ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 229, 2001-08-08 00:00

דוד טל: בוקר טוב; יום רביעי היום, י"ט באב התשס"א, 8 באוגוסט שנת 2001.

דוד טל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, על-פי יוזמה של למעלה מ-75 חברי כנסת, בנושא: גל הפיטורים בצפון, גורל מפוטרי קריית-הפלדה בעכו והמצב החברתי-כלכלי – של סיעת גשר.

דוד טל: יציג את ההצעה חבר הכנסת דוד לוי.

דוד טל: לפני כן, הודעה למזכיר הכנסת.

דוד טל: הודעה גם למזכיר הכנסת וגם ליושב-ראש הישיבה.

דוד טל: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי השר ראובן ריבלין ימלא את מקומו של שר הבינוי והשיכון בעת היעדרו מהארץ, מיום י"א באב התשס"א, 31 ביולי 2001, ועד יום י"ח באב התשס"א, 7 באוגוסט 2001.

דוד טל: שר החוץ שב ארצה ביום י"א באב התשס"א, 31 ביולי 2001.

דוד טל: שר המשפטים שב ארצה ביום י"ב באב התשס"א, 1 באוגוסט 2001.

דוד טל: השר סאלח טריף שב ארצה, בשעה טובה, ביום י"ג באב התשס"א, 2 באוגוסט 2001.

יוסי שריד: מתי?

דוד טל: ביום י"ג באב.

דוד טל: מאוד חשוב.

דוד טל: זה 2 באוגוסט למניינם, חבר הכנסת שריד.

דוד טל: רבותי, אלה ההודעות של יושב-ראש הישיבה.

דוד טל: אדוני מזכיר הכנסת, הודעה שלך, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת חוברת דין-וחשבון על פעולות מינהל מקרקעי ישראל לשנת התקציב 2000.

א' האן: תודה רבה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אנחנו מתחילים עם ההצעה הראשונה: גל הפיטורים בצפון, גורל מפוטרי קריית-הפלדה בעכו והמצב החברתי-הכלכלי – של סיעת גשר.

דוד טל: יציג את ההצעה חבר הכנסת דוד לוי.

דוד טל: לאחר מכן ישיב במשולב, גם על הצעתו של חבר הכנסת רן כהן בעניין סגירת מפעלים ופיטורי עובדים בתעשיות הפלדה והטקסטיל, השר שמואל אביטל.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בעת שדעתנו נתונה למבחנים הביטחוניים, שבהם אנחנו משלמים מחיר דמים יום-יום ואין איש יודע לאן מובילה הממשלה הזאת, האם יש לה דרך, האם יש לה תוכנית – מתברר שאין לה דרך, אין לה תוכנית, וישראל הולכת ומסתבכת.

דוד לוי: אני חושש, שבדרך הזאת, שבה הולכת הממשלה הזאת, גם הידידים שנותרו לנו, תמיכתם עומדת בסימן שאלה ובספק.

דוד לוי: אבל לא רק בתחום הזה, אדוני היושב-ראש, התרחש במדינה משבר, משבר עמוק המאיים על הליבה של מערכות חיוניות לקיומנו כאן.

דוד לוי: משבר זה פוגע הן במשק והן בחברה.

דוד לוי: אנחנו עדים למה שקרוי בז'רגון הכלכלי האטה, העדר צמיחה, מיתון, שבשפה המשקית הוא גם ניוון וגם שיתוק, והמשמעות החברתית היא שבר, אבטלה, מצוקה וייאוש.

דוד לוי: השאלה היא, האם יש מי שמטפל בעניינים האלה?

דוד לוי: האם הממשלה מודעת למשבר הזה?

דוד לוי: אין סימן לכך.

דוד לוי: אנחנו הפכנו לעדים, והדי המשבר הזה מושמעים יום-יום, ותמונות המצוקה קורעות לב.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, כפי שבתחום הרפואי אין מטפלים במחלה ממארת בעזרת "אקמול", כך גם במשבר שכזה אין לטפל בעזרת ססמאות, ואת הססמאות הנבובות של הממשלה הזאת אנחנו שומעים יום-יום; כמו בעניין מזג אוויר, כולם מומחים בתחזיות, רק לעשות לשינוי אין בנמצא.

דוד לוי: ממדי הנזק, אדוני היושב-ראש, הנגע המתפשט הזה, מחייבים היחלצות מיידית, ובאמצעים בלתי שגרתיים.

דוד לוי: המשבר שבו נתון המשק שלנו אינו פוסח על שום תחום, על שום אזור, שום ענף, שום מקצוע, שום שכבה.

דוד לוי: אפשר לומר, שלנוכח ההתפשטות ההרסנית שלו, הוא דומה בתופעה שלו לקדחת הנילוס, שאיננה מכירה תחומים וגבולות גיאוגרפיים.

דוד לוי: הקורבנות של הנגע הזה, אדוני היושב-ראש, הם אנשים בריאים, הם אנשים שעד לפני זמן-מה חיו מיגיע כפיהם, ובהם ותיקים ועולים חדשים, יהודים וערבים, צעירים ומבוגרים, עובדי כפיים ואקדמאים, והם זועקים ואין שומע.

דוד לוי: מהי תמונת המצב של ישראל ב-2001, אדוני היושב-ראש?

דוד לוי: תמונה עגומה, מדאיגה ומבהילה.

דוד לוי: רק מי שעיניו לא בראשו יכול שלא לראות את התמונה הזאת.

דוד לוי: כ-200,000 מובטלים, אדוני היושב-ראש.

דוד לוי: 200,000 מובטלים.

דוד לוי: האם מישהו שואל ממה הם מתקיימים, איך הם עומדים במטלות שבהן הם מחויבים?

דוד לוי: איך הם מחזירים את המשכנתה?

דוד לוי: איך הם משלמים עבור השירותים החיוניים לילדיהם?

דוד לוי: רבים מהם מתהלכים בעיניים כבויות, כי הם עברו את השער שממנו אין חזרה, או שממנו אובדת כל תקווה.

דוד לוי: ממשלה קולוסלית, ימין ושמאל, לא אמנה את המפלגות היושבות בקואליציה הזאת.

דוד לוי: הכיסאות האלה ידברו בעד עצמם.

דוד לוי: הם קיימים ולא נראים.

דוד לוי: אני שומע לא אחת את הפטפטת היומיומית של השרים האלה, שמרגישים שהם חברים במטה הכללי של צה"ל, בזה הם מגלים בקיאות, בססמאות, אבל בעניינים הנוגעים באחריותם המיניסטריאלית אין קול ואין עונה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, ענף הבנייה נמצא במשבר הנורא והחמור ביותר בתולדותיו.

דוד לוי: אדוני יודע מניסיונו, שסביב הענף הזה מעגלים של אנשים במקצועות שונים חיים ומתפרנסים, והיום הם עומדים מול שוקת שבורה.

דוד לוי: התעשייה הישראלית, שהיתה גאוותנו ובה התפארנו, עומדת במשבר חמור מאוד, שלא ידעה כמותו.

דוד לוי: מפעלים נסגרים.

דוד לוי: בשליש הראשון של השנה הזאת פוטרו בצפון 4,000 אנשים.

דוד לוי: קריית-הפלדה, הגאווה של התעשייה שלנו, שכל מדינה היתה עושה הכול כדי לשמור או לשמר מפעל חיוני כמותה, נסגרת.

דוד לוי: עינינו ראו אנשים, גברים, אשר נתנו את שנותיהם היפות ואשר התגאו להיות עובדים במפעל הזה, בוכים.

דוד לוי: מי שלא ראה גבר שעבד כל חייו, עשרות שנים, עומד ובוכה, לא ראה מצוקה מהי.

דוד לוי: מישהו שואל, מה אתם?

דוד לוי: מה יהיה גורלם?

דוד לוי: מי יעסיק אותם היום?

דוד לוי: הם מיתוספים לרבבות שמרגישים שהם בעצם אינם רצויים, אינם תורמים, ועוד מעט על כורחם הם ייקראו פרזיטים.

דוד לוי: התיירות, מסיבות ידועות, היא כפי שהיא.

דוד לוי: אבל מסביב, שר התיירות, במפעל הזה – בתי-מלון ואנשים שהוכשרו בתחום – אשר הוקם ביזע ובהשקעות גדולות, 25 בתי-מלון נסגרו על אלפי החדרים שבהם.

רחבעם זאבי: 31.

דוד לוי: 31.

דוד לוי: 15,000 איש פוטרו מסביב לתעשייה המיוחדת הזאת, ועוד עשרות אלפים.

דוד לוי: האם הממשלה מטה אוזן לנתונים שהיא שומעת מהשר המופקד על כך, מהאנשים אשר חיים את המשבר הזה?

דוד לוי: האם היא עושה משהו על מנת להציל את המפעל הגדול הזה עד אשר ישתנו הזמנים?

דוד לוי: לתת לזה להיחרב?

דוד לוי: והם כבר נמצאים במיליונים רבים של גירעונות.

דוד לוי: מה עושה הממשלה כדי לסייע ולעזור, הן למען העובדים והן למען המפעל הגדול ובעליו?

דוד לוי: שום דבר.

דוד לוי: שיתמוטט, שאנשים יישלחו הביתה.

דוד לוי: אולי ישלחו אותם לאיזה קורסים, וכמו בחלם הם יצאו משם מובטלים עם תעודה, במקום להקים עכשיו קרנות לסיוע, במקום להוריד מסים בתוכנית משותפת עד אשר יעבור המשבר הזה, ולא נמצא את עצמנו במצב שכדי לשקמו צריך להזרים עשרות מיליונים, אם לא יותר מזה.

דוד לוי: אבל הממשלה אינה שומעת.

דוד לוי: יותר גרוע, היא לא מי שלא מבינה אלא מי שלא רוצה להבין, מי שלא רוצה לדעת.

דוד לוי: זה סימפטום של הפקרות.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, לנוכח הזעקות שקמו שמענו עכשיו מהממשלה איזה מילות קסם.

דוד לוי: התשובה: חינוך ותשתיות.

דוד לוי: חינוך חשוב, ותשתיות.

דוד לוי: אלה התשובות, זה מה שיש לממשלה לומר.

דוד לוי: חינוך חשוב, ובו בזמן היא מקצצת בחינוך וגם מתקציבי חינוך טכנולוגי בערי הפיתוח.

דוד לוי: תשתיות זה חשוב, בינתיים אין, וכשיהיו – זו תשובה חלקית למכלול שאיננו.

דוד לוי: עצמאים, בתי-מלאכה, עסקים קטנים מתמוטטים.

דוד לוי: ראינו את הדרמה הזאת.

דוד לוי: מי מטפל?

דוד לוי: מי מסייע?

דוד לוי: איזו כתובת?

דוד לוי: עשרות אלפים חיים בכבוד במפעלים הקטנים האלה ובבתי-עסק קטנים, אבל הם נסגרים.

דוד לוי: שירותים חיוניים נמצאים בקריסה.

דוד לוי: שמעתי בדאגה רבה את דבריו של שר הבריאות על מה שצפוי במערכת הבריאות, והממשלה עושה כדי שאנשים גם ישלמו וגם יסבלו.

דוד לוי: תרופות הן לא בהישג-יד של אנשים, לא כל שכן של מובטלים, והן מתייקרות.

דוד לוי: על-פי כל הנתונים והסטטיסטיקות, התרופות מובילות ביוקר, ואין מי שידאג.

דוד טל: אבקש לסכם, אדוני.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אני יכול למנות כאן דברים לא רק בתחום הבריאות.

דוד לוי: אמרתי שמקצצים בחינוך.

דוד לוי: ברווחה יש יותר נזקקים חדשים ואי-יכולת לטפל בהם.

דוד לוי: הרשויות המקומיות הן על כרעי תרנגולת ומצבן הכספי נורא, הן לא יכולות להמשיך, ובקרוב נהיה עדים לשיתוף בהפגנות ולהענשה של אנשים שמשלמים את הארנונה שלהם ולא יכולים לקבל גם את המעט הזה.

דוד לוי: יש דבר אחד במציאות הקפקאית הזאת שהוא כן מתפתח ויש בו צמיחה – פשיעה נוראה.

דוד לוי: עלייה של 25%.

דוד לוי: שימוש וסחר בסמים, סחר בנשים וזנות.

דוד לוי: אל מול כל אלה יש חוסר מעש של הממשלה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, לנוכח כל מה שקורה, יש רושם כי יש כאן ממשלה אשר מאמצת את המונח התעשייתי הידוע, שכאשר יש משבר צריך פירוק מרצון.

דוד לוי: פירוק מרצון זה מה שקורה לנו.

דוד לוי: אם יש איזו נקודת אור, יש האשמות הדדיות בין שרים, יש תחזיות קודרות מצד אחד, יש הערכות אופטימיות מצד אחר, שאין להן על מה להתבסס, אבל יחד כולם מצביעים על האשם: העובדים הזרים, הגלובליזציה.

דוד לוי: כאילו זה עתה נולדנו, כאילו זה עתה קמה מדינת ישראל.

דוד לוי: גלובליזציה.

דוד לוי: יש כאן בעיות, יש פה אנשים סובלים, יש משק בהידרדרות ובשבר יותר מאשר משבר, ואחריותה הבסיסית של הממשלה היא להתמודד ולתת תשובות.

דוד לוי: אין רואים אור.

דוד לוי: כפי שבתחום המדיני והביטחוני אין תוכנית, גם בעניין הזה אין שום תוכנית.

דוד לוי: זו ממשלה שמה שמעניין אותה זה הקיום שלה, זה הביחד שלה, זה ההישרדות שלה.

דוד לוי: ובזה חושבים להפוך את כולם לעיוורים, שלא רואים את המצב המידרדר.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, הייתי תמים לחשוב, שבדיון שכזה, במשבר הנורא הזה, יתייצב כאן ראש הממשלה, יתייצב כאן שר האוצר, וייתנו תשובות ויפיחו תקווה וייתנו מסר לעם, כי על השאלה: מה נשמע, אין היום מי שעונה באמירה השגורה: יהיה בסדר.

דוד לוי: אין מי שאומר: יהיה בסדר.

דוד לוי: רע, ויהיה יותר רע.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד לוי: ואם הממשלה הזאת תמשיך, אדוני היושב-ראש, היא תיפול מאליה, אבל תשאיר זיכרון לתקופתה כממשלת המחדל הגדול.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת דוד לוי.

דוד טל: של אלימות ביטחונית גוברת

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן:

דוד טל: סגירת מפעלים ופיטורי עובדים בתעשיות הפלדה והטקסטיל בתקופה של אלימות ביטחונית גוברת.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

דוד טל: אחריו ישיב השר שמואל אביטל, רק אם ירצה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אנחנו בסיעת מרצ החלטנו לכנס את הכנסת גם על המשבר החברתי ועל האסונות החברתיים שאנחנו צופים בהם יום-יום, וגם על השבר הביטחוני.

רן כהן: לכן אני מבקש בתחילת דברי קודם כול לגנות את המפגעים ואת שולחיהם, שרצחו את תחיה בלומברג, זכרה לברכה, בתחילת השבוע; את ואיל גאנם, זכרו לברכה, מטייבה, שנרצח ליד אלפי-מנשה אתמול; את יצחק שניר, שנרצח אתמול בעמאן, דווקא כמי שהאמין בשיתוף פעולה כלכלי כחלק מתהליך שלום בינינו לבין ירדן; על מותו של זוהר שורגי, זכרו לברכה, תושב יפית, שנרצח בצומת תפוח אתמול; על שני הילדים אשרף ובילאל חליל מהכפר ג'דיידה, שנהרגו בפעולת צה"ל בשכם.

רן כהן: אני מבקש גם לשלוח מכאן איחולי החלמה לכל הפצועים בכל האירועים הללו, וגם לומר אולי שמאוד מאוד לא אהבתי, שלא לומר הסתייגתי – ובזה אני גם מסתייג – מהדברים הדוחים של חבר הכנסת אלסאנע על הפיגוע בקריה בתל-אביב.

רן כהן: נדמה לי, שדווקא לנוכח התקופה הזאת של פיגועים ואסונות ביטחוניים מידרדרים ומתגלגלים, לנוכח חוסר כל תשובה מדינית מצד הממשלה, בולטת עוד יותר העובדה, שלממשלה הזאת אין שום מענה חברתי לכלום, אבל באמת בשום תחום.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, יש בארץ הזאת 300,000 משפחות שחיות מתחת לקו העוני.

רן כהן: רק 2.2% מהן, כ-10,000, אלה משפחות שבהן שני ההורים עובדים.

רן כהן: כלומר, קרוב ל-300,000 משפחות נאנקות בתוך העוני, משום שאו ששני ההורים אינם עובדים או שאחד מהם עובד ברמת שכר כזאת שאינו יכול להביא פרנסה למשפחתו.

רן כהן: מה צריך לעשות במצב הזה, כאשר ממשלה רוצה להיות אחראית לחיי העם שלה?

רן כהן: שלושה דברים: האחד זה ליזום מדיניות צמיחה; השני זה לבלום סגירת מפעלים שאפשר להציל אותם; השלישי זה לעודד השקעות של המגזר העסקי כדי ליצור מקומות עבודה חדשים.

רן כהן: הממשלה לא עושה אף לא אחד משלושת הדברים.

רן כהן: נו, אז למה שלא תהיה אבטלה הרבה יותר גרועה?

רן כהן: ומאחר שלמדנו איך נוצר העוני, יהיה גם עוני הרבה יותר גדול, כיוון שאנשים לא יועסקו ולא יקבלו שכר.

רן כהן: אנחנו שומעים ששרת החינוך משקיעה השכם והערב תקציבים חדשים בחינוך, לא באותה אוכלוסייה שמייצרת אנשים שמקבלים השכלה, כדי להתפרנס.

רן כהן: 500 מיליון השקל שהולכים למשפחות, הולכים לא כדי לעודד עבודה.

רן כהן: הם הולכים לעודד אי-עבודה.

רן כהן: אבל אני אשאל אתכם שאלה מאוד פשוטה.

רן כהן: הלוא אפשר למנוע סגירת מפעלים שאין הכרח לסגור אותם.

רן כהן: אני אתן לכם את הדוגמה הכי פשוטה, אני מכיר אותה כמו את כף ידי, תאמינו לי.

רן כהן: אני מכיר את מפעלי הפלדה בעכו.

רן כהן: אני אומר לכם, חברות וחברי הכנסת, זה היה פשע חברתי וכלכלי לסגור את המפעל הזה.

רן כהן: ועכשיו צריך לפתוח אותו מחדש, מתוך התייעלות ומתוך הבראה.

רן כהן: מדוע?

רן כהן: כי איך המפעל הזה נסגר?

רן כהן: – באופן מאוד פשוט.

רן כהן: הטורקים החליטו למוטט את ענף הפלדה והברזל בארץ.

רן כהן: הם עשו דבר מאוד פשוט – הם הורידו את מחירי הפלדה מ-300 דולר לטונה ל-200 דולר לטונה.

רן כהן: בבת אחת, ארבעת מפעלי הפלדה בארץ לא יכלו לעמוד בזה.

רן כהן: בדקנו ושאלנו מה קורה.

רן כהן: אנחנו ניכנע?

רן כהן: הרי אם ניכנע ייווצרו שלושה דברים: 1.

רן כהן: העובדים יאבדו את מקום עבודתם, וזה המקצוע היחיד שהם יודעים אותו, מה גם שרובם בגיל מתקדם ולא צריך לזרוק אותם לרחוב; 2.

רן כהן: ברגע שבו מפעלי הפלדה בארץ נסגרים, אין שום סיבה בעולם שהטורקים, שהם השליט היחיד על ייבוא הברזל לארץ, לא יעלו בחזרה את המחירים ל-250 דולר, 260 דולר ואולי אפילו 300 דולר, וכל המשק ישלם את התשלום; 3.

רן כהן: בארץ יש מדי שנה כ-500,000 טונות גרוטאות ברזל, שהן חלק ניכר ממקור הייצור של מפעלי הפלדה בארץ.

רן כהן: אז כל הארץ שלנו תהיה זרועה באשפת ברזל.

רן כהן: ההיגיון אומר, בממשלה נורמלית, חכמה, שאוהבת את הארץ הזאת ואת עובדיה, שהמפעל הזה צריך לקום.

רן כהן: והאמינו לי שבקלות אפשר היה להציל אותו.

רן כהן: בסך הכול היה צריך להטיל היטל בטחה של 20-15 דולר.

רן כהן: דרך אגב, היום המחירים הם בין 215 ל-220 דולר לטונה.

רן כהן: צריך להעלות את היטל הבטחה, הטורקים היו רצים מהר מאוד להגיע להסכמה, המפעלים היו ממשיכים לעבוד, המחירים היו נשארים נמוכים.

רן כהן: איזה מחדל, איזה אפסות אל מול דבר שכל כך ברור ומובהק שכלכלית, אקולוגית וחברתית היה צריך להציל אותו.

רן כהן: אני אומר לכם, שרי הממשלה, אל תוותרו – צריך לפתוח מחדש את מפעלי הפלדה.

רן כהן: אל תיכנעו, בסוף כולנו נשלם, לא רק העובדים.

רן כהן: העובדים יהיו הקורבנות הראשונים, אבל כולנו נשלם.

רן כהן: אני אתן לכם דוגמה שנייה, ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש.

רן כהן: האדישות היא רק לאבטלה?

רן כהן: היא לא רק לאבטלה.

רן כהן: רבותי השרים, אני רוצה שתשמעו את זה, גם השר רענן כהן.

רן כהן: הארץ הולכת ונזרעת – אתם זוכרים את 1991?

רן כהן: את ים המאהלים של חסרי הדיור?

רן כהן: הארץ הולכת ונזרעת ים של מאהלים של חסרי דיור.

רן כהן: כבר יש בגבעת-המטוס ובכפר-סירקין ובנס-ציונה ובראשון-לציון ובכפר-יונה.

רן כהן: והיד נטויה, כי אין דירות ואנשים נזרקים לרחוב.

רן כהן: אז או שהם מקימים מאהלים, או שהם מקימים קרוונים או שהם פולשים לקרוונים, כי אדם בארץ הזאת צריך, אלוהים אדירים, קורת-גג.

רן כהן: מה המדינה עושה?

רן כהן: בונה?

רן כהן: קונה?

רן כהן: לא דירה אחת.

רן כהן: סליחה, אני טועה.

רן כהן: היא בונה היום, לאחר שיש 6,000 דירות ריקות בהתנחלויות, עוד 3,500 בהתנחלויות ולא בישראל, היכן שקיימת המצוקה.

מוסי רז: עוד 7,000.

רן כהן: 7,000.

רן כהן: זה הרבה יותר גרוע.

רן כהן: חברות וחברים יקרים, אלוהים אדירים, אפשר באמת להיות מדינה שיש בה מיליון בני-אדם שמשתכרים מתחת ל-3,300 שקל לחודש שכר מקסימלי, וחלקם מקבלים הכנסה של 700 שקל, וראינו זאת במינהל הכנסות המדינה?

רן כהן: מדינה שזה שכר עובדיה ומדינה שקולטת בין 50,000 ל-70,000 עולים מדי שנה יכולה לא לייצר קורת-גג עבור משפחותיה?

רן כהן: איך זה אפשרי?

רן כהן: זה בלתי אפשרי.

רן כהן: אבל, מה קורה אצלנו?

יוסי שריד: אתה רוצה להגיד לי שש"ס לא עשתה שום דבר?

רן כהן: לדעתי, ש"ס, כמו שאני מכיר אותה, עומדת לעזוב את הממשלה, אם לא יבנו דירות עבור חסרי הדיור.

יוסי שריד: בקדנציות – – – והנושאים החברתיים – – –

דוד טל: חבר הכנסת שריד קיבל את אישור מנהל הישיבה הזאת?

יוסי שריד: – – –

רן כהן: האדישות הזאת – אדוני היושב-ראש, האמן לי שכשאתה רואה את הילדים האלה מתרוצצים במאהלים ובין הקרוונים המסוכנים, זו אדישות פושעת.

רן כהן: אין לזה מלה אחרת: אדישות פושעת.

רן כהן: דרך אגב, השר זאבי, אם אתם רוצים לדעת, בעקבות מכירת הדירות בדיור הציבורי, יש מאות מיליוני שקלים שנכנסו ואף אחד לא מזיז בהם כלום.

רן כהן: למה?

רן כהן: לאיזו קטסטרופה רוצים לחכות?

רן כהן: עד שיקרה אסון "ורסאי" בתחום הדיור או אסון "ורסאי" בתחום התעסוקה, לא תתעוררו?

דוד טל: תודה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני חושב, שבמצב הזה – – –

דוד טל: חבר הכנסת אושעיה.

רן כהן: אני מסיים.

רן כהן: אני חושב, שבמצב הזה הכרחי שהממשלה תיתן לנושאים הללו מענה מיידי, והכנסת חייבת לקבל ממנה את התשובות.

רן כהן: תודה רבה.

דוד טל: אדוני, תודה רבה.

מרדכי משעני: היא לא מסוגלת.

שמואל הלפרט: אתה מוכן לתמוך – – –?

רן כהן: אני מוכן לבנות דירות, ורק שתהיה קורת-גג.

דוד טל: אדוני השר לתיאום חברתי שמואל אביטל, יעלה ויבוא וישיב.

דוד טל: בבקשה.

שמואל אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, למען האמת, גם מהיכרות רבת שנים עם חברי, חברי הכנסת דוד לוי ורן כהן, יכול להיות שאם מישהו אחר היה צריך להתייצב פה ולענות הוא היה, אחרי שהממשלה הזאת קיימת חמישה חודשים, אומר את הססמה הידועה שאנחנו מכירים בעיקר בעשור האחרון: זו הממשלה הקודמת.

שמואל אביטל: אבל, מאחר שאני בא – – –

רן כהן: השר אביטל, ברשותך, בממשלה הקודמת אני לא נתתי למפעלי הפלדה ליפול מהטעמים שאמרתי מעל הבמה.

רן כהן: הם נפלו עכשיו.

יוסי שריד: לא נפלה – – –

שמואל אביטל: חבר הכנסת רן כהן, מאחר שהייתי בסביבה וחברים משותפים כמו יושב-ראש ההסתדרות חבר הכנסת פרץ עסקו בזה, אגיע.

נסים דהן: – – – לחתום.

רן כהן: על מה אתה מדבר?

רן כהן: אתה לא מכיר את החומר.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן.

דוד טל: אדוני השר.

דוד אזולאי: 15 טונות – זה מה שהוא חתם.

דוד אזולאי: תיכף תשמע אותי בעניין.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן.

דוד טל: אדוני השר.

נסים דהן: – – –

רן כהן: – – –

דוד טל: אדוני השר.

דוד טל: אדוני סגן השר.

דוד אזולאי: במלחמות של ש"ס ומרצ – – –

רן כהן: מפעלי הפלדה – – –

דוד אזולאי: – – – עושים היום את מה שאתה לא עשית.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן, למה לך?

דוד טל: עומד כאן השר לתיאום חברתי.

רן כהן: – – –

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן.

נסים דהן: אז מי הציל?

רן כהן: אתה הצלת?

רן כהן: אתה יושב בממשלה – – –

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן, למה לנו?

דוד טל: אנו בסך הכול בדיון באמצע הפגרה.

נסים דהן: – – –

רן כהן: – – – הממשלה שלך.

רן כהן: שלי?

דוד טל: אדוני השר.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן.

שמואל אביטל: אני מבין שאנשי מרצ וש"ס מעלים זיכרונות מהעבר.

רן כהן: הממשלה שלך?

רן כהן: – – –

דוד טל: אני מבקש מכם, תואילו בטובכם לשמוע את השר לתיאום חברתי.

דוד טל: השר אביטל, בבקשה.

שמואל אביטל: אני מבין שיש פה שילוב מיוחד.

שמואל אביטל: מעלים זיכרונות מהממשלה הקודמת, ונציג עכו פה.

אילן גילאון: – – –

דוד טל: חבר הכנסת אילן גילאון, ידידי הטוב.

אילן גילאון: מה הבעיה?

אילן גילאון: – – –

דוד טל: חבר הכנסת אילן גילאון.

שמואל אביטל: מאחר שאין סיכוי שאנהג כמקובל ואגיד מה הממשלה הזאת תרמה במשך חמישה חודשים, כי בכל זאת אני בא מסיעת עם אחד בראשות חבר הכנסת עמיר פרץ, ויש איזה שהם דגלים, ואנחנו חדשים בכל ממשלה ובטח בזאת, אנסה באמת להתייחס עניינית לדברים, ואולי לא כל כך לייצג איזו שבלונה מתוך ויכוח.

שמואל אביטל: כשאני שומע את ידידי חבר הכנסת דוד לוי, ולא בפעם הראשונה, עם הזעקה הזאת, היא זעקה שנוגעת לי ולרבים וטובים פה, ואני רוצה להתמודד אתה ברמה העניינית, כי אני רואה את עצמי, גם כמי שבא מהסיעה הזאת וגם כמי שבא מקרב העובדים, שותף לזעקה הזאת.

שמואל אביטל: זה בהחלט לא חלק מהמשחק הפוליטי.

שמואל אביטל: אנחנו מדברים על אנשים, משפחות ובני-אדם.

שמואל אביטל: כנ"ל כאשר ידידי רן כהן, שעד לפני זמן היה שר התמ"ס, ולא בכדי הזכיר פה את נושא קריית-הפלדה ועוד כמה דברים – – –

נסים דהן: הוא לא עשה כלום בשבילם.

שמואל אביטל: השר דהן, אני לא יודע.

שמואל אביטל: אני לא ממליץ להגיד בקלות: רן כהן לא עשה כלום בעניין זה או אחר.

שמואל אביטל: אני לא ממליץ.

רן כהן: שישאל את העובדים, את ההנהלה.

נסים דהן: אני הייתי סגן שר האוצר.

נסים דהן: אסביר לך.

שמואל אביטל: אבל, רן כהן, זה לא כדור-עף: אתה מרים לגובה, ואני מנחית.

שמואל אביטל: תן – – –

רן כהן: לא יעזור לו שום דבר.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

רן כהן: – – – פוטרו לאבטלה.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

רן כהן: הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן, אתה מפריע לי.

נסים דהן: – – –

רן כהן: – – –

דוד טל: אדוני השר, גם אדוני מפריע לי.

נסים דהן: אני אסביר לך.

דוד טל: אדוני השר, עם כל הכבוד, אני מבקש – – –

זאב בוים: בידיכם היה הכול – –

דוד טל: חבר הכנסת בוים.

דוד טל: אני קורא את יושב-ראש הקואליציה לסדר פעם ראשונה.

זאב בוים: – – אנחנו קלקלנו הכול בחינוך ובתעשייה.

זאב בוים: אתם הייתם נופת צופים.

דוד טל: חבר הכנסת בוים, אני קורא לך פעם שנייה.

דוד טל: אני לא מתכוון להתרגז היום.

רן כהן: – – –

ענת מאור: – – –

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן, אדוני רוצה להישאר כאן בדיון?

רן כהן: – – – שישתוק.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן, אדוני רוצה להישאר בדיון?

דוד טל: למה אתה מביא אותי למצב לא נעים?

דוד טל: אדוני השר, בבקשה.

שמואל אביטל: רן כהן, אני מבין שהסידור הוא, שברגע שאני מזכיר את שמך מתחילה מהומה?

שמואל אביטל: מה קרה?

שמואל אביטל: דווקא על רקע הפתיחה כפי שאמרתי אותה פה, אני חייב להגיד לכם, שבעצם גם מול הממשלה הקודמת – יש תופעה שלא תיאמן.

שמואל אביטל: בעצם, נמצא פה רן כהן ונמצאים כאן כמה שרים מהממשלה.

דוד טל: במחילה, אני רוצה להזכיר לאדוני, שאנחנו לא בהסתדרות החדשה או הישנה.

דוד טל: זה חבר הכנסת רן כהן.

דוד טל: אתה מדבר בצורה חברית, וזה בסדר במסדרונות ההסתדרות: חבר, והיום פה הוא חבר הכנסת רן כהן.

אלי בן-מנחם: כולם חברים.

שמואל אביטל: מקרב היושבים פה, חבר הכנסת רן כהן ואתה הכי הסתדרות שיש פה, ובטח יש לכם גם זיכרונות נעימים משם.

שמואל אביטל: אני חייב להגיד לכם, שבטווח של שנה אחורה אנחנו זוכרים את התמונות, ידידי רובי ריבלין, של "עוף קור", של התופרות במצפה-רמון, של "קלת אפיקים", ובטח כל אחד יכול להוסיף.

שמואל אביטל: אני מאזכר רק את התמונות האחרונות ומה הדבר המחבר בין כולן כבסיס לשתי ההצעות של חברי הכנסת לוי וכהן.

שמואל אביטל: בסופו של דבר זה איך לא הולכים בשיטה המקובלת, שממשלות חוטאות בה יום-יום, הממשלות הקודמות וגם זו, כאשר לוקחים את הסרגל הכלכלי, עושים את החשבון ואומרים: דינו של מפעל X להיסגר, כי המספרים לא נסגרו.

שמואל אביטל: ומי לוקח את המשימה הזאת בראש ובראשונה?

שמואל אביטל: העובדים, האנשים והמשפחות.

שמואל אביטל: היה גורם אחד שהיה מוכן לשים גם מכספו, וגם אם לא נעים לשמוע את זה, זה היה בניגוד לתפיסה שהיתה מושרשת באוצר שנים על גבי שנים, וזאת היתה ההסתדרות, שבאה ושמה ממקורותיה.

שמואל אביטל: היכן שהיתה אוזן קשבת, המפעלים האלה ניצלו כי ניתן צ'אנס.

שמואל אביטל: יושב פה יושב-ראש הישיבה והוא מכיר את הדברים מתוקף תפקידו הקודם.

שמואל אביטל: יושב פה חבר הכנסת רן כהן והוא מכיר את הדברים.

שמואל אביטל: יושבים חברים גם בממשלה הזאת ומכירים את הדברים.

שמואל אביטל: למה אני אומר את זה?

שמואל אביטל: לא רק בגלל ההקדמה שהקדמתי, ולא כדי לפאר גוף ציבורי זה או אחר, במפורש לא; כי גם אתמול בישיבת הממשלה העליתי יחד עם שרת התעשייה והמסחר את הנושא שחודד פה על-ידי חבר הכנסת רן כהן – מה עושים בנושא סגירת מפעל קריית-הפלדה.

שמואל אביטל: הצגתי שם, ושרת התעשייה והמסחר הציגה בנפרד תוכנית שמבוססת על משאים-ומתנים שהתנהלו בשבוע וחצי האחרון על מנת לחדש שם את הפעילות ושקריית-הפלדה בעכו לא תיסגר.

שמואל אביטל: אני חייב להגיד לכם שזה מה שיקרה.

שמואל אביטל: יש שם הצעה קונקרטית.

ענת מאור: מה החליטה הממשלה?

שמואל אביטל: אני אגיד לך.

שמואל אביטל: יש לי תכונה רעה לא מייד לרוץ ושכל העולם ידע, אבל אני בהחלט אנצל את ההזדמנות להגיד.

שמואל אביטל: הממשלה תמכה במקבץ ההצעות הזה, שהשורה התחתונה שלו היא שקריית-הפלדה תחזור לפעילות, גם במה שהביאה שרת התעשייה והמסחר, כדי לגמור שם כמה עניינים, שעל חלקם דיבר פה חבר הכנסת רן כהן.

שמואל אביטל: שר העבודה והרווחה הביא כמה וכמה מהמקורות שלו, וקרן "תנופה לצמיחה" של ההסתדרות, כמו במקרים קודמים, משלימה את אותו חלק על מנת להציל את מקומות העבודה האלה.

שמואל אביטל: גם המשרד לאיכות הסביבה יצטרך לעשות אותה פעולה שמדבר עליה חבר הכנסת רן כהן, שלא נעשתה בעבר.

ראובן ריבלין: שר האוצר היה נוכח בישיבה והוא אמר את זה.

רן כהן: אבל למה – – –

שמואל אביטל: חבר הכנסת רן כהן, אני יכול לשאול אותך גם שאלה: למה, למשל, לא קבעו את המפעל הזה ספציפית בעכו אזור פיתוח א'?

שמואל אביטל: לא רק שם, אלא גם בעוד כמה נקודות קשות כאלה?

שמואל אביטל: מי מנע מממשלות ישראל עד עכשיו?

רן כהן: נכון, נכון.

שמואל אביטל: אני התוודעתי לעניין.

שמואל אביטל: אני בא עכשיו מפגישה עם שר האוצר בעקבות הדיון אתמול בממשלה, ואני סמוך ובטוח, ואוי אם לא, שהמסגרת שהצגתי פה, שיש לה גיבוי, תצא לדרך.

שמואל אביטל: לכן, אתמול הצעתי, וראש הממשלה תמך בכך, שאי-אפשר לחכות עד שצמיגים או מנעולים יגיעו לשערי המפעלים.

שמואל אביטל: אני אתן לכם דוגמה – התעסקתי עם מפעל "וישיי" בשקט, בלי תקשורת, בשלושת-ארבעת השבועות האחרונים.

שמואל אביטל: זה לא סוד שבדימונה ובבאר-שבע פוטרו מאות עובדים בתשלובת הזאת.

שמואל אביטל: אני חייב להגיד לכם, שנמנעו פיטורים של למעלה מ-400 איש ויש שם סיוע ממשלתי.

שמואל אביטל: ב"פולגת", פאר הטקסטיל במדינת ישראל, יש קשיים.

שמואל אביטל: הייתי שם שבע פעמים בשלושה חודשים.

שמואל אביטל: למה אני אומר את זה?

שמואל אביטל: לא כדי למסור דוח סיורים.

שמואל אביטל: אתמול באופן אישי הצעתי הצעה שזכתה לגיבוי, שאומרת שאנחנו חייבים להקים צוות באופן מיידי, יכולים לקרוא לו התערבות ויכולים לקרוא לו מה שרוצים, על מנת שלא נחכה לצמיג.

שמואל אביטל: יש בקרב הסתדרות העובדים ובקרב כל מי שנמצא בבית הזה מספיק נתונים כדי להתמודד עם הדברים לפני שהם נופלים.

שמואל אביטל: הרי מה קורה?

שמואל אביטל: קחו את "עוף קור", מה קרה שם?

שמואל אביטל: זה בדיוק המשולש הזה: ממשלה-הסתדרות-עובדים, כל אחד עם הנטל שלו והמפרק עם המפתח שם.

שמואל אביטל: בואו אתי לשם, אני באופן טבעי עובר דרך שדרות יום-יום, וברוך השם העסק עובד.

דוד טל: אדוני השר, שאלה לחבר הכנסת דוד לוי.

דוד טל: תואיל בטובך להשיב.

שמואל אביטל: אולי עוד משפט כי יש בו אולי התייחסות מסוימת ספציפית.

דוד טל: אתה כבר יודע מה הוא רוצה לשאול?

שמואל אביטל: לא, יש לי כבוד גדול אליו.

שמואל אביטל: אמר דוד לוי, שיש פה מערכות שביסודן הן פירוק מרצון, כך הגדרת את התהליך.

שמואל אביטל: אני מקווה שאותו מקבץ של דברים שאמרתי פה יעמוד במבחן הביצוע, כי אם בעוד שבועיים לא תיבנה המסגרת הזאת, שתעשה את הסריקה ותגיע בעוד מועד לעשרות מקומות, כי הארץ מלאה בהם – בעיני המבחן המרכזי לכל מה שאמרתם ולכל מה שאני יכול להגיד זה תקציב המדינה הקרוב.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת לוי, שאלה קצרה, בבקשה.

דוד לוי: אדוני השר, יושבים כאן אנשים אשר שירתו בממשלת ישראל ויודעים שכאשר יש דיון לפני הכרעה, יכול שר לומר דברים הגיוניים, כולם מהנהנים עד להכרעה, והצעת ההחלטה שונה לחלוטין מהצעות השר.

דוד לוי: לגבי הרגישות שלך אני לא מפקפק, אבל האם אתה יכול לומר עכשיו לכנסת, שהממשלה קיבלה החלטה, לא הרעיונות שלך ומה שהצעת, אלא האם הממשלה קיבלה החלטה שקריית-הפלדה לא תיסגר?

דוד לוי: זאת התשובה שלה מצפים.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: בבקשה, תשובה קצרה, ובזאת נחתום את תשובת השר.

שמואל אביטל: אני אומר בעברית הכי ברורה: ממשלת ישראל קיבלה החלטה, לאור ההצעות שפירטתי פה, שקריית-הפלדה לא תיסגר ותעשינה מיידית הפעולות, כפי שהגדרתי אותן פה.

שמואל אביטל: אם בבוקר אותו משקיע ירצה לנצל את זה, אז ההתמודדות תהיה יותר קשה.

שמואל אביטל: זו החלטת הממשלה.

דוד טל: תודה.

רן כהן: אני רוצה לתת לכם מחמאה על שהצלחתם לשמור על זה בסוד.

דוד טל: הם לא טובים כמו אנשי מרצ בתקשורת.

דוד לוי: אני מטיל ספק בדבריך, כי כאשר זה יובא לביצוע, האוצר – – –

דוד טל: אדוני השר, בוא נסכם.

שמואל אביטל: משפט אחד, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני – – –

יוסי שריד: יש לפניך החלטה של הממשלה?

יוסי שריד: האם תקרא את נוסח ההחלטה?

שמואל אביטל: מה לפי דעתך, חבר הכנסת שריד, יש לי?

שמואל אביטל: אני חושב, שהשאלה שלך, מתוך היכרותנו רבת השנים, היא אפילו לא בגדר תפקידך בזמנו כשר החינוך, זו אפילו לא שאלה מכשילה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אדוני השר רוצה לסכם?

שמואל אביטל: אני חושב שהציג את הדברים יותר טוב מההערה הלא-עניינית שלך חבר הכנסת דוד לוי, והשבתי על זה בצורה הכי ישירה.

שמואל אביטל: בעקבות זה, לסיכום העניין, אני כל כך מבין – ולא בגלל קואליציה או אופוזיציה, אני חי את זה מאז שאני לפחות בממשלה – את הספקנות הזאת בכל כך הרבה תחומים.

שמואל אביטל: השבתי לחבר הכנסת יוסי שריד לפני כשבועיים – – –

יוסי שריד: האם אפשר לשמוע את החלטת הממשלה?

דוד טל: אדוני השר, אני מבקש לסכם.

שמואל אביטל: וגם אז חבר הכנסת יוסי שריד אמר – – –

דוד טל: חבר הכנסת שריד, שמענו את השאלה.

דוד טל: אני מבקש מהשר שיסכם.

דוד טל: שאלת שאלה, ביקשת, אני מבקש מהשר לסכם את התשובה.

שמואל אביטל: אני כל כך מבין את הספקות למיניהם, וגם פה.

יוסי שריד: – – –

שמואל אביטל: סליחה – – –

דוד טל: חבר הכנסת שריד, זה לא דיאלוג.

דוד טל: אדוני השר, זה לא דיאלוג.

דוד טל: אדוני השר ידבר לכלל האומה ולא רק לחבר הכנסת שריד.

דוד טל: זה לא דיאלוג.

דוד טל: יש לו עכשיו הזמן שלו, הזמן שלו חלף ותם, ואני מאפשר לו לסכם ובזה נסגור.

יוסי שריד: חבר הכנסת לוי הביע פליאה על כך שההחלטה נשמרה בסוד.

יוסי שריד: אני אסביר לך למה היא נשמרה בסוד – כי אין החלטה.

דוד טל: בסדר.

דוד טל: זו דעתו של אדוני.

דוד טל: דעתו נשמעה, והשר ישיב או יסכם את התשובה שלו.

דוד טל: בבקשה, אדוני השר, במשפט אחד.

שמואל אביטל: מעל הדוכן הזה, הספקנות הזאת מעבר לקואליציה-אופוזיציה, יש לי איזו תכונה מוזרה.

שמואל אביטל: גם פה, לפני שלושה שבועות, אמר לי חבר הכנסת יוסי שריד על תוכנית "אופק" בזמנו, שהוא היה בממשלת ברק שותף לאותה החלטה לטפל מסיבית, עם מיליארד ו-200 מיליון שקל ב-11 יישובים, בעיקר בפריפריות הגיאוגרפיות והחברתיות, שהוא לא מאמין שזה יקרה: אולי אתה, שמוליק, מאוד רוצה לעשות את זה ומאמין בזה.

שמואל אביטל: אז עובדה שזה עבד, וזה היה איתות לכך שאפשר לקחת דברים ולממש.

שמואל אביטל: מה שאמרתי פה, חבר הכנסת שריד, לחבר הכנסת דוד לוי, אלה הדברים, זו החלטת הממשלה, אני אומר אותה פה, פומבית, ואני מזכיר לך את ההקדמה שאמרתי לדברים.

שמואל אביטל: אני מאוד מקווה, לפחות מהסיעה, ממפלגת עם אחד, שאני בא בשמה לכאן, שעל הדברים האלה ניתן להיאבק מעבר להחלטות ממשלה, והמבחן הקשה של הממשלה הזאת זה לא כל האמירות, זה לא 4% צמיחה, עם כל הוויכוח, גם שלי, סביב העניין הזה, אלא התקציב כפי שיובא לבית הזה.

שמואל אביטל: שם יהיה מבחנה של הממשלה.

שמואל אביטל: תודה, אדוני.

דוד טל: תודה.

דוד טל: כאמור, מבחן תוצאה.

דוד טל: אדוני סגן שר הפנים, בבקשה.

אופיר פינס-פז: – – –

דוד טל: לפי הפרוצדורה, אני סבור שעל-פי סעיף 50 לתקנון הכנסת, יכול סגן שר שמדבר בשם שר לבוא ולומר את דברו, גם על-פי החלטת ועדת פירושים, באחת מהכוכביות שם.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: – – –

דוד טל: אני לא יודע.

דוד טל: אם הם יבקשו, אני מוכרח להיעתר לבקשתם.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נתבקשתי על-ידי שר העבודה והרווחה, הרב שלמה בניזרי, להציג בפניכם את תוכניתו של המשרד לטיפול ב-230 מפוטרי מפעלי הפלדה בעכו.

דוד אזולאי: במהלך התקופה האחרונה נערך משרד העבודה לסוגיה וקבע תוכנית פעולה שעשויה לצמצם את מצוקת רוב המפוטרים וליצור הסדר המגביר את סיכויי ההשתלבות – –

ענת מאור: – – –

דוד אזולאי: – – של רובם במסגרות תעסוקה חדשות.

עסאם מח'ול: – – –

דוד טל: חבר הכנסת עסאם מח'ול, חברת הכנסת מאור, בואו ניתן לו את הזמן לדבר כפי שדיבר השר אביטל ונסכם ונצמצם את מהלך הדיון.

דוד טל: בבקשה, אדוני סגן השר.

מרדכי משעני: יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה.

רן כהן: מאוד מעניין – – –

דוד טל: זה מאוד מעניין, ואנחנו, בסבלנותנו כי רבה, נקשיב גם לסגן שר הפנים.

דוד טל: בבקשה.

דוד טל: חברת הכנסת ענת מאור, למה להפריע לסגן השר?

דוד טל: בבקשה, אדוני סגן השר.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, משרד העבודה פועל במלוא כוחו על מנת להסב את מפעל הפלדה למפעל למיחזור, כפי שמסרה שרת התעשייה והמסחר, ובמקרה זה, בכוונת משרד העבודה והרווחה להשיב את רוב העובדים בחזרה למעגל העבודה.

דוד אזולאי: האפשרות השנייה שאליה נערך המשרד, אם המפעל ייסגר ולא יוסב למפעל מיחזור – המשרד יפעל למתן סל פתרונות ל-155 מפוטרים, אשר יבוא לאחר תהליך מיפוי ראשוני ואבחון מקצועי.

דוד אזולאי: לגבי המפוטרים בעלי המקצוע, המשרד יפעל למציאת מקומות עבודה חלופיים מתאימים בענף המתכת.

דוד אזולאי: חלק מהעובדים יעברו שדרוג מקצועי להגברת סיכויי ההיקלטות בעבודה, והם יחליפו עובדים זרים, שעובדים במקומות הללו נכון לעכשיו.

דוד אזולאי: לגבי החלק הנותר, יינתנו קורסי יזמות עסקית לפתיחת עסקים קטנים על חשבון הפיצויים שקיבלו.

דוד אזולאי: לגבי המפוטרים חסרי המקצוע, המשרד יפעל להשלמת השכלה ברמה בסיסית, המאפשרת כניסה להכשרה מקצועית, או הכשרה מקצועית על-פי צורכי כוח-האדם הצפויים באזור, במגוון מסלולים, לרבות הכשרה במפעלים.

דוד אזולאי: לחלק גדול מן המפוטרים תהיה גם זכאות לדמי אבטלה או להבטחת הכנסה עד להיקלטות בעבודה.

דוד אזולאי: שר העבודה הנחה את שירות התעסוקה והמוסד לביטוח לאומי להיערך לטיפול אישי ואינטנסיבי בכל עובד שפוטר.

דוד אזולאי: כבר עתה החל הטיפול ב-67 מפוטרים שפנו לשירות התעסוקה.

דוד אזולאי: בעלי המקצוע שבהם יופנו בתוך זמן קצר למקומות עבודה חדשים.

דוד אזולאי: שר העבודה עומד בקשר רציף עם יושב-ראש ועד העובדים, והוא הנחה את מנכ"ל משרדו להיפגש עם עובדי המפעל.

דוד אזולאי: שר העבודה הניח על שולחן הממשלה תוכנית פעולה לטיפול במפוטרי המפעל, ויש הסכמה עקרונית לאשר גם את התוכנית של שר העבודה והרווחה.

מקסים לוי: שאלה – – –

דוד אזולאי: בבקשה.

דוד טל: מה זאת אומרת: בבקשה?

דוד טל: יש יושב-ראש במליאה.

דוד טל: לפנים משורת הדין, חבר הכנסת לוי.

מקסים לוי: עכשיו הכול מבולבל.

מקסים לוי: זה אומר שהמפעל לא ייסגר, ואתה אומר שמשרד העבודה והרווחה יטפל במפוטרים?

דוד אזולאי: אדוני, הכוונה היא להפוך את המפעל למפעל מיחזור, וכרגע יש טיפול אישי אינטנסיבי בכל אחד מהעובדים.

דוד אזולאי: זה מה שקיבלתי משר העבודה והרווחה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת מקסים לוי, אני חושב שמשרד העבודה והרווחה עושה כמיטב יכולתו לפתור את המצוקה האישית של כל אחד מהעובדים ברמת הפרט.

דוד אזולאי: ברמת הכלל, לגבי המפעל עצמו, יש כרגע דיונים.

דוד אזולאי: אני מציע, בואו נתאזר בסבלנות בעניין הזה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה לפנות לשר התעשייה והמסחר לשעבר, חבר הכנסת רן כהן.

דוד אזולאי: סיעת ש"ס סיירה במפעל ב-25 בנובמבר 1999; כל הסיעה, 17 חברים במניין, ברוך השם.

דוד אזולאי: ביקרנו שם ושמענו על המצוקה הקשה מאנשי המפעל.

דוד אזולאי: מייד לאחר מכן אתה הוצפת במכתבים על-ידי חברי ועל-ידי.

דוד אזולאי: אני, עבדך הנאמן, פניתי אליך ב-30 בדצמבר 1999.

דוד אזולאי: לא הייתי נביא, אני לא מבין בפלדה, אבל כך כתבתי לך מהתרשמות שלי בסיור: "נודע לי כי משרד התמ"ס שוקל היטל בשיעור של 15 דולר לטונה למשך שישה חודשים על ייבוא פלדה לבניין לארץ מטורקיה בלבד".

יצחק כהן: מי היה השר?

דוד אזולאי: סליחה, חברי איציק כהן, תמתין רגע.

יצחק כהן: מי היה השר?

רן כהן: – – –

דוד טל: אדוני סגן שר האוצר.

יצחק כהן: תיכף תשמע מי גרם לסגירת המפעל.

יצחק כהן: מרצ סגרו.

דוד אזולאי: חבר הכנסת רן כהן, אני ממשיך את המכתב אליך.

רן כהן: – – –

יצחק כהן: מרצ סגרו את המפעל.

דוד אזולאי: כתבתי לך, חבר הכנסת רן כהן.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אתה מוכן להגן על זכות הדיבור שלי?

דוד טל: אני אשתדל.

דוד טל: אדוני סגן שר האוצר, בוא נאפשר לסגן שר הפנים לדבר.

דוד אזולאי: חבר הכנסת רן כהן, אני ממשיך וכותב לך: "היטל כזה לא ימנע את קריסת מפעלי הפלדה המאוחדים באזור התעשייה בעכו עירי" – אני דואג לעיר עכו, וביקשתי והתחננתי – "החברה זקוקה להיטל בשיעור של 35 דולר לטונה.

דוד אזולאי: היטל למשך שישה חודשים בלבד לא יפתור את הבעיה, והיטל על טורקיה בלבד יגרום לייבוא ממדינות חבר העמים.

דוד אזולאי: מכל הסיבות שלעיל אבקשך" – התחננתי לפניך, גם בטלפון, גם בעל-פה – "לשקול היטל בשיעור של 35 דולר לתקופה של שנתיים על ייבוא פלדה לבניין למדינה".

דוד אזולאי: אדוני השר, לצערי הרב, גם אתמול וגם שלשום פניתי, ביקשתי, אולי יש לכם תשובה על המכתב הזה, ולא קיבלתי עד היום.

דוד אזולאי: לו היית פועל כעצתי אז, לא היינו מגיעים למצב שאנחנו נמצאים בו היום, ואל תגיד: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

דוד אזולאי: אתה וחבריך הייתם עסוקים בחיסול תנועת ש"ס – במקום לפתור את בעיות המדינה.

דוד אזולאי: את זה לא עשיתם, אבל, למזלך הטוב, לא חיסלתם את ש"ס, חיזקתם אותה, אבל את מפעל הפלדה אתה וחבריך חיסלתם.

דוד טל: אדוני סגן השר, תודה רבה.

דוד טל: אדוני שר הבריאות, בבקשה.

רן כהן: – – –

דוד טל: אולי תוכל להגיב על כולם ביחד.

ענת מאור: מה זה?

ענת מאור: זו ממשלה – – –

רן כהן: – – –

דוד טל: חברת הכנסת ענת מאור, מה לא בסדר?

דוד טל: אני לא שומע את גברתי.

יצחק כהן: – – –

ענת מאור: – – –

דוד טל: אני עדיין לא שומע.

יצחק כהן: אנחנו נוכיח מי סגר את המפעל.

ענת מאור: – – –

דוד טל: אני עדיין לא שומע.

דוד טל: אדוני שר הבריאות, בבקשה.

דוד טל: רבותי, הנושא חשוב.

דוד טל: חבר הכנסת דוד לוי העלה נושא מאוד מאוד חשוב, ואני חושב שנכון לאפשר ליותר ויותר שרים שיתבטאו בנושא זה כדי למצות את הדיון.

דוד טל: בבקשה, אדוני השר.

אילן גילאון: תנועת ש"ס ייבשה את המדינה הזאת ומייבשת אותה.

אילן גילאון: זו חוצפה לעלות על הדוכן.

דוד טל: חבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק כהן: אילן, מרצ סגרו את המפעל.

דוד טל: אדוני השר, בבקשה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, אני מבין – – –

יצחק כהן: – – –

אילן גילאון: – – –

דוד טל: אדוני סגן שר האוצר.

דוד טל: חבר ועדת העבודה והרווחה אילן גילאון, בבקשה ממך.

נסים דהן: אני מבין את התפרצות הזעם של חבר הכנסת גילאון.

נסים דהן: מרצ פשוט נתפסה במערומיה ובמלוא צביעותה.

ענת מאור: – – –

נסים דהן: אני יודע שאת לא אוהבת לשמוע את האמת, חברת הכנסת ענת מאור, הרי אתם לא מסוגלים לשמוע את האמת בפרצוף.

ענת מאור: – – –

נסים דהן: אתם לא מסוגלים לדעת מה – – –

דוד אזולאי: – – –

דוד טל: אדוני סגן שר הפנים, אני מצפה לפחות ששולחן הממשלה יעזור לי ולא יפריע לי.

נסים דהן: הרי אתם לא מסוגלים לשמוע כשאומרים לכם אמת בסיסית אחת בפרצוף.

נסים דהן: אתם לא מסוגלים.

נסים דהן: אני יודע שאתם לא מסוגלים.

נסים דהן: הרסתם את העם הזה, מוטטתם את המדינה, הבאתם אותה לעברי פי פחת, ואתם עומדים פה מעל הדוכן ובצביעות ובדמגוגיה מציעים הצעה לסדר-היום בפגרה, על מה?

נסים דהן: אקרא לכם: על המצב הביטחוני הקשה.

נסים דהן: בוודאי, כולם שכחו.

נסים דהן: ממשלה קודמת שהבטיחה להביא שלום לעם ולעשות ביטחון, ואתם הייתם שותפים בכירים, חבר שלכם היה סגן ראש הממשלה ושר החינוך, חבר אחר היה שר התעשייה והמסחר, במה העסקתם את המדינה שנה שלמה?

נסים דהן: בשאלה האם נהרי הוא עציץ בארון והאם אפשר לתת לו סמכויות.

ענת מאור: שרת החינוך נותנת לכם הכול.

דוד טל: חברת הכנסת מאור, אני קורא את גברתי לסדר פעם ראשונה.

ענת מאור: – – –

דוד טל: חברת הכנסת מאור, אני קורא לגברתי פעם שנייה.

נסים דהן: במה העסקתם את המדינה שנה שלמה?

נסים דהן: במה – – – באמצע הלילה?

נסים דהן: על מה – – – שלוש פעמים ביום?

נסים דהן: מי זה הנהרי הזה ששר החינוך וסגן ראש הממשלה מחליט להתעסק רק אתו במקום להתעסק עם ביטחון?

נסים דהן: אתם לא מתביישים, צבועים שכמותכם?

אילן גילאון: – – –

דוד טל: חבר הכנסת אילן גילאון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אילן גילאון: – – –

דוד טל: חבר הכנסת אילן גילאון, אתה מפריע לי לנהל את הישיבה.

דוד טל: לא, אחר כך, אחרי הדברים.

רן כהן: זה יהיה הנוסח, אדוני היושב-ראש?

רן כהן: – "צבועים שכמותכם"?

אילן גילאון: – – –

דוד טל: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה, אני מתחנן בפניך.

אילן גילאון: אפשר לומר אמת על הדוכן.

נסים דהן: חבר הכנסת שריד, אתה לא עסקן מדרגה שלישית, אתה יושב-ראש האופוזיציה, יש לך מעמד מיוחד עם אחריות מיוחדת.

אילן גילאון: – – –

דוד טל: חבר הכנסת גילאון.

נסים דהן: יש לך מעמד גם בחוק הישראלי, גם בציבור הישראלי וגם בפרלמנט הישראלי, וזה מה שמעניין אותך כשאנחנו מדברים על נושא כל כך כואב, נושא הפלדה בעכו?

נסים דהן: אז אתה נזכר שיש מפלגה שקוראים לה ש"ס, כאילו שאתה ממשיך להיות שר החינוך הרגיל עם אותן התקפות על ש"ס, עם אותן קפריזות, עם אותה אובססיה.

נסים דהן: החלטת שאתה את ש"ס צריך לחסל.

נסים דהן: אתה לא תצליח.

נסים דהן: זה פשוט לא יעזור.

נסים דהן: כל ניסיון כזה שלך רק מחזק אותנו.

נסים דהן: אני מציע לך להמשיך, כי אותנו זה מחזק, אבל הציבור במדינת ישראל רוצה פעם אחת להבין מה מרצ רוצה מהעם הזה.

נסים דהן: היא מדברת על ביטחון כשהיא גרמה למצב הארור הזה.

נסים דהן: אתם ישבתם בממשלה שעשתה מכירת חיסול לכל דבר קדוש במדינה הזאת.

נסים דהן: מכרתם הכול לערפאת, והוא לא הסכים לקבל.

נסים דהן: זה המזל של העם הזה – הוא לא הסכים לקבל.

יצחק כהן: ממשלת שלום, עשו שלום.

נסים דהן: קראתם לזה שלום כשהתכוונתם לביטחון מעורער, וזה מה שקורה היום.

נסים דהן: עכשיו אתם מדברים על מפעלי הפלדה.

נסים דהן: כולם שכחו.

נסים דהן: חבר הכנסת רן כהן, שר התעשייה והמסחר לשעבר, היתה לי הזכות או החובה להיות סגן שר האוצר בממשלה הקודמת, וכסגן שר האוצר פניתי אליך עשרות פעמים.

רן כהן: אף פעם.

נסים דהן: עשרות פעמים.

רן כהן: אף פעם.

יצחק כהן: למה לא ענית לו?

דוד טל: אדוני סגן שר האוצר, עם כל הכבוד, מה הדבר הזה?

רן כהן: הוא לא פנה אף פעם.

נסים דהן: חבר הכנסת רן כהן, מינימום יושרה.

נסים דהן: הרי אני יכול להביא את המכתבים שלי כסגן שר האוצר.

נסים דהן: מינימום יושרה.

נסים דהן: אני יכול להביא לך את המכתבים.

נסים דהן: הוא הביא מכתב כי הוא התכונן לזה.

נסים דהן: אני לא תיארתי לעצמי שאתה תדבר כאן, שאתה תעז לומר מלה על מפעלי הפלדה כשאתה אשם בכל הצרות שלהם, בכל הצרות.

נסים דהן: פניתי אליך כסגן שר האוצר, גם במכתבים וגם בעל-פה, לא פעם אחת ולא פעמיים, ואת מה שחבר הכנסת אזולאי קרא פה מעל הדוכן אמרנו לך.

נסים דהן: ואתה, עם תירוצים של שיתוף פעולה עם טורקיה, עם עסקת מסוקים, עם עסקה כזאת ועסקה אחרת, אתה לא מסוגל, אתה כבול, אין לך אפשרות, שר האוצר מתנגד – תירוצים מתירוצים שונים, ובפועל לא עשית כלום.

נסים דהן: ואז משרד התעשייה ומסחר, שאתה היית אחראי לו, מה שמעניין אתכם זה איך תוקפים את ש"ס.

נסים דהן: זו דמגוגיה זולה, לעמוד כאן ולהפנות – – –

אילן גילאון: – – –

נחום לנגנטל: – – –

דוד טל: חבר הכנסת לנגנטל, תודה.

נסים דהן: אני רוצה לסיים.

נסים דהן: זו דמגוגיה זולה לעמוד כאן ולהפנות את כל הזרקורים לעבר ש"ס.

נסים דהן: אנחנו שמחים שמפנים אלינו את הזרקורים.

נסים דהן: אנחנו תמיד אשמים בכול, אנחנו רגילים לזה.

נסים דהן: מיום שהקמנו את ש"ס אנחנו רגילים שכל מה שקורה במדינה הזאת, תמיד אנחנו אשמים בו.

נסים דהן: אנחנו גם אשמים בתאונה המחרידה שהיתה לעם הזה בקדנציה הקודמת כשאתם הייתם בממשלה.

רן כהן: למה, אתם לא הייתם בה?

נסים דהן: זו אשמתנו, ואני מודה בה.

נסים דהן: נתנו לכם שלטון וחשבנו שתשתמשו בו לפחות כמו בהצהרות על הנייר, לטובת העם.

נסים דהן: דרדרתם את העם הזה לאחד האסונות המחרידים בתולדותיו.

אילן גילאון: – – –

נסים דהן: נתתם לעם אשליה של שלום, ובעצם מכרתם לו אשליית שווא.

נסים דהן: היום אנחנו עשרה חודשים בתוך אינתיפאדה שנוצרה בגלל הרגשת הכוח שערפאת קיבל מאותם הסכמי שלום שרציתם להביא לו.

אילן גילאון: – – –

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, הייתי מציע – – –

אילן גילאון: – – – מה קרה לך?

ענת מאור: – – –

נסים דהן: אני מבין אתכם, אתם מסכנים, הרי נתפסתם עם המכנסיים למטה.

נסים דהן: לא כל יום תופסים מפלגה שלמה עם המכנסיים למטה.

נסים דהן: אני רוצה לסכם.

נסים דהן: אני מציע, לפעם הבאה כשאתם רוצים לקרוא לכינוס מיוחד של הכנסת בפגרה ולהזעיק את כל חברי הכנסת מכל קצווי העולם, תעשו קצת שיעורי בית, תדברו על נושאים שבאמת כואבים.

נסים דהן: ויש לי עצה בשבילכם, הנה נושא שכדאי לדבר עליו.

נסים דהן: אני חוזר בשבועות האחרונים ומדגיש בכלי התקשורת, שמערכת הבריאות נמצאת במצב קשה.

אילן גילאון: – – – שאתה קוסמונאוט.

נסים דהן: חבר הכנסת גילאון, עם הפה שלך, המצחיק הזה, שמענו אותך.

נסים דהן: אתה מסכן, מה לעשות?

נסים דהן: אז מצאו אותך עם המכנסיים למטה.

נסים דהן: מה לעשות?

דוד טל: אדוני השר, בוא נמחק את זה מהפרוטוקול ונמשיך הלאה.

נסים דהן: חבר הכנסת גילאון, אתה רוצה להסיט את הוויכוח לנושא אחר, אישי?

נסים דהן: בבקשה, אני יכול לענות לך, אבל אני לא אדרדר לרמה הנמוכה שלך.

נסים דהן: לא יעזור לך כלום.

אילן גילאון: אתה תרד לרמה שלי, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת גילאון.

נסים דהן: לעולם לא ארד לרמה שלך.

נסים דהן: הרי כבר הידרדרת לרמה התחתונה שאי-אפשר לעלות ממנה.

נסים דהן: אתה לא אשם.

נסים דהן: תתעורר קצת, אתם מפלגה חשובה במדינה הזאת.

נסים דהן: תתרומם.

אילן גילאון: – – – מורם מעם.

אילן גילאון: מה קרה?

דוד טל: חבר הכנסת אילן גילאון.

דוד טל: אדוני השר, לסיכום, מה אנחנו מציעים?

דוד טל: מה אנחנו מסכמים?

נסים דהן: אנחנו מסכמים, שאם אתם רוצים נושא, יש לי בשבילכם נושא, תעלו אותו.

נסים דהן: מערכת הבריאות במדינת ישראל בשנה האחרונה, וגם כן בגלל הקדנציה הקודמת של הממשלה, שלא התייחסה במלוא הרצינות למערכת הבריאות ולא העמידה אז לרשותה את התקציבים המתאימים, היום חסרים במערכת הבריאות תקציבים – – –

ענת מאור: מי היה שר הבריאות בקדנציה הקודמת?

נסים דהן: רוני מילוא היה שר הבריאות.

ענת מאור: הוא היה רק חודשיים.

נסים דהן: אבל אלה היו החודשיים של התקציב.

נחמה רונן: הוא היה חודשיים שר הבריאות.

נחמה רונן: על מה אתה מדבר?

נחום לנגנטל: מי היה שר הבריאות בתקציב 2000?

נסים דהן: רוני מילוא.

נסים דהן: זה נושא כדי לכנס את הכנסת בפגרה, כי מערכת הבריאות נמצאת במצב קשה.

נחום לנגנטל: מי היה שר הבריאות בתקציב 2000?

נסים דהן: כבר אמרתי לך.

נסים דהן: שאלת, עניתי לך.

נסים דהן: רוני מילוא סיכם את תקציב 2000 עם שר האוצר.

נסים דהן: אתה לא זוכר, אתה לא אשם.

נחמה רונן: לבניזרי אין נגיעה לתקציב?

נסים דהן: רבותי, הוא שאל מי סיכם את תקציב 2000, ועל זה עניתי לו.

נסים דהן: בתקציב 2000 היה חבר הכנסת רוני מילוא שר הבריאות.

נחמה רונן: מאיפה חבר הכנסת בניזרי?

נחמה רונן: מה היה תפקידו?

נסים דהן: יש לי חדשות בשבילך.

נסים דהן: בתקופתו של השר בניזרי, כשהוא היה שר הבריאות – – –

דוד טל: אדוני, אני מבקש לסיים את הדיון.

נסים דהן: היא שאלה שאלה, אני עונה לה.

דוד טל: בבקשה, אלא אם כן חברי הכנסת ענת מאור ונחום לנגנטל יוותרו על זכות הדיבור שלהם.

נסים דהן: רשת הביטחון היתה 410 מיליון שקלים.

נסים דהן: בתקופתו של רוני מילוא רשת הביטחון הצטמצמה ל-280 מיליון שקלים.

נסים דהן: זה החיסרון היום במערכת הבריאות, שממחר תתחילו להרגיש בו בתקציבים, כי מערכת הבריאות תיכנס למצב חירום וייתנו טיפול רק במצב חירום, לצערי הרב.

נסים דהן: לא הייתי רוצה להגיע לזה.

נסים דהן: יש לכם נושא, את הנושא הזה תקדמו, כדי שכל עם ישראל יוכל לקבל שירותי בריאות ברמה טובה כמו שהוא היה רגיל להם בשנים האחרונות.

דוד טל: תודה רבה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש – – –

דוד טל: אדוני הרי מכיר את התקנון אפילו טוב ממני.

דוד טל: אני אתן לך רשות דיבור אחריהם, ואגיד לך מדוע.

דוד טל: על-פי התקנון, אדוני יודע שאני יכול לאפשר לאדוני לדבר בסוף הדיון, ואני לא הולך לעשות את זה.

דוד טל: הפעם אני לא אהיה צמוד לתקנון ואני אאפשר לך, לפנים משורת הדין, לומר את דברך לא בתום הדיון היום, אלא אחרי שחברי הכנסת ענת מאור ונחום לנגנטל יאמרו את דברם.

דוד טל: יש הצעות אחרות.

דוד טל: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

דוד טל: אחריה – חבר הכנסת נחום לנגנטל וחבר הכנסת יחיאל לסרי.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי הכנסת, הכנסת התכנסה לדיון מיוחד בפגרה, אבל לא העלינו בדעתנו שזה יהיה דיון כל כך אומלל, מביך.

ענת מאור: שרים מצד ימין לא יודעים מה השרים מצד שמאל אומרים.

ענת מאור: מובן לנו שיסגרו את מפעלי הפלדה.

ענת מאור: יש פער אדיר בין הדיבורים לבין המעשים.

ענת מאור: זו לא רק ממשלה וירטואלית, זו ממשלה שהציניות שלה בעצם מכניסה לייאוש אדיר ולחוסר אמון.

ענת מאור: שר בריאות שהמפלגה שלו מצטיינת בדמגוגיה ומצטיינת בצביעות מטיל דופי במפלגה אחרת.

ענת מאור: לכן, חברות וחברי הבית, ביום רביעי הבא ארגונים חוץ-פרלמנטריים פותחים בהפגנה מול החווה של ראש הממשלה, כי הממשלה הזאת מגישה תקציב שבו מספר המובטלים רק יכפיל את עצמו ומחוסרי הדיור רק ימלאו יותר את הרחובות.

ענת מאור: שר האוצר בונה על 4% צמיחה.

ענת מאור: הרי אף אחד, בכלל זה הוא עצמו, לא מאמין בכך.

ענת מאור: מרצ תעמוד בהפגנה זו עם המובטלים, ואני מקווה שחברי כנסת רבים יתגייסו, אלא אם נופתע ובאמת יפעילו את מפעל הפלדה וייתנו פתרונות לדיור.

ענת מאור: תודה רבה.

דוד טל: תודה, גברתי.

דוד טל: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה דווקא לומר כמה משפטים על ההערה האחרונה של שר הבריאות.

נחום לנגנטל: אני חושב שאם אנחנו מתכנסים כאן היום לדון על מצוקה חברתית גדולה מאוד במדינת ישראל – ואני לא מתרשם מהנושא של קריית-הפלדה, כי אני הבנתי, לפי התשובות של הממשלה, שכנראה הולכים לפתוח שני מפעלים בקריית-הפלדה, אחד ל"עם אחד", מה שהודיע לנו השר אביטל, והמפעל השני, כפי שהודיע לנו סגן שר העבודה והרווחה, בקריית-הפלדה.

נחום לנגנטל: אבל אני לא מתרשם מזה.

נחום לנגנטל: מעשים יגידו.

נחום לנגנטל: השלישי – זה מה שחבר הכנסת אופיר פינס-פז אולי יביא לנו בשם הממשלה כנציג הקואליציה.

נחום לנגנטל: אבל מעבר לנושא של קריית-הפלדה, אדוני שר הבריאות, יושב פה גם סגן שר האוצר.

נחום לנגנטל: מערכת הבריאות עומדת לפני שוקת שבורה, במצב קטסטרופלי.

נחום לנגנטל: כבר יש בתי-חולים שהודיעו להם שהם לא יקבלו אספקת תרופות.

נחום לנגנטל: כך אנחנו למדים היום מהעיתונים.

נחום לנגנטל: לדאבוני, אלה בתי-חולים פריפריאליים, שאין להם אלטרנטיבות.

נחום לנגנטל: זה לא שפנו לבתי-חולים במרכז הארץ.

נחום לנגנטל: לכן אני רוצה לומר לכם, שר הבריאות וסגן שר האוצר, כדי שלא נצטרך לבוא לכאן ולשמוע הבטחות שווא או דברים לא ברורים או הבטחות למיניהן לאחר שחולים יישלחו לבתיהם כתוצאה מסגירת בתי-חולים פריפריאליים, תעשו את כל המאמצים ב-24 השעות הקרובות כדי להזרים את הכספים לבתי-החולים על מנת שחולים לא יישלחו לבתיהם.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת לסרי, בבקשה.

יחיאל לסרי: אני מסכים עם כל מלה שאמר חברי חבר הכנסת נחום לנגנטל.

יחיאל לסרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לצערי אני לא יכול לקחת חלק בחוויות הנוסטלגיות שלכם מהכנסות הקודמות.

יחיאל לסרי: אבל אפשר לנצל את החוויות האלה להצעה מאוד מאוד מעשית, שבאמת תפתור חלק גדול מהבעיות החברתיות במדינת ישראל ותעשה אותנו גם קצת יותר רציניים בעיני הציבור.

יחיאל לסרי: הצעה פשוטה – שהשר אביטל, למשל, יכריז, שאם בתוך חודש לא פותחים מחדש את מפעלי קריית-הפלדה, הוא מתפטר מתפקידו; חבר הכנסת דוד לוי יכריז, שהוא לא יהיה, בשום אופן, שר חוץ בשום ממשלה שחס וחלילה תסגור מפעלים; גם השר לשעבר חבר הכנסת רן כהן יכריז שהוא לא יהיה שר התעשייה והמסחר בשום ממשלה שפוגעת בחלשים ובנחשלים בחברה הישראלית.

יחיאל לסרי: ואז גם התדמית שלנו בעיני הציבור תשתפר וגם נהיה פחות ציניים.

יחיאל לסרי: תודה רבה.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

מרדכי משעני: שדוד מגן לא יצטרף לממשלה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני באמת אעשה את הדברים באופן מאוד מאוד ענייני.

רן כהן: אגב, גם בנאומי, אתה עד, לא תקפתי את ש"ס.

רן כהן: כובע בוער על ראשו של מישהו אחר, לא על ראשי.

רן כהן: אני מעיד רק על שלושה דברים.

רן כהן: אחד, במהלך תקופתי, שהיתה בסך הכול שנה – ש"ס שירתה בכל חמש הממשלות האחרונות – במהלך התקופה הזאת ניצלו כל המפעלים שעמדו בפני קריסה.

יצחק כהן: תענה על השאלה – – –

דוד טל: אדוני סגן שר האוצר, תאפשר לו.

יצחק כהן: – – –

רן כהן: אתה תשמע את זה אם תהיה תרבותי.

רן כהן: זה היה ב"פניציה" וזה היה ב"עוף קור" וזה היה ב"נגב קרמיקה" וב"לבידי אשקלון" אילולא הבעלים, שעשה הון מהקרקע, ובמפעל "אומן".

רן כהן: "ניו-הורייזן", לא רק שלא נתנו לפרק אותו, הבאנו עבודה מירדן כדי שתהיה פה עבודה, ולא להיפך, שתלך לירדן, כמו בימיה של הממשלה הזאת.

רן כהן: אבל מה קרה במפעלי הפלדה?

רן כהן: אני נכנסתי לתפקידי והחלפתי את השר שרנסקי.

רן כהן: לא בנובמבר, סגן השר אזולאי, בשבוע הראשון לכהונתי כבר נפגשתי עם אנשי קריית-הפלדה שהיו בקריסה כיוון שהורידו להם את מחירי הפלדה מ-300 דולר לטונה ל-200 דולר לטונה.

רן כהן: זה היה בימי ממשלת נתניהו.

דוד אזולאי: – – –

רן כהן: אתה תסלח לי.

רן כהן: עכשיו אני מדבר על עובדות ואתה תשמע אותי.

דוד טל: סגן השר אזולאי, בבקשה ממך.

רן כהן: המחירים ירדו לרמה שבה ארבעת מפעלי הפלדה בארץ לא יכלו לעבוד, כי הם היו בהפסדים קטסטרופליים.

רן כהן: היו שתי דרכים להציל אותם: האחת, להטיל היטל בטחה; השנייה, להגביל את הייבוא של פלדה מטורקיה.

רן כהן: ואני הלכתי על שתיהן.

רן כהן: יש לי בשורה בשבילך.

רן כהן: הרעיון הראשון היה להטיל היטל של 15 דולר.

רן כהן: אתה ביקשת 35 דולר.

רן כהן: אני הודעתי לטורקיה שאני אטיל היטל של 40 דולר, יותר משביקשת.

רן כהן: נכנסנו למשא-ומתן, ובסיכומו של דבר הורדנו את כמויות הפלדה שנכנסו לארץ לכמויות כאלה שמחירי הפלדה עלו ל-225 דולר אוטומטית.

רן כהן: כל מפעלי הפלדה עברו לרווחיות.

רן כהן: לעדות, אני נכנסתי לתפקידי לפני שנתיים וחודשיים, המפעלים היו בקריסה, עד היום הם עבדו, והם עבדו בזכות העובדה שהם ניצלו.

רן כהן: הדבר השני, שגם הוא לא מבוטל.

רן כהן: אני סגרתי עסקות עם טורקיה על 600 מיליון דולר, עסקות ישראליות שבהן מעסיקים אלפי עובדים בארץ, באותה עסקה ממש, שגם הצילה את מפעלי הפלדה וגם ייבאה לארץ הזאת עבודה לאלפי עובדים בישראל.

רן כהן: לדאבוני, אני התפטרתי מתפקידי לפני 14 חודש.

רן כהן: המפעלים האלה עבדו לאורך כל החודשים האלה.

דוד אזולאי: – – –

רן כהן: סגן השר אזולאי, מותר לך לא לדעת את הדברים ומותר לשר דהן לא להבין כלום בעניין, אבל את העובדות אתם לא תוכלו להכחיש.

דוד אזולאי: – – –

רן כהן: אני מסביר לך שעשיתי עסקה יותר נועזת משלך.

רן כהן: קיבלתי את ברכת העובדים משם.

רן כהן: קיבלתי את הברכה של בעלי המפעלים משם.

רן כהן: על מה אתה מדבר?

רן כהן: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לחבר הכנסת רן כהן.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, השר המשיב מבקש להעביר את הנושא לוועדה.

דוד טל: אם כן, אנחנו נצביע אם להעביר את הנושא לוועדה.

יצחק כהן: – – –

דוד טל: משפט קצר ונעבור להצבעה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר הבריאות, כרגיל חברי מרצ לעולם לא יאמרו את האמת.

יצחק כהן: גם כשמוכיחים לכם את העובדות הם לא יאמרו את האמת.

ענת מאור: – – –

יצחק כהן: קצת תרבות.

יצחק כהן: בצורה תרבותית תשמע את השקרים שלך.

יצחק כהן: מפעלי הפלדה שלחו ב-21 בנובמבר מכתב לשר התמ"ס מר רן כהן, יושב-ראש הדירקטוריון יעקב בן-בסט, והוא מתחנן: "הנדון: היטל בטחה לייבוא פלדה לבניין.

יצחק כהן: הופתעתי לקרוא בידיעה שבסימוכין, כי התמ"ס מסר כי היבוא מגיע ישירות מטורקיה ומפעלי הפלדה לא הצליחו להוכיח שמדובר ביבוא ממדינות שלישיות דרך טורקיה.

יצחק כהן: מצורף בזה דוח מע"מ לתקופה של עד אוקטובר 1999".

יצחק כהן: נוסף על טורקיה היה יבוא משמעותי, אדוני השר לשעבר, גם מאוקראינה, גם מרוסיה, גם מצ'כיה וגם מרומניה.

יצחק כהן: למי אתה מספר סיפורים?

יצחק כהן: למי אתה מבלבל את המוח?

יצחק כהן: עד מתי תשקרו, אנשי מרצ?

יצחק כהן: אתם סגרתם את מפעלי הפלדה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן, אתה מסכים להעברת הנושא לוועדה?

רן כהן: כן.

דוד טל: מסכים.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים.

דוד טל: מי בעד העברה לוועדה ומי נגד – אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 22 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא שהעלה חבר הכנסת ד' לוי לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

דוד טל: לגבי הסעיף הראשון, 22 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן, הסעיף הראשון, של חבר הכנסת דוד לוי, יועבר לוועדת העבודה והרווחה.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על הסעיף השני.

דוד טל: מי בעד העברת הנושא לוועדה – יכול להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא שהעלה חבר הכנסת רן כהן לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

דוד טל: אם כן, לסעיף השני, 21 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן, הנושא יועבר לוועדת העבודה והרווחה.

דוד טל: אנחנו עוברים לנושא הבא: ההידרדרות במצב הביטחוני – של סיעת חד"ש.

דוד טל: יציג את ההצעה חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דוד טל: בבקשה.

רן כהן: – – –

יצחק כהן: – – –

יוסי שריד: – – –

דוד טל: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אנחנו רוצים להמשיך בדיון.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן, אנחנו רוצים להמשיך בדיון, עם כל הכבוד.

דוד טל: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חברי הכנסת דוד לוי ורן כהן אמרו דברים כדרבונות בנושא החברתי-הכלכלי ונתנו כהנה וכהנה דוגמאות מאוד מציקות ומעיקות על ציבור העובדים, על הציבור החלש ועל הציבור בכלל במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: הנתונים מדברים בעד עצמם לא רק בנושא המצוקה הקיימת והמצוקה שהיתה, אלא גם בנוגע למצוקות שמצפות לנו לאור ההנחות הכלליות והקווים הכלליים של תקציב השנה הבאה.

מוחמד ברכה: אפשר להוסיף עוד ועוד על העוולות של הכלכלה, של ההון, הכלכלה שבאה לשרת את ההון ולשרת מדיניות של מלחמה.

מוחמד ברכה: כידוע, היום שובתות כל הרשויות הערביות שביתת אזהרה ליום אחד, על רקע המצוקה הקשה.

מוחמד ברכה: שר הבריאות דיבר על מערכת בריאות שכמעט קורסת.

מוחמד ברכה: אני אומר לכם, שהמצב של הרשויות המקומיות הערביות הוא לא על סף קריסה, אלא בעיצומה של קריסה ובעיצומה של נחיתה מאוד לא רכה, מאוד קשה.

מוחמד ברכה: לא מזמן היה דיון בוועדת הכספים, על-פי יוזמתי, שיוחד להחלטות שנתקבלו בממשלה ולא בוצעו.

מוחמד ברכה: אלה החלטות שנתקבלו מאז 1996 ועד היום, עד 2000-2001, בעידן של כל הממשלות, ממשלת פרס, ממשלת נתניהו וממשלת ברק, שנוגעות לאוכלוסייה הערבית, ועד היום הן לא בוצעו.

מוחמד ברכה: שלא לדבר על הקומנדו של ליברמן ולנדאו, של הריסת בתים.

מוחמד ברכה: רק שלשום היתה לנו דוגמה מאוד עגומה בכפר דיר-אל-אסד, כשנהרסו שני בתים.

מוחמד ברכה: אם הגישה החברתית המתחשבת של הממשלה הזאת ושל המפלגות המרכיבות אותה מובילה לאסונות האלה, אני חושב שזה לא יהיה סוף פסוק.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רן כהן מנה בדבריו שלושה גורמים שיכולים לבטא התחשבות של הממשלה, או כוונה של הממשלה לטפל בבעיות האמיתיות.

מוחמד ברכה: לגבי הדבר השלישי הוא אמר, שהיא תדאג ותפעל לגיוס השקעות שייצרו מקומות עבודה.

מוחמד ברכה: מפה אעבור ואגע בנושא שהעמדנו על סדר-היום בכינוס הפגרה.

מוחמד ברכה: האם באמת אפשר לנהל מדיניות כלכלית-חברתית, האם אפשר באמת להביא השקעות שייצרו מקומות עבודה במצב של העדר שלום, במצב של העדר יציבות, במצב של מתיחות?

מוחמד ברכה: הרי לדבר רק על הנושא הכלכלי והחברתי ולנתק אותו מהמצב ומהאקלים הפוליטי, זה כמעט לחלום חלומות באספמיה.

מוחמד ברכה: אמרתי את הדברים לא מזמן לשר האוצר כשהוא בא לוועדת הכספים ונתן סקירה על הקווים הכלליים של תקציב 2002.

מוחמד ברכה: בין השאר דובר שם על העלאת הגירעון השנתי בתקציב המדינה.

מוחמד ברכה: אמרתי: ממשלה יכולה לשאוף בשנה מסוימת להעלאת הגירעון כדי לפתור בעיות חברתיות כאלה ואחרות.

מוחמד ברכה: אבל ממשלה גם צריכה לצפות תהליכים, כשבבוא העת היא גם יכולה לכסות את הגירעונות האלה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, היא יכולה לצפות צמיחה.

מוחמד ברכה: והממשלה הזאת לא יכולה לצפות ולא יכולה לדבר על שום צמיחה בכלכלה, על שום אפשרות של הקצאת משאבים לנושאים הכלכליים-החברתיים, כל עוד אין לה מדיניות שתעודד השקעות, שתעודד יציבות, שתעודד בנייה, שתעודד תיירות, שתעודד השקעה בהון האנושי.

מוחמד ברכה: כל עוד הממשלה הזאת אין לה אופציה מדינית, אין לה אופציה של שלום, אין לה תוכנית של שלום, היא יכולה לפטפט מהיום עד מחר על צדק חברתי ועל כוונות כאלה ואחרות, שיבוא יום וישקיעו בתשתיות ואני לא יודע מה.

מוחמד ברכה: אבל בהעדר שלום ובהעדר הליכה אמיצה לכיוון של שלום, כל הדברים האלה יהיו דברים בעלמא.

מוחמד ברכה: רבותי, אנחנו דנים את המצב לא רק על-פי אמת המידה החברתית, שהיא חשובה ומרכזית, אלא גם על-פי אמת המידה של חיי היום-יום האנושיים, הקיום הבסיסי של האדם.

מוחמד ברכה: אנחנו רואים את שרשרת הדמים.

מוחמד ברכה: היום יש פיגוע פה, מחר יש הפגזה שם.

מוחמד ברכה: אחר כך יש סגר פה ואחר כך יש פיגוע שם.

מוחמד ברכה: הממשלה לא יכולה להתבכיין.

מוחמד ברכה: הממשלה לא יכולה לתלות את הקולר במישהו אחר.

מוחמד ברכה: הממשלה צריכה לתת תשובות לעם שלה ולאזור שלה.

מוחמד ברכה: הממשלה צריכה לתת תשובות לפלסטינים, אם כי היא גם צריכה לתת תשובות לפלסטינים, אבל לא רק.

מוחמד ברכה: היא צריכה לתת תשובות לעם בישראל ולומר לאן היא מובילה אותו, לאן היא לוקחת אותו מהפגזה להפגזה, מסגר לסגר, מחיסול לחיסול.

מוחמד ברכה: זו ההבטחה?

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, אני אומר באחריות, שיש לי חשש, שהוא לא מופרך לחלוטין, שהאינטרס הבסיסי של הממשלה הזאת הוא לשמר מצב של מתיחות על מנת להתחמק מהליכה אל שולחן המשא-ומתן, כי אם היא תגיע אל שולחן המשא-ומתן – – –

ראובן ריבלין: אולי היא גם שולחת את המחבלים להתפוצץ?

מוחמד ברכה: – – – כי אם היא תלך אל שולחן המשא-ומתן, אין לה מה להגיד.

מוחמד ברכה: ריבלין, ריבלין, בוא לא נתלהם.

ראובן ריבלין: אולי תאמר שהממשלה גם שולחת את המחבלים להתפוצץ?

ראובן ריבלין: הרי יש גבול.

מוחמד ברכה: אשאל אותך שאלה יותר פשוטה, בלי התלהמויות.

מוחמד ברכה: אשאל אותך שאלה פשוטה.

מוחמד ברכה: אם מחר ייכון שקט, בעזרת השם ובעזרת בני-האדם, מה תוכנית השלום של הממשלה הזאת?

מוחמד ברכה: לאן היא הולכת?

מוחמד ברכה: היא יכולה להביא שלום?

מוחמד ברכה: יש לה תוכנית של שלום?

מוחמד ברכה: מישהו שמע על יצור כזה?

ראובן ריבלין: נשמור על מדינת ישראל כמדינה בטוחה לדורי דורות ולעולמי עולמים.

ראובן ריבלין: נשמור את מדינת ישראל כמדינה בטוחה לדורי דורות.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה להגיד את המשפט המפורסם על הפטריוטיזם, מפלטו של מי הוא.

מוחמד ברכה: אל תנאם לי נאומים על פטריוטיזם.

מוחמד ברכה: אנחנו נואמים על החיים.

ראובן ריבלין: נכון.

מוחמד ברכה: אנחנו נואמים על החיים.

מוחמד ברכה: המשוואה היא מאוד ברורה ומאוד חד-משמעית.

מוחמד ברכה: אני אומר, שהכיבוש הוא עוול, הוא מצוקה והוא נטל שרובץ על העם הפלסטיני יום-יום.

מוחמד ברכה: אבל הוא גם נטל על העם בישראל.

מוחמד ברכה: הגיע הזמן שהעם בישראל יגיד לכל הממשלות שלו את האמת.

מוחמד ברכה: אי-אפשר לנהל חיים נורמליים ולצפות לביטחון ולשלווה כל עוד יש עם שנאנק תחת הכיבוש.

בנימין אלון: מי כובש?

מוחמד ברכה: אתה כובש.

מוחמד ברכה: אתה המתנחל.

בנימין אלון: אתה זר.

בנימין אלון: מתי עלית לארץ-ישראל?

בנימין אלון: אני פה, בארץ-ישראל.

בנימין אלון: אתה הגעת לפה.

בנימין אלון: אני לא יודע מתי אתה הגעת לפה.

מוחמד ברכה: מה, זר?

מוחמד ברכה: ומה אני אגיד לך, שזו פלסטין?

מוחמד ברכה: ואז אהיה עוכר המדינה ואתה תהיה אוהב המדינה.

מוחמד ברכה: אתה מוביל משרשרת דם לשרשרת דם.

בנימין אלון: אני שבתי לביתי.

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: עוד מעט תאמרו שגם את הגליל כבשנו.

מוחמד ברכה: באמת, תעזוב את הדמגוגיה הזאת.

מוחמד ברכה: זה זול.

מוחמד ברכה: זה זול.

ראובן ריבלין: זה לא זול.

מוחמד ברכה: ריבלין, זה זול.

מוחמד ברכה: זול.

מוחמד ברכה: זול.

ראובן ריבלין: הציונות בכל דורותיה היתה מדיניות מתנחלת.

ראובן ריבלין: גם ליוסי שריד אני אומר שהיא היתה מדיניות מתנחלת.

ראובן ריבלין: התנחלנו – – –

דוד טל: אדוני השר.

ראובן ריבלין: כשההורים שלך, יוסי שריד, באו הנה, הם כבשו – – –

מוחמד ברכה: למה למכור לעם את ה"לוקש" הזה, כאילו שיש איום על קיום המדינה?

מוחמד ברכה: האם באמת יש איום על קיום המדינה?

מוחמד ברכה: האם המדינה היא כל כך חלשה שהיא תשקשק מול כמה רובים של פלסטינים?

מוחמד ברכה: אין איום.

ראובן ריבלין: אל תדאג, לא משקשקים.

ראובן ריבלין: אף אחד לא משקשק.

דוד טל: תודה.

מוחמד ברכה: אל תמכרו "לוקשים" לאנשים.

מוחמד ברכה: אל תפחידו את האנשים.

מוחמד ברכה: אל תטילו אימה על העם.

מוחמד ברכה: אל תטילו אימה על העם.

מוחמד ברכה: האינטרס של העם בישראל, יהודים וערבים, האינטרס של העם הפלסטיני, האינטרס של האזור הוא כן להגיע לשלום על בסיס של שתי מדינות.

דוד טל: תודה.

זאב בוים: הם לא רוצים שלום.

זאב בוים: איזה שלום?

זאב בוים: איזה שלום?

מוחמד ברכה: ליברמן אומר דברים בתשובה לשר הביטחון.

מוחמד ברכה: אתם יודעים, ליברמן, איווט, הוא האסטרטג הגדול היום.

מוחמד ברכה: הוא אומר שאין פתרון מדיני ויש רק פתרון צבאי.

מוחמד ברכה: מה הדברים האלה אומרים, רבותי?

מוחמד ברכה: מה הוא אומר, האיש הזה?

מוחמד ברכה: אתם שומעים?

מוחמד ברכה: זה שר בממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: איזו תשתית שר התשתיות מניח לחיים?

מוחמד ברכה: איזו תשתית הוא מניח לחיים בתוך מדינת ישראל?

מוחמד ברכה: – אין פתרון מדיני, יש רק פתרון צבאי.

מוחמד ברכה: אתם יודעים מה פירוש הדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מלחמה – – –

מוחמד ברכה: תעזוב מלחמה.

מוחמד ברכה: זו אמירה שמשולה לקריאה לרצח עם.

דוד טל: תודה.

מוחמד ברכה: אי-אפשר אחרת.

מוחמד ברכה: זו קריאה לרצח עם.

דוד טל: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: סליחה, אדוני היושב-ראש, ברשותך, עוד חצי דקה.

דוד טל: מלה.

מוחמד ברכה: הרי העם הפלסטיני לא ישלים, לא היום, לא מחר, לא אתמול, לא בעוד שנה ולא בעוד מיליון שנה עם כך שגורלו להיות נכבש ונאנק תחת כיבוש ותחת חיסולים.

מוחמד ברכה: אז מה, אז יחסלו עשרה ועוד 20 ועוד 30 ועוד 40, ואז יקומו עוד אנשים, תחסלו עם שלם?

מוחמד ברכה: השתגעתם, מה קרה לכם, לאן אתם מובילים את המדינה הזאת?

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אדוני, אני מודה לך מאוד.

ראובן ריבלין: אתה פלסטיני, אתה מוכן לחיות תחת כיבוש בגליל?

מוחמד ברכה: עזוב את הדמגוגיה.

ראובן ריבלין: לא, זו לא דמגוגיה.

דוד טל: ישיב השר שמואל אביטל; בבקשה.

דוד טל: אם אדוני יוכל להצטמצם, אני מאוד אודה ואעריך.

ראובן ריבלין: אין פלסטיני שמוכן לחיות תחת כיבוש, גם לא פלסטיני בגליל.

דוד טל: אדוני השר, אתה רוצה לדבר לאחר מכן?

ראובן ריבלין: השר אביטל מייצג אותי נאמנה.

דוד טל: הוא מייצג אותך נאמנה, אבל אם אדוני רוצה לומר את דעתו, אני מוכרח לאפשר לו.

דוד טל: אני מעדיף את זה מאשר קריאות מהצד, זה מפריע לי בניהול הישיבה.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

דוד טל: אדוני השר, אני אאפשר לאדוני לדבר בכבוד רב.

שמואל אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני כמעט מתפתה להתחיל באותה פתיחה בתשובתי על הנושאים החברתיים-הכלכליים.

שמואל אביטל: זה לא סוד שיש לי השקפת עולם.

שמואל אביטל: בדרך לפה "הסתלבט" עלי מישהו על מנת לזהות את הכיוון הכללי, הוא אמר לי: שמוליק, אתה בעצם מהשמינייה ההיא, היונית, של מפלגת העבודה, רק אתה בממשלה.

שמואל אביטל: אז גם זה כבר עבר.

שמואל אביטל: לדברים של חבר הכנסת ברכה: הקל ביותר, לקחת את דבריו של שר התשתיות איווט ליברמן ולהפוך אותם לעמדת ממשלה.

שמואל אביטל: אני חייב לומר לך, גם מתוך השקפת העולם שאני אוחז בה, כולנו יודעים שבנושאים המדיניים-הביטחוניים, הממשלה הזאת היא תפר של הרבה ניואנסים בתחומים המדיניים, והשעה הזאת תגיע.

שמואל אביטל: אני מתפלל שהיא תגיע כמה שיותר מהר, שגם הצד השני יגיע לשלב שבו השולחן יהיה הזירה שבה נתמודד על הדברים.

שמואל אביטל: לכן, אני אומר פה, הדברים האלה נשמעים מעל שולחן הממשלה, זכותו של כל שר וראש מפלגה לומר את עמדתו בכל דרך, אבל עמדת הממשלה היא אחרת, הדברים שאתה מצטט מפיו של שר התשתיות הם עמדתו האישית, ויש בחברה הישראלית לא מעט, ולצערי הרב, המערכת כולה זזה משמאל לימין, זה לא נפל מהשמים, זה נובע ממציאות קשה ואיומה שאנחנו חווים אותה בשגרת היום-יום.

שמואל אביטל: אתה יודע מה, חבר הכנסת ברכה, דיברת על הפיגוע, על הפגז והסגר.

שמואל אביטל: כדאי שנזכור, שהאירועים האחרונים התחילו באוקטובר של השנה שעברה, והממשלה הזאת נכנסה לתפקידה ב-8 במרס, היום בדיוק יום הולדת, חמישה חודשים.

שמואל אביטל: זה לא שקרה פה דבר שלא התרחש קצת לפני כן.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה בעצמו הוא זה שזרק את הגפרור.

מוחמד ברכה: הוא שעשה את הביקור בהר-הבית והצית את כל האזור.

זאב בוים: פרובוקציה בהר-הבית.

דוד טל: חבר הכנסת ברכה, חבר הכנסת בוים, עומד כאן שר.

זאב בוים: אני הייתי שם, אל תספר לי סיפורים.

מוחמד ברכה: אני הייתי שם.

דוד טל: חבר הכנסת ברכה, למה שנקרא אותך לסדר, אנחנו בפגרה עכשיו, למה?

שמואל אביטל: צריך לזכור גם את גרף הזמן, אף שהוא לא הקטין עד עכשיו את הדם שנשפך בארץ הזאת.

שמואל אביטל: אבל אפרופו, ידידי חבר הכנסת בוים וחבר הכנסת ברכה, אם אתם כבר מדברים, אני אומר לכם איך התהפכו היוצרות בארץ.

שמואל אביטל: בתשעה באב מקובל שיהודי מתפלל, צם ומפנה את פניו לירושלים.

שמואל אביטל: למה אני אומר שהיוצרות התהפכו?

שמואל אביטל: בעוד חבר הכנסת דהאמשה היה בירושלים, בהר-הבית, בתשעה באב, אני אומר לכם איפה אני הייתי: הייתי בסיור בן שעות ארוכות אצל ידידי בעיר רהט, העיר הבדואית הגדולה ביותר בארץ, בעצם בעולם, ושם עשיתי אותם דברים שאני רגיל לעשות בתוקף תפקידי.

שמואל אביטל: הייתי בחדר שגרים שבו שישה ילדים והאב לא נמצא.

שמואל אביטל: דיברתי עם חברי, עם חבר הכנסת טיבי – ואנחנו מכירים איזה יום וחצי – והצעתי, שלפעמים צריך להחליף גם את הכובעים, כי גם לגבי הביוב של רהט ושל מקומות נוספים במגזר הערבי, שזה בעיני תולדה של קיפוח רב שנים, אני רוצה לקוות ולהאמין שהממשלה הזאת תתמודד עם הבעיה, ולא בדיבורים.

שמואל אביטל: אני מאוד מקווה שהממשלה הזאת תמשיך במה שהתחילה לעשות ממשלת רבין.

שמואל אביטל: אתמול עלה העניין הזה על-ידי ועל-ידי שר נוסף, הגיעה השעה שהכובעים יתחלפו ונתמודד יחד עם הבעיות הללו.

שמואל אביטל: למה אני אומר את הדברים בקשר לדברים שלך, חבר הכנסת ברכה?

שמואל אביטל: תאמין לי, סגנית שר הביטחון וגם שר הביטחון הכינו לי דף לקרוא, אבל פתחתי בדברים בתחום החברתי-הכלכלי וחיברתי אותם לדברים האלה.

שמואל אביטל: מה מציג האוצר?

שמואל אביטל: שתהיה צמיחה.

שמואל אביטל: לי באופן אישי יש ויכוח מהותי בעניין, אבל אם המצב הביטחוני לא יירגע, אין ספק שעוד ועוד משאבים – – –

מוחמד ברכה: איך המצב יירגע ללא כוונה לשלום?

מוחמד ברכה: הפלסטינים לא יתעוררו ויכינו קפה לכובש, זה לא יקרה, מה אפשר לעשות.

דוד טל: לסיום, אדוני השר.

שמואל אביטל: חבר הכנסת ברכה – אנחנו מכירים איזה יום וחצי – אותי לא צריך לשכנע בעניין הזה, אבל היד המושטת על-ידי הממשלה הזאת בינתיים נדחית, ובאורח קשה.

שמואל אביטל: לאור ההערה על הר-הבית, בעיני, הבלם – אם אני רוצה להשתמש בכותרת שנתת להצעה שלך, הידרדרות המצב הביטחוני – האיש שבולם את ההידרדרות בתחום הביטחוני, ודווקא לאור מה שהצגת כאן, הוא אריאל שרון.

שמואל אביטל: זה אולי עומד בסתירה למה שהיינו בטוחים כולנו, אבל הוא הבלם המרכזי.

מוחמד ברכה: בלם למה?

זאב בוים: בלם לריסוק הרשות, הרשות הרצחנית.

שמואל אביטל: זה יכול להגיע למה שאמרת.

מוחמד ברכה: זה יגיע.

שמואל אביטל: לא, אני מקווה שלא.

שמואל אביטל: אני מאמין שלא.

זאב בוים: זה יגיע אם ערפאת ימשיך כך.

דוד טל: טוב, רבותי, תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת זאב בוים.

שמואל אביטל: אם גם היושב-ראש ערפאת לא יצעד את הצעד המתבקש, ויכול להיות שחזון האימים שאתה מציג – בשמו של איווט או בשמך, לא חשוב מאיזה צד – יקרה, אוי לכולנו.

דוד טל: אני מודה מאוד לאדוני.

דוד טל: חבר הכנסת זבולון אורלב מציע הצעה אחרת.

דוד טל: אדוני מציע דיון במליאה?

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אי-אפשר לנתק מהדיון המדיני את ההתבטאות של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

זבולון אורלב: בעיני אין הבדל מהותי בין מי שמניח מטען ורוצח ישראלים בדם קר לבין מי שמעודד את מניח המטען; בין מי שיורה ללא הבחנה ופוגע באזרחים, בחיילים עוברי אורח, בילדים ובנשים רק מפני שהם ישראלים ויהודים, לבין מי שתומך בכך בגלוי ורואה במעשה זה מעשה לגיטימי.

זבולון אורלב: שניהם טרוריסטים, שניהם מחבלים, שניהם אויבים.

זבולון אורלב: רק בישראל יכול חבר כנסת לראות בטרור מעשה לגיטימי, לעודד להשתתף במלחמת האינתיפאדה ולצאת נקי פוליטית וללא סריטה פלילית.

זבולון אורלב: אני לא מאמין שמהחקירה יצא דבר.

זבולון אורלב: הגיע הזמן שהדמוקרטיה הישראלית תתגונן באופן פעיל ותוציא מתוכנו חברי כנסת שכאלה.

מוחמד ברכה: אבל טלב אלסאנע יכול – – –

דוד טל: אדוני המציע, השר מציע להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון.

דוד טל: אדוני מסכים?

מוחמד ברכה: מליאה.

דוד טל: או.

דוד טל: קיי.

דוד טל: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: מי שבעד – זה יהיה לוועדה, מי שנגד – מתקן אותי סגן המזכיר, שמי שבעד זה יהיה במליאה, מי שנגד זה להסיר.

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 12 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דוד טל: אם כן, בעד דיון במליאה – 2, מתנגדים – 12, ומסירים את זה מעל סדר-היום.

מוחמד ברכה: לוועדה.

דוד טל: לא הסכמת, אדוני, הצעתי לך.

מוחמד ברכה: הצעת – – –

דוד טל: לא, אחר כך תיקנתי ואמרתי: מליאה או להסיר.

דוד טל: הצעתי לאדוני, ואדוני לא הסכים.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: המצב הכלכלי-החברתי בישראל בצל האינתיפאדה ומשבר הנאסד"ק.

דוד טל: חבר הכנסת איוב קרא מהליכוד יבוא ויציג את ההצעה.

דוד טל: לאחר מכן יהיה דיון נוסף במצב הכלכלי, הצעתו של חבר הכנסת אפי אושעיה.

דוד טל: סגן שר האוצר ישיב במשולב על שתי ההצעות.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה לשלוח את תנחומי למשפחות כל מי שנהרגו מאז יצאה הכנסת לפגרה ולאחל לפצועים החלמה.

איוב קרא: אני שולח מפה את צערי על הריגתו של ואיל גאנם מטייבה ומשתתף בצער המשפחה, בצער אשתו וילדיו.

איוב קרא: חברים, אני רוצה לומר לכם, שנושא הפיטורים בקריית-הפלדה הוא שערורייה בפני עצמה.

איוב קרא: כל מה שקורה היום בגליל – הפיטורים, העברת המתפרות מכפרים שונים שם – מעמיד את השאלה לאן פנינו במצב הכלכלי-החברתי.

איוב קרא: עכו התברכה בקריית-הפלדה, הנושא הזה והמקום הזה נתנו פתרון תעסוקתי לאזור.

איוב קרא: אין לי ספק, שכל הפיטורים הללו מוסיפים עוד נדבך על האווירה הקשה ששוררת בעיר הזאת וגם בסביבה, דבר שלכל הדעות מחייב אותנו לחזור בנו מכל מה שקורה שם ולתת "פוש", דחיפה רצינית, למקום הזה.

איוב קרא: אני גם קורא תיגר על כל מה שקורה במתפרות בחורפיש ובבית-ג'ן.

איוב קרא: שיעברו לירדן, אין לי טענות, להיפך, אני מוכן לקבל שיהיה שיתוף פעולה בין ישראל לשכנותיה, אבל לא על חשבון אזרחי ישראל ולא על חשבון המובטלים.

איוב קרא: בשעה שנושא האבטלה תופס מקום מרכזי בחיינו ומעל 200,000 מובטלים מסתובבים בכל זווית במדינה הזאת, זו שערורייה שאנחנו מוצאים את עצמנו מעבירים מתפרות לירדן במקום למצוא תשובה או פשרה בנושאים שקשורים להעסקת נשים וגברים.

איוב קרא: חברים, זה לא רק בתפירה.

איוב קרא: אנחנו עדים למצב שבו נושא הבנייה נמצא בהקפאה יחסית.

איוב קרא: יש בעיה למצוא עובדי כפיים גם בחקלאות.

איוב קרא: חברות הבנייה רוצות לקבל אנשי מקצוע, והרבה חברות בנייה לא הולכות למכרזים מהפחד שמא לא יעמדו בעומס.

איוב קרא: באזור קריית-שמונה, שתמיד היה משופע בעובדים מלבנון, אנחנו מוצאים שהחקלאות מוקפאת, הפרי על העצים, וגם שם אין ידיים עובדות.

איוב קרא: הייתי רוצה לראות את ישראל גם כן מייצאת לירדן 300 משאיות עם חומרי בניין, כמו שהיא מקבלת, לפי הפרסומים בזמן האחרון.

איוב קרא: הייתי רוצה לראות הדדיות בכל מה שקורה.

איוב קרא: בהזדמנות זו אני רוצה לבשר ולומר, שבשיחות שלי עם שרים ועם ראש ממשלת ישראל – יש כוונה לקיים את ההסכם שחתם עליו ברק עם המגזר הערבי.

איוב קרא: הנושא נבחן באוצר ובכל מקום מנקודת ראות חיובית.

איוב קרא: אני בטוח שיש כוונה למגר את תופעת ההקצנה ואת תופעת ההסתה, שמנוצלות על-ידי גורמים שונים בתוך המגזר הזה.

איוב קרא: צריך להגיע לשוויון המיוחל דרך גיבוי ומתן גושפנקה להסכם שהיה עם ברק – שהוא לא קיים אותו.

איוב קרא: אני בטוח שהממשלה הנוכחית תביא בשורה חדשה בתקציב החדש, ואני אעמוד על כך שזה יתקיים.

איוב קרא: אנחנו נראה לקיצונים הללו שאין להם מקום בחברה מתוקנת ודמוקרטית, כך צריך להיות.

איוב קרא: אני חושב ש-614 מיליון השקל שהובטחו למגזר הבדואי בזמן ממשלת נתניהו ונמצאים כיום בהצעת התקציב הנוכחית, צריך להעביר אותם למגזר הבדואי.

איוב קרא: כנ"ל לגבי המגזר הדרוזי, שחתם הסכם עם ברק, ולצערי חלק גדול מההסכם הזה עדיין לא מקוים.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בצל האינתיפאדה הזאת מצאנו את עצמנו במצב שבו מדינת ישראל בעצם פרוצה; הכוונה היא שלצערי הרב אפשר להיכנס לתוכה בלא דין ובלא דיין.

איוב קרא: אנחנו עדים למצב שבו זרם של זרים שוטף את ישראל יום-יום ושעה-שעה.

איוב קרא: אומנם נעשים מעצרים של מאות ואפילו של אלפים, אבל המפלס ממשיך לעלות, וזה דבר שמדאיג אותי ולדעתי צריך להדאיג את כל הבית הזה, כי אף פעם לא נדע מי הוא המפגע הבא, או מי בא לקרוא תיגר על עתידה ועל חוסנה של מדינת ישראל.

איוב קרא: בימים האחרונים השתכנעתי שאין מנוס מהקמת גדר בקרה בקו התפר, אחרת נמצא את עצמנו ללא שליטה, ובמקום 200,000, 300,000 או 500,000 עובדים זרים שמדווחים היום, נמצא את עצמנו עם מיליונים של זרים שמסתובבים בתוכנו.

איוב קרא: לא רק זה.

איוב קרא: אנחנו מוצאים היום את עצמנו, אזרחי ישראל – ערבים כיהודים – נעצרים על-ידי הרשות הפלסטינית, בתוך תחומי הרשות הפלסטינית, לא על-פי הסכמי אוסלו שאוסרים זאת, וגם בתוך מדינת ישראל.

איוב קרא: משמעות העניין היא, שישראל גם לא ריבונית על אדמתה לאור הפעולות הללו.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, היתה לי השבוע הזכות לבקר בצל האינתיפאדה אצל אנשי צד"ל שהגיעו מלבנון.

איוב קרא: גם בהם מנסים לפגוע, לפגוע במערכת החינוך שנבנתה בעמל רב לטובת העניין הזה.

איוב קרא: אני קורא לכל מי שקשור לסוגיה הזאת לחשוב פעמיים ולא להביא למפח נפש בקרב אוכלוסייה רגישה זו.

איוב קרא: עמלנו קשה כדי שירגישו טוב בתוך ישראל.

איוב קרא: אני חושב, שלאור מה שקורה היום בנושא הביטחוני, בנושא החברתי-הכלכלי, היה ראוי שראש הממשלה יחשוב על הצהרה עובדתית שהמשק היום הוא במצב חירום וצריך למצוא תשובה לכל מה שקורה.

איוב קרא: אני חושב, שבמקום לקבל ולדאוג לזרים, נושא האבטלה צריך להיות הנושא המרכזי שלגביו צריכה הממשלה הזאת לצאת עם דגל מיוחד, כדי להביא בשורה טובה.

איוב קרא: הדגל הוא פשרה בין המובטלים שנמצאים בבית לבין המעסיקים שמשוועים לעובדים ולכוח-אדם.

איוב קרא: הפשרה צריכה להיות באמצע, ויפה שעה אחת קודם, אחרת תהיה קריסה חברתית, כלכלית וגם ביטחונית.

איוב קרא: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

דוד טל: חבר הכנסת אפי אושעיה להצעה הבאה.

דוד טל: כאמור, הדיון הוא משולב וסגן שר האוצר ישיב על שתי ההצעות באחת.

דוד טל: שלוש דקות יספיקו לאדוני?

אפי אושעיה: אני אשתדל לצמצם.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדי סגן שר האוצר, בימים אלה אגף התקציבים של האוצר ביחד עם שר האוצר והממשלה מכינים את התקציב לשנת 2002.

אפי אושעיה: והתקציב הזה, עוד לפני שהחל, הוא תקציב מצומצם, מרוסן, שבהכרח ישפיע על המציאות הכלכלית, אבל יותר על המציאות החברתית במדינת ישראל.

אפי אושעיה: הממשלה הזאת החליטה רק לפני כחודש וחצי-חודשיים לקצץ כ-2.8 מיליארדי שקל מתקציב 2001 לצורך הוצאות הביטחון, שהלכו וגברו בעקבות האינתיפאדה המכונה אינתיפאדת אל-אקצא.

אפי אושעיה: התקציב המרוסן-המקוצץ הזה של 2.8 מיליארדי שקל הביא לכך, שקוצצו באופן רוחבי, בכל משרדי הממשלה, כ-4% נוספים.

אפי אושעיה: אבל, הממשלה הזאת החליטה גם על קיצוץ או הקפאה של 500 מיליון שקל מהתקציב בחוק שנקרא "חוק הלפרט", שהוא החוק שמיועד למשפחות ברוכות ילדים.

אפי אושעיה: ואני אומר כאן, גם לך – – –

יוחנן כהן: – – – 700 מיליון של ועדת-וינוגרד.

אפי אושעיה: אנחנו נדבר גם על זה.

אפי אושעיה: ואני אומר כאן לחברי סגן שר האוצר, הרי שרי ש"ס הם חלק חשוב מהממשלה הזאת.

אפי אושעיה: הם בעצמם החליטו על 500 מיליון שקל קיצוץ.

אפי אושעיה: הם החליטו, לא מישהו אחר, הממשלה, ובתוקף האחריות שלהם.

אפי אושעיה: בהחלטות על קיצוץ של 2.8 מיליארדי שקל, הם הכניסו ברשימה הכוללת של הקיצוצים גם את 500 מיליון השקל האלה.

אפי אושעיה: ולנו יש ויכוח – בינינו לביניכם יש ויכוח.

אפי אושעיה: אנחנו טוענים, שההוצאות על הילד הראשון והשני הן הרבה יותר גבוהות מאשר ההוצאות על הילד החמישי והשישי.

אפי אושעיה: ואני אומר שזה נכון שיש משפחות – – –

דוד טל: זו הצגה מעוותת של הדברים, חבר הכנסת אפי אושעיה.

דוד טל: היות שאנחנו מדברים הרבה, אני אסביר לך במשפט אחד.

דוד טל: אתה בוודאי תסכים אתי, שמשפחה עם עשרה ילדים לא דומה למשפחה עם שלושה ילדים.

דוד טל: אין, אין מה לעשות.

דוד טל: אז אנחנו מתווכחים אם הראשון יותר או פחות?

דוד טל: בגלובלי, כמה עולה משפחה עם עשרה ילדים וכמה עולה משפחה עם שלושה ילדים?

דוד טל: צריך להתנתק מהניסיון להציג את זה עקום ומעוות והפוך.

דוד טל: וממך, אדוני, אני מצפה שתבין את זה, משום שהרגישות החברתית שלך הוכחה כבר בעבר, אז אין טעם שתיתלה פה באילנות קטנים כאן בספסלים האלה.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, הרי אני מסכים שהמשפחות האלה הן ברוכות ילדים ולא מרובות ילדים.

אפי אושעיה: אני רק אומר, שזעקות השבר שעולות היום חדשות לבקרים, אחרי שאותה ממשלה, עם אותו ראש ממשלה, עם אותו שר אוצר, מביאים רשימה כזאת של קיצוצים ומכניסים עז כזאת – גם יש לנו בוחרים, כמו שלש"ס יש וכמו שיש למפלגות אחרות.

דוד טל: אז עכשיו תסביר לנו שזה לא עקרוני, זה פשוט עניין אלקטורלי.

דוד טל: זה בסדר.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, הרי – – –

דוד טל: לפחות יצא המרצע מהשק.

דוד טל: ואני תמיד אמרתי שאדוני ישר והיושרה של אדוני לא פגע בה רבב.

אפי אושעיה: אבל בשם ההגינות אני אומר במפורש ולא מנסה לצבוע את זה בצבעים אחרים.

יוחנן כהן: שקיפות.

דוד טל: זה בסדר, יפה מאוד.

אפי אושעיה: אני אומר שאנחנו מפלגה פוליטית – – –

דוד טל: לפחות אתה ישר.

יוחנן כהן: – – –

אפי אושעיה: אבל תנו לי להגיד איזו מלה.

אפי אושעיה: אדוני סגן השר, אתה לא יכול לקחת ממני את הזמן שלי – – –

דוד טל: אני אתן לך עוד שתי דקות.

אפי אושעיה: אתה לא יכול לקחת את הזמן שלי ולתת לעצמך זמן – – –

יוחנן כהן: בסוגריים תגיד את מה שאתה חושב באמת.

אפי אושעיה: מה שאני רוצה זה דבר פשוט מאוד.

אפי אושעיה: אני אומר, שהממשלה הזאת, שהחליטה על קיצוצים, והכניסה את העז הזאת שנקראת "הקפאת חוק הלפרט", תיישם את החלטותיה שלה.

אפי אושעיה: דיברנו על דוח-וינוגרד – – –

יוחנן כהן: 700 מיליון.

אפי אושעיה: דרך אגב, לא הוחלט על הקפאה של דוח-וינוגרד.

אפי אושעיה: מה שקרה הוא, שסגן שר האוצר עלה לדוכן הזה ובתשובה על שאילתא ענה תשובה שכתב לו פקיד במשרד האוצר.

אפי אושעיה: כשאני הרמתי טלפון לשר האוצר ואמרתי לו: אדוני שר האוצר, תראה מה שהסגן שלך אומר, הסטודנטים עולים עם האוטובוסים לירושלים, הוא בא לכאן בריצה ושאל את סגן השר: אדוני סגן שר האוצר, מה התשובה הזאת?

אפי אושעיה: הרי אני לא מקפיא את דוח-וינוגרד.

אפי אושעיה: ענה לו: זה מה שכתב הפקיד במשרד, מה אני יכול לעשות?

יוחנן כהן: לא פקיד, אגף תקציבים.

אפי אושעיה: אגף התקציבים.

אפי אושעיה: אבל החלטה כזאת לא התקבלה בממשלה.

אפי אושעיה: אנחנו אומרים דבר פשוט מאוד.

אפי אושעיה: דיברו פה על ההקצבות של 4 מיליארדי שקל, שהחליטה עליהם ממשלת ברק לטובת היישובים הערביים.

אפי אושעיה: והיו עוד החלטות אחרות.

איוב קרא: נכון.

אפי אושעיה: חבר הכנסת קרא דיבר על זה.

אפי אושעיה: אני אומר לך, חבר הכנסת איוב קרא, אני רוצה שתדע, שהבלוף הזה שהומצא בממשלת ברק, קרי ממשלתי, ראש ממשלתי האהוב אהוד ברק, הוא בלוף.

אפי אושעיה: למה הוא בלוף?

אפי אושעיה: משום שלא הקצו אגורה אחת.

אפי אושעיה: אמרו שמתכננים להקצות 4 מיליארדי שקל.

איוב קרא: יש הסכם.

אפי אושעיה: אבל הסכם שאף אחד לא התכוון לעמוד מאחוריו.

אפי אושעיה: על זה אני מדבר.

איוב קרא: אז למה חתמו?

איוב קרא: למה לרמות?

אפי אושעיה: 4 מיליארדי שקל.

אפי אושעיה: מאיפה הכסף הזה צריך לבוא?

אפי אושעיה: הכסף הזה היה צריך לבוא מהמשרדים השונים, שאמורים לצבוע את הכסף לטובת היישובים הערביים.

אפי אושעיה: אז אני מודיע לך, חבר הכנסת איוב קרא, לנו יש אינטרס משותף, בטח לחבר הכנסת אזולאי שמכיר את היישובים האלה, ואני מניח שגם לסגן שר האוצר ולאחרים יש עניין לשפר את מעמדם של היישובים הערביים ולנסות להשוות את תנאיהם.

דוד אזולאי: – – –

אפי אושעיה: אבל בפועל לא עשו דבר ולא עושים דבר, ולצערי הרב גם לא יעשו דבר בתקציב 2002, והפערים בין הכפרים הערביים לבין היישובים היהודיים ילכו ויגדלו, ילכו ויצמחו – לא בצדק, לא בדין, לא נכון.

דוד אזולאי: אני מאוד מעריך את אומץ הלב שלך להגיד את האמת – – –

אפי אושעיה: אני מנצל את ההזדמנות הזאת כאן, ביחד אתך, חבר הכנסת קרא מהליכוד, וביחד עם חברי מש"ס ובטח גם עם חברים אחרים, לקרוא למשרדים הממשלתיים, שתקציבם היה אמור להיות צבוע לטובת היישובים הערביים, אכן להפנות את המשאבים הללו לטובת אותם יישובים שקורסים, שנופלים.

אפי אושעיה: לא רק בגלל שוויון הזכויות המתבקש, אלא משום שההקצנה שעוברת ברחוב הערבי היא כתוצאה מקיפוח, כתוצאה מאי-עשייה, כתוצאה מכך שאנחנו לא נותנים את המירב.

אפי אושעיה: אתה יודע מה?

אפי אושעיה: לא את המירב, את המעט האפשרי.

אפי אושעיה: אז אני מבין שערבים לא יכולים לעבוד בחברת החשמל ובתעשייה האווירית ובתעשיות היי-טק, ובוגר הטכניון שגומר שם לא יכול לעולם להיות שווה לבוגר הטכניון היהודי.

אפי אושעיה: נגיד שיש לזה סיבות ביטחוניות, אבל איזה סיבות ביטחוניות יכולות להסביר מצב שבו בכפר אחד יהיה ביוב זורם וביישוב יהודי לידו יהיה ביוב תקני?

אפי אושעיה: במקום אחד לא יהיו מים לשתות, כי אין תשתית של מים, ובמקום אחר יהיו מים זורמים לבריכה, ולא למקום אחר.

אפי אושעיה: ולכן אני מעלה את העניין הזה לקראת התקציב הזה של שנת 2002.

אפי אושעיה: אם אנחנו רוצים, שהלאומנות והקיצוניות של חברי הכנסת הערבים, שבאות לידי ביטוי כאן במליאה, לא יעברו לרחוב הערבי ולא יהיה פה הר געש שכולנו נשלם את המחיר שלו, עלינו – – – אדוני השר ריבלין, רצית להגיד לי משהו?

ראובן ריבלין: אני מבקש לומר כמה מלים אחרי סגן שר האוצר.

אפי אושעיה: בטח, ברשות היושב-ראש.

יוחנן כהן: – – –

רחמים מלול: אדוני, תודה על תשומת הלב.

אפי אושעיה: בחרתי לעצמי לשים דגש, מתוך שלל הנושאים החשובים כל כך בתקציב 2002, בנושא הפערים בינינו לבין היישובים הערביים – –

איוב קרא: היום יש שביתה בגלל זה.

אפי אושעיה: – – ולומר, שמה שקבעה הממשלה, ראש הממשלה, אהוד ברק יקירי, ש-4 מיליארדי שקלים ילכו לטובת היישובים הערביים, זה דבר לא מעשי, לא נכון ולא אמיתי.

אפי אושעיה: לא עשו דבר.

איוב קרא: חבר הכנסת אושעיה, יש שביתה בגלל ההסכם הזה.

אפי אושעיה: אדוני השר, גם בתקציב 2002 – אני מבקש לשמוע ממך בדברי תשובתך – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אושעיה, תודה.

אפי אושעיה: אני כבר מסיים.

אפי אושעיה: גם בתקציב 2002 המשרדים לא צבעו אגורה אחת לטובת היישובים הללו.

אפי אושעיה: לכן, אני מנצל את ההזדמנות הזאת לקרוא לממשלה ולשרים לעשות את המוטל עליהם ולצבוע את הכסף הזה לאותם יישובים.

אפי אושעיה: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אושעיה, תודה.

רחמים מלול: סגן שר האוצר, בבקשה.

איוב קרא: יש היום שביתה בעניין הזה.

אפי אושעיה: שביתה, אבל לא עושים כלום.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אושעיה – – –

יוחנן כהן: קודם כול, אני חייב להביע את התפעלותי מיושרו של חבר הכנסת אפי אושעיה.

יוחנן כהן: חבר הכנסת אפי אושעיה, יישר כוח על אומץ הלב ועל היושר.

יאיר פרץ: הוא תמיד היה כזה.

יוחנן כהן: זה נכון.

יוחנן כהן: חבר הכנסת אפי אושעיה תמיד היה כזה.

יוחנן כהן: כבוד היושב-ראש, החל מהרבעון הרביעי של שנת 2000 מורגשת האטה בפעילות הכלכלית במשק.

יוחנן כהן: בין מחולליה ניתן למנות את פריצת "אינתיפאדת אל-אקצא", שאליה מצטרפים שני גורמים בעלי משקל רב לא פחות: ההאטה בכלכלות העולם בכלל וארצות-הברית בפרט והקריסה של חברות הטכנולוגיה ומניותיהן הנסחרות בנאסד"ק.

יוחנן כהן: נצרף הכול יחד.

יוחנן כהן: האינתיפאדה משפיעה על כלכלת ישראל במיוחד בענפי התיירות, הבנייה, החקלאות והיצוא לשטחים, ובמידה מסוימת גם על ההשקעות.

יוחנן כהן: ההאטה בכלכלת ארצות-הברית משפיעה על היצוא הישראלי, והירידה החדה ברווחיהן של חברות הטכנולוגיה משפיעה על התעשיות עתירות הידע, ובכללן חברות ההזנק, מה שנקרא בשפת העם "סטארט-אפ", אשר תרומתן לצמיחה המואצת בשנת 2000 היתה הרבה יותר גדולה מאשר זו של כל ענפי המשק האחרים.

יוחנן כהן: הערכות גסות מצביעות על אובדן משוער של 1.5% עד 2% תוצר בשנת 2001 כולה כתוצאה מהידרדרות המצב הביטחוני, ואובדן נוסף בהיקף המוערך ב-2% עד 2.5% תוצר כתוצאה מהמשבר בענפי הטכנולוגיה וההאטה שבאה בעקבותיה במשקי העולם.

יוחנן כהן: בסיכומו של דבר, בשנת 2001 צפויה הצמיחה להסתכם בפחות מ-1%.

יוחנן כהן: בשנת 2002 צפויה, בעזרת השם, התאוששות של ממש, וקצב הצמיחה צפוי לעמוד על 4%, שהם 1.6% לנפש.

יוחנן כהן: למרות ההידרדרות החריפה – ופה יש נקודה קצת משמחת, נקודת אור – במצב המדיני-הביטחוני, המשק הישראלי שומר על דירוג האשראי שלו והתעניינות משקיעים זרים בישראל עדיין איתנה, בהתחשב במשבר העולמי בענפים המתקדמים.

יוחנן כהן: הסיבה לכך מצויה בשני אפיקים: גורמי היסוד של המשק הישראלי נותרו כשהיו – משק חזק ויציב בעל כוח-אדם משכיל ומיומן, אשר כלכלתו מושתתת על ענפים מתקדמים; המדיניות הכלכלית האחראית, הפיסקלית והמוניטרית כאחת, שנוהלה בשנים האחרונות ומנוהלת כרגע.

יוחנן כהן: אומנם להאטה בפעילות הכלכלית עלולות להיות השפעות חברתיות שליליות כמו התגברות האבטלה והתרחבות ממדי העוני, אך יש לשים לב לכך שבחודשים האחרונים האבטלה לא גדלה.

יוחנן כהן: אחד ההסברים האפשריים לכך הוא כניסה של עובדים ישראלים במקומם של פלסטינים שנעדרו מאז תחילת האירועים בשטחים.

יוחנן כהן: חשוב לדאוג לכך שבעתיד עובדים זרים לא יחליפו את אותם פלסטינים.

יוחנן כהן: עובדים זרים – וזו רעה חולה – מתחרים בישראלים בעלי השכלה נמוכה יחסית על המשרות המוצעות המועטות.

יוחנן כהן: יתר על כן, השכר המוצע באותן משרות יורד וכך קטן גם שיעור ההשתתפות של אותן אוכלוסיות חלשות, והתוצאה היא התרחבות ממדי העוני והעלייה באי-שוויון בחלוקת ההכנסות.

יוחנן כהן: המשך חתירה ליעדים ארוכי טווח של הפחתת גודלו של החוב הציבורי, צמצום המגזר הציבורי, תוך הגדלת המשאבים המופנים לסעיפי תקציב ופעילויות המאיצות צמיחה ומפחיתות אי-שוויון, כגון השקעות בתשתיות ובחינוך, וכל זאת תוך המשך יישומן של רפורמות מקיפות בכל תחומי המשק, יתרמו לחזרתו של המשק הישראלי, בעזרת השם, למסלול של צמיחה מהירה יותר כבר בשנת 2002.

יוחנן כהן: יחד עם צעדים להפחתת היקף תופעת העובדים הזרים המועסקים בישראל – ולדעתי, פה כל המשרדים הנוגעים בדבר צריכים להרים את הכפפה הזאת ופשוט למגר את התופעה הזאת של עובדים זרים.

יוחנן כהן: זה התחיל עם זרזיף קטן, שהתחילה גברת אורה נמיר, וזה הגיע לממדים ענקיים של כמעט 300,000, כשכל אחד כזה שווה שני ישראלים מובטלים, מכיוון שלמעסיק משתלם להעסיק עובד זר אחד שעושה פי-שניים עבודה בחצי תנאים ובחצי שכר מאשר עובד ישראלי.

יוחנן כהן: כפי שהחליטה על כך הממשלה, ואני מקווה שתיישם את זה, ניתן יהיה לצמצם את ממדי האבטלה והעוני ולהקטין את האי-שוויון בחלוקת ההכנסות.

יוחנן כהן: אדוני, תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לסגן שר האוצר.

רחמים מלול: השר ריבלין, בבקשה.

רחמים מלול: סגן שר האוצר, מה אדוני מציע?

יוחנן כהן: מסתפק – – –

ראובן ריבלין: ועדה.

יוחנן כהן: – – – או ועדה.

ראובן ריבלין: ועדה.

רחמים מלול: ועדה.

רחמים מלול: השר ריבלין, בבקשה.

רחמים מלול: לאחר מכן, לאחר דברי שר התקשורת, נעבור להצעות האחרות.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, ביקשתי להשתתף בדיון לאחר דברי חבר הכנסת אפי אושעיה ולאחר דברי חבר הכנסת ברכה, שהשתתף בדיון קודם וכמובן העלה את נושא המצב הביטחוני, את נושא המלחמה בין מדינת ישראל לטרור הפלסטיני, שלצערנו הרב, כתוצאה ממנה נגרם סבל גדול לעם הפלסטיני.

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: כמובן לא עלה על דעתם לבוא ולדבר על הפער שנוצר במשך שנים בין הציבור היהודי לציבור הערבי, ואני מברך את חבר הכנסת אפי אושעיה ואת חבר הכנסת – – –

עסאם מח'ול: – – – על הנושא הביטחוני?

עסאם מח'ול: איזו אמירה זו?

עסאם מח'ול: איך אתה מעז?

ראובן ריבלין: חשבתי שחבר כנסת בישראל, שנבחר על-ידי ציבור מסוים – – –

עסאם מח'ול: לדבר – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, הוא יכול לדבר על מה שהוא רוצה.

עסאם מח'ול: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, שמענו את הקריאה.

ראובן ריבלין: לא אמרתי: לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, לא אמרתי לו שאסור לו לדבר.

ראובן ריבלין: מותר לו לדבר על כל דבר.

עסאם מח'ול: אתה עכשיו אומר.

עסאם מח'ול: אתה עכשיו אומר.

ראובן ריבלין: רק באתי ואמרתי, שחבר הכנסת אפי אושעיה – – –

עסאם מח'ול: – – – אתה מדבר.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, תודה.

ראובן ריבלין: אמרתי, שחבר הכנסת אפי אושעיה בא על מנת לדאוג לציבור הערבי בישראל – –

עסאם מח'ול: זה לא מתאים לך.

ראובן ריבלין: – – ולא לדאוג איך יהרוג עם אחד עם אחר – – –

עסאם מח'ול: זה לא מתאים לך.

ראובן ריבלין: איך ישלחו טרוריסטים – – – תופת.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, שמענו את קריאתך.

רחמים מלול: הבה נסתפק.

עסאם מח'ול: הוא ידבר – – – הוא דיבר על שביתת המועצות המקומיות.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, תודה רבה.

ראובן ריבלין: חשבתי שנבחרתם לכנסת כדי לבוא ולדבר על אותו ציבור בישראל – –

עסאם מח'ול: זה לא במקום.

ראובן ריבלין: – – שיש צורך בהחלט לגשר על פער בינו לבין ציבור אחר בישראל החי ברמה יותר גבוהה.

ראובן ריבלין: אני מברך את שני חברי הכנסת הנכבדים על כך שהעלו את הנושא על סדר-היום.

ראובן ריבלין: אני, באופן ברור, אומר, שלעומת זאת מפלגת חד"ש, מפלגה יהודית-ערבית, אשר בהחלט נתמכת על-ידי ציבור ערבי גדול, יחד עם מפלגות ערביות אחרות – איש מהם לא מעלה את הנושא, אלא רק את הנושאים הקשורים ל"לוחמי החופש" – אותם אנשים אשר גורמים להרג – –

עסאם מח'ול: מה יש לך לומר על שביתת המועצות המקומיות הערביות?

ראובן ריבלין: – – להרס ולטרור.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אולי תירגע?

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, שמענו.

רחמים מלול: אתה חוזר על אותה קריאה שלוש פעמים.

עסאם מח'ול: איזו הסתה?

עסאם מח'ול: שיענה.

עסאם מח'ול: יגיד מה יש לו להגיד על זה.

עסאם מח'ול: – – –

רחמים מלול: מקריאה לקריאה האוקטבות עולות.

רחמים מלול: אני מבקש שתירגע.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, גם הרשויות המקומיות הערביות מתעסקות בנושא הפוליטי, בנושא של קיום הטרור הפלסטיני כדבר שהוא בעל ערך או דבר שנובע כל כולו מהתנהגותה של מדינת ישראל, כאילו באו וייצגו את העם הפלסטיני במקום לייצג את העם הערבי הישראלי כאן.

עסאם מח'ול: – – – מדינה.

ראובן ריבלין: אני מברך את חבר הכנסת אפי אושעיה – –

עסאם מח'ול: גם אני מברך אותו.

עסאם מח'ול: מאה אחוז.

רחמים מלול: תאפשר לו לפחות לברך אותו.

עסאם מח'ול: אבל בלי להסית.

ראובן ריבלין: – – שבדיונים על נושא התקציב עלה על סדר-יומה של הכנסת דבר שאני שמח שכיוונה בו הממשלה לדעתך, והיא מקיימת כמה דיונים עקרוניים, וכחוט השני, בין כל המפלגות המרכיבות את ממשלת ישראל, נאמר בצורה הברורה ביותר, שממשלה זו, הואיל וחברי הכנסת הערבים בין השאר אינם דואגים לציבור שהם מייצגים אותו, תעמוד כאן – –

עסאם מח'ול: תפסיק.

ראובן ריבלין: – – ותהיה לפה לאנשי רהט, לאנשי סח'נין – –

עסאם מח'ול: איפה?

עסאם מח'ול: איפה?

ראובן ריבלין: – – לאנשי נצרת ולכל מקום במגזר הדרוזי, במגזר הנוצרי – –

עסאם מח'ול: למה לא – – –?

ראובן ריבלין: – – ובמגזר המוסלמי.

ראובן ריבלין: כל אחד מאתנו יעשה כמיטב יכולתו, במקום לדבר על צמצום הפער – להתחיל לעשות זאת.

עסאם מח'ול: למה ראש הממשלה שלך הבטיח לבצע את זה השנה ושיקר?

עסאם מח'ול: תסביר לציבור.

ראובן ריבלין: לראשונה אני שר בממשלת ישראל, יש לי הכבוד, ואני אומר לכם שבכל ישיבותיה של ממשלה זו כאשר מדובר על התקציב, בכל ישיבותיה כאשר מדובר על נושאים חברתיים, היא נותנת את דעתה לפער הגדול בחברה הישראלית, גם לפער שנוצר בין מגזרים רבים ברחוב הערבי לבין מגזרים ברחוב היהודי.

עסאם מח'ול: ומה היא עושה?

מרדכי משעני: מה היא עושה?

ראובן ריבלין: היא תעשה.

ראובן ריבלין: הואיל ואין נציגים לציבור הישראלי הערבי בכנסת זו, אנחנו נשמש להם נציגים.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, הנציגים הערבים בכנסת זו הפכו להיות דובריה של הרשות הפלסטינית.

עסאם מח'ול: למה אתם לא מבצעים את החלטות הממשלה בעניין 4 המיליארדים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, תאמר לחבריך בציבור הערבי, שבפעם הבאה יבחרו בעדי ולא בעדך.

ראובן ריבלין: הם לא יצטרכו אותך יותר.

עסאם מח'ול: תסביר למה לא העברתם את הכסף.

ראובן ריבלין: את הפלסטינים מייצג אבו עלא, אבו ההוא, אבו מאזן, אבו ערפאת וכל האבויים.

עסאם מח'ול: תסביר למה אתה לא מבצע את החלטות הממשלה שלך.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, האם אני צריך לקרוא אותך לסדר גם בפגרה?

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת אושעיה – – –

עסאם מח'ול: אתה משקר, אתה משקר עכשיו לציבור.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת איוב קרא, שהממשלה נתנה את דעתה על הנושא, והוא עבר כחוט השני בדברי נציגי הממשלה, מכל הסיעות.

ראובן ריבלין: אם היתה זו סיעת ש"ס – זה נעשה על-ידי שר הפנים וסגן ראש הממשלה, אם היתה זו סיעת העבודה – על-ידי סאלח טריף, אם היה זה נציג הליכוד – זה נעשה על-ידי ועל-ידי השר הנכבד דני נוה.

ראובן ריבלין: גם דליה איציק דיברה על כך וגם סגן ראש הממשלה וממלא-מקומו, השר שמעון פרס.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה אמר, שאחת המשימות החשובות ביותר של ממשלה זו היא להתחיל לדאוג סוף כל סוף לציבור הערבי, משום שאין לו מנהיגים שדואגים לו.

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: אני מודיע לכל האזרחים הערבים בישראל, כי מי שבא ואומר כי מדינת ישראל היא מדינתו, הוא אזרח שווה.

ראובן ריבלין: מי שקם על מדינתו על מנת להרוג, נקום ונשכים להורגו קודם שיפגע באזרחינו.

עסאם מח'ול: למה לא מבצעים את החלטות הממשלה?

ראובן ריבלין: אני מודיע לכל אזרחי ישראל הערבים, הצ'רקסים, הדרוזים, הנוצרים, מכל הדתות, אנחנו נדאג לאזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: ממשלה זו תצא לדרך עם בשורה.

ראובן ריבלין: אני מודה ליושב-ראש על שאפשר לי לומר את הדברים האלה, בעטיים של דברי חבר הכנסת אושעיה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת עסאם מח'ול, עכשיו בצורה רשמית, הצעה אחרת.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, השר ריבלין עשה לצערי מעשה שלא ייעשה: הוא בחר לעלות על הבמה כדי להסית, ולעשות אולי תעמולת בחירות לליכוד.

עסאם מח'ול: אני לא יודע, אולי הוא יודע שהממשלה עוד מעט נופלת והולכים לבחירות.

עסאם מח'ול: הוא אמר שכולם מדברים על הצורך בהשוואה ועל הצורך בהעברת תקציבים.

עסאם מח'ול: שמענו את זה גם מראש הממשלה.

עסאם מח'ול: לא ממך, מראש הממשלה.

עסאם מח'ול: למה דיברתם ולא עשיתם כלום?

עסאם מח'ול: למה אתם משקרים לציבור הערבי בפנים?

עסאם מח'ול: למה אתם מדברים על 4 מיליארדים, ואין אפילו אגורה שחוקה אחת שמופיעה בתקציב הזה?

עסאם מח'ול: למה אתה לא עונה על השאלה שהעלה חבר הכנסת ברכה, בעניין שביתת ראשי הרשויות הערביות היום?

עסאם מח'ול: אתה בורח להסתה זולה נגד חברי הכנסת הערבים.

עסאם מח'ול: תספר לציבור היהודי למה אתה צריך לשקר גם בנושא הזה.

עסאם מח'ול: אבל לא זה הנושא העומד על סדר-היום.

עסאם מח'ול: יש מי שמנסה להעמיד, גם בחורפיש וגם בקריית-הפלדה, את הדברים כאילו יש ניגוד בין השלום לבין תעסוקה.

עסאם מח'ול: יש מי שרואה באנשים המפוטרים היום קורבנות השלום.

עסאם מח'ול: אלה הם קורבנות של קשר לרמיסת העובדים, בין בעלי ההון לבין הממשלה שנציגיה בדירקטוריונים.

עסאם מח'ול: המדינה הזאת לא מתיימרת להיות מדינת העובדים, אלא זוהי מדינה של ההון.

עסאם מח'ול: זאת הממשלה שלך, ועל כך אתה מגן.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אושעיה, אדוני מסכים להעברת הנושא לוועדה?

אפי אושעיה: כן.

רחמים מלול: חבר הכנסת קרא, גם אדוני מסכים להעברה לוועדה?

איוב קרא: ההצבעה משותפת על העברה לוועדת הפנים.

רחמים מלול: ההצבעה היא על שתי ההצעות.

רחמים מלול: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושאים לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושאים לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

רחמים מלול: בעד העברת הנושא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת הצביעו עשרה, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך, שתי ההצעות, של חבר הכנסת איוב קרא ושל חבר הכנסת אפי אושעיה, תועברנה לדיון בוועדת הפנים של הכנסת.

רחמים מלול: אנחנו עוברים לנושא האחרון שעל סדר-יומנו בכינוס מיוחד זה בפגרה: פתיחת בתי-קפה בערב תשעה באב – מטעם סיעת ש"ס.

רחמים מלול: יציג את ההצעה חבר הכנסת יאיר פרץ.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השד"ל, רבי שמואל דוד לוצאטו, כתב לפני כ-200 שנה את הדברים הבאים: הזיכרון הוא המקיים את האדם בארץ החיים – – – אומה שאינה יודעת לזכור, אין לה ממה שתתקיים.

יאיר פרץ: הזיכרון, רבותי חברי הכנסת, הוא חוט השני השזור לכל אורכה של ההיסטוריה היהודית, זה למעלה מ-3,000 שנות עם ישראל.

יאיר פרץ: הוא רקום שתי וערב, שנה אחרי שנה, דור ועוד דור, והוא הציר, הבריח והיסוד המקיים אותנו לאורך כל הדורות.

יאיר פרץ: כ-100 שנים אחרי השד"ל כותב אחד העם:

יאיר פרץ: ההכרה הלאומית – שורשיה טמונים בקרקע של העבר הלאומי, ממנה היא יונקת, ניזונה וחיה, ואם תשתחרר מיניקה זו, אין לה תקומה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, בשבתנו על הארץ לבכות על חורבן בית-מקדשנו, אם בפעם המאה, האלף או האלפיים, הרי לאמיתו של דבר בוכים אנו על חורבן כל דור ודור, ומספר הקינות שלנו עולה ובוקע אבל כל הדורות, יגון הגלות, נהרי הדם ונחלי הדמעות שוטפים וזורמים לעיני רוחנו.

יאיר פרץ: קינה זו ספגה לתוכה דמעות העם מיום חורבן הבית ועד היום.

יאיר פרץ: כך התגלגלה מתקופה לתקופה, מארץ לארץ, והפכה לקינת הדורות על חורבן כל הדורות.

יאיר פרץ: זהו לא רק אבל דתי, כי אם גם אבל לאומי, גבירותי ורבותי חברי הכנסת.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אין אנו מציעים לפשפש במעשיהם של אחינו ואחיותינו ביום האבל הלאומי הזה, בד' אמותיהם, אבל דורשים אנו כבוד לפרהסיה הלאומית שלנו.

יאיר פרץ: ביום תשעה באב, אותו יום של אבל לאומי, כשהעם צונח ויושב על הארץ להביע את כאבו ולתנות את אסונו, ביום זה וברגעים אלה מעביר העם לפניו את רשימת כל העינויים והרדיפות, שהוא מבטל אותם מתוך גאון עצמי ומתוך אמונה בכוחו.

יאיר פרץ: אלה הם גם רגעים של תקווה ותנחומים.

יאיר פרץ: וכבר אמר החכם באדם: טוב ללכת אל בית אבל מלכת אל בית משתה, באשר הוא סוף כל אדם.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, ברשותכם, אסיים בדבריו של ברל כצנלסון מחודש מנחם-אב תרצ"ד, תחת הכותרת "אלמלא ידע ישראל להתאבל": אלמלא ידע ישראל להתאבל במשך דורות על חורבנות ביום הזיכרון, בכל חריפות ההרגשה של מי שזה עתה אבדה חירותו ומולדתו, יהודה הלוי לא היה יכול ליצור את "ציון הלא תשאלי" וביאליק לא היה יכול לכתוב את "מגילת האש".

יאיר פרץ: לתשעה באב יש בשבילנו הסוציאליסטים העברים אותו ערך שיש ליום זה בשביל בני גזענו.

יאיר פרץ: ביום זה אבדה לנו חירותנו, ועמנו מתאבל עליה זה 1,800 שנה ויותר.

יאיר פרץ: ביום זה מרבים לדבר על ערכם החינוכי של סמלים, ועל האומה לעטוף ביום זה דגליה אבל ולהשרות ביום זה על מסיבותיה מן הצער הגדול המפרה והמחנך.

יאיר פרץ: העובדה שהדרכת הנוער תהא נתונה בידי מי שאין להם חוש לאוצרות הרוח של האומה, לסמלים היסטוריים ולערכים תרבותיים, אין לה כפרה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, והמשכיל בעת ההיא יידום.

יאיר פרץ: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת יאיר פרץ.

רחמים מלול: ישיב סגן שר הפנים, חבר הכנסת דוד אזולאי.

רחמים מלול: בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מנהיגיה של תנועת העבודה ורוב האבות המייסדים של התנועה הציונית ראו בקיומה של מדינה יהודית אבן יסוד לתנועה כולה, אבל קדמו להם במשך 1,930 שנה יהודים ברחבי העולם, ששימרו מסורת, שהתפללו לחזור לציון, ושאלמלא שמרו על המסורת גם התנועה הציונית לא היתה קמה ולא היינו חיים היום בארץ ציון וירושלים.

דוד אזולאי: המצביא הגדול נפוליאון, באחת ההזדמנויות, כשעבר וראה את היהודים מתאבלים על חורבן בית-המקדש בערב תשעה באב, שאל: מה החורבן הזה, על מה הבכי הזה?

דוד אזולאי: אמרו לו: על כך שחרב בית-המקדש שלהם, על כך הם מתאבלים.

דוד אזולאי: שאל: כמה זמן עבר?

דוד אזולאי: אמרו לו: הרבה זמן.

דוד אזולאי: אמר: אנשים כאלה יתקיימו לעולמי עד ולעולמים.

דוד אזולאי: יגאל אלון, שהיה גם שר החינוך, גם סגן ראש הממשלה, גם שר החוץ ואיש מפלגת העבודה, קבע שעם ללא היסטוריה הוא עם ללא עתיד.

דוד אזולאי: אני אומר לכם, שהתנהגותו של ראש עיריית תל-אביב, גם אם היא נסמכת על חוות דעת משפטית, היא חלק מעקירת השורשים היהודיים של מדינת ישראל.

דוד אזולאי: ננסה לדמיין לעצמנו מה היה קורה במדינת ישראל לו ראש עיר שומר תורה ומצוות היה מקבל חוות דעת משפטית מהיועץ המשפטי שלו, שאפשר ביום השואה לפתוח בתי-עינוגים, וביום הזיכרון לחללי צה"ל לפתוח מסעדות ובתי-קפה.

דוד אזולאי: שערו בנפשכם מה היה קורה.

דוד אזולאי: המדינה היתה הומה, התקשורת חוגגת, ובמשך ימים ארוכים היו מסיתים כנגד אותו ראש עיר.

דוד אזולאי: אבל הפעם מי שעשה את זה הוא לא ראש עיר דתי אלא אלוף בצה"ל, עם עבר צבאי מפואר, מחובר לשורשים, לשורשי המדינה, ובכל זאת פגע ביקר ביותר לעם ישראל.

דוד אזולאי: אני שואל: כיצד אפשר לפנות לאומות העולם?

דוד אזולאי: בשם איזו מדינה תדברו כאשר אומות העולם, בהחלטתן ההיסטורית בכ"ט בנובמבר 1947, שהביאה להקמתה של מדינת יהודים לעם היהודי בארץ-ישראל – ואתם בעצמכם – ואני אומר "אתם" לאלה שרוצים לנתק את היהדות מעם ישראל – הורסים כל חלקה טובה בשמירה על המסורת היהודית.

דוד אזולאי: נכון, כתוב במקורותינו: הצום צמתוני אני בית ישראל, ומשמעות הכתוב הינה, שהצום והבכי לא נועדו כלפי שמים אלא כלפי האדם עצמו על מנת שיזכור את הדברים.

דוד אזולאי: כיצד אתם רוצים שחלקים אחרים באומה יקיימו טקסים וימי זיכרון כאשר אתם רומסים את ימי הזיכרון שלהם?

דוד אזולאי: עניין תשעה באב הוא עניין של חינוך לערכים לאותם ילדים שלצערנו הרב רחוקים מהיהדות, שידעו על עברם, שידעו על יהדותם ושייכותם לעם ישראל.

דוד אזולאי: דריסת המסורת ברגל גסה וברגל גאווה, כפי שעשה ראש עיריית תל-אביב, היא היא המביאה בכנפיה את ההשתמטויות, את הירידה מן הארץ, את קריעת העם לשני חלקים.

דוד אזולאי: הבזאת אנחנו חפצים?

דוד אזולאי: לא מספיק להם לתל-אביבים, לנהנתנים של תל-אביב כל השנה ליהנות מן הגבינות והיין?

דוד אזולאי: ביום ט' באב ובימי הזיכרון הלאומיים הם יכולים להימנע מכך, כדי להדק את זהותם עם העם היושב בציון.

דוד אזולאי: דווקא בימים אלה, כשעם ישראל נתון לסכנות מבית ומחוץ, וכשעם ישראל זקוק לרחמי שמים, בואו לא נלמד קטיגוריה על עם ישראל.

דוד אזולאי: בזמן הזה, למי שקצת רואה את הדברים, כמה נסים ונפלאות השם עושה עמנו – ודאי וודאי בזכות אותן מצוות שהיהודים מקיימים עדיין יש לנו השורשים החזקים במדינת ישראל, מדינת היהודים.

דוד אזולאי: אני רוצה לסיים בפסוק של נעים זמירות ישראל, דוד המלך: כי לא ייטוש ה' עמו ונחלתו לא יעזוב.

רחמים מלול: מה אדוני מציע?

דוד אזולאי: אני מציע להעביר את הנושא לוועדת הפנים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: השר ריבלין רוצה להתערב בדיון, בבקשה.

רחמים מלול: אפשר לומר שהמכנה המשותף של כל הנושאים לדיון היום הוא חורבן.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מדבר כאן כחבר בממשלה שאינו שומר תרי"ג מצוות, כיהודי שאבות אבותיו עלו לארץ-ישראל מהטעם ששנת העלייה, למניינם 1809, היתה למנייננו תק"ע, שעליה נאמר:

ראובן ריבלין: תקע בשופר גדול לחירותנו, שא נס לקבץ גלויותינו; שבה התפללנו לקדוש-ברוך-הוא, אבותי יותר מאשר אני, שיחזירנו לציון עירך ולירושלים משכן שמך, וגם היינו מזמרים וגם מתפללים, שייבנה בית-המקדש במהרה בימינו.

ראובן ריבלין: בשעה שבתל-אביב חשבו אבות העיר וקברניטי העדה לפתוח בתי-קפה, חברים בתנועה האסלאמית קראו למאמיניהם לעלות בהמוניהם להר-הבית, שמא חלילה היהודים מבקשים לקיים את אשר הם מתפללים ומתחננים לו 1,931 שנה, שייבנה בית-המקדש במהרה בימינו אמן, כאשר מורים על-פי מצוות הגאון לא לומר "בונה ברחמיו ירושלים", אלא בציווי לקדוש-ברוך-הוא, "בונה ירושלים".

ראובן ריבלין: באותה עת שבה יש המפקפקים בנושא הזיכרון הלאומי הקולקטיבי של עמנו, התכבדתי להחליף את חברי השר לביטחון פנים עוזי לנדאו, והייתי צריך להיות יחד עם אנשי הביטחון של ישראל ומשטרת ישראל שם, אל מול הר-הבית, שמא, חלילה, תתפתח איזו מלחמת אסלאם ביהדות, כאשר אנשים מסיתים הלכו וקראו למוסלמים המאמינים, כאילו בא העם היהודי לקיים את הדבר שהוא משאלת נפשו, תכלית חייו הלאומיים, רצונו הקולקטיבי, שהוא שהביא אותנו חזרה לארצנו, כאילו הם באים וקוראים איזו מלחמה על האסלאם.

ראובן ריבלין: רצוננו הוא לחיות בשלום עם העמים כולם, עם הדתות כולן.

ראובן ריבלין: אין לנו מלחמה עם האסלאם, אבל ארצנו היא ארץ-ישראל, ועל הר קודשנו היה בנוי בית-המקדש – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קראו להם לבוא להתפלל במסגד.

ראובן ריבלין: – – ולא יכול להיות ניסיון מצד מאן דהוא לבוא ולומר, לא היה להם ליהודים לא חלק ולא נחלה בהר קודשנו, הר-הבית, שבו היו בנויים בתי-מקדשינו לתפארה.

ראובן ריבלין: לא יקום אדם שהוא בר-דעת, אדם שמכבד את דתו שלו, ויאמר, לא היו ליהודים חלק ונחלה.

ראובן ריבלין: הנה מי אלה שבאים ונותנים אולי מקצת סעד ועזרה לאותו רעיון עיוועים, לאותה הסתה פרועה נגד מדינת ישראל ונגד היהודים, כאילו הם באים לחבל בקודשי איזה עם או דת אחרת?

ראובן ריבלין: כל מה שהם אומרים זה, שם היה שלנו הרבה לפני שהיה שלכם.

ראובן ריבלין: אבל, חלילה, אין לנו מלחמה עם האסלאם.

ראובן ריבלין: יש פה טרגדיה נוראה של עמנו, אבל יבוא משיח בן דוד ואז הוא כבר יחליט, והכול יבוא על מקומו בשלום.

ראובן ריבלין: לצערנו הרב, יושבים להם יהודים, ציונים, בבתי-קפה, ביום תשעה באב, כשהשאלה לא מי יכול לאכול, מי רוצה בכלל לאכול.

ראובן ריבלין: פשוט צר לי על אחי היהודים אשר באמת לא יודעים שהם פוגעים בעיקר העיקרים של התנועה הציונית, שהרי הציונות המיסטית קדמה 100 שנה לציונות הפוליטית.

ראובן ריבלין: אולי אם לא הציונות המיסטית שהגיעה לכאן בשנת תק"ע, לא היה לציונות הפוליטית על מה להתבסס.

ראובן ריבלין: אני לא שומר תרי"ג מצוות, אבל יש דבר שחשוב לכולנו, אם אנחנו מאמינים שאנחנו כאן, וכאן אתם צריכים לראות איך ביום תשעה באב הצליח דהאמשה לעורר את נושא תשעה באב יותר מאשר ראש העיר של תל-אביב.

ראובן ריבלין: אוי לנו ואבוי לנו שכך צריך להיות, אבל עם ישראל חי, ובית-המקדש ייבנה.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני שר התקשורת.

רחמים מלול: גם השר דני נוה רוצה להתערב בדיון החשוב הזה.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: יישר כוח.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, על קמצא ובר-קמצא חרבה ירושלים.

דני נוה: הנה אנחנו רואים, במיוחד בימים האלה, איך אנחנו בשעות הקשות האלה, במצוקה הביטחונית הקשה כל כך שמדינת ישראל מתייצבת מולה, מעוררים רגשות של ריב ומדון מיותרים, ובמקום לשמור על סטטוס-קוו כל כך חשוב לרקמת החיים שלנו כאן בתוכנו, בין היהודים שחיים במדינת ישראל, מעוררים, אולי רק כדי להכעיס ולהרגיז, ודווקא בשעות האלה.

דני נוה: אין דבר יותר מיותר בשעות האלה מאשר הדבר הזה.

דני נוה: בצדק העלה ידידי השר ראובן ריבלין, שר התקשורת, את מה שאירע השנה בתשעה באב בכותל המערבי ובהר-הבית.

דני נוה: הדבר החמור ביותר שאירע סביב התופעה של האלימות שהופנתה כלפי מתפללים יהודים, ועוד בתשעה באב, היה העובדה, שכאן, מהבית הזה קמו חברי כנסת ועסקו בהסתה שהובילה בסופו של דבר לאלימות הזאת.

דני נוה: למה הדבר דומה, חבר הכנסת דהאמשה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שום הסתה – – –

דני נוה: לכך שאתה וחבריך לקחתם – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי פתאום התחיל להגיע למסגד ביום ראשון?

ראובן ריבלין: הוא נוצרי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דני נוה: הדבר דומה, חבר הכנסת דהאמשה, לכך שאתה וחבריך לקחתם גפרור קטן, ידעתם שיש פה חבית של חומר נפץ, שמתם את הגפרור הקטן, הצתתם את האש, הבערתם את התבערה, ואחר כך רצתם עם דליי המים כדי לכבות את התבערה שאתם עצמכם הבערתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה אני וחברי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לא הממשלה?

נסים זאב: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 50 מטר מהמסגד – – –

דני נוה: הפעילות הזאת של חברי כנסת כאן בבית הזה – – –

נסים זאב: הבעיה של הממשלה.

נסים זאב: למה הממשלה לא עצרה אותם מלהיכנס?

רחמים מלול: נא לאפשר לשר לסיים.

ראובן ריבלין: – – –

נסים זאב: הוא נציג הפלסטינים, מה עם הממשלה?

רחמים מלול: חבר הכנסת זאב, אתה יכול לשבת.

רחמים מלול: אני מאפשר לך לדבר אבל שב.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

נסים זאב: עומד פה שר בממשלה – למה לא עצרתם את המסיתים מלהגיע להר-הבית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

רחמים מלול: נא לאפשר לשר להשיב.

נסים זאב: הוא מייצג את הפלסטינים, אבל למה הממשלה לא מנעה?

רחמים מלול: חבר הכנסת זאב, שמענו.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: בבקשה, כבוד השר ימשיך.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האחריות שמוטלת עלינו היא לא רק לעמוד ולקטר ולמחות ולהגיד שזה לא בסדר וזה חמור.

דני נוה: יש לנו אחריות לעשות מעשה.

דני נוה: אני פניתי בעניין הזה לשר המשפטים וביקשתי ממנו שאנחנו כממשלה נקדם כאן חקיקה שתמנע מחברי כנסת כאן בבית הזה לנצל את הדמוקרטיה הישראלית כדי לפגוע באושיות קיומה של מדינת ישראל כמדינת העם היהודי, כמדינה יהודית ודמוקרטית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – דמוקרטיה – – –

דני נוה: אנחנו עם שוחר שלום ואנחנו עם שמקפיד בזכויותיהם של מיעוטים.

דני נוה: אני אומר לך, חבר הכנסת דהאמשה, אני אלחם על זכותו של כל אחד, כל אזרח במדינת ישראל, בין שהוא יהודי ובין שהוא ערבי, לבטא את עמדותיו, כי אני בעד חופש הביטוי ובעד הדמוקרטיה, ואני אלחם על הדמוקרטיה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

ראובן ריבלין: – – –

דני נוה: אבל בה בעת אני אלחם על כך שלמדינת ישראל יש זכות להתקיים כאן כמדינת העם היהודי, ואין שום זכות בעולם, חבר הכנסת דהאמשה, לחברי כנסת ערבים כאן

דני נוה: בבית הזה לקום בתשעה באב ולהסית לאלימות ולגרום לאלימות, ואחר כך עוד לבוא ולהצטדק שהם באים להרגיע את האלימות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

ראובן ריבלין: – – –

רחמים מלול: השר ריבלין, נא לאפשר לשר נוה לסיים.

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב, שלפני 53 שנה, כשנכתבה ונחתמה מגילת העצמאות שלנו, כולנו קיווינו, ואנחנו עדיין מקווים, שיהודים וערבים יוכלו לחיות כאן יחדיו במדינת ישראל, בארץ-ישראל, שביום כל כך קשה וקדוש לישראל כמו תשעה באב לעם היהודי לא יקומו מנהיגים מהציבור הערבי ויפגעו ברגשותיהם של המתפללים היהודים ויסיתו לאלימות באותו יום.

דני נוה: נגזר עלינו ואנחנו צריכים לחיות כאן יחדיו, יהודים וערבים, בישראל.

דני נוה: זו בוודאי לא הדרך, חבר הכנסת דהאמשה.

דני נוה: הדרך היא לפשר, לגשר, ולא ללבות ריב ומדון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דני נוה: לכן פניתי, כפי שאמרתי, אדוני היושב-ראש, לשר המשפטים, וביקשתי שאנחנו כממשלה נקדם ונזרז את אותה חקיקה, שתבוא להגן על מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית – מדינה דמוקרטית, חבר הכנסת דהאמשה, שלכל אחד בה תהיה הזכות לבטא את עמדותיו, אבל קודם כול מדינת העם היהודי, מדינה שמקפידה על זכויות המיעוטים שחיים בה, אבל מדינה יהודית.

דני נוה: אני חושב שזו חקיקה חשובה מאוד, שאולי לפני שנים איש לא העלה על דעתו שנידרש לה, אבל היום אנחנו נדרשים לה כדי להגן על מדינת ישראל מפני מי שמנסים לבקש לנצל את הדמוקרטיה שלנו כדי לפגוע באושיות קיומנו כמדינה יהודית.

דוד אזולאי: אדוני השר, אולי גם תקדם חקיקה נגד רון חולדאי ועיריית תל-אביב?

דני נוה: זו הסמכות של משרד הפנים.

זאב בוים: גם זה וגם זה.

רחמים מלול: תודה לשר דני נוה.

רחמים מלול: הצעה אחרת לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, שרים נכבדים, חברי הכנסת, אני חשבתי לדבר על המצב החברתי והכלכלי ועל הבעיות הבוערות הנוספות, אבל כנראה הבעיה הזאת היא גם בוערת דיה, ושני שרים מצאו לנכון לדבר רק עליה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל שאלה פשוטה, השר ריבלין: מה זה להניח אבן פינה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו הסתנו נגד היהודים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נגד התפילות של היהודים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מונע מיהודי להתפלל או מסית נגדו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בסך הכול הייתי במסגד שלי, אדוני – – –

ראובן ריבלין: זרקת אבנים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חס וחלילה.

ראובן ריבלין: זרקת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני זרקתי?

ראובן ריבלין: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר ריבלין, אתה עכשיו במלוא ההכרה שלך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני זרקתי אבנים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה בהכרה ואומר שאני זרקתי אבנים?

זאב בוים: אתה היית במסגד גם באוקטובר.

ראובן ריבלין: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אתה בהכרה, תקשיב טוב מה למה שאני אומר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אתה בהכרה, אתה משקר במצח נחושה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אתה לא בהכרה, לך תתעורר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, לא יכול להיות שיהיו טקסים של הנחת אבן פינה לבניין שייבנה במקום המסגד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי אף אחד לא אומר אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם המוסלמים וחבר הכנסת דהאמשה ישבו בשקט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי את זאת לא פעם ואני אומר את זאת עכשיו עוד פעם, בפעם המי-יודע-כמה: לא יקום ולא יהיה מי שיפגע במסגד הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לעשות אבן פינה ולעשות בית-מקדש – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, אתה עדיין צרוד, מאז תשעה באב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שיקום נגד המסגד הזה, אנחנו נילחם בו עד חורמה ונגן על המסגד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו זכות יסוד של כל בן-אדם.

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, נא לסיים.

רחמים מלול: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חייב לומר רק מלה אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדברים פה על דמוקרטיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם יש לכם דמוקרטיה במדינה הזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה הדמוקרטיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל בוקר וערב מסיתים נגדנו על זה שאנחנו נמצאים, על זה שאנחנו קיימים, על זה שאנחנו – – – זאת דמוקרטיה?

יאיר פרץ: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת יאיר פרץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה שב בשקט.

רחמים מלול: אדוני סיים את זמנו והמיקרופון נותק.

רחמים מלול: אני ניתקתי את המיקרופון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מלה לחבר הכנסת זאב.

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, אדוני דיבר כבר שתי דקות.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב.

רחמים מלול: אדוני מסכים להעביר את הנושא לדיון בוועדה?

נסים זאב: אני מבקש – – –

רחמים מלול: לא, אי-אפשר.

יצחק כהן: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת יצחק כהן, יש תקנון ואני פועל על-פי התקנון.

יצחק כהן: היושב-ראש רשאי להחליט.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על העברת הנושא לדיון בוועדת הפנים.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: מי בעד?

רחמים מלול: מי נגד?

רחמים מלול: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, הנושא יועבר לדיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת ברוב של תשעה בעד, אין מתנגדים ונמנע אחד.

רחמים מלול: תם סדר-היום.

רחמים מלול: ישיבה מיוחדת זו של הכנסת נעולה.

רחמים מלול: תודה רבה, חברי הכנסת.