ימים ראויים לחשבון נפש אמיתי ונוקב של כולנו.

יאיר פרץ: אפשר וחשוב, גברתי היושבת-ראש, להתחשב ברגשות של האזרחים והאזרחיות, תהא השקפת עולמם אשר תהא.

יאיר פרץ: אפשר לתמוך בהבלגה, אפשר לדרבן לפעולת תגמול, אך ברגע שנופלת החלטה באופן דמוקרטי, מן הראוי שנתמוך בה כולנו כאחד.

יאיר פרץ: רבותי חברי הכנסת, המפלגות החרדיות אינן מכתיבות, כפי שניסה לומר לנו חבר הכנסת טומי לפיד, שלא נמצא כאן באולם, והממשלה אינה נכנעת.

יאיר פרץ: החיים הפוליטיים והמשטר הדמוקרטי הם אלה היוצרים את המציאות שבה אנו חיים.

יאיר פרץ: המפלגות החרדיות, כמו שאר המפלגות בבית הזה, יש להן אחריות כלפי הציבור ששלח אותן, וכידוע לכולנו אין חדש תחת השמש ומה שהיה הוא שיהיה, בין שהשלטון בידי מפלגה זו ובין שהוא בידי חברתה.

יאיר פרץ: המפלגות החרדיות לא קמו ואינן פועלות כנגד אוכלוסייה זו או אחרת, אלא מייצגות נאמנה את התומכים בהן.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, 50 שנה אינן זמן ארוך בחייה של מדינה.

יאיר פרץ: לעתים עלינו להזכיר לעצמנו, שדור האבות המייסדים והאמהות המייסדות עדיין לא תם, שאנחנו כולנו, חברי וחברות הבית הזה, חלק מהדור הזה, וחלה עלינו החובה לתת לעצמנו דין-וחשבון על מה שכבר הושג, ולילדינו על מה שעדיין לא הושג וחובה להשיג למענם.

יאיר פרץ: המאבק על העתיד עוד לפנינו.

יאיר פרץ: הבה נעשה אותו מתוך כבוד הדדי, שותפות, אחדות ובעיקר אחריות.

יאיר פרץ: והעושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו ונאמר אמן.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת יאיר פרץ.

סופה לנדבר: חבר הכנסת אליעזר כהן, ואחריו – חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי.

אליעזר כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קורא כאן שהבעת האי-אמון בראש הממשלה בשם מרצ מדגישה את נושא ההסלמה במצב המדיני והביטחוני.

אליעזר כהן: אני שואל את חברי מרצ, הם אינם נמצאים כרגע באולם, מי מסלים את המצב הביטחוני, ראש הממשלה?

אליעזר כהן: ראש הממשלה כל הזמן מתאפק.

אליעזר כהן: אנחנו מבקרים אותו על זה שהוא מתאפק, ידידינו מבקרים אותו על זה שהוא מתאפק, מנהל מדיניות הבלגה.

אליעזר כהן: הוא היה היום בוועדת החוץ והביטחון, אני לא אמסור מה שהיה בוועדה, אבל אני אמסור לכם שהוא ממשיך להבליג ולהתאפק.

אליעזר כהן: הם מגישים אי-אמון על ההסלמה במצב; ראש הממשלה מסלים את המצב?

זבולון אורלב: הם מתכוונים לראש הממשלה הקודם.

אליעזר כהן: מי שמסלים את המצב זה לא פחות ולא יותר מאלה שמגישים את האי-אמון.

אליעזר כהן: מפני שחבר הכנסת מוסי רז, חבר הכנסת רן כהן ואחרים ששמעתי אותם בזמן האחרון מדברים – – –

מוחמד כנעאן: – – –

אליעזר כהן: הם דיברו כל הזמן רק על דבר אחד – כמה בתים בנו בהתנחלויות, איזה בתים צריך לא לאשר לבנות בהתנחלויות.

אליעזר כהן: הם לא דיברו פעם אחת על בית ערבי שנבנה בלי רשיון, ועשרות אלפים כאלה נבנים בכל הארץ.

מוחמד כנעאן: תעקוב אחרי – – – אתה צריך לראות אותם – – – חוצפה, גזען, פאשיסט – – –

סופה לנדבר: חבר הכנסת כנעאן.

אליעזר כהן: אז מרצ מגישה אי-אמון לממשלה?

אליעזר כהן: מרצ שתתבייש לה.

אליעזר כהן: עכשיו, תגובת הממשלה על דרישות המפלגות החרדיות – שינוי מגישה – זו ממשלה רחבה, זו ממשלת אחדות, היא לא צריכה את המפלגות החרדיות, היא לא תלויה בהן, איך אפשר לבוא ולהגיש אי-אמון בראש הממשלה בגלל התלות שלו במפלגות החרדיות?

אליעזר כהן: ההסלמה והאיום בכניסה לשטחי A של הרשות הפלסטינית – אני כבר צועק חודשים שצריך לעשות מרדף חם, וזה מופיע בכל ההסכמים.

אליעזר כהן: אנשים שיורים על מכוניות והורגים אמהות וילדים שלנו, שנוסעים בכבישי ישראל, צריך לבצע אחריהם מרדף חם, וזה כתוב בכל ההסכמים שחתמו עליהם לאחרונה, ולא עושים מרדף חם, לא נכנסים לשטחי A.

אליעזר כהן: על זה מגישים אי-אמון?

מוחמד כנעאן: אתה לא יודע לקרוא רוסית כנראה – – –

אליעזר כהן: ריכוז כוחות צה"ל סביב בית-לחם וג'נין – אתמול היה יכול להיות פיגוע כזה, ובמזל ובמזלי מזלות לא נהרגו הרבה מאוד אנשים בחיפה, עם פיצוץ אחרי פיצוץ.

אליעזר כהן: מי עושה את זה?

אליעזר כהן: ראש הממשלה או הטרוריסטים או המפלגות שמגישות אי-אמון – הן עושות את זה, הן תומכות בטרוריסטים.

מוחמד כנעאן: בגלל הממשלה שלך – – –

אליעזר כהן: מדיניות הממשלה בסוגיית צורכי האוכלוסייה הערבית בישראל והחשש מפני פעולות צה"ל בשטחי הרשות הפלסטינית – צה"ל עושה פעולות ברשות הפלסטינית?

אליעזר כהן: מי ירה במרגמות על בירת ישראל ירושלים?

אליעזר כהן: צה"ל?

אליעזר כהן: מי יורה כל הזמן מבית-ג'אלה על גילה?

אליעזר כהן: ראש הממשלה?

אליעזר כהן: מי עושה את המלחמות?

אליעזר כהן: אותם חברי כנסת שמגישים אי-אמון בראש הממשלה, הם שנוסעים לסוריה וחזרה, הם שמשתפים פעולה עם האויב, הם שתומכים בפלסטינים ובטרוריסטים.

אליעזר כהן: בהם צריך להביע אי-אמון, להם אין מה לעשות בכנסת הזאת, לא לראש הממשלה.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

סופה לנדבר: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, בבקשה.

ויקטור בריילובסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שייך לאותה קבוצה של אנשים שרצו לראות את מדינת ישראל כמדינה מודרנית, עם טכנולוגיה מתקדמת וצבא חזק.

ויקטור בריילובסקי: אני חושב שרק מדינה כזאת יכולה לשרוד פה, במזרח התיכון, בסביבה בכלל לא ידידותית.

ויקטור בריילובסקי: בשבילי זאת אקסיומה, אבל מה מפריע למדינתנו להתקדם בכיוון הזה?

ויקטור בריילובסקי: יש כמה גורמים, אבל בראש ובראשונה זה מה שאנחנו קוראים כפייה דתית; זאת אומרת: כניעתן של ממשלות ישראל בכלל, וממשלת שרון בפרט, למפלגות חרדיות.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו תומכים במדיניות של ממשלת שרון-פרס בתחום הביטחון, ופה אין לנו שום בעיות, אבל בגלל כניעה טוטלית של הממשלה הזאת בתחום מדיניות הפנים למפלגות החרדיות אנחנו מחוץ לקואליציה ומחוץ לממשלה.

ויקטור בריילובסקי: אני סבור, שזו מדיניות פושעת לשחרר 30,000 בחורי ישיבות משירות בצבא כל שנה, בזמן שיש מחסור חריף בחיילים ובשוטרים.

ויקטור בריילובסקי: אני סבור, שזאת מדיניות פושעת להעביר מאות מיליוני שקלים לישיבות ובמסגרת חוק משפחות ברוכות ילדים, כאשר יש מחסור חריף בכספים לצורכי הגנה.

ויקטור בריילובסקי: לא ייתכן שרק שליש מהאוכלוסייה הבוגרת צריך לשאת כמעט בכל הנטל של המסים ושל הגנת המולדת.

ויקטור בריילובסקי: כתוצאה מזה רמת המסים במדינת ישראל לשכבות הביניים מגיעה עד יותר מ-60% ותקופת המילואים עולה עד יותר מ-45 יום בשנה.

ויקטור בריילובסקי: השר דני נוה אמר, שעכשיו לא הזמן לדבר על הבעיות האלה, עכשיו לא הזמן לוויכוח הזה, אבל כבר 53 שנה לא הזמן, ובשביל מה כן יש זמן?

ויקטור בריילובסקי: שר בממשלת שרון, נסים דהן, כבר דיבר בשבוע שעבר על ישראל כמדינת הלכה.

ויקטור בריילובסקי: נשארת רק שאלה אחת:

ויקטור בריילובסקי: מי יאכיל את כל החרדים האלה במדינת הלכה ומי יגן עליהם מפני האויבים הקיצונים?

ויקטור בריילובסקי: בגלל זה אני תומך בהצעת האי-אמון של מפלגת שינוי.

ויקטור בריילובסקי: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת בריילובסקי.

סופה לנדבר: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

סופה לנדבר: בבקשה.

ר' קפלן: תודה רבה.

ר' קפלן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לימוד עזרה ראשונה בבתי-ספר, התשס"א–2001, שהחזירה ועדת החינוך והתרבות; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 28) (תיקון), התשס"א–2001, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ר' קפלן: לוח תיקונים להסתייגויות להצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון מס' 4), התשס"א–2001.

ר' קפלן: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: ההסלמה במצב המדיני והביטחוני;

סופה לנדבר: חבר הכנסת יחיאל לסרי, בבקשה.

יחיאל לסרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לומר בשמי ובשם חברי בסיעת המרכז, שאנחנו מבקשים לגנות בכל לשון את מעשה הרצח הנפשע של בני המשפחה הערבים בשבוע שעבר ומקווים שהאחראים יילכדו ויבואו על עונשם בכל החומרה הראויה.

יחיאל לסרי: גברתי היושבת-ראש, הצעת האי-אמון של סיעת מרצ כלפי מדיניות הממשלה, עושה רושם שהיא באה בעיקר בשביל הרושם ולא כאיזו הצעה ריאלית אמיתית, שאמורה לתרום לשינוי מהותי; כמו שאמר יושב-ראש מרצ בכנות האופיינית לו, מין חובת הפגנת נוכחות לפני היציאה לפגרת הקיץ.

יחיאל לסרי: צריך להודות, גברתי היושבת-ראש, שהמציאות המדינית-הביטחונית היום, כפי שהיא מוכתבת על-ידי ערפאת, ולמרבה הצער היא אכן מוכתבת על-ידו, מעמידה את כולנו במבוי שהוא כמעט סתום, כך שלממשלה אין הרבה ברירה אלא לנהוג כפי שהיא נוהגת.

יחיאל לסרי: אני אומר זאת דווקא כנציג סיעה שיושבת באופוזיציה.

יחיאל לסרי: אם מצרפים יחד את כל האמיתות שהצטברו מאז תחילת האינתיפאדה ומסירים שיקולים זרים של פריימריס או פסיכולוגיית המונים, אפשר לראות שלא נשאר הרבה מרחב לתמרון, ולא משנה אם אתה מהימין או מהשמאל.

יחיאל לסרי: מה שערפאת רוצה, אבל באמת מה שהוא רוצה להשיג, גם מרצ לא תהיה מוכנה לתת לו, כך שמבחינה אידיאולוגית הוויכוח האמיתי הוא רק בין הקצוות של המפה הפוליטית, בין עזמי בשארה מצד אחד לבין, אולי, מיכאל קליינר מצד שני.

יחיאל לסרי: בינינו, מרבית הסיעות האחרות, במציאות הקיימת הוויכוח הצטמצם למרווח מאוד מאוד מזערי.

יחיאל לסרי: צריך לא יותר מאשר עיניים פקוחות וזיכרון קל של מאורעות השנה האחרונה כדי להסכים, שלא רק שהממשלה הזאת היא ממשלת אין ברירה, אלא גם שהמדיניות שלה היא מדיניות אין ברירה.

יחיאל לסרי: חלום אוסלו הולך ומתמוסס לנגד העיניים שלנו, וכל ההבנות שעליהן הוא מתבסס התבררו כאשליות אחת לאחת.

יחיאל לסרי: חייבים להודות, שהעם הפלסטיני, כפי שמוכח מדי יום, לא השלים באמת עם זכות הקיום של העם היהודי בארץ-ישראל, אבל מצד שני אני גם לא חושב שבאמצעות הכוח נוכל לאלץ אותו להשלים עם הקיום שלנו.

יחיאל לסרי: זה פשוט לא ילך.

יחיאל לסרי: נכון, הרשות הפלסטינית מתפקדת כעת כארגון טרור לכל דבר ועניין, וערפאת הוא יושב-ראש של קואליציית טרור "פתח", "תנזים", "חמאס" ו"ג'יהאד", אבל גם צריך לומר ביושר, ששום מדינה בעולם לא הצליחה לחסל טרור מקומי.

יחיאל לסרי: משמעות הכניסה כעת לשטחי A היא מלחמה מבית לבית, היא מערכה זעירה של מאות הרוגים בכל צד, ומה אחר כך?

יחיאל לסרי: חזרה לנקודת ההתחלה במקרה הטוב, ובמקרה הפחות טוב הסלמה אזורית, ואולי אפילו יותר מזה, ולזה ערפאת שואף לגרור אותנו.

יחיאל לסרי: לצאת בתנאים של היום למלחמה זה כמו מפגש עם בחורה לא מוכרת בעידן האיידס.

יחיאל לסרי: אתה יודע איך זה מתחיל, אבל אין לך מושג איך זה נגמר.

יחיאל לסרי: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני לא רואה את הפתרון היצירתי והרעיון המבריק שהממשלה לא מצליחה לראות או שרואה ומתעלמת ממנו.

יחיאל לסרי: ברור שאין שלום מהיר, אבל גם אין פתרון כוחני מהיר.

יחיאל לסרי: אין ברירה וצריך להתאזר בהרבה הרבה סבלנות ואורך נשימה.

יחיאל לסרי: שהצד השני יפנים עמוק את עצם הקיום שלנו כאן ויבין שטרור ואלימות לא ישברו אותנו.

יחיאל לסרי: לחשוב, כמו שאמר חבר הכנסת עזמי בשארה, שמה שחסר זה רק פרוגרמה מדינית, זה באמת מצחיק.

יחיאל לסרי: זה מה שחסר עכשיו לערפאת ולעם הפלסטיני כדי לצאת לקראתנו.

יחיאל לסרי: במקביל צריך לעשות הכול, אבל הכול, עוד יותר ממה שנעשה היום, כדי להגן על אזרחי המדינה, במיוחד על המתיישבים ביהודה, שומרון וחבל עזה, שנושאים בשנה האחרונה במרבית הנטל והסבל היומיומיים מהמצב המדיני-הביטחוני, לרבות המשך ייזום של פעולות סיכול מקדימות נגד מפגעים ודאיים בדרך.

יחיאל לסרי: הגישה הזאת, להערכתי, גם תשאיר את הפתח והסיכוי לפתרון על-ידי משא-ומתן, וגם תבהיר לצד השני מה הם הוויתורים המקסימליים שאנחנו מוכנים ויכולים להרשות לעצמנו לעשות בסופו של דבר.

יחיאל לסרי: לכן סיעת המרכז ממליצה בכל לב לדחות את הצעת האי-אמון.

יחיאל לסרי: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה לאדוני.

סופה לנדבר: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

סופה לנדבר: אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

שאול יהלום: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, היום יש כל כך הרבה הצעות אי-אמון, וסיעתנו, סיעת המפד"ל, לא תצביע נגד הממשלה אף שיש לה ביקורת קשה עליה.

שאול יהלום: היא לא תצביע עם הממשלה, כי אנחנו כסיעת אופוזיציה איננו מרוצים מהממשלה לא בתחום הכלכלי, לא בתחום הביטחוני, כמעט בכל תחום שבו היא עוסקת, ולכן אנחנו לא נשתתף בהצבעה.

שאול יהלום: גברתי היושבת-ראש, מדינה שאינה יוצאת בפומבי ובמלוא הנחישות להגנת אזרחיה, וכאשר אזרחיה שלה נהרגים כמעט יום אחר יום, כאשר אזרחיה שלה נפצעים קשה, וזה כולל לא רק אנשים מבוגרים אלא טף ונשים, מדינה שאומרת: אני מתאפקת, מדינה שאומרת: אני עדיין רוצה לשמור על הפסקת אש חד-צדדית, שאינה אומרת: אני יוצאת במלוא העוצמה כדי להפסיק אחת ולתמיד את ההתנפלויות, זו מדינה שלאט לאט הולכת ומאבדת את הבסיס המוסרי של קיומה.

שאול יהלום: בשביל זה קיימת המדינה, להגן על כל אזרח ואזרח שבה.

שאול יהלום: אזרחים נהרגים, ועוד מעט זה הופך לשגרה.

שאול יהלום: אתה פותח את הרדיו, אתה פותח את העיתון ואתה רואה התנכלויות, וכל יום, כל 24 שעות יש נסי נסים, לרבות הנס שקרה השבוע כאשר היה מחבל בחיפה, עיר ואם בישראל, וכמעט פוצץ את עצמו.

שאול יהלום: בנס גדול נמנע אסון כבד.

שאול יהלום: לא רק שהממשלה מבליגה, אלא הממשלה למעשה בונה תוכנית, שכאשר היא הוצעה בשעתה על-ידי השר לשעבר שחל, שהיה השר לביטחון פנים, אנשי הימין, ובין השאר שרים שהיום יושבים בממשלה, ביקרו אותה מכול וכול.

שאול יהלום: מה אומרת היום הממשלה?

שאול יהלום: – אני הולכת ובונה מעין מתרסים במרחב התפר.

שאול יהלום: מה פירוש לבנות מתרסים במרחב התפר?

שאול יהלום: לקחת את "הקו הירוק" ולחדש אותו, להרחיב אותו, להזכיר אותו.

שאול יהלום: המדיניות של הממשלה הזאת, של המחנה הלאומי, של הימין, של אריק שרון, של הליכוד, היתה להשכיח את "הקו הירוק", לבנות מצב של דרכים פתוחות בינינו לבין יהודה ושומרון.

שאול יהלום: הולכת הממשלה הזאת ואומרת: אני אחדש את "הקו הירוק" על-ידי כך שאני בונה מתרסים בקו התפר ומבדילה בין ישראל שממזרח ל"קו הירוק" לבין ישראל שממערב ל"קו הירוק".

שאול יהלום: היא בונה אזרחים משני סוגים.

שאול יהלום: המפגע-מחבל יכול לבוא עד קו התפר.

שאול יהלום: מה פירושו של דבר?

שאול יהלום: שהוא יכול להיכנס ליהודה ושומרון, ל-200,000 המתיישבים היהודים הנמצאים שם.

שאול יהלום: המדינה אומרת: מתי אני אעצור אותו?

שאול יהלום: – כאשר הוא יגיע לקו התפר.

שאול יהלום: יש סערה בתוכנו כאשר פרופסור שטרנהל אחד מפרסם מאמר שבו הוא אומר לערפאת: אני נותן לך הצעה, תפגע רק בהתנחלויות.

שאול יהלום: מה עושה המדינה?

שאול יהלום: הולכת על אותה קונספציה.

שאול יהלום: הולכת הממשלה ובונה קו וכאילו היא אומרת: אני מבדילה בין שני סוגי אזרחים ומתירה את דמם של האזרחים שנמצאים מהעבר הזה של קו התפר.

שאול יהלום: לא כך מתנהגת ממשלה, לא כך מתנהג ראש ממשלה שנבחר על סמך מצע הפוך, שביקר את התוכניות האלה חזור ובקר, שהתנגד לתוכניות האלה.

שאול יהלום: אינני יכול להרחיב כי גברתי מבקשת ממני לסיים, ואני אומר שהממשלה הזאת טועה.

שאול יהלום: הממשלה הזאת, כל מדיניותה לא נכונה.

שאול יהלום: הממשלה הזאת מתאפקת ומבליגה במקום שבו אסור להתאפק ולהבליג, היא בונה חיץ בין שני סוגי אזרחים במקום שאסור לעשות, ואף-על-פי-כן יש לנו תקווה שהממשלה הזאת תתעשת ותפנה לדרך הנכונה ותגיב כפי שהיא צריכה להגיב.

שאול יהלום: לכן, כפי שאמרתי, סיעתנו נמנעת ולא תשתתף בהצבעה.

שאול יהלום: תודה.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת יהלום.

סופה לנדבר: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להתייחס לאי-אמון של שינוי – תגובות הממשלה על דרישות המפלגות החרדיות.

יעקב ליצמן: אנחנו יודעים שיש "ספר השיאים של גינס", ואני חושב ששינוי יכולה להיכנס לספר הזה כאלופת ההסתות בשנאה לעם היהודי.

יעקב ליצמן: אלה דברי בלע, שקר והבל, מה שאדם אחד יכול לעשות כאן במדינה.

יעקב ליצמן: הוא מדבר על כסף שאנחנו מעבירים כל יום לקנות הצבעות.

יעקב ליצמן: הרי את כל הדברים שהוא צריך הוא מקבל אוטומטית.

יעקב ליצמן: לבתי-ספר חסר לו משהו?

יעקב ליצמן: הוא נכנס לאן שהוא רוצה, לכל בתי-הספר.

יעקב ליצמן: כשהמדינה בונה שכונה, לפני שהיא מתחילה לבנות את השכונה, היא כבר בונה בית-ספר.

יעקב ליצמן: אנחנו בציבור החרדי, אחרי עשר שנים שקיימת השכונה, מתחילים לעשות תכנון לבית-ספר.

יעקב ליצמן: כל דבר שאנחנו צריכים לפעול בשבילו, בציבור הכללי זה מקובל אוטומטית.

יעקב ליצמן: הוא מדבר על כך שאנחנו מקבלים כסף?

יעקב ליצמן: איזה כסף?

יעקב ליצמן: הוא מקבל כסף.

יעקב ליצמן: כמה כסף הוא מקבל עבור קולנוע?

יעקב ליצמן: כשעבר חוק הקולנוע, 90 מיליון שקל, מי נהנה מהכסף הזה?

יעקב ליצמן: הציבור שלו.

יעקב ליצמן: אנחנו לא נהנים מזה בכלל.

יעקב ליצמן: אנחנו מקבלים משהו מזה?

יעקב ליצמן: על זה אף אחד לא מדבר.

יעקב ליצמן: כל הדברים שמקבל הציבור הכללי, עיני לא צרה בזה, אבל אנחנו צריכים לקבל בפרוטקציה.

יעקב ליצמן: צריכים לעמוד מאחורי הדלת של שר האוצר, צריך לקרוא את זה מעל במת הכנסת, לא רוצים להכניס את זה בספר החוקים.

יעקב ליצמן: כל הדברים האלה נקראים סחיטה, ועל זה שינוי אלופה בהסתות, אלופה בשנאת ישראל.

יעקב ליצמן: אם חוק ההסתה היה עובר בשעתו, אני חושב שהיינו צריכים להגיש נגדה תלונה על הסתה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיב על כמה דברים.

יעקב ליצמן: ראיתי שפריצקי סייר בשכונות, בתל-ציון.

יעקב ליצמן: הוא אמר שהוא הולך להגיש בג"ץ על הטבות.

יעקב ליצמן: אני מחפש את האנשים שרוצים לגור במקומות האלה.

יעקב ליצמן: צריך לעודד את האנשים לבוא לשם, ובגלל המצב אנשים לא באים לשם.

יעקב ליצמן: הייתי רוצה לראות שפריצקי באמת יגור שם קצת.

יעקב ליצמן: הוא גר בתל-אביב, טומי לפיד גר בתל-אביב, הוא לא גר בתל-ציון, הוא לא גר במקומות שבהם יש חשש ממחבלים ומטרור.

יעקב ליצמן: באה הממשלה ורוצה לעזור, לתקן ולעודד את המקומות האלה ולתת אפשרות לאנשים.

יעקב ליצמן: מדובר באנשים שאין להם כסף, באנשים שהם מבית עני, או משפחות מרובות ילדים.

יעקב ליצמן: עינו צרה בכל זה, והוא הולך להגיש בג"ץ, הוא הולך להצטלם.

יעקב ליצמן: זה יפה להצטלם על הרקע של תל-ציון, בואו נראה אותו לילה אחד נוסע לתל-ציון.

יעקב ליצמן: ברור לי שאנחנו מוקיעים את כל ההסתה הזאת ומגנים את דברי ההבל.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת ליצמן.

סופה לנדבר: עכשיו – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

מרינה סולודקין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אנו דנים היום בארבע הצעות אי-אמון בממשלה, שתיים מן המפלגות הערביות ושתיים ממרצ ומשינוי.

מרינה סולודקין: כל הצעות האי-אמון הללו מיותרות לגמרי ומהוות בזבוז זמן שניתן היה לנצלו כאן בכנסת לחקיקה טובה יותר או לדיון בבעיות האמיתיות והרבות של החברה הישראלית.

מרינה סולודקין: לדבר ברצינות על ההסלמה המדינית כאשר ממשלת האחדות הלאומית יוצאת מגדרה בכל יום על מנת למתן את התגובות ולשמור על מדיניות ההבלגה – זוהי פשוט שערורייה.

מרינה סולודקין: השמאל הרדיקלי נטול כל משמעות והיגיון לאחר כישלון ועידות טאבה וקמפ-דייוויד.

מרינה סולודקין: צריך להיות ממש בלתי אחראיים כדי להטיל את האחריות להחמרת המצב המדיני הנוכחי על ממשלת שרון-פרס.

מרינה סולודקין: איך לא מתביישים לדבר על אי-אמון בממשלה על רקע ההסלמה לאחר שורת הפיגועים האחרונים ושורת הניסיונות החמורים לבצע פיגועים כאלה ממש במרכז ערי ישראל שבתוך "הקו הירוק"?

מרינה סולודקין: אני רוצה לציין כאן, שיש לי הערכה גדולה לאנשי סיעת שינוי בכנסת.

מרינה סולודקין: אבל, איך אפשר להציע אי-אמון בממשלה בנושאי דת ומדינה?

מרינה סולודקין: הרי נושאים אלה לא ייפתרו לעולם במסגרת דיון על אי-אמון.

מרינה סולודקין: הבעיות הללו יכולות להגיע לפתרון רק מתוך דו-שיח של כל הצדדים, מתוך כבוד הדדי ובדרך הדרגתית של שינויים חקיקתיים אטיים אשר נעשים בהסכמה.

מרינה סולודקין: לגבי האי-אמון של המפלגות הערביות, אני ממשיכה להיות משוכנעת, שראשית על חברי הכנסת שלהם לגלות מידה של ביקורת כלפי ההנהגה הפלסטינית, אשר עושקת את עמה שלה.

מרינה סולודקין: ישראל בעלייה ממשיכה לתמוך בממשלת האחדות של שרון ופרס ותצביע כמובן נגד הצעות האי-אמון.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה לחברת הכנסת מרינה סולודקין.

סופה לנדבר: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, תמיד טוב לחפש את האשמים במקום אחר ולהכות על החזה של מישהו אחר, תמיד אפשר לחפש את החולשות והמגרעות של הרשות הפלסטינית.

תמר גוז'נסקי: נו, נניח שנגלה שיש מגרעות ויש חולשות, מה הלאה?

תמר גוז'נסקי: אנחנו נמצאים בכנסת ישראל וצריכים לתת לעצמנו דין-וחשבון.

תמר גוז'נסקי: ממשלות ישראל, לרבות הממשלה הנוכחית, מנסות לשווק אשליה, שאפשר להשאיר את השטחים בידינו וגם לשמור על הביטחון, ואפילו להגיע לשלום.

תמר גוז'נסקי: האשליה הגרועה והמסוכנת הזאת, ממשיכים לטפח אותה, וביתר מרץ, בממשלה הנוכחית.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שאנחנו צריכים לעשות חשבון נפש עמוק על כל השנים שחלפו מאז יוני 1967, במיוחד על העשור האחרון.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, כולנו מצהירים שאנחנו רוצים את הפסקת שפיכות הדמים, לא רוצים קורבנות.

תמר גוז'נסקי: שמעתי את השר ריבלין אומר, שהממשלה אחראית לפיגוע הדמים של רצח המשפחה הפלסטינית, לרבות התינוק בן החודשיים.

תמר גוז'נסקי: משום-מה, ראו זה פלא, לא המשטרה ולא השב"כ במשך שנים לא מצליחים למצוא את החוליה שאומרים עליה שהיא כבר פגעה בנהגי אוטובוס ובפלסטינים במכוניות פרטיות, ועכשיו הפיגוע הזה.

תמר גוז'נסקי: איך שנים לא מצאו אותה?

תמר גוז'נסקי: איך לא מוצאים אותה?

תמר גוז'נסקי: אולי בכלל לא מתאמצים למצוא אותה?

תמר גוז'נסקי: אולי מה שקורה היום בפועל זה התיאור הנורא שהיה לגבי המתנחלים בחברון.

תמר גוז'נסקי: איך המשטרה עומדת חסרת אונים, כפי שהם מתארים, מול ההתפרעויות השיטתיות של המתנחלים בחברון, ששולחים גם את הילדים שלהם להשתולל, להתפרע, לשרוף, להרוס ולנתץ.

תמר גוז'נסקי: והם, החיילים והשוטרים בחברון, מקבלים הוראה לא לגעת בהם כי הם עצבנים.

תמר גוז'נסקי: אתם מבינים, המתנחלים עצבנים.

תמר גוז'נסקי: לכן בעצם יש יד אחת שמשתפת פעולה עם המתנחלים, וזאת היד של הממשלה.

תמר גוז'נסקי: היא לא רק מציידת אותם בנשק, היא לא רק מאפשרת להם לגור שם ושולחת חיילים ושוטרים למקומות האלה, אלא היא נותנת בעצם הגנה מלאה ולא מונעת את ההתפרעויות השיטתיות, לרבות פלישה לבתים, לרבות הצתה של רכוש, לרבות הרס, לרבות פגיעה בילדים.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שזה לא מספיק שמישהו מהממשלה יגיד שהממשלה אחראית לפיגוע הדמים שפגע במשפחה מכפר אדנא, אלא צריך היה לשאול את הממשלה איפה התוצאות.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, הפסקת שפיכות הדמים מחייבת כמה צעדים מאוד ברורים.

תמר גוז'נסקי: יש מי שחושב, שאם יבואו לפה משקיפים של ה-CIA, משהו יסודי ייפתר פה.

תמר גוז'נסקי: משקיפים של ה-CIA כבר היו, כבר ישנם, ושום דבר יסודי לא נפתר פה.

תמר גוז'נסקי: משקיפים של ה-CIA בעצם כפופים לאותה החלטה של הממשל האמריקני, שעומד במידה מכרעת מאחורי ממשלת שרון.

תמר גוז'נסקי: לכן זו לא בעיה של המשקיפים, אלא הבעיה שממשלת שרון מסרבת לבצע את ההסכמים החתומים על-ידי ממשלות קודמות, לרבות ממשלת נתניהו, מסרבת להקפיא את ההתנחלויות כפי שנקבע בתוכנית מיצ'ל, מסרבת לעשות צעדים ממשיים כדי לחשוף אותה מחתרת יהודית, מסרבת להסיר את הסגר ולבטל את המדיניות שמרעיבה את הפועלים הפלסטינים.

תמר גוז'נסקי: הדבר היחיד שהיא מוכנה לעשות הוא לרוץ, לחפש את הפלסטינים ולעצור את אלה שמנסים לחפש פה פרנסה.

תמר גוז'נסקי: היא לא מוכנה להרחיק את הטנקים מהיישובים הפלסטיניים, היא לא מוכנה לעשות שום דבר.

תמר גוז'נסקי: כל זה נעשה תחת הכותרת שדורשים הפסקת אש מוחלטת.

תמר גוז'נסקי: הדרישה להפסקת אש מוחלטת היא דרישה שלא לעשות שום דבר, כי במקום שבו מפוזרים כלי נשק והם נמצאים גם בידי חיילים וגם בידי אזרחים, הדרישה הזאת אין לה שום בסיס במציאות.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מדיניות ההסלמה שקיימת בשטחים עלולה להוביל אותנו למלחמה.

תמר גוז'נסקי: האזהרות ממלחמה קיימות, הן רציניות ומחייבות פעולה ציבורית רחבה נגד סכנת המלחמה, ואסור לשבת בחיבוק ידיים.

תמר גוז'נסקי: אבל יש גם מדיניות הסלמה ביחס לאוכלוסייה הערבית בישראל.

תמר גוז'נסקי: גם התוכניות להריסת בתים, גם ההתעקשות לסלול את כביש חוצה-ישראל ולגזול 900 דונם מהשארית המסכנה של האדמות של האוכלוסייה הערבית שבעבר היו שלה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו צריכים להביע אי-אמון בממשלה בגלל השיא באבטלה.

תמר גוז'נסקי: הממשלה הזאת נלחמת במובטלים ולא באבטלה, הממשלה הזאת נלחמת בעניים ולא בעוני, ולכן עכשיו, תחת הכותרת של הגדלת ההוצאות הצבאיות, היא באה לקצץ קיצוצים כואבים ביותר גם בחינוך, גם בבריאות וגם ברווחה.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, חברי הכנסת, שהמדיניות הזאת, שהיא גם פוגעת בסדרי שלטון דמוקרטיים – עובדה היא, ששר המשפטים, ולא רק הנשיא, חתם על החנינה למרגלית הר-שפי.

תמר גוז'נסקי: העובדה הזאת מלמדת, שגם המושגים הבסיסיים ביותר של חיי אדם, וגם הזכר הטראומטי של רצח ראש הממשלה יצחק רבין, בעצם לא לימד שום דבר, והממשלה הזאת ממשיכה לטפח את הכוחות הקיצוניים שנמצאים בתוך הממשלה ומחוצה לה ומאיימים איום רציני ביותר על עצם קיומן של הדמוקרטיה ושל החברה בישראל.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

סופה לנדבר: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן, אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואחריו – מסיים את רשימת הדוברים חבר הכנסת יובל שטייניץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין ממשלה, אין ראש ממשלה, אין שר מקשר אפילו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם השר הנכבד ששולחים אותו אלינו כדי לענות על הצעות האי-אמון, בצורה קנטרנית וגזענית ומתחמקת, אפילו הוא איננו נוכח בדיון הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יכול להבין שראש הממשלה עסוק, הרי נתניהו נושף בעורפו וחותר תחתיו, וכולם חותרים תחת אחרים וכולם ביחד עושים רע לנו, עושים רע לממלכתיות, עושים רע למדינה הזאת, מובילים אותה לשפיכות דמים ולמלחמות אין סוף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני שתקום, חבר הכנסת אליעזר כהן, שמעתי אותך מדבר על עשרות אלפי בתים ערביים שנבנו שלא כחוק, כדאי שפעם אחת נדע את העובדות: אכן יש אלפי בתים של ערבים שהם מחוץ למסגרת החוק לפי החוקים שחוקקו כאשר הבתים האלה היו כבר בנויים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שמדובר בערבים שיש להם תענוג ללכת ולבנות באופן בלתי חוקי; ורק כדי לסבר את אוזנך, בדוח האחרון, בירושלים בלבד, 83% מהבנייה הבלתי-חוקית – יהודים עשו אותה ולא ערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 17% בלבד נבנו בידי ערבים, כאשר אנחנו כולנו יודעים מה היא המצוקה בתוך ירושלים ואיך לא ניתן לקבל רשיונות לבנייה חוקית בתוך העיר הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה רוצה לשאול אותי איך זה עשרות אלפי בתים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אגיד לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה טייס, היית בטח בנגב, יש שם כפרים שלמים – – –

אליעזר כהן: בעיר שאני גר לא מרשים לבנות מרפסת בלי אישור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר לך כדי לפייס את דעתך: יש הבדל בין האפשרות לקבל רשיון אם זה בעיר שאתה גר בה או בכפר שאני גר בו או בעיר שיש בה באמת תוכנית מיתאר ואנשים דווקא בוחרים לבנות שלא לפי החוק, ואלה מקרים מעטים מאוד בציבור הערבי, ממש זניחים, איך שאומרים, לבין אלפי בתים שאין שום אפשרות לבנות אותם ברשיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עשרות אלפי בתים בנגב נמצאים, אלפי משפחות, אוכלוסייה של 70,000 תושבים גרים בבתים, בפחונים, זה נקרא גם בתים בלתי חוקיים, מתקנים בלתי חוקיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולכן חוש הצדק מתקומם כאשר התמונה הופכת להיות כאילו שערבים בונים עשרות אלפי בתים שלא כחוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא בונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פשוט הוציאו אותם מחוץ לחוק, ואתה ואני יודעים טוב מאוד למה ואיך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לעניין המדיניות בכלל, אני חושב ששורש הרע במדיניות של הממשלות האלה, ושל הממשלה הזאת במיוחד, הוא הגזענות שלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם כאשר השר המקשר עומד פה מעל הדוכן הזה ומאשים את הפלסטינים, הם אשמים בכך שהילדים הפלסטינים נרצחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם אשמים שהילדים הקטנים מתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם אשמים שיש אינתיפאדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם אשמים שיש מלחמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני השר, מגיע להם לחיות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם בני-אדם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מגיע להם בית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מגיעה להם הגדרה עצמית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – –

סופה לנדבר: חבר הכנסת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – אפילו בחתימה של ממשלת ישראל ומדינת ישראל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם מגיע להם – למה לא ניתן להם את זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר יקבלו את זכותם להגדרה עצמית – – – מה?

סופה לנדבר: תסיים, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל כך מהר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני עוד לא דיברתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, אני מבקש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר אנחנו לא נמשיך לדבר על כיבוש והתנחלויות – ולא לרצוח בני חודשיים; הרי התינוק דיא טמייזי בן שלושה חודשים נרצח בחיק אמו, אימאן ח'גו בת חודשיים נרצחה בחיק אמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל אני מבין את השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אומר: אנחנו מגנים כל רצח, והוא שוכח שלפי המידות שלו ושל מדינת ישראל, מה שרוצחים בפלסטינים זה לא רצח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפלסטינים אשמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם אולי נהרגים, אולי נהרגים כתוצאה מרשלנות או מאי-קיום הוראות של ירי בידי חיילים ומג"בניקים ושוטרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפלסטינים אף פעם לא נרצחים, וכל קורבן בתוך מדינת ישראל הוא בטח נרצח, גם כאשר הנסיבות מקבילות או דומות לפעמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההתייהרות הזאת, הגזענות הזאת, סופה שתביא רק אסונות ולא שום דבר שיוכל אולי לייצב את המדיניות באזור הזה ולהוציא את המדינה ואת העם הפלסטיני ואת כל האזור ממעגל שפיכות הדמים – –

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – וממעגל הקסמים שחייבים לצאת ממנו סוף-סוף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב גם מעבר למה שאמרו חברי קודם לכן – כשבאים לבחון את מעשיה של ממשלת שרון-פרס בחודשים האחרונים, רואים שלצערי הרב לא בתחום המדיני יש התקדמות ולא בתחום העשייה בתוך הארץ יש התקדמות, לא בחינוך, לא בתשתיות, לא במאבק באבטלה, לא בחקלאות, ועוד נושאים שיש בהם פיגור עצום.

מוחמד כנעאן: עד היום לא ראינו קו מנחה, לא ראינו מדיניות ברורה בנושאים האלה.

מוחמד כנעאן: גברתי היושב-ראש, כשאני רוצה להצביע על חילול מסגדים ומקומות קדושים במדינת ישראל, לצערי הרב, חבר הכנסת שטייניץ, אנחנו רואים שהמקרים מתרבים ולממשלה ולמי שעומד בראשה, למשרד הדתות, לכל המשרדים הנוגעים בדבר, אין שום אחריות; פשוט לא עוצרים את הדבר הזה.

מוחמד כנעאן: כל יום, כל שבוע, אנחנו שומעים על פגיעה בעוד מסגד ועוד מסגד, ובאים כאן יפי הנפש ומדברים.

מוחמד כנעאן: מה פתאום?

מוחמד כנעאן: אנחנו מחללים את בתי-הקברות, את המסגדים, את המקומות הקדושים?

מוחמד כנעאן: כשמדברים על נושא האבטלה, גברתי היושבת-ראש, לממשלה אין מדיניות, היא לא עשתה שום דבר, כל חודש רואים שיש עלייה במספר הערים, היישובים הערביים המוכים באבטלה, בלי לשמוע כאן על מדיניות, על הנחיות ברורות איך לטפל, איך לפתור את הבעיה, איך לגשר על הבעיות, איך לפתור את המצוקה של התושבים מבחינה חברתית-כלכלית, לפתור את בעיות המחיה היומיומיות של אותם תושבים.

מוחמד כנעאן: כשמדברים על בעיות החקלאות במגזר הערבי, אפילו שר החקלאות לא טרח לבוא לכאן לשמוע את הדיון, לסכם את הדיון, להשמיע מה עשה, מה מתכוון משרדו לעשות בנושא הזה, איך לגשר על הבעיות הקשות מאוד של אותם חקלאים.

מוחמד כנעאן: כשמדברים על המצוקה של אותם יישובים בנושא חוצה-ישראל, שלדעתי ולדעת מומחים, ברגע שיש מומחים לכאן ומומחים לכאן, אותו כביש לא יפתור את הבעיה התחבורתית במדינת ישראל – להיפך, התחליף, תחליף הרכבת הוא הפתרון הכי טוב, שיכול לחסוך מאות אלפי דונמים מאדמות חקלאיות הן לערבים הן ליהודים, וגם ישפר את הנוף או ישאיר את הנוף כמו שהוא במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: חוץ מזה, גברתי היושבת-ראש, ממשלת ישראל גם לא עומדת בהבטחה שהיא נתנה ב-25 ביוני שנת 2000, בנושא של שטח תמורת שטח, שטחים חלופיים לאותם שטחים שחוצה-ישראל גוזל מאותם חקלאים, מאותם יישובים.

מוחמד כנעאן: כשאנחנו מדברים על תשתיות, המצב הולך ומידרדר ביישובים הערביים, כי הממשלה לא עמדה בהתחייבויות הקודמות, בהחלטות הממשלה הקודמות, הן בזמן נתניהו, הן בזמן ברק והן בזמן שרון, שום דבר לא עומדים בו.

מוחמד כנעאן: הממשלה רק מקבלת החלטות, מפרסמת בכלי התקשורת שכאילו הם מיטיבים עם הערבים, מיטיבים עם האוכלוסייה הערבית ועם הרשויות המקומיות הערביות – שום דבר לא נעשה, חבר הכנסת שטייניץ, גברתי סגנית השר.

סופה לנדבר: חבר הכנסת, תסיים בבקשה.

מוחמד כנעאן: אני מדבר על החלטות ממשלה, לא על דברים אחרים, על החלטות שממשלת ישראל קיבלה והיא לא מיישמת.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת היא, עד מתי זה יכול להיות?

מוחמד כנעאן: עד מתי זה יימשך?

מוחמד כנעאן: כשאני רוצה לדבר על הנושא המדיני – ואני לא במקרה הרחבתי על הנושאים הפנימיים, על הנושאים שנוגעים לאוכלוסייה הערבית, על הנושאים שנוגעים לחיי היום-יום של התושבים הערבים במדינת ישראל – אני חושב היום, בנושא המדיני, גברתי היושבת-ראש, שצריך להפסיק באופן מיידי את מדיניות החיסולים, כי לצערי הרב היא מביאה לעוד פיגועים ולעוד אלימות ולעוד הרג ולעוד הרס.

סופה לנדבר: תודה, חבר הכנסת כנעאן.

מוחמד כנעאן: אני קורא היום לשני הצדדים, ליושב-ראש הרשות הפלסטינית ולראש ממשלת ישראל, לחזור באופן מיידי לשולחן המשא-ומתן – ולא הדברים שדיברו כאן צ'יטה ואחרים – כי בסופו של דבר שולחן המשא-ומתן הוא שיקבע את עתיד האזור, ולא אם הרגנו יותר או פחות זה מה שיקבע; רק המשך הדיונים, המשך המשא-ומתן בין שני הצדדים, משא-ומתן אמיתי לפתרון הבעיה.

סופה לנדבר: תודה, אדוני.

סופה לנדבר: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

קריאה: – – –

סופה לנדבר: יש עוד דובר אחד.

סופה לנדבר: מסיים את רשימת הדוברים חבר הכנסת יובל שטייניץ, ועוברים להצבעה.

מיכאל קליינר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הסיעות הערביות הגישו הצעת אי-אמון בממשלה על רקע חששן מפני פעולות צה"ל בשטחי הרשות הפלסטינית.

מיכאל קליינר: אני פונה מכאן לראש הממשלה ושואל אותו, אתה שומע ממה חוששים בשארה וטיבי?

מיכאל קליינר: אתה שומע ממה הם פוחדים?

מיכאל קליינר: אתה שומע מה גורם להם להגיש הצעת אי-אמון בממשלה?

מיכאל קליינר: הדבר שממנו הם חוששים זה בדיוק הדבר שאתה צריך לעשות.

מיכאל קליינר: אני סבור, שכל ראש ממשלה בישראל שרעיון המדינה היהודית יקר בעיניו צריך לקבוע חלק ניכר ממדיניותו על-פי מדד בשארה וטיבי, כי מה שטיבי ובשארה דוחקים בך לעשות הוא, כנראה, לא האינטרס של המדינה.

מיכאל קליינר: מה שטיבי ובשארה דוחקים בך לא לעשות הוא האינטרס של המדינה.

מיכאל קליינר: יושבים כאן בכנסת ישראל חברי כנסת ערבים, שחוששים מאוד שמא ישראל תתקוף את הרשות הפלסטינית, שחוששים מאוד שמא תישבר מדיניות ההבלגה, שמא ישראל תחזור לנהוג כאומה נורמלית, שמחסלת את תוקפיה ונאבקת בטרור, וזה סימן, זה סימן שזו המדיניות שראש הממשלה צריך לנקוט.

מיכאל קליינר: האויבים שלנו מבית, הסוסים הטרויאנים שהכנסנו לכנסת, פוחדים מריכוז הכוחות של צה"ל סביב בית-לחם וג'נין.

מיכאל קליינר: הם פוחדים מפעולה בשטחי A.

מיכאל קליינר: הפחד שלהם מתווה לראש הממשלה את קו הפעולה הנכון והצודק.

מיכאל קליינר: ממה הם מפחדים?

מיכאל קליינר: מזה ששחרור השטחים של הרשות הפלסטינית מידי ערפאת יגבה קורבנות מצה"ל?

מיכאל קליינר: מזה שמדינת ישראל תספוג אבדות בדרך להחזרת הסדר והביטחון?

מיכאל קליינר: אני אגיד לכם ממה הם חוששים.

מיכאל קליינר: הם חוששים שמדינות ערב לא יילחמו למען הפלסטינים, הם חוששים מתבוסה, הם חוששים שמדינת ישראל תחיה בלי פיגועים, הם חוששים שלא יוכלו לרקוד על דמם של המתנחלים, הם חוששים שהמאבק על השלב הבא בתוכנית השלבים לחיסול מדינת ישראל יידחה בשנים רבות אם ישראל תחזיר לקדמותו את המצב בשטחי יש"ע.

מיכאל קליינר: זה מה שמפחיד אותם.

מיכאל קליינר: אני מציע לראש הממשלה מדד חדש לבחינת יעילות המדיניות שלו.

מיכאל קליינר: טיבי ובשארה תומכים בהכנסת משקיפי או"ם – אז הוא צריך לעמוד על הרגלים האחוריות ולהתנגד; טיבי ובשארה מתנגדים לחזרה לשטחי הרשות הפלסטינית – אז זה מה שהוא צריך לעשות, לא מחר בבוקר, לא היום אלא כבר אתמול.

מיכאל קליינר: מדד טיבי ובשארה הוא נייר לקמוס מצוין לבחינת מדיניות החוץ והביטחון של ישראל.

מיכאל קליינר: לפעמים הוא גם מדד מצוין לבחינת המדיניות בכל תחום.

מיכאל קליינר: כל מה שיחזק את ישראל כמדינה יהודית – הם נגדו.

מיכאל קליינר: כל מה שיחליש אותה – הם בעדו.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת קליינר, ועכשיו נסיים את הרשימה, אחרון – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

סופה לנדבר: בבקשה.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שרי הממשלה, אתמול בשעה הזאת היו עיני כל תושבי מדינת ישראל נשואות לישיבת מרכז הליכוד באולם "הסינרמה" בתל-אביב, וכולם ציפו למלחמה.

יובל שטייניץ: היום מרוב ציפיות שמעתי אפילו פרשן אחד מדבר על חצים מורעלים שמנהיגי הליכוד ומחנות מסוימים ירו אלו באלו, או ירו נגד ראש הממשלה אריאל שרון.

יובל שטייניץ: היום הבדיחה הזאת, הפרשנות הנלעגת הזאת, הופכת לברורה בין השאר מתוקף עומדי כאן כנואם אחרון שבא להגן על ממשלת ישראל הנוכחית, על ראש הממשלה אריאל שרון ועל ממשלת האחדות הלאומית בפני ארבע הצעות אי-אמון מגוחכות.

יובל שטייניץ: בעצם הייתי אומר, גברתי, ארבע הצעות אמון, כיוון שכל אחת מההצעות האלה, במיוחד ההצעות של בל"ד ותע"ל, יגבירו את אמון הציבור בממשלה.

יובל שטייניץ: היום נהיה ברור לכולם ולכל הצופים בבית, שמה שראינו אתמול בליכוד הוא בסך הכול מפלגה מאוחדת ומלוכדת, שנותנת ותיתן תמיכה לממשלה ולעומד בראשה, אריאל שרון, ויחד עם התמיכה היא יודעת גם לקיים ויכוחים פנימיים ומחלוקות כפי שראוי למפלגה דמוקרטית.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, קודם כול הרשי לי להסב את תשומת הלב לגיחוך שבעצם הצעת אי-אמון בממשלה רק שלושה-ארבעה חודשים אחרי שהממשלה התחילה בכהונתה.

יובל שטייניץ: הרי לא יעלה על הדעת שאפשר לשפוט ממשלה, ממשלת אחדות לאומית או כל ממשלה שהיא, כמה חודשים לאחר שהיא נכנסה לתפקידה.

יובל שטייניץ: הרי להחזיר את השקט ואת הביטחון, להחזיר את היציבות הכלכלית ואת ההשקעות במשק, להוריד את רף האבטלה וכל נושא אחר – זה לוקח יותר מכמה חודשים.

יובל שטייניץ: אכן, רבותי, בפרלמנט הישראלי נהוג מנהג רע מאד: הצעות אי-אמון בממשלה, מנהג של יום ביומו, שבוע בשבועו, והמנהג הפך לפארסה.

יובל שטייניץ: המנהג התחיל כאשר מישהו, דווקא בתקופת ממשלת הליכוד הקודמת, ממשלת נתניהו, החליט להגיש הצעות אי-אמון כל שבוע כגימיק, והגימיק הגרוע הזה, כדרכם של גימיקים, פעם גימיק – תמיד גימיק, וגם אנחנו חיקינו את הנוהג הנפסד הזה בהיותנו באופוזיציה, והיום מחקות את זה סיעות נוספות.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, יש דבר אחד מבורך בחזרה לשיטת הבחירות הישנה, וזה בתיקון, בשינוי משיטת הבחירות הישנה, בעובדה שבכנסת הבאה לא יוכלו עוד להגיש הצעות אי-אמון מדי שבוע בשבוע, כי בכנסת הבאה, שתבוא עלינו לטובה בעוד כמה שנים, יוכלו להגיש רק אי-אמון קונסטרוקטיבי, כלומר, רק כשתהיה למציעי האי-אמון ממשלה אלטרנטיבית עם 61 חתימות.

יובל שטייניץ: לכן ניגאל מהחיזיון הזה של האי-אמון שבוע בשבועו.

יובל שטייניץ: אחד הפגמים בהצעת האי-אמון, ופה אני חותר לסיום, הוא, שמי שמציע כעת אי-אמון, לא מצביע על שום ממשלה אלטרנטיבית, לא בראשות העבודה, לא בראשות הליכוד, לא בשום הרכב אפשרי של קואליציה בכנסת.

יובל שטייניץ: איזה אי-אמון זה, שאתה לא מסוגל להציע – – –?

יוסף (טומי) לפיד: אדוני, קואליציה של המפלגות החילוניות.

יובל שטייניץ: טומי לפיד, כידוע לך, לא ראיתי את רשימת הקואליציה שלך, שמגיעה ל-61 חברי כנסת, וצר לי לאכזב אותך, לא נראה לי שתוכל להגיש לי רשימה שתגיע אפילו ל-31 חברי כנסת.

יובל שטייניץ: הצעת האי-אמון הזאת היא מגוחכת, כי היא בעצם הצעת אי-אמון נגד כל ממשלה שתהיה בכנסת הנוכחית.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, הממשלה הזאת התחילה ברגל ימין.

יובל שטייניץ: הממשלה והעומד בראשה, ראש הממשלה אריאל שרון, כבר זכו לכמה הישגים בולטים שיש לברך עליהם, למשל יותר אחדות ופחות מתחים בעם.

יובל שטייניץ: אבל לשפוט את ההישגים של הממשלה אחרי כמה חודשים בנושאי ביטחון וכלכלה – זה אבסורד מוחלט.

יובל שטייניץ: לכן, רבותי, אני קורא לכנסת להשתמש בהצעות האי-אמון האלה כהצעות אמון, להצביע אמון בממשלה ובעומד בראשה ולתת לממשלה החדשה את כל הקרדיט ואת כל האפשרות לבצע את מה שהתחייבה לו ומה שהבטיחה לעמוד בו.

יובל שטייניץ: אני גם משוכנע, שלא ירחק היום והממשלה הזאת תצליח לא רק להביא אחדות בעם, אלא גם להוריד את האבטלה, להביא צמיחה ולהביא ביטחון לכולנו, והצעות האי-אמון האלה יישארו פארסה, שלא תחזור על עצמה בכנסת הבאה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת שטייניץ, שמסיים את רשימת הדוברים.

סופה לנדבר: לפני שאנחנו עוברים להצבעה, אני מבקשת מכם, חברי הכנסת, להישאר במקום.

סופה לנדבר: אחרי ההצבעה על אי-אמון בממשלה תהיה הצבעה על חוק-יסוד: הכנסת, שדורש רוב של 61 חברי כנסת.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על האי-אמון שהגישה סיעת מרצ: ההסלמה במצב המדיני והביטחוני.

סופה לנדבר: ההצבעה התחילה.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה – 14 נגד – 50 נמנעים – 8 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

סופה לנדבר: בעד – 14, נגד – 50, שמונה נמנעו.

סופה לנדבר: האי-אמון לא עבר.

סופה לנדבר: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון שהגישה סיעת שינוי: תגובות הממשלה על דרישות המפלגות החרדיות.

סופה לנדבר: ההצבעה התחילה.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, בבקשה.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת שינוי להביע אי-אמון בראש הממשלה – 18 נגד – 53 נמנעים – 5 הצעת סיעת שינוי להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

סופה לנדבר: בעד – 18, נגד – 53, נמנעו חמישה.

סופה לנדבר: הצעת האי-אמון לא עברה.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון שהגישה סיעת בל"ד: ריכוז כוחות צה"ל סביב בית-לחם וג'נין המעלה חשש לפעולה בשטחי A.

סופה לנדבר: ההצבעה החלה.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה – 14 נגד – 59 נמנעים – 1 הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

סופה לנדבר: בעד – 14 חברי כנסת, נגד – 59 חברי כנסת, נמנע אחד.

סופה לנדבר: הצעת האי-אמון לא עברה.

סופה לנדבר: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון שהגישה סיעת תע"ל בנושא: מדיניות הממשלה בסוגיית צורכי האוכלוסייה הערבית בישראל והחשש מפני פעולת צה"ל בשטחי הרשות הפלסטינית.

סופה לנדבר: ההצבעה התחילה.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה – 13 נגד – 60 נמנעים – 1 הצעת סיעת תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

סופה לנדבר: בעד – 13, נגד – 60, נמנע אחד.

סופה לנדבר: הצעת האי-אמון לא עברה.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

סופה לנדבר: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 33).

סופה לנדבר: יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חוק הצינון של מישה ארנס עבר ב-63 קולות לעומת אפס מתנגדים.

אופיר פינס-פז: העברנו את חוק-יסוד: הכנסת בעניין הצינון בקריאה ראשונה ב-63 קולות לעומת אפס מתנגדים.

אופיר פינס-פז: עכשיו צריך להעביר את זה בקריאה שנייה שלישית.

אופיר פינס-פז: זו הצעת חוק טכנית.

אופיר פינס-פז: אני מבקש להצביע בעד.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

סופה לנדבר: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 33).

סופה לנדבר: אין הסתייגויות.

סופה לנדבר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 2-1 – 75 נגד – אין נמנעים – 3 סעיפים 2-1 נתקבלו.

סופה לנדבר: בהצבעה בקריאה שנייה: בעד – 75 חברי כנסת, אין מתנגדים, שלושה נמנעים.

סופה לנדבר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

סופה לנדבר: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

סופה לנדבר: ההצבעה מתחילה.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 73 נגד – אין נמנעים – 3

סופה לנדבר: בעד – 73 חברי כנסת, אין מתנגדים, שלושה חברי כנסת נמנעו.

סופה לנדבר: ההצבעה בקריאה שלישית עברה ברוב של 73 חברי כנסת.

סופה לנדבר: חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 33) עבר בקריאה שנייה ושלישית.

סופה לנדבר: בהצבעה מס' 2 – תגובות הממשלה על דרישות המפלגות החרדיות, של שינוי – סיעות בל"ד, תע"ל וחד"ש ביקשו לשנות את הצבעתן ולהימנע.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הארכת תוקף סמכותה של ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט.

סופה לנדבר: יציג את הנושא יושב-ראש ועדת הספורט, חבר הכנסת אבשלום וילן.

סופה לנדבר: בבקשה.

סופה לנדבר: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט הגישה דוח ביניים, המלצות ביניים.

סופה לנדבר: הדוח כולל כמה שינויי חקיקה כנגד האלימות.

סופה לנדבר: הדוח כולל הצעה של מודל פיילוט במגרשים.

סופה לנדבר: הדוח כולל שורה של המלצות, שכדי לבצען, בתיאום עם שר התרבות, המדע והספורט, עם השר לביטחון פנים ועם שר המשפטים, כל המערכת תצטרך להתגייס במהלך השנה הקרובה כדי לשנות את הנורמות.

סופה לנדבר: לפיכך אנחנו מבקשים מהכנסת להאריך את משך עבודת הוועדה עד גמר השנה הפרלמנטרית הבאה, עד גמר כנס הקיץ הבא, כדי לאפשר מעקב תקין וביצוע הוראות והכנת דוח מושלם.

סופה לנדבר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת וילן.

סופה לנדבר: אנחנו עוברים להצבעה על הארכת תוקף סמכותה של ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה – 54 נגד – אין נמנעים – 2 הצעת ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט להאריך את תקופת כהונתה נתקבלה.

סופה לנדבר: אני מוסיפה את חבר הכנסת אופיר פינס-פז ואת חבר הכנסת וילן לתומכים.

סופה לנדבר: אם כך, ב-56 תומכים, ללא מתנגדים ועם שני נמנעים נתקבלה ההצעה להאריך את תוקף סמכותה של ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט.

סופה לנדבר: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

סופה לנדבר: הסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 8), התשס"א–2001, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

סופה לנדבר: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אברהם פורז.

סופה לנדבר: בבקשה.

אברהם פורז: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 8), התשס"א–2001.

אברהם פורז: מדובר בהצעת חוק שיזמו חברי הכנסת אלכסנדר צינקר, רומן ברונפמן ומיכאל נודלמן.

אברהם פורז: הצעת החוק מדברת על כך שעולה מחוסר דיור שהוא יחיד או בני זוג שניתנה להם תעודת עולה לפי חוק השבות, שעלו לישראל אחרי 31 בדצמבר 1989, שאין ולא היתה בבעלותם או בחכירתם דירה בישראל, וטרם חלפו 20 שנה מהיום שנעשו עולים, ובלבד שיראו שני יחידים שהם בני זוג ושלכל אחד מהם ניתנה תעודה כאמור כעולה מחוסר דיור – שלגביהם תנאי ההלוואות הניתנים היום על-ידי המדינה לא יורעו.

אברהם פורז: הצעת החוק היא לכאורה הצעה מיותרת, שהרי היא איננה מוסיפה שום זכות שאיננה קיימת היום אלא היא רק אומרת מה עם הזכות הקיימת.

אברהם פורז: ובכל זאת יש לעניין הזה חשיבות, משום שבצוק העתים ועם המצוקות התקציביות – –

סופה לנדבר: חברי הכנסת, נא לא לדבר.

אברהם פורז: – – אנחנו עלולים להיקלע למצב שבו בשל לחץ או בשל מצוקה תקציבית, המדינה תרצה להרע את תנאי ההלוואות הניתנות לעולים חדשים.

אברהם פורז: מצב זה, כמובן, איננו מצב רצוי, ולכן הצעת החוק מקבעת ואומרת, שאת השינוי הזה לא ניתן יהיה לעשות על-ידי החלטה אדמיניסטרטיבית, אלא אם הממשלה תרצה לעשות זאת היא תצטרך לעבור דרך הליכי החקיקה בכנסת.

אברהם פורז: הכנסת היא, כמובן, מכשול בפני שינויי חקיקה והרעת תנאי המשכנתאות של העולים, כי הכנסת מתייצבת בדרך כלל לימינם – – –

צבי הנדל: לא שומעים.

אברהם פורז: אני לא חייב לצעוק.

אברהם פורז: אתם חייבים להיות בשקט.

אברהם פורז: אלה כללי המשחק.

אברהם פורז: בסוף יוצא שאתם מרעישים ואני לא בסדר.

אברהם פורז: בדרך כלל בכנסת, אם תבוא הממשלה בניסיון להרע את תנאי המשכנתאות הניתנות לעולים, יש סיכוי שזה ייתקל במכשול פרלמנטרי ובהתנגדות בכנסת, לכן השינוי יהיה יותר קשה.

אברהם פורז: מדובר בעולים מחוסרי דיור, וכאמור, אנשים שעלו אחרי 1989, והזכות נשמרת למשך 20 שנה.

אברהם פורז: לכן, גברתי היושבת-ראש, לאור העובדה שלחוק לא הוגשו הסתייגויות, אני מבקש להצביע עליו בקריאה שנייה ושלישית ולאשר אותו.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת פורז.

סופה לנדבר: אנו עוברים להצבעה על החוק הצעת בקריאה שנייה.

סופה לנדבר: לחוק אין הסתייגויות.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 2-1 – 26 נגד – 20 נמנעים – 2 סעיפים 2-1 נתקבלו.

סופה לנדבר: בעד – 26, נגד – 20, שני נמנעים.

סופה לנדבר: החוק עבר בקריאה שנייה.

סופה לנדבר: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 24 נגד – 24 נמנעים – 2 חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 8), התשס"א–2001, לא נתקבל.

סופה לנדבר: בעד – 24, נגד – 24, נמנעים – 2.

סופה לנדבר: החוק לא עבר בקריאה שלישית.

סופה לנדבר: רבותי חברי הכנסת, אני מצטערת, החוק לא עבר.

סופה לנדבר: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

סופה לנדבר: אנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק שכר חברי הכנסת (תיקון מס' 21), התשס"א–2001.

סופה לנדבר: יביא את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יוסי כץ.

יוסי שריד: חבר הכנסת רומן ברונפמן הוא המציע של החוק הקודם, והוא לא נקלט בהצבעה.

סופה לנדבר: זה מאוד הגיוני, כי חברי הכנסת שינו את ההצבעה, ואתם ראיתם את זה.

יוסי שריד: בעל ההצעה לא נקלט.

סופה לנדבר: אני לא יכולה לשנות את ההצבעה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת ברונפמן, אנחנו נבדוק איך הצבעת ואיך זה נקלט.

סופה לנדבר: חבר הכנסת ברונפמן, אני מבקשת ממך לשבת.

סופה לנדבר: אנחנו נבדוק עכשיו את ההצבעה.

סופה לנדבר: יושב-ראש ועדת הכנסת יוסי כץ, בבקשה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת – – –

סופה לנדבר: אדוני שר האוצר, אני מבקשת ממך לשבת.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אנחנו לא שומעים את עצמנו, אנחנו לא יכולים לשמוע את חבר הכנסת שיציג עכשיו את החוק.

): חברי הכנסת, אני נדרש להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית הצעת חוק לקביעת כללים בנוגע להוצאות דף קשר לבוחר של חברי הכנסת, במקרה הזה של חברי הכנסת המכהנים כשרים וכסגני שרים.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, נא לשבת, בבקשה.

): התברר בדיון בוועדת הכנסת, ששרים וסגני שרים נהנים ממכסה מסוימת של הוצאות במסגרת דף קשר לבוחר, בדיוק כמו חברי הכנסת, בשיעור נמוך יותר, כמובן, בהתחשב בעובדה שהם ממלאים תפקיד של שרים וסגני שרים ולכן חלק מההוצאות שלהם מכוסה על-ידי המשרד, והכנסת נהגה כך מימים ימימה.

): אבל בבדיקה משפטית שנערכה הסתבר, שלוועדת הכנסת אין כל סמכות לקבוע את ההוצאות מדף קשר לבוחר של השרים וסגני השרים.

): טעות טכנית.

): ובכן, אני כיושב-ראש ועדת הכנסת מביא לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק שמטרתה לאפשר לוועדת הכנסת להקצות הוצאות במסגרת דף קשר לבוחר גם לשרים ולסגני השרים.

): זה דבר שהיה קיים בפועל וזה תיקון טכני למדי.

): אבל אני רוצה להבהיר, אנחנו באים בעת האחרונה עם הצעות חוק טכניות שנוגעות לשכרם של חברי הכנסת, לגמלאותיהם, ובמקרה הזה לדף קשר לבוחר.

): אני חושב שיהיה תקין יותר אם נושא שכרם וגמלאותיהם של חברי הכנסת יוצא מחוץ לוועדת הכנסת.

נעמי חזן: אז למה אתה מביא?

): ביקשתי מהמחלקה המשפטית שלנו לנסח הצעת חוק שמטרתה להוציא מחוץ לוועדת הכנסת את הסמכות לקבוע שכר וגמלאות של חברי הכנסת.

): במקרה הקונקרטי הזה, שנוגע לדף קשר לבוחר, אנחנו מבקשים להסמיך את ועדת הכנסת לקבוע את המכסה ואת ההקצבה של השרים וסגני השרים, זאת ותו לא.

): אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק, שהיא טכנית במהותה, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

): תודה.

סופה לנדבר: להצעת החוק יש הסתייגויות לחבר הכנסת עסאם מח'ול, לחבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

סופה לנדבר: בבקשה, חבר הכנסת מח'ול, יש לך עשר דקות.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת לפנינו כרגע היא הצעת חוק טכנית, אבל היא גם הצעה שמתייחסת לשאלה איך הכנסת יכולה לנצל או לא לנצל את מעמדה כדי להיטיב לא רק עם עצמה אלא עם השרים וסגני השרים שהם חברי הכנסת.

עסאם מח'ול: אני מבין שאותם שרים לא היו רוצים לקבל את התנאים של חברי הכנסת בלבד.

עסאם מח'ול: הם רוצים גם לקבל את התנאים וההטבות שהשרות נותנת להם, וגם לאסוף את מה שנשאר מההטבות שמקבל חבר הכנסת ולהבטיח גם את זה להם.

עסאם מח'ול: אפשר היה לעבור לסדר-היום על ההצעה הזאת ועל ההיגיון שלה אילו היינו חיים בצלה של ממשלה נורמלית, ממשלה כמו כל הממשלות, עם מספר משרדים שנחוצים למדינה, לנהל את העניינים במדינה.

עסאם מח'ול: אבל אנחנו נמצאים בעידן של ממשלה מנופחת, ממשלה אינפלציונית, ממשלה בלתי אפשרית, ממשלה שחובקת שליש מחברי הכנסת.

עסאם מח'ול: נוסף על זה שהמבנה הזה של הממשלה פוגע בדמוקרטיה, בהיות הגוף המבצע הגוף הגדול ביותר, הקואליציה הגדולה ביותר שיש בבית הזה, עכשיו מחפשים את יתר ההטבות שלא מקנה להם החוק.

עסאם מח'ול: לכן אני חושב שמה שצריך להדאיג אותנו ולהעסיק אותנו זה לאו דווקא הדברים הטכניים האלה, חבר הכנסת כץ, אלא אני חושב שמה שצריך להדאיג אותנו זה מעמדה של הכנסת.

עסאם מח'ול: מה שצריך להדאיג אותנו זה הניסיון לנגוס במעמדה של הכנסת ולנגוס במעמדה של הדמוקרטיה על-ידי הכנסת עצמה.

עסאם מח'ול: אני רוצה להתייחס לפיחות שחל מדי יום, ואנחנו עדים לו יום אחרי יום, במעמדה של הכנסת, במעמדן של ועדות הכנסת, ביחסם של נציגי הגוף המבצע כלפי הגוף המחוקק וכלפי הכנסת וחברי הכנסת.

עסאם מח'ול: אנו רואים זאת במתקפה שמנהלת הממשלה הזאת על חסינותם של חברי הכנסת, כפי שראינו בהצעת החוק אתמול, כשהממשלה ממליצה לפגוע, לצמצם ולהצר את החסינות של חברי הכנסת ואת יכולתם לבקר במדינות שונות שמוגדרות כיום על-ידי ממשלת שרון כמדינות אויב.

עסאם מח'ול: שרון מחליט שהוא מבטל את האפיק המדיני במזרח התיכון כולו ומאמץ את האפיק המלחמתי ומכין את המלחמה הבאה, ולכן הוא צריך למנוע מחברי הכנסת את האופציה העומדת לרשותם במסגרת החסינות שלהם לבקר ולהיות בקשר עם מדינות כאלה.

עסאם מח'ול: אבל אני רוצה לדבר על פגיעה נוספת, מסוג אחר, במעמדה של הכנסת.

עסאם מח'ול: היום היה אמור להתקיים בוועדת הפנים דווקא דיון בשאלה שנוגעת לזכותם של 70,000 תושבי המדינה, אזרחי המדינה החיים בנגב, בכפרים בלתי מוכרים, לקבל מים בקיץ החם הזה, מים לשתות, מים זורמים בבתים.

עסאם מח'ול: מים זה מצרך כל כך נדיר בנגב במאה ה-21, בשנת 2001.

עסאם מח'ול: ומי היה אמור לבוא ולתת מענה למה המדינה לא מאפשרת לעשרות אלפי אזרחיה לקבל מים לשתייה בימים אלה?

עסאם מח'ול: אותו ראש רשות, מי שנקרא ראש מינהלת הבדואים בנגב, מר יעקב כץ, המושל הצבאי בלבוש של ראש רשות, שמחליט שהוא מגיע לוועדת הפנים של הכנסת, והוא מחליט שהדבר היחיד שיש לו להגיד, שמכיוון שתושבי הכפרים הבלתי-מוכרים פנו לבג"ץ וביקשו שהמדינה תספק להם מים לשתות, הוא מנוע על-פי המלצת יועצים משפטיים במשרד התשתיות – יועצים משפטיים וייעוץ משפטי מפוקפק – מלדבר על הנושא, ולכן אין טעם לקיים את הישיבה הזאת ולקיים את הדיון.

עסאם מח'ול: אני חושב שזו גישה נפשעת, זה זלזול נפשע במעמדה של הכנסת, זה זלזול נפשע במעמדם של עשרות אלפי אזרחי המדינה החיים בכפרים הבלתי-מוכרים בנגב.

עסאם מח'ול: זו בושה וחרפה שבמדינת ישראל בשנת 2001, במאה ה-21, עדיין צריך להיאבק על זכות לקבל מים זורמים בבית, כאשר אותו תאום של יעקב כץ, ראש מינהלת החינוך בנגב, מתייחס לאוכלוסייה הבדואית בנגב כאל צמאי דם וכאל אנשים שאינם יודעים להשתמש בבית-שימוש ואינם יודעים לפתוח את המים.

עסאם מח'ול: אני חושב שזו מדיניות אומללה, פושעת, אדוני השר ריבלין.

עסאם מח'ול: אני חושב שבאחריות למדיניות הזאת לא נושאים אנשים עלובים ופקידים עלובים שמתייחסים בבוז לזכויות האדם ולאדם – –

ראובן ריבלין: מי מינה אותו?

עסאם מח'ול: – – אלא זו אחריותה של ממשלה שלמה, שהגיע הזמן שתיתן מענה, שתבטיח שאותם תושבי עין-אבטן בנגב, 1,000 משפחות, 4,000 תושבים, לא ישתו כולם מצינור אחד בן אינץ' אחד, שמגיע לאמצע הכפר וצריך לקבל תור שבועיים מראש כדי שהמים האלה יהיו לרשות אותה משפחה.

עסאם מח'ול: אני מדבר על ישראל, על ישראל 2001, ואתם כאן מחפשים את ההטבות לחברי הכנסת, לשרים ולסגני השרים?

עסאם מח'ול: בושה וחרפה.

עסאם מח'ול: בושה וחרפה למדיניות הזאת.

עסאם מח'ול: אני חושב שהגיע הזמן – מי שלא רוצה לשאת באחריות לחרפה הזאת, הוא צריך לקום ולהגיד חד-משמעית ולנקוט צעדים כדי לשלוח לעזאזל את המסגרות האלה, שמונעות את החיים הנורמליים של התושבים הערבים בנגב.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן לזרוק את מינהלת הבדואים לכל הרוחות ולספח את התושבים, את אזרחי מדינת ישראל בנגב למדינת ישראל ולמוסדות שלה, שיטפלו בהם.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן לספח את תושבי הנגב בשירותי החינוך למשרד החינוך של מדינת ישראל ולא לרשות החינוך הנפרדת, שהיא רשות גזענית בראשות איש גזעני – גזען קטן, עלוב – כמו משה שוחט.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן שתתעשתו, הגיע הזמן שהממשלה הזאת תדע שהיא היא העומדת במבחן, שהדמוקרטיה הישראלית עומדת במבחן, שהשאלות האלה הן לא שאלות של הערבים בנגב.

עסאם מח'ול: אלה הן הפנים האמיתיות של הממשלה הזאת ושל החברה הזאת.

עסאם מח'ול: או שתקומו ותגנו על הפנים האלה ותשנו את המצב הזה, או שתשלימו עם האופי הגזעני – זה לא יישאר אצל משה שוחט ולא יישאר אצל יעקב כץ, זה יכסה את הפנים של כולם.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה לחבר כנסת מח'ול.

סופה לנדבר: חבר כנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: ברכה לא נמצא.

סופה לנדבר: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני תוהה אם אכן אנחנו צריכים לאשר את הצעת החוק שמונחת לפנינו מהסיבה שמי שמונה לשר או לסגן שר קיבל את היתרונות ואת ההטבות ואת הזכויות שקשורות בתפקיד שלו – לא רק עניין של רכב אלא גם מערכת שלמה שהוא עומד בראשה כחלק מהרשות המבצעת.

תמר גוז'נסקי: לכן אינני בטוחה שאנחנו צריכים לתת למי שהוא שר גם וגם וגם וגם, כלומר גם את ההטבות שיש לו בתור שר וסגן שר וגם את ההטבות שיש לו בתור חבר כנסת.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שאם חיינו עד עכשיו כפי שהיה, שאדם שנבחר לסגן שר או מונה לשר לא קיבל את ההטבות האלה – אני חושבת המצב היה נכון יותר ובריא יותר.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לשאול שאלה בהקשר זה של שרים שנכנסים לתפקיד.

תמר גוז'נסקי: אתמול השתתפתי באספה ציבורית חשובה, שהשתתפו בה גם תושבים מטייבה, מטירה, וגם פעילים בעמותה לעצירת כביש חוצה-ישראל ובארגונים ירוקים, שהתקיימה באדמות טירה, היכן שכביש חוצה-ישראל צריך לעבור, על כרמים לשעבר שהופקעו כבר לפני חמש שנים.

תמר גוז'נסקי: הדבר הבולט והמרגיז היה לראות שתוואי הכביש תוכנן כך שהוא עובר בדיוק על האדמות ששייכות לערבים, כשהאדמות האלה גובלות באדמות מדינה.

תמר גוז'נסקי: במקום לקחת ולהעביר את הכביש על אדמות מדינה, לוקחים את שארית האדמה – אנשים מתפרנסים מזה – וגם כאשר החברה שמבצעת, חברת "דרך ארץ" והאנשים שמבצעים את כביש חוצה-ישראל התחייבו בפני התושבים שייתנו להם דונם תמורת דונם, קרקע תמורת קרקע, ועל-ידי כך הורידו במידה מסוימת את המאבק, בסופו של דבר לא הגיעו לשום הסכם.

תמר גוז'נסקי: אין הסכם, אין שום דבר, אין שום התחייבות בכתב, ובעצם הכול נשאר במסגרת של הפקעה נטו, נקודה.

תמר גוז'נסקי: אני זוכרת עוד בכנסת הקודמת, חברי כנסת מסיעות שונות אמרו איזה אי-צדק בולט.

תמר גוז'נסקי: אחד מחברי הכנסת בכנסת הקודמת, שהיה מגויס בצורה בלתי רגילה לנושא הזה של המאבק של הירוקים נגד כביש חוצה-ישראל, היה מי שהיה אז חבר כנסת עוזי לנדאו.

תמר גוז'נסקי: והנה עכשיו עוזי לנדאו הוא שר בממשלה – שר לביטחון פנים – וברגע שהוא נעשה שר פתאום אין לו עמדה בעניין כביש חוצה-ישראל.

תמר גוז'נסקי: ואני שואלת, מה קורה עם אנשים כאלה.

תמר גוז'נסקי: יש להם איזו מחויבות עמוקה.

תמר גוז'נסקי: הוא היה מופיע, השר לנדאו – אז חבר כנסת – לכל הפגנה, לכל אירוע, נשא נאומים חוצבי להבות, והיום אני שואלת את עצמי: אם התושבים ישכבו שם על האדמה ולא ייתנו לטרקטורים לעבור, מה יעשה היום השר לביטחון פנים עוזי לנדאו?

תמר גוז'נסקי: האם הוא יבין את התושבים?

תמר גוז'נסקי: האם הוא יבין שגוזלים אותם בלי לתת להם אפילו דונם אחד חלופי?

תמר גוז'נסקי: האם הוא יבין את הכאב שלהם?

תמר גוז'נסקי: אותו כאב שהוא הבין רק לפני כמה חודשים, הוא הבין אותו, הוא הזדהה אתו.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אותו דבר אני יכולה לשאול לגבי השרה דליה איציק, שבכהונתה כשרה לאיכות הסביבה לחמה נגד הכביש הזה וניסתה לעצור אותו, והיום בכהונתה כשרת התעשייה והמסחר אני לא שומעת אותה משמיעה קול בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: אני שואלת, מה קורה לחברי הכנסת שנהפכים לשרים בנושאים שהם בדמם, נושאים שחשובים להם פתאום נעשים בלתי חשובים, וזה מעורר הרבה מאוד שאלות שהן הרבה יותר חשובות מכמה הטבות שיקבלו או לא יקבלו סגני שרים ושרים.

תמר גוז'נסקי: תודה, גברתי.

סופה לנדבר: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות.

זאב בוים: לא היה צלצול?

קריאות: לא היה צלצול.

סופה לנדבר: היה צלצול, רבותי.

סופה לנדבר: מי שלא שמע – תקשיבו.

סופה לנדבר: אתם כנראה מדברים אחד עם השני בקול כזה גבוה, שלא שומעים אפילו את הצלצול.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

סופה לנדבר: לשם החוק – הסתייגות של חברי הכנסת ברכה, מח'ול ותמר גוז'נסקי.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 10

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אנחנו מדברים על הסתייגות, הצבעה על הסתייגות של חברי כנסת – במקום השם יבוא חוק שכר חברי הכנסת (תיקון מס' 21) – – –

קריאות: – – –

תמר גוז'נסקי: ויתרתי על ההצבעה.

ראובן ריבלין: ויתרו על ההסתייגויות.

סופה לנדבר: תמר, על שתי ההסתייגויות?

סופה לנדבר: תמר – תקשיבו בבקשה.

סופה לנדבר: אתם מדברים אחד עם השני, אי-אפשר לשמוע.

תמר גוז'נסקי: מוותרים על ההסתייגויות, על ההצבעה.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על החוק בקריאה שנייה.

סופה לנדבר: ההצבעה החלה.

סופה לנדבר: בבקשה.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 1 – 21 נגד – 10 נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

סופה לנדבר: בעד – 21, עשרה נגד, אחד נמנע.

סופה לנדבר: החוק עבר בקריאה שנייה ברוב של 21 קולות.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

סופה לנדבר: בבקשה, ההצבעה החלה.

סופה לנדבר: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 24 נגד – 11 נמנעים – אין חוק שכר חברי הכנסת (תיקון מס' 21), התשס"א–2001, נתקבל.

סופה לנדבר: בעד – 24, 11 נגד, אין נמנעים.

סופה לנדבר: ברוב של 24 קולות החוק עבר בקריאה שלישית.

סופה לנדבר: תודה רבה, חברי הכנסת.

סופה לנדבר: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

סופה לנדבר: הצעה לסדר-היום מס' 4841: דוח ועידת האזרחים בנושא האבטלה בישראל – בעיות ופתרונות אפשריים, של חבר כנסת אפי אושעיה.

סופה לנדבר: בבקשה, חבר כנסת אפי אושעיה.

אפי אושעיה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני שמח להעלות לדיון את דוח האזרחים.

אפי אושעיה: בדוח זה מרוכזות המלצות האזרחים שהשתתפו בוועידת האזרחים השנייה, אשר עסקה בנושא: האבטלה בישראל – בעיות ופתרונות אפשריים.

אפי אושעיה: ועידת האזרחים הינה הליך דמוקרטי-שיתופי ייחודי, המשתף אזרחים מן השורה בתהליכי קבלת החלטות ברמה הארצית.

אפי אושעיה: זהו הליך מורכב, אשר במהלכו קבוצה רבגונית של עשרות אזרחים ואזרחיות, לא מומחים, לומדים נושא, מתדיינים עם המומחים המרכזיים באותו תחום – –

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אני מבקשת לשבת.

סופה לנדבר: למי שיש זמן – אתם יכולים לצאת ולדבר שם, בפרוזדור, תיתנו לחבר הכנסת אפי אושעיה להציג את הנושא.

אפי אושעיה: – – ומגבשים מסמך המלצות אשר מוגש למקבלי ההחלטות.

אפי אושעיה: מסמך זה, דוח האזרחים, כולל את המלצותיהם המלומדות של אזרחים מהשורה למימוש מדיניות בתחום האבטלה.

אפי אושעיה: זהו דוח המלצות מושכל, שנוצר לאחר למידה ודיון מעמיקים, ומוסכם, שהתקבל בתהליכי קונסנסוס, אשר הוגש, במסיבת העיתונאים אשר נעלה את הוועידה בכנסת ב-27 ביוני 2001, ליושב-ראש הכנסת, לשר העבודה והרווחה וליושבי-ראש ועדות הכנסת הרלוונטיות.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אני מבקש להסב את תשומת לבכם לכך שוועידת האזרחים השנייה היא למעשה מעורבות מהדרגה הראשונה של אזרחים בנעשה בחברה הישראלית.

אפי אושעיה: אזרחים שבחרו, במקום לשבת בבית ובמקום להסתגר במשרדים ובמקומות העבודה שלהם, לקחת חלק בתהליכים במדינת ישראל, לקחת חלק במערכת הציבורית, לקחת חלק ולהשפיע.

אפי אושעיה: אני רוצה, בשם הכנסת, לשלוח להם מכאן ברכה.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, יש רעש באולם ואי-אפשר לדבר.

אפי אושעיה: ועידת האזרחים היא הזדמנות עבורנו, נבחרי הציבור, להקשיב לדברו המלומד של הציבור.

אפי אושעיה: אזרחים אלה נתנו מזמנם במיוחד על מנת לייצר המלצות בתחום האבטלה.

אפי אושעיה: בהמלצות אלה באה לידי ביטוי נקודת המבט האזרחית, בשונה מדוחות רבים הנסמכים על דעות של אנשי מקצוע ומומחים בלבד.

אפי אושעיה: ועידת האזרחים מופעלת על-ידי "מרכז צפורי" בירושלים.

אפי אושעיה: "מרכז צפורי" עוסק בנושא הקהילה בישראל ורואה לנכון לעסוק בקידום שיתוף ומעורבות אזרחים בחיים הציבוריים בכלל ובתהליכי קבלת החלטות בפרט.

אפי אושעיה: לצורך כך הוא אף הקים בשנת 2001 את היחידה לדמוקרטיה השתתפותית.

אפי אושעיה: ועידת האזרחים הינה טכניקה אחת מתוך מכלול של שיטות לשיתוף אזרחים המכונות דמוקרטיה השתתפותית.

אפי אושעיה: ועידת האזרחים פותחה בדנמרק ומופעלת במדינות נוספות.

אפי אושעיה: במדינות אלה יש מסורת ארוכת שנים של מעורבות שיטתית של הציבור הרחב בתהליכי קבלת החלטות.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אני מבקשת שקט באולם.

סופה לנדבר: חבר הכנסת בוים, אם אתה רוצה לדבר, תדבר במזנון.

סופה לנדבר: בבקשה.

אפי אושעיה: בדנמרק, למשל, יש מוסד אשר פועל על-פי חוק ותפקידו לעשות את שלקח על עצמו בשלב זה "מרכז צפורי", אשר גם הביא אותה לישראל לראשונה.

אפי אושעיה: "מרכז צפורי" מפעיל את הוועידה בחסותו של יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת אברהם בורג, ובשיתוף הגופים הבאים: משרד העבודה והרווחה, המשרד לקליטת העלייה, המוסד לביטוח לאומי, שתי"ל – שירותי תמיכה וייעוץ לארגונים לשינוי חברתי – המרכז לחקר המדיניות החברתית בישראל וקרן גולדמן.

אפי אושעיה: שיתוף האזרחים בקבלת החלטות הוא רעיון חדש ורצוי בארצנו, רעיון הנותן הזדמנות טובה לנבחרי הציבור ולמוסדות הממשל להקשיב לדעה המלומדת של ציבור האזרחים.

אפי אושעיה: היינו מיטיבים לעשות אילו הקשבנו לאזרחים הללו, כי הנושאים שנבחרים לוועידת האזרחים נמצאים על סדר-היום הציבורי, אלה נושאים שקיים בהם המרכיב המומחי מחד גיסא, ומאידך גיסא יש בהם גם מרכיב של ידע ואכפתיות אזרחית.

אפי אושעיה: ועידת האזרחים הראשונה התקיימה בשנה שעברה בנושא: עתיד התחבורה בישראל.

אפי אושעיה: דוח ההמלצות, שנוסח על-ידי קבוצת האזרחים הראשונה, הצליח לחדור לשיח הציבורי ברמת המשרדים הממשלתיים, התקשורת, האקדמיה וגופים רבים נוספים.

אפי אושעיה: הצלחתה גם סללה את הדרך לכינוס של הוועידה השנייה.

סופה לנדבר: רבותי, אני מבקשת שקט באולם.

אליעזר כהן: – – –

סופה לנדבר: מה אפשר לעשות?

סופה לנדבר: הבעיה כל כך כואבת.

אפי אושעיה: חבר הכנסת כהן, מה מטריד אותך?

אפי אושעיה: השנה עסקה ועידת האזרחים בנושא האבטלה בישראל, נושא מרכזי בחברה הישראלית, שטומן בחובו השלכות על התפתחותה של החברה בישראל.

אפי אושעיה: השנה חל גידול במספר המובטלים האקדמאים בשל קריסת ענף ההיי-טק.

אפי אושעיה: כיום בישראל 210,000 מובטלים, מתוכם 176,000 דורשי עבודה, וגורמים שונים חוזים כי עד סוף השנה יהיו עוד 40,000 מובטלים.

אפי אושעיה: האזרחים, שהגיעו ממקומות שונים של החברה הישראלית – נשים וגברים, חילונים ודתיים, ערבים ואחרים, מהעיר, מהכפר, מהצפון, מהדרום וכו' – למדו את הנושא המורכב שבו יש מרכיבים חברתיים וגם כלכליים.

אפי אושעיה: לאחר לימוד הנושא, מפגש עם המומחים ודיון ממושך בקבוצה, גיבשו האזרחים שורה של המלצות.

סופה לנדבר: סליחה, ראשי הסיעות החשובות בבית.

סופה לנדבר: מכובדי, ידידי הטוב, תשמור על השקט.

סופה לנדבר: תודה.

אפי אושעיה: אני חוזר: החברים שהשתתפו בוועידת האזרחים גיבשו כמה נושאים מרכזיים בתחום האבטלה, שחלק מתוכם אני רוצה לפרט.

אפי אושעיה: אני מדבר על שורת ההמלצות שהם הציעו: 1.

אפי אושעיה: טיפול במוקדי אבטלה וסיוע לאוכלוסיות שהאבטלה פוגעת בהם ביתר שאת; 2.

אפי אושעיה: טיפול מקיף במובטל, הכולל נגישות למידע על אודות מקומות עבודה, ייעוץ בנושא קריירה ותמיכה רחבה במובטלים ובבני משפחותיהם בתקופת חיפוש התעסוקה.

אפי אושעיה: כמו-כן ריכוז הטיפול במובטל במקום פיזי אחד שיכונה מרכז תעסוקה.

אפי אושעיה: אשמח אם השר, בדברי התשובה שלו, יוכל לפרט על הפרויקט הניסיוני, לאחר שהוא למד את פרויקט ויסקונסין.

אפי אושעיה: מעניין לדעת מה המסקנות שלו; 3.

אפי אושעיה: יצירת מקומות עבודה חדשים, תוך השקעה בתשתיות, עידוד מחקר ופיתוח, עידוד יזמות ועוד; 4.

אפי אושעיה: צמצום במספר העובדים הזרים במשק על-ידי השוואת התנאים הסוציאליים של העובדים הזרים לתנאי ההעסקה של העובדים הישראלים.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אני לא בטוח שהשר המכובד בניזרי יחזור על מה שהוא סיפר בטקס הסיום של ועידת האזרחים, כשדיברו על המצוקה בענף הבניין ועל הרצון לעובדים זרים.

אפי אושעיה: סיפר שם השר בניזרי, שהעבודה במחלקות התברואה ברשויות המקומיות – ואני יודע זאת כחבר מועצת עיר – היא המקצוע או מקום העבודה הכי מבוקש בהרבה רשויות מקומיות.

אפי אושעיה: למה?

אפי אושעיה: משום ששם יש התנאים הטובים ביותר בשכר, בשעות עבודה וכך הלאה.

אפי אושעיה: ואמר השר: אם ישפרו את השכר בבניין ובמקומות אחרים, ילכו גם לשם עובדים לעבוד.

אפי אושעיה: זו דוגמה שכל כך מצאה חן בעיני ואני חוזר עליה בכל מקום.

אפי אושעיה: חזרתי עליה גם בהזדמנות הזאת.

אפי אושעיה: היות שהיושבת-ראש מבקשת ממני לקצר, אקצר.

אפי אושעיה: גברתי היושבת-ראש, ברשותך, אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת, למזכיר הכנסת, למר רונן גופר, מנהל ועידת האזרחים, לגברת חנה פריידין, מרכזת הוועידה בכנסת, ולכל הגורמים שבאופן יוצא דופן הביאו למעורבות של אזרחים והביאו להמלצות.

אפי אושעיה: אני מקווה, שמליאת הכנסת תדון בדברים, בהשתתפות חברי הכנסת, לצורך המשך המעורבות הציבורית של אזרחים בתהליכים במדינת ישראל.

אפי אושעיה: תודה, גברתי היושבת-ראש.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת אפי אושעיה.

סופה לנדבר: משיב שר העבודה והרווחה.

סופה לנדבר: בבקשה, אדוני השר.

שלמה בניזרי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת אושעיה, אכן, נהניתי מאוד לשבת באותה ישיבת סיכום עם ועידת האזרחים, כאשר הם הגישו את מסקנותיהם.

שלמה בניזרי: נהניתי לראות אזרחים מכל רובדי החברה הישראלית, שהשקיעו שעות רבות ומאמצים מרובים, כדי לבוא ולטכס עצה לגבי שתי בעיות מרכזיות שקיימות היום בחברה הישראלית, והן בעיית האבטלה ובעיית העובדים הזרים, שאחת משיקה לשנייה.

שלמה בניזרי: זאת מהסיבה הפשוטה: כאשר יש עובדים זרים במדינת ישראל, ממילא הם תופסים את מקומות העבודה של הישראלים.

שלמה בניזרי: ושלא יספרו לכם סיפורים: מה, ישראלים יכולים לעבוד?

שלמה בניזרי: כלומר, אנשי התקשורת הם בדרך כלל דוברי העובדים הזרים.

שלמה בניזרי: כל פעם שאני מתראיין, תמיד אומרים לי: מה, הישראלים מוכנים לעשות את העבודות האלה?

שלמה בניזרי: ואני אומר להם: כן.

שלמה בניזרי: איך כל השנים במדינת ישראל ישראלים כן עבדו בחקלאות, ישראלים כן עבדו בבניין?

שלמה בניזרי: איך המדינה קמה?

שלמה בניזרי: הרי למעשה רק בתחילת שנות ה-90 התחיל נושא העובדים הזרים לקבל את כל התאוצה הזאת, כשהתחלנו להגיע למספרים מסיביים בצורה מבהילה ביותר.

שלמה בניזרי: אנחנו מדברים היום על בין 200,000 ל-250,000 עובדים זרים.

שלמה בניזרי: אנחנו מדברים על כ-10% מכלל האנשים העובדים במשק במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: רק שתבינו את המשמעות של הדברים.

שלמה בניזרי: אנחנו מדינה מספר שתיים בעולם, אחרי שווייץ, שמעסיקה כל כך הרבה עובדים זרים ביחס למספר העובדים במדינה.

שלמה בניזרי: הממוצע בעולם הוא 3%–4%, ואנחנו מדברים פה על 10% מכלל העובדים במשק.

שלמה בניזרי: ולמה?

שלמה בניזרי: מכיוון שאנחנו דוחפים את העובדים הזרים פנימה ומוציאים את העובדים הישראלים החוצה.

שלמה בניזרי: למעסיקים משתלם מאוד לקחת עובדים זרים.

שלמה בניזרי: העובד הזר, ב-600-500 דולר, מרגיש פה מלך.

שלמה בניזרי: אתמול נפגשתי עם שר העבודה של תאילנד, שעמד בראש משלחת שהגיעה משם.

שלמה בניזרי: הבנתי מהם שעובדים בתאילנד מקבלים 40-30 דולר, והוא אומר לי שהתאילנדים מאוד אוהבים לבוא למדינת ישראל, יש פה תנאי עבודה מאוד טובים, אתם דואגים להם.

שלמה בניזרי: בטח, בשבילם 500 דולר זה המון, ועובד ישראלי שיקבל 500 דולר – זה מעט מאוד.

שלמה בניזרי: למעסיק זה משתלם, וממילא, אנחנו מקבלים תחרות בלתי הוגנת כאשר הישראלי נהיה "אנדרדוג" בתחרות על מקומות העבודה.

שלמה בניזרי: אחת ההצעות שהועלו בוועידת האזרחים היא לצמצם את מספר העובדים הזרים, וזו בדיוק ההחלטה שקיבלנו אתמול בוועדה לנושא העובדים הזרים – חבר הכנסת אושעיה, חשבתי שהמספרים יעניינו אותך – שאני עומד בראשה, שבשנים 2001/02 אנחנו הולכים לצמצם את מספר העובדים הזרים, בהדרגתיות, כך שעד שנת 2004, כל שנה נפחית 5,000 עובדים בבניין, ובחקלאות כ-1,350, כאשר המדיניות שלי היא לא לתת במלונאות שום עובד זר, למעט 2% של עובדים – בעיקר באילת ובמקומות שקשה להשיג בהם עובדים ישראלים, בנושא של מסעדות ושאר הדברים, או מסעדות אתניות, שבהן צריך איזה טבח מיוחד או שף מיוחד.

שלמה בניזרי: את זה ניתן, אבל בטח לא מלצרים.

שלמה בניזרי: בקיצור, קבענו קריטריונים מאוד נוקשים לגבי כניסתם של עובדים זרים.

שלמה בניזרי: אני חושב, שעובד ישראלי יכול להיות מלצר – או שגם זה כבד עלינו וגם את זה אנחנו לא מסוגלים לעשות.

שלמה בניזרי: עוד מעט גם סדרני הכנסת, ואמרתי פעם שבעתיד אולי נחליף גם 120 חברי כנסת, גם זה אולי קשה עלינו.

שלמה בניזרי: המדיניות צריכה להיות צמצום וצמצום ודחיפה של יותר ישראלים למעגל העבודה.

יגאל ביבי: טייח אחד מכפר-כנא אמר לי: אתם היהודים מטומטמים.

יגאל ביבי: אני טייח מקצועי, אתם מביאים תאילנדים, סינים ואחרים, ולי אתם משלמים דמי אבטלה.

שלמה בניזרי: אם הוא באמת כל כך מוטרד – והיו אצלי בשבוע שעבר ראשי רשויות ערביות שאמרו שיש אצלם אבטלה גדולה.

שלמה בניזרי: אמרתי להם, ואני אומר זאת כאן שוב: כל אדם שרוצה לעבוד, שיפנה אלי, אני אסדר לו עבודה.

שלמה בניזרי: אתם יודעים לכמה אנשים סידרנו עבודה בחודש האחרון?

שלמה בניזרי: באים אלי קבלנים שרוצים מאות עובדים.

שלמה בניזרי: אני שואל אותם: באיזה תחום?

שלמה בניזרי: ואני מפנה אותם לשירות התעסוקה, מפנה אותם לשם, אנחנו מנסים לתווך, וגם אני מנסה לסדר כמה שיותר עבודות לישראלים, כי זה אינטרס מספר אחת של מדינת ישראל.

שלמה בניזרי: אנחנו משקיעים מיליארדים בדברים הללו, וזה בא על חשבון רווחה, על חשבון החינוך, על חשבון דת, על חשבון כל הדברים הטובים שמדינת ישראל יכולה לעשות.

יגאל ביבי: אתה צריך לצמצם – – –

שלמה בניזרי: הלוואי שתהיו אתי במאבק.

שלמה בניזרי: הנה, התחלתי עכשיו לחטוף כתבות בעיתונים לאור כל הדברים הללו, אבל אף אחד לא יעצור אותי במאבקי, אני הולך עם זה עד הסוף.

שלמה בניזרי: ולכן, באה אותה ועידת אזרחים, שזה דבר נפלא, נותנים לעם לבטא ולהביא לנו מסקנות.

שלמה בניזרי: הם באו לפה, לכנסת, קיבלו את הכבוד הראוי, ביטאו את דבריהם, וכבר ביקשתי שיזמנו אותם ללשכתי, לשבת אתם ולשמוע אותם מחדש.

שלמה בניזרי: אדרבה, צריך לעודד ולקבל כמעט את כל המסקנות שדיברו עליהם, ואחת המסקנות המרכזיות היא פרויקט ויסקונסין.

שלמה בניזרי: הרבה עיתונאים וכלכלנים פה קטלו את התוכנית ואמרו: הנה התוכנית בארצות-הברית נכשלה.

שלמה בניזרי: מעניין, כשביקרתי בארצות-הברית ראיתי שכמעט שאין מדינה בארצות-הברית שלא אימצה את מה שנקרא פרויקט ויסקונסין; באנגלית קוראים לזה: Welfare to work, כלומר, מרווחה להכניס את האנשים לעבודה.

שלמה בניזרי: יש לצמצם עד כמה שאפשר את מספר האנשים שמקבלים תמיכות של הבטחת הכנסה, ביטוח לאומי, דמי אבטלה וכל התמיכות הללו, ועד כמה שאפשר לדחוף יותר אנשים לעבודה, כמובן במסגרת המגבלות של מדינת ישראל וסוג האוכלוסייה.

שלמה בניזרי: אני לא יכול לאמץ את אמריקה עד הסוף, אבל זה הולך להיות פרויקט, ובתחילת ינואר, כנראה, יהיה מה שנקרא פיילוט, כי עכשיו המצב במשק כל כך מעורער, אני לא רוצה להכניס דברים חדשים.

שלמה בניזרי: בתחילת השנה הבאה אנחנו הולכים להפעיל את זה בצורה ניסיונית, ואני מקווה שעם השנים נוכל להרחיב את זה.

שלמה בניזרי: אם כן, בשמי, בשם הכנסת ובשם משרדי אני מודה לכל אותם אנשים שהיו שותפים לוועידת האזרחים, ואדרבה, כן ירבו ועידות מן הסוג הזה.

יגאל ביבי: מה אתה מציע?

שלמה בניזרי: מה שרוצה המציע.

שלמה בניזרי: רוצה דיון במליאה – דיון במליאה.

אפי אושעיה: דיון במליאה.

יגאל ביבי: בסדר.

יגאל ביבי: הצעה אחרת לחבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, ועידת האזרחים דנה גם בענייני חינוך, והקשר בין חינוך לאבטלה הוא קשר ישיר בשני מובנים.

זבולון אורלב: ראשית, כיוון שכל המחקרים מלמדים, שככל שעולה רמת ההשכלה כך יש השתתפות יותר גבוהה בכוח העבודה.

זבולון אורלב: והדבר השני, ככל שרמת ההשכלה גבוהה יותר כך ההכנסה מהעבודה גבוהה יותר.

זבולון אורלב: לכן, במקום להרוג את היתושים, צריך לייבש את הביצה.

זבולון אורלב: פירושו של דבר, במקום לתת פתרונות נקודתיים באבטלה, להשקיע יותר בחינוך; יותר חינוך – פחות אבטלה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

יגאל ביבי: אנחנו ניגשים להצבעה.

יגאל ביבי: מי בעד ההצעה להעביר את הנושא לדיון במליאה?

יגאל ביבי: מי נגד?

יגאל ביבי: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 12 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יגאל ביבי: ובכן, 12 בעד, ללא מתנגדים ונמנע אחד, ההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת אפי אושעיה בנושא:

יגאל ביבי: דוח ועידת האזרחים בנושא האבטלה בישראל – בעיות ופתרונות אפשריים, תועבר לדיון במליאת הכנסת.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא: שאילות ותשובות.

יגאל ביבי: שר התקשורת ישיב על שאילתות.

יגאל ביבי: חבר הכנסת ת' חטיב שאל את שר התקשורת ביום י"ג בתמוז התשס"א (4 ביולי 2001): זמן השידור בשפה הערבית בערוצים 1 ו-2 ביחד, בין השעות 19:00 לחצות, לא מגיע לשעה אחת.

יגאל ביבי: רצוני לשאול: 1.

יגאל ביבי: האם משרדך מודע למצב זה?

יגאל ביבי: 2.

יגאל ביבי: האם יוגדל זמן השידור בשפה הערבית בערוץ השני?

יגאל ביבי: 3.

יגאל ביבי: האם משרדך מתכנן לבשר בזמן הנראה לעין לאוכלוסייה על ערוץ בשפה הערבית?

ראובן ריבלין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)ראשית, ברצוני להביא לידיעתך, כי הערוץ הראשון נמצא בסמכותו של השר רענן כהן, ועל כן תשובתי תתייחס לערוץ השני בלבד.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: משרדי מודע למצב שתיארת.

ראובן ריבלין: אדגיש כי זכייני הערוץ השני עומדים בדרישות מועצת הרשות השנייה, ואף מעבר לכך.

ראובן ריבלין: מועצת הרשות השנייה הגדירה, בסעיף 10ג לכללי הרשות, כי שיעור השידורים בערבית, לרבות כאלו שמלוות בדיבוב או בכתוביות, יהיה 18% מכלל זמן השידור, בפריסה שבועית.

ראובן ריבלין: יש לציין, כי בתיקון לחוק הרשות השנייה, במסגרת חוק ההסדרים, נקבע כי רק 5% מכלל השידורים ייוחדו לתוכניות בשפה הערבית.

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: בתחילת שנת 2002, עם כניסת הערוץ המסחרי החדש לפעולה, יגדל היקף תרגום התוכניות לערבית, וכן מספר תוכניות המקור בערבית, שכן ערוץ זה יחויב אף הוא במכסות מינימום לתוכניות בשפה הערבית.

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: משרד התקשורת מתכוון לפרסם מכרז לערוץ ייעודי בשפה הערבית, שימומן על-ידי פרסומות.

ראובן ריבלין: לערוץ מסוג זה נדרשת חשיפה מקסימלית, על מנת שיתאפשר לו קיום כלכלי.

ראובן ריבלין: באוכלוסייה הערבית שיעור החדירה של רשת הכבלים נמוך, ועל כן משרדי עיכב את פרסום המכרז עד כה.

ראובן ריבלין: במסגרת תיקון 25 לחוק הבזק, העתיד לעלות לקריאה שנייה ושלישית השבוע, החליט משרדי לאפשר בכל זאת את קיומו של ערוץ ייעודי בשפה הערבית, זאת על-ידי הכנסת סעיף שיתיר שידורים לא מוצפנים של הערוץ, כך שכל מאן דבעי יוכל לקלוט אותו באמצעות אנטנה ביתית רגילה.

ראובן ריבלין: סעיף זה יאפשר את פרסום המכרז לערוץ ייעודי בערבית בהקדם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ז' אורלב שאל את שר התקשורת ביום י"ג בתמוז התשס"א (4 ביולי 2001): פורסם ב"הארץ" בי"ג בניסן התשס"א, 6 באפריל 2001, שמשרד התקשורת מסרב להתיר ל"בזק" לחסום שיחות לטלפונים סלולריים על-פי בקשת מנויים הטוענים שהשיחות לטלפונים סלולריים גורמות להם הוצאות כבדות.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: האם נכון שהיתר חסימה יחסוך הוצאות גבוהות למנויי הטלפון שאינם מעוניינים בשיחות לטלפונים סלולריים?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: האם תותר חסימה?

ראובן ריבלין: ראשית, חבר הכנסת אורלב, אבקש לציין, כי נושא חסימת קווי הטלפון של חברת "בזק" לשיחות יוצאות לטלפונים סלולריים תלוי ועומד בימים אלו בפני בג"ץ, ולכן תשובתי תהיה מוגבלת לעובדה שהדבר נדון בפני בית-המשפט ועל-פי הכללים.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: היתר חסימה לשיחות לטלפונים סלולריים לא יוזיל בטווח הארוך את עלויות חשבונות הטלפון של מנויי "בזק".

ראובן ריבלין: בימים אלו נמצא שוק התקשורת במהלך של פתיחה לתחרות.

ראובן ריבלין: העיקרון המנחה את משרד התקשורת במסגרת מהלך זה הוא "עקרון קישור הגומלין", ועל-פיו כל מנוי של מפעיל מסוים, נגיש, על בסיס של רשתות פתוחות, למנויים של שאר המפעילים.

ראובן ריבלין: עידוד ביצוע של חסימות למיניהן עלול להפוך לאמצעי של פגיעת מפעיל במפעילים אחרים.

ראובן ריבלין: כתוצאה מכך תיפגע התחרות בענף התקשורת כולו, ופגיעה בתחרות, כידוע, תפגע במנויים ותביא לעלייה במחירי שיחות הטלפון, אשר יכולות להיות מוזלות בצורה דרמטית אם וכאשר ייפתח השוק לתחרות, ובנושא זה השיחות הבין-לאומיות.

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: משרדי מתנגד, מהטעמים שמניתי, להתיר ל"בזק" חסימת שיחות לטלפונים סלולריים, ואולם ההכרעה בעניין זה תהיה כמובן בידי בית-המשפט העליון.

יגאל ביבי: שאלה נוספת לחבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני השר, תודה על התשובה.

זבולון אורלב: אבל, אני חושב שהאזרח הרגיל איננו מתעניין בעולם הגדול, הוא רואה את חשבון הטלפון שלו, והוא רוצה לחסום את הטלפון הפרטי שלו לשיחות יוצאות לטלפונים סלולריים, כי הילדים שלו עושים כל מיני שיחות, הוא רוצה לשלוט, זו זכותו הפרטית.

זבולון אורלב: מדוע לא מאפשרים לאדם לממש את הזכות ברכוש שלו, שהוא קונה, שהוא לא רוצה שירות מסוים?

זבולון אורלב: מדוע מכניסים אותו לכל השיקולים הגדולים, שהם חשובים?

זבולון אורלב: האם בעיני השר לא חשוב יותר מימוש זכותו הפרטית של אדם לשלוט בהוצאה שלו?

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת אורלב, וברשות היושב-ראש, אענה על שאלתו הנוספת.

ראובן ריבלין: כמובן, אני חוזר ואומר, שנושא קישור הגומלין, שהוא כל כך חשוב לתחרות ולהפעלת רשתות טלפוניות בארץ, יציאה מ"סלקום" וכניסה ל"פלאפון", יציאה מאחד מהם וכניסה ל"בזק", יציאה משניהם וכניסה ל"פרטנר" – כל אותם דברים וחסימות כאלה עלולות להקשות את כל חיי התקשורת בארץ.

ראובן ריבלין: אבל, מלבד העובדה שהנושאים כמובן עומדים לדיון בפני בית-המשפט הגבוה לצדק על מנת לבוא ולומר האם זכותו של אזרח לעשות כן או לא, הייתי שואל את חבר הכנסת אורלב, מדוע לא ישאל שאילתא את השר לתשתיות לאומיות, למשל, מדוע לא יימנע או תהיה אפשרות לחסום לילדים את הדלקת האור בבית.

ראובן ריבלין: יש דברים שהם בשליטתו של המנוי; המנוי יכול לעשות את כל מה שנחוץ כדי לבצע את הדברים שחבר הכנסת אורלב כל כך חושש מהם, למשל למנוע מילדים להגיע לטלפון כזה או אחר.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שהדברים האלה קיימים בטלפונים שהם קוויים, והיכולת לחסום כאשר רשת "בזק" היא הרשת היחידה היא דבר שהיה ואכן היה בר-ביצוע.

ראובן ריבלין: לעניין כל השאלות שאתה שואל, הטובה הכוללת, כפי שאתה ציירת בידיך – ולפרוטוקול ציורך לא נכנס – זאת אומרת, הראייה הכוללת היא הראייה שאולי מחייבת אותנו לקשרי גומלין ולקישור גומלין למען ולטובת האזרח.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לו על השאלה, כי היא שאלה מאוד מטרידה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, חבר הכנסת אורלב, שאני מקבל עשרות אם לא מאות מכתבים בנושא זה.

יגאל ביבי: שר התקשורת ישיב על שאילתא מס' 2548, של חבר הכנסת דן מרידור: ניידות לתפיסת משדרי רדיו פיראטי.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מרידור איננו.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, הואיל וחבר הכנסת דן מרידור נמצא על מיטת חוליו, אני מבקש להשיב תשובה, משום שאני חושב ששאלה זו נוגעת גם לציבור כולו, ואני חושב שיש חשיבות רבה לענות לחבר הכנסת מרידור, אף שאינו נמצא באולם.

זבולון אורלב: נשלח לו רפואה שלמה.

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: הוא עושה זאת מתוך אילוץ של מחלה, ואנחנו שולחים לו, ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, שר האוצר, שר המשפטים לשעבר ועתידו עוד לפניו – ואני מתכבד לענות על השאילתא בנושא ניידות לתפיסת משדרי רדיו פיראטי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ד' מרידור שאל את שר התקשורת ביום כ"ח בתמוז התשס"א (19 ביולי 2001): בישיבת ועדת הכלכלה, שהתקיימה ב-3 ביולי 2001 בנושא רדיו אזורי, ציינת שמשרד התקשורת הצטייד בניידות משוכללות לתפיסת משדרי רדיו פיראטי.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: מאז החל תהליך ההצטיידות, כמה משדרי רדיו פיראטי הצליח משרדך לתפוס?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: האם קיימת במשרדך תוכנית פעולה מסודרת להתמודדות עם מפעילי הרדיו הפיראטי?

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: מה הם העונשים שהטיל בית-המשפט על פורעי חוק שנתפסו?

ראובן ריבלין: לשאלה הראשונה, הניידת המשוכללת הראשונה התקבלה בשנת 1999 על-ידי משרד התקשורת.

ראובן ריבלין: החל משנה זו ועד כה נסגרו 244 תחנות רדיו בלתי חוקיות על-ידי פקחי משרד התקשורת.

ראובן ריבלין: לשאלה השנייה, יחידת הפיקוח האלחוטי של משרד התקשורת מטפלת בתלונות המתקבלות מרשות שדות התעופה, מצה"ל, מרשויות שידור ומאזרחים מהשורה.

ראובן ריבלין: סדר הטיפול הוא על-פי סדר הגעת התלונות.

ראובן ריבלין: מהלך הטיפול בנוי משני שלבים: בשלב הראשון מאותרת התחנה המפריעה ומוגשת בעניינה תלונה במשטרה.

ראובן ריבלין: בשלב השני מוציאה המשטרה צו סגירה חתום על-ידי שופט, ומזמינה את פקחי המשרד להשתתף באופן פעיל בסגירת תחנת הרדיו הבלתי-חוקית.

ראובן ריבלין: עדיפות מיוחדת נותן המשרד לטיפול בנושאים הכרוכים בסיכון חיי אדם, קרי, הפרעה לתקשורת מטוסים והפרעות לצה"ל.

ראובן ריבלין: מקרים אלו מטופלים באופן מיידי, דחוף ורצוף בכל שעה משעות היממה ואף בשבת, עד לסגירת התחנה המפריעה.

ראובן ריבלין: משך הזמן הממוצע לסגירת תחנות שכאלה הוא כחמש שעות מרגע איתורן.

ראובן ריבלין: לשאלה השלישית, הכנת כתבי אישום והגשתם לבתי-המשפט הן באחריות המשטרה ופרקליטות המדינה.

ראובן ריבלין: משרד התקשורת, אבקש להוסיף, רכש ניידות משוכללות לתפיסת משדרי רדיו בלתי חוקיים; אחת התקבלה לפני כשנתיים והשנייה נמצאת בשלבי התקנה סופיים ואמורה להתקבל במשרד בעוד כחודש.

ראובן ריבלין: בנוסף פועל המשרד עם שני כלי רכב מאולתרים ומתכנן לרכוש במקומם שתי ניידות משוכללות נוספות.

ראובן ריבלין: יש לציין, כי הניידות משמשות למשימות רבות, נוסף על תפיסת משדרי רדיו בלתי חוקיים, לדוגמה, פיקוח על בעלי רשיונות אלחוטיים, פתרון הפרעות הדדיות של בעלי רשיונות, וסיוע לצה"ל באיתור הפרעות ובעיות של ספקטרום.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני.

יגאל ביבי: אפשר לשאול במקום דן מרידור שאלה נוספת?

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, שאלתך היא – מצוותי לענות.

יגאל ביבי: אדוני השר, קודם כול, אני רוצה לברך אותך.

יגאל ביבי: אני נדהמתי לראות ש-200 תחנות פיראטיות נסגרו.

ראובן ריבלין: 244 תחנות.

יגאל ביבי: 244.

יגאל ביבי: אז אני מבין שעכשיו יש אפשרות למשרד התקשורת להשיג ערוצים חופשיים יותר בקלות, אז אולי תימצא הדרך לתת ערוץ לערוץ מורשה, לאחר סגירת 244 התחנות הפיראטיות שהשתמשו בערוצים?

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני היושב-ראש על שאלתו ומבקש לענות.

ראובן ריבלין: קודם כול, לצערנו הרב, בין 244 התחנות שנסגרו היו כאלה שנסגרו פעמים מספר.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש כחבר ותיק בוועדת הכלכלה וכמומחה בנושא הטלקומוניקציה יודע, שהיום לפתוח תחנת רדיו בלתי חוקית צריך רק משדר וממון לקנות אותו.

ראובן ריבלין: צריכים אנטנה לא מיוחדת במינה ולא מתוחכמת, וחדר בבית מסוים, על מנת לבצע שידורים בלתי חוקיים.

ראובן ריבלין: לכן 244 תחנות נסגרו.

ראובן ריבלין: לצערנו הרב, יש כאלה אשר נאסרים, מוחרמים ומתחילים את הכול מחדש.

ראובן ריבלין: אשר לאפשרות כאשר אנחנו מפנים תחנות פיראטיות, הרי שתחנות פיראטיות פועלות על ערוצים ששייכים לתחנות אחרות, וכל ביצוע של פעולה מצדן מפריע לתחנות קיימות בעלות היתרים ורשיונות.

ראובן ריבלין: אשר למורשת, אני הייתי מציע לאדוני ולשאר חבריו העוסקים באמונה בחיזוקה של מורשת ישראל ובעידודו של אותו ערוץ הנמצא במסגרת רשות השידור, לבוא לרשות השידור, שלה יש ערוצים רבים, והיא יכולה בהחלט לתת מענה למורשת, ואני בהחלט חושב שאפשר היה לבוא ולהגיע לידי הבנה.

ראובן ריבלין: עם זאת, אני מודיע לכל חברי הכנסת פעם נוספת, משום שהדבר באמת נוגע לכל אותם קהלים אשר להם אין רדיו שיכולים להזדהות אתו, שקיימים בידי משרד התקשורת שלושה ערוצים ארציים שאותם אנחנו מבקשים להנפיק לשלוש קבוצות אשר תזכינה במכרזים על-פי החלטת הממשלה, ואני יודע שמשרדי מתכוון להמליץ לממשלה ששניים מהערוצים יהיו ערוצים למטרות קודש ומסורת וערוץ אחד יהיה מיועד לתושבי ומתיישבי יהודה, שומרון וחבל עזה.

ראובן ריבלין: הדברים האלה הם ברורים.

ראובן ריבלין: מובן שהמאבקים בין הקבוצות השונות מונעים את החקיקה האפשרית, ולכן אנחנו מבקשים מכולם להתעשת ולראות איך אנחנו יכולים לייצר אותם ערוצים, אשר בוודאי חלק מ-244 הרשתות שנסגרו ונפתחו במשך הזמן יוכלו למצוא לעצמם מענה, ואז יבואו גם החוק, גם הסדר וגם ההיגיון לכל כלל ישראל, עם בשורה גדולה שיהיה רדיו גם עם מורשת.

ראובן ריבלין: תודה.

יגאל ביבי: תודה רבה לאדוני השר.

יגאל ביבי: סגן שרת התעשייה והמסחר יענה על שאילתות, בבקשה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת י' סבן שאל את שרת התעשייה והמסחר ביום י"א בניסן התשס"א (4 באפריל 2001): בחודשים האחרונים נסגרו שני מפעלים באופקים – טי.

יגאל ביבי: אר.

יגאל ביבי: אם.

יגאל ביבי: לחידוש צמיגים ו"כרמי" לייצור שכפ"צים.

יגאל ביבי: המצב ביישוב גרוע חרף הבטחות שונות, כגון הקמת פארק טכנולוגי.

יגאל ביבי: רצוני לשאול: מה פועל משרדך למיגור האבטלה באופקים?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

אלי בן-מנחם: בתקופה האחרונה נסגרו שני מפעלים באזור התעשייה באופקים ובעקבות כך 37 עובדים איבדו את מקום עבודתם.

אלי בן-מנחם: המפעלים נקלעו לקשיים, בין היתר בעקבות צמצום הזמנות משרד הביטחון והזמנת מוצרים דומים מארצות-הברית.

אלי בן-מנחם: עם כניסתי לתפקיד במשרד התעשייה והמסחר שמתי ליעד ראשון את צמצום האבטלה בפריפריה.

אלי בן-מנחם: לאחרונה פורסמה תוכנית התמ"ס "תמיכה לצמיחה" ובה כלים שונים המיועדים למשוך יזמים ולסייע להם להרחיב את פעילותם, דבר שיגרור בהכרח את הגדלת שיעור המועסקים.

אלי בן-מנחם: יש צורך בחידוש פעולת קרן ההלוואות בערבות המדינה לעסקים קטנים ובינוניים, שקוצצה.

אלי בן-מנחם: קרן כזאת תאפשר למפעלים אורך נשימה וסיכוי להתגבר על התקופה הכלכלית הקשה.

אלי בן-מנחם: יש צורך בהגדלת תקציב קרן השיווק לחו"ל, שתפקידה לעודד את היצוא על-ידי סבסוד הוצאות השיווק של המפעלים בחו"ל – למשל, השתתפות בתערוכות.

אלי בן-מנחם: מרכז ההשקעות במשרדי כבר קיבל החלטה לשלב בין שיקוליו את הצורך בהגדלת שיעור המועסקים כאחד התנאים לקבלת סיוע ממשלתי.

אלי בן-מנחם: אני יכול לספר, כי משרד התעשייה והמסחר מלווה בימים אלה כמה מפעלים, שחלקם כבר קיבל את אישור מרכז ההשקעות ויזכה להטבות.

אלי בן-מנחם: בין המפעלים ניתן לציין את מכון תערובת של חברת "עוף-עוז", האמור להעסיק 40 עובדים; חברת "שניב תעשיות נייר" – אמור להעסיק 60 עובדים נוספים; ומפעל "גולד מוצרי גבס" – אמור להעסיק 30 עובדים.

אלי בן-מנחם: עם הקמת המפעלים החדשים ייווצרו, כאמור, עשרות מקומות תעסוקה חדשים באופקים.

אלי בן-מנחם: עובדי משרדי הפועלים מול היזמים קיבלו הנחיה לסייע להם ולקצר הליכים ביורוקרטיים על מנת לזרז ככל הניתן הקמת מפעלים חדשים והכשרת מקומות תעסוקה חדשים בפריפריה.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת י' סבן שאל את שרת התעשייה והמסחר ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): העיתון "הארץ" מדווח, כי חברת "גילת" מפטרת 275 מעובדיה; רצ"ב ידיעה בנושא.

אלי בן-מנחם: למעשה, יש חשש שבענף ההיי-טק יפוטרו עוד מאות ואולי אלפים.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם משרדך מודע לזעזועים בענף ההיי-טק? 2.

אלי בן-מנחם: האם מפעלים שמקבלים סיוע מתחייבים שלא לפטר עובדים?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

אלי בן-מנחם: ענף ההיי-טק בישראל, כמו ענף ההיי-טק בכל רחבי העולם, סובל מזעזוע חד הנובע מנפילת שערי הנאסד"ק בבורסה בניו-יורק.

אלי בן-מנחם: ירידת שערי המניות מקשה על החברות בגיוס הון ומחייבת אותן לצמצם פעילותן וגם לפטר עובדים.

אלי בן-מנחם: בישראל מעביר משרד התעשייה והמסחר באמצעות המדען הראשי סכומים נכבדים לתמיכה במפעלים העוסקים במחקר ופיתוח.

אלי בן-מנחם: תמיכה זו מאפשרת למפעלים לגייס עובדים נוספים בהתאם לתקציב העומד לרשותם.

אלי בן-מנחם: העברת התמיכה אינה תלויה בהתחייבות לא לפטר עובדים.

אלי בן-מנחם: אני מאמין שהמשבר הנוכחי לא מסמן את סוף עידן התעשייה החדשה אלא שזהו אירוע בודד, שאחריו יחזור השגשוג לענף.

אלי בן-מנחם: אני סבור כי השקעה גדולה במחקר ופיתוח, דווקא בתקופת המשבר, היא זו שתחזק את הענף ותבנה אותו לקראת התקופה שלאחר המשבר.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת י' סבן שאל את שרת התעשייה והמסחר ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): עיתון "הארץ" מדווח, כי יותר מ-300 מעובדי "בגיר" פוטרו בהסכמתם לאחר שלא היה מנוס מסגירת המפעל; רצ"ב ידיעה בנושא.

אלי בן-מנחם: רצוני לשאול: 1.

אלי בן-מנחם: האם נעשה ניסיון להמשיך את פעילות המפעל?

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: האם המפוטרים מקבלים סיוע והכוונה למציאת עבודה חלופית?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) הנהלת מפעל "בגיר" בבאר-שבע החליטה לאחרונה לסגור את שעריו עקב מחסור בהזמנות.

אלי בן-מנחם: הנהלת המפעל הגיעה להסדר עם הסתדרות העובדים על פיצויי פרישה הוגנים לעובדים שעבודתם הופסקה.

אלי בן-מנחם: עובדים אחרים ייקלטו לעבודה במפעל "בגיר" בקריית-גת.

אלי בן-מנחם: משרד התעשייה והמסחר אינו יכול להתערב במקרים שבהם הנהלת המפעל ועובדיו מסכימים על סגירתו.

אלי בן-מנחם: משרד התעשייה והמסחר עושה מאמצים גדולים ושימוש בכל הכלים העומדים לרשותו כדי לעודד מפעלים גדולים ועתירי תעסוקה להעביר את פעילותם לאזורים מרוחקים ובהם אזור הנגב.

אלי בן-מנחם: בימים אלה פועל צוות במשרדי על מנת לעדכן את החוק לעידוד השקעות הון, כך שיהיה אטרקטיבי יותר, אפקטיבי יותר ויוכל למשוך מפעלים לאזורי קו העימות החברתי של ישראל בדרום ובצפון.

יגאל ביבי: שאילתא מס' 2049, של חבר הכנסת נסים זאב: מיגון אזור התעשייה עטרות, בבקשה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת נ' זאב שאל את שרת התעשייה והמסחר ביום י"א בניסן התשס"א (4 באפריל 2001): בעיתון "ירושלים", בכ"ח באדר התשס"א, 23 במרס 2001, דווח על הפיכת אזור התעשייה עטרות ליעד מבוצר שימוגן מפני חדירות מחבלים וארגונים עוינים.

יגאל ביבי: רצוני לשאול: 1.

יגאל ביבי: מה הוא אחוז המפעלים שנטשו את האזור ומה תעשה הממשלה כדי להשיבם? 2.

יגאל ביבי: כיצד תפצה הממשלה את המפעלים שנותרו באזור?

יגאל ביבי: 3.

יגאל ביבי: האם נשקל ליצור רצף טריטוריאלי כדי להבטיח גישה לאזור?

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד לענות על שאילתא מס' 2049, של חבר הכנסת נסים זאב: מיגון אזור התעשייה עטרות.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הפעילות הכלכלית באזור התעשייה עטרות נפגעה קשות מאז אוקטובר 2000 בעקבות אירועי האינתיפאדה.

אלי בן-מנחם: אירועים חבלניים שונים הכבידו את תנועת כלי הרכב והעובדים אל אזור התעשייה, ומבני תעשייה באזור סבלו התקפות חוזרות ונשנות שכללו פריצות למפעלים ומקרי הצתה.

אלי בן-מנחם: על-פי הערכות שונות, 20%– 40% מ-180 מפעלי התעשייה ששכנו באזור התעשייה סגרו את שעריהם.

אלי בן-מנחם: לאחרונה ביקרה שרת התמ"ס דליה איציק באזור התעשייה ונפגשה עם מנהלי המפעלים.

אלי בן-מנחם: אני לא אחדש דבר אם אומר לכם כי מצבם קשה, קשה מאוד.

אלי בן-מנחם: בניסיון להקל את המצוקה החל משרד התעשייה והמסחר לבצע עבודות למיגון אזור התעשייה בעלות של 7 מיליוני ש"ח.

אלי בן-מנחם: המשרד לביטחון פנים הודיע, כי הוא יציב באזור פלוגת מג"ב שתאבטח את המפעלים.

אלי בן-מנחם: אני סבור, כי כל משרדי הממשלה, לרבות משרד האוצר, יצטרכו לתת דעתם על דרכים נוספות להקלת המצוקה הכלכלית והביטחונית שאליה נקלעו המפעלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אני רוצה לדבר על עוד נושא ששייך לעניין עצמו.

נסים זאב: היתה הבטחה לראש עיריית ירושלים, עוד בתקופתי, כשהייתי סגן ראש עירייה, שבאזור עטרות, כאזור עדיפות, בגלל הבעיות – ואנחנו חיים את השטח – יעודדו אותם מפעלים, יפטרו אותם מארנונה.

נסים זאב: לאחרונה היתה כתבה נוספת, רק לפני שבוע.

נסים זאב: אמרתי, אמרתי, אבל לא חייבים להבטיח.

נסים זאב: השאלה היא, משרד התעשייה לא יכול לבוא בבקשה לפחות בנושא הארנונה, להוריד קצת מהמיסוי?

נסים זאב: אולי זה ייתן קצת עידוד להמשיך במקום הזה.

נסים זאב: אין שום סיבה בעולם שאותם מפעלים יישארו במקום, כשחייהם גם מאוימים יום-יום.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת נסים זאב, הייתי מאוד מאוד שמח לעזור לאותם תושבים ולאותם מפעלים, אבל משרד התעשייה והמסחר לא עוסק בנושא הארנונה.

אלי בן-מנחם: הייתי מציע לך לפנות לשר הפנים אלי ישי, שגם ממונה על העיריות, ולפנות לאהוד אולמרט.

אלי בן-מנחם: יש פה בעיות חוקיות – מדינה, כנסת וממשלה שמחליטות.

אלי בן-מנחם: אני מבקש שתעביר את זה לשר הפנים, כי זה לא נוגע אלינו, ואני אומר את זה בצער רב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים עם שאילתא מס' 2159, בעניין הגירעון המסחרי בשנת 2001.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ד' מגן שאל את שרת התעשייה והמסחר ביום א' בסיוון התשס"א (23 במאי 2001): על-פי פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, עלה הגירעון המסחרי של ישראל בשליש הראשון של 2001 ביותר מ-20%, והוא עומד על 3.068 מיליארדי דולר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: מה היא תחזית המשרד בעניין זה ליתרת שנת 2001, ומה יעשה משרדך לצמצום הפער ולהיפוך המגמה?

אלי בן-מנחם: מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומשרד התעשייה והמסחר עולה, כי הגירעון המסחרי של ישראל גדל בשליש הראשון של שנת 2001.

אלי בן-מנחם: יצוא הסחורות מישראל גדל ביחס לתקופה המקבילה אשתקד והסתכם בכ-9 מיליארדי דולר; יצוא ענפי ההיי-טק הוביל את הגידול ביצוא עם עלייה של 23%.

אלי בן-מנחם: הגירעון המסחרי גדל בכל זאת, מכיוון שיבוא הסחורות לישראל גדל אף הוא והסתכם ביותר מ-12 מיליארד דולר.

אלי בן-מנחם: מניתוח הנתונים עולה, כי הגידול ביבוא ניכר בעיקר בסעיף האוניות והמטוסים.

אלי בן-מנחם: זהו יבוא בעל אופי נקודתי ולכן אין להקיש מכך על מגמה של גידול עקבי בגירעון המסחרי.

אלי בן-מנחם: על-פי תחזית משרד התעשייה והמסחר, הגירעון המסחרי של ישראל לשנת 2001 יהיה נמוך משמעותית מזה הנרשם בשליש הראשון של השנה.

אלי בן-מנחם: צמצום הגירעון המסחרי הוא אחד היעדים המרכזיים של משרד התמ"ס.

אלי בן-מנחם: למטרה זו מוקצים כלים שונים, ובהם: הרחבת הסכמי הסחר עם מדינות העולם; תמיכה במכון היצוא ובמגוון השירותים שהוא מעמיד לרשות היצואנים; סיוע לעידוד השיווק באמצעות הקרן לעידוד לחו"ל; הפעלת נספחים מסחריים בחו"ל, שתפקידם לאתר הזדמנויות עסקיות, מיזמים ושווקים חדשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן שרת התעשייה והמסחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 2230, של חבר הכנסת דוד מגן, בעניין התעסוקה ביישובים הדרוזיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ד' מגן שאל את שרת התעשייה והמסחר ביום ט"ו בסיוון התשס"א (6 ביוני 2001): על-פי פרסומים שונים, הסיבה לסגירת מפעלים בכפרים הדרוזיים ולאובדן 1,580 מקומות עבודה היא העלאת שכר המינימום – כיום כ-3,300 שקל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם זו גם דעתו של משרדכם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה ייעשה להרחבת אפשרויות התעסוקה בכפרים בית-ג'ן, חורפיש, ירכא וג'וליס?

אלי בן-מנחם: 1.

אלי בן-מנחם: לאחרונה נסגרו, לצערי, מפעלים ביישובים חורפיש וג'וליס, וכתוצאה מכך אבדו מאות מקומות עבודה במגזר הדרוזי.

אלי בן-מנחם: אינני סבור שיש קשר בין הפיטורים הללו לבין עדכון תקופתי של שכר המינימום בהתאם לשכר הממוצע במשק.

אלי בן-מנחם: לא סוד הוא שהתעשייה המסורתית – למשל מתפרות – מתמודדת מול תחרות קשה ביבוא ממדינות העולם השלישי, שם עלות העבודה נמוכה ביותר.

אלי בן-מנחם: אין ספק שהעלאת שכר המינימום גורמת לגידול בעלויות הייצור ולהקטנת היכולת של המפעלים להתחרות ביבוא ולהמשיך להעסיק עובדים.

אלי בן-מנחם: למרות זאת, אין לפגוע בשכר המינימום, שהוא ערך חשוב ומרכזי בחברה המתיימרת להיות שוויונית.

אלי בן-מנחם: הפערים בחברה הישראלית הולכים ומתרחבים.

אלי בן-מנחם: שכר המינימום מהווה לציבור גדול "גלגל הצלה", המציל משקיעה ומעוני.

אלי בן-מנחם: 2.

אלי בן-מנחם: בנוגע לתעסוקה במגזר הדרוזי, אני מבקש לדווח, כי שונו סדרי העדיפויות והוכרז על העדפה מתקנת למגזר הערבי ולמגזר הדרוזי.

אלי בן-מנחם: במסגרת זו מורחבים אזורי התעשייה בחורפיש, בירכא, בג'וליס ובאבו-סנאן.

אלי בן-מנחם: במקומות אלה משווקות על-ידי התמ"ס קרקעות בהנחה גדולה ובשיעורים הנעים בין 25% ל-40%.

אלי בן-מנחם: מפת אזורי העדיפות החדשה של מדינת ישראל, המגובשת במשרד בימים אלה, תשקף אף היא את סדרי העדיפויות החדשים.

אלי בן-מנחם: עוד אני יכול לדווח, כי משרד התמ"ס משקיע לא רק באזורי התעשייה אלא גם ביישובים עצמם.

אלי בן-מנחם: בירכא ובחורפיש נבנות כיתות מחשבים במטרה לבנות את הדור הבא של עובדים משכילים, המאומנים לעבודה בתעשיות מתקדמות ובשכר שיהיה גבוה, כך אני מקווה, משכר המינימום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 2272, של חברת הכנסת ענת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת ע' מאור שאלה את שרת התעשייה והמסחר ביום כ"ב בסיוון התשס"א (13 ביוני 2001): ב"מעריב" מיום 5 ביוני 2001 פורסם, כי מכון התקנים אישר את איכות הבטון שממנו נבנתה התקרה ב"אולמי ורסאי", אשר קריסתה גרמה למותם של 24 איש ולפציעתם של מאות אנשים; רצ"ב הכתבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אילו בדיקות נדרשו ונעשו על מנת להוכיח את עמידות המבנה וייעודו – כמו חוזק הבטון, חיבורים ועומסים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איזה גורם מוסמך נשלח לבדוק את התקרה לאחר קריסתה?

אלי בן-מנחם: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

אלי בן-מנחם: מכון התקנים מבצע בדיקות שונות בתחום הבנייה.

אלי בן-מנחם: בין היתר בודקים אנשי המכון את איכות הבטון ואיכות הברזל המשמשים לבניית מבנים בארץ.

אלי בן-מנחם: מכון התקנים בדק את הבטון שממנו נבנה המבנה ששימש את "אולמי ורסאי".

אלי בן-מנחם: במסגרת הבדיקה נבחנו סוג הבטון, התערובת והתאמת הבטון לדרישות מהנדס הבניין.

אלי בן-מנחם: המכון לא מאשר את שיטת הבנייה, את אופן יציקת הבטון או את עמידת הבטון בעומס.

אלי בן-מנחם: התחומים הללו נמצאים באחריות מהנדס הבניין שהכין את התוכניות, ובאחריות מהנדס העיר שמאשר את התוכניות.

אלי בן-מנחם: לאחר קריסת התקרה, פנו המשטרה והפרקליטות למכון הלאומי לחקר הבנייה בטכניון בדרישה לבדוק את הכשל שהביא לאסון הנורא.

אלי בן-מנחם: אני מציע להמתין לתוצאות החקירה המשטרתית ולמסקנות ועדת החקירה הממלכתית שהוקמה לבחינת ענף הבנייה.

אלי בן-מנחם: אני מקווה שנשכיל לאמץ את מסקנות הוועדה ולהפנים אותם כדי לייעל ולפשט את המערכות המפקחות על ענף הבנייה וכדי למנוע את הסיכוי, ולו הקלוש ביותר, שאירוע נורא כל כך יתרחש שוב.

אלי בן-מנחם: (ניכוי הכנסה מפנסיה מקצבת נכות), התשס"א–2001

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנושא הבא הוא הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 46) (ניכוי הכנסה מפנסיה מקצבת נכות), התשס"א–2001, קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת תמר גוז'נסקי; בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא לקריאה ראשונה את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 46) (ניכוי הכנסה מפנסיה מקצבת נכות).

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת לפניכם נולדה מפנייתו של אזרח פנסיונר תושב נצרת, שבגלל נכותו הוא מקבל קצבת נכות, אבל כיוון שהוא צבר גם שנות עבודה, הוא מקבל גם פנסיה.

תמר גוז'נסקי: אז הסתבר שהפנסיה שלו היתה בערך 1,200 שקל כשהוא כתב לי את המכתב, לפני כשנה, והביטוח הלאומי ניכה את הפנסיה מגמלת הנכות שמגיעה לו, וכך יצא שהוא, משפחתו וילדיו צריכים היו לחיות בעצם רק על אותה פנסיה של 1,200 שקל.

תמר גוז'נסקי: בעקבות הפנייה הזאת, חברי הכנסת, בדקנו את הנושא בעזרת היועצים המשפטיים, וגם בוועדת העבודה והרווחה, ואני שמחה שהממשלה הודיעה על תמיכתה בתיקון הזה.

תמר גוז'נסקי: ובכן, אנחנו מבקשים לשנות את סעיף 202 לחוק הביטוח הלאומי, שקובע שאם נכה שמקבל קצבת נכות גם יוצא לעבודה, או שיש לו הכנסה ממשלח יד, מעסק או שהוא עצמאי, ואם הכנסתו לא עולה על 40% מהשכר הממוצע במשק, לא מנכים את זה מקצבת הנכות.

תמר גוז'נסקי: אם היא עולה על 40%, מנכים 60% מההכנסה העודפת.

תמר גוז'נסקי: הסתבר שהכלל הזה, השיטה הזאת שקיימת לגבי נכה שיוצא לעבודה או שיש לו הכנסה ממשלח יד או מעבודה אחרת, לא קיימת כאשר מדובר בפנסיה, ולכן יש פה בעיה עקרונית.

תמר גוז'נסקי: אנחנו תופסים את הפנסיה בעצם כתחליף שכר.

תמר גוז'נסקי: מדובר בשכר שמקבל אדם כשהוא כבר לא יכול לעבוד, ולכן אותם כללים שקיימים לגבי שכר צריכים לחול גם לגבי פנסיה.

תמר גוז'נסקי: אני שמחה שגם הביטוח הלאומי וגם שר העבודה והרווחה קיבלו את ההצעה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי כדי שגם הציבור יבין, מה השינוי המוצע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יהיה עכשיו לעומת מה שהיה?

תמר גוז'נסקי: מי שמקבל קצבת נכות ויש לו גם פנסיה – היום השכר הממוצע הוא בסביבות 7,000 שקל, זאת אומרת שמדובר בפנסיה שהיא בסביבות 2,800 שקל.

תמר גוז'נסקי: אם הפנסיה שלו לא עולה על 2,800 שקל, הוא יקבל את קצבת הנכות וגם את 2,800 השקל.

תמר גוז'נסקי: אם הפנסיה שלו עולה על 40%, הרי מהיתרה מורידים 60% ומשאירים לו 40%.

תמר גוז'נסקי: אם הפנסיה שלו היא 4,000, ב-2,800 לא נוגעים ומה-1,200 מורידים לו 40%.

תמר גוז'נסקי: הוא יקבל חלק מהותי מהפנסיה והוא יקבל גם את קצבת הנכות.

נסים זאב: איך הגעתם ל-40%–60%?

תמר גוז'נסקי: למה החליטו על זה?

תמר גוז'נסקי: החלטה שרירותית כמו כל החלטה בנושאים כספיים.

תמר גוז'נסקי: אין בה היגיון.

תמר גוז'נסקי: כנראה הביאו בחשבון, ש-40% זה בסביבות שכר המינימום.

תמר גוז'נסקי: ההיגיון הוא שזה קרוב לשכר המינימום, כלומר זאת רצפה של הכנסות.

תמר גוז'נסקי: ההיגיון אומר, שמי שמקבל פנסיה שהיא בערך שכר מינימום, לא ינכו לו את זה, ואם הוא מקבל יותר, ינכו חלק.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר אנחנו אומרים שהפנסיה מגיעה לו בזכות שנות העבודה וקצבת הנכות מגיעה לו בזכות היותו מבוטח בביטוח הלאומי, ושני הדברים האלה לא צריכים לסתור זה את זה, בעיקר כשאנחנו אומרים שאם הוא יוצא לעבודה לא מורידים לו, ולמה כשהוא מקבל פנסיה כן מורידים?

תמר גוז'נסקי: אם הוא בן 60, נניח, ויצא לפנסיה מוקדמת, ובתנאי השוק של היום הרי אין לו סיכוי למצוא עבודה – לא שהוא לא רוצה למצוא עבודה, ונניח שכנכה הוא היה מחפש עבודה, הוא לא יכול היה למצוא עבודה, ולכן אני חושבת שהתיקון הזה יסייע לכמה אלפי נכים.

תמר גוז'נסקי: זה נראה לי דבר חשוב וראוי לתמוך בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש בפנינו רשימה ארוכה של מתדיינים, ורק אלה שיהיו נוכחים באולם יוכלו להשתתף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי כנסת שרשומים ואינם נוכחים מאבדים את זכותם להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מוחמד ברכה; איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אילן גילאון, אתה רוצה להשתתף?

אילן גילאון: מוותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מוותר על ההשתתפות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, אם יהיו נוכחים באולם, ישתתפו לפי הסדר חברי הכנסת שאול יהלום, עזמי בשארה, מיכאל קליינר, זאב בוים, אופיר פינס, תמר גוז'נסקי ועוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לשבח את חברי הכנסת תמר גוז'נסקי, מוחמד ברכה, אילן גילאון ועסאם מח'ול על הצעת החוק הזאת.

זבולון אורלב: בכל פעם אני עומד ומשתומם מחדש איך גלגלי הביורוקרטיה יודעים לשחוק את הכסף הקטן שיש לאנשים שהם מחוסרי אמצעים.

זבולון אורלב: הרי במי אנחנו עוסקים?

זבולון אורלב: אנחנו עוסקים באנשים שהגורל התאכזר אליהם והם מקבלים קצבת נכות.

זבולון אורלב: אחרי שהם עברו ועדות, הביטוח הלאומי הכיר בנכותם באופן שצריך לשלם להם קצבה, כלומר שנכותם בעצם מגבילה אותם בעבודה, נכותם מגבילה את יכולתם למצות את כישוריהם לקבל הכנסה כמו כל אדם רגיל.

זבולון אורלב: בדברי ההסבר כתוב, שעלות הצעת החוק מוערכת ב-65 מיליון שקלים, כלומר במשך שנים רבות האוצר חוגג ב-65 מיליון שקלים על חשבון נכים, שקרה להם לרוע מזלם שיש להם גם פנסיה.

זבולון אורלב: הרי מה היא פנסיה?

זבולון אורלב: פנסיה היא לא תרומה.

זבולון אורלב: פנסיה היא כתוצאה מכך שאדם עבד שנים רבות וגם הוא וגם המעסיק חסכו.

זבולון אורלב: זאת לא איזו תרומה מהמדינה.

זבולון אורלב: זה כסף שמגיע לו בדין.

זבולון אורלב: זה כמו שהיו עכשיו מתחילים להגיד לו: שמע, חסכת יותר מדי כסף, וביום שאדם יוציא פיקדון שלו, יעשו לו מס על הקרן.

זבולון אורלב: אני לא מדבר על הריבית אלא על הקרן, והפנסיה היא הקרן שלו.

זבולון אורלב: לכן חשוב מאוד להבין, שאנחנו לא עושים שום טובה ושום חסד.

זבולון אורלב: אנחנו בסך הכול מתקנים עוול קטן לאנשים, שראוי לשפר את מצבם מאוד.

זבולון אורלב: נשאלת מדוע דווקא 40%, ואני כמעט בטוח שלקראת הקריאה השנייה והשלישית יהיו גם הסתייגויות ל-40%.

זבולון אורלב: 2,800 שקל הם הגבול?

זבולון אורלב: אני מבין שזה בערך שכר המינימום ואולי נטפלו לזה.

זבולון אורלב: אני מאלה שלוחמים כל השנה לראות בפנסיה של אדם מעין חיסכון ולא מעין תשלום חסד.

זבולון אורלב: זכותו של אדם לקבל גמול על עמל שנים רבות, ולכן אני אתמוך בחוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שאול יהלום – איננו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת מיכאל קליינר, זאב בוים, אופיר פינס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: מוותרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל – גם הוא לא נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת משה גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת אברהם שוחט, ויצמן שירי, טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא – בבקשה, אדוני.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מובן שאני מקבל את החוק הזה ואני תומך בו, אבל מה שעומד לנגד עיני בימים אלה זה סוגיית העובדים הזרים בישראל וההשלכות שלה על החברה והמשק והעתיד.

איוב קרא: זאת קונספציה שצריך להבין אותה וגם לטפל בה באופן חוקי ביותר, באופן ליגלי ביותר.

איוב קרא: יושב כאן סגן השר לביטחון פנים, שעושה עבודה מאוד מבורכת וטובה, אבל לדעתי בכל הסוגיה הזאת העומס כבד על מדינת ישראל.

איוב קרא: היא לא נלחמת בה כנדרש וכראוי למדינה דמוקרטית, שמכבדת את חוקיה ואת עתידה.

איוב קרא: במהלך סיור בקו התפר אתמול היתה לנו הזכות לבקר ולהתארח במושבים שונים.

איוב קרא: ראינו לנגד עינינו את העבירה על החוק לשמה, כאשר אנשים מתוך המושבים, שיש להם בעיה חקלאית קשה, מוצאים את עצמם ללא עובדים.

איוב קרא: אין להם עובדים, והחקלאות קורסת, כל המשק קורס.

איוב קרא: מה עושים?

איוב קרא: בצד השני, כמה מטרים משם, נמצאים פלסטינים, ומטבעו של עולם שגם לצד השני יש אינטרס.

איוב קרא: מה שיוצא הוא, ששני הצדדים שותפים אומנם לדבר עבירה, אבל מאולצת, כי אותו חקלאי שנמצא בעזריאל או באחיטוב רוצה גם הוא להתפרנס ולהמשיך לחיות.

איוב קרא: הרי אין לו דמי אבטלה, ומה שהוא ימכור מהחקלאות שהוא זרע זה מה שיהיה לו.

איוב קרא: אותו פלסטיני שהגיע מהצד השני רוצה גם כן לחיות, ואז יש אינטרסים משותפים.

איוב קרא: באותו מעמד פנינו לשלטונות הצבא ואמרנו שיש מצב נתון – אנשים מגיעים לכאן מהצד השני ללא היתר וכאן כולם מכסים עליהם, כל המעסיקים וכל החקלאים.

איוב קרא: מה עושים?

איוב קרא: נציג צה"ל שלף לנו תשובה, והיא בהחלט יכולה להיות לעזר לאותם חקלאים.

איוב קרא: הוא אמר: אני מוכן שיגישו לי רשימות על אנשים מומלצים שהם מכירים, שיכולים לחוות דעה עליהם, ואותם פלסטינים יוכלו לקבל היתר לעבוד למשך תקופה קצובה באותו ענף ובאותה עונה.

איוב קרא: אם יש מסיק זיתים באותם חודש או חודשיים, יוכלו אותם אנשים מאושרים או מומלצים לקבל אישור פר-תקופה ולפתור בעיה, והם יחזרו הביתה כל יום, על אף הסגר.

איוב קרא: שמחתי על הפתרון הזמני הזה, אבל אין ספק שעלתה בראשי השאלה, כיצד נכנסים 36,000 אנשים למרות הסגר ללא היתר.

איוב קרא: מי שיש לו היתר, אין לו שום בעיה.

איוב קרא: אנחנו בעד ליגליזציה, אבל אף אחד בבית הזה לא רוצה הפרת חוק וסדר, ובטח לא אנשים שממונים על החוק.

איוב קרא: לכן התקוממתי היום בפני ראש הממשלה, העליתי בפניו את הסוגיה הקשה הזאת, ואני חושב שצריכים לתת מענה גם לקבלני הבנייה, כי חברות הבנייה קורסות ואין עובדים.

איוב קרא: אומנם יש אינטרסים הדדיים, אבל אותם מפגעים מקלקלים את כל הקונספציה של העסקת עובדים מהרשות הפלסטינית, אף שיש אינטרסים משותפים, ברורים ומובהקים, וכך מונעים מאנשים לחיות בכבוד בשני צדי המתרס.

איוב קרא: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי כנסת תאופיק חטיב, נעמי חזן, בנימין אלון, אחמד טיבי, חוסניה ג'בארה – אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת קולט אביטל, צבי הנדל, יובל שטייניץ, אברהם הירשזון, יגאל ביבי, ישראל כץ, אבשלום וילן ועוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו יושבים כאן וביהודה ובשומרון, בחבל עזה וברחבי ישראל יש דאגות רבות שמציקות לעם הזה.

גדעון עזרא: אני לא מזלזל בהצעת החוק הזאת, אבל יש דברים אחרים שמטרידים אותי.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, אתה יושב פה ואני רוצה לשאול אותך, איך לפי דעתך הסכסוך הזה יכול להיגמר?

גדעון עזרא: אני אומר לך שישראל כבר הסכימה על הפסקת אש לפני חודשיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה שאלת בשביל לענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין שום בעיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה גם נהוג.

גדעון עזרא: אין בעיה.

גדעון עזרא: מה צריך לקרות עכשיו על מנת שערפאת יפסיק את הטרור?

גדעון עזרא: יכולות להיות כמה אפשרויות: אפשרות אחת, שערפאת יקבל את מה שהוא רוצה ואז הוא יפסיק את הטרור.

גדעון עזרא: אבל האפשרות הזאת לא עומדת כלל על הפרק מבחינתנו.

גדעון עזרא: האפשרות השנייה, שהעם הפלסטיני יקום ויתמרד בשלטונו של ערפאת.

גדעון עזרא: לפי דעתי, כרגע גם הסבירות לכך נמוכה.

גדעון עזרא: אז מה נשאר?

גדעון עזרא: נשאר להמשיך להילחם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה פסלת את התשובה הראשונה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הוא רוצה, הוא רוצה הרבה?

גדעון עזרא: הוא רוצה את ירושלים, הוא רוצה את זכות השיבה.

גדעון עזרא: הוא רוצה את ההתיישבות בארץ-ישראל כולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא רוצה לבטל את מדינת ישראל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא רוצה הגדרה עצמית לעם הפלסטיני במדינה משלו, שהיא בסך הכול 28% מסך כל שטח המריבה.

גדעון עזרא: ירושלים היא מדינה שלו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ירושלים היא לא שטח כבוש?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא לא נכבשה ב-1967?

גדעון עזרא: נשארה רק אפשרות אחת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אתווכח אתך כמובן מהכיסא הזה, אבל היות שאתה שואל, הערתי.

גדעון עזרא: וואלה יהמכ, אין בעיה.

גדעון עזרא: אני אומר לך, שנשארה רק אפשרות אחת, והאפשרות הזאת היא, שערפאת, ולא רק ערפאת אלא העם הפלסטיני יבין את כוחה של ישראל.

גדעון עזרא: אני לא מתכוון שצריך ללכת ולהרוג בפלסטינים, אבל תדע לך שהיום כאשר פלסטיני קם בבוקר והוא לא נמצא ברשימה שישראל מיירטת בצורה כזאת או אחרת – כן ירבו כל המבצעים הללו – הוא לוקח 16-M, או קלצ'ניקוב, היום קל להשיג את זה ברשות, ויורה מ-400 מטר, ואף אחד לא בא לעצור אותו.

גדעון עזרא: אז הוא מתקרב ל-200 מטר ויורה, ואף אחד לא בא לעצור אותו.

גדעון עזרא: הוא רואה שהכול בסדר, אז הוא מתקרב ל-10 מטרים ומצליח.

גדעון עזרא: לא רק שרואים שהוא מצליח ומקבל עוד תעוזה, אלא גם השכן שלו רואה שכל פעם הוא יוצא לפיגוע וחוזר ולא קורה אתו שום דבר.

גדעון עזרא: לכן, אם ישראל איננה מגיבה כראוי, לא רק נגד הראשים, מה שקורה הוא שגדל מעגל האנשים שמצטרפים ללחימה.

גדעון עזרא: אני אומר לך, שמה שאתה יכול לעשות לטובת העניין הוא לקרוא לפלסטינים שזה לא יעזור להם.

גדעון עזרא: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת קולט אביטל, צבי הנדל, יובל שטייניץ, אברהם הירשזון, יגאל ביבי, ישראל כץ, אבשלום וילן, עופר חוגי – אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

אילן גילאון: מישהו כאן מעוניין לדבר על החוק שהוצע כאן?

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את יוזמי החוק, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וחברי.

טלב אלסאנע: הצעת החוק היא נכונה, אני תומך בה, כי אין שום סיבה לעשות הבחנה בין פנסיה לבין שכר, העיקרון צריך להיות אחיד.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, ברשותך, במסגרת הזמן העומד לרשותי אני רוצה להתייחס בקצרה לשני דברים.

טלב אלסאנע: דבר ראשון, היום מתפרסם באיזה עיתון יהודי בניו-יורק ציטוט מפי האחראי למערכת החינוך במגזר הבדואי, שקוראים לו משה שוחט.

טלב אלסאנע: סביר שלאדם האחראי לחינוך יהיו ערכים, אבל איש זה מציג את הבדואים כצמאי דם, ככובשי אדמות ובכאלה שלא יודעים לעשות את צורכיהם וכשמקימים להם שירותים הם הולכים לעשות את צורכיהם בטבע הפתוח, ועוד כל מיני השמצות.

טלב אלסאנע: כולנו יכולים לתאר לעצמנו מה מצבה של מערכת החינוך אם אדם עם תפיסה גזענית, עם שחצנות ויהירות כזאת מופקד על מערכת החינוך.

טלב אלסאנע: למנות אדם כזה כאחראי למערכת חינוך זה כמו למנות את שודד הבנקים, "האופנובנק", כשומר בנקים.

טלב אלסאנע: מאדם כזה לא תצמח שום טובה, ולדעתי לאדם הזה אין שום מקום במערכת החינוך בכלל ובמערכת החינוך של הבדואים בפרט.

טלב אלסאנע: האחריות להמשך כהונתו היא של משרד החינוך.

טלב אלסאנע: לכן, הכול מתחיל ומסתיים עם תפיסת עולם ואיך מתייחסים אל האחר, איך רואים את האחר.

טלב אלסאנע: אם כך מתייחסים אל אזרחי המדינה שחיים בתוך המדינה 50 שנה, ומציגים אותם כאילו הם לא בני-אדם, איך אפשר לעשות שלום עם הפלסטינים שנמצאים בסכסוך אתם?

טלב אלסאנע: אני רוצה להתייחס לדבריו של גדעון עזרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גדעון עזרא.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת גדעון עזרא, סגן השר גדעון עזרא.

טלב אלסאנע: חס ושלום, אני לא רוצה לפגוע בו, אני חולק עליו אבל אני מכבד אותו.

טלב אלסאנע: מדינת ישראל היא מעצמת-על גרעינית עם נשק אטומי, כל הנשק להשמדת עם נמצא כאן, במדינה הכי קטנה, אבל היא לא מצליחה לתפוס את המתנחלים שהורגים פלסטינים.

טלב אלסאנע: היא רק יודעת לשלוח בפקס פקודות לערפאת את מי לעצור ואת מי לא.

טלב אלסאנע: אולי לפני שאנחנו דורשים מהאחרים, ניישם את הדברים כדי להציג דוגמה טובה.

טלב אלסאנע: מה אתה רוצה מהפלסטינים שאתה שולט בהם?

טלב אלסאנע: אם ערפאת עצמו רוצה לטוס במסוק שלו, הוא צריך אישור מישראל.

טלב אלסאנע: אז מי שולט בשטחים, הרשות הפלסטינית או ישראל?

טלב אלסאנע: אם הרשות הפלסטינית שולטת, תנו להם שינהלו בעצמם מדינה ותדרשו מהם אחריות.

טלב אלסאנע: אבל אם אתם שולטים, תפסיקו להתייחס בפטרונות גם לאחרים.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לתפוס, שלעולם לא יהיה שקט אם לא יהיה שלום, ולא יהיה שלום כל עוד הכיבוש נמשך.

טלב אלסאנע: לסיים את הכיבוש – זה ורק זה יביא לביטחון באזור הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

אילן גילאון: אפשר לדבר על כל דבר כל הזמן.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, ברשותך, חבר הכנסת גילאון, אני רוצה להתנצל על שאני רוצה לומר משהו בקשר לחוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה בדיוק מה שרצוי עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שהוא גם רצה.

אליעזר כהן: אתה אומר שלא נעים לך לדבר לעניין.

נחום לנגנטל: לא, כולם מדברים לעניין, קטונתי מלתת ציונים.

נחום לנגנטל: אני רוצה לדבר בקשר לחוק.

נחום לנגנטל: מה החוק הזה אומר?

נחום לנגנטל: אם יש מצב שאדם יש לו קצבת נכות והוא גם מרוויח כסף, שזה לא נושא החוק שלנו – – –

תמר גוז'נסקי: מעבודה.

נחום לנגנטל: כן, מעבודה, הוא עובד ומתפרנס.

נחום לנגנטל: מה אנחנו רוצים לעודד?

נחום לנגנטל: אדם שיש לו קצבת נכות, כי התאכזר אליו גורלו או שקרה לו משהו, ובגלל נכותו מגיעה לו איזו מלגה, נותנים לו תקציב.

נחום לנגנטל: בסדר, זה יש לו.

נחום לנגנטל: הרי אנחנו לא רוצים שאדם זה ישב בביתו ולא יעשה כלום, אנחנו רוצים שאנשים כאלה יהיו חלק אינטגרלי מהחברה.

נחום לנגנטל: אחד הדברים המרכזיים בהרגשת הכבוד העצמי הוא, שאדם עובד, שאדם מביא את פרנסתו, אם הוא יכול, ולא רק נזקק.

נחום לנגנטל: אם אדם הולך לעבודה ומקבל שכר על עבודתו, וגם מקבל קצבה, יש תהליך מסוים שבו בודקים את ה"באלאנס", איך לנכות לו כדי שהוא לא סתם ירוויח כסף.

נחום לנגנטל: אם אדם מרוויח בסביבות 100,000 שקל בחודש, אין סיבה שהמדינה תיתן לו את הקצבה הזאת; אבל אם הוא מרוויח רק 2,000 שקל, 3,000 או 4,000 שקל בחודש, יש תהליכים הדרגתיים לעניין.

נחום לנגנטל: כשהדבר הזה מגיע לפנסיונרים, החוק איבד את השכל; הוא אומר: אין בכלל התחשבות אם אתה מקבל פנסיה.

נחום לנגנטל: מה שאתה מקבל מכל עבודה הולך לך לאיבוד ברגע שאתה מקבל משהו פנסיוני.

נחום לנגנטל: הרי אנחנו אומרים תמיד, שיש להתייחס אל הפנסיה כאל מרכיב מסוים, כאילו האדם עבד וקיבל משכורת.

נחום לנגנטל: כשהוא יצא לפנסיה, עדיין הוא מקבל את המשכורת כאילו הוא עבד, הרי זה חלק מהרעיון של הפנסיה.

נחום לנגנטל: פה פתאום החוק שותק.

נחום לנגנטל: לכן, ברוכה מאוד חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, שהסבה את תשומת לבו של הבית לעניין הזה ומבקשת את תמיכתנו בכך.

נחום לנגנטל: אני חושב שנעשה פה עוול מסוים כלפי אנשים שמקבלים קצבת נכות.

נחום לנגנטל: אני מבקש מכל האנשים פה בבית לא לקבל משמעת זאת או משמעת אחרת, שיהיו במשמעת למצפונם כלפי אותו ציבור מסוים של נכים שעובד ועמל, שכאשר הוא מגיע לגיל שבו הוא כבר רשאי לקבל פנסיה, הוא לא ירגיש שהוא היה פראייר בכל השנים שבהן הוא עבד.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בהחלט תומך בחוק הזה.

נסים זאב: אני לא מבין למה 40%.

נסים זאב: אני בהחלט חושב, שיש השתתפות של העובד במשך כל השנים באחוזים מסוימים לגבי הפנסיה שלו, ומן הראוי שהוא יקבל את מלוא הפנסיה ואת מלוא קצבת הנכות.

נסים זאב: לדעתי, הפשרה היא פשרת ביניים, וצריך לתקן אותה.

נסים זאב: כי בסופו של דבר הפנסיה היא מרכיב שכר ביסודו ולא גמ"ח שהעובד מקבל.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, מכיוון שדיברו על נושא העובדים הזרים, יש לי מה לומר בעניין.

נסים זאב: ביום חמישי האחרון היינו בכלא "מעשיהו", באגף מסוים, וראינו שם למעלה מ-120 עובדים זרים, ואולי כ-50% מהם היו ירדנים שבאו לעבוד כאן.

נסים זאב: חלקם ניסו אפילו להינשא בנישואים אולי פיקטיביים ואולי לא פיקטיביים, אבל הם ניסו לעשות הגירה בפועל.

נסים זאב: המצב קטסטרופלי, לדעתי.

נסים זאב: יש לנו רק מירדן כמעט 100,000 איש שבאים לפה כמעט מדי יום.

אילן גילאון: – – –

נסים זאב: על 50,000 כבר דיברו לפני זמן רב.

נסים זאב: ראש הממשלה דיבר על 50,000.

נסים זאב: אני אומר לך, שיש 100,000 בסך הכול.

נסים זאב: יכול להיות שחלקם לא מירדן, אולי מעזה, אבל יש למעלה מ-100,000 שמהגרים בפועל.

נסים זאב: הם מיישמים את זכות השיבה לארץ-ישראל.

נסים זאב: אני רואה את הדברים מאוד בחומרה, מכיוון שהממשלה לא מתמודדת עם התופעה הארורה הזאת, שבעצם מהווה איום על קיומנו.

נסים זאב: כי אם אנחנו נאפשר את ההפקרות הזאת שמשתוללת ולא ניישם את התוכנית של החזרתם הביתה בתוך 14 יום עד חודש, נמצא אולי אלפים ואולי רבבות בבתי-כלא.

נסים זאב: אני לא חושב שזו המדיניות של הממשלה, או שמי מהאחראים המטפלים בכל הנושא הזה רוצה לראות שיושבים מאות בבתי-כלא וממתינים חודשים רבים, וחלקם אפילו שנים.

נסים זאב: אנשים אלה לא עברו על ביטחון המדינה או נתפסו באיזו צורה, ולכן אני חושב שחייבים למצוא פתרון מיידי ומעשי לבעיה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 46) (ניכוי הכנסה מפנסיה מקצבת נכות), התשס"א–2001.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 46) (ניכוי הכנסה מפנסיה מקצבת נכות), התשס"א–2001, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתשעה תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך חקיקתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התשס"א–2001

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33) (ערר בעבירות אלימות בתוך המשפחה), התשס"א–2001, קריאה ראשונה – של חבר הכנסת נחום לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אליעזר כהן: כמה דוברים יהיו פה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מן הסתם פחות משהיו קודם, לפי מה שאנחנו רואים.

תמר גוז'נסקי: אפשר לוותר.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק זו אומרת, שבחוק סדר הדין הפלילי, אם אדם רוצה להתלונן, או בדרך כלל זו מתלוננת, עד היום הוא זכאי לערער ליועץ המשפטי לממשלה על החלטה שלא לחקור או שלא להעמיד לדין בשל עבירה שהיא רק מבין אלה שמנויות בתוספת, גם אם העבירה היא אלימות שנעברה כלפי בן משפחה.

נחום לנגנטל: מה שקורה במקרים כאלה, אם אדם מתלונן בתחנת המשטרה או אם אשה מתלוננת בתחנת המשטרה והשוטר או קצין המשטרה שם מחליט לסגור את התיק, בדרך כלל מחוסר עניין לציבור – זאת העילה של סגירת התיק – אין למתלוננת יכולת לערער על הנושא של חקירה משטרתית בעניין הזה.

נחום לנגנטל: נותרו לה שתי אפשרויות: האחת – להגיש קובלנה ליועץ המשפטי לממשלה, שזו דרך פרוצדורלית מאוד קשה לאשה.

נחום לנגנטל: היא צריכה לקחת עורך-דין, להגיש קובלנה ליועץ המשפטי לממשלה, שיתחילו בחקירה פלילית.

נחום לנגנטל: השנייה – להגיש תביעה אזרחית כלפי בעלה.

נחום לנגנטל: אבל זה כבר מישור אחר לגמרי, תביעה אזרחית, כי אם נגרם לה נזק הוא צריך לפצות אותה על הנזקים שנגרמו לה כתוצאה מהאלימות שהוא הפעיל כלפיה.

נחום לנגנטל: הצעת החוק הזאת באה ואומרת, שאם נפתח תיק חקירה של משטרה בגין עבירות אלימות במשפחה ואם התיק הזה נסגר כתוצאה מהחלטה של אותו מפקד תחנה, תעמוד הזכות לאותה מתלוננת להתלונן בפני היועץ המשפטי לממשלה בתהליך של ערר רגיל.

נחום לנגנטל: ההליך הזה קיים בהרבה חוקים.

נחום לנגנטל: כי בעצם אם מחליטים לסגור את התיק, והמשטרה היא שמופקדת על חקירת המקרים, בחלק מהמקרים בחוק הפלילי יש סמכויות לערער ליועץ המשפטי לממשלה על הקביעה הזאת של המשטרה.

נחום לנגנטל: בעניין הזה שלנו זה לא נקבע.

נחום לנגנטל: לכן החוק שלי בא ואומר להכליל גם את נושא עבירות האלימות במשפחה בתוספת, וכך יש עליהן זכות ערר.

נחום לנגנטל: הנושא נדון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, ואם אני רוצה לדייק, אנשי משרד המשפטים באו ואמרו – אני אומר פחות-או-יותר את מה שהם אמרו, אני מקווה שאני לא עושה להם עוול – שבכלל הם רוצים לבטל את הקובלנה, כי זה תהליך שצריך לבטל אותו או להעביר אותו מן העולם בצורה כלשהי.

נחום לנגנטל: יכול להיות שהם יצליחו.

נחום לנגנטל: אז על אחת כמה וכמה שאנחנו צריכים לתת את האפשרות של הערר, כי אחרת אין לאותה אשה יותר סעד.

נחום לנגנטל: מה היא יכולה לעשות?

נחום לנגנטל: בעלה יכול לעשות לה כל מה שהוא רוצה לעשות, או לזמום כל מה שהוא רוצה לזמום, ויש חקירה והחקירה סתם נסגרת ואז אין מה לעשות עם זה.

נחום לנגנטל: לכן, הבקשה פה היא שהדבר הזה ייכלל במסגרת הערר.

נחום לנגנטל: האוצר מתנגד להצעה הזאת משום שהוא טוען שזה יכול לעלות 3 מיליוני שקל, כי כתוצאה מכך שנשים תערערנה ליועץ המשפטי לממשלה, היועץ המשפטי לממשלה יצטרך יותר עורכי-דין שיענו תשובות לנשים.

נחום לנגנטל: מה אני אגיד לכם, מורי ורבותי, חברי חברי הכנסת?

אליעזר כהן: זה מה שהאוצר אומר?

נחום לנגנטל: הוא אומר שזה עולה עוד כסף.

נחום לנגנטל: אני לא חושב שזה צריך לעלות עוד כסף, וגם אם זה עולה כסף, זו סיבה להתנגד להצעת החוק?

אליעזר כהן: יש סעיף בחוק על אלימות נגד האוצר?

נחום לנגנטל: חס וחלילה.

נחום לנגנטל: זה דבר שנראה לי לא הגיוני, וגם ועדת החוקה, חוק ומשפט, שדנה בנושא, כולנו חשבנו, מקיר לקיר, שבעניין הזה יש רזרבה כללית למשרד המשפטים, שייקחו את זה משם.

נחום לנגנטל: אם באמת תהיה הוצאה כספית, אנחנו לא חושבים שזו התשובה שאנחנו צריכים לענות לאותן נשים ולהגיד להן, אל תערערו יותר.

נחום לנגנטל: חברי חברי הכנסת, אתם צריכים להבין, אם זו פסיקתו של הקצין בתחנת המשטרה, אותו אדם לא יועמד בכלל לדין.

נחום לנגנטל: זו החלטה כמעט שיפוטית של אותו קצין, כי אין כבר לאשה הזאת יותר סעד, כי ברגע שנסגר התיק אין העמדה לדין.

נחום לנגנטל: אשר על כן, זאת בקשתי, אדוני היושב-ראש, ואני לא רוצה להאריך פה בדברים.

נחום לנגנטל: רק אבקש מאוד את תמיכתכם, כי זו הצעה שגם בוועדת החוקה, חוק ומשפט כל החברים תמכו בה, מקיר לקיר, וכולנו היינו תמימי דעים שהדבר הזה צריך לבוא על פתרונו.

נחום לנגנטל: מאחר שכל העבירות האלה זוכות, לדאבוננו, בשנים האחרונות לפרוספריטי, אני חושב שאנחנו צריכים למנוע את האפשרות שנצטרך לבוא ולהגיד יום אחד: יכולנו למנוע, חס וחלילה, רצח, אם היינו קצת יותר ערים לדבר הזה, אם היינו יכולים להיות קפדנים בבדיקות הללו.

נחום לנגנטל: לכן אני חושב שלפחות לא נצטרך להגיד לעצמנו כי ידינו לא שפכו את הדם הזה.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון לפי הרשימה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אקרא את השמות, וחברי כנסת שנוכחים יוכלו, כמובן, להשתתף, ואלה שאינם נוכחים מאבדים את זכותם להשתתף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: מוותרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איוב קרא מוותר?

איוב קרא: כולם מוותרים?

אליעזר כהן: מי לא תומך?

זבולון אורלב: למה אתם לא רוצים שיהיה דיון?

איוב קרא: אני מוותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת משה גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאב בוים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו נמשיך בקריאת השמות לפי הסדר, ואם יהיו חברי הכנסת נוכחים, הם ידברו – חברי הכנסת האשם מחאמיד, צבי הנדל, בנימין אלון, מוחמד ברכה, טלב אלסאנע, אחמד טיבי, עזמי בשארה, מוחמד כנעאן ועוד.

זבולון אורלב: אתה עכשיו מזעיק את כולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שרוצה יכול לבוא להשתתף.

אליעזר כהן: עכשיו הם רצים מהחדרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל תדאגו, חברי הכנסת, אלה שלא באים, לא באים.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני, אגב, כל פעם מוחה ברגע שיש לחץ על אנשים עוד בשעה מוקדמת יחסית שלא לדבר על חוקים.

זבולון אורלב: הרי בסך הכול בקריאה ראשונה זאת ההזדמנות היחידה לדבר על חוק.

זבולון אורלב: אני עולה קודם כול כדי לשבח את חברי, חבר הכנסת נחום לנגנטל, שהוא גם נציגנו בוועדה למעמד האשה, שהגיש את הצעת החוק הזאת, ואומר לו יישר כוח; ולו בשביל זה עליתי, היה כדאי.

זבולון אורלב: דבר שני, בנושא האלימות במשפחה נכון שיש פוקוס, תשומת לב רבה מאוד לאלימות כלפי נשים.

זבולון אורלב: בצדק יש תשומת לב, כי נשים נרצחות באכזריות על-ידי בעליהן, בתוך המשפחה, ובהחלט החברה צריכה לטפל בחומרה רבה יותר בנושא.

זבולון אורלב: אבל, ידידי חבר הכנסת לנגנטל, האלימות במשפחה היא גם כלפי ילדים.

זבולון אורלב: יש אלימות כלפי ילדים, של הורים כלפי ילדים.

זבולון אורלב: זה דבר לא טבעי, זה נגד הטבע, כי בדרך כלל הורים באופן טבעי מגינים על ילדיהם, אבל בכל חברה יש אחוז מסוים של אנשים שפועלים שלא כדרך הטבע, ובקשתי הצנועה היא, שבמסגרת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית – שיוכלו להגיש את הערר גם אלה שרוצים לפעול לטובת ילד.

זבולון אורלב: כלומר, אם נעשתה עבירת אלימות כלפי ילד והחליט מי שהחליט בתחנת המשטרה לסגור את התיק, הילד לא יכול לערער, ואולי האם היא חלק מהאלימות כאן – לכן צריכים לאפשר לגורם כלשהו, או עובד סוציאלי או גורם אחר, אפוטרופוס כלשהו – לגבי אפוטרופוס רשמי אין בעיה – למשל פקיד סעד לנוער, יש בעלי תפקידים שמופקדים על שלום ילדים, שגם הם יוכלו להגיש את הערר הזה.

זבולון אורלב: גם לגבי נשים האפשרות לערער צריכה להינתן לא רק לאשה, כי גם האשה אולי נתונה לאלימות ופוחדת לערער.

זבולון אורלב: גם פה צריכים לחשוב על איזה מנגנון כזה, שגם אם האשה, בגלל לחצים עליה בתוך המשפחה תפחד לערער, יהיה ניתן בכל זאת להגיש את הערר על מנת למצות את הדין הפלילי עם הגורם האלים בתוך המשפחה.

זבולון אורלב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו ממשיכים בקריאת סדר המתדיינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת האשם מחאמיד, צבי הנדל, בנימין אלון, מוחמד ברכה, טלב אלסאנע, אחמד טיבי, עזמי בשארה, מוחמד כנעאן, אברהם שוחט, שאול יהלום, עסאם מח'ול, קולט אביטל, יובל שטייניץ.

יובל שטייניץ: מוותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת אברהם הירשזון, יגאל ביבי, תמר גוז'נסקי, ויצמן שירי, תאופיק חטיב, ישראל כץ, אבשלום וילן, חוסניה ג'בארה, נחום לנגנטל, עופר חוגי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים בעירבון מוגבל.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעיקרון אני תומך בחוק, אבל לדעתי הוא קצת פרובלמטי מהסיבות שאפרט.

נסים זאב: נכון שהיום על-פי חוק סדר הדין הפלילי אין למתלונן זכות ערר ליועץ המשפטי לממשלה.

נסים זאב: בדיון שהיה בוועדת החוקה, חוק ומשפט לפני כמה ימים, לגבי עבירות של עוון ופשע, הוברר כי סגירת תיקים בדרך כלל נגרמת מהסיבה שאין ראיות מספיקות, יש חוסר ראיות, או מסיבה שאין עניין לציבור.

נסים זאב: שאלתי על כמה תיקים מדובר, ונמסר שמדובר על יותר מ-800 תיקים שנסגרו בשנת 2000 מחוסר ראיות או מחוסר עניין לציבור.

נסים זאב: לעומת זאת, צריכים לזכור שיש למעלה מ-36,000 תיקים בשנת 2000, ועוד אולי 26,000 תיקי פשע, והתור ארוך בכל הנושא של פתיחת תיקים והטיפול בהם.

נסים זאב: כפי שמבקר המדינה אמר, בצדק, יש בעיה בכל הנושא של התיקים בבתי-המשפט.

נסים זאב: דיברנו על הפרדת הסמכויות בין התביעה לפרקליטות, מי ממליץ להעמיד או שלא להעמיד לדין.

נסים זאב: העניין הזה קשור בהחלט בסוגיה הזאת.

נסים זאב: כי כאשר שאלתי מה פירוש "אין עניין לציבור", דיברו על כך שיש קטטה, למשל, בין בעל לאשתו, ואת מי זה מעניין.

נסים זאב: זה לא מעניין אף אחד, כי אין בזה עניין לציבור.

נסים זאב: לכן, אם יש ראיות מספיקות, וכפי שכתוב פה, חבלה או חבלה חמורה, הוא כן יועמד לדין.

נסים זאב: אם יש ראיות.

נסים זאב: אבל אם אין ראיות, איזה עניין יש לציבור כשיש קטטה בין בעל לאשתו?

אליעזר כהן: אלימות במשפחה מעסיקה את כל העולם.

נסים זאב: מעסיקה את העולם אבל לא את הפרט.

נסים זאב: אני רוצה שתבין, אם זה פלוני או אלמוני, אין עניין לציבור.

נסים זאב: בהחלט אני חושב שהצעת החוק אולי באה לעשות סדר, אבל אני חושש מאוד שהתור יתארך יותר ויהיו עוד תיקים שלא יזכו לטיפול.

נסים זאב: היועץ המשפטי הוא לא הכתובת האחרונה, וצריכים להשאיר את זה במצב שאפשר לערער אולי בפרקליטות אבל לא מעבר לכך.

נסים זאב: זאת אומרת, שאם המשטרה סגרה תיק, אפשר לערער בפרקליטות.

נסים זאב: אבל להגיע למצב שהיועץ המשפטי הוא זה שצריך להחליט בתיק הזה – לדעתי, היועץ המשפטי יהיה עמוס מכדי לענות ולטפל בסוגיות אלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33) (ערר בעבירות אלימות בתוך המשפחה), התשס"א–2001, בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33) (ערר בעבירות אלימות בתוך המשפחה), התשס"א–2001, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, ברוב של שמונה תומכים, ללא מתנגדים ועם נמנע אחד, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך חקיקתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה ראשונה)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 23), התשס"א–2001, קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת זבולון אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג את הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 23) (לימוד סדיר וחובת דיווח לפני הכנסת), כדי להביאו לאישור בקריאה ראשונה.

זבולון אורלב: עניינו של החוק לצמצם ככל האפשר את נשירת התלמידים.

זבולון אורלב: אף-על-פי ששיעור הלמידה במדינת ישראל הוא מהגבוהים בעולם, כשבוחנים את הדבר רואים שאותם כיסי נשירה פוגעים באוכלוסיות שבסיכון, כמו עולים חדשים, אוכלוסיות בפריפריה, המגזר הערבי, אוכלוסיות שהחיבור שלהן למערכת החינוך הוא חלש ביותר.

זבולון אורלב: נקודת התורפה הבעייתית ביותר היא אותו רגע שבו התלמיד נושר מבית-הספר.

זבולון אורלב: כלומר, הוא מפסיק את הביקור הסדיר.

זבולון אורלב: עד היום אין מידע בדוק, מסודר, כמה נושרים ממערכת החינוך.

זבולון אורלב: יש סטטיסטיקות שונות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ושל משרד החינוך, אבל יש הרבה מאוד בעיות.

זבולון אורלב: לא רק זה, הואיל וחוק חינוך חובה מסתיים בסוף כיתה י', ובכיתות י"א-י"ב החינוך הוא רק חינם אבל לא חובה, הרי שהרבה בתי-ספר מנשירים תלמידים, משום שקשה להם להתמודד עם התלמיד, כיוון שהם רוצים לשפר את תדמיתו של בית-הספר ועוד סיבות מסיבות כאלה.

זבולון אורלב: הצעת החוק שלנו באה להסדיר שני דברים.

זבולון אורלב: ראשית כול, היא מסדירה את חובת הדיווח.

זבולון אורלב: כלומר, היא מטילה חובה על מנהל בית-ספר, מנהל מוסד חינוכי, לדווח, הן למשרד החינוך והן לרשות המקומית, על תלמיד שהפסיק את ביקורו הסדיר.

זבולון אורלב: באופן כזה, גם למשרד החינוך וגם לרשות המקומית יהיה מידע מוסמך איזה תלמיד עזב באיזה יום, באיזה בית-ספר, כך שעכשיו ניתן להתחיל לטפל באותו תלמיד.

זבולון אורלב: הדבר השני שהצעת החוק באה להסדיר הוא, שאין מרחיקים תלמיד לצמיתות ממוסד חינוכי בשל הישגים לימודיים, אלא על-פי כללים שקבע השר.

זבולון אורלב: אנחנו הרי לא תמימים, אנחנו יודעים שלא כל התלמידים יכולים ללמוד בכל בית-ספר ובכל כיתה ובכל מגמה.

זבולון אורלב: יש נסיבות אובייקטיביות וסובייקטיביות שבהן תלמידים אינם מצליחים, ויש צורך להעביר תלמיד ממוסד אחד למוסד שני, אלא שאנחנו רוצים שתנועת התלמידים תהיה מבוקרת על-ידי כללים שקבע השר – לא קבע מנהל בית-ספר ולא קבע ראש עיר ולא קבע מפקח ולא קבע אפילו ראש המזכירות הפדגוגית, אלא השר שיקבל את הצעת המשרד יקבע את הכללים שלפיהם ניתן להעביר תלמידים בשל הישגים לימודיים, והדבר הזה יבטיח שתלמידים לא ינשרו וילכו וייעלמו ואיש לא ידע, כיוון שעל-פי הכללים האלה תלמיד יוכל לעבור ממסגרת אחת למסגרת שנייה.

זבולון אורלב: קראתי בדברי ההסבר, שהצעת החוק הזאת, על-פי הערכת האוצר, אינה כרוכה בעלות תקציבית.

זבולון אורלב: אני מאוד מקווה שהצעת החוק הזאת יש לה עלות תקציבית, כיוון שיותר תלמידים ילמדו במערכת החינוך ויצטרכו יותר מורים ויצטרכו יותר כיתות, אבל בוודאי תסכימו שזאת הוצאה מבורכת.

זבולון אורלב: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לנו רשימת דוברים, ואני אקרא את השמות, לפי הסדר, כמובן, וחברי כנסת שנוכחים יוכלו להשתתף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא.

איוב קרא: מוותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאב בוים, אתה רוצה לדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך, חברי הכנסת, אני חושב שצריך לתמוך בהצעת החוק הזאת, אבל אני לא בטוח, חבר הכנסת אורלב, שבאמצעות הצעת החוק הזאת אנחנו נתגבר באמת על בעיית הנשירה.

זבולון אורלב: קצת.

זאב בוים: מבחינה זאת ראוי לתמוך.

זאב בוים: זה יהיה עוד מרכיב שעשוי לסייע.

זאב בוים: אני חושב שהבעיה הגדולה בעניין הנשירה היא שינוי אקלימי במערכת החינוך בכלל, ובעיקר במוסדות החינוך.

זאב בוים: היום התפיסה שעל-פיה נמדד בית-ספר במידה רבה היא אותו מדד של הצלחה בבגרות.

זאב בוים: היו ימים שבתי-ספר חדשים – אני מדבר על תקופות של לפני 30 שנה ואולי יותר מ-30 שנה – היו צריכים להוכיח הישגים גבוהים במבחני הבגרות ללא מבחני מגן, ורק אז קיבלו את ההכרה הזאת שבעקבותיה גם נכנס שקלול המגן.

זאב בוים: התחילה להתפתח תפיסה, שבהצלחה של בחינות הבגרות נמדדת יכולתו הפדגוגית של בית-הספר.

זאב בוים: זה קיים עד היום, ובכך מושקעים מאמצים גדולים מהמערכת בכלל.

זאב בוים: אנחנו מודדים, וכל פעם שמתפרסמות הידיעות, בוחנים מי נמצא, איפה, בהישגים של בחינות הבגרות, וזה בהחלט מבחן לגבי היכולת של בית-הספר להקנות השכלה.

זאב בוים: אבל כשאנחנו עוסקים בחינוך יש גם הצד השני של המטבע, וזה העניין של היכולת לקיים, בחברה כל כך הטרוגנית כמו שאנחנו, חברת תלמידים שהם שונים זה מזה, ביניהם כאלה שהם עם יכולות נמוכות ביותר, והרבה פעמים קורה שהתלמידים האלה, שיש להם רקע סוציו-אקונומי קשה ביותר, נפלטים מהמערכת, ולא תמיד – ואני אומר את זה באנדרסטייטמנט, בלשון המעטה – לא תמיד מערכת החינוך והמוסד שבו לומדים הילדים עושים כל מה שאפשר כדי להחזיק את הילדים האלה, ולא רק שהמוסד לא רואה חשיבות, הוא לפעמים רואה איזה מכשול בהתמודדות הזאת עם התלמיד, וקל מאוד לוותר.

זאב בוים: ההתמודדות היא קשה מאוד.

זאב בוים: כל מי שעוסק בחינוך יודע, שההתמודדות על החזקת הילדים, מניעת נשירתם, היא קשה מאוד.

זאב בוים: אין ויכוח בין אנשי מקצוע על המשמעות החמורה של נשירת תלמיד.

זאב בוים: מה המשמעות של זה?

זאב בוים: הוא נשמט לנו מהידיים, הוא נשמט מהמסגרת, הוא נפלט אל הרחוב, עם כל המשמעויות הקשות; אחרי זה המדינה משלמת על כך כפל כפליים בטיפול בהידרדרותו אל הרחוב ובכל הרע שהרחוב הזה יכול להציע.

זאב בוים: היה צריך, ואולי ראוי, שמשרד החינוך – אני מציע שתהיה גם פנייה אל השרה, היא שרה שמבקשת לקדם דברים חשובים בחינוך, גם בזמן הקצר שהיא משרתת היא כבר הוכיחה את יכולת ההכרעה שלה, את אומץ לבה להחליט ולשחוט פרות קדושות – צריך להוביל מלמעלה וליצור איזו אווירה.

זאב בוים: כדי ליצור אווירה צריך להכשיר כלים מתאימים ומערך שלם אשר יראה בצמצום הנשירה משימה חינוכית ממדרגה ראשונה ויהיה אות של הצטיינות לבית-ספר כזה, למוסד חינוכי שיוכל לצמצם את הנשירה עד לאפס.

זאב בוים: אם אפשר יהיה לפתח אקלים כזה ולהעלות על נס בתי-ספר לא רק על בחינות הבגרות והתוצאות שלהן, אלא בקצה השני על היכולת להוביל את האוכלוסייה הכי חלשה ולשמור על המסגרת החינוכית ולהוביל את התלמידים האלה, לקדם אותם עד לסיום בית-הספר, אני חושב שזו תהיה הצלה גדולה מאוד ותרומה גדולה מאוד לחברה.

זאב בוים: אני מברך על הצעת החוק הזאת, היא עוד שלב בכיוון הזה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: אני מזמין את חברי הכנסת מיכאל קליינר, אופיר פינס – הם אינם.

יגאל ביבי: אני מזמין את עורך-הדין עבד-אלמאלכ דהאמשה, סגן יושב-ראש הכנסת.

יגאל ביבי: לפני זה, הכרזה לסגן מזכיר הכנסת.

יגאל ביבי: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון), התשס"א–2001, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק שירות נתוני אשראי, התשס"א–2001, שהחזירה הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט.

ד' לב: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 30), התשס"א–2001, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ד' לב: לוח תיקונים להסתייגויות להצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 77), התשס"א–2001.

ד' לב: תודה.

יגאל ביבי: תודה.

יגאל ביבי: (קריאה ראשונה)

יגאל ביבי: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך על הצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שיש בה אולי בצורה כלשהי כדי לעזור לשים מחסום בפני הידרדרות ובפני הליך של סחף, שלמרבה הצער הולך ומתגבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שברגע שתהיה אפשרות של בקרה לגבי תלמידים נושרים והעניין יובא לידיעת ראש המועצה ולידיעת הגורמים המוסמכים, מן הסתם יש בכך כדי לפתוח הזדמנות נוספת או הזדמנות יותר רחבה כדי לעשות למען תיקון הנזק הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין ספק שנשירתם של תלמידים היא נזק – היא נזק להם עצמם, למשפחות, ונזק לחברה כולה, וכאמור, אני מברך על הצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני אומר כמה דברים לגבי הצעה זו גם בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום, רבותי המאזינים, החוק המוצע בא לצמצם אפשרויות, לא אומר של כישלון, אלא של יציאת תלמידים ממסגרת לימודית ונשירתם מכיתות הלימוד בבתי-הספר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והכוונה היא, שאם יש תלמיד שנשר או שיצא משורות התלמידים, וכבר אינו שוקד על לימודיו ואינו בבית-ספרו, הרי שחובה על מנהל בית-הספר ליידע את ראש הרשות המקומית במקום היישוב, וכן עליו ליידע את נציג משרד החינוך והתרבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ומיותר להזכיר שראוי כי תלמיד זה יהיה הראשון שידע וירגיש בבעיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתי, מפנה זה הוא חיובי ומבורך, משום שצמצום אפשרות הנשירה והיציאה מחוץ למעגל הלימודים של התלמידים הוא דבר טוב לא רק לתלמידים עצמם, ויותר לקרוביהם, אלא אף לחברה בכללה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הלוואי שיכולנו לתרום יותר כדי להסב את תהליך הלימוד למועיל ואיכותי יותר לכל התלמידים בימים אלו ובתקופה זו, לאחר מה שהגענו אליו, ובתחילת המאה ה-23 יהיה קל יותר; ואיננו יכולים לדמיין שיהיו תלמידים שיעזבו את הכיתות ואת בית-הספר ואת לימודיהם, משום שהם יגרמו לעצמם עוול גדול כבר מההתחלה, ואחר כך יהפכו ללבנים חריגות, שאינן מסוגלות לבנות את החברה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואשרי חברה זו אשר מסוגלת לצמצם בפועל למינימום או למנוע כליל את כישלון התלמידים ויציאתם מנתיב הלימודים, על מנת שישובו אל כיתות הלימוד, ובכך יש תועלת לכולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

יגאל ביבי: תודה.

יגאל ביבי: חבר כנסת נחום לנגנטל.

יגאל ביבי: חבר כנסת פורז ישב, ינוח – מחר יש לו יום קשה, לכבודו.

יגאל ביבי: ישב כבודו, ינוח, מחר יש לו יום גדול בכנסת.

אברהם פורז: אם יש לי יום קשה, זה בגלל אדוני.

יגאל ביבי: אבל כבודו ינוח, יירגע.

יגאל ביבי: בסך הכול יהיה טוב.

זבולון אורלב: אברהם, הוא דואג – – –

אליעזר כהן: מה קרה, מחר זה גם פורנוגרפיה?

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעה זו של חבר הכנסת אורלב וקבוצת חברים היא הצעה נכונה, במקומה, ואני רוצה להודות לו על כך שהוא מעשיר את הבית הזה בחוקי חינוך שכל כך נצרכים לחברתנו.

נחום לנגנטל: אפילו מזכיר הממשלה נכנס לאולם המליאה – זה דבר שהוא כבוד גדול למליאתה של הכנסת, שמזכיר הממשלה אפילו נכנס ומשקיף עלינו מבפנים, על דיוני המליאה, בנושאים כל כך חשובים כמו נושאי חינוך.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה רק לומר לך דבר אחד בקשר לחוק הזה.

נחום לנגנטל: אם אנחנו מדברים כרגע כלפי נשירתם של תלמידים ממערכת החינוך, אני רוצה לדבר על סוגיה לא של נשירה, חבר הכנסת אורלב, אלא על תופעה אחרת, שאני ער לה בשנים האחרונות – לא רק מפני שילדי הם בגיל בית-ספר תיכון, אלא מפני שנערמים על שולחני לא מעט מכתבים של הורים נזעמים על תופעה חדשה.

נחום לנגנטל: מדובר על כך, שמנהלי בתי-ספר, בגלל בעיות משמעת שיש להם עם תלמידים מסוימים, מחליטים להעיף תלמידים, או להשתמש בנשק שאסור להם על-פי חוק – לא לתת להם את האפשרות לגשת לבחינות הבגרות.

נחום לנגנטל: הם אומרים – – –

זבולון אורלב: זה אסור על-פי חוק זכויות התלמיד.

נחום לנגנטל: כן.

נחום לנגנטל: אסור להם לעשות את הדבר הזה, אבל אני ער לתופעה הזאת שמצאתי את עצמי נדרש לה בשבועות האחרונים לא מעט, משום שזה היה לקראת סוף שנת הלימודים, לגבי לא מעט תלמידים, לגבי מנהלי בתי-הספר – מפני שהתרופפה כנראה המשמעת במוסדות חינוך שבהם הם לומדים.

נחום לנגנטל: לקראת סוף השנה כבר השמיניסטים, בשפה הפשוטה שלהם, לא כל כך שמים על הנהלת בית-הספר – כי מה אתה כבר יכול לעשות להם – ואז הם כנראה עושים פעולות בעייתיות מבחינה משמעתית.

נחום לנגנטל: ואני מבין את מנהלי המוסדות.

נחום לנגנטל: מה שמנהלי המוסדות עושים – הם פשוט לא מאפשרים להם לגשת לבחינות בגרות.

נחום לנגנטל: וכך, ילד שלומד במשך ארבע שנים, מחכה לרגע הקריטי שבו הוא יוכל לעבור את בחינת הבגרות – נשללת ממנו הזכות האלמנטרית לעבור את הבחינה.

נחום לנגנטל: אני מבין את המצוקה של מנהלי בתי-הספר, אבל זאת מצוקה חדשה שאני ער לה, ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שאני מבקש ממך שתדון בצורה כלשהי בוועדתך בשאלה איך מטפלים בתופעה זו.

נחום לנגנטל: הדבר השני הוא נושא הסלקטיביות, שאתה נגעת בו קצת בנאומך.

נחום לנגנטל: יש מנהלי מוסדות שכרגע חושבים במערך השיווקי שלהם איך הם ישווקו את המוסד שלהם שהוא המוסד הכי טוב.

נחום לנגנטל: מה הם אומרים?

נחום לנגנטל: המוסד שלנו קיבל ממוצע ציונים מאוד מאוד גבוה בבגרות – והוא קיבל ממוצע ציונים מאוד מאוד גבוה במתמטיקה או באנגלית או במקצועות כאלה – אז תבואו להירשם למוסדות שלנו וללמוד אצלנו; זה מה שהם אומרים לאנשים באזור מגוריהם.

נחום לנגנטל: אני אומר לך, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך – תבין, זה דבר בלתי אפשרי.

נחום לנגנטל: מה הם עושים, איך מעלים את הממוצע?

נחום לנגנטל: לא נותנים לחלשים לגשת לבחינות.

נחום לנגנטל: או מרחיקים אותם בכלל ממסגרת הלימודים, או לא נותנים להם לגשת לבחינות הבגרות, או ברגע האחרון למשל מודיעים לתלמיד שהוא, נגיד, במגמת חמש יחידות במתמטיקה: תיגש לשלוש יחידות, כי שם מאה אחוז שתקבל 100, ואז הממוצע של הבגרות של בית-הספר יהיה יותר גבוה.

נחום לנגנטל: זה איזה נשק שהוא רע מאוד.

נחום לנגנטל: לכן, ההישגיות הזאת של מנהלי מוסדות מצד אחד, ומצד שני השימוש שהם עושים לרעה בסמכויות שלהם על מנת לא לתת אפשרויות לתלמידים לגשת לבחינות בגלל בעיות משמעת, זו בעיה לא של הנשירה הקלאסית שעליה מדבר החוק, אלא על נשירה אחרת, שאפשר לקרוא לזה מונשרים התלמידים ממערכת החינוך.

נחום לנגנטל: חלק מהדבר הזה מוסדר בחוק – – –

זבולון אורלב: קוראים לזה נשירה סמויה.

נחום לנגנטל: נשירה סמויה.

נחום לנגנטל: אני אינני מצוי בקודים.

נחום לנגנטל: על כן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים את דברי ולומר, גם לבעיה זו יש להידרש.

נחום לנגנטל: אם הדבר הזה הוא כבר במסגרת חוקים קיימים ואפשר לטפל בבעיות האלה – מה טוב, צריך לדעת איך מפעילים אותם; ואם לא – אני חושב שאת החוליה הזאת, את החור השחור הזה, גם אותו צריך לכסות בחקיקה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

יגאל ביבי: רבותי, זה משהו סיעתי.

יגאל ביבי: לכן התעכבנו.

זבולון אורלב: יש סיעה חדשה במפד"ל?

יגאל ביבי: לא.

יגאל ביבי: זו סיעה למחר.

יגאל ביבי: חבר הכנסת האשם מחאמיד – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת צבי הנדל – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת בנימין אלון – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מוחמד כנעאן – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אברהם שוחט – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת שאול יהלום – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עסאם מח'ול – איננו.

יגאל ביבי: חברת הכנסת קולט אביטל – איננה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת יובל שטייניץ – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אברהם הירשזון – איננו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת יגאל ביבי ידבר בסוף.

יגאל ביבי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – מתמידה.

יגאל ביבי: אחריה – חברי הכנסת ויצמן שירי, יוסף לפיד, תאופיק חטיב, ישראל כץ, אבשלום וילן, חוסניה ג'בארה, עופר חוגי, זבולון אורלב, נסים זאב, ענת מאור.

איוב קרא: מה אתי?

יגאל ביבי: לא רשום.

יגאל ביבי: אני רושם אותך.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את חבר הכנסת זבולון אורלב, שבאופן שיטתי מנסה לקדם את זכויות התלמידים ואת זכויות הנוער בארץ בכל הקשור לתחום החינוך.

יגאל ביבי: מר נחום לנגנטל, תסלח לי, יש לך משימות יותר חשובות בחוץ מלטלפן במליאה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר לחברי הבית, שהוקמה ועדה משותפת לדיון בנושא הנשירה, ואני חושבת שהצעת החוק הזאת היא אחד הדברים שבעצם הוועדה רוצה להגיע אליהם.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה שכשה

תמר גוז'נסקי: כנסת תחדש את עבודתה אנחנו נתקדם הלאה בעבודת הוועדה המשותפת הזאת.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת זבולון אורלב מנסה לסתום פרצות שבאות לידי ביטוי בכך שבמנגנון הקיים היום, ולפיו מנהל בית-הספר צריך לדווח לרשות המקומית והרשות המקומית צריכה לדווח למשרד החינוך, למנהל בית-הספר אין כל כך אינטרס לדווח שנשרו לו תלמידים וגם לרשות המקומית אין כל כך אינטרס לדווח שהמצב אצלה על הפנים; וכתוצאה מהאינטרס הזה בעצם הנתונים לא מגיעים.

תמר גוז'נסקי: בדוח מבקר המדינה שפורסם לאחרונה, דוח מס' 50, כלול פרק על בעיות הנשירה.

תמר גוז'נסקי: שם הם עשו בדיקה בארבע רשויות מקומיות וגילו תמונה עגומה ביותר.

תמר גוז'נסקי: נתונים לא מועברים, מנהלי בתי-הספר לא מוסרים נתונים, למחלקת החינוך אין מושג על מה שקורה.

תמר גוז'נסקי: הם עקבו אחרי ילדים שבסוף השנה אמרו להם שהם צריכים לעבור בית-ספר.

תמר גוז'נסקי: מדובר ב-80 ילדים באיזה יישוב.

תמר גוז'נסקי: לקראת תחילת שנת הלימודים 25 מהם עוד לא ידעו איפה הם הולכים ללמוד בכלל.

תמר גוז'נסקי: מי צריך בכלל לדאוג להם?

תמר גוז'נסקי: לכאורה קבע משרד החינוך, שאם אתה מוציא ילד מבית-ספר אתה צריך לדאוג לאן הוא הולך.

תמר גוז'נסקי: אבל הרי בפועל זה לא קורה.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני חושבת שההצעה הזאת לגבי הדיווח תאלץ את משרד החינוך לא להתחבא מאחורי הנתונים למחצה שהוא מקבל, הנתונים החלקיים שהוא מקבל, כאילו הם אמורים להיות נתוני אמת.

תמר גוז'נסקי: עדיין, חבר הכנסת אורלב, נשאלת השאלה: איזה תמריץ יהיה למנהל להעביר את הנתון הזה בדיוק כפי שכתוב בחוזר מנכ"ל?

תמר גוז'נסקי: ומה יקרה אם הוא לא יעביר?

תמר גוז'נסקי: השאלות האלה הן רציניות, כי אם לא ניתן תמריץ ולא תהיה פעולה מול מנהל כזה שלא ממלא את תפקידו, אולי גם אז לא נשלים את הדברים.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני מקווה שבהמשך החקיקה נעסוק גם בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת ויצמן שירי, יוסף לפיד, תאופיק חטיב, ישראל כץ, אבשלום וילן, חוסניה ג'בארה, עופר חוגי.

יגאל ביבי: חבר הכנסת זבולון אורלב דיבר.

יגאל ביבי: חבר הכנסת נסים זאב.

יגאל ביבי: חבר הכנסת זאב, פשוט התפלאתי, לא ראיתי שאתה כאן.

יגאל ביבי: זה דבר לא טבעי.

נסים זאב: והיו עיניך רואות את מוריך.

יגאל ביבי: בבקשה.

יגאל ביבי: אחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק היא ראויה, אבל היא לא עונה בעצם על אותם חששות מבעיות נשירה.

נסים זאב: שום הצעת חוק לא תפתור את בעיית הנשירה.

נסים זאב: אני חושב שאחת הבעיות הקשות שחברי חבר הכנסת לנגנטל העלה קיימת משום שהיום בתי-הספר הם עצמאים.

נסים זאב: תראו את מינהל החינוך בירושלים, הוא עצמאי לחלוטין.

נסים זאב: המדיניות היא לאפשר בידי המנהלים לקבוע את רמת הלימודים, את רמת בית-הספר.

נסים זאב: אנחנו עדים לכך שבין בתי-הספר יש תחרות כזאת, שכל אחד לא רק מושך אליו תלמידים, אלא גם דואג להוצאתם מבתי-ספר אחרים ולהעברתם אליו.

נסים זאב: התחרות הפרועה והבזויה הזאת אין לה שום תקנה, אלא אם כן נוכל לעגן בחוק מצב שאסור לקחת תלמידים.

נסים זאב: אני רוצה לומר, שאת הגבולות ואת הטעם הטוב עברו מנהלי בתי-הספר בכך שהם גם מטילים דופי בצד השני, במערכות חינוך אחרות.

נסים זאב: הם מנסים לקחת תלמידים מבתי-ספר.

נסים זאב: לכן, אני חושב שאנחנו חייבים אולי לשמור על האיזון המסוים בבתי-ספר שיש להם אידיאל מסוים.

נסים זאב: ואני לא מדבר על רמת לימודים.

נסים זאב: כל בית-ספר יכול לקבוע את הרמה ואת ההישגים שהוא רוצה להגיע אליהם.

נסים זאב: אני רוצה להוסיף נקודה מאוד חשובה, שמאוד מפריעה לי, כשמדברים כבר על חינוך ועל נשירה.

נסים זאב: אני מדבר על כל מסיבות הנשף הבזויות.

יגאל ביבי: אתה צריך לסיים.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: אני מדבר על המסיבות שנעשות על-ידי מסיימי כיתות י"ב עד הבוקר.

נסים זאב: מפילים גורל ונקבע בן-זוג.

נסים זאב: נערך גורל הקובע מי יצליח, מי ימשוך את הערב ויהיה כוכב הערב.

נסים זאב: בסופו של דבר גם מציעים בית-מלון לאותו בחור שנפל בגורלו להיות עם בן או בת הזוג ביחד באותו ערב.

נסים זאב: אני חושב שהתופעה הזאת לא רק שהיא לא ראויה, אלא היא בזויה, וראוי לשקול אותה במלוא כובד הראש במערכת החינוך ובמשרד החינוך.

יגאל ביבי: חברת הכנסת ענת מאור.

יגאל ביבי: אחריה – חבר הכנסת איוב קרא.

יגאל ביבי: אני אסיים בשלושה-ארבעה משפטים, בעזרת השם.

יגאל ביבי: לאחר מכן ניגש להצבעה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כמובן, אני מברכת מאוד על הצעת החוק.

ענת מאור: אני רק רוצה לומר שהיא ממש תשתית מינימלית, כפי שציינת.

ענת מאור: לצערי הרב, היתה לי הזכות להיות בוועדת החקירה הראשונה על הנושא.

ענת מאור: אני בכלל נגד עודף ועדות חקירה, כי אנחנו חוקרים, והעיקר – לא משנים את הדברים.

ענת מאור: מצב ההנשרה – וזו לא נשירה, זו הנשרה, מדעת ושלא מדעת, מכוונת ושלא מכוונת – הוא אחת הבעיות הקשות ביותר של אי-שוויון מובנה בחברה שלנו.

ענת מאור: מה שמעלה חבר הכנסת אורלב זו באמת ההצעה הראשונה של אותה ועדה, שקודם כול יהיה דיווח.

ענת מאור: אבל אני אומרת, שאחרי שש-שבע שנים שאנחנו עוסקים בנושא זה יהיה ממש אבסורד להצטמצם רק בזה.

ענת מאור: אני רוצה לחזור על הצעתי, שנדמה לי שהיום היא הפתרון הכי אפקטיבי.

ענת מאור: אגב, אני לא יודעת אם היית בישיבה שקיימנו בוועדת המשנה, שבה מנהלי בתי-הספר אכן ציינו שזה הפתרון.

ענת מאור: הרי אנחנו פועלים בצורה שמעודדת הנשרה פעמיים: פעם אחת ההפרטה.

ענת מאור: כל הביטויים האלה על עצמאות בתי-ספר, עצמאות כלכלית, והתמרוצים הללו בעצם גורמים תחרותיות שקוד המשחק שלה הוא ללכת עם הטובים ביותר, עם המצטיינים.

ענת מאור: שנית, אנחנו מפרסמים את נתוני הבגרות.

ענת מאור: אני הייתי מנהלת בית-ספר.

ענת מאור: האם אנחנו חושבים שאנחנו יכולים להטיף מוסר?

ענת מאור: יש לשנות את הקריטריונים שמפרסמים, ולא בגרות לחוד, הנשרה לחוד, מצב סוציו-אקונומי לחוד.

ענת מאור: יפורסם רק נתון אחד של שקלול בית-הספר, כשהוא מביא בחשבון את שלושת הפרמטרים, את שלושת הקריטריונים גם יחד: מה הם הישגי הבגרות בבית-ספרך, באותה עת כמה תלמידים מהעיר, מהיישוב שלך, בחלוקה, צריכים להיות בבתי-הספר, והדבר השלישי – מה הוא המצב הסוציו-אקונומי.

ענת מאור: זאת אומרת, שבית-ספר שלפי המצב הסוציו-אקונומי השיג 80% בממוצע הבגרות בעצם מדורג במקום השני או השלישי, קודם לזה שהשיג 90%, כי המצב הסוציו-אקונומי של אותו בית-ספר הוא הרבה יותר גבוה.

ענת מאור: עד שאת זה לא נשנה ולא נעשה זאת ממש כמדיניות מוכתבת של משרד החינוך, התחרות לא תיפסק.

ענת מאור: ובתחרות יש הנשרה.

ענת מאור: חבר הכנסת לנגנטל איננו.

ענת מאור: אני רוצה לומר משהו, דווקא כשיצאנו לחופשת הקיץ ומאות אלפי מורים מתכוננים לקראת פתיחת שנת הלימודים ב-1 בספטמבר.

ענת מאור: אנחנו מטילים על המורים משימה בלתי אפשרית כאשר הכיתות מונות 42 תלמידים ותלמידות, כאשר אין אמצעים של סייעת.

ענת מאור: אנחנו רוצים, מצד אחד, שהם יקלטו את התלמידים – וטוב שאנחנו רוצים – עם צרכים מיוחדים, עם ליקויי למידה, ומצד שני לא נותנים להם תנאים להצליח.

ענת מאור: לכן, אי-אפשר אחר כך רק לבוא בטענות ובהאשמות כאילו יש פה אנשים שפחות אכפת להם, שהם פחות אמפתיים ושהם פחות סובלניים כלפי הנערים עם הבעיות.

ענת מאור: אין תנאים להצליח.

ענת מאור: אני מסכמת: הצעת החוק היא טובה ביותר.

ענת מאור: היא תשתית בסיסית.

ענת מאור: אם לא נמשיך לפעול – שלא נתפלא על כך שהתוצאות והסטטיסטיקות החמורות של נשירה והנשרה יימשכו.

ענת מאור: תודה.

יגאל ביבי: תודה.

יגאל ביבי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת איוב קרא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שידידי זבולון אורלב מביא כל פעם חוק מאוד מרשים וחשוב לחברה.

איוב קרא: אני זוכר את החוק שהצלחת בו יפה, שנושאו היה: לא לגעת בכספים שמגיעים למטרות חינוך ולעשות בהם מה שנקרא "אינטגרציה".

זבולון אורלב: יש לי בשורה טובה.

זבולון אורלב: השנה לא היתה אף שביתה אחת של יום אחד ברשויות המקומיות בגלל החוק הזה.

איוב קרא: אני מקבל את זה, היות שאני מכיר את הסוגיה מקרוב.

איוב קרא: לכן, אני מאוד מברך על החוק הזה.

איוב קרא: לדעתי, בכלל, כל התקציבים שהולכים למערכת החינוך היו צריכים להיות מוקדשים פרופר לטובת העניין הזה, כמו שאמרת.

איוב קרא: אבל יש דבר אחד שלא מוצא חן בעיני, והוא, שבבית-הספר התיכון המורים לא מקבלים את משכורותיהם דרך משרד החינוך.

איוב קרא: אני ניסיתי לקדם הצעת חוק בסוגיה הזאת.

איוב קרא: אי-אפשר לפצל, זאת אומרת, שמורים של חטיבת הביניים והיסודי יקבלו משכורות מהממשלה, ובתיכון יקבלו מהרשות המקומית.

איוב קרא: היות שאנחנו מכירים את הבעיה הקשה, למרות החוק, יש בעיה קשה ברשויות, ותמיד אפשר לשים יד, בצורה זו או אחרת, ולעכב דברים כאלה – גם על זה צריך לתת את הדעת, ודיברתי עם שרת החינוך בנושא הזה.

איוב קרא: בזמנו, יוסי שריד, כשהיה שר החינוך, דווקא רצה מאוד לקדם את החוק שאני הצעתי, ולצערי זה לא יצא.

איוב קרא: אני מקווה, שהשרה הנוכחית, למרות הלחצים עליה, תשתכנע בסופו של דבר לעשות כן ולאפשר מתן משכורות ישירות דרך משרדי הממשלה.

איוב קרא: לעצם החוק הזה.

איוב קרא: לדעתי, לא צריכה להיות היום שום סיבה שתלמיד לא יסיים לפחות בית-ספר תיכון, ולא חשוב מה המגבלות.

איוב קרא: הרי בגיל הזה החשיבה הולכת לזוויות ולכיוונים שונים, ובהחלט צריך לדווח על כל נשירה גם לרשות המקומית, גם למשרד החינוך, זה ברור.

איוב קרא: אבל, כסוגיה חינוכית, אני חושב שכל מוסד חינוכי שמכבד את עצמו לא יכול להרשות לעצמו שלא לסיים שנת לימודים כאשר כל התלמידים מסיימים ומקבלים תעודות.

איוב קרא: אני לא מקבל את זה שתלמיד בגיל 12, 14 או 16 – היינו בגיל הזה, גם לנו היו בעיות, ושלחו אותנו להורים.

איוב קרא: אני זוכר שבסיטואציה זו או אחרת הראש שלי היה שעות ארוכות בכדורגל ולא בלימודים, ובגלל זה הציונים שלי היו נמוכים.

איוב קרא: כל אחד יכול להימצא במצב לא טוב והציונים שלו יהיו נמוכים וכו', ואז הוא מוצא עצמו נושר מבית-הספר.

איוב קרא: אבל, למערכת, למורים ולמוסדות החינוך אסור להשלים עם העובדה של שליחת תלמידים הביתה, אלא יש לעשות את המקסימום כדי שהתלמידים במדינת ישראל יסיימו לפחות בית-ספר תיכון.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, תורי לדבר עכשיו, אבל אין מי שיחליף אותי, לכן אגיד שני משפטים.

יגאל ביבי: אני רוצה לברך את חברי זבולון אורלב.

יגאל ביבי: המחלוקת הזאת, האם לשים שומר בבית-המדרש או להשאיר פתוח, היתה מחלוקת גם בימי רבן גמליאל ורבי אליעזר, ושיטתו של רבי אליעזר זכתה, שכל אחד יכול ללמוד וכל אחד זכאי ללמוד, ואין ספק שחברי זבולון אורלב ממשיך מסורת של תנאים ואמוראים, מסורת יהודית של לימוד תורה ודאגה לכך שכל אחד ילמד כמה שיותר, ועל כך אני רוצה לברך אותו.

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה.

יגאל ביבי: מי בעד העברת הצעת החוק לוועדה?

יגאל ביבי: מי נגד?

יגאל ביבי: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 23), התשס"א–2001, לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

יגאל ביבי: התוצאה, תשעה בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יגאל ביבי: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 23), התשס"א–2001, תועבר לוועדת החינוך להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יגאל ביבי: אני מוסיף את חבר הכנסת זאב בוים ואת חברת הכנסת ענת מאור.

יגאל ביבי: (מענק לבן זוג שנישא), התשס"א–2001

יגאל ביבי: מהצעת החוק של חבר הכנסת זבולון אורלב אנחנו עוברים להצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 14) (מענק לבן זוג שנישא), התשס"א–2001, קריאה ראשונה.

יגאל ביבי: יציג את הצעת החוק מציע החוק, חבר הכנסת אליעזר כהן, שדואג לאנשי הצבא ולשאיריהם.

יגאל ביבי: בבקשה.

אליעזר כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אליעזר כהן: הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 14) (מענק לבן זוג שנישא), התשס"א–2001.

אליעזר כהן: לפי סעיף 27(ה) לחוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות), נוסח 1985, מי שהתאלמנה ממשרת בצבא קבע ונישואיה השניים פקעו חוזרת לקבל מצה"ל גמלת שאירים.

אליעזר כהן: לפי תנאי החוק הקיים כיום, חוזרת לזכויותיה בצה"ל רק אלמנת משרת קבע שנישואיה השניים פקעו בתוך עשר שנים.

אליעזר כהן: החוק שאנחנו מעלים עכשיו מציע להאריך את משך זמן הנישואים השניים הנחוץ לצורך חידוש הגמלה מעשר ל-20 שנה.

אליעזר כהן: מדובר בקבוצה של עד 20 אלמנות חללי צה"ל ששירתו בקבע.

אליעזר כהן: ההוצאה הכוללת של התיקון הזה נמוכה, רבע מיליון שקל לשנה.

אליעזר כהן: לכן, היתה תמיכה בהצעת החוק הזאת מכל סיעות הבית.

אליעזר כהן: חוק זה יתקן עוול של אפליה בין המתוגמלות ללא-מתוגמלות וייצור שוויון בין אלמנות צה"ל.

אליעזר כהן: אני מבקש שתצביעו בעד החוק בקריאה ראשונה.

אליעזר כהן: מחר יועבר החוק לוועדה, ומחרתיים נוכל להצביע עליו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ונוכל לסיים פרשה זו של קבוצת אלמנות צה"ל.

אליעזר כהן: תודה רבה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים לדיון.

יגאל ביבי: ראשון המשתתפים – חבר הכנסת נחום לנגנטל; איננו באולם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת איוב קרא – לא נמצא.

יגאל ביבי: חבר הכנסת משה גפני – איננו באולם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת זאב בוים – איננו באולם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מיכאל קליינר – איננו באולם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת זבולון אורלב נמצא, כרגיל – בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לשבח את חבר הכנסת אליעזר כהן על הצעת החוק, שבאמת מתקנת דבר מוסרי מאין כמוהו.

זבולון אורלב: החוב של החברה הישראלית כלפי אלמנות צה"ל, שיקיריהן נפלו במערכות ישראל – בוודאי יש חובה מוסרית כלפי אלמנות אלה.

זבולון אורלב: זה לא סוד שאלמנות חששו מאוד להפסיד את גמלת השאירים שמגיעה להן בהיותן אלמנות, וגם אם הן הכירו בן זוג הן חששו מאוד למסד את היחסים ביניהם שמא יפקעו יום אחד הנישואין והן לא תהיינה זכאיות שוב לגמלת שאירים.

זבולון אורלב: אני יודע זאת מקרוב, כיוון ששוחחו אתי ודיברו אתי בנושא הזה.

זבולון אורלב: ככל שאנחנו מרחיבים את טווח הביטחון שאנחנו נותנים לאלמנת צה"ל למסד את נישואיה, הרי זה מקנה לה ביטחון רב יותר שהיא לא תיפגע, וגם אם תחליט יום אחד להתיר את הנישואין ולהתגרש, הרי שגמלת השאירים תוחזר לה.

זבולון אורלב: לכן, אני חושב שזה חוק צודק מאוד, שיאפשר לאלמנות לבנות מחדש את חייהן, לבנות מחדש את ביתן ולשקם את עצמן בלי חשש שגמלת השאירים שלהן תיפגע.

זבולון אורלב: תודה.

יגאל ביבי: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – איננו.

יגאל ביבי: חברי הכנסת האשם מחאמיד, צבי הנדל, בנימין אלון, מוחמד ברכה, טלב אלסאנע, אחמד טיבי, עזמי בשארה, מוחמד כנעאן, אברהם שוחט, שאול יהלום, עסאם מח'ול, קולט אביטל, יובל שטייניץ, אברהם הירשזון – כולם לא נמצאים.

יגאל ביבי: יגאל ביבי נוכח, אבל אדבר לאחר מכן.

יגאל ביבי: חברי הכנסת ויצמן שירי, תאופיק חטיב, ישראל כץ, אבשלום וילן, חוסניה ג'בארה, עופר חוגי, עבד-אלמאלכ דהאמשה, אברהם פורז – גם כן אינם נוכחים.

יגאל ביבי: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני עליתי בעיקר כדי לברך את חבר הכנסת כהן על הצעת החוק הנכונה הזאת.

זהבה גלאון: חבר הכנסת כהן עקבי במאבקו להשוואת התנאים ולהשוואת הזכויות של אלמנות.

זהבה גלאון: אני חושבת שההצעה הזאת באה לתת מענה נכון לאותן נשים שהגורל התאכזר אליהן, וההצעה של חבר הכנסת כהן באה לומר, שהגורל לא יתאכזר אליהן פעמיים.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים על נשים רבות שחששו להינשא, שמצאו בן זוג שהיו רוצות לחלוק עמו את חייהן, והן חוששות להינשא כי הן עלולות לאבד את קצבת השאירים.

זהבה גלאון: זו הצעה נכונה, זו הצעה צודקת.

זהבה גלאון: חבר הכנסת כהן, אני חושבת שצריך לתמוך בך, ואתה עושה עבודה נהדרת בעניין הזה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעה זו היא הצעה נוספת בשרשרת החוליות שחבר הכנסת אליעזר כהן מביא בפנינו פה במליאה ושוקד עליהן על מנת לקדם את מעמדן של אלמנות צה"ל, ואני מאוד משבח אותו על כך.

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר בהזדמנות זו, אדוני היושב-ראש, לך, חבר הכנסת כהן, אני חושב שצריך לעשות איזה TIME-OUT בחקיקות, שבאות פרוסות פרוסות, הנוגעות למעמדן של האלמנות, למעמדן של פנסיונריות של הצבא וכל אלה שנישאות – כל הדברים שכרגע אתה עוסק בהם.

נחום לנגנטל: יש לי מין הרגשה, שכל הנושא הפנסיוני יש בו הרבה הרבה מקטעים, והוא נובע מכך שכל פעם עושים טלאים אחרים.

נחום לנגנטל: אתה מסדר בכמה נושאים, ואז זה יוצר פערים במקומות אחרים, ואז הדברים לא מושווים.

נחום לנגנטל: אני חושב, שהממשלה היתה צריכה לעשות משהו סיסטמטי, לבדוק את כל הנושא ולראות מה עושים – את מה שלא מסתדר עם הלך החשיבה, שישאירו בחוץ; מה שנכנס, שייכנס פנימה.

נחום לנגנטל: שלא יהיה מצב שבו בכל ההסדרה של נושא האלמנות והשאירים, כל פעם הם יהיו נתונים לחקיקות קטנות כאלה של כנסת ישראל.

נחום לנגנטל: לכבוד הוא לי, שכל פעם אני עולה ומצביע עבור החוקים החשובים שאתם מביאים בפנינו, אבל אני חושב שאין הסדרה ראויה של כל המצב כולו.

נחום לנגנטל: ראוי גם למשרד האוצר להתעשת ולהבין שזו דעתם של רוב חברי הכנסת, וגם אם זה עולה עוד כסף לקופת המדינה, אם הם רוצים לקבל את זה כל פעם בפרוסות, אז הם יקבלו את זה תמיד בפרוסות, אבל עדיף שהם יהיו שותפים לתהליך כולו, ואז ממילא יהיה גם שיקול תקציבי, שמצד אחד נחשוב יותר טוב איך האוצר לא ניזוק יותר מדי, אבל מצד שני יהיה תהליך שאפשר לחיות אתו בכל נושא הפנסיה.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ויישר כוח לחבר הכנסת כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יגאל ביבי, בבקשה.

יגאל ביבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני זוכר שלפני שנים הבאתי את הצעת החוק שאליעזר כהן חברי העלה עכשיו, והעברתי אותה גם בקריאה טרומית ובקריאה ראשונה, ולא הצלחתי להשלים.

יגאל ביבי: לכן, אני רוצה לברך בברכה נאמנה את ידידי חברי אליעזר כהן ולומר בכלל שיש לנו הרבה הצעות משותפות.

יגאל ביבי: כנראה האמת והשלום והרעיונות שאליעזר כהן מטפל בהם באמונה ובאהבה הם רעיונות שגם אני דוגל בהם.

יגאל ביבי: אני רוצה לברך אותו.

יגאל ביבי: יכול להיות שהשקפתו של אליעזר כהן היתה הומניטרית, אבל אני רוצה לומר, שמבחינה דתית, זה שנשים יוכלו להינשא ולהקים בית בצורה כשרה ולא לחיות בצורה של ידועה בציבור וכל זה, ולהרגיש ביטחון כלכלי, זו גם כן מצווה, ועליך נאמר: כל ישראל מלאים מצוות כרימון, וגם אתה ככוהן עשית מצווה גדולה.

יגאל ביבי: תזכה למצוות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ביבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון המתדיינים בדיון הזה.

איוב קרא: אדוני, אני פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, אתה יכול להיות פה הרבה זמן, אבל לפי הרשימה שיש בפני וממה שקיבלתי, קראו את השם שלך ולא היית.

איוב קרא: הוא דילג עלי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מצטרף לברכות לחברי וידידי אליעזר כהן על הצעת החוק.

נסים זאב: הצעת החוק ראויה, ובוודאי אלמנה שזכאית לגמלאות, אין שום סיבה שזה יילקח ממנה, לדעתי, לא אחרי עשר ולא אחרי 20 שנה.

נסים זאב: כי מבחינה עובדתית היא היום גם אלמנה וגם גרושה.

נסים זאב: לכן החשש שלי הוא, שאם יש מתח בין בני הזוג, האשה תמהר כדי לשמור על זכויותיה, כדי שהיא לא תפסיד את קצבת השאירים.

נסים זאב: היא תעדיף להתגרש לקראת סוף עשר שנים כדי שהזכויות שלה יישארו.

נסים זאב: זה יכול להיות גם בגירושים פיקטיביים, אולי מבחינת הניירת זה אילוץ מסוים, כדי שאולי היא תשמור על הזכויות שלה.

נסים זאב: אני רוצה לומר, שקיבלתי בקשות מאלמנות צה"ל, ולצערי יש לי גם קרובי משפחה כאלה – בעלה היה קצין בכיר בצה"ל והיא אלמנה – אני רוצה לומר שיש מקרים שאלמנות לא נישאות אך ורק בגלל הזכויות שנלקחות ונשללות מהן.

נסים זאב: לכן אני חושב, שבמסגרת של הצעות חוק, אולי בהצעת חוק נוספת, צריכים לראות איפה אפשר לשמור על האיזון לגבי אותה אלמנה שנפגעה, והסבל העיקרי שהיא סבלה היה שבעלה הראשון נלקח ממנה, כשאין תחליף לאותה אהבה ולאותו בית, שהיה הבית העיקרי שלה, וצריכים לעשות את הכול כדי שאותן זכויות יישארו לאותן אלמנות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה, אחרון הדוברים.

אופיר פינס-פז: גם אני מבקש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יש לך סיבה מספקת, תבוא ותבקש.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאחר שאני ומשפחתי שייכים למשפחת השכול, הנושא הזה מאוד קרוב ללבי ומאוד הייתי רוצה לומר כמה דברים, קודם כול, לשבחו של אליעזר, צ'יטה, כהן, שזו לא פעם ראשונה שהוא יוזם חוקים מאוד חשובים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סליחה, חברת הכנסת אביטל וחבר הכנסת לנגנטל, אני מבקש, במליאה לא יושבים בצורה זו.

איוב קרא: אנחנו גם דנים כרגע בחוק שהוא כל כך חשוב, בעיני לפחות, ורגיש, שקצת תשומת לב לא תזיק, ויושבות נציגות של אלמנות צה"ל ביציע.

איוב קרא: כמי שחווה, אני מאחל שאף אחד ואף משפחה או מישהו באולם הזה לא יחווה חוויה רגשית כזאת, צלקת שלא מגלידה כל החיים.

איוב קרא: אם אתה, צ'יטה כהן, מדבר על 20 שנה, אני אומר שכבר מעכשיו תיזום חקיקה שזה יישאר לה לכל הזמן, כי הפגיעה הזאת, שמולידה פצע כל כך עמוק ברגשות של אותה אלמנה, אני חושב שמן הראוי היה לחשוב שזו פגיעה לכל החיים.

איוב קרא: היא מסתובבת עם זה, לא חשוב אם היא מתחתנת או לא מתחתנת, זה לא עובר לה, זה נשאר אותו פצע.

איוב קרא: לפעמים הטמפרטורה והחשיבה עולות לממדים גבוהים ולפעמים פחות, אבל באופן כללי היא תסתובב עם זה גם אם היא נשואה, גם אם יש לה ילדים מאותו בעל חדש, על אחת כמה וכמה אם יש לה ילדים מהבעל הקודם.

איוב קרא: זו סיטואציה שאנחנו יכולים רק לחשוב איך היא מרגישה במצב כזה, ולכן אני תומך בחוק שלך ואני חושב שהוא במקום ונכון לעשותו.

איוב קרא: אני אעשה הכול כדי לקדם יחד אתך נושאים כאלה.

איוב קרא: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר הדוברים, ואנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 14) (מענק לבן זוג שנישא), התשס"א–2001, בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, נא להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 14) (מענק לבן זוג שנישא), התשס"א–2001, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 14 בעד, אין מתנגדים ונמנע אחד, עברה הצעת החוק בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך החקיקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בן זוג), התשס"א–2001;

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה ראשונה)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-יומנו:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 6) (חובת דיווח על אלימות כלפי בן זוג), התשס"א–2001, קריאה ראשונה, בדיון משולב עם הצעת חוק מניעת הטרדה מאיימת, התשס"א–2001, קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את שתי הצעות החוק תציג חברת הכנסת יעל דיין; בבקשה.

יעל דיין: כבוד היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, בשלהי המושב אני מאוד גאה להציג שני חוקים שעניינם אלימות במשפחה.

יעל דיין: שני החוקים האלה מובאים הנה על-ידי הוועדה לקידום מעמד האשה, שדנה בחוקים האלה ומביאה אותם לקריאה ראשונה.

יעל דיין: אני אומר בקיצור כמה מלים לגבי כל אחד מהם, ואני רוצה להקדים כדי שבסוף לא נהיה בלחץ של זמן ולהודות לעורכת-הדין הלית ברק, שהיא היועצת המשפטית החדשה יחסית של הוועדה בראשותי.

יעל דיין: בדרך כלל לוקח ליועץ או ליועצת משפטית זמן מסוים להתרגל למאטריה ולנושאים, והלית ברק לא רק שנכנסה מהר, אלא גם הנחתה אותנו בכמה מן הדברים ועשתה את החקיקה הזאת גם מענגת מפאת התוכן ונותנת מענה מבחינת המהות שלה.

יעל דיין: החוקים האלה שניהם הם בהסכמה עם משרדי הממשלה.

יעל דיין: במשרד המשפטים עמלו קשה מאוד על החוק לאיסור הטרדה מאיימת דליה איש-שלום, נגה ענתבי, ונוספה אליהן ככוח חזק ענת אסיף.

יעל דיין: את חוק חובת דיווח על אלימות עשינו בשיתוף פעולה עם משרד העבודה והרווחה, ושם – היועצת המשפטית בתיה הרטמן.

יעל דיין: חוק מניעת הטרדה מאיימת הוא חוק שמכניס מושג חדש לספר החוקים.

יעל דיין: הנושא של הטרדה מאיימת, בלועזית STALKING, הוא סוג של עבירה שנחקק בהרבה מאוד מן הארצות.

יעל דיין: אם אני רוצה לפשט את זה אני אגיד: לאהוב ולהטריד עד מוות.

יעל דיין: זו הטרדה בלתי פוסקת של המוטרד בכל האמצעים, בדרך כלל על-ידי בני זוג.

יעל דיין: לצערי, בכמה מקרים בארץ ובעולם זה הגיע עד רצח, לרבות מהסוג של "גרופי'ס", כאלה שנטפלים למישהו שהוא מושא הערצה.

יעל דיין: מיותר להזכיר את ג'ון לנון, והיו מקרים אחרים, כמו שדרנית טלוויזיה בבריטניה, שהרגו אותה לאחרונה מרוב אהבה.

יעל דיין: זה יכול להתבטא בהתחלה בפרחים, בשיחות טלפון, באינטרנט, במעקב, בהטרדה של כל מי שמסביבה, ולבסוף זה מגיע לאובססיביות.

יעל דיין: אולי המלה אובססיה מציינת את הסוג הזה של הטרדה, שלא חייבת להיות מינית ולא חייבת להיות בין אדם לבת זוגו, וברוב המקרים זה בין בני זוג עקב נטישה, וזה הגיע, לצערי, עד מוות.

יעל דיין: אנחנו לא מחמירים כאן, והסכמתי שלא להכניס את החקיקה הזאת למסגרת של עבירה פלילית, אלא להרחיב ולהכניס אותה כסעיף נוסף בחוק למניעת אלימות במשפחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה ההבדל?

יעל דיין: ההבדל הוא, שכעבירה פלילית שהתכוונתי להכניס בחוק המקורי, העונש הוא אפשרות של שלוש שנות מאסר ואף יותר.

יעל דיין: בחוק למניעת אלימות במשפחה, מלבד ההגדרה שנכנסת בפעם הראשונה לספר החוקים, אנחנו קובעים סוג של צווי הרחקה שלא קיים היום בחוק למניעת אלימות במשפחה – הרחקה לזמן יותר ארוך, ענישה יותר חמורה על הפרת צווים.

יעל דיין: האובססיה היא לא משהו כמו: הוא איים עליה, היא מרחיקה אותו, ואחר כך אולי לפעמים אפשר אפילו להגיע לשלום-בית.

יעל דיין: זה דבר שלא נפטרים ממנו, ולכן צווי ההרחקה שהחוק קובע הם בעלי טווח ארוך יותר והעונש על הפרתם הוא חמור יותר.

יעל דיין: זאת הקלה לגבי החוק, שלא קיימת במדינות אחרות, שם יותר מחמירים.

יעל דיין: אני רוצה לסיים לגבי החוק הזה ולומר, שיש לי כאן המון פסיקות, אם מישהו מעוניין, של כל הערכאות, בעניין הטרדה מאיימת.

יעל דיין: השופטת סביונה רוטלוי – והרבה מן החוקים שאני מציעה מבוססים על פניות של שופטים שמוצאים לקונה בחקיקה הקיימת – כותבת לנו ואומרת בפסק-דין שלה: "מן הראוי לשקול חקיקת חוק מיוחד בדבר STALKING, היינו אותה מסכת הטרדות, עיקובים ואיומים המקוימת מצד בני זוג כלפי נשותיהן, גם בני זוג לשעבר או הידועים בציבור, שיכלול ענישה מחמירה".

יעל דיין: החוק מכסה את זה היום על הטרדה ועל איומים בכל מיני מסגרות, וכמובן אנחנו מאוד גאים כוועדה להכניס את המושג הזה לסוגיו ולקבוע לגביו צווים וענישה על הפרתם.

יעל דיין: החוק השני אף הוא חוק שהסכמנו להוריד אותו מהמערכת של הדין הפלילי ולא לקבוע סנקציה במסגרת הדין הפלילי.

יעל דיין: דיברנו ארוכות בנושא חובת הדיווח, ואני זוכרת היטב את ההתנגדויות שאמרו:

יעל דיין: אם תחול חובת דיווח לגבי אלימות בין בני זוג או אלימות בכלל – אמר כאן מי שאמר שזה יהפוך את כולנו למלשינים.

יעל דיין: חבר הכנסת זאב אמר: לא יכול להיות, שאם אשה צורחת מעבר לקיר, אני אקבל עלי אחריות פלילית אם אני לא אדווח על זה, כי דרכן של הנשים לצרוח או לצווח.

יעל דיין: אני רוצה שנרד מהזחיחות, כי יש לנו בעיה שעדיין לא נפתרת במלואה בחוק הזה, שאנשים יודעים.

יעל דיין: עקבנו אחרי כל אחד ממקרי האלימות שהובילו לרצח, והסתבר שתמיד מישהו ידע, מלבד שניים או שלושה מקרים פסיכוטיים, שבדרך כלל גם התאבדו הם בעצמם.

יעל דיין: במקרים של אלימות חמורה מצאנו, שמישהו במשרד הרווחה, או שכן, או רופא, או גיניקולוג, או מישהו במערכת הרווחה, מישהו ידע ולא חלה חובת דיווח.

יעל דיין: מיתנו בהסכמה עם משרד העבודה והרווחה את החוק, והיום אנחנו מחילים את חובת הדיווח על אנשי מקצוע, וכדאי שתעיינו ותראו.

יעל דיין: אלה אנשי מקצוע שיש להם יסוד סביר להניח שנעברה זה מקרוב עבירה באותו אדם על-ידי בן זוגו או על-ידי בן זוגו לשעבר.

יעל דיין: כלומר, אם אתה יודע ולא מדווח, אתה לא הופך את עצמך למסייע ולשותף במובן הפלילי, אבל כשאתה נמצא בפוזיציה של מקצוע שאמור לדעת ולתת סעד כלשהו, אז חלה עליך חובת הדיווח לפי החוק הזה.

יעל דיין: אנחנו מדברים על רופא, על אחות, על עובד חינוך, על עובד סוציאלי, על פסיכולוג, על מי שעוסק במקצוע פרא-רפואי, על אנשי דת.

יעל דיין: אנחנו נמצאים בהתייעצות גם עם רבנים, כי לפעמים הם יודעים ויש חיסיון לרב כמו שיש חיסיון בין פסיכולוג למטופל שלו.

יעל דיין: אנחנו מדברים על סבירות גבוהה שנעברה עבירה, כלומר, סבירות גבוהה שכאן יש סכנת חיים או סכנת אלימות קשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה קורה אם אחד מאלה שהזכרת תיווך או השלים ביניהם?

יעל דיין: תשמע עד הסוף.

יעל דיין: אנחנו לא מחייבים פנייה למשטרה; נשמח מאוד אם יש תיווך שמביא לידי השכנת שלום-בית.

יעל דיין: אנחנו מדברים על חובת דיווח לרשות עליונה באותה מסגרת שבה הוא עובד, אחר כך לפקיד סעד, שהוא מומחה לתחום של אלימות במשפחה, שיכול לעשות אבחון של מסוכנות.

יעל דיין: הכדור יעבור באיזו צורה הלאה, לא הרבה הלאה, לא לתחנת משטרה, כשאז תבוא האשה ותבטל את התלונה; הכדור יעבור הלאה כדי שיהיה יותר מזוג עיניים או זוג ידיים ששותפים לידיעה הזאת, והיא תוכל להיבדק גם בשלב הבא וגם בשלב יותר מאוחר.

יעל דיין: אני רוצה לומר, שעל אותם אנשים קיימת היום חובת דיווח לגבי קטינים; זה כולל גם את מערכת החינוך וגם מערכות שעוסקות בקטינים.

יעל דיין: הם חייבים לדווח למשטרה לגבי חסרי ישע.

יעל דיין: האשה אינה חסרת ישע, אבל היא נמצאת במצב של חוסר ישע מסוים כאשר היא נתונה לאלימות כזאת.

יעל דיין: לכן קבענו זאת – זה מה שמונח לפניכם לקריאה ראשונה – במסגרת של הרווחה, והאנשים המיומנים שם יודעים מה לעשות הלאה.

יעל דיין: לצערי, היו לנו הרבה דוגמאות של רופאים, של אחיות, של עובדי סיעוד, של עובדי הוראה, ששמעו מפי הילדים על האלימות בין ההורים ולא הרגישו צורך או נוחות לדווח.

יעל דיין: אחר כך אתה בא אל הרופא והוא אומר: כן, ראיתי סימנים על גופה אבל היא לא רצתה לדבר על זה; כן, ראיתי פנס בעין, ראיתי אשה שחיבלו בה כשהיא בהיריון, היא לא רצתה לדבר ולא רציתי להיכנס לחיים הפרטיים שלה.

יעל דיין: אלימות כלפי נשים – זה החיים הפרטיים של כולנו, זו החובה של כולנו.

יעל דיין: כפי שאמרתי, אין כאן חובת הלשנה, ולא למשטרה, אלא יש לנו מצב שבו אנחנו רוצים שהחברה תרגיש אחריות, לפחות בקרב אנשי המקצוע שבה, וחלוקה בנטל של הידיעה בסבירות גבוהה שנעברה כאן עבירה.

יעל דיין: אחרי הקריאה הראשונה שני החוקים יבואו להמשך חקיקה בוועדה שהכינה אותם, הוועדה לקידום מעמד האשה.

יעל דיין: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת דיין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון בשתי הצעות החוק המשולבות, כפי שהציגה אותן חברת הכנסת דיין לקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, אתה רוצה להשתתף?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון, חבר הכנסת איוב קרא, והרשימה ארוכה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומרים: חברי הכנסת וחברותיה.

נחום לנגנטל: חברות הכנסת וחברי הכנסת, אני רוצה לומר כמה הערות בקשר לשני החוקים שכרגע עומדים לפנינו, שעיקרם אלימות במשפחה או אלימות נגד נשים.

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר את זה בקיצור, משום שהזמן קצר.

נחום לנגנטל: הערה ראשונה היא לגבי הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה, חובת דיווח על אלימות כלפי בן זוג.

נחום לנגנטל: יש דבר שצריך להדגיש אותו.

נחום לנגנטל: כרגע אנחנו משיתים את החובה על כל מיני אנשים, כמו רופא, אחות, עובד חינוך, עובד סוציאלי, שוטר, פסיכולוג, קרימינולוג וכו', שברגע שהוא רואה, או יודע, או שיש לו חשש סביר להניח שנעשתה עבירה נגד מישהו במשפחה הוא חייב לדווח על זה מייד, כדי להדליק אור אדום לכל הסובבים.

נחום לנגנטל: אני אומר מניסיון, שחובה כזאת קיימת כלפי כל רופא במדינת ישראל שמגיע אליו חולה שיש לו מחלה שכתוצאה ממנה הוא לא יכול לנהוג ברכב.

נחום לנגנטל: אם אותו רופא בודק אדם שמבחינתו לא כשיר לנהוג ברכב, מוטלת עליו חובה בחוק לדווח על כך מייד לרשויות השלטון, על מנת שיקראו לאותו אדם, יעשו לו בחינות ובדיקות לגבי כשירותו לנהיגה ברכב.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, דבר זה לא מקוים על-ידי הרופאים במדינת ישראל.

נחום לנגנטל: יש כמעט רק דבר אחד שנעשה: אחרי תאונת דרכים מזמנים אוטומטית לבדיקות במרב"ד, במרכז הרפואי לבטיחות בדרכים, את כל המעורבים בתאונת הדרכים שהיו בבית-החולים 24 שעות, אבל לגבי שאר האנשים, כמעט שלא מגיעים למרכז הזה דיווחים מפסיכיאטרים, מפסיכולוגים ומרופאים.

נחום לנגנטל: אנחנו יודעים שיש אנשים עם מחלות קשות, שמתגלות במיוחד בגיל יותר מבוגר, ואין רופא שמתקשר ומדווח.

נחום לנגנטל: כל רופא אומר לעצמו: אני אטול לעצמי את החובה לדווח?

נחום לנגנטל: החוק הזה כבר קיים במדינת ישראל, אבל עושים אותו פלסתר.

נחום לנגנטל: אני מאוד מקווה, שהעניין הזה ישונה דווקא בחוק הזה, והוא ייתן הרגשת חובה לאותם אנשים שיש בידיהם אפשרות להדליק אור אדום, על מנת שלא יירצחו אנשים, ושלא נבוא ונאמר יום אחד: אנחנו היינו חלק מאלה שיכלו למנוע את הרצח הזה.

נחום לנגנטל: המבחן יהיה במידת האכיפה של המשטרה ובהפעלה של אותה סנקציה פלילית כלפי גורמים מקצועיים שיפעילו או לא יפעילו את החובה שמוטלת עליהם לומר את זה.

נחום לנגנטל: זו הערה אחת.

נחום לנגנטל: הערה שנייה בקשר ל-STALKING.

נחום לנגנטל: כאן יש ניסיון חשוב שלנו ככנסת מחוקקת להרחיב את העניין לא בשיטה של סנקציה פלילית.

נחום לנגנטל: אם, למשל, אנחנו רואים שהחברה או האשה סיימה את הקשר עם בן זוגה, ואז הוא התחיל להטריד אותה טלפונית יום ולילה, וזו הטרדה מאיימת, לא חייבת להיות סכנה ברורה לגופה, אבל יש כאן הימצאות באווירה קשה – יש פה, בחוק שמוצע כאן לפנינו, איזה סעד שאפשר לתת אותו.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, זה ניסיון חשוב מאוד בחקיקה.

נחום לנגנטל: אני מחשיב מאוד את החקיקה הזאת.

נחום לנגנטל: אני רק אומר את האמת ואני רוצה שהדברים האלה ייאמרו.

נחום לנגנטל: אני מאוד סקפטי אם הדבר הזה אכן ייעשה במציאות של מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: אני יודע את אוזלת ידה של המשטרה בכל הדברים האלה, אני יודע את חוסר היכולת לנוכח הקריאה המשוועת של נשים שיעזרו להן וייתנו להן סעד במקרים הרבה יותר חמורים מאשר במקרה של ה-STALKING, ואין להן סעד, לדאבוני.

נחום לנגנטל: למרות ההתקדמות בחקיקה וההרחבה של העניין הזה, המבחן שלנו פה יהיה מבחן מעשי: האם משטרת ישראל באמת תהיה קשובה לתלונה מסוג זה ותישא בנטל מה שהיא צריכה לעשות, או לא.

נחום לנגנטל: בדיון בשבוע שעבר דיברתי על התנהגותה של משטרת ישראל בכלל כמשטרה אזרחית במדינה, שהיא בכלל הפסיקה לתפקד כמשטרה אזרחית, כמעט כולה עוסקת רק בענייני הביטחון.

ענת מאור: – – –

נחום לנגנטל: בסדר, עזבי את הכנסת העמדות הפוליטיות, כרגע אני באמת דואג לרווחתן של הנשים, פשוטו כמשמעו.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אם חברות הכנסת באמת רוצות שהעבירות נגד נשים לא תהפוכנה לנחלתן הבלבדית של נשים או לדאגתן הבלבדית של הנשים, כמו לפי אותן הצעות חוק שהן מיטיבות להגיש בפני מליאת הבית ולהחתים בעניין זה את חברות הכנסת – אני חושב שלא לכבודכן שתמיד כל הצעת חוק כזאת מוצעת על-ידי חברת הכנסת או קבוצת חברות הכנסת.

נחום לנגנטל: אני מכיר כמה חברי כנסת שהם די פעילים בוועדה לקידום מעמד האשה ופעילים בתחום הזה.

נחום לנגנטל: הנימוס אומר שהייתן צריכות לשתף גם אותם בדבר, כי אנחנו לא רק מחוקקים אלא אנחנו גם רוצים להיות בין המציעים.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה – חברי הכנסת איוב קרא, משה גפני, זאב בוים, מיכאל קליינר ועוד.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, ברכות לחברת הכנסת יעל דיין המציעה ולחברות שהצטרפו להצעה או לשתי הצעות החוק האלה.

זהבה גלאון: החוט המקשר, הייתי אומרת, בין שתי ההצעות האלה שמונחות כאן הוא המגמה או הכוונה למנוע את הרצח הבא.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על אלימות שקיימת בעיקר, במקרה הזה, כלפי נשים, אף שהיא יכולה להיות מופנית גם כלפי גברים, אבל הניסיון המצטבר מראה שבדרך כלל אנחנו מדברים על אלימות כלפי נשים, וההצעות האלה בעצם באות לומר, שאנחנו עושים פעולה שהיא עוד נדבך אחד, ואני חוזרת ומדגישה, כדי למנוע את הרצח הבא.

זהבה גלאון: אולי מעבר לזה, אדוני היושב-ראש, אני חושבת, שחובתנו, כפי שזה בא לידי ביטוי בהצעות האלה, חובתנו לא לשבת בצד ולחכות שאקט האלימות הבא יהיה אקט אחד יותר מדי.

זהבה גלאון: אני טיפלתי בשנה האחרונה בכמה נשים שפנו אלי בעקבות הטרדות חוזרות ונשנות, הטרדות מאיימות על-ידי בני זוג שהן החליטו לשים קץ ליחסים ביניהם.

זהבה גלאון: אותם בני זוג לא קיבלו את רוע הגזירה, אותם בני זוג הפכו לאובססיביים, למטרידים, למאיימים.

זהבה גלאון: לפחות באחד המקרים החיים של אותה אשה הפכו לגיהינום, היא נאלצה לעזוב את מקום עבודתה, היא נאלצה להחליף את מקום מגוריה לעיר אחרת, והוא הגיע גם לשם.

זהבה גלאון: מי שלא עומד בזה, מי שלא עבר את זה – זו סיטואציה פשוט בלתי נסבלת.

זהבה גלאון: ההטרדה המאיימת הזאת, שחוזרת ונשנית וחוזרת ונשנית עד כדי איום בפגיעה פיזית – בניגוד למה שאמר כאן חבר הכנסת לנגנטל, מדובר עד כדי פגיעה פיזית, וחברת הכנסת דיין נתנה את הדוגמאות שמראות שזה אפשרי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חובת הדיווח, ובזה אני מסיימת, היא נחוצה, היא נחוצה כי אני חושבת שפעמים רבות עדיפה מדיניות נחרצת ומחייבת, כמו שאמרתי קודם, על מנת למנוע את הרצח הבא.

זהבה גלאון: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת משה גפני, זאב בוים, מיכאל קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו יהיו חברי הכנסת אופיר פינס, האשם מחאמיד, צבי הנדל, בנימין אלון, מוחמד ברכה ועוד, אם הם יהיו נוכחים ויבקשו להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב ששתי הצעות החוק האלה טובות ובדעתי לתמוך בהן.

זבולון אורלב: אבל, אני רוצה להקדיש את הזמן כדי לשאול איך זה יכול להיות שאף-על-פי שהחקיקה שלנו מתקדמת מאוד, כלומר חדשים לבקרים מגיעות לכאן הצעות חוק שסותמות עוד פרצה, קובעות עוד נורמה, בדרך כלל אני גם תומך בהן, ויש פעילות נמרצת מאוד בתחום כדי לצמצם את האלימות, כדי להיאבק באלימות, וראה זה פלא, גרף האלימות – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק עולה.

זבולון אורלב: – – רק עולה.

זבולון אורלב: החקיקה מתקדמת והאלימות גוברת עוד יותר, ואני שואל את עצמי, האם אנחנו משקיעים את המאמץ בכיוון הנכון?

זבולון אורלב: כלומר, האם הפתרון להתגברות האלימות הוא עוד חקיקה ועוד חקיקה ועוד קביעת נורמה ועוד קביעת נורמה?

זבולון אורלב: פתחתי מראש ואמרתי שאני אתמוך בחוקים, אני נקי וחף בעניין, ואני שואל את עצמי, וכמובן אני חושב שהתשובה די ברורה מאליה, שהפתרון לאלימות הגוברת והולכת בחברה וחודרת לכל תחום ותחום בחיינו – חברת הכנסת יעל דיין מתמודדת עם הסוגיה של אלימות במשפחה, אנוכי מתמודד עם כל מה שקשור באלימות בבתי-הספר, ובתי-הספר שלנו מובילים בעולם בתחום האלימות, גברתי, מובילים בעולם.

זבולון אורלב: כמעט כל ילד שני מתלונן על אלימות, והרי לכול יש מכנה משותף אחד.

זבולון אורלב: לא פלגינן דיבורא.

זבולון אורלב: מי שהוא אלים במשפחה הוא גם אלים בבית-הספר, וכבר אמרתי כמה וכמה פעמים את המשל הידוע, יש כאלה שיש להם תרסיסים נהדרים להרוג את היתושים; כולנו יודעים שהפתרון היסודי הוא בעצם לייבש את הביצה.

זבולון אורלב: ולכן אני חושב שצריך להקדיש הרבה מאוד מחשבה ומאמצים כדי להתמודד עם שורשי האלימות.

זבולון אורלב: מה קרה לחברה שלנו שהפכנו להיות חברה מהחברות האלימות בעולם?

זבולון אורלב: אני יודע, יש כאלה שיאמרו, אולי גם אדוני היושב-ראש, זה קשור למלחמות שאנחנו נמצאים בהן.

זבולון אורלב: אני לא חושב שזה כך.

זבולון אורלב: אני לא חושב שזה הדבר הנכון, כי עובדה היא שגם בתקופות רגיעה האלימות גאתה.

זבולון אורלב: אני לא חושב שיש קשר לדברים האלה.

זבולון אורלב: אולי בשוליים; איני יכול לפסול לחלוטין את האפשרות הזאת.

זבולון אורלב: אבל אני חושב, שהנורמות הערכיות והמוסריות שלנו הן שאינן בולמות את ההתקדמות.

זבולון אורלב: אין ארוחות חינם.

זבולון אורלב: כלומר, אי-אפשר מצד אחד להגיד: אני דוגל בחופש הדיבור ומרחיב אותו עד אין קץ, ומצד שני לא לשלם על כך מחיר בכיוון השני.

זבולון אורלב: אי-אפשר להגיד: אני דוגל בכך שהמדינה לא תתערב בתוכני שידור, וערוצי הטלוויזיה יעשו חגיגה בכל התחומים – אלימות, סמים, פורנוגרפיה, כל הדברים הקשים – בשם חופש היצירה וחופש הביטוי, ולא להביא בחשבון שאנחנו משלמים על כך מחיר כבד מאוד.

זבולון אורלב: אז יכול להיות שיש אנשים שיאמרו: תשמעו, אנחנו, בסולם הערכים שלנו, קו האיזון בין הערכים הוא כזה, שאנחנו מוכנים שתהיה אלימות כזאת, שגרף הרצח במשפחה יעלה, שגרף האלימות בתוך בתי-הספר יעלה, ועוד מרעין בישין כגון אלה, אבל אנחנו לא נהיה מוכנים לדון על ערכים אחרים.

זבולון אורלב: אני שייך לאותם אנשים שחושבים שקו האיזון בחברה שלנו לא נכון וראוי לדיון.

זבולון אורלב: אין לי פתרונות קסם, אני לא יודע את כל החוכמה, אני רק יודע שאנחנו מצויים בבעיה עמוקה, ואני אומר לחברינו מכל חלקי הבית: בואו נדון מחדש כדי לראות האם הקווים המוסריים והערכיים שלנו, הצבנו אותם במקום הנכון, באיזון הנכון; האם אנחנו לא משלמים מחירים מדי גבוהים עבור ערכים שחשבנו שהם חשובים מאוד.

זבולון אורלב: יש עכשיו גם דיון בוועדת הכלכלה, ראיתי שהיושב-ראש הקודם, חבר הכנסת יגאל ביבי, היה מוטרד מכך שאדוני הלך לשוחח עם יושב-ראש ועדת הכלכלה.

זבולון אורלב: אני אינני מעורב בדיון הזה, אינני חבר ועדת הכלכלה, אלא בהיבט של יושב-ראש ועדת החינוך, שקורא את המחקרים ויודע, כמו חברותי בשדולת הנשים, מה ההשפעה של פורנוגרפיה על אלימות.

זבולון אורלב: הדברים ידועים.

זבולון אורלב: ברור לי שחברה דמוקרטית לא יכולה לאסור לחלוטין, חס וחלילה, את חופש הדיבור, את חופש היצירה, אבל צריך לקבוע איזה גבול והיכן עובר הגבול הזה.

זבולון אורלב: אני מקווה מאוד שנושאים ודיונים מהסוג הזה יביאו אותנו למחשבה על קווי איזון חדשים בחברה שלנו, כדי שלא נצטרך לחוקק עוד חוקים לבלום את האלימות, אלא נטפל בשורשים שלהם ונבלום את האלימות כבר ביסודותיה.

זבולון אורלב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפי הרשימה – חבר הכנסת אופיר פינס צריך לדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו יש רשימה ארוכה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לומר, שאני מזדהה בעיקרון עם הרעיון של שתי הצעות החוק, כלומר הרעיונות של שתי הצעות החוק, ואני אומר: בעיקרון, משום שמדובר בקריאה ראשונה, ואני מניח שהוועדה לקידום מעמד האשה עוד תדון ותכין את הצעות החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: אין ספק שגם מבחינתי כיושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, שני הנושאים בעצם מאוד מאוד חשובים למי שרואה במניעת כל סוג של אלימות, אפילו אלימות משתמעת, את אחד הדברים שצריך להיאבק עליהם בעדיפות גבוהה.

אופיר פינס-פז: אני שמח לראות שבמשרד המשפטים וגם בפרקליטות המדינה הנושאים האלה מקבלים עדיפות מאוד גבוהה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שבעניין הזה, אף שכבר נעשתה מלאכה גדולה ועצומה, גם על-ידי חברת הכנסת יעל דיין וגם על-ידי חברות כנסת אחרות, יש עוד הרבה מאוד דברים שראוי וצריך לעשות, והכנסת תידרש אליהם, ויש עוד הרבה מאוד הצעות חוק שמונחות על סדר-יומנו בהקשרים אלה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני מדבר כאן היום ולומר כמה מלים על מה שקרה אתמול במרכז הליכוד.

אופיר פינס-פז: אריק שרון, ראש הממשלה, באיזה מקום הביא את זה על עצמו.

אופיר פינס-פז: אני מדבר על ההתלהמות הגדולה שהיתה שם נגדו, מביבי דרך פעיליו השונים.

אופיר פינס-פז: הוא הביא את זה על עצמו, כי לפני שאריק שרון היה ראש ממשלה, הוא היה הרבה שנים באופוזיציה – ראש אופוזיציה, חבר בכיר באופוזיציה, לא משנה.

אופיר פינס-פז: במשך כל השנים האלה, אדוני היושב-ראש, אריק שרון היה, אם אשתמש במושגים שלו, הצורח הראשי.

אופיר פינס-פז: הוא היה ראש המקהלה.

אופיר פינס-פז: הוא תמיד צרח נגד ראשי ממשלות, אגב, לרבות ממפלגתו, ודאי ממפלגתנו.

אופיר פינס-פז: יש בעיה עם אדם שאומר את המשפט הבא, ואריק שרון אמר אותו, שיש הבדל כשאני ראש האופוזיציה וכשאני ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שההבדל הזה לא צריך להיות.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, אדם צריך להיות נאמן לעמדות שלו ולתפיסות שלו, לא משנה איפה הוא יושב.

יגאל ביבי: לא הבנתי שהוא אמר כך.

אופיר פינס-פז: הוא אמר את זה בהזדמנויות שונות.

אופיר פינס-פז: לא אתמול, הוא אמר בהזדמנות אחרת.

אופיר פינס-פז: הוא אמר שהדברים נראים אחרת מכיסא ראש הממשלה, אם אתה זוכר, חבר הכנסת ביבי.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, הדברים לא צריכים להיראות אחרת.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, אני מצפה גם מאדם שנמצא באופוזיציה, יושב-ראש אופוזיציה ודאי, להיות מספיק אחראי – – –

יגאל ביבי: תאמין לי שאתה לא השתנית כיושב-ראש ועדת החוקה.

אופיר פינס-פז: לפי דעתי לא השתניתי.

יגאל ביבי: חבל.

אופיר פינס-פז: זו העובדה.

אופיר פינס-פז: כמו שהייתי קודם כך אני עכשיו, וגם אתה לא השתנית מי יודע מה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להציע, שגם אריק שרון, וזה הלקח שצריך להילמד מכל העניין, וכל אחד, צריך להיות עקבי, נאמן לדרכו, ענייני, גם כשהוא ראש אופוזיציה, לא רק כשהוא ראש ממשלה.

אופיר פינס-פז: היום, כשאריק שרון מתנהג הרבה יותר כמו פרס מאשר כמו ביבי, זה רק מוכיח שקל מאוד להתלהם כשאתה באופוזיציה, לדבר בססמאות, למתוח ביקורת קיצונית, אבל כשאתה מגיע להיות ראש ממשלה אתה פתאום מחזיר שטחים כמו ביבי, אתה פתאום מדבר כמו פרס – אני מתייחס לאריק שרון.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, לליכוד תכל'ס, או לימין, אין באמת מה למכור.

אופיר פינס-פז: יש לליכוד או לימין מה למכור כשהוא באופוזיציה.

אופיר פינס-פז: כשהוא בקואליציה הוא מתנהג כמו מפלגת העבודה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פינס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת צבי הנדל, בנימין אלון, מוחמד ברכה, טלב אלסאנע, אחמד טיבי, עזמי בשארה, מוחמד כנעאן, אברהם שוחט, שאול יהלום, עסאם מח'ול, קולט אביטל, יובל שטייניץ, אברהם הירשזון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יגאל ביבי, בבקשה.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא חשבתי לדבר ולהעיר לחבר הכנסת אופיר פינס, אבל אתה צודק; אופיר, אני אומר לך שאתה צודק.

יגאל ביבי: כנראה ראשי ממשלה שאין להם הערכים הרוחניים, הערכיים, אינם עומדים על דעתם.

יגאל ביבי: בן-גוריון, שספר הספרים לא סר ממנו, מנחם בגין, אנשים בעלי שיעור קומה רוחני היו פחות-או-יותר עקביים בדרכם, ויכול להיות שבאמת צריך להפסיק את הפסטיבל הזה לאחר כישלונות רבים, כשאנחנו שונים מכל העולם המערבי.

יגאל ביבי: לא ידוע לי על מדינה בעולם המערבי שבה כשאיש צבא מסיים את שירותו אחרי 40-30 שנה הוא בא להיות ראש ממשלה.

יגאל ביבי: יכול להיות ששרון הוא אחרון אנשי הצבא שנהיה ראש ממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרון הגנרלים.

יגאל ביבי: אחרון הגנרלים.

יגאל ביבי: זה לא טבעי, אנחנו לא חונטה פה, ועובדה שההיסטוריה מוכיחה שאנשי צבא שנחתו ישר לפוליטיקה נכשלו.

יגאל ביבי: יכול להיות שיש בזה קווים למחשבה אחרת.

יגאל ביבי: ייתכן שאנשי רוח, אנשים חכמים, אנשים שעשו מעשה, אנשים שיודעים את החיים האזרחיים עדיפים.

יגאל ביבי: אבל בואו ניגש לחוק של יעל דיין.

יגאל ביבי: אני מברך אותה על החוק, ואין לי ספק שצריך לשמור על הצלם האנושי שלנו.

יגאל ביבי: אין לי ספק שחוקים זה דבר חשוב.

יגאל ביבי: אם אין חוקים, אם אין מוראה של מלכות, לא רק בעל יכול לטרוף או להרוג או לפגוע באשתו, אלא איש את אחיו חיים בלעו.

יגאל ביבי: אבל החברה צריכה לא רק חוקים.

יגאל ביבי: החברה צריכה ערכים, כי חוקים לבד – חבל על הזמן.

יגאל ביבי: אנחנו יושבים פה כל היום ומחוקקים חוקים.

יגאל ביבי: ערכים, רבותי חברי הכנסת, רוחניות, ערכיות, חלוציות – אלה הם הערכים שנטשנו.

יגאל ביבי: מחר יום הפורנוגרפיה בכנסת, יש המאבק בוועדת הכלכלה על החוק.

יגאל ביבי: הוועדה למעמד האשה תדון על זה מחר בבוקר, ואני רוצה לומר ליעל – – –

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת ביבי, אתה נראה עדיין נהנה מהעניין.

יגאל ביבי: לא, חס וחלילה.

יגאל ביבי: אומרים בערבית – מרוב צרות לפעמים מחייכים, אבל אין ספק שזו צרה צרורה.

יגאל ביבי: איך אנחנו רוצים שלא תהיה אלימות במשפחה כאשר שלושה ערוצים מזוהמים מזהמים את הנפש של הציבור שלנו 30 יום ולילה?

יגאל ביבי: איך אנחנו לא רוצים אלימות – אשה אחת כותבת לי: למען השם, אני לא דתייה אבל תציל אותי, תציל אותי, אדון ביבי, כי בעלי רוצה שאני אעשה מה שהוא רואה בערוצים הפורנוגרפיים, ואני לא יכולה עליו.

יגאל ביבי: אז מעמד האשה – ואני אומר לכם, יעל, יכול להיות שהססמה ההיסטורית "תבורך מנשים יעל" יכולה להיות מוסבת עלייך השבוע, כאשר את כיושבת-ראש הוועדה למעמד האשה היית עומדת בגאווה בראש הנלחמים נגד הדבר הזה, נגד שימוש באשה ככלי לרמיסה, לדיכוי.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לך, יעל, עוד לא מאוחר.

יגאל ביבי: אני חושב שמחר זה יום היסטורי בשבילך, יום שיירשם.

יגאל ביבי: תראי, יעל, יש הקונה עולמו בשעה אחת, יש הקונה עולמו בהחלטה אחת – – –

זבולון אורלב: יש הקונה עולמו בסרט אחד.

יגאל ביבי: גם.

יגאל ביבי: אם תוכלי להציל אזרח אחד במדינת ישראל בהחלטה שלך, משפחה אחת, ילד אחד, קנית את עולמך.

יגאל ביבי: תאמיני לי, יהודי ש-50-40 שנה יניח תפילין וישמור שבת, כשנשקול את כל המצוות שהוא עשה עם פעולה אחת שאת יכולה לעשות, להציל את רוח העם, המשקל של ההחלטה הזאת שלך יגבר.

יגאל ביבי: אני מקווה שמחר נוכל להגיד: תבורך מנשים יעל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ביבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – איננה נוכחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת ויצמן שירי, תאופיק חטיב, ישראל כץ, אבשלום וילן, חוסניה ג'בארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה – אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, החוקים האלה כל כך חשובים, שבדרך כלל אנחנו מדברים על החקיקה ולא עוסקים בדיונים פוליטיים, ולכן אני לא אתייחס למרכז הליכוד.

ענת מאור: חבר הכנסת אורלב וחבר הכנסת לנגנטל העלו את הקשר בין האלימות לבין מצב האלימות כלפי נשים.

ענת מאור: אני חושבת שזו לא תהיה אמירה פוליטית, ואני רוצה להגיד אותה בצורה הכי חזקה שאפשר, שיש קשר הדוק, לצערנו הרב, עם מצב המלחמה המתמשך והמיליטריזם ההולך וגואה.

זבולון אורלב: במלחמת השחרור היתה אלימות נגד נשים?

זבולון אורלב: במלחמת ששת הימים היתה אלימות נגד נשים?

ענת מאור: חבר הכנסת אורלב, מלחמת ששת הימים היתה שישה ימים ומלחמת העצמאות היתה מלחמה צודקת על הבית, ואנחנו מעל 30 שנה עם כובש, זכויות אדם ואזרח נרמסות אצלנו, והחוק לא נשמר בשטחים.

ענת מאור: יש שם מערב פרוע.

זבולון אורלב: עכשיו זו לא מלחמה צודקת?

יגאל ביבי: חברת הכנסת מאור, מה הקשר בין זה לזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני מבקש.

ענת מאור: מי שחושב שזה לא מצביע על אלימות, חבר הכנסת אורלב, יכול לראות שבחברות שלום ובחברות שבהן מכבדים זכויות אדם – בחברות כאלה אין ספק שהאלימות פחותה.

ענת מאור: זה לא פותר את הכול.

זבולון אורלב: יש לי חדשות בשבילך, בכל החברות האלה רמת האלימות עוד יותר גבוהה.

ענת מאור: זו פשוט טעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורלב, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נשמעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לא להפריע לחברת הכנסת מאור להשלים את דבריה.

ענת מאור: אני רוצה לעבור לחקיקה ולומר: ודאי שהחקיקה איננה חזות הכול.

ענת מאור: גם הוועדה למעמד האשה וגם כולנו בכנסת עושים פעולות רבות אחרות, כמו הסברה, כמו קידום הנושא במשטרה, כמו קידום המקלטים ומאבקים על תקציבים, אבל אין ספק שהחקיקה היא נדבך מרכזי במאבק.

ענת מאור: אני חושבת ששתי הצעות החוק האלה יש בהן קידום רציני ביותר.

ענת מאור: אני רוצה להתחיל בחוק, מה שאנחנו קוראים היום STALKING, ההטרדה המאיימת.

ענת מאור: אני אישית התוודעתי לנושא בטיפולי במשפחת רוגל משער-הגולן.

ענת מאור: לצערי הרב, הנושא חזר לכותרות, כי הרוצח הנוראי, הנתעב, גלעד שמן, היום עוד זוכה בחשיפה בתקשורת עם הלידה.

ענת מאור: הוא עשה חיזור, זה לא חיזור, זה איום אובססיבי, ולא נתן לנערה, לחיילת, לעינב רוגל, זיכרונה לברכה, לבחור לה את חייה שלה, להשתחרר מציפורניו, והגיע עד כדי רצח נוראי.

ענת מאור: מערכת המשפט מצאה לזה תשובה רק אחרי הרצח.

ענת מאור: לכן אני חושבת שכבוד השופטת סביונה רוטלוי ועורכת-הדין אורית קמיר, שיעצו לנו, צדקו מאוד.

ענת מאור: הן הדריכו אותנו על-פי חקיקה אמריקנית וחקיקות אחרות, בניגוד לעמדת משרד המשפטים, שלא די בחוקים נגד הטרדה ולא די בחוקים נגד איום.

ענת מאור: הייחוד הנוראי של ההטרדה המאיימת מכריח, מצריך, מחייב, חקיקה.

ענת מאור: אני רוצה למחות על העובדה שהתפשרנו שלא בדין.

ענת מאור: אני חושבת שחברת הכנסת יעל דיין צדקה, וגם אני, כמציעת החוק, והתפשרנו והסכמנו לאילוץ של משרד המשפטים לכך שהחוק לא יטמון בחובו את הסעיף הפלילי.

ענת מאור: אני מצרה על כך, ואני רוצה להגיד את זה, לא רק בקריאה טרומית, אלא גם בקריאה ראשונה, כי זו עבירה פלילית שהיה צריך להיות עליה דין פלילי וענישה פלילית.

ענת מאור: מאחר שהתפשרנו, ויש פה כבוד ויחסים הדדיים בין המחוקקים לבין משרד המשפטים, נעביר זאת כך, כי אין ספק שמוטב חוק לא שלם מאשר אי-חקיקה בכלל.

ענת מאור: החוק השני, אדוני היושב-ראש, לגבי חובת הדיווח.

ענת מאור: אני מודה שהיתה לי כאן התלבטות הרבה יותר גדולה.

ענת מאור: כאשר בכנסת השלוש-עשרה חברת הכנסת נעמי בלומנטל ואני הגשנו את הצעת החוק, השתכנעתי על-ידי שר המשפטים דאז, השר ליבאי, שאי-אפשר להגיש חוק כזה, כי רק לגבי חסרי ישע, כמו ילדים וקשישים, צריך לחייב כל אחד לדווח על אלימות כלפיהם, ואם אשה מסרבת שידווחו, כי היא חוששת שאחר כך בעלה ירצח אותה, אנחנו לא יכולים להיות פטרנליסטים כלפי האשה.

ענת מאור: עם זאת, הצעת החוק, כפי שגובשה, עונה על הסכנות.

ענת מאור: קודם כול, מדובר על דיווח של אנשי מקצוע, ולא של כל אחד.

ענת מאור: רצינו בהתחלה לחייב כל אזרח ואזרחית לדווח.

ענת מאור: שנית, מדובר על מקרים של עבירות חמורות.

ענת מאור: דבר שלישי, קודם כול אנשי המקצוע צריכים ליידע את האשה, שהיא אזרחית ריבונית, על האפשרויות שלה להתלונן, לעודד אותה.

ענת מאור: לבסוף, באיזונים בין צורכי הפרט לבין החובה להגן על נשים מפני אלימות נוראית או רצח, צריך שאנשי מקצוע ידווחו לפקיד סעד, ולפקיד הסעד יש עוד מערכת שיקולים.

ענת מאור: אני מברכת את הכנסת על כך שתוסיף נדבך מאוד חשוב, ואני מקווה שהאלימות הכללית תרד, שנעבור להיות מדינה במצב של שלום ושההתלהמות המלחמתית תרד, ושחס וחלילה לא נידרדר למצב של מלחמה, שאחריה סף האלימות וסף ההרג ומה שיקרה פה במדינה יהיה חמור ביותר.

ענת מאור: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – נעבור להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני שתתחיל, יש הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 9), התשס"א–2001, שהועברה מהוועדה המשותפת לוועדת הפנים ואיכות הסביבה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ר' קפלן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגנית המזכיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק מניעת הטרדה מאיימת, התשס"א–2001

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו למעשה מחנכים לאלימות, מטפחים את האלימות, ומביאים הצעות חוק נגד אלימות.

נסים זאב: כל סרטי הפורנו למיניהם הם חלק מנושא האלימות, ולכן אני לא רואה שהצעה כזאת או אחרת – וכבר היו הרבה הצעות חוק בשנה האחרונה, בשנתיים האחרונות, מאז אני נמצא כאן כחבר כנסת, בשאלה איך אפשר לצמצם את האלימות, אבל, לצערי, מי שרואה את הגרף, הגרף רק עולה כלפי מעלה.

נסים זאב: צריך לזכור, שלמעלה מ-17,000 נשים הגישו תלונה במשטרה בשנה האחרונה ו-1,500 דווחו על-ידי בתי-החולים.

נסים זאב: זאת אומרת, שאם היו 17,500 ועוד 1,500 דיווחים כנגד בני זוג, כולן נשים שהתלוננו על אלימות, ויש 2,000 נשים מוכות, פחות או יותר, שנמצאות במסגרות שונות, אז לדעתי יש הרבה יותר מקרים של אלימות מ-20,000 נשים, וברור שלא כולם מדווחים.

נסים זאב: אני חושב, שחובת הדיווח בהחלט מוטלת על אותם בעלי מקצוע, אבל במסגרת בתי-הדין, כפי שאמרה יעל דיין, צריך לזכור, שכאשר באים בני זוג ואשה תובעת גט או מזונות, בדרך כלל היא מתלוננת על אלימות שנעשתה כלפיה, ובהרבה מקרים גם הדיון או ההצעה של בית-הדין היא לשלום-בית.

נסים זאב: לפעמים גם התביעה היא לשלום-בית.

נסים זאב: במסגרת הדיונים של שלום-בית, האשה טוענת טענות של אלימות כלפיה, אבל היא לא מעוניינת שהדבר יעבור לידיעת המשטרה, כי היא יודעת שברגע שהנושא יבוא למשטרה, היא גמרה עם שלום-הבית, והיא צריכה ללכת לכיוון של גירושים.

נסים זאב: כל עוד זה נמצא במסגרת של דיונים, במסגרת בית-הדין, יש עוד סיכוי, וסיכוי טוב וסביר לשלום-בית.

נסים זאב: לכן הייתי רוצה להוציא את החובה קודם כול מבית-הדין.

יעל דיין: זה לא קיים לגבי זה, זה קיים לגבי רבנים בקהילה.

נסים זאב: את הזכרת בית-הדין, שמעתי.

יעל דיין: הזכרתי אנשי דת.

נסים זאב: גם איש דת, אם הדבר הובא לידיעתו במסגרת של דיונים לשלום-בית, ובני הזוג לא מעוניינים שהנושא יובא לידיעת המשטרה – – –

יעל דיין: – – – הדיווח לא למשטרה, הדיווח הוא לפקיד סעד.

נסים זאב: אין צורך גם לפקיד סעד.

נסים זאב: הם לא רוצים.

נסים זאב: תסלחי לי, מי שבא לבית-דין או לרב – זה לא משנה, מבחינתי – יש כאלה שמעדיפים, בני זוג, כי יש לזה גושפנקה יותר רשמית של המוסד, אבל אינם מעוניינים בהתערבות כלשהי של עובדת סוציאלית, כי המדיניות של עובדת סוציאלית היא שונה לחלוטין מהמדיניות של הרבנים.

נסים זאב: לכן, מלכתחילה באים לבית-דין או באים דווקא לרב – רב בורר ורב פוסק – שיפסוק להם הן בענייני מזונות והן בענייני שלום-בית.

נסים זאב: לכן, אני הייתי מוציא באופן מוחלט את העניין הזה בקריאה השנייה והשלישית.

נסים זאב: דבר נוסף במשפט מסכם.

נסים זאב: אני חושב, שגם אם יש חבלה בפועל ורופא רואה, או עובד סוציאלי, בוודאי יש חובת דיווח, אבל אם יש איזו ידיעה של עובדת סוציאלית והאשה לא מעוניינת בדיווח, אין שום סיבה שעובדת סוציאלית תדווח על דבר שאשה לא מעוניינת בו, ויכול להיות שתוך כדי שיחה נאמר לה שהבעל מכה אותה.

נסים זאב: אני חושב שהנושא הזה לא צריך להמשיך הלאה ולהתגלגל באופן כזה שזה יביא לחורבן הבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תהיינה שתי הצבעות נפרדות על שתי הצעות החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה ראשונה לגבי הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 6) (חובת דיווח על אלימות כלפי בן זוג), התשס"א–2001, בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד ומי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 6) (חובת דיווח על אלימות כלפי בן זוג), התשס"א–2001, לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של שמונה תומכים, אפס מתנגדים ושני נמנעים, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדה לקידום מעמד האשה להמשך הכנתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצבעה השנייה, חברי הכנסת, היא בעניין הצעת חוק מניעת הטרדה מאיימת, התשס"א–2001, גם היא בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד ומי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק מניעת הטרדה מאיימת, התשס"א–2001, לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של תשעה תומכים, שני נמנעים ואפס מתנגדים, גם הצעה זו עברה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדה לקידום מעמד האשה להמשך חקיקתה.

הצעת חוק-יסוד: הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 6); הצעת חוק לתיקון דיני בחירות לכנסת (התאמה לחוק-יסוד: הממשלה), התשס"א–2001; הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 11) (הגבלה על שימוש בשם), התשס"א–2001

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, הנושא האחרון שלנו בסדר-היום כולל כמה הצעות חוק משולבות ומובאות לקריאה ראשונה: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 46); הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 6); הצעת חוק לתיקון דיני בחירות לכנסת (התאמה לחוק-יסוד: הממשלה); הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 11) (הגבלה על שימוש בשם).

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את הצעות החוק יציג חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדובר בשורה של הצעות חוק – – –

זבולון אורלב: ההצבעה היום?

אופיר פינס-פז: כן.

זבולון אורלב: אף שזה חוק-יסוד?

אופיר פינס-פז: זה שטויות.

אופיר פינס-פז: אני אסביר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה דיון משולב בהצעות השונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדיון משולב, ההצבעות תהיינה נפרדות.

אופיר פינס-פז: מדובר בשורה של הצעות חוק שהתיקונים בהן כולם הם תיקונים טכניים.

אופיר פינס-פז: הם כולם פועל יוצא של שינוי שיטת הבחירה הישירה – ביטול שיטת הבחירה הישירה וחזרה לשיטה הרגילה.

אופיר פינס-פז: רוב התיקונים הם פשוט החלפת מינוחים.

אופיר פינס-פז: למשל, במקום שיטת הבחירה הישירה כותבים שיטת הבחירה הפרלמנטרית, וכן הלאה וכן הלאה.

אופיר פינס-פז: אין בחוקים האלה שום מהות.

אופיר פינס-פז: אני עברתי עליהם בוועדת החוקה.

אופיר פינס-פז: כל הסעיפים שתוקנו, תוקנו פשוט בהתאמה.

זבולון אורלב: מי מציע את זה?

אופיר פינס-פז: נדמה לי שהוועדה מציעה את זה, או הממשלה – אני כבר לא זוכר.

אופיר פינס-פז: נדמה לי שהוועדה.

אופיר פינס-פז: צריך להיות כתוב שם.

זבולון אורלב: הוועדה.

אופיר פינס-פז: הוועדה.

אופיר פינס-פז: אבל אלה פשוט תיקונים טכניים, שבאים כתוצאה מזה ששינינו את החוק.

אופיר פינס-פז: אין פה שינוי במהות.

אופיר פינס-פז: יש פה פשוט החלפת שם בשם, החלפת מונח במונח, ואני יכול להגיד לכם את מה שהכנתי לי פה, או מה שהכינו עבורי.

אופיר פינס-פז: בעקבות ביטול הבחירה הישירה לראשות הממשלה נוצר צורך בתיקונים טכניים לחוקים שהזכירו נושא זה.

אופיר פינס-פז: בכל מקום שהוזכרה בו הבחירה הישירה, בחירות מיוחדות ובחירות חוזרות – נעשה תיקון.

אופיר פינס-פז: חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה [נוסח משולב], התשכ"ט–1969, תוקן באופן נרחב יותר, שכן הוא מכיל הוראות לגבי מעטפות ההצבעה וכדומה, זאת אומרת ביטול שתי המעטפות, חזרה למעטפה אחת – כל הדברים האלה.

אופיר פינס-פז: כך גם לגבי חוק מימון מפלגות שתוקן בהתאם.

אופיר פינס-פז: תחילתם של התיקונים בבחירות לכנסת השש-עשרה, במקביל לכניסתו לתוקף של חוק-יסוד: הממשלה החדש.

אופיר פינס-פז: מאחר שמדובר, כאמור, בתיקונים טכניים שאינם שנויים במחלוקת ואשר לא ניתן לקיים מערכת בחירות מתוקנת בלעדיהם, אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את התיקונים.

אופיר פינס-פז: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון בהצעות החוק המשולבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא את הרשימה לפי סדר הדוברים.

נסים זאב: מוותרים על זכות הדיבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם שני הנוכחים מוותרים, וכמובן הלא-נוכחים – אין להם זכות דיבור, אז, חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נצביע על הצעות החוק – כל חוק בנפרד כמובן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוק הראשון שנצביע עליו בקריאה ראשונה: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 46), מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד ומי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 46) לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של ארבעה תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים, הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך חקיקתה.

זבולון אורלב: ברוב חברי האופוזיציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק השנייה היא הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 6), קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע, חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אילו האופוזיציה היתה רוצה – היתה מפילה אותם כמובן, אבל אנחנו לא נעשה את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 6) לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, גם כאן, ברוב של ארבעה תומכים, אפס מתנגדים ואפס נמנעים, גם ההצעה הזאת עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך חקיקתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה השלישית היא הצעת חוק לתיקון דיני בחירות לכנסת (התאמה לחוק-יסוד: הממשלה), התשס"א–2001, גם היא מטעם ועדת החוקה, קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון דיני בחירות לכנסת (התאמה לחוק-יסוד: הממשלה), התשס"א–2001, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, גם פה ברוב של ארבעה תומכים, אפס מתנגדים ואפס נמנעים, גם הצעה זו עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת החוקה להמשך חקיקתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק האחרונה היא הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 11) (הגבלה על שימוש בשם), התשס"א–2001, מטעם ועדת החוקה גם היא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 11) (הגבלה על שימוש בשם), התשס"א–2001, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של ארבעה תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים, גם הצעה זו עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך חקיקתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, זה היה הנושא האחרון על סדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תם סדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום ג', ד' באב תשס"א, 24 ביולי 2001, בשעה 16:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבת הכנסת נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חוזר – הישיבה נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.