ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 350, 2002-11-04 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אדוני ראש הממשלה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, כ"ט בחשוון התשס"ג, 4 בחודש נובמבר, שנת 2002.

אברהם בורג: נושא ראשון בסדר-היום: הודעות על-פי סעיף 36.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי: א.

אברהם בורג: ראש הממשלה מילא את מקומו של שר החוץ בהיעדרו מהארץ, מיום י"ד בחשוון התשס"ג, 20 באוקטובר 2002, עד יום י"ז בחשוון התשס"ג, 23 באוקטובר 2002; ב.

אברהם בורג: שר החוץ שב ארצה ביום י"ז בחשוון התשס"ג, 23 באוקטובר 2002.

אברהם בורג: הנושא השני בסדר-היום: הודעה למזכיר הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

אריה האן: חברי הכנסת, הונחו היום על שולחן הכנסת:

אריה האן: לדיון מוקדם – הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס הכנסה לפנסיה של עולה חדש), התשס"ג–2002, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה לנכים הסמוכים על שולחן הוריהם), התשס"ג–2002, מאת חברי הכנסת איתן כבל, תמר גוז'נסקי, זבולון אורלב, אמנון כהן ואחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (הגנת בית מגורים לחבר קיבוץ), התשס"ג–2002, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק האזרחות (תיקון – פטור מתנאים להתאזרחות בתום שנת שירות סדיר), התשס"ג–2002, מאת חברי הכנסת מרינה סולודקין וגנדי ריגר; הצעת חוק האזרחות (תיקון – התאזרחות דוברי השפה הערבית), התשס"ג–2002, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (חובת דיווח), התשס"ג–2002, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק זיכרון השואה והגבורה – יד ושם (תיקון – פטורים), התשס"ג–2002, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה לבת שירות לאומי), התשס"ג–2002, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק לפיצוי מפקידי חסכונות בבנקים, התשס"ג–2002, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – אנרגיה נקייה), התשס"ג–2002, מאת חברי הכנסת אביגדור ליברמן, צבי הנדל, מיכאל נודלמן, אליעזר כהן ואורי יהודה אריאל; הצעת חוק איסור העברת כספים לרשות הפלסטינית, התשס"ג–2002, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק חניית רכב כבד, התשס"ג–2002 , מאת חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – בוררות חובה בשירות הציבורי), התשס"ג–2002, מאת חבר הכנסת אביגדור ליברמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת המשקלות והמידות (כלי מדידת זמן ואנרגיה), התשס"ג–2002, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – תפקידי הרשות, ייצוג לאוכלוסייה הערבית במוסדותיה וכללי השידורים בערבית), התשס"ג–2002, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – הפרדת מועדי הבחירות), התשס"ג–2002, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק הסדרים במגזר החקלאי (תיקון – הארכת תוקף) (הוראות שעה),

אריה האן: התשס"ג–2002, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת בתעשייה), התשס"ג–2002, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – רכישת תוכנות קוד מקור פתוח), התשס"ג–2002, מאת חברת הכנסת נחמה רונן; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – דיון בדלתיים סגורות לשם הגנה על מתלונן בעבירה של סחר בבני-אדם לעיסוק בזנות), התשס"ג–2002, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הדרכים (שילוט), התשס"ג–2002, מאת חברי הכנסת רחמים מלול, דוד טל ויאיר פרץ; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – דיון בדן יחיד בעבירת סחר בבני אדם), התשס"ג–2002, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חנייה לסוחרים), התשס"ג–2002, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – תחנת שידור ללא זיכיון המועצה), התשס"ג–2002, מאת חברי הכנסת איתן כבל ונעמי חזן; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – עצמאות רשות השידור), התשס"ג–2002, מאת חברי הכנסת רומן ברונפמן, יעל דיין, נעמי חזן ואלכסנדר צינקר; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – ועדות ערר על ועדת מכרזים), התשס"ג–2002, מאת חברי הכנסת יאיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל ורבני ערים (תיקון), התשס"ג–2002, מאת חברי הכנסת יהודה גלעד ובנימין אלון; הצעת חוק הרשויות המקומיות (שירותי דת), התשס"ג–2002, מאת חברי הכנסת אביגדור ליברמן, צבי הנדל, מיכאל נודלמן ואליעזר לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 23) (הוראת שעה), התשס"ג–2002, שהחזירה למליאה ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

אריה האן: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, הנושא השלישי בסדר-היום: הצהרת אמונים של חבר הכנסת עוזי אבן.

אברהם בורג: אני מתכבד להודיע לכנסת, כי על-פי סעיף 43(א) לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין מהכנסת, ביום כ"ד בחשוון התשס"ג, 30 באוגוסט 2002, יבוא במקומו מר עוזי אבן מסיעת מרצ.

אברהם בורג: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את מר עוזי אבן לעלות על הבמה.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: מר אבן, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: "מתחייב אני".

אברהם בורג: וזה נוסח ההצהרה: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

עוזי אבן: מתחייב אני.

אברהם בורג: בהצלחה.

אברהם בורג: בבקשה, עוזי.

עוזי אבן: יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, אני נרגש וגאה לעמוד כאן היום ולהישבע אמונים לכנסת ישראל כחבר סיעת מרצ.

עוזי אבן: אני נרגש וגאה כיוון שהיו ימים אחרים, לא כל כך מזמן, שאני זוכר אותם, שבהם נאלצתי לעזוב את עבודתי כמדען בשירות המדינה ואת תפקידי כאיש כוחות הביטחון, רק משום שרציתי לחיות את חיי בגלוי, בלי בושה, לאהוב את מי שחפץ לבי.

עוזי אבן: אני עומד כאן היום לא רק כנציגה של קבוצת מיעוט שסבלה אפליה לא הוגנת במהלך השנים, אלא כנציגם של כל המיעוטים, שהחברה שלנו, שבעת מלחמות וצער, איננה מתפנה להקשיב להם.

עוזי אבן: יד המקרה היא, שהיום לפני שבע שנים נרצח ראש הממשלה רבין, שבתקופת כהונתו חל השינוי המהפכני ביחס של הממסד כלפינו.

עוזי אבן: מהיום אגייס את כל כשרונותי, את כל מרצי, את כל ניסיוני המקצועי, כדי ליצור עבור כולנו חברה סובלנית יותר – נשים כגברים, ערבים כיהודים, מזרחים כאשכנזים, חילונים כדתיים, טרנסג'נדרים, לסביות והומואים כהטרוסקסואלים.

עוזי אבן: אני בא לכאן היום כאיש שלום.

עוזי אבן: אני מאמין שנוכחותי כאן, כמו נוכחותה של משפחתי וחברי, שיושבים כרגע ביציע – הם חיים באור בלי להתחבא – נוכחותי תבהיר למי שעדיין נמצאים בארון, שאין להם ממה לפחוד יותר.

עוזי אבן: אין זה סוד שעדיין רבים משתלחים בקהילה שלנו, אולם אני מושיט כעת יד של שלום אל עמיתי שאינם רואים באור יפה את נוכחותי במשכן, אף שאינם נוכחים כאן.

עוזי אבן: אני רוצה לומר לאלה שהתבטאו באופן חריף נגדי ונגד אלה שדומים לי: קשה לי להבין מדוע אתם, שנושאים על נס את תורת ישראל, הדוגלת באהבת הרע, מדוע אתם בחרתם בנו כאויבים.

עוזי אבן: ההשתלחויות שלכם מותירות אותי פעור-פה, עצוב ונדהם, לא רק בגלל הפגיעה האישית, אלא בגלל אותם חברי קהילתי ומשפחותיהם אשר חלקם נמנים עם מצביעיכם.

עוזי אבן: בהתבטאויותיכם אתם גורמים צער גדול לאנשים שהם חלק מבשרכם.

עוזי אבן: אין בזה היגיון, אין בזה חוכמה, אין בזה אפילו ממידת הרחמים.

עוזי אבן: אם אצליח בזמן שהותי בכנסת לעשות דבר על מנת לשנות את יחסכם הלא-צודק אלינו, ארגיש שנפלה לידי הזדמנות גדולה.

עוזי אבן: תודה לכם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הודעת הממשלה על הפסקת כהונתם של שרים וסגני שרים ועל העברת שטחי פעולה ממשרד החוץ למשרד ראש הממשלה ולמשרד לקליטת העלייה

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהתאם לנוהג הקיים בכנסת ישראל, אני רוצה לברך את חבר הכנסת עוזי אבן על הצטרפותו לכנסת.

אריאל שרון: אני שמח שיכולת לעמוד כאן ולומר את דבריך באופן ברור.

אריאל שרון: אני רוצה לאחל לך פעילות מוצלחת בכנסת.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי החלטתי על-פי סמכותי, לפי סעיף 33(ה) לחוק-יסוד: הממשלה, לצרף את שאול מופז כשר נוסף בממשלה בתפקיד שר הביטחון.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, סליחה, מה קרה?

אברהם בורג: עוד רגע יש דיון סיעתי משולב.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית, ואם תשתפר, אני אוריד את הפעמיים.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: טלב אלסאנע, לך אני קורא כבר פעם רביעית ישר.

אברהם בורג: אני מבקש שקט באולם, תודה.

אריאל שרון: רב-אלוף במילואים שאול מופז עשה רבות למען ביטחון ישראל במשך שנות שירותו הארוכות בצה"ל.

אריאל שרון: הוא היה רמטכ"ל מצוין.

אריאל שרון: אני משוכנע כי הוא ימלא את תפקידו על הצד הטוב ביותר ויתרום תרומה משמעותית לממשלה ולעבודתה.

אריאל שרון: בהתאם לסעיף 3(ג) לחוק-יסוד: הממשלה האמור, אבקש את אישור הכנסת למינוי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: מייד נוכל להתבטא בנושא הזה במסגרת הדיון המשולב.

אברהם בורג: הודעת הממשלה על הפסקת כהונתם של שרים, וכו'.

אברהם בורג: השר נוה, בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהתאם לחוק עלי לקרוא כאן רשימה, אז אתכם הסבלנות.

דני נוה: לגבי ההודעה על הפסקת כהונתם של שרים: בהתאם לסעיף 35(ד) לחוק-יסוד: הממשלה ובהתאם לסעיף 54(א)(3) לחוק האמור, ביקשני ראש הממשלה להודיע לכנסת, כי כהונתם של השרים שלהלן נפסקה במוצאי שבת, כ"ז בחשוון התשס"ג, 2 בנובמבר 2002, לאחר שהגישו לראש הממשלה כתבי התפטרות מן הממשלה, בהתאם לסעיף 35(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

דני נוה: ואלה השרים שכהונתם נפסקה כאמור לעיל: בנימין בן-אליעזר, שר הביטחון; דליה איציק, שרת התעשייה והמסחר; מתן וילנאי, שר המדע, התרבות והספורט; אפרים סנה, שר התחבורה; שמעון פרס, שר החוץ; שלום שמחון, שר החקלאות ופיתוח הכפר.

דני נוה: על-פי סעיף 54(א)(5) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי בהתאם לסעיף 38(2) לחוק-יסוד: הממשלה, נפסקה כהונתם של סגני השרים כדלקמן: אליהו בן-מנחם, סגן שר במשרד התעשייה והמסחר; סופה לנדבר, סגנית שר במשרד התחבורה; מיכאל מלכיאור, סגן שר במשרד החוץ; ויצמן שירי, סגן שר במשרד הביטחון.

דני נוה: כהונתם של סגני השרים הנ"ל נפסקה במוצאי שבת, מועד שבו נפסקה כהונתם של שרת התעשייה והמסחר, שר התחבורה, שר החוץ ושר הביטחון.

דני נוה: יש כאן הודעה נוספת, אדוני היושב-ראש, ברשותך, הודעה על העברת שטחי פעולה ממשרד החוץ למשרד ראש הממשלה ולמשרד לקליטת העלייה.

דני נוה: בהתאם לסעיף 54(א)(4) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיע לכנסת, שראש הממשלה, על-פי סמכותו בסעיף 39(א)(4) לחוק האמור, העביר את שטחי הפעולה שיפורטו להלן, שהיו מסורים לסגן השר במשרד החוץ, חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, ממשרד החוץ למשרד ראש הממשלה: 1.א.

דני נוה: האחריות על הטיפול בנושא ישראל–תפוצות.

דני נוה: הטיפול בנושא ייעשה בתיאום עם יושב-ראש ועדת השרים לענייני קליטה, עלייה ותפוצות; ב.

דני נוה: האחריות והסמכויות הנוגעות לפרויקט "זכות מלידה" – birthright – המתבצע בהתאם להחלטה מס' 885(ע/5) של הממשלה מיום 13 בינואר 2000; ג.

דני נוה: האחריות והסמכויות הנוגעות לחטיבת החברה, לרבות "הפורום להסכמה אזרחית", והאחריות והסמכויות הנוגעות להקמת "בית מועצת יחד", בהתאם להחלטה מס' 2124 של הממשלה מיום 6 באוגוסט 2000, למעט פרויקט "יהדות לכול", שהועבר למשרד לקליטת העלייה; ד.

דני נוה: הטיפול בהשבת הרכוש היהודי ופיצויי נפגעי הנאצים, לרבות ייצוג מדינת ישראל בוועידת התביעות ובוועידת הביטוח, והאחריות להקמת מרכז מידע לניצולי השואה, בשיתוף עם ועידת התביעות ומרכז ארגוני ניצולי השואה בישראל; ה.

דני נוה: הטיפול בנושא המאבק באנטישמיות.

דני נוה: 2.

דני נוה: כל המשאבים התקציביים והאנושיים הקיימים בתקציבי משרד החוץ, אשר יוחדו או שימשו לשטחי הפעולה הנזכרים לעיל, יועברו למשרד ראש הממשלה לצורך הפעילות המפורטת שציינתי.

דני נוה: היועצים המשפטיים של משרד ראש הממשלה ומשרד החוץ יבצעו את ההתאמות התקציביות הנדרשות, בסיוע נציג אגף התקציבים של משרד האוצר.

דני נוה: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אם כך, נעבור לנושא ו' בסדר היום: הודעת יושב-ראש הכנסת על מינויו של חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר ליושב-ראש האופוזיציה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, על-פי הודעת יושב-ראש סיעת העבודה, חבר הכנסת אפי אושעיה, הריני להודיעכם, כי בהתאם להוראות סעיף 11 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר, חבר הסיעה הגדולה ביותר בסיעות האופוזיציה, יכהן כראש האופוזיציה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, באופן אישי ובלי חיוך, אני מודה לך על שנכנסתם אתה וחבריך לאולם עכשיו ולא קודם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אני חושב שזה היה חשוב לעניינים אחרים.

אברהם בורג: אני מודה לכם, אני חושב שעשינו טוב לכולנו.

אברהם בורג: תודה.

הממשלה בשל: אלימות הממשלה נגד הנכים, משפחות חד-הוריות, גמלאים, ילדים בסיכון ומובטלים; יכולת תפקוד הממשלה והצורך בקיום בחירות באופן מיידי; אחריות הממשלה הידרדרות במצב החברתי, המדיני והביטחוני

אברהם בורג: הנושא הבא בסדר-היום: הצעות סיעות מרצ וכו'.

אברהם בורג: הראשון הוא יוסי שריד בכבודו ובעצמו: אלימות הממשלה נגד הנכים, משפחות חד-הוריות, גמלאים, ילדים בסיכון ומובטלים.

אברהם בורג: בבקשה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, בייגה, אתה רוצה לנאום?

יוסי שריד: במקומי לא תוכל.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה כמובן לצרף את הברכה לפרופסור עוזי אבן על כניסתו לכנסת.

יוסי שריד: בכל מדינה מתוקנת כניסה של אדם בשיעור קומתו של עוזי אבן היתה נחשבת לדבר הכי טבעי, הכי רצוי, הכי ראוי.

יוסי שריד: אין היום פרלמנטים במדינות מתוקנות שאין בהן הומוסקסואלים מוצהרים.

יוסי שריד: כמעט אין ממשלה בעולם המתוקן – – –

נסים זאב: תפסיק לבזות את הכנסת.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, תצא מן האולם.

אברהם בורג: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

אברהם בורג: תצא מן האולם.

אברהם בורג: בדיוק את זה ניסינו למנוע.

נסים זאב: אני יוצא, אל תקרא לי.

אברהם בורג: מה קרה?

אברהם בורג: יצרך תקף עליך?

יוסי שריד: אני רוצה להגיד לפרופסור עוזי אבן, שדבריו כאן, נאום הבכורה שלו – אף שהדברים היו קצרים, הם היו מאוד-מאוד חכמים ונכוחים, והתאפיינו במידה עצומה של רצון טוב.

יוסי שריד: אני חושב שהכנסת צריכה באופן מיוחד להעריך נאום בסגנון הזה.

יוסי שריד: אני רוצה לברך באופן מיוחד את בני משפחתו של פרופסור עוזי אבן, את בן זוגו, ד"ר עמית קמא, ואת בנם יוסי.

יוסי שריד: אני רוצה לומר לכם שכאן, במקום הזה, בכנסת, בדרך כלל לא מלקקים דבש, מלקקים כאן דברים אחרים – מלקקים פצעים, מלקקים עוד כל מיני דברים שאני לא רוצה להזכיר עכשיו, אבל דבש לא מלקקים.

יוסי שריד: זו עבודה די קשה, די מפרכת, ולפעמים, במידה רבה, אפילו עבודה סיזיפית, לדאבון הלב.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפתוח בספיחים מהדיון הקודם שהתנהל כאן לפני כמה ימים, ביום רביעי האחרון.

יוסי שריד: אומנם אלה ספיחים של הדיון הקודם, אבל זה מבוא ראוי לדיון של היום.

יוסי שריד: לפני שבוע עמדתי כאן ואמרתי מה שאמרתי על הגמלאים ועל שוד הגמלאים, ולא תיארתי לעצמי, אני מודה על האמת, שבתוך כמה דקות שר האוצר – אפשר להצית אותו כמו פתיל – יעלה לכאן, לדוכן, כאשר הוא מאבד כליל את עשתונותיו – אני מקווה שכאשר הוא מכלכל ומנהל את ענייני המשק של מדינת ישראל הוא עושה את זה ביותר יישוב הדעת וקור רוח – הוא פיזר כאן דברים שאין להם שום אחיזה במציאות.

יוסי שריד: לו הייתי פסיכולוג, הייתי מנסה למצוא מה עובר לאדם כמו סילבן שלום בראש, כאשר ההקשר המיידי שלו להתפתחויות פוליטיות כאלה ואחרות – עליות וירידות, בפוליטיקה – ההקשר הראשון, זה "וולבו" ומאבטחים.

יוסי שריד: אתם מבינים מה יש לאיש הזה בראש, לשר האוצר של מדינת ישראל, באיזה עולם של מושגים האיש המסכן הזה חי?

יוסי שריד: בעולם מושגים של "וולבו" ושל מאבטחים.

יוסי שריד: מאז שר האוצר עלה כאן לבמה ודיבר על גורלם של הגמלאים, מצבם רק הלך והשתפר.

יוסי שריד: למשל, הוא התמקח אתי שם על כמה מאות שקלים ועל גזלת 100 השקלים המסכנים שלהם, כאשר תוחבים את היד לכיסם.

יוסי שריד: מאז אנחנו מתבשרים, בעקבות הודעותיו המרגיעות של שר האוצר, סילבן שלום – כבר נאמר שזה השלום היחיד שהממשלה הזאת הביאה – שהפנסיה תרד ב-8%.

יוסי שריד: בעיתון "מעריב" של היום: "הפנסיה תרד ב-8%.

יוסי שריד: החל מהחודש יקוצצו זכויות הפנסיה של מעל 100,000 המבוטחים בקרנות שנפתחו מאז 1995.

יוסי שריד: ובעיתון אחר, עיתון "הארץ", שוב ידיעה על שיפור ניכר במצבם של הגמלאים: "חוק ההסדרים יקצץ שעות סיעוד לקשישים.

יוסי שריד: הצעת חוק ההסדרים ל-2003 כוללת פגיעה קשה בעשרות אלפי קשישים, המקבלים מימון לשעות טיפול בביתם מהביטוח הלאומי".

יוסי שריד: אם זה לא שוד קשישים – יש, אגב, אנשים נקלים כאלה שמתמחים בשוד קשישים, קשישות – אני כבר לא יודע מהו שוד ומהם קשישים.

יוסי שריד: זה אחרי שהוא עמד כאן ודיבר על ה"וולבו" שאיננו ועל המאבטחים.

יוסי שריד: איש מסכן, שרק אפשר לרחם עליו.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, יכול מאוד להיות שהממשלה לא תיפול היום, אבל גם אם תתמהמה נפילתה בוא תבוא, וההסבר הוא מאוד מאוד פשוט.

יוסי שריד: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, שישב כאן לא מזמן, אפשר לומר עליו הרבה דברים, אבל אי-אפשר להגיד עליו שהוא טיפש.

יוסי שריד: אי-אפשר לומר שעיניו לא בראשו והוא לא יודע מה טוב בשבילו.

יוסי שריד: אין שום סיכוי בעולם שראש הממשלה יצליח להרכיב ממשלה צרה, משום שהספינה שלו טובעת, ואני לא מאמין שאנשים פוליטיים, מרצונם החופשי ובהתנדבות, יצטרפו לספינה טובעת.

יוסי שריד: בדרך כלל מספינה טובעת בורחים, וזו ספינה טובעת.

יוסי שריד: הרי כל אחד מבין שזו ספינה טובעת, ואני חושב שכבר אין היום מחלוקת בארץ.

יוסי שריד: כאשר לפני כמה חודשים, או אפילו יותר מכמה חודשים, היינו אומרים וחוזרים ואומרים שזו הממשלה הגרועה ביותר בתולדות מדינת ישראל, היו אולי עוד כמה וכמה אנשים שהיו זוקרים גבה והיו אומרים: באמת זו הממשלה הכי גרועה?

יוסי שריד: היום אני חושב שזו מוסכמה, אני חושב שכל הציבור יודע את זה, ועל זה כבר אין ויכוח, ונדמה לי שאנשים בעלי שיקול דעת, בעיקר שיקול של טובתם, לא ירצו להזדהות או לזהות את עצמם עם הממשלה ולטבוע יחד אתה.

יוסי שריד: לכן, גם אם היא לא תיפול השבוע, היא תיפול בשבוע הבא, כאשר כל יום אנחנו שומעים על דברים קשים מאין כמותם.

יוסי שריד: דוחות מלווים אותנו מכאן ומשם, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: אתמול דוח בנק ישראל.

יוסי שריד: בנק ישראל זה אפילו לא "אמנסטי", זה בנק ישראל.

יוסי שריד: מה בנק ישראל מספר לנו?

יוסי שריד: שכל מה שראינו עד עכשיו, עוד לא ראינו מאומה.

יוסי שריד: זאת אומרת, המצוקה רק הולכת ומחריפה, ותחריף ותעמיק.

יוסי שריד: בנק ישראל אומר שתהיה צמיחה שלילית בשנה הבאה, ב-2003.

יוסי שריד: מה זה צמיחה שלילית?

יוסי שריד: צמיחה שלילית נובעת מן העובדה שאין השקעות; צמיחה שלילית, פירושו של דבר מיתון; מיתון, פירושו של דבר אבטלה, יותר ויותר מובטלים; מיתון, פירושו של דבר ירידה ברמת החיים.

יוסי שריד: הרי הכול קורס, ועולה שר האוצר, איש מסכן, אל הדוכן הזה ומדבר על "וולבו" ומאבטחים.

יוסי שריד: אני שואל: יש צורך בפסיכולוג כדי לנתח את הדברים הנחותים האלה?

יוסי שריד: הדוח השני זה הדוח שמתפרסם לגבי העבר.

יוסי שריד: דוח אחד לגבי העתיד – השנה הבאה; דוח אחד לגבי העבר – דוח העוני.

יוסי שריד: דוח העוני הוא תעודת עניות, אם לא כתב אישום חמור ממדרגה ראשונה נגד הממשלה הזאת.

יוסי שריד: אבל יש לי הודעה עצובה, וההודעה העצובה היא, שדברים לא עומדים להשתנות, אלא דברים עומדים רק להחמיר, ואני אגיד מה, לפי דעתי, שתי הסיבות העיקריות להחמרה, וכמעט אין סיכוי של שיפור.

יוסי שריד: הסיבה הראשונה היא ש"ס.

יוסי שריד: ש"ס היא הסיבה הראשונה, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: מפלגות באות, מפלגות יוצאות, נכנסות לממשלה, עוזבות ממשלה.

יוסי שריד: ש"ס זו המפלגה היחידה שב-20 השנים האחרונות יושבת דרך קבע בתוך הממשלה.

אורי אריאל: לפני חודשיים הם עזבו.

יוסי שריד: לא זו בלבד שהיא יושבת דרך קבע בממשלה, אלא ש"ס מחזיקה את התיקים החברתיים העיקריים.

יוסי שריד: שר העבודה והרווחה הוא מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שהוא מפרסם לנו דוחות?

יוסי שריד: אתמול הוא פרסם דוח אחד, היום הוא מפרסם דוח שני.

יוסי שריד: בשביל זה צריך את שר העבודה והרווחה?

יוסי שריד: אתם יושבים במשרד העבודה והרווחה, אדוני היושב-ראש, כבר הרבה מאוד שנים, ואתם מפרסמים דוחות.

יוסי שריד: אני אגיד לך למה זה יכול לקרות, הרי שום מפלגה לא היתה יכולה להרשות לעצמה דבר כזה, רק משום שש"ס נחשבת משום מה, אין לי שמץ של מושג למה, נחשבת משום מה למפלגה חברתית, רק מפלגה חברתית יכולה לנהל בפועל מדיניות כה אנטי-חברתית של לפיתה אל תוך העטינים של המדינה.

יוסי שריד: הרי החיים הטובים של שרי ש"ס היום כבר ידועים לכול.

יוסי שריד: אין שום סיכוי לשיפור כל זמן שמפלגה שנושאת את שם החברתיות לשווא היא זו שמופקדת על העניינים החברתיים.

יוסי שריד: הסיבה השנייה, אדוני היושב-ראש, כל זמן שאריאל שרון והליכוד יהיו בטוחים שהשלטון בכיסם, אין שום סיכוי לשינוי, משום שהאנשים האלה מגיעים למסקנה, ואולי לא בפעם הראשונה, שככל שידפקו יותר ויותר ציבורים ויביאו אותם אל שפל המדרגה של המצוקה, הם יצביעו בעדם.

יוסי שריד: האנשים האלה מבינים אך ורק שפה אחת, אדוני היושב-ראש, את שפת הפתקים – הפתקים בקלפיות – וכל זמן שאנשים במדינת ישראל לא ידברו עם האנשים האלה – אלה שיושבים, ועכשיו לא יושבים כאן ליד שולחן הממשלה – בשפה היחידה שמובנת להם, אין שום סיכוי לשום שינוי.

יוסי שריד: ושלא ילינו אחר כך על אחרים ובעיקר שלא ילינו על המצב.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים בהערה – יותר מהערה – לגבי הודעתו של ראש הממשלה לעניין מינויו של שאול מופז לשר הביטחון, כי אי-אפשר בלי זה.

יוסי שריד: סיעת מרצ תצביע נגד הצירוף הזה לממשלה, ואני אנסה להסביר בקיצור מדוע.

יוסי שריד: אין פה עניין אישי, אבל כאשר שאול מופז כיהן כרמטכ"ל – –

זאב בוים: כמה זמן יש לו, אדוני היושב-ראש?

יוסי שריד: – – זה לא היה לפני הרבה זמן.

יוסי שריד: שאול מופז כיהן כרמטכ"ל וסיים רק לפני כשלושה חודשים – מפעם לפעם עלה עליו החשד, אדוני היושב-ראש, שאולי האיש מכין לעצמו תוך כדי שירות צבאי את הקריירה השנייה שלו, ואולי – רחמנא ליצלן – הוא בכלל פוזל אל הפוליטיקה.

יוסי שריד: אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להתכסות ולהתנער – אני הייתי בין אלה שהעלו את החשד הזה.

יוסי שריד: אמרו: למה, יוסי, למה, למה?

יוסי שריד: למה עושים את זה?

יוסי שריד: למה חושדים בכשרים?

יוסי שריד: לעזאזל, כבר שוללים מאתנו את הזכות לחשוד בכשרים, כי אין כשרים.

יוסי שריד: אין כשרים, כבר אי-אפשר לחשוד אפילו בכשרים.

יוסי שריד: הרי היום ברור לכל בר-דעת שהאיש הכין בפועל את הקריירה השנייה שלו כפוליטיקאי.

יוסי שריד: אני חושב שזה דבר מאוד-מאוד חמור, המעבר המיידי הזה, הפתאומי הזה – לא כל כך פתאומי אבל מיידי – המהיר הזה – –

רחמים מלול: נא לסכם.

יוסי שריד: – – מאדם שלובש מדים לאדם שלובש מדים ופושט אותם ומייד נכנס לחליפת השר, לחליפת המיניסטר.

יוסי שריד: אנחנו חושבים שזה דבר פסול מעיקרו, משום שהרמטכ"ל הוא רמטכ"ל של כל הצבא, של כל החיילים – יהיו השקפותיהם אשר יהיו – והחיילים וההורים שלהם רוצים להיות בטוחים ששיקול דעת של רמטכ"ל הוא שיקול דעת נקי, שאין בו פזילה ואין בו קריצה.

יוסי שריד: שנית, אדוני היושב-ראש, האיש נכנס – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת שריד.

יוסי שריד: אני כבר מסיים.

יוסי שריד: האיש נכנס אל תוך הפוליטיקה כאשר אין לו שום כוח פוליטי; זאת אומרת, בעצם הוא עושה דברו, עושה מצוותו – ללא עוררין, ללא אפשרות אפילו לומר מלה של הערה – ת"פ של ראש הממשלה, דבר לא בריא לחלוטין.

יוסי שריד: מדינות מתוקנות יודעות, שאנשי צבא, לא כל שכן אנשי צבא שפשטו מדים לפני שלושה חודשים, לא מתמנים למשרה של שר הביטחון כדי ליצור רושם שכאילו מדינת ישראל נשלטת על-ידי חונטה צבאית.

יוסי שריד: מה, אין לנו סדר-יום מדיני?

יוסי שריד: אין לנו סדר-יום אזרחי?

יוסי שריד: אין לנו סדר-יום ציבורי?

יוסי שריד: יש לנו רק סדר-יום ביטחוני?

יוסי שריד: למה ליצור רושם שהמדינה הזאת נשלטת על-ידי חבורה של גנרלים, וכך היא מתנהלת – והיא לא מתנהלת כל כך טוב, דרך אגב – כי כנראה קשה לנהל מדינה כפי שמנהלים, אדוני היושב-ראש, צבא.

יוסי שריד: לכן, זה תקדים רע, זה מינוי רע, זה מינוי פסול, שאני חושב שלא צריך להצביע בעדו.

רחמים מלול: תודה רבה.

יוסי שריד: והמשפט האחרון, אדוני היושב-ראש – אתה יודע שלפני חודש הופיע כאן ראש הממשלה, בפתיחת המושב, והצביע על הישגי הממשלה, אבל לא היו הישגים להצביע עליהם, נכון?

יוסי שריד: אז על מה הוא הצביע?

יוסי שריד: הוא הצביע על ממשלת אחדות – ממשלת אחדות – והתייחסתי לזה אז לפני חודש.

יוסי שריד: ממשלת האחדות היתה ההישג האחד והיחיד שלו.

יוסי שריד: עכשיו גם ההישג הזה נשמט מתחת ידיו, ולכן ממשלה שאפילו ההישג האחרון – – –

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, כמה זמן יש לו, באמת?

רחמים מלול: חבר הכנסת בוים, תנהל את הקואליציה שלך ותן לי לנהל את הישיבה.

רחמים מלול: תודה רבה.

זאב בוים: – – –

רחמים מלול: גם לי יש שיקול דעת.

זאב בוים: אין שום פריווילגיה – – –

רחמים מלול: אדוני, אל תעיר לי הערות לגבי אופן ניהול הישיבה.

רחמים מלול: תודה רבה.

יוסי שריד: אפילו ההישג האחרון והמפוקפק שלו נשמט מתחת ידו – – –

רחמים מלול: אני לא מתערב בניהול הקואליציה שלך, אל תתערב בניהול הישיבות.

זאב בוים: זה לא שייך לניהול הקואליציה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: אני לא כבול אל לוח הזמנים שלך.

יוסי שריד: בוודאי ובוודאי ראוי שיתפטר עכשיו, היום ילך לנשיא ויעמוד בהתחייבותו.

יוסי שריד: תודה, אדוני היושב-ראש, ואני מעריך את אורך הרוח שלך.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת יוסף לפיד, בבקשה.

קריאה: – – –

רחמים מלול: שכחנו שאדוני יושב-ראש האופוזיציה.

רחמים מלול: ראש הממשלה לא נאם.

רחמים מלול: אדוני לא צריך לדבר היום.

רן כהן: אחרי המינוי היה – – –

רחמים מלול: הוא ידבר בשם סיעת העבודה.

בנימין בן-אליעזר: – – –

רחמים מלול: כן, בוודאי.

רחמים מלול: בשם סיעת העבודה כן, אבל לא כיושב-ראש האופוזיציה בינתיים, כי לא היה נאום של ראש הממשלה.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני, אנחנו נתרגל לזה.

רחמים מלול: בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, קודם כול שני עניינים אישיים.

יוסף (טומי) לפיד: אני רוצה לברך את פרופסור עוזי אבן על כניסתו לכנסת, ואני רוצה לומר לכל הפטריוטים הגדולים האלה שניסו לפגוע בו ולבזות אותו – מי שמכיר את הרקורד הביטחוני של פרופסור עוזי אבן, יודע שהוא עשה למען המדינה הזאת יותר מכל חברי האגודה וש"ס גם יחד.

יוסף (טומי) לפיד: אז אני מברך אותו ומקבל אותו כחבר חשוב מאוד, שוודאי יתרום לנו – – –

אריה גמליאל: מצא מין את מינו.

יוסף (טומי) לפיד: הרב גמליאל, אפילו חברי ש"ס רוצים להוציא אותך מהכנסת, אז מה אתה רוצה ממני.

אריה גמליאל: תועבה הולך אצל תועבה – – –

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו שמחים מאוד, ואף שקשה מאוד להיכנס לנעליו של פרופסור רובינשטיין, הרי פרופסור עוזי אבן הוא ודאי תוספת כוח אינטלקטואלית נכבדה מאוד לכנסת.

יוסף (טומי) לפיד: הדבר האישי השני הוא מינויו של שאול מופז כשר הביטחון.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, יש פה ללא ספק פגם בכך שמישהו שרק לפני כמה חודשים היה רמטכ"ל חוזר עכשיו כשר הביטחון.

יוסף (טומי) לפיד: זה עניין שאולי פרוצדורלית הוא תקין, אבל לא תקין מבחינת הלגיטימיות של השלטון.

יוסף (טומי) לפיד: אני מאוד צחקתי אתמול מקריקטורה בעיתון "הארץ", שמופז חוזר ללשכה של שר הביטחון ואומר לחיילת שם: את הקפה הרגיל, בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: זה לא טוב, זה לא בריא, וחוץ מזה אני עומד פה כמי שהגיש הצעת אי-אמון בממשלה כולה, אז קשה לי לברך מישהו שמצטרף לממשלה שאני בכלל לא רוצה בקיומה.

יוסף (טומי) לפיד: אבל היושר הציבורי וההגינות מחייבים לומר – רבותי, השר הזה מבין בענייני ביטחון מאין כמוהו, ובשעה קשה זו מבחינה ביטחונית לפחות אני יודע שנושא הביטחון והתיק של הביטחון מופקדים בידי אדם שיודע על מה הוא מדבר, ולא בידי פוליטיקאי מזדמן שצנח לתוך הכיסא הזה במקרה.

יוסף (טומי) לפיד: לכן, אני מברך על מינויו של מופז ומברך אותו עם כניסתו לתפקיד – עם כל ההסתייגות שיש לי מהממשלה ומהעובדה שהוא נכנס לתפקיד ללא פסק זמן בין תפקידו הנוכחי לתפקידו הקודם.

יוסף (טומי) לפיד: ועכשיו – לממשלה הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, נעזוב בצד שאני נגד ממשלה שאתם מכהנים בה ופשוט משעשע לחשוב מה מסוגלים לעשות – לאו דווקא אנשי ש"ס, אלא אגודת ישראל.

יוסף (טומי) לפיד: עדיין לא יבשה הדיו מעל הקריאה הראשונה של התקציב, והם כבר הגיעו עם שר האוצר להסכם על תוספת של קרוב ל-300 מיליון שקל שצריכים להיכנס לקופתם במסגרת הדיון בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יוסף (טומי) לפיד: אני אומר לכם שזה כבר מגיע כמעט לממדים הומוריסטיים.

יוסף (טומי) לפיד: כוח הסחיטה של אגודת ישראל הוא כבר לא אמנות, הוא אגדה, ויכולת הכניעה של הממשלה הגאה הזאת של הליכוד לסחטנות החרדים היא כבר לא אמנות, אלא גם היא אגדה.

יוסף (טומי) לפיד: הסכום שקיבלו החרדים מגיע לכרבע מיליארד שקל, מדווח "מעריב".

יוסף (טומי) לפיד: מתוך סכום זה, כ-200 מיליון שקל יקבלו הישיבות לתקציבן השוטף.

יוסף (טומי) לפיד: נוסף על כך הושגה הבנה בין ליצמן לבין סילבן שלום, ולפיה גם תקציב הרזרבה הכללית בסך 40 מיליון שקל יועמד לרשות החרדים, אם יתעורר הצורך.

יוסף (טומי) לפיד: ומתי לא היה צורך?

יוסף (טומי) לפיד: סעיף נוסף שעליו הושגה הסכמה הוא מימון הגידול הטבעי, והרי הוא גידול מבורך, במערכת החינוך במגזר החרדי, שלא מתוקצב היום.

יוסף (טומי) לפיד: העלות – כמה עשרות מיליוני שקלים, ועוד לא סיימתי את הרשימה.

יוסף (טומי) לפיד: למשל, הם יקבלו 40 מיליון שקלים עבור גירעון שהצטבר בסעיף ההסעות בשנים האחרונות.

יוסף (טומי) לפיד: זה כבר מסוכם בין אדון ליצמן לבין סילבן שלום, כאשר עוד לא התחיל הדיון על התקציב בקריאה שנייה ושלישית.

יוסף (טומי) לפיד: קרוב ל-300 מיליון שקל.

רן כהן: זה חלק מהתקציב שבעדו הצבעת.

יוסף (טומי) לפיד: הצבענו בעד זה שיהיה תקציב למדינה הזאת, כי אסור להשאיר אותה בלי תקציב, אבל אנחנו לא מצביעים בעד סוג של סחר-מכר כל כך חצוף, כל כך שקוף וכל כך מושחת כמו שיש פה.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, יש לנו סיבה יותר חשובה להצביע אי-אמון בממשלה הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: לא ייתכן שבשעה כל כך קשה למדינה היא תנוהל על-ידי ממשלה שיש לה בקושי רוב של שניים או שלושה קולות בכנסת.

יוסף (טומי) לפיד: זה הופך אותנו לנשלטים על-ידי פניקה מתמדת של ממשלה שלא יודעת אם יש לה רוב בשלטון אם לשני שרים שלה יש שפעת.

יוסף (טומי) לפיד: זאת ממשלה שתהיה לחלוטין חשופה לסחטנות של השותפים לליכוד, ממשלה ששריה לא יכולים לתפקד משום שאינם יכולים לעזוב את בניין הכנסת, כי קולותיהם נחוצים להצבעה; ממשלה שבה אריק שרון יהיה עסוק יומם ולילה רק בדבר אחד – בקיומה של הממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: זה לא טוב, רבותי.

יוסף (טומי) לפיד: אני לא מדבר עכשיו על כך שאני נגד ההקצנה של הממשלה הזאת ימינה, אבל אני מדבר על כך שאם היתה קמה ממשלה כל כך צרה עם הקצנה שמאלה, הייתי באותה מידה נגדה.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו צריכים ממשלה יציבה, אנחנו צריכים שלטון שבוטח בעצמו.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו צריכים שלטון שאנחנו יודעים שהוא משקף את רצון הציבור, וכדי לדעת מה הוא רצון הציבור אנחנו חייבים ללכת לבחירות.

יוסף (טומי) לפיד: שינוי תובעת מהממשלה הזאת להתפזר בהקדם ולהכריז על הליכה לבחירות.

יוסף (טומי) לפיד: זה מה שאני דורש מראש הממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: נפגשתי היום עם ראש האופוזיציה החדש, יושב-ראש מפלגת העבודה פואד בן-אליעזר, שהציע לי את ה-11 במרס כתאריך בחירות.

יוסף (טומי) לפיד: אמרתי לו: אנחנו תומכים בכך כי זה נותן זמן למפלגות להתארגן וזה מונע מאתנו להיות מסובכים במערכת בחירות שתימשך שנה.

יוסף (טומי) לפיד: זו גם עצתי לראש הממשלה, מר שרון.

יוסף (טומי) לפיד: הרי אתה תסתבך ואתה תישחק ואתה תהיה לצנינים בעיני הציבור.

יוסף (טומי) לפיד: למה לך כל זה, רק בשביל להחזיק עוד כמה חודשים בכיסא ראש הממשלה?

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו דורשים שתצביעו אתנו אי-אמון, אנחנו דורשים שהכנסת תתפזר, אנחנו דורשים שהממשלה תתפטר, אנחנו דורשים ללכת אל העם, וכל מפלגה תעז, תסתכן, תתמודד ותעמיד את עצמה למבחן רצונו של הציבור.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

רחמים מלול: עשר דקות לרשותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך בשבוע החדש הזה את חברי הבית, את השכבות החלשות ואת כל המוכים בעם, כי סוף סוף הנה הפציע השחר, החלה הספירה לאחור של הממשלה הגרועה ביותר שכיהנה אי-פעם במדינה הזאת; ממשלה שדרדרה את המצב החברתי, העמיקה את העוני והרחיבה את האבטלה מעל ומעבר לכל דמיון, מעל ומעבר לכל שפל שנודע בהיסטוריה של 50 שנות קיום המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה דרדרה גם את המצב המדיני והביטחוני לשפל שלא היה כמותו, ונדמה לי שהעובדות האלה אינן שנויות במחלוקת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם העובדות מדברות בעד עצמן וכל בר דעת במדינה הזאת יודע שזאת האמת ואלה הן העובדות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בו זמנית מה ששנוי במחלוקת הוא שהממשלה הזאת השכילה, ולא מעט בעזרתה של מפלגת העבודה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, לרמות את כולנו, לאחז את עיני הציבור בארץ ובעולם, להכניס את כולנו לפחד, לפניקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק שרון, רק הממשלה הזו, רק הוא יכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא הבטיח לכולנו בבחירות שרק שרון יביא שלום וביטחון, אבל אנחנו רואים שרק שרון הרחיק הכי הרבה את השלום ואת הביטחון בהיסטוריה שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק שרון מסוגל לעשות את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד לרגע זה הוא ממשיך להכניס את העם לפחד ולפניקה, והוא חובר לראש ציר הרשע בוש בארצות-הברית ואומר שצריך ללכת לעירק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יש לך נגד עירק?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי גם הביון הישראלי אומר שעירק איננה מסוגלת לגרום שום נזק לישראל, אין בדעתה ואין ביכולתה והיא לא תגרום שום נזק, גם אם תתחיל ארצות-הברית להכות בה שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לך לחבור לציר הרשע הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע למה, כדי להכניס את כולם לפחד שוב, כדי שתמשיך להחזיק את כל התושבים תחת רעד האיום העירקי המדומה הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק בדרך הזו, של הפחדה ואיומים, אתה ממשיך להחזיק את מה שנותר מהקואליציה שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מפלגת העבודה, באומץ ראוי להערכה, השכילה סוף סוף להיחלץ מסבכי הפחד ומסבכי ההזיות שאליהם הכנסת גם את הממשלה וגם את הציבור כולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בטוח שתשכיל גם עכשיו לכפר על מה שעוללה ועל מה שהיה בחלקה בדרדור המדיניות הזו ולחזור לשכבות העם, לחזור לציבור העני, לחזור לציבור המובטלים ולהגיד באופן האמיץ ביותר: כן, טעינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הלכנו עם הממשלה הזאת כברת דרך וחשבנו, אני רוצה להאמין שבתום לב היה מי שחשב שיוכל לעשות דברים ויוכל להציל דברים, אבל העובדות טפחו על פני כולם, והממשלה הזאת רק דרדרה עוד יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני עוד שואל: למה לך, אדוני ראש הממשלה, להיאחז בקרנות המזבח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי כל ילד קטן יודע שהבחירות קרובות ולא תצליח להחזיק מעמד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא תצליח להחזיק ממשלת מיעוט מסוכנת, שיכולה לדרדר אותנו לאסונות הרבה יותר עמוקים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי יש לנו עכשיו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המשולש שרון-מופז-איתם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה הם מבטיחי השלום?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה הם מבטיחי העתיד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה יוציאו את המדינה משפל המדרגה בכל תחום למצב טוב יותר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה לך אומץ פעם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איימת גם על מפלגת העבודה ואמרת: אם לא יצביעו בעד התקציב, אני הולך לבחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ככה, שתי מלים, הולך לבחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יש לך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה אתה פוחד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה אתה רועד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה אתה לא מקיים את הבטחתך לציבור?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרת: אלך לבחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בוא, לך לבחירות, אדוני מר שרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בוא נלך לבחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העם רוצה בחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תן לעם לומר את דברו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומרים בסקרים שהליכוד יתחזק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז למה אתה מפחד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נתניהו נושף בעורף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נכון, נתניהו נושף בעורף, ונתניהו ייקח אותך כנראה בפריימריס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו לא דמוקרטיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העם יאמר את דברו גם בעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרי כל הניסיון המר, שפיכות הדמים, מרחץ הדמים, עידן הדמים שבו הצטיינה הממשלה הזאת, אולי העם באמת רוצה להחליף, רוצה עידן אחר, רוצה מנהיגות אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נתניהו, עם כל הגרוע שבו, לא עשה את מרחצי הדמים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם יש לו היתרונות, ויש לו החסרונות מצד אחר ובצורה אחרת, אבל הוא ממש שונה, וכנראה פתח השינוי יכול להביא רווח גם לכולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם התחלתי בברכות, אני רוצה לברך גם את מפלגת הצדק והצמיחה האסלאמית בטורקיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: אני רוצה לברך את מפלגת הצדק והצמיחה בטורקיה בראשותו של רג'ב טייב אלרדואן, על ההצלחה המזהירה בזכייתה באמון הרוב של העם הטורקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו מקווים שבחירות אלו וניצחון סוחף זה של המגמה האסלאמית בטורקיה יהיו ראשיתו של עידן חדש ומלא שפע, בראש ובראשונה למולדת הטורקית, ולאחר מכן לארצות המולדת הערביות הסמוכות לה, למזרח התיכון, לעולם כולו, לכל עולם הצדק, ולכל מי שמאמין בצדק ובצמיחה, שהם ססמת מפלגה זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה לי הכבוד לערוך ביקור בטורקיה לפני שנים מספר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נפגשתי עם נשיא המדינה, פקדתי את הפרלמנט הטורקי, נכחתי בו ובכמה ועדות ושוחחתי עם המדינאים הדגולים – אמרתי אז אותם הדברים בדיוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: טורקיה צריכה לשקול היטב את מדיניותה כלפי אירופה, מדיניות של בקשת חסד, רפיון ופשיטת יד למול ההתנשאות האירופית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עליה לשוב להווייתה, לעברה, לימי תהילתה ולשורשיה, על מנת שתחיה שנית במקומה, מקום שבו צמחה וגדלה ובו מצוי האקלים הטבעי עבור העם הטורקי המוסלמי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת המגמה שאנו מקווים שהממשלה הטורקית הנבחרת תשקול מחדש לאחר שזכתה ברוב מוחלט ובמלוא אמונו של העם הטורקי, ואנו מצפים שתנקוט מדיניות ברורה על-פי מגמה זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן למדיניות צדק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן למדיניות צמיחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש ליישם מדיניות יציאה ממעגל בקשת החסד, מתן השירות והרעפת התחנונים על המערב והתנשאות האמריקנית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בטורקיה צריכה להיות מיושמת מדיניות הנובעת מהאינטרסים של העם הטורקי, האסלאם והאזור כולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לזה אנו מייחלים ומצפים, ואת זה אנו מאחלים לאחינו, שזכו שם בחסדו של האל לניצחון, לתמיכה ולביסוס באמצעות הממשלה הטורקית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

רחמים מלול: קולטים ערוץ-33 בטורקיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל מקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אסכם את דברי שבהם התחלתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא למר שרון, הרי זה רק יזיק לך ורק יזיק לכולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: די לנו מעוקצך ומדובשך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: די לנו מהממשלות שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: די לנו מממשלת ימין צרת אופקים וצרת צירים ומושחזת סכינים, שאתה רוצה כאילו להקים עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא תצלח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם האוסף הגדול והמסורבל של 80 פלוס חברי כנסת מהקואליציה סוף סוף חזר למודעות, חזר להיגיון, התפכח ואמר: די לדרך הדמים ולשפיכות הדמים – אני מציע לך, ואני לא מרמה אותך ולא משקר לך, לך יותר טוב להתפטר עכשיו ולהודיע על תאריך הבחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נאמר כאן שהוצע התאריך 11 במרס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתי, הוא יותר מדי רחוק, אבל טוב 11 במרס מאשר לגרור את כולנו לשפיכות דמים, והתאריך הזה יכול להיות גם סביר ולקרב את מועד הבחירות.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הוועדה לענייני ביקורת המדינה של הכנסת החזירה, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת חוק הממשלה (תיקון מס' 2), התשס"ג–2002, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אריה האן: תודה רבה.

רחמים מלול: השר דני נוה ישיב על שלוש הצעות האי-אמון.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לפנות אל ראש האופוזיציה היוצא, שהיה זה לו נאומו האחרון בתוקף תפקידו כראש האופוזיציה, לחבר הכנסת יוסי שריד.

דני נוה: אני חייב לומר ששמעתי את חבר הכנסת שריד ואת חבריו לסיעה עולים כאן מדי שבוע בשבוע, מנגחים את הממשלה ותוקפים אותה על עניין המשבר הכלכלי, ודבר אחד לא שמעתי מהם, והוא השאלה האמיתית: למה נקלעה מדינת ישראל למשבר הכלכלי הקשה כל כך שהיא נקלעה אליו?

דני נוה: והרי כל אחד יודע, שכאשר החלה מתקפת הטרור הפלסטינית נגדנו באוקטובר 2000, ההשלכות המיידיות היו קודם כול על הכלכלה בישראל.

דני נוה: המשבר הכלכלי העמוק שבו אנחנו נמצאים הוא קודם כול תוצאה של מתקפת הטרור הזאת, וכל מה שמשתמע ונובע ממתקפת הטרור הזאת שאנחנו נתונים בה.

דני נוה: ואני תמה, שבוע אחרי שבוע עליתם פה על הדוכן, מאז קמה הממשלה הנוכחית, לא שאלתם את עצמכם את השאלה הזאת?

דני נוה: לא אמרתם לעצמכם: אולי אין לנו זכות?

דני נוה: הרי מתקפת הטרור הזאת החלה, מדוע?

דני נוה: היא החלה כאשר אתם הייתם שותפים לממשלה שהביאה לפה את ערפאת וכנופיית הטרור שלו מתוניס.

דני נוה: היא החלה אחרי שבסופו של דבר דחה יאסר ערפאת את ההצעות המרחיקות לכת שאתם הייתם שותפים להן, לנסיגה כמעט לגבולות 1967 ולחלוקת ירושלים והדברים האחרים.

דני נוה: הוא פתח במתקפת טרור.

דני נוה: וזו הסיבה העיקרית, העיקרית, יש עוד סיבות, משבר עולמי ודברים אחרים, אבל הסיבה העיקרית למצב הכלכלי הקשה שבו המדינה נמצאת.

דני נוה: לא שאלתם, אנשי מרצ, את עצמכם ולו פעם אחת:

דני נוה: אולי אין לנו זכות לבוא כאן אל הדוכן ולהטיף ולתפוס טרמפ פוליטי וציני על העניים ועל המשבר הכלכלי ועל הגמלאים?

דני נוה: ואני רוצה, ברשותך, ראש האופוזיציה היוצא, לפנות גם אל ראש האופוזיציה הנכנס, שאני חייב לומר – כמו רוב אזרחי המדינה, אני חושב – הייתי שמח לו היה ממשיך לשבת ולשאת באחריותו כשר הביטחון בממשלת האחדות הלאומית.

דני נוה: הרי בסופו של דבר, במשך 20 חודש לערך היינו יחד בממשלה הזאת.

דני נוה: היינו שותפים לנשיאה בנטל ובאחריות גם בתחום הביטחוני וגם בתחום הכלכלי.

דני נוה: אני שומע היום, לפני שעות מספר – לא יכולתם לעשות זאת עוד בשבוע שעבר, כי עוד כיהנתם פורמלית כשרים בממשלה – שהגשתם הצעת אי-אמון בעקבות דוח העוני.

דני נוה: שאלתי את עצמי: האם אני שומע טוב?

דני נוה: 20 חודש ישבתם אתנו בממשלה, הייתם שותפים לכל ההחלטות, הייתם שותפים מלאים.

דני נוה: אגב, הדוח הזה, חבר הכנסת בן-אליעזר, מתייחס לשנת 2001, השנה של שלהי כהונת ברק והתקופה שבה ישבת אתה וישבו חבריך כשרים בממשלה.

דני נוה: מנין לכם חוסר ההגינות הציבורית הזה לבוא ולהגיש הצעת אי-אמון בממשלה על דוח העוני, ממשלה שאתם הייתם שותפים לה, אתם הייתם חלק ממנה?

דני נוה: איפה הייתם, לא הייתם בארץ?

דני נוה: לא הייתם כשהיתה ישיבה שבה החליטו את ההחלטות הכלכליות?

דני נוה: איפה הייתם?

דני נוה: לא הייתם שותפים לזה?

דני נוה: אני חייב לומר דבר נוסף בעקבות ההצבעה שלכם בשבוע שעבר.

דני נוה: ההצבעה שלכם בשבוע שעבר נובעת, בסופו של דבר, מהחלטת ממשלה.

דני נוה: הממשלה התכנסה ב-30 ביולי וקיבלה החלטה על התקציב בקריאה הראשונה.

דני נוה: חשבתי, אולי יש לי איזה "בלק-אאוט", אולי משהו חסם לי את הזיכרון.

דני נוה: לא זכור לי שבישיבה הזאת ב-30 ביולי מפלגת העבודה והעומד בראשה, עם כל הכבוד וההערכה, העלו באיזו צורה את נושא הגמלאים או את נושא ההתנחלויות.

נואף מסאלחה: העלינו.

נואף מסאלחה: אדוני השר, אני הייתי היחיד בוועדה – – –

דני נוה: בוועדה, יכול להיות.

דני נוה: אני מדבר על נציגיך בממשלה.

ויצמן שירי: – – –

דני נוה: חבר הכנסת ויצמן שירי, אני יודע שזה כיף לחזור להיות אופוזיציונר ולקרוא קריאות ביניים, אבל – – –

ויצמן שירי: – – –

נואף מסאלחה: שירי, הוא צודק.

נואף מסאלחה: אל תפריע לו.

נואף מסאלחה: אתה הובלת את המהלכים.

נואף מסאלחה: הוא צודק.

דני נוה: יכול להיות שהוא הצביע נגד, אבל מאילו סיבות?

דני נוה: חברת הכנסת קולט אביטל, את לא נכחת בישיבה.

דני נוה: אני חייב לומר לך, שבכל הישיבה הזאת לא שר הביטחון דאז ולא שר החוץ דאז ולא שרת התעשייה והמסחר דאז ולא שר התחבורה דאז ולא שר החקלאות דאז, אף אחד מהם לא הרים את דגל ההתנחלויות.

דני נוה: מה קרה פתאום?

דני נוה: פתאום מפלגת העבודה גילתה שיש במדינת ישראל משבר כלכלי, אחרי 20 חודש שהם יושבים בממשלה.

דני נוה: באמת, מה קרה?

דני נוה: אני לא מעלה על דעתי, שמה שאומרים הפרשנים הפוליטיים, שהכול פוליטיקה פנימית של מפלגת העבודה, אני לא מסוגל להעלות את זה על דעתי, שתהיה ציניות כזאת שבגלל עניין פנימי של התמודדות על ראשות מפלגת העבודה, יחשוב מישהו שזה הזמן לעשות משבר ממשלתי.

דני נוה: אני לא מעלה על דעתי שיכול להיות דבר כזה, כי הרי המדינה נמצאת במשבר כלכלי כל כך קשה, ואתם אנשי מפלגת העבודה הרי יודעים זאת, ישבתם בישיבות ממשלה וקיבלנו החלטות לא קלות, החלטות קשות שהייתם שותפים להן, ואני לא מדבר על התחום המדיני-הביטחוני; ואתה, שהיית שר הביטחון, נהגת בהן באחריות לאומית רבה לכל אורך התקופה.

דני נוה: אני מדבר על העניין הכלכלי.

דני נוה: כאשר אני שומע את אנשי מפלגת העבודה בימים האלה, אני חייב לומר שכבר למחרת היום גיליתי שאולי הפרשנים האלה בכל זאת צודקים, משום שלהתנהלות הזאת ולהתנהגות הפתאומית הזאת של מפלגת העבודה אין שום הסבר הגיוני אחר מתקבל על הדעת.

דני נוה: אני חייב לומר, אדוני היושב-ראש, פעם היה תרגיל מסריח.

דני נוה: המשבר המסריח הזה שנוצר פה בשבוע שעבר – כי זה באמת משבר שנודפים ממנו ריחות פוליטיים רעים, שאת הביטוי הראשון שלהם כבר ראינו כאשר אחת מסוכנויות האשראי, "סטנדארד אנד פורס", הורידה את דירוג האשראי הפנימי של מדינת ישראל, כתגובה מיידית על מה שקרה מבחינת הרכב הממשלה.

דני נוה: והאחריות המשותפת לכולנו היום, אם יש מי שיש להם ביקורת אמיתית על מרכיבים כאלה או אחרים בתקציב, היא להעביר את תקציב המדינה.

דני נוה: דרך אגב, יש חברי כנסת במפלגת העבודה שנהגו באחריות.

דני נוה: היה אחד שרצה לנהוג באחריות, שר האוצר לשעבר אברהם בייגה שוחט, ואנסתם אותו להצביע נגד.

דני נוה: אדם שהיה שר האוצר במשך שנים, שאמר בכנות וביושר: אני לא אוהב את התקציב הזה, אבל ביושר אני מבקש להצביע בעדו משום שאני מבין, כשר האוצר לשעבר, מה זה יעולל למשק הישראלי אם התקציב הזה לא יעבור – אנסתם אותו.

דני נוה: הפוליטיקה מעל לכול, אנסתם אותו.

דני נוה: חבר הכנסת אושעיה, למה אנסתם אותו?

דני נוה: למה עשיתם את זה?

אפי אושעיה: משום שאתם הבאתם להרס – – –

דני נוה: מה זה "אתם"?

דני נוה: המפלגה שלך ישבה אתנו בממשלה עד לפני יומיים, 20 חודש.

דני נוה: איפה הייתם אז?

דני נוה: לא הייתם בממשלה?

דני נוה: לא ישבת לצדי בישיבות הנהלת הקואליציה במשך כמעט שנתיים?

דני נוה: מה זה "אתם"?

דני נוה: יוסי שריד יכול להגיד "אתם".

דני נוה: אתם יכולים להגיד "אתם"?

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב לומר, שגם אם אנחנו לא אוהבים את כל סדרי העדיפויות ואת כל המרכיבים שיש בתקציב המדינה הזה, האחריות מחייבת אותנו להעביר אותו ולשמור על יעד הגירעון של 3% שנקבע, משום שכולנו יכולים לשער ולהעריך מה יכולות להיות ההשלכות ההרסניות למשק הישראלי אם התקציב הזה לא יעבור.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר עוד מלה אחת.

דני נוה: אני לא רוצה יותר מדי להתייחס לדברים שאמר פה גם חבר הכנסת דהאמשה, שעבורו, כפי שעולה מפורשות מדבריו, ממשלת ישראל וממשל בוש זה ציר הרשע, וערפאת וסדאם חוסיין זה הציר של הטובים.

דני נוה: מי שאומר את זה ומתאר את המצב בצורה הזאת, אין בינינו שפה משותפת שאפשר בכלל לנהל על בסיסה הידברות.

דני נוה: רוב הציבור במדינת ישראל, לרבות האזרחים הערבים שאתה אמור לייצגם, גם הם נפלו קורבן לטרור פלסטיני.

דני נוה: רוב האזרחים במדינת ישראל, לרבות אלה שאתה אמור לייצגם, עלולים גם הם להיפגע אם לעירק יהיה נשק בלתי קונבנציונלי.

דני נוה: אז אני פשוט לא מבין את מי אתה מייצג פה מעל במת הכנסת.

דני נוה: לא מסוגל להבין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דני נוה: כי הדרך שאתה מוביל, אם חס וחלילה היתה דרכה של המדינה, היא לעולם לא תהיה.

דני נוה: אני יכול להבטיח לך, ברוך השם.

דני נוה: אבל אם הדרך שלך היתה דרכה של מדינת ישראל, זה היה מוביל אותנו לאבדון.

דני נוה: ברוך השם שיש בבית הזה, גם בממשלה ואפילו באופוזיציה, גורמים מספיק אחראיים כדי שלא ללכת בדרך הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק הדרך שאני מוביל – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים כרגע בעיצומו של מאמץ קודם כול לגייס בכנסת, כפי שאמרתי, רוב, כדי להעביר את תקציב המדינה, עם כל הקשיים.

דני נוה: אני יודע שאתכם, חברי הכנסת ממרצ, זה לא מעניין.

דני נוה: אתם תוכלו לעלות פה ולדבר דמגוגיה על העוני, ואם התקציב לא יעבור, אז יהיה עוד יותר רע, ואם יהיה עוד יותר רע, יהיה יותר טוב למרצ.

דני נוה: זה השיקול שלכם, זו הדרך הלניניסטית המוכרת.

דני נוה: אבל בסופו של דבר, אני מאוד מקווה שיהיו פה מספיק חברי כנסת אחראיים שייתנו ידם להעברת תקציב המדינה, והמאמץ הנוכחי שאנחנו נתונים בו הוא מאמץ לייצב קואליציה שיהיה לה רוב בכנסת, ואני מקווה מאוד שהמאמץ הזה יצליח.

דני נוה: אני חייב לומר, אנחנו, אנשי הקואליציה הנוכחית, בוודאי המפלגה המובילה בקואליציה הנוכחית, האחרונים שחוששים מבחירות מוקדמות.

דני נוה: להיפך, אני לפעמים משתאה מה הלהט הזה בקרב חברי מפלגת העבודה ללכת לבחירות מוקדמות.

דני נוה: מה, הם רוצים במו ידיהם להביא על עצמם התרסקות נוספת, אובדן מנדטים נוספים?

דני נוה: הרי אנחנו לכאורה צריכים להיות אלה שנאמר: בואו נלך לבחירות, נלך אל העם, ובעזרת השם, כמו שזה נראה עכשיו, נחזור מחוזקים לכנסת ישראל.

דני נוה: כי הרי אין לכם דרך, אין לכם דרך אלטרנטיבית אמיתית שאתם יכולים להציב בפני הציבור.

דני נוה: מה תגידו, אוסלו?

דני נוה: מה תגידו, חזרה למשא-ומתן עם ערפאת?

דני נוה: מה תגידו, יש לנו הצעה מדינית מהפכנית שנציע לפלסטינים?

דני נוה: – לא כל כך ברור לי למי, כי אין כרגע פרטנר, אבל נציע אותה לפלסטינים על-פי איזה מתווה?

דני נוה: נסיגה לגבולות 1967, חלוקת ירושלים?

דני נוה: זה נשמע מוכר, לא? כן, זה נשמע מוכר, משום שאתם, אנשי מפלגת העבודה, הייתם שותפים לממשלה שכבר ניסתה את זה ונכשלה, תחת מנהיגותו של מנהיגכם הקודם, אהוד ברק.

דני נוה: ניסיתם, נכשלתם, לא היה פרטנר.

דני נוה: אין פרטנר עד היום הזה.

דני נוה: שמעתי היום את שר החוץ עדיין חולם, עדיין מפנטז על מזרח תיכון חדש.

דני נוה: מה לעשות, אנחנו חיים במזרח תיכון קשה.

דני נוה: יש ברוך השם גם מעגל שלום בינינו לבין ירדן, בינינו לבין מצרים, אבל אנחנו עדיין חיים באיומים קשים, גם בטווח המיידי וגם בטווח הרחוק מאתנו.

דני נוה: מה האלטרנטיבה?

דני נוה: נניח שיש מחר בחירות, מה תגידו לציבור?

דני נוה: איזו אלטרנטיבה תציגו לו?

דני נוה: תגידו שיש לכם דרך כלכלית אחרת לממשלה שאתם הייתם שותפים לה שנתיים?

דני נוה: תגידו שיש לכם דרך מדינית-ביטחונית אחרת לממשלה ששר הביטחון ושר החוץ היו שני הצירים המרכזיים במשולש של המטבחון שהם היו חלק ממנו?

דני נוה: והם קיבלו החלטות חשובות, אגב.

דני נוה: היו חילוקי דעות לא מעטים מסביב לשולחן, אני מודה.

דני נוה: גם לי היו לפעמים פרפרים בבטן, כמו לאנשי מפלגת העבודה, כי היו חילוקי דעות, זה טבעי כשיש שותפות כזאת, אבל גם עשינו ביחד מהלכים חשובים: ההחלטה ללכת למבצע "חומת מגן", ללכת לדרך של הכרעה צבאית מול הטרור, כי אין דרך אחרת, אין מנוס.

דני נוה: בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, זה הגיע אפילו לידי כך, שלא פחות מאשר שר החוץ ומשרד החוץ היו אלה שהפיצו את תיק ערפאת, אותו תיק שחושף את האחריות של ערפאת לטרור, כי גם הם הבינו שאין ברירה, שצריך לנהל כזה מסע נגד ערפאת בעולם.

נואף מסאלחה: לא אתה אספת את החומר של התיק?

דני נוה: אני אספתי את החומר, אבל הם הפיצו אותו בעולם, אולי בהתחלה למגינת לבם של פרס ואנשיו.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מציע לאנשי מפלגת העבודה, באמת עם כל האמפתיה גם לבעיות פנימיות בתוך מפלגה, להתעלות מעל הדברים האלה, וקודם כול, למרות פרישתם מהממשלה, להבין שהציבור שופט את כולנו, קודם כול על-פי האחריות שאנחנו נגלה עכשיו בהתנהלות הכלכלית שלנו, לפני כל דבר אחר.

דני נוה: ציינתי קודם, חבר הכנסת שוחט, כשלא נכחת, שאפשר לא לאהוב את התקציב הזה, ואני יודע שיש לך ביקורת על התקציב הזה, אבל אתה מבין מה גרוע יותר, והגרוע יותר הוא אם לא יאושר התקציב הזה, גם אם יש לך ביקורת ובטן מלאה עליו.

דני נוה: זו האחריות, אדוני היושב-ראש, שהייתי מצפה לה מכל חברי הכנסת, ולכן אני מבקש מהכנסת להסיר מסדר-יומה את הצעות האי-אמון.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: אדוני, היושב-ראש לא מתערב.

נואף מסאלחה: אתה רוצה להגיד שמפלגת העבודה גם אכלה את הדג המסריח וגם גורשה מהעיירה?

נואף מסאלחה: אדוני, בנימין בן-אליעזר, ראש האופוזיציה.

נואף מסאלחה: פואד, אמרו לי כאן, כתוב לי: שלוש דקות.

נואף מסאלחה: איך אתה יכול להסביר עניין בשלוש דקות?

קריאה: – – –

נואף מסאלחה: ראשית, זה לא מסוכם.

נואף מסאלחה: אבל היושב-ראש הנוכחי מאפשר לפואד לנאום.

נואף מסאלחה: כתוב כאן: שלוש דקות.

נואף מסאלחה: אבל, דבר, אדוני.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – –

נואף מסאלחה: שירי ויצמן, תראה לי את הפנים היפות שלך.

בנימין בן-אליעזר: – – אתחיל בכמה הערות לפני שאתחיל בנאומי.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה לברך את חבר הכנסת עוזי אבן על כניסתו לכנסת.

בנימין בן-אליעזר: נאחל לו הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: אומר כמה הערות מתקנות רק בשולי הדברים שהציג השר דני נוה.

בנימין בן-אליעזר: קודם כול, הממשלה הזאת נכנסה לתפקידה ב-6 בפברואר 2001.

בנימין בן-אליעזר: דוח העוני מדבר על 2001.

בנימין בן-אליעזר: אמרת שזה היה בתקופה שלנו.

בנימין בן-אליעזר: להזכירך, שנת 2000, אם אני לא טועה, בייגה, היתה שנת הצמיחה הכי גדולה.

בנימין בן-אליעזר: אם אני לא טועה, היתה אז צמיחה של 6%.

בנימין בן-אליעזר: מי שמסתכל על 2001 ועל 2002 רואה שהשנתיים האלה היו שנות אפס מבחינת הצמיחה.

בנימין בן-אליעזר: דבר שני – להזכירך, ב-30 בחודש יולי השנה הבאתי את שבעת שרי מפלגת העבודה והצבענו נגד התקציב מאותם טעמים שבגינם קמתי ועזבתי.

בנימין בן-אליעזר: אותם טעמים.

בנימין בן-אליעזר: זה היה ב-30 ביולי.

בנימין בן-אליעזר: אבל מה לעשות?

בנימין בן-אליעזר: כל היועצים של ראש ממשלתך יעצו לראש הממשלה שלא לקחת אותנו ברצינות.

בנימין בן-אליעזר: הם אמרו: הם יתקפלו ברגע האחרון.

בנימין בן-אליעזר: תודה לאל.

בנימין בן-אליעזר: דבר שלישי – אני לא מציע לבזבז את הזמן היום, אבל באמת, תאמין לי, לא כדאי להיכנס לשאלה אם יש לנו אלטרנטיבה, או אם אין לנו אלטרנטיבה.

בנימין בן-אליעזר: יש לנו אלטרנטיבה.

בנימין בן-אליעזר: מי כמוני אומר בכל מקום ומקום שאני לא מצטער לדקה אחת שהייתי בממשלה.

בנימין בן-אליעזר: תקשיב טוב, דני.

בנימין בן-אליעזר: אני לא מצטער.

בנימין בן-אליעזר: אבל יש רגע שבו אתה אומר: או.

בנימין בן-אליעזר: קיי.

בנימין בן-אליעזר: , אנחנו כבר נכנסים לג'נין בפעם הרביעית.

בנימין בן-אליעזר: אם אני הייתי היום שר הביטחון הייתי בוודאי גם מורה על זה.

בנימין בן-אליעזר: אבל אדם צריך להיות נאמן לאמת שלו עצמו ולבוא ולומר: האם לא קרה משהו גם בצד הפלסטיני?

בנימין בן-אליעזר: האם לא מתחולל משהו היום בצד הפלסטיני, שאולי מחייב אותנו לבוא, לקום ולומר: הנה האופק המדיני שלנו, בואו נצא לדרך?

בנימין בן-אליעזר: אבל זה לא קרה.

בנימין בן-אליעזר: בכל אופן, ביום רביעי האחרון, אדוני היושב-ראש, היתה לראש הממשלה הזדמנות להביא לשינוי אמיתי בסדרי העדיפויות של מדינת ישראל.

בנימין בן-אליעזר: אבל נדמה לי שבברירה שהצגנו לפניו, בין מפלגת העבודה בסיכומו של עניין לבין הימין הקיצוני, החליט ראש הממשלה להזניח את הגמלאים, להפקיר את המובטלים, לפגוע בחלשים, אבל יותר מכול ההחלטה שלו היתה לפרק את האחדות, לא רק את האחדות הממשלתית המדומה, אלא את האחדות של כל ישראל.

בנימין בן-אליעזר: אדוני ראש הממשלה – גם כשאתה לא יושב פה אני מקווה שאתה שומע אותי – יצרת אפליה בין אדם לאדם, בין אזרח לאזרח, בין אלו שנותנים ונותנים ונותנים לבין אלו שמקבלים ומקבלים ומקבלים.

בנימין בן-אליעזר: מעולם לא התפרקה ממשלה עקב תקציב.

בנימין בן-אליעזר: הפעם זה קרה.

בנימין בן-אליעזר: זה קרה כי החלטנו לא לשתוק יותר.

בנימין בן-אליעזר: זה קרה כי כל ילד רביעי במדינת ישראל חי היום במשפחה ענייה.

בנימין בן-אליעזר: זה קרה כי בשעה שגוזלים את כבשת הרש מהגמלאים, ממשיכים לתת עוד ועוד משאבים להתנחלויות.

בנימין בן-אליעזר: אסור לנו לשתוק יותר, כי לא רק השכבות החלשות מנהלות את הקרב הזה.

בנימין בן-אליעזר: מאות אלפי משפחות מהמעמד הבינוני נאנקות תחת העול הכלכלי הכבד.

בנימין בן-אליעזר: אתם, הליכוד, מדברים ללא הרף על מלחמת מגן כלכלית ובאותו זמן אתם משכיבים על הגדר את הגמלאים, את המובטלים ואת האמהות החד-הוריות, ונותנים פטור מלא להתנחלויות.

בנימין בן-אליעזר: בשנתיים האחרונות רוממת בפיך את אחדות העם, אבל כנראה אחד בפה ואחד בלב, בלבך פנימה מעולם לא התכוונת לכך.

בנימין בן-אליעזר: אני מעריץ את דני נוה שעומד פה ומגן עליך; דני נוה, כל התרגילים שעושה ראש הממשלה הם לא תרגילים פוליטיים?

בנימין בן-אליעזר: תגיד לי.

בנימין בן-אליעזר: זה לא תרגילים פוליטיים פנימיים?

בנימין בן-אליעזר: את מי אתה מוכר?

בנימין בן-אליעזר: למי אתה מוכר את זה?

בנימין בן-אליעזר: לשועלי הפוליטיקה שגרים פה, בתוך המשכן הזה?

בנימין בן-אליעזר: הרי מה שהוא עושה זה רק פוליטיקה.

בנימין בן-אליעזר: ברגע האמת, ברגע שטובתך האישית עמדה מול האחדות – העדפת את טובתך האישית.

בנימין בן-אליעזר: אתה, אריק שרון, ומפלגתך, שמפלה בין סקטור לסקטור, ראוי לעמוד אך ורק בראש ממשלה ימנית צרה, שגם היא ימיה ספורים.

בנימין בן-אליעזר: עברו כמעט שנתיים, אדוני ראש הממשלה, שנתיים מאז נבחרת להיות ראש הממשלה, ובמבט לאחור אפשר לומר, שלא היה בתולדות מדינת ישראל ראש ממשלה שקיבל כל כך הרבה גיבוי ועשה כל כך מעט.

בנימין בן-אליעזר: לא היה ראש ממשלה שהזניח את הנושאים הכלכליים והיה אטום כל כך לרחשי הציבור כמוך, אריק שרון.

בנימין בן-אליעזר: כאילו המציאות שבה חיות מאות אלפי משפחות בעוני מחפיר לא מוכרת לך; כאילו המציאות שבה נרמס כבודם של גמלאים לא מעניינת אותך; כאילו הסיפור של הילד הגונב "פולקע" בשביל אמא הוא בכלל אגדת ילדים.

בנימין בן-אליעזר: אם באמת היה אכפת לך מכל אלו היית נוהג אחרת.

בנימין בן-אליעזר: היית, אדוני ראש הממשלה, הופך כל אבן על מנת למצוא את המשאבים לתת את כל הפתרונות לכך.

בנימין בן-אליעזר: מה הצענו?

בנימין בן-אליעזר: לא הצענו לפתוח את חבילת התקציב.

בנימין בן-אליעזר: הצענו לייצר איזונים שונים בתוך התקציב.

בנימין בן-אליעזר: לפני שבועיים עמדת מעל הבמה הזאת, אדוני ראש הממשלה, ואמרת לעם ישראל: הקופה ריקה.

בנימין בן-אליעזר: אם הקופה ריקה, מדוע אתה לא מבטל את ההטבות הייחודיות שניתנות לתושבי ההתנחלויות?

בנימין בן-אליעזר: מדוע את הגזירות הטלת על כולם ופטרת רק מגזר אחד מהגזירות האלה, את ההתנחלויות?

בנימין בן-אליעזר: עברו שנתיים מאז נבחרת לראש הממשלה, ואני לידך, ושמעון פרס לידך.

בנימין בן-אליעזר: אבל אני מנסה לאמץ את זיכרוני ולמצוא פרויקט כלכלי משמעותי אחד שיזמת, הפעלת והעברת מן הכוח אל הפועל.

בנימין בן-אליעזר: שום תוכנית גדולה, שום מעשה אמיץ, שום דגל חברתי, שום מעשה כלכלי, שנתיים של כלום.

בנימין בן-אליעזר: נכון, אדוני ראש הממשלה, אתה מצטרף לעמיתיך הנכבדים מהליכוד, שגם הם לא עשו שום דבר כלכלי משמעותי ב-20 השנים האחרונות.

בנימין בן-אליעזר: עניי עירך קודמים, אומר הפתגם, אבל כנראה הערים שלך ושל הליכוד הן קדומים, קריית-ארבע, ולא אופקים, ירושלים, טבריה, בת-ים ולוד.

בנימין בן-אליעזר: ביום רביעי הצגנו בפניך ובפני כל עם ישראל דרישה פשוטה, פשוטה, לעצור חלק מההטבות שניתנות להתנחלויות ולתת לצרכים כלכליים חברתיים.

בנימין בן-אליעזר: את הדרישה הזאת דחית.

בנימין בן-אליעזר: אדוני ראש הממשלה, היום, כשאתה מסתכל על דוח העוני, ההגינות מחייבת אותך להודות – טעיתי.

בנימין בן-אליעזר: אני די שמח שדני נוה קם פה והאשים אותנו בפוליטיקה.

בנימין בן-אליעזר: דני, כדאי שתדע: כל מה שעשה ראש הממשלה וכל השיקולים שלו היו פוליטיים פנימיים גרידא.

בנימין בן-אליעזר: כל זה כדי להביא אותו לגמור את הקדנציה ולהיבחר לקדנציה הבאה.

בנימין בן-אליעזר: ובשביל מה?

בנימין בן-אליעזר: עוד קדנציה שבה לא תעשו כלום לא בתחום המדיני, לא בתחום הכלכלי ולא בתחום החברתי?

בנימין בן-אליעזר: אדוני ראש הממשלה, אתה עומד היום בראש ממשלה ימנית צרה, ממשלת אפליה לאומית, שאין לה זכות קיום אפילו ליום אחד.

בנימין בן-אליעזר: לכן, אנחנו נצביע אי-אמון בממשלתך.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו מציעים לך לאמץ את ההצעה שלנו ולערוך בחירות כמה שיותר מוקדם.

בנימין בן-אליעזר: הצענו את 11 במרס 2003 – על מנת שתיבחר ממשלה שתפעל למען כל עם ישראל ולרווחת תושביה.

בנימין בן-אליעזר: כמה מלים על מינויו של שר הביטחון.

בנימין בן-אליעזר: אינני יכול להתכחש לעובדה אחת – שמדובר ביורשי בתפקיד שר הביטחון, הרמטכ"ל לשעבר, רב-אלוף במילואים שאול מופז.

בנימין בן-אליעזר: ראשית, ברכות; אני מברך אותך להצלחה בתפקידך.

בנימין בן-אליעזר: הצלחה או אי-הצלחה בתפקיד כזה בוודאי מקרינה על הציבור כולו ועל המדינה כולה, ולכן אני מאחל לך הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה להדגיש בפניך, וכדאי שתשמע אותי היטב, שאף שהרמטכ"ל, כמו שר הביטחון, עוסק בענייני צבא, המבחן של שר הביטחון שונה מהמבחן שבו עומד הרמטכ"ל.

בנימין בן-אליעזר: על שר הביטחון לדעת לשמר את כוחו של העם, לדעת לחפש הזדמנויות מדיניות, לדעת לרסן את הקיצונים ואת אלה שרוצים ללחוץ במהירות יתירה על ההדק, לדעת להסתכל אל העתיד הרחוק, לדעת כיצד לנצל כיאות את הצלחות הצבא למהלכים מדיניים, להגדיר לעצמו את אסטרטגיית המוצא מן המלחמה עוד לפני שזו התחילה.

בנימין בן-אליעזר: יש הבדלים, דגשים שונים וניואנסים אחרים מאלה שרמטכ"ל צריך לממש.

בנימין בן-אליעזר: איני יודע אם תמיד ידעת להבחין במבחן זה שבו עומד מולך הדרג המדיני, כאשר אהוד ברק היה גם שר הביטחון מלבד היותו ראש הממשלה, וכאשר ירשתי אותו בתפקיד שר הביטחון.

בנימין בן-אליעזר: עכשיו תדע זאת מקרוב, מזווית ראייתו של שר הביטחון.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך באופן אישי ומקרב לב הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

נואף מסאלחה: תודה, חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר.

נואף מסאלחה: רשות הדיבור לחבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – לחבר הכנסת יאיר פרץ.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פואד, אני מאחל לך הצלחה כראש האופוזיציה, ואני גם מאחל לך הצלחה בפריימריס הקרובים.

גדעון עזרא: פואד, אני רוצה לומר לך רק מלה אחת: ראיתי אותך בקבינט, ראיתי את היחסים הטובים בינך לבין ראש הממשלה; לעשות מהפך כזה בתוך ארבעה ימים זה פליק-פלאק אמיתי, וחבל שזה כך.

גדעון עזרא: מבחינה כלכלית וחברתית אני קורא עכשיו למפלגת העבודה: בואו נבטל את חוק מימון מפלגות, ובכסף הזה ניתן אוכל לבתי-הספר ונעשה דברים אחרים.

גדעון עזרא: תרימו את זה, נלך ביחד ונרוויח את זה.

גדעון עזרא: אני רוצה לברך את שאול מופז על מינויו לשר הביטחון אם וכאשר הכנסת תאשר זאת.

גדעון עזרא: אין אדם מתאים ממנו לתפקיד הזה עכשיו.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לכם, חברי הכנסת הערבים: אתם מוטרדים.

גדעון עזרא: בטח שאתם מוטרדים, חשבתם שעכשיו לערפאת יש סיכוי לקום מהקרשים ושלא תהיה ממשלה.

טלב אלסאנע: הממשלה צריכה להיות מוטרדת, המדינה.

גדעון עזרא: לא ניתן לערפאת לברוח, לא נלך אתכם.

גדעון עזרא: אני מתפלא על מפלגת העבודה שמצטרפת אליכם אחרי שלפני שבוע לחמנו ביחד.

גדעון עזרא: אני אומר לכם שהיום חיילי צה"ל מרגישים יותר טוב כשהם יודעים ששאול מופז הוא שר הביטחון.

גדעון עזרא: אני גם מקווה שראש הממשלה יוכל להתפנות לנושאים הכלכליים- החברתיים כששאול מופז הוא שר הביטחון.

גדעון עזרא: אני קורא לאיחוד הלאומי – ישראל ביתנו להצטרף ללא דיחוי לממשלה.

גדעון עזרא: אנחנו צריכים להשלים את העבודה גם במלחמה בטרור, גם להוריד את ערפאת, גם להקל על הפלסטינים וגם להגיע לחיסול הטרור.

גדעון עזרא: אני קורא לכם ללא כחל ושרק.

גדעון עזרא: אני קורא גם לראש הממשלה לשעבר, ידידנו בנימין נתניהו: העם זקוק לך, תצטרף אלינו עכשיו ומייד.

גדעון עזרא: אין דרך יותר טובה מכך שנהיה קואליציה חזקה, נילחם באויבינו ונשפר את מצב החברה והכלכלה בישראל.

גדעון עזרא: אני קורא לכולם להתעשת ולדעת שמדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה עכשיו שינויים כאלה ואחרים בתקציב המדינה.

גדעון עזרא: אני קורא לממשלת ישראל לחסוך כל פרוטה אפשרית בתקציבה הנוכחי על מנת לשפר את מצבנו בנושאים אחרים.

גדעון עזרא: תודה רבה לכם.

נואף מסאלחה: תודה רבה, אתה בסדר גמור.

נואף מסאלחה: איפה חבר הכנסת יאיר פרץ?

נואף מסאלחה: בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

יאיר פרץ: חבר הכנסת זאב בוים, אם תקשיב לי אני אקצר.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בנאומי האחרון התייחסתי לנושאים שעליהם הוצעו הצעות האי-אמון הנוכחיות ואין צורך לחזור על הדברים.

יאיר פרץ: המצב הקשה שבו אנו נמצאים לא חדש לנו, ובעצם הצעות האי-אמון עצמן אין חידוש אשר יכול להעלות מחשבות והתלבטויות אם להצביע בעדן אם לאו.

יאיר פרץ: הנכים, משפחות חד-הוריות וגמלאים, מצבנו החברתי, המדיני הביטחוני, נושאים כואבים העומדים על סדר-היום הלאומי, נושאים אלה לא הגיעו לסוף דרכם.

יאיר פרץ: האם חושבים מציעי הצעות האי-אמון כי אותם נבחרי הציבור היושבים בבית הזה מביעים תמיכה בממשלה ובמדיניותה כדי להביע הסכמה עם המצב והתעלמות מן המצוקות?

יאיר פרץ: אין אלו פני הדברים, עמיתי חברי הכנסת.

יאיר פרץ: אנו, חברי הבית הזה, מחויבים לפעול למען אותן שכבות ולעשות כל אשר לאל ידנו למענן.

יאיר פרץ: בחירות מוקדמות רק יחריפו וירעו את המצב עשרות מונים.

יאיר פרץ: נדרשת מאתנו אחריות ציבורית מינימלית כדי להסיר את הצעות האי-אמון אם באמת חשוב לנו מצבה של מדינתנו.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, לא טענתי ואף לא אומר כי כל מעשי הממשלה, דרכיה ודפוסי פעולתה נטולי שגיאות.

יאיר פרץ: מי שעושה, גם קורה שהוא טועה.

יאיר פרץ: אבל האחריות, רבותי חברי הכנסת ומציעי הצעות האי-אמון, האחריות היא על הממשלה והעומד בראשה.

יאיר פרץ: השאלות הן אם בחר בדרך הנכונה, במדיניות מתאימה, אם פעל על-פי הערכים של תנועתו ועל-פי אמונתו.

יאיר פרץ: שאלות אלה ליוו וילוו כל ממשלה בכל עת ובכל זמן.

יאיר פרץ: אל נא תצפו שהממשלה הזאת תזנח את ערכיה ותפעל על-פי הדרך שלכם.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, סיעת ש"ס עושה מאמץ עליון יום ולילה להעמיד את הבעיה החברתית בראש סדר-היום הלאומי של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: עכשיו זה תגובות, אדוני היושב-ראש?

יאיר פרץ: חבר הכנסת אופיר פינס, שמעתי בקשב רב את דבריו של יושב-ראש מפלגתך, ואני מעריך ומוקיר אותו.

יאיר פרץ: חבל שהובלתם אותו למהלך הזה.

יאיר פרץ: אני מאמין כי הדרך לחברה בריאה הינה טיפול אנושי ומעמיק במצוקותיהם של אלה שהקיום היומיומי שלהם מהווה מלחמה מתמשכת.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, רצוני לברך את ראש הממשלה על כך שמינה לתפקיד שר הביטחון את שאול מופז, מי שעד לא מזמן שימש רמטכ"ל והנהיג את צה"ל בנחישות ובאחריות ראויות לציון.

יאיר פרץ: שאול מופז הוא אחד מהרמטכ"לים הטובים שידע צה"ל.

יאיר פרץ: הוא שימש בתפקיד זה באחת התקופות הקשות שידעה מדינת ישראל, ומתוך מציאות זו רכש את הידע והניסיון הדרושים כדי להתמודד עם השאלות הביטחוניות של מדינת ישראל.

יאיר פרץ: לסיום, אני קורא לחברי מהאיחוד הלאומי ולמזכ"ל מפלגת העבודה, חבר הכנסת אופיר פינס, לעשות שיקול מחודש ולחשוב על האחריות כלפי המדינה, כי המצב הכלכלי והחברתי שהמדינה נתונה בו הוא הדבר שצריך להנחות אתכם.

יאיר פרץ: אני קורא לכם לחשוב, לשקול מחדש ולהוות ממשלה חדשה, ממשלת אחדות לאומית, שתטפל בשנה שנותרה לנו בבעיות המהותיות והקשות של מדינת ישראל.

יאיר פרץ: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת ענת מאור, ואחריה – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת.

ענת מאור: בטרם אגיע לאי-אמון, שהוא הדבר העיקרי שאנחנו אמורים להצליח בו, ונצליח בו, אני רוצה בכל זאת לברך ולהתברך על כניסת ידידנו, חבר הכנסת עוזי אבן, לכנסת.

ענת מאור: מרצ השכילה ועשתה את המהפכה בבית, כשבחרה לראשונה חברת כנסת ערבייה, ידידתנו חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

ענת מאור: מרצ היתה הראשונה שעשתה את המהפכה, והכניסה 40% נשים לכנסת, כמו במדינות הדמוקרטיות המתקדמות ביותר.

ענת מאור: והיום, בצד היותו של עוזי אבן מדען, חוקר ואיש בעל השכלה רחבה, העובדה שהוא מייצג גם קהילה שהיא מיעוט במדינה, היא לכבוד לכנסת כולה ולנו, למרצ.

ענת מאור: אני בטוחה שהוא יתרום לבית מכישוריו וממרצו.

ענת מאור: אני רוצה לומר, שסוף-סוף מה שבעצם התנהל בעיוורון מוחלט מפברואר 2001 מתחיל לחלחל במדינה.

ענת מאור: הקברניט, ראש הממשלה, מוביל אותנו כבר לא במדרון חלקלק, אלא לביצה טובענית, כמו בלבנון.

ענת מאור: אנחנו על פי תהום, ואנחנו אומרים את זה לא כמצוות אנשים מלומדה של האופוזיציה, אלא אנחנו אומרים את זה בכאב, כאזרחיות וכאזרחים של המדינה הזאת.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, חנוכה יהיה בעוד פחות מחודש, ואין נר אחד שהממשלה הכושלת הזו לא הצליחה לכבות.

ענת מאור: אני מברכת את מפלגת העבודה על שיצאה מהספינה טרם טביעתה, וצריך שהממשלה הזו תלך לבחירות, על מנת שאור התקווה לא יכבה.

ענת מאור: הנר הראשון שכיבתה הממשלה הוא נר השלום.

ענת מאור: ראש הממשלה, לא מרצ, נבחר כי הוא הבטיח שהוא יביא שלום.

ענת מאור: אין שלום, אין פיוס, אין הידברות.

ענת מאור: הנר השני שהוא כיבה הוא נר הביטחון.

ענת מאור: לא היה ראש ממשלה שבתקופתו – עם אותם פלסטינים מולנו, ואני מגנה בכל תוקף את הטרור ואת יאסר ערפאת העומד בראשו, אבל כל ראשי הממשלות מהעבודה ומהליכוד השכילו למתן ורק להגיב נקודתית – הגיע מספר ההרוגים ל-600.

ענת מאור: הנר השלישי שראש הממשלה כיבה יחד עם שר האוצר – שפל כלכלי כזה עוד לא היה.

ענת מאור: עסקים פושטים רגל, יותר מ-300,000 מובטלים.

ענת מאור: הנר הרביעי שראש הממשלה כיבה הוא הנר של מדינת הרווחה – קריסה מוחלטת של שירותי הרווחה, החינוך והבריאות.

ענת מאור: הנר החמישי הוא נר הפיוס, נר ההידברות.

ענת מאור: המינוי של שאול מופז, שמבטא את הכוחנות, הוא תעודת עניות למדינת ישראל.

ענת מאור: לצערי הרב, אי-אפשר להאשים רק את ראש הממשלה הזה בכך שגנרלים משמשים שרי ביטחון.

ענת מאור: כל שלושת ראשי הממשלות האחרונים היו רמטכ"לים או קצינים בכירים.

ענת מאור: אני אקצר ואומר, שהשילוב של הפוליטיזציה והכוחנות הוא קטלני.

ענת מאור: הנר השישי – נר האלימות, אות ותעודת עניות למה שקורה בתוך כותלי הבית כלפי נשים וכלפי ילדים.

ענת מאור: הנר השביעי הוא נר המאבק בעוני, והנר השמיני הוא נר התקווה.

ענת מאור: את כל אלה ראש הממשלה הצליח לכבות.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, נס לא יקרה לנו.

ענת מאור: עלינו להפיל את הממשלה הכושלת הזו, ללכת לעם, ואני מאמינה ובטוחה שהעם יאמר את דברו ויחפש ממשלה שתשכיל להוביל אותו לתקווה, לשלום, לביטחון ולרווחה.

ענת מאור: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, ואחריו – חבר הכנסת דוד מגן.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מאחל הצלחה לשר הביטחון החדש, הרמטכ"ל במילואים מופז, שייכנס לתפקיד בקרוב.

אליעזר זנדברג: אני חושב שבצד המקצועי, חילוקי דעות אין.

אליעזר זנדברג: אבל קשה לי לשמוע כאן את הביקורת ולא להיזכר בימים עברו, כשראש הממשלה לשעבר היום, אבל אז רמטכ"ל לשעבר, נכנס במרץ אל תוך הממשלה.

ענת מאור: חבר הכנסת זנדברג, ציינתי את זה.

ענת מאור: בעניין מיליטריזם, כל הממשלות כשלו.

אליעזר זנדברג: חברת הכנסת מאור, את לא היחידה שמבקרת.

אליעזר זנדברג: אני לא מתייחס אלייך, אני מתייחס לכל מי שאומר את זה.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לציין את העובדה הזאת, כי היא חשובה.

אליעזר זנדברג: האיש נכנס ישר לתוך הפוליטיקה, מה זה נכנס?

אליעזר זנדברג: במהלך התקופה שברק היה רמטכ"ל, הוא וסגנו, יותר מזה סגנו, ניהלו משא-ומתן; משא-ומתן מדיני בצורה כזאת או אחרת, כשהם לובשים מדים.

נואף מסאלחה: לא, על-ידי הדרג המדיני, בגלל החלטות הממשלה לערב אותם.

ענת מאור: זה משהו אחר.

אליעזר זנדברג: כל אלה שמנסים היום לבוא ולנקוט קריטריונים כלשהם של טוהר מידות, אני מציע להם קודם כול לבדוק כיצד הם נהגו כשהיה מדובר בממשלה מהצד שלהם של המפה הפוליטית.

אליעזר זנדברג: אבל, אדוני היושב-ראש, עדיין אין זה אומר שאני יכול לאחל לשר הביטחון החדש אריכות כהונה, מכיוון שאני סבור שהממשלה הזאת סיימה את ימיה, וזה פשוט לא בריא – לא בריא למדינת ישראל שאנחנו נתנהל תוך כדי יציאה, או תוך כדי זחילה, בממשלה שברור שימיה ספורים.

אליעזר זנדברג: אני חושב שמערכת בחירות קצרה ועניינית היא הדבר הנכון שמדינת ישראל צריכה.

אליעזר זנדברג: זה גם חסכוני יותר, וזה גם יאפשר מהר יותר הקמת ממשלה חדשה שתשלוט ותנהל את העניינים ביד רמה.

אליעזר זנדברג: לכן אני מקווה שהוא יעשה טוב ורק טוב בימים שהוא מכהן כשר הביטחון, אבל שהכהונה הזאת תסתיים בבחירות כמה שיותר מהר.

אליעזר זנדברג: תודה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת דוד מגן.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת חיים דרוקמן.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, אני מציע לדחות את הצעות האי-אמון, משום כבר שלמדנו, שתפסת מרובה – לא תפסת.

דוד מגן: הכנסת נדרשת לדיון, כשאחת הסיעות מבקשת להעלות על נס המרד ונס הפלת הממשלה את האלימות כביכול של הממשלה נגד הנכים, המשפחות החד-הוריות, הגמלאים, הילדים בסיכון והמובטלים.

דוד מגן: סיעה אחרת מדברת, עוד בטרם קמה הממשלה החדשה – אם תקום אותה ממשלה שאנחנו מכנים ממשלה צרה – על יכולת תפקוד הממשלה, בטרם נבחרה ובטרם כוננה, נוכח המשבר הפוליטי שפקד אותנו בשבוע שעבר.

דוד מגן: כמה מהסיעות במגזר הערבי מאשימות את הממשלה גם בהידרדרות בתחום המדיני והביטחוני.

דוד מגן: אני חושב שבכל הדברים הללו קשה למקד דיון, וצריך פשוט להדוף את ההצעות הללו, לבחון את הדברים נכוחה, ולהבין כי אי-אפשר לזלזל באינטליגנציה של הציבור בצורה כה בוטה, כפי שזה נעשה היום על-ידי כמה מסיעות האופוזיציה.

דוד מגן: עם כל הכבוד שיש לי ליושב-ראש מפלגת העבודה, אשר היה עד לפני כמה ימים שר הביטחון, הנאום שלו, אדוני היושב-ראש, פשוט מקומם.

דוד מגן: אי-אפשר להופיע בפני הכנסת כמה ימים לאחר התפטרות שרי העבודה ולהטיח האשמות כבדות בראש הממשלה כאילו לא היתה להם שותפות ואחריות משותפת ב-20 החודשים האחרונים גם בתחומים הכלכליים והחברתיים.

דוד מגן: לכול ברור כי המשבר הפוליטי פרץ על רקע עניינים טקטיים, במסגרת מירוץ פנים-מפלגתי, שאמור להגיע לשיאו ב-19 בנובמבר.

דוד מגן: זה ברור, אי-אפשר להכחיש זאת, ומי שמנסה להכחיש, או להפנות את מבט הציבור לכיוון אחר, אינו אלא מזלזל בדעת הקהל ומזלזל באינטליגנציה של הציבור.

דוד מגן: לגבי העניין הפוזיטיבי שהציג כאן ראש הממשלה בפתיחת הדיון – מינוי רב-אלוף במילואים שאול מופז לתפקיד שר הביטחון – מותר לי להעיד כמי שעבד עמו בצמוד במסגרת תפקידי בעבר כיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, כי זה מינוי מוצלח ביותר.

דוד מגן: לאלו הבאים בביקורת ואומרים שצריך להקפיד על תקופת צינון אני רוצה להזכיר תקדימים שהיו בעבר שקצינים בכירים יצאו מצה"ל ובו ביום הצטרפו לממשלה.

דוד מגן: ראה המקרה הבולט בממשלת האחדות הלאומית – – –

נואף מסאלחה: עזר ויצמן.

דוד מגן: עזר ויצמן, נכון.

דוד מגן: היו גם מקרים אחרים.

נואף מסאלחה: חיים בר-לב.

דוד מגן: היושב-ראש מזכיר עוד מקרה.

דוד מגן: ולא לחינם קבעה הכנסת, כשקיבלה את יוזמתו של חבר הכנסת משה ארנס לקבוע תקופת צינון, כי תחולתו של החוק תהיה במועד יותר מאוחר.

דוד מגן: לפיכך המינוי הוא מינוי חוקי, המינוי הוא מינוי קולע, מבחינת כישוריו וניסיונו והיכולת של האיש שהנהיג את צה"ל בתקופה מאוד קשה, ואין לי ספק כי שיתוף פעולה של המרכיבים בממשלה ושל הכנסת עם שר הביטחון המיועד בהחלט יניב פירות טובים.

דוד מגן: אנצל את ההזדמנות, מצד אחד, להציע לכנסת להדוף את הצעות האי-אמון, ומצד שני כן לקבל את שר הביטחון הנבחר בברכה חמה ובאיחולי הצלחה.

נואף מסאלחה: תודה רבה, אדוני.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת חיים דרוקמן, ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברצוני לברך את שר הביטחון החדש של מדינת ישראל, שאול מופז, ולאחל לו מכל הלב הרבה הצלחה בתפקידו.

חיים דרוקמן: עם ישראל מכיר אותך ומוקיר אותך.

חיים דרוקמן: עם ישראל מכיר את כישוריך ותכונותיך ומתייצב מאחוריך.

חיים דרוקמן: אין ספק שהינך מתאים לתפקיד שר הביטחון.

חיים דרוקמן: כלפי הטוענים שזו קפיצה מהירה מתפקיד הרמטכ"ל לתפקיד שר הביטחון, נשיב: טלו קורה מבין עיניכם.

חיים דרוקמן: זה לא המקרה הראשון, היו דברים מעולם.

חיים דרוקמן: אהוד ברק הגיע להיות שר הפנים כחצי שנה בלבד אחרי שפשט את מדי הרמטכ"ל, ואז לא היה זה שום צורך של שעת-חירום, מה שאין כן עכשיו, כשמדינת ישראל נמצאת, לאמיתו של דבר, בשעת-חירום, במלחמת טרור אכזרית, שנמשכת כבר למעלה משנתיים, והיה הכרח למנות מייד שר ביטחון.

חיים דרוקמן: ראש הממשלה בחר בשר ביטחון טוב, שאיש לא יכול לחלוק על התאמתו לתפקיד, ובוודאי הוא יחזק את הביטחון של מדינת ישראל ואזרחיה.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדחות בשאט נפש את השימוש הציני בדוח "אמנסטי" החד-צדדי והשקרי כדי לנגח את שר הביטחון החדש של מדינת ישראל.

חיים דרוקמן: בעצם התביעה שלא למנות את מופז לשר הביטחון עד לביקורת של מבקר המדינה ביחס למה שנאמר בדוח "אמנסטי", יש משום פגיעה במדינת ישראל ובצה"ל – שבכלל קיימת אפשרות שצה"ל ביצע פשעי מלחמה בג'נין ובשכם במבצע "חומת מגן", כפי שנאמר בדוח "אמנסטי".

חיים דרוקמן: אם דברים כאלה נשמעים מפי חברי כנסת, בכנסת ישראל, מה לנו כי נלין על ה-BBC שהציגה בשידוריה את שר הביטחון החדש, שאול מופז, כאחראי לטבח בג'נין.

חיים דרוקמן: כמו תמיד, מהרסייך ומחריבייך ממך יצאו.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, מי יודע אם החוצפה הבלתי-רגילה של השגריר הבלגי נגד חיילי צה"ל ונגד שר בישראל לא ניזונה מדיבורים מחוסרי אחריות של השמאל הקיצוני בתוכנו.

חיים דרוקמן: ואף-על-פי-כן, אסור למדינת ישראל לעבור לסדר-היום על השתלחות גסה ביותר של נציג מדינה זרה בשר בישראל.

חיים דרוקמן: אומנם השגריר התנצל, והשר איתם קיבל את ההתנצלות שלו, אבל מדינת ישראל איננה יכולה להסתפק בכך בשום אופן.

חיים דרוקמן: היינו צריכים להכריז על השגריר הבלגי כאישיות בלתי רצויה ולתבוע את החלפתו המיידית.

חיים דרוקמן: אנחנו חייבים לשמור על כבודנו הלאומי, שלא יהיה למרמס בידי אף אחד.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, אינני יכול שלא להזכיר את ההסתה הפרועה המתנהלת נגד יושב-ראש מפלגתנו, השר אפי איתם.

חיים דרוקמן: אלה שגלגלו עיניים ומתוך צדקנות מתחסדת, כביכול, דיברו נגד ביטוייו הקשים של השר איתם נגד פואד, השתמשו בעצמם בביטויים גסים ובוטים מאין כמותם נגד השר איתם.

חיים דרוקמן: וההסתה הזאת בוודאי הביאה לפרסום המודעה האנונימית אתמול בעיתון "הארץ" – יצחק לא אתנו ואפי איתם – מהווה הסתה פרועה נגד השר איתם.

חיים דרוקמן: אני תובע מהיועץ המשפטי לממשלה להורות מייד על פתיחת חקירה לגילוי זהותם של מפרסמי מודעה זאת כדי להביאם באופן מיידי לדין על הסתה פרועה לרצח.

חיים דרוקמן: כן, הסתה לרצח.

חיים דרוקמן: ואני מסיים ואומר, מן הראוי גם להעמיד לדין את עיתון "הארץ", שאפשר את פרסומה של מודעה כזאת, ובעילום שם.

חיים דרוקמן: יש בכך, לצערי, מידה לא מבוטלת של גיבוי והזדהות עם תוכנה של המודעה.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יעקב ליצמן – איננו באולם.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת גנדי ריגר, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת עסאם מחו'ל.

גנדי ריגר: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להגיד, אני לא חושב שיש אזרח או מישהו מחברי הבית שמאמין שאפשר לסיים את המלחמה נגד הטרור בימים ספורים.

גנדי ריגר: צריך לעזור לממשלה לעמוד נגד הטרור.

גנדי ריגר: צריך לעזור לעם לעמוד נגד הטרור.

גנדי ריגר: אף אחד לא מאמין שאפשר להגיע להסכם בדרך מדינית אם אין פרטנר.

גנדי ריגר: אנחנו צריכים לעזור לממשלה, ובמקום אחדות אנחנו רואים איך הממשלה התפרקה.

גנדי ריגר: אבל מה לעשות?

גנדי ריגר: אני מאמין שגם ממשלה צרה יכולה לשפר את המצב, יכולה להגיע לשלום, וגם לשפר את המצב החברתי.

גנדי ריגר: אני קורא לממשלה הנוכחית לעשות הכול לשיפור המצב הכלכלי – והעוני שאנחנו רואים במדינה – לעזור לאנשים במדינה ולא רק לדבר, אבל גם לעשות.

גנדי ריגר: סיעת ישראל בעלייה מתנגדת להצעת האי-אמון.

יוסי שריד: מתנגדת למה?

גנדי ריגר: להצעת האי-אמון.

גנדי ריגר: אתה חשבת שזה לא יהיה כך?

יוסי שריד: תאמין לי, אני מכיר אתכם, אני יודע שאתם עבדים נרצעים, אתם לא נאבקים על שום דבר.

יוסי שריד: היום שמעתי את שרנסקי אומר, אחרי חמש שנים של מאבק – כשהוא יהיה שר חוץ – ביחס לקרובים של חייל.

יוסי שריד: הוא לא נאבק אף פעם על זה, אתם הצבעתם נגד זה.

גנדי ריגר: אנחנו לא מדברים, אנחנו עובדים, עובדים ובאמת עוזרים לאזרחים.

יוסי שריד: מאה אחוז – – –

גנדי ריגר: אם מאה אחוז, אז תודה.

גנדי ריגר: אני רוצה לברך את שאול מופז, אני חושב שהוא יהיה באמת שר ביטחון כמו שצריך, ואני מאמין בזה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום, 4 בנובמבר, יום השנה האמיתי לרצח יצחק רבין, והיום כנראה הממשלה וראש הממשלה משלימים את רצח האיש הזה.

עסאם מח'ול: האיש הזה זועק מקברו "מעשי ידי טובעים בים ואתם אומרים שירה", ואתם מרכיבים ממשלה, ואיזו ממשלה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, על-פי כל הסימנים הממשלה היום לא תיפול, והיא לא יכולה ליפול יותר, ולו מהסיבה הפשוטה, כי אין לאן לרדת יותר, אין לאן להידרדר יותר; היא כבר בתחתית, היא בקרקעית המוסרית, האנושית, המדינית והחברתית.

עסאם מח'ול: זוהי ממשלת השפל המוסרי, ההשפלה הלאומית והטירוף הלאומני.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, פניו של שמעון פרס היו, בהסכמתו, מסכה על פני הממשלה הזאת.

עסאם מח'ול: מפלגת העבודה היתה הערפל.

עסאם מח'ול: היום הוסרה המסכה, התאדה הערפל, ואנחנו רואים מה באמת נשאר מתחתיו.

עסאם מח'ול: אנחנו יוצאים ממערת אפלטון כרגע ואנחנו רואים את האמת לאמיתה של הממשלה הזאת.

עסאם מח'ול: נשארו הפנים האמיתיות של ממשלת מתנחלים, ממשלת הגבעות, ממשלת ההרעבה ובתי-התמחוי, ממשלת העמקת העוני והאבטלה, ממשלה של שודדי זיתים ושודדי קצבאות ילדים וקשישים ומוגבלים.

עסאם מח'ול: נשארנו עם ממשלת הגזענות הפרימיטיבית של איתם, ליברמן ובני אלון.

עסאם מח'ול: ממשלה שגמרה אומר לסכל את הדמוקרטיה סיכול ממוקד, לסכל את האופציה המדינית סיכול ממוקד ולתת דרור להשתוללות פאשיסטית בישראל.

עסאם מח'ול: נשארו הפנים של ממשלה איומה, של טרנספריסטים, של שר ביטחון שדוח "אמנסטי" מהיום מכתים אותו כאחראי הראשון לפשעי מלחמה ולפשעים נגד האנושות בג'נין ובנבלוס.

עסאם מח'ול: זה לא מזיז לראש הממשלה וזה לא מזיז לאף אחד בקואליציה הזאת.

עסאם מח'ול: איזה שפל של נורמות ציבוריות.

עסאם מח'ול: לאיזה שפל הממשלה הזאת מובילה.

עסאם מח'ול: שיבדקו לפחות, שיעשו כאילו, כאילו; אבל לא, הם מטביעים נורמות חדשות, נורמות ציבוריות שבהן ההשתוללות הפאשיסטית וההשתוללות הגזענית הן חלק מכללי המשחק.

נואף מסאלחה: עליך לסיים.

עסאם מח'ול: נשארו הפנים האמיתיות של ממשלת שרון מאז ומתמיד.

עסאם מח'ול: נשארה החונטה המסוכנת, נשאר גנרליסימו מופז שהוא wanted בלונדון וגנרליסימו שרון שהוא wanted בבריסל.

עסאם מח'ול: נשארו ליברמן שהוא wanted במוסקבה ואיתם שהוא wanted בהאג.

עסאם מח'ול: זאת הממשלה, ונתניהו, שבסרט שלו כבר היינו ואנחנו לא צריכים עוד הקרנה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אני תוהה איך אפשר להכניס לממשלה אחת כל כך הרבה פושעי מלחמה אוכלי מוות בראשותו של אדון רשע, על-פי הספרים של הארי פוטר.

עסאם מח'ול: זו ממשלה שצריכה ללכת ומייד, זו ממשלה שהקהילה הבין-לאומית נקראת להקיא אותה מתוכה, לנדות אותה, ועל העולם לבודד אותה, והוא עוד יבודד אותה.

עסאם מח'ול: זו ממשלה שתקשה על ההנהגה האמריקנית להמשיך במשחק הדמים שלה באזור ובמשחק ה-double standards.

עסאם מח'ול: אני חושב שזאת ממשלת טירוף שלא ראויה לאמון, לא בבית הזה, לא במדינה הזאת ולא בעולם.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול, תודה רבה שאפשרת לי לדבר עכשיו אף שלא הייתי.

יעקב ליצמן: אפשר להגיד שלפחות חלק מנושאי הצעות האי-אמון הם נושאים חשובים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדבר על דוח העוני שהתפרסם היום.

יעקב ליצמן: בדוח העוני אנחנו שומעים שבסך הכול העוני גדל, אבל הוא לא סתם גדל.

יעקב ליצמן: כל הנושאים האלו שבגללם העוני גדל, דיברנו עליהם כאשר דנו על תקציב המדינה הקודם, וידענו שאם יפגעו בקצבאות ילדים, עוד 150,000 ילדים, או 500,000 ילדים – אינני זוכר בדיוק את המספר – ירדו מתחת לקו העוני.

יעקב ליצמן: משום מה היצר של מה שנקרא לדפוק את החרדים גבר על השכל וגרם לכך שלא יסתכלו מה יהיה עם קו העוני, אם זה יהיה בדוח העוני החדש.

יעקב ליצמן: העיקר לדפוק את החרדים – –

נואף מסאלחה: והערבים.

יעקב ליצמן: – – והערבים ולגרום להרחבת הפער בין העשירים ובין העניים בארץ.

יעקב ליצמן: בג"ץ עדיין לא פסק, ואני מאוד מקווה שהממשלה לא תוציא לפועל את הקיצוץ הנוסף שהיה צריך להיות – ה-20% הנוספים מעבר ל-12% ול-4% שכבר קיצצו בקצבאות הילדים – ולפחות לאור המצב הקשה במשק והמשפחות החלשות, יסכימו לא לקצץ עוד.

יעקב ליצמן: הדבר השני, אני לא חושב שהיה זה מן החוכמה שראש הממשלה נפגש עם מר בנימין נתניהו ביום שישי.

יעקב ליצמן: אומנם זה היה ערב שבת, לפני הדלקת נרות, לפני שבת, אבל הדבר גרם אחר כך לחילול שבת, אף שהישיבה הסתיימה בזמן.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שזה היה צריך להיות.

יעקב ליצמן: כבר ראינו בשבועות האחרונים מה שהיה בשבת בצבא, עד כמה הנושא הזה, לדעתי, גרר את פואד בן-אליעזר אל מחוץ לממשלה.

יעקב ליצמן: לכן לא כדאי להתחיל עם השבת.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שהיה נחוץ לקיים את הישיבה דווקא בערב שבת.

יעקב ליצמן: אני מקווה שילמדו מכאן ולהבא שלא לחלל את השבת.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת דוד לוי.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את ראש הממשלה, והוא בא בדבריו בטענות קשות למפלגת העבודה, לכנסת ולמי לא.

טלב אלסאנע: על מה?

טלב אלסאנע: על זה שלא נותנים לו להמשיך את הכהונה של הממשלה, להשיג את יעדיה.

טלב אלסאנע: שמעתי את המלה הזאת, יעדיה, ושאלתי את עצמי אילו יעדים יש לה, מה היא עשתה במשך השנתיים, מה היא תעשה בעוד עשרה חודשים.

טלב אלסאנע: מה הוא יכול לעשות אפילו הוא יהיה ראש ממשלה עוד קדנציה?

טלב אלסאנע: עוד יותר הרוגים, עוד יותר הריסת בתים, עוד יותר סיכולים ממוקדים, עוד יותר כתרים.

טלב אלסאנע: לדעתי, כל העולם יסבול, יהיו הרבה דם, דמעות, יזע, יהיה קומץ קטן שישמח, יצחק, כמו קבוצת המתנחלים שירקדו על הגבעות, אבל שאר העם ירקוד על החורבות.

טלב אלסאנע: לממשלה הזאת אין יעד, אין ייעוד ואין תכלית.

טלב אלסאנע: כל יום שאפשר לקצר את ימי הממשלה, ייטב לכל השפויים שרוצים לחיות ורוצים תקווה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לתת לכם דוגמאות מהשבוע האחרון.

טלב אלסאנע: בשבוע האחרון פורסם הדוח של "אמנסטי", שמדבר על פשעי מלחמה שביצעה ממשלת ישראל.

טלב אלסאנע: ברור שאם יש פשעים אז יש גם פושעים, אם יש פושעים אז יש קורבנות.

טלב אלסאנע: ברור לנו מי הם הקורבנות ומי הם הפושעים.

טלב אלסאנע: הוועדה הזאת היא לא ועדה פלסטינית וגם לא פרו-פלסטינית.

טלב אלסאנע: היא קובעת שפשעי מלחמה – לא רק במובן הפלילי אלא במובן של פשעים נגד העם ופשעים נגד חוקים בין-לאומיים.

טלב אלסאנע: הפושעים האחראים בוודאי הם מי ששלחו את החיילים – אם זה הרמטכ"ל – ושר הביטחון לא יכול לרחוץ בניקיון כפיו ולחמוק מאחריות בשל הגיבוי המלא של הממשלה הזאת.

טלב אלסאנע: הממשלה הזאת במשך שנתיים הרסה כל סיכוי לקידום תהליך השלום.

טלב אלסאנע: מה עושה ראש הממשלה?

טלב אלסאנע: במקום שיושיבו על כיסא הנאשמים על פשעיו, הוא מקדם אותו לכיסא בממשלה.

טלב אלסאנע: הדבר השני, ראינו מי יכול להבין את שרון ולחשוף את פרצופו האמיתי.

טלב אלסאנע: האדם האחד והיחיד שיכול להבין אותו הוא בנימין נתניהו.

טלב אלסאנע: כפי שבנימין נתניהו התנהג כלפיו, כך הוא נוהג כלפיו.

טלב אלסאנע: בארשת פנים רצינית הוא טמן מלכודת, הציע הצעה שהוא לא מאמין בה.

טלב אלסאנע: אילו הציע זאת לג'ורג' בוש, בוודאי היה מחבק אותו ומאמין לדבריו.

טלב אלסאנע: אבל את הלוקש הזה הוא לא יכול למכור לבנימין נתניהו, כאילו הוא רוצה אותו כשר החוץ, ולכן הוא החזיר לו באותו מטבע וחשף את פרצופו האמיתי, של תכמנות, של התחמקות ושל חוסר רצינות.

נואף מסאלחה: צריך לסיים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, התוצאה של מדיניות הממשלה היא הנתונים המדאיגים של המוסד לביטוח לאומי, שכל ילד שלישי חי מתחת לקו העוני, ואנחנו צריכים לחיות מתחת לקו הבושה כשלאנשים אין מה לאכול.

טלב אלסאנע: יש אנשים שאין להם שום דבר במקרר ויש אנשים שאין להם בכלל מקרר.

טלב אלסאנע: כל זה בזכותה של הממשלה שרוצה להמשיך ולהנציח את ההישגים הגדולים של עוני, אבטלה, מלחמות, חוסר ביטחון, חוסר אופקים רחבים.

טלב אלסאנע: הם רוצים להקים ממשלה צרה?

טלב אלסאנע: צרה כמשמעותה, גם מבחינת האופק שלה, גם מבחינת הגישה, בתחום הרווחה או החברה.

טלב אלסאנע: לממשלה הזאת אין זכות קיום, לראש הממשלה אין זכות להמשיך לשלוט או למשול לאור כישלונותיו בכל התחומים.

טלב אלסאנע: לכן סיעת רע"ם תצביע אי-אמון.

טלב אלסאנע: אנחנו בעד הקדמת הבחירות מהר ככל האפשר.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן להחליפו על מנת שיחלוף יחד עם כל כישלונותיו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

נסים זאב: אתה רוצה את "הג'יה

נסים זאב: אד האסלאמי" פה?

נואף מסאלחה: לך תשכנע את נסים זאב.

טלב אלסאנע: אין סיכוי.

טלב אלסאנע: הייתי רוצה אבל אין סיכוי.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת דוד לוי, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת רומן ברונפמן.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצפוי היה למציאות.

דוד לוי: לנוכח הנסיבות ניסינו לראות את הדבר הטוב ביותר למדינה, ממשלת אחדות לאומית.

דוד לוי: אפשר לומר, לאחר הניסיון הזה, עמדנו בפני האכזבה הגדולה ביותר שידעה הפוליטיקה בישראל.

דוד לוי: היו זמנים שבהם היה כורח בהקמת ממשלת אחדות והתפרקו ממשלות על דרך, על השקפת עולם.

דוד לוי: איש לא נטש את השקפתו בעת כהונת אותה ממשלה.

דוד לוי: אני הייתי בשתי ממשלות כאלה.

דוד לוי: וכאשר התפרקו אותן ממשלות, ידע הציבור את המהות וידע גם שאין ברירה.

דוד לוי: בין שתי השקפות עולם, לא יכולים עוד להמשיך לנוכח המבחנים שעמדו באותם ימים.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שממשלת האחדות הזאת, לעתיד תישאר כמתכון שלילי בתודעת הציבור.

דוד לוי: היא היתה כישלון, היתה אכזבה מרה בכל התחומים.

דוד לוי: עוד לא היתה ממשלה גדולה שכזו לישראל, ועוד לא היתה אכזבה, עוד לא היה כישלון גדול מזה לישראל, בכל תחום.

דוד לוי: הממשלה דיברה בשני קולות בתחום החיוני בעת שהיתה צריכה להתייצב אל מול מתקפה אזורית ובין-לאומית, ואיש לא הבין אותנו בעולם.

דוד לוי: יתירה מזאת, ראש הממשלה אמר את עמדת ממשלת ישראל וכנגדה אמר ממלא-מקומו את ההיפך הגמור.

דוד לוי: אי-אפשר לבוא בטענות שלא מבינים אותנו.

דוד לוי: אבל לא זאת השאלה, אפשר לומר שנקבעה אמת-מידה מוזרה, מזיקה, הרסנית, בכל המושג הזה של אחריות הממשלה כאשר הממשלה לא קיימה לא דיון ולא בירור וכל אחד נתן דרור למחשבותיו כאילו אין עליו אחריות של ממשלה.

דוד לוי: והעם רואה את הקולות והסתגל לקולות.

דוד לוי: התחלנו להאמין שהנה אי-אפשר בלי אחדות שכזאת.

דוד לוי: וכאשר באים לסיכום של האחדות, הרי אפשר לומר, שמלבד הצורך בהישרדות הממשלה, מרכיביה לא עסקו בשום דבר חיוני ולא פתרו שום דבר, הכול הידרדר, כל דבר, כאילו במין ספירלה כזאת, שפועלת באינרציה עצמית ואין מלך בישראל ואין ממשלה.

דוד לוי: ומאליו הכול הידרדר.

דוד לוי: ולכן דוח העוני, ולכן המצב בלי דוח, המצב ממש שאיש איננו יכול להתבונן על מה שקורה בחברה שלנו, בלי שיתעוררו בו עצב נורא וגם בושה.

דוד לוי: אבל לממשלה אבדה גם הבושה כאשר היא מדברת אתנו כאילו היא משקיפה ולא אחראית – – –

נואף מסאלחה: צריך לסיים, חבר הכנסת לוי.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אני אסיים, אבל באה הוכחה עת התפרקה הממשלה הזאת ואנחנו שומעים מה חושב כל אחד על השני ואיך כל אחד מנסה להטיל את האשם בשני.

דוד לוי: אני שואל את השאלה, אם בממשלה הזאת מפלגת העבודה היתה רלוונטית כפי שהיום היא מסבירה, איפה היתה כאשר עלינו כאן, ו"דברי הכנסת" יעידו על מה שמתחולל, על מה שאמור להתחולל, על השבר החברתי, על האבטלה, על העוני, על הרעב של הילדים.

דוד לוי: אוטומטית הצביעו יחד.

דוד לוי: והיום מישהו פתאום נזכר ומטיל על השני.

דוד לוי: אני חושב שיש איזו מידה מינימלית שצריך לשמור עליה, לומר, טעינו ביחד, שגינו.

דוד לוי: אבל מין הארה פתאומית כזאת על סצנריו שהיה ידוע מראש, להסביר לנו על מה פרשה מפלגת העבודה מן השותפות הזאת, זה פשוט, לא לעג לרש, זה לעג לראש.

דוד לוי: ביחד, כל אחד לחוד עכשיו.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, מן הדין היה שהממשלה הזאת תיפול, תלך, היא התפרקה, לא עוד ממשלת אחדות לאומית.

דוד לוי: אני מקווה, משום שאני רואה, ופוליטיקאי עם קצת ניסיון אנוכי בבית הזה, אז אני יכול לומר מראש, שאין היום יכולת להפיל את הממשלה.

דוד לוי: האיחוד הלאומי עם כל הברברנות שלו והברבור שלו, פתאום יש לו אחריות לדגול בתקציב, כי זה העיקר, גם אם הוא עקום.

דוד לוי: תסלחו לי בבקשה, אי-אפשר ליהנות משני העולמות.

דוד לוי: אתם נמצאים, רציתם ממשלה לאומית, הנה עומדת לנגד עיניכם האפשרות עכשיו, אז תעשו.

אליעזר כהן: אתה ממליץ לנו?

דוד לוי: כן, אחריות.

דוד לוי: למה?

דוד לוי: אתם לא תפילו אותה ותוציאו לה את הנשמה, ומי שיסבול זה שוב המדינה והאזרחים.

דוד לוי: תחליטו – או, או; אי-אפשר לשחק את המשחק הזה.

דוד לוי: מאחר שאני יודע קצת רש"י, ואני קורא בין השיטין בפוליטיקה, לא תרשו לעצמכם להפיל את הממשלה הזאת, אז צריך לעשות הכול כדי להשפיע עליה, הואיל והיא תיוותר על כנה.

דוד לוי: הטעויות שעשתה ממשלת האחדות גרמו להרס שספק אם אפשר בפרק זמן מסוים לתקן אותו, אבל יש להשפיע שהיא תתקן, כי התקציב הזה, עם כל מה שאומרים עליו, הוא רע לחברה, הוא רע לאזרח הקטן, הוא רע לאותו זקן מסכן שמורידים ממנו עכשיו את חצי השעה של הטיפול הסיעודי, הוא רע למי שחי מאותה קצבה עלובה והולכים להוריד לו את 70 השקלים או 100 השקלים, שבשבילו זה כאילו אתה מוריד לו את העור.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לקוות שעתה, כשהפארסה הזאת של ממשלת האחדות מאחורינו – היא לא תרמה בשום תחום, הרבה הרבה דיברו על האחדות – לאט לאט נתחיל ונראה איך האחדות הזאת שיתקה את הדמוקרטיה בישראל, שיתקה את הכנסת, שיקפה בינה לבין עצמה, לא דעה, אלא עיוורון מדעת.

דוד לוי: אני יכול להבין הכול, אבל ממשלה שמחליטה להתאבד, זאת הדוגמה של הממשלה זאת.

דוד לוי: מה שנותר, מאחר שאי-אפשר להפיל אותה, ואסור להכניס את העם למצוקה נוספת מיום ליום, שהיא תתקן את דרכה בלי לפרוץ את המסגרת ותעשה צדק וחסד, אם אפשר לומר, עם אלה שמחכים היום למזור, עם אותו ילד רעב, אותו זקן שזקוק לעזרה סיעודית, אותן משפחות שמתמוטטות.

דוד לוי: היום, אדוני היושב-ראש, אין לי, לא משא-ומתן עם הממשלה הזאת, לא דרישות, ואינני עומד בתור.

דוד לוי: מאחר שהמצב הפוליטי הוא כזה, תקום הממשלה ותעשה לעצמה שיעורי-בית.

דוד לוי: כל דברי הבלע שמושמעים כאן על-ידי השותפה של אתמול הם אולי איזה עלה תאנה שבא לכסות על משהו, כדי שאולי אולי כלל הציבור ישכח, שכאשר הם היו צריכים להיות אנשים, הם לא היו.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת רומן ברונפמן.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

רומן ברונפמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, איזו סיבה יש לחברי כנסת הוגנים, ישרים ושפויים להצביע בעד הממשלה?

רומן ברונפמן: המצב החברתי?

רומן ברונפמן: המצב הכלכלי?

רומן ברונפמן: המצב הביטחוני?

רומן ברונפמן: המצב המדיני?

רומן ברונפמן: מה השתפר במשך השבועות האחרונים, החודשים האחרונים, בשנה וחצי האחרונה?

רומן ברונפמן: אם עוד היו ספקות פה ושם במרכז מתון, בשכבות חברתיות, שאולי יש צדק באחדות, שאולי יש צדק ביעדים שלא קיימים, הרי התקציב שהממשלה הגישה והעבירה בקריאה ראשונה בקושי, והעבירה בממשלה בקולו של השר שרנסקי, שם קץ להתלבטויות.

רומן ברונפמן: דוד לוי צודק, זה תקציב רע לחברה, זה תקציב רע לאזרח, וכל מי שמדבר על האחריות הלאומית ועל האחריות למשק והאחריות למערכת הפיננסית, ומטיף לנו, לחברי הכנסת, שאכן נתמוך בתקציב, משקר ומטעה, כי אפשר לבנות תקציב אחר.

רומן ברונפמן: אמרנו וחזרנו ואמרנו ונאמר ונחזור: אין שום קיצוץ אמיתי בתקציב המדינה ל-2003, להיפך.

רומן ברונפמן: הממשלה תצרוך ב-2003 25 מיליארד שקלים יותר מב-2002, והאבטלה תגדל, ונחצה את קו 300,000 המובטלים.

רומן ברונפמן: מי במדינה עדיין לא מבין שיש קשר הדוק בין המצב החברתי-הכלכלי למצב המדיני, שלא היה ללא העשייה הנפשעת של הממשלה בתחום המדיני?

רומן ברונפמן: האם עדיין יש מישהו שמאמין, משמאל ועד ימין, שיש עוד אפשרות להמשיך ולהחזיק את המצב בשטחים כפי שהוא, בלי להציג פתרון מדיני, בלי ללכת להפרדה, בלי להגדיר ולקבוע גבולות בינינו לבין הפלסטינים ולטפל בו זמנית במצב הכלכלי?

רומן ברונפמן: יש מישהו שמאמין באשליה הזאת שהממשלה ותומכי הימין מנסים למכור לעם ישראל ולעולם כולו?

רומן ברונפמן: מה הסיבה לקיום הממשלה?

רומן ברונפמן: לכן, כל חבר כנסת שחפץ ביקרה של המדינה, שחפץ ביקרה של החברה, שחפץ ביקרו של האזור, צריך לשאוף להפלת הממשלה.

רומן ברונפמן: לכן הבחירה הדמוקרטית תצביע אי-אמון עם כל אלה שהגישו את הצעות האי-אמון, ותתפלל שהממשלה תיפול כמה שיותר מהר.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת תאופיק חטיב, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה בשלוש הערות לנסות ולמצות את הדיון.

תאופיק חטיב: הערה ראשונה – עמד כאן השר דני נוה וכמעט הצליח להטיל את האחריות של המשבר הכלכלי והעוני הקיים על שני גורמים – על יאסר ערפאת ועל האופוזיציה.

תאופיק חטיב: זו הצלחה אדירה באמת.

נואף מסאלחה: אתה בעד מפלגת העבודה.

תאופיק חטיב: קצת, כשותפים.

תאופיק חטיב: זו הצלחה אדירה, מכיוון שאני יודע שמי שמושל לפחות ב-20 החודשים האחרונים, זו ממשלת הליכוד עם השותפים, והאופוזיציה לא משלה אפילו יום אחד במשך 20 החודשים האלה.

תאופיק חטיב: הערה שנייה – גדעון עזרא אומר כך: מהיום חיילי צה"ל ירגישו יותר טוב כאשר ידעו ששר הביטחון שלהם הוא מופז.

תאופיק חטיב: והאמת – זו בעיה לפואד.

תאופיק חטיב: פואד מסכן, לא מצליח בסקרים, לא מצליח בתוך מפלגת העבודה, ועכשיו גדעון עזרא מוסיף ממד נוסף – שגם יש לו בעיה עם החיילים שלו.

תאופיק חטיב: הערה שלישית – ניסיתי לבדוק בסוף השבוע את הקשר בין המצב הכלכלי העגום, דוח העוני ומצבן של המפלגות על-פי העיתונות, וגיליתי דבר מדהים.

תאופיק חטיב: הציבור מעניש את ש"ס ומוריד את כוחה בקרוב ל-35%, כנראה משום שהיא מחזיקה בתיקים של עבודה ורווחה, של בריאות וכו', ומאשים אותה בשותפות למצב העגום; הציבור מעניש את מפלגת העבודה ומוריד את כוחה בקרוב ל-20% בגלל השותפות למצב העגום.

תאופיק חטיב: אבל, למרבה הפלא, הציבור מתגמל את מפלגת הליכוד – שמובילה את הממשלה הזאת ואחראית לעוני הזה – מתגמל אותה בתוספת של 50% ויותר במספר המנדטים.

תאופיק חטיב: זאת אומרת, אותו ציבור – אתם, הציבור הבוחר, העני, המדוכא – מעניש את ש"ס, מעניש את העבודה, אבל אתם מתגמלים את הליכוד, שעומד בראש החבורה הזאת, האחראית למפלה של 20 החודשים האחרונים.

תאופיק חטיב: אתם נותנים להם תוספת של 50% ממספר המנדטים, ועל מה תלינו אחר כך?

תאופיק חטיב: אני רק אגיד לכם, שבדוח יש לכם יותר מחצי מיליון עניים – ילדים הכוונה – ילדים עניים, אומנם מחצית מהם ילדים ערבים, אבל החצי השני זה ילדים יהודים.

תאופיק חטיב: ואתם, ההורים שלהם, עושים את הטעות הזאת ונותנים פרס לאחראים לכישלון של 20 החודשים האחרונים.

תאופיק חטיב: תבדקו עוד פעם את עצמכם לפני הבחירות הקרבות.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עזמי בשארה, אחריו – חבר כנסת אחמד טיבי; חבר הכנסת קליינר אחריו.

אורי אריאל: אתה רוצה אולי להתייחס לפיגוע שהיה בכפר-סבא, בשארה?

נואף מסאלחה: מתי היה?

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זהו מצב מוזר שבפעם השנייה בהיסטוריה הקצרה של הכנסת הזאת אנחנו מדברים על חילופי ממשלה.

עזמי בשארה: אני לא זוכר אם היה דבר כזה.

עזמי בשארה: אתה זוכר יותר טוב, אתה הרי בינינו ההיסטוריון של הפרלמנט הישראלי.

עזמי בשארה: היה דבר כזה שהתחלפו שתי ממשלות באותה קדנציה שלוש פעמים?

נואף מסאלחה: כן, קרה.

עזמי בשארה: ממשלת ברק, ממשלת אחדות לאומית, ועכשיו עוד פעם ממשלה אחרת.

עזמי בשארה: האמת שזה באמת כבר לעג לרש מבחינת הציבור.

עזמי בשארה: הציבור בנה מבנה מסוים, הציבור גם בחר קו מסוים, שלדעתו של מוביל הקו הזה, הקו הזה נכשל – אז ברק – והיה צריך להסיק את המסקנות ולבחור דרך חדשה.

עזמי בשארה: לא.

עזמי בשארה: באותו הרכב של הכנסת, אותם אנשים – תסתכלו עליהם, אותם אנשים – עושים עם עצמם תשבצים, משחקים.

עזמי בשארה: כל פעם מרכיבים את עצמם אחרת, אותם אנשים.

עזמי בשארה: אותם אנשים, בבית הזה, התחילו קו של ממשלה בראשות ברק בכיוון קמפ-דייוויד, אחר כך בכיוון הפוך לגמרי; אותו פרלמנט.

עזמי בשארה: ועכשיו עוד פעם משנים ומקצינים ימינה – מאותתים ימינה ומקצינים ימינה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהכנסת היתה צריכה באמת להתפזר בזמן חילופי הממשלה, זה היה גם ההיגיון של הבחירה לראשות הממשלה בצורה שהיתה.

עזמי בשארה: אבל הכנסת בחרה להישאר כפי שהיתה ולהחליף ראשי ממשלות, ועכשיו גם להחליף ממשלות, ושר ביטחון שבזמן הממשלה, בזמן הפרלמנט הזה היה רמטכ"ל – כלומר עוד לא בפרלמנט שעבר – באותו פרלמנט של היום הוא היה רמטכ"ל והוא ספג ביקורת על כך שהוא רמטכ"ל שהתבטא הכי הרבה בפוליטיקה, כלומר נתן ביטוי לעמדותיו הפוליטיות יותר מהמקובל בכלל למישהו בשירות המדינה – civil servant – אבל גם במיוחד כרמטכ"ל.

עזמי בשארה: עכשיו הוא לא יהיה החייל שמבצע פקודות ואשר נתן ביטוי לדעותיו הפוליטיות בנושאים חשובים – כמו גורלה של ההנהגה הפלסטינית, כמו איך מתייחסים לאינתיפאדה, האם יש פתרון פוליטי, צריך פתרון בכוח – ממש פנינים כאלה הוא פלט בזמן תקופתו כרמטכ"ל, כלומר, דברים אסטרטגיים, רציניים, לא עניינים של פירושי פקודות.

עזמי בשארה: הוא נתן ביטוי לאסטרטגיות אחרות – צריך לטפל בכוח, צריך לשמור בכוח, צריך לעשות כך, צריך להרוג, צריך לרצוח – עכשיו האיש הזה גם יהיה השר, כלומר זה שייתן את ההוראות.

עזמי בשארה: לדעתי זה מצב מסוכן.

עזמי בשארה: הפרלמנט לא היה אמור לתת לזה להגיע לשם, והנה יש לכם מצב – אני בדרך כלל לא אוהב את הלעג על הפוליטיקאים, כי אני חושב שהעיתונאים הם לא יותר טובים – אותם סיפורים – כולם צריכים checks and balances, כולם צריכים מישהו שירסן את הכוח אם הוא בידיהם, גם פוליטיקאים, גם עיתונאים, גם כלכלנים.

עזמי בשארה: לכל דבר צריך checks and balances בדמוקרטיה, לכל דבר צריך ריסון וביקורת בדמוקרטיה.

עזמי בשארה: אבל, הנה יש לכם מצב שפוליטיקאים לא רוצים ללכת הביתה, לא רוצים.

עזמי בשארה: החליפו שתיים-שלוש ממשלות, הכנסת הזאת צריכה להתפזר – "עיב" בערבית, "עיב עליכום" – "יעני יא עיב אלשום", יעני בושה שהפוליטיקאים נתפסים כל כך – זה שנה וחצי צריכים ללכת הביתה.

עזמי בשארה: דרכה של הכנסת הזאת נכשלה בקמפ-דייוויד, צריך בחירות חדשות, שהציבור יקבע.

עזמי בשארה: עכשיו, כשהציבור יבחר – שיעמוד מול האמת – הוא רוצה כך או רוצה כך, והציבור בדמוקרטיה יישא באחריות לבחירותיו.

עזמי בשארה: הוא חושב שאין פתרון מדיני – בסדר, אז שיישא באחריות לבחירותיו.

עזמי בשארה: אבל הציבור צריך כבר לבחור, כי הוא בחר את הדרך של ברק, וברק אמר לו: הדרך שלי נכשלה; הוא, ברק, אמר לו: תבחר את שרון, אני נכשלתי.

עזמי בשארה: זה היה בעצם המסר של ברק אחרי קמפ-דייוויד, בזה מוטלת עליו אחריות.

עזמי בשארה: ועכשיו הציבור צריך להחליט איך להמשיך הלאה – יש פתרון בכוח לשאלה הפלסטינית, הלאה מופז-שרון, יש דרך בכוח, או שהדרך היחידה היא דרך מדינית, ואז מי שהיום פתאום תפס אומץ והלך לאופוזיציה צריך להגיד לציבור מה הוא מציע פוליטית לציבור.

עזמי בשארה: כן, זה מה שיש, אבל אי-אפשר לייבא ציבור אחר, כלומר זה הציבור – אזרחי מדינת ישראל – אי-אפשר עכשיו לייבא עם מבחוץ.

עזמי בשארה: זה העם והוא צריך לבחור את דרכו.

עזמי בשארה: הוא צריך גם לשאת באחריות לדרכו, אבל אי-אפשר שאותה כנסת תחליף את הדרך שלוש פעמים.

עזמי בשארה: זה לא מקובל, זה לעג לדמוקרטיה ולסדרי השלטון התקין.

עזמי בשארה: המצב הוא שאנחנו אתמול מקבלים את הדוח של "אמנסטי", בוחרים את האיש – מצביעים על האדם שספג כל כך הרבה ביקורת בפרלמנט הזה וקיבל את הדוח הזה עכשיו על הראש בנוגע למה שנקרא פשעי מלחמה – פשעי מלחמה.

עזמי בשארה: אנחנו היום צריכים להצביע עליו כשר הביטחון.

עזמי בשארה: שהציבור יצביע, שהציבור יצביע על ה-team הזה, מופז-שרון ביחד, כראש הממשלה ושר הביטחון.

עזמי בשארה: שהציבור יצביע, שהציבור יישא באחריות.

עזמי בשארה: למה שאנחנו נישא באחריות לדבר כזה?

עזמי בשארה: תודה רבה, אדוני.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר כנסת אחמד טיבי.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר כנסת מיכאל קליינר.

נואף מסאלחה: תמיד יש לך הזדמנות אחרי אחמד טיבי, קליינר.

מיכאל קליינר: תמיד אני אחריו.

נואף מסאלחה: אני אומר לך – יש לך תמיד הזדמנות לגיד את המלה האחרונה.

מיכאל קליינר: הוא בונה את הרייטינג ואני מנסה לשמור עליו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שראש הממשלה נמצא במצוקה, מצוקה פוליטית ומדינית כאחת, ובשל העובדה שהוא נמצא במצוקה, הוא נאלץ להציע ממשלה חסרת תקדים – חסרת תקדים.

אחמד טיבי: אתה יודע מה, אני מציע שמחר אתם ב"פוליטיקה" תופיעו כולכם, למשל השרים המיועדים: חבר הכנסת קליינר, חבר הכנסת צבי הנדל, אורי גם אתה, אורי אריאל – – –

צבי הנדל: השר צבי הנדל.

אורי אריאל: הדיון עכשיו הוא אם זה ביבי או טיבי.

אחמד טיבי: חברי הכנסת בני אלון, עוזי לנדאו, ליברמן – – –

צבי הנדל: גם טיבי, גם טיבי.

אחמד טיבי: אולי שר לענייני משטרה, מי מתאים?

אחמד טיבי: מוסה אלפרון הוא חבר מרכז.

אחמד טיבי: צריך אולי שר משפטים, ברוך מרזל מתאים לממשלה הזאת.

אחמד טיבי: איתמר בן-גביר, מה רע באיתמר בן-גביר עם ממשלה כזאת?

אחמד טיבי: הם חברים שלכם.

אחמד טיבי: אותה השקפת עולם, למה אתם עדיפים?

אחמד טיבי: סתם מפני שנבחרתם על-ידי הציבור?

אורי אריאל: אם אתה תמליץ, אנחנו נצביע בעדו.

אחמד טיבי: רק מפני שנבחרתם?

אחמד טיבי: מדובר בהשקפת עולם.

אחמד טיבי: ליברמן, אפי איתם, שכחנו את אפי איתם.

אחמד טיבי: איך אפשר לשכוח את אפי איתם?

אחמד טיבי: הוא צריך להיות שר לענייני ערבים.

מיכאל קליינר: הוא כבר בפנים.

אחמד טיבי: הרגעת אותי, חבר הכנסת קליינר.

אחמד טיבי: אגב, צריך גם נציג של המיעוטים.

צבי הנדל: אחמד, אתם מפלים לרעה את השר יצחק לוי.

אברהם הירשזון: פשוט בושה.

אחמד טיבי: שלום, חבר הכנסת הירשזון.

אחמד טיבי: ההערה שלך נעמה לי מאוד, אגב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אברהם הירשזון: אני מאד מודה לך.

אחמד טיבי: אבל יותר מכול מעניין המינוי של שאול מופז לשר הביטחון.

צבי הנדל: מינוי טוב, הא?

אחמד טיבי: מה יהיה אם האינטרפול ישים את ידו עליו?

צבי הנדל: איזה שטויות.

אחמד טיבי: הרי הוא מבוקש.

צבי הנדל: הוא יהרוג את כל הרוצחים.

אחמד טיבי: הוא מבוקש.

אחמד טיבי: הוא יהרוג את השוטרים הבריטים?

אחמד טיבי: אתה יודע למה הוא נס מלונדון, כי רצו לעצור אותו, ולא מפני ששרון קרא לו.

אחמד טיבי: תברר.

אחמד טיבי: רצו לעצור אותו כי יש סעיף בחוק הבריטי שמדבר בצורה ברורה על פשעי מלחמה.

אחמד טיבי: בא דוח "אמנסטי" והקל את האפשרות לעצור את האיש, אז למה לכם שר ביטחון מבוקש?

אחמד טיבי: אין מספיק רדיקלים?

אחמד טיבי: אין מספיק אנשים קיצונים?

אחמד טיבי: אין מספיק אנשים שביצעו שפיכות דמים?

אחמד טיבי: לכן קשה שלא להתרשם מהעובדה, חבר הכנסת אורי אריאל, שההרכב הזה מוציא שם רע להיידריזם.

אחמד טיבי: הוא מביך אנשים כאלה.

אחמד טיבי: אתם מביכים את היידר, איך הוא יציג את עצמו בעולם?

אחמד טיבי: הוא הפסיק להיות סמל היידריסטי.

אחמד טיבי: כבשתם גם את המקום הזה בשמחה ובששון.

אורי אריאל: הרכב מנצח.

אחמד טיבי: אגב, אתה יודע מה?

אחמד טיבי: יש יתרון ליהודים בעולם.

אחמד טיבי: זאת ההוכחה הטובה ביותר, חבר הכנסת הנדל.

אחמד טיבי: אם הממשלה הזאת והשרים האלה לא היו יהודים, מדינות אירופה היו מחרימות את מדינת ישראל, ולכן אתם צריכים להודות כל יום על השליחות הלאומית שלכם.

אחמד טיבי: זה המוסר הכפול של אירופה ושל העולם.

אחמד טיבי: מותר לשר שקורא לרצוח אנשים, אפי איתם הזה, ומותר לאדם המבוקש על פשעי מלחמה, ומותר לאדם הקורא לטרנספר, לטרנספר אנשים ממולדתם, להיות שרים ומקבלי החלטות נגד תושבי המקום, בעלי-הבית, ולעבור את זה בשלום.

אחמד טיבי: על זה אפשר להגיד סטנדרד מוסרי ופוליטי בין-לאומי כפול.

אחמד טיבי: תודה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחרון הדוברים – חבר הכנסת עמיר פרץ.

אורי אריאל: מרגע שהתחלתם להיות מודאגים, אני התחלתי להיות רגוע.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אודה ואתוודה, שגם אם היו לי לבטים בעד ונגד הממשלה המוצעת, אני מוכרח לומר שאחרי שהקשבתי בקשב רב לאחמד טיבי, לעזמי בשארה ולחברים אחרים הגעתי למסקנה, שאולי אם הם כל כך רוצים בחירות, ועכשיו, ואם הם כל כך רוצים שממשלה לאומית צרה לא תקום, אולי דווקא צריך לתת לזה מחשבה.

מיכאל קליינר: אולי דווקא מדובר בהזדמנות היסטורית להקים בכנסת הזאת סוף-סוף את הממשלה שאכן מייצגת את הרכב הכנסת הזאת.

מיכאל קליינר: יש לאנשים טעות אופטית.

מיכאל קליינר: הייתי בכנסת של ממשלת מנחם בגין עם 61 חברי כנסת לאורך קדנציה שלמה, ממשלה מצוינת.

מיכאל קליינר: ליצחק שמיר במשך שנים רבות היתה ממשלה של 61, פחות הומוגנית מאשר הממשלה שרוצה להרכיב כעת ראש הממשלה.

מיכאל קליינר: מדובר ב-55 חברי כנסת בקואליציה, עוד תשעה חברי כנסת של סיעות שהיו בממשלה הזאת, עם אותם קווי יסוד שאני באופן אישי לא מאושר מהם, אבל הסיעות האלה – האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו וגשר ישבו בממשלה עם קווי היסוד האלה ועזבו אותה בגלל מפלגת העבודה.

מיכאל קליינר: עכשיו, כשמפלגת העבודה איננה, אני מניח שלא תהיה להם בעיה להצטרף, וזה כבר 64.

מיכאל קליינר: עם קצת מאמץ יכולים אולי להגיע לפוטנציאל של 66 לפחות.

מיכאל קליינר: אני לא זוכר ממשלות כל כך הומוגניות.

מיכאל קליינר: ממשלת נתניהו לא היתה כזאת והיה לה רוב לא הומוגני.

מיכאל קליינר: אגב, גם ממשלת רבין מהצד השני רוב שנותיה היתה ממשלת 61, ובתקופה מסוימת אפילו 59.

מיכאל קליינר: היא ניהלה את המדינה בלי שום בעיות.

מיכאל קליינר: כשאני בא לבחון אם צריך להקים את הממשלה הזאת או לא, אני רוצה להודיע לכם שאני לא מפיל ממשלות ימין סדרתי.

מיכאל קליינר: אם יש אפשרות שתהיה ממשלת ימין, למה להפיל אותה?

מיכאל קליינר: משהו עומד על הפרק?

מיכאל קליינר: עומד איזה ויתור?

נואף מסאלחה: קרה לך פעם שהפלת ממשלת ימין?

מיכאל קליינר: כן.

מיכאל קליינר: מחר בבוקר, אם יהיה צריך למנוע ויתור בפועל על חלקי ארץ-ישראל, כן.

מיכאל קליינר: אבל היום אני רואה את ההיפך.

מיכאל קליינר: אני רואה הפסקת כל מיני בזבוזים.

מיכאל קליינר: מדברים על עוני?

מיכאל קליינר: מדברים על בעיה חברתית?

מיכאל קליינר: אני רואה את המיליארדים שהיה צריך להוציא בגלל השותפים שהיו בממשלת האחדות הלאומית.

מיכאל קליינר: הגדר המיותרת הזאת, שנבנתה רק מטעמים פוליטיים, וכל אחד מבין שהיא לא עוצרת "קטיושות" ואפשר לעבור מתחתיה ומעליה.

מיכאל קליינר: מיליארדים לנושאים חברתיים.

מיכאל קליינר: העברת כספים לכל מיני שונאי ישראל בארץ ומחוצה לה במיליארדים במשרדים של העבודה עד הרגע האחרון וגם במשרדים אחרים.

מיכאל קליינר: את כל זה אפשר להעביר לטיפול בבעיות חברתיות בעוני.

מיכאל קליינר: אני שואל את אלה שיש להם ספק: נניח שיהיו בחירות מיידיות, מי לידנו יתקע שחודשיים, שלושה חודשים אחריהן לא תקום שוב ממשלת אחדות לאומית, שתקבל את מתווה בוש עם לחץ פנימי בתוך הממשלה?

יוסף יצחק פריצקי: אתה?

יוסף יצחק פריצקי: עשרה מנדטים?

מיכאל קליינר: פריצקי, אתה יודע חשבון, גם 15.

מיכאל קליינר: אחרי שייגמרו שם הבלגנים הפנימיים, הם יזחלו על ארבע לאחדות לאומית אחרי הבחירות, ויהיו שיקולים וכוחות בקונסטלציה אחרת, שאולי יביאו לממשלת אחדות שתהיה פחות טובה למי שמועמד כעת להצטרף והיה כבר בפנים על בסיס קווי היסוד האלה.

מיכאל קליינר: לכן אני אומר, שמי שינהג כמפיל ממשלות ימין סדרתי וחסר מחשבה, יחמיץ הזדמנות היסטורית של עם ישראל, שיכולה להוריד אותו מהדרך הרעה ולהחזיר אותו למסלול הבטוח של עצמאות ישראל, חיזוק מדינת ישראל, מלחמה בטרור, ויישוב כל חלקי ארץ-ישראל.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך את האורחים שיש לנו ביציע מבית-הספר המקיף בעמק-חרוד, ואני מקווה שהם מקבלים שיעור טוב בדמוקרטיה.

עמיר פרץ: שנית, אני רוצה לקוות, שהפיגוע שעליו נודע עכשיו, יהיה פיגוע שנצא ממנו בשלום וחלילה לא ניוודע על נפגעים מיותרים.

עמיר פרץ: גם כך האזור הזה תובע אלימות ומשבש את כל החיים ואת כל התקווה.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה שאכן יגיעו בשורות טובות, ולא, חלילה, בשורות שיקשו עלינו את המשך המאבק למען נושאים שכולנו מאמינים בהם.

עמיר פרץ: חברי הכנסת, היום פורסם דוח העוני בישראל.

עמיר פרץ: כאשר מפורסם דוח עוני בישראל, כולנו רגילים שמתחיל פסטיבל גדול, כולנו קוראים לו פסטיבל העוני, כולנו רואים איך המדינה נרעשת ומדברים על העניים ועל מצוקותיהם.

עמיר פרץ: אני אומר לכנסת, זאת הזדמנות עבור כנסת ישראל.

עמיר פרץ: הכנסת הזאת, שמעולם לא הלכה לבחירות על מצע חברתי, יכולה ללכת היום למערכת בחירות שכולה תעמוד סביב השאלות החברתיות.

עמיר פרץ: אם יש שאלה, האם התקציב שממשלת ישראל מביאה לנו הוא תקציב ראוי, כן או לא, בואו נחליט שלא מעבירים בקריאה שנייה ושלישית את התקציב, שמעבירים את התקציב מייד לאחר הבחירות הקרובות, כאשר העם בישראל יגיד את דברו.

עמיר פרץ: הרי אין שאלה שמערכת הבחירות התחילה.

עמיר פרץ: הרי אין שאלה שכל המפלגות בדרך כזו או אחרת עסוקות בהיערכויות ובהתמודדויות.

עמיר פרץ: אני מסכים שככל שהזמן של האי-ודאות יהיה קצר יותר כך מדינת ישראל תיוושע מזה.

עמיר פרץ: אני מאמין, שאם מדינת ישראל תלך פעם אחת למערכת בחירות שכולה מר גורלן של הנשים החד-הוריות, מר גורלם של הגמלאים, מר גורלן של השכבות החלשות, מר גורלן של הפריפריות, זו תהיה תעודת כבוד למדינת ישראל ולכנסת ישראל, ואני מציע שנחליט מייד על תאריך מוסכם, נצא לבחירות ונבוא לעם, שהוא יכריע לאן פניה של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: תודה.

נואף מסאלחה: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, ישיב השר דני נוה לפני ההצבעה.

נואף מסאלחה: בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מגיעים לסיכום הדיון כאן, שוב באווירה קשה של הפיגוע הנוסף שאירע בכפר-סבא, והדבר הזה נותן לנו תזכורת נוספת לכך שאנחנו עדיין נתונים במלחמה מול טרור פלסטיני נפשע.

דני נוה: זה מחזיר אותי, אדוני היושב-ראש, שנתיים אחורה, כי שמעתי כאן את דבריו של ראש האופוזיציה החדש, חבר הכנסת בן-אליעזר.

דני נוה: ומה אמר חבר הכנסת בן-אליעזר?

דני נוה: הוא דיבר על השנתיים האלה שבהן מפלגתו היתה שותפה לממשלה, כאשר זר שהיה משקיף היום על דיוני הכנסת והיה מקשיב, לרגע היה נדמה לו שפואד היה שר ביטחון שהוא נוכח-נפקד, הוא לא היה פה בכלל, הוא לא היה בממשלה.

דני נוה: לא הוא, לא מר פרס, לא היה מטבחון, לא היתה שותפות, לא היה שום דבר.

דני נוה: אני רוצה לומר לכם, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ערב הבחירות הקודמות ראש הממשלה אמר בצורה ברורה: אני הולך להקים ממשלת אחדות לאומית, כי בשעה הזאת שבה עם ישראל נתון במלחמה מול טרור, זו הממשלה שאולי לערפאת היא הממשלה הרעה ביותר אבל לעם ישראל היא הממשלה הטובה ביותר.

דני נוה: אמר וקיים, ולמרות הקשיים הקים את ממשלת האחדות הלאומית.

דני נוה: זה היה לא קל לפעמים.

דני נוה: היו חילוקי דעות, לא בכל דבר היתה הסכמה.

דני נוה: אבל לעלות כאן אל הדוכן, ימים ספורים אחרי שפרשת מהממשלה – אני מבין אם יוסי שריד היה נושא נאום כזה.

דני נוה: הוא היה שנתיים באופוזיציה, הוא לא היה חלק מהשותפות, הוא לא היה חלק מהאחריות, הוא לא היה חלק מהאחדות.

דני נוה: אתה נושא כאן נאום כאילו שנתיים היית באופוזיציה, לא היית שם בכלל.

דני נוה: יכול להיות, ואני מקווה שזה לא נכון, שגם בשנתיים שבהן היית שר הביטחון התרכזת בעיקר בחיים רמון, בענייני המפלגה.

דני נוה: אולי זה מה שהציק לך כל הימים האלה, ולכן אולי לא שמת לב שהיית חלק מהאחריות הזאת, שהיית חלק מהאחדות הזאת, שהיית חלק מהשותפות הזאת.

דני נוה: בנאומך קודם לכן אמרת, שהנה, נכנסנו בפעם הרביעית לג'נין, ואמרת: אבל אם הייתי שר הביטחון אני מניח שהייתי נכנס שוב לג'נין, אבל הייתי מציע אופק מדיני.

דני נוה: באמת, חוץ ממרכז מפלגת העבודה יש באמת מישהו שלוקח את זה ברצינות?

דני נוה: איזה אופק מדיני?

דני נוה: עם מי, עם ערפאת?

דני נוה: הרי אתה עצמך יודע, הרי היית שם, ישבת בישיבות, הסכמנו ביחד על המתווה, לאן הולכים.

דני נוה: אתה נושא כאן נאום כאילו היית מנותק לחלוטין שנתיים מכל אחריות.

דני נוה: אז קצת הגינות, קצת יושר.

דני נוה: אתה יודע מה, גם קצת צניעות בדרך שבה אתה מדבר אל ראש הממשלה, שהלכת אתו כברת דרך של שנתיים.

דני נוה: וכששמעתי את נאומך, אני חייב לומר, קצת התביישתי בשבילך, שבגלל המצוקה הפוליטית הקשה שבה אתה נמצא במפלגתך הסרת את כל הסכרים.

דני נוה: הכול כשר, להטיח כל דבר, דברים שאני חייב לומר בתחושה אישית, שאם היית באמת כן עם עצמך ועם יד על הלב, רוב הדברים שקראת היום מן הנייר, פואד, אתה עצמך לא מאמין בהם.

דני נוה: כי לא יכול להיות שהיום אתה אומר דברים שהם הפוכים ב-180 מעלות מהדברים אמרת שבמשך שנתיים לגבי ראש הממשלה ולגבי השותפות שלך אתו בממשלה הזאת.

דני נוה: זה לא מסתדר לי עם ההיכרות שלי אתך במשך השנים.

דני נוה: לא הגיוני.

דני נוה: כנראה באמת יועצי הבחירות התחילו להכתיב לך נאומים.

דני נוה: אני רק יכול להציע לך, גם כשיועצים מכתיבים לך נאומים, קודם תקרא את הנאום, תסתכל עליו טוב ותשאל את עצמך אם אתה באמת מאמין במלים שכתובות שם, במה שהכתיבו לך; אם זה אמיתי, אם אתה באמת מאמין בזה, או שזה בא רק לשרת מטרה קצרה.

דני נוה: כי בסוף הציבור בוחן אותך, בוחן את המנהיגות של ישראל לפי היושר והעקביות שבהם הם הולכים.

דני נוה: אני חייב לומר, אדוני היושב-ראש, דבר נוסף – – –

אברהם בורג: אנחנו עוד לא ערוכים?

דני נוה: עוד מעט.

דני נוה: אנחנו עוד מעט ניערך.

דני נוה: הדברים האלה חשובים, כי נאמרו פה קודם דברים קשים על-ידי חבר הכנסת בן-אליעזר.

דני נוה: שמעתי אותו מדבר על דוח העוני, וגם פה היה נדמה לי שאולי אני חולם, הייתי ב"בלק-אאוט" בשנתיים האחרונות.

דני נוה: דוח העוני שאתו תקפת והטחת אותו לא פחות מאשר בראש הממשלה, הדוח הזה שמתייחס לשנת 2001, השליש הראשון שלו מתייחס לכהונת ממשלת ברק.

דני נוה: שני-שלישים נוספים שלו היו בכהונת ממשלה שאתה היית שותף לה, לכל ההחלטות – הכלכליות, התקציביות – בשותפות מלאה.

דני נוה: לא פצית פה, לא אמרת שום דבר.

דני נוה: נכון, אז לא היו פריימריס, לא היתה לך בעיה מול חיים, לא היית צריך להדביק את הפער בסקרים מול מצנע.

דני נוה: אני מניח שאז זה היה אחרת.

דני נוה: אבל באמת, קצת יושר וקצת הגינות ציבורית.

דני נוה: לסיום, אדוני היושב-ראש, בתקופה האחרונה נזרקו פה לחלל האוויר הרבה מספרים.

דני נוה: דרך אגב, שר האוצר מעביר לי עכשיו נייר על נתוני העוני, שמראים שבשנת 2001 – אגב, נתוני העוני היו עוד יותר נמוכים מאשר ב-1999, אבל זה לא העניין, הרי העובדות לא מעניינות אתכם באמת.

דני נוה: אתה יודע מה הם המספרים היחידים שמעניינים אותך?

דני נוה: רשמתי לי אותם פה: 41, 30, 19.

דני נוה: אלה המספרים שמעניינים אותך באמת.

דני נוה: אלה לא המספרים של התקציב.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אתה יודע אולי מה המספרים האלה?

דני נוה: אלה המספרים שמראים, לפי הסקר האחרון שערכה מינה צמח, מה קורה במפלגת העבודה.

דני נוה: 41 זה לא אתה.

דני נוה: מה לעשות?

דני נוה: אולי תגיע לזה.

דני נוה: אני לא חושב שתגיע לזה אגב הדרך שבה אתה הולך עכשיו.

אברהם בורג: זאת תשובת הממשלה, השר?

דני נוה: אבל אני מציע לך – כי זה היה נאום אופוזיציוני ראשון שלך כראש האופוזיציה, ואני באמת מעריך ומכבד אותך.

דני נוה: אני מקווה שזה לא יחזור, ותחשוב ותבין שבדרך הזאת לא רוכשים מנהיגות ולא רוכשים אמון של הציבור.

דני נוה: בדרך הזאת מפלגת העבודה לא תוכל לשכנע את הציבור.

דני נוה: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: שמענו את עמדת הממשלה ביחס לסקרי דעת הקהל האחרונים.

אברהם בורג: חברי הכנסת, שימו לב לגבי נוהל ההצבעה.

אברהם בורג: דנו כאן בדיון משולב בשלוש הצעות אי-אמון ועל הודעת ראש הממשלה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על שלוש הצעות האי-אמון.

אברהם בורג: מייד לאחר מכן נצביע על צירוף שאול מופז כשר נוסף.

אברהם בורג: מכיוון שסיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו לא השתתפה בדיון, ויכול להיות שתימנע בהצבעה, אני עוד לא יודע, הם יקבלו את זכות הנימוק לנמנעים.

אברהם בורג: לאחר מכן, אם אכן זה יעבור במליאה, יושבע שאול מופז כשר בממשלה.

אברהם בורג: זאב בוים, זה מקובל?

זאב בוים: כן.

אברהם בורג: אפי אושעיה?

אפי אושעיה: מקובל.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אם כן, חברי הכנסת וחברותיה, אנחנו ניגשים להצבעה.

אברהם בורג: ראשית, על הצעת אי-אמון של סיעת מרצ בשל אלימות הממשלה נגד הנכים וכו'.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה – 51 נגד – 62 נמנעים – 2 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

אברהם בורג: 51 בעד, 62 נגד, שני נמנעים.

אברהם בורג: הצעת האי-אמון לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על ההצעה השנייה, של סיעת שינוי.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת שינוי להביע אי-אמון בראש הממשלה – 51 נגד – 54 נמנעים – 9 הצעת סיעת שינוי להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

אברהם בורג: 51 בעד, 54 נגד, תשעה נמנעים.

אברהם בורג: גם הצעה זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על הצעה שלישית, של סיעות חד"ש–רע"ם–עמ"ל–בל"ד–תע"ל.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם–עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה – 43 נגד – 63 נמנעים – 6 הצעת סיעות חד"ש–רע"ם–עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

אברהם בורג: 43 בעד, 63 נגד, שישה נמנעים.

אברהם בורג: לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על הודעת ראש הממשלה על ההחלטה לצרף את שאול מופז כשר נוסף בממשלה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 4 בעד הודעת ראש הממשלה – 69 נגד – 39 נמנעים – 3 הודעת ראש הממשלה על צירוף שאול מופז לממשלה ומינויו לשר הביטחון נתקבלה.

אברהם בורג: 69 בעד, 39 נגד, שלושה נמנעים.

אברהם בורג: אם כן, אישרה הכנסת את הודעת ההצטרפות.

אברהם בורג: חבר הכנסת ליברמן, הודעה לנמנעים, ואנחנו ניגש להשבעתו של שאול מופז כשר נוסף בממשלה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, שרים נכבדים, כנסת נכבדה, לפני כמה דקות שמעתי את ידידי השר דני נוה קורא לאחריות לאומית.

אביגדור ליברמן: שמעתי גם במשך כל היום אותה קריאה מפי השר צחי הנגבי ומאחרים לנצל את ההזדמנות, סוף-סוף נפלה הזדמנות פז שכל כך חיכינו לה, להקים ממשלה לאומית, ממשלת ימין, אפשר לעשות הכול.

אביגדור ליברמן: אני רק שואל אם אחריות לאומית זה דבר זמני או שזה דבר קבוע.

אביגדור ליברמן: אם זה דבר באמת קבוע ופרמננטי, אז אני מצפה שגם אחרי הבחירות סיעת הליכוד תפעל להקים ממשלה ימנית-לאומית ותמשיך באותה דרך, שתהיה המשכיות.

אביגדור ליברמן: כשאני שומע מפי ראש הממשלה, שדבר ראשון אחרי הבחירות הוא יפעל להקים ממשלת אחדות לאומית ויעדיף עוד הפעם את פרס ואת מצנע עלינו, אז מה אתם רוצים, שאנחנו ניתן לכם מחסה ביום סגריר ותתעלמו מאתנו ביום שמש קיצית?

אביגדור ליברמן: אני חושב שאנחנו באמת פעלנו באחריות לאומית מן ההתחלה.

אביגדור ליברמן: אנחנו היינו המפלגה הראשונה שחתמה על הסכם קואליציוני עם הליכוד, בלי תנאים, בלי מסחר.

אביגדור ליברמן: כשהיו בחירות אנחנו הצטרפנו ל"קמפיין" של ראש הממשלה בלי שום תנאים.

אביגדור ליברמן: עכשיו היו דיונים על התקציב, לא ביקשנו, לא דרשנו, לא התמקחנו.

אביגדור ליברמן: אמרנו, תקציב זה דבר חשוב למדינה – לא לממשלה, למדינה – נתמוך בו.

אביגדור ליברמן: בסיבוב הקודם שרים מהליכוד לא הגיעו להצבעה.

אביגדור ליברמן: שרי ש"ס הצביעו נגד.

אביגדור ליברמן: היינו סיעה באופוזיציה וכולנו הצבענו בעד התקציב, כי אנחנו חושבים שזה דבר באמת אחראי.

אביגדור ליברמן: אתם מדברים על אחריות לאומית, על אפשרות לנצל הזדמנות שנופלת פעם אחת ביובל.

אביגדור ליברמן: למה אתם פוחדים להגיד שגם אחרי הבחירות נלך לממשלה לאומית?

אביגדור ליברמן: מה אתם רוצים, אנחנו מסטיק שאתם תשתמשו בו ותירקו אחר כך?

אביגדור ליברמן: אני באמת קורא לראש הממשלה לאחריות לאומית.

אביגדור ליברמן: אני אומר לך, דבר ראשון תודיע שאתה תמשיך בקו הזה של ממשלה לאומית גם אחרי הבחירות.

אביגדור ליברמן: דבר שני, שהוא בנפשנו – "מפת הדרכים" של בוש ומדינה פלסטינית.

אביגדור ליברמן: הגיע הזמן ששרי הליכוד יצייתו גם להחלטות של מוסדות התנועה.

אביגדור ליברמן: מרכז הליכוד קיבל החלטה, ושמחתי על כך, המתנגדת להקמת מדינה פלסטינית.

אביגדור ליברמן: איך זה מסתדר עם "מפת הדרכים" של בוש?

אביגדור ליברמן: בתוך שלוש שנים – מדינה זמנית, בתוך חמש שנים – מדינה פלסטינית עם גבולות קבע.

אביגדור ליברמן: לא ראיתי שמישהו מהצמרת של ממשלת ישראל הסתייג מ"מפת הדרכים" של בוש.

אביגדור ליברמן: הדבר הזה הוא בלתי מקובל.

אביגדור ליברמן: אנחנו ביקשנו שני דברים: א.

אביגדור ליברמן: שבאמת תהיה התחייבות לממשלה לאומית עד הסוף, לא כשימוש ציני לפרק זמן כשיש לכם מצוקה אלא כדבר קבוע; ב.

אביגדור ליברמן: שכל הנושא של "מפת הדרכים" של בוש יבוא לדיון מקיף בממשלה, ובמליאת הממשלה תתקבל החלטה, הכרעה, גם בסוגיה של מדינה פלסטינית, גם בסוגיה של "מפת הדרכים" של בוש.

אביגדור ליברמן: אנחנו אנשים אחראיים, אנחנו מוכנים לתת יד לממשלה לאומית.

אביגדור ליברמן: אנחנו לא מוכנים לתת יד לתרמית ולשימוש ציני בנו.

אביגדור ליברמן: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להשבעתו של מר שאול מופז כשר נוסף בממשלה בתפקיד שר הביטחון.

אברהם בורג: אני אקרא למר מופז לעלות לבמה.

אברהם בורג: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: עוד גנרל.

אלי בן-מנחם: – – –

אברהם בורג: מספיק.

אברהם בורג: תודה רבה.

949: אני, שאול מופז, בן אליהו, זיכרונו לברכה, ומירה, תיבדל לחיים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה – – –

אחמד טיבי: – – –

בנימין אלון: לך מפה.

אברהם בורג: חבר הכנסת טיבי, תצא מן האולם.

אברהם בורג: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה, פעם שנייה, פעם שלישית.

אברהם בורג: צא מן האולם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: תמשיך, בבקשה.

949: אני, שאול מופז, בן אליהו, זיכרונו לברכה, ומירה תיבדל לחיים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

949: (חותם על ההצהרה)

יוסף (טומי) לפיד: צריך להרחיק את טיבי מכמה ישיבות של הכנסת.

יוסף (טומי) לפיד: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 58) (הגדרת התגמול המזערי), התשס"ב–2002, של חברי הכנסת רז ואבשלום וילן.

אברהם בורג: ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 57 נגד – 43 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 58) (הגדרת התגמול המזערי), התשס"ב–2002, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אברהם בורג: 57 בעד, 43 נגד, אחד נמנע.

אברהם בורג: השר שרנסקי התנגד גם הוא.

אברהם בורג: הצעת חוק זו עברה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא: הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט לפיצול הצעת חוק מגורי רבנים במקומות כהונתם, התשס"ב–2002.

אברהם בורג: יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יגאל ביבי: שר הביטחון, אני מברך אותך.

יגאל ביבי: רבותי, נא לשבת.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת נחום לנגנטל וחברי כנסת נוספים יזמו הצעת חוק שתדון בחובתם של רבני ערים להתגורר במקום שבו הם מכהנים כרבני ערים, או רבנים במועצות אזוריות, שיחויבו להתגורר במקומות שבהם הם מכהנים כרבנים.

מיכאל איתן: הסוגיה הזאת מורכבת משני חלקים.

מיכאל איתן: בחלק אחד יש הסכמה רחבה מאוד, שרבנים שמכהנים בערים יגורו בערים שבהן הם מכהנים.

מיכאל איתן: יש חילוקי דעות באשר לחיוב רבנים שמכהנים במועצות אזוריות.

מיכאל איתן: אני פונה למליאת הכנסת ומבקש לגבי החלק שבו יש ממילא הסכמה, שרבנים שמכהנים בערים יחויבו להתגורר בערים שבהן הם מכהנים – אני מבקש להפריד את הצעת החוק המתייחסת לחלק הזה, על מנת שיהיה אפשר להשלים אותה בהסכמה רחבה.

מיכאל איתן: לעומת זאת, החלק השני, שדן ברבנים המתגוררים במועצות אזוריות, נשאיר אותו על מנת להמשיך ולקיים דיון, לנסות ולגבש הסכמה ונביא אותו בהמשך.

מיכאל איתן: הבקשה היא בהתאם לסעיף 121 לתקנון הכנסת.

מיכאל איתן: אני מבקש את אישור המליאה לכך.

מיכאל איתן: תודה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: רבותי, חבר הכנסת פינס ביקש לדבר.

יגאל ביבי: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, מדובר בהצעת חוק שיזם חבר הכנסת נחום לנגנטל, הצעת חוק ראויה, ואנחנו שקדנו עליה בוועדת החוקה לא מעט זמן.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שתדעו רק דבר אחד.

אופיר פינס-פז: הבקשה לפצל את כל נושא המועצות האזוריות מהחוק, אחרי שעשינו בעניין רבנים ורבני שכונות כל מה שצריך, נובעת מבעיה פרסונלית של רב אחד ובמקום אחד – רב שגר בקריית-מלאכי והוא רב של המועצה האזורית תמר.

אופיר פינס-פז: נכון, בעיה קשה.

אופיר פינס-פז: ישבתי עם אותו רב וניסינו לפתור את הבעיה.

אופיר פינס-פז: אבל לא יכול להיות, שמשום שיש לאיזה רב בעיה אישית, וזה באמת מצער, כתוצאה מזה נפצל מתוך החוק נושא שלם, שהוא לפי דעתי חלק בלתי נפרד מהחוק.

אופיר פינס-פז: לכן אני מציע לא לפצל, לחזור לוועדת החוקה ולתת פתרון לבעיה שנוצרה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שאפשר לתת פתרון במקום להוריד חלק שלם מהחוק.

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה.

יגאל ביבי: מי בעד הפיצול, מי נגד – ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 6 בעד הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט – 46 נגד – 10 נמנעים – 2 הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר חלוקת הצעת חוק מגורי רבנים במקומות כהונתם, התשס"ב–2002, נתקבלה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, בעד – 46, נגד – 10.

יגאל ביבי: הצעת החוק, כפי שביקש יושב-ראש ועדת החוקה, פוצלה.

יגאל ביבי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום וניגשים להצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 13), התשס"ג–2002, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יגאל ביבי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אני מתכבד להביא בפני הכנסת, לקריאה שנייה ושלישית, את הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 13), שיוזמיו הם חברי הכנסת זאב בוים, קולט אביטל, אפי אושעיה, יחיאל לסרי, רחמים מלול ויהודית נאות – מכל חלקי הבית – והוסכם עליו בוועדת שרים לענייני חקיקה.

זבולון אורלב: עניינו של החוק הזה פשוט מאוד.

זבולון אורלב: סעיף 25 לחוק רשות השידור מסדיר את שידורם של שידורי פרסומת והודעות ברדיו על-ידי רשות השידור.

זבולון אורלב: הבעיה היא, שסעיף קטן (א)(3) מגביל את ההתקשרויות עם אותו זוכה, שלא יהיו לתקופות העולות ביחד על עשר שנים.

זבולון אורלב: לאמור, מי שזכה במכרזים במשך עשר שנים, יש עליו מגבלה שלפיה הוא איננו יכול לגשת למכרז פעם נוספת.

זבולון אורלב: הואיל והמגבלה הזאת אינה עולה בקנה אחד עם חוק חופש העיסוק, מוצע לבטל את המגבלה, על מנת שכל זכיין יוכל לגשת והוועד המנהל והגופים המנהלים יוכלו לשקול לגופו כל מציע, לרבות את השיקול אם מישהו כבר זכה עשר שנים.

זבולון אורלב: אם רוצים להאריך לזכיין כזה את המועד – יאריכו, אם לא רוצים – לא יאריכו.

זבולון אורלב: אבל לא תיפגע זכותו של זכיין לגשת למכרז כמו כולם וכולם יהיו שווים בפני החוק.

זבולון אורלב: כאמור, אין הסתייגויות להצעת החוק, הוא בהסכמת הממשלה, ואני מבקש מחברי הבית לתמוך בו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החינוך.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יגאל ביבי: לחוק הזה אין הסתייגויות, ואנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

יגאל ביבי: ובכן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים קודם כול בקריאה שנייה על הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 13), התשס"ג–2002.

יגאל ביבי: אנחנו מצביעים על כל החוק בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: רבותי, ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יגאל ביבי: 28 בעד, נגד אין, נמנעים אין.

יגאל ביבי: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: יושב-ראש הוועדה, האם להמשיך בהצבעה בקריאה השלישית?

זבולון אורלב: כן.

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 28 נגד – אין נמנעים – אין חוק רשות השידור (תיקון מס' 13), התשס"ג–2002, נתקבל.

יגאל ביבי: רבותי, 28 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

יגאל ביבי: החוק אושר בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: אני מאחל הצלחה לרשות השידור.

יגאל ביבי: יושב-ראש הוועדה המנומס שלנו רוצה להודות למי שטרחו ועמלו.

זבולון אורלב: כיוזם החוק, יחד עם חברי שקראתי את שמותיהם, אני מבקש להודות ליועצת המשפטית של ועדת החינוך והתרבות לענייני חוקי תקשורת, הגברת אתי בנדלר.

זבולון אורלב: אני מבקש להודות למנהלת הוועדה, יהודית גידלי, לאפרת, לחנה, לעוזרי הנאמנים, לפרח, לאפרים ולכל חברי הכנסת.

זבולון אורלב: אני חושב שביטלנו בספר החוקים של מדינת ישראל סעיף שמגביל עיסוק והגברנו את חופש התחרות בשוק הפרסומת בשידור.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה.

יגאל ביבי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יגאל ביבי: אנחנו ניגשים להמשך ההצעות.

יגאל ביבי: נדון עתה בהצעת חוק שירות נתוני אשראי (תיקון), התשס"ג–2002.

יגאל ביבי: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכלכלה.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק ממשלתית, שנדונה בוועדה משותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אברהם פורז: חוק שירות נתוני אשראי הוא חוק חשוב, שיקל ויסייע מאוד במאבק למען הוזלת האשראי, מצד אחד, ונגד אותם חייבים שבאופן סדרתי לא פורעים את חובותיהם, מצד שני.

אברהם פורז: החוק יאפשר מתן מידע לאנשים כאשר הם מתקשרים עם מישהו כדי לדעת אם מדובר באנשים הגונים, ישרים, שיש להם מסורת של פירעון חובות, או שאלה אנשים שבאופן סדרתי יש להם תיקים בהוצאה לפועל, הם נקלעו לפשיטת רגל, השיקים שלהם חוזרים וכו'.

אברהם פורז: מדובר בחוק מורכב ומסובך, שהפעלתו נתקלה בקשיים.

אברהם פורז: לכן נתבקשנו על-ידי הממשלה לדחות את תחילת תוקפו של החוק בחצי שנה.

אברהם פורז: לאחר שקיימנו כמה ישיבות ולאחר ששקלנו את העניין, הגענו למסקנה שמן הראוי אכן להיעתר לבקשת הממשלה ולדחות את תחילת תוקפו של החוק.

אברהם פורז: אדוני שר המשפטים, אני רוצה להגיד לך עוד משהו בהזדמנות הזאת.

אברהם פורז: אני אחד מאלה שעמלו קשה מאוד על החוק הזה במהלך השנים והבאתי במידה רבה לחקיקתו.

אברהם פורז: בתוכו גם משולבת הצעת חוק פרטית שלי.

אברהם פורז: אני יכול רק לומר לך, שלא הייתי רוצה שהחוק ייכנס לתוקפו בעוד חצי שנה, או בתום חצי השנה as is, דהיינו כפי שהוא.

אברהם פורז: לדעתי, אנחנו עשינו שם כמה דברים שלא חשבנו עליהם.

אברהם פורז: עשינו כמה שגיאות.

אברהם פורז: מוטב להודות בזמן שנעשו שגיאות.

אברהם פורז: אני חושב שמן הראוי להכניס בו כמה תיקונים.

אברהם פורז: בימים אלה אפנה אליך מכתב שבו אני מציע כמה תיקונים, על מנת שכאשר ייכנס החוק לתוקפו בבוא העת הוא יהיה משופר וטוב יותר.

אברהם פורז: בכל מקרה, בשלב הזה המערכת איננה ערוכה להפעלת החוק ואין מנוס אלא לדחות את הפעלתו בחצי שנה, וכך אני ממליץ לכנסת לעשות.

אברהם פורז: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: אין הסתייגויות לחוק הזה.

יגאל ביבי: מי בעד?

יגאל ביבי: מי נגד?

יגאל ביבי: אבקש להצביע.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 2-1 – 26 נגד – 2 נמנעים – 1 סעיפים 2-1 נתקבלו.

יגאל ביבי: 26 בעד, שניים נגד, נמנע אחד.

יגאל ביבי: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 24 נגד – 2 נמנעים – אין חוק שירות נתוני אשראי (תיקון), התשס"ג–2002, נתקבל.

יגאל ביבי: 24 בעד, שניים נגד, אין נמנעים.

יגאל ביבי: ובכן, חברי הכנסת, חוק שירות נתוני אשראי (תיקון), התשס"ג–2002, אושר בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: (תיקוני חקיקה), התשס"ג–2002

יגאל ביבי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יגאל ביבי: נעבור להצעת חוק נכי רדיפות הנאצים ונכי המלחמה בנאצים (תיקוני חקיקה), התשס"ג–2002, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יגאל ביבי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יגאל ביבי: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק זו היא הצעת חוק פרטית שיזמו חברי הכנסת יהודית נאות ויוסף לפיד.

יעקב ליצמן: חוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז–1957, קובע, כי נכה רדיפות הנאצים יהיה זכאי לתגמול בשל הנכות שנגרמה לו, בהתאם לתנאים הקבועים בחוק.

יעקב ליצמן: סעיף 11 לחוק נכי רדיפות הנאצים מקנה חיסיון לתגמול לפי החוק מפני שעבוד, עיקול והעברה לתגמול לפי החוק.

יעקב ליצמן: בהצעת חוק זו מוצע להרחיב את ההגנה בסעיף 11 גם לתגמול ששולם באמצעות בנק או בנק הדואר במשך 30 ימים מיום ששולם, וכן לקבוע כי תגמול לא יוכל לשמש לערבות.

יעקב ליצמן: מאחר שנכי רדיפות הנאצים זכאים לתגמול בשל הנכות שנגרמה להם גם מכוח דיני חוץ והסכמים, בהצעת החוק מוצע שגם תגמולים אלה יזכו לחיסיון כאמור.

יעקב ליצמן: כמו כן, מאחר שחוק נכי המלחמה בנאצים, התשי"ד–1954, עוסק באוכלוסייה דומה, מוצע להקנות חיסיון גם לתגמול מכוח חוק זה, מפני שעבוד, עיקול, ערבות והעברה.

יעקב ליצמן: עוד יצוין, כי נוסחם של הסעיפים בהצעת החוק הותאם לנוסחם של סעיפים דומים בחקיקה סוציאלית קיימת.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק חשובה, שיש בה משום הגנה לגבי תגמולים המוענקים לנכי רדיפות הנאצים ולנכי המלחמה בנאצים.

יעקב ליצמן: אני מבקש מכם לתמוך בה ולהצביע בעדה בקריאה השנייה והשלישית, כהצעת הוועדה.

יגאל ביבי: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים.

יגאל ביבי: רבותי, גם להצעת חוק זו אין הסתייגויות, ואנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 3-1 – 36 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 3-1 נתקבלו.

יגאל ביבי: בעד – 36, נגד אין, נמנע אחד.

יגאל ביבי: הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: אנחנו ניגשים ישר להצבעה בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – 1 חוק נכי רדיפות הנאצים ונכי המלחמה בנאצים (תיקוני חקיקה), התשס"ג–2002, נתקבל.

יגאל ביבי: הצעת החוק נתקבלה ברוב של 35 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יגאל ביבי: ובכן, החוק אושר.

יגאל ביבי: אני מזמין את חברת הכנסת יהודית נאות להודות לכל אלה שתמכו בחוק.

יגאל ביבי: אין ספק שהחוק הזה של טומי לפיד ויהודית נאות הוא חוק ראוי, ואני מברך על כך.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להודות קודם כול לכל אלה שנמצאים במליאה ותמכו בחוק בקריאה שנייה ושלישית.

יהודית נאות: עליתי לכאן במיוחד כדי להודות ליושב-ראש ועדת הכספים, שלא נקט דרך פוליטית אלא הבין את המצוקה האמיתית של נכי רדיפות הנאצים, שלהוותנו הולכים ומתמעטים.

יהודית נאות: החוק הזה זכה גם בתמיכת הממשלה, ואני רוצה להודות על כך לוועדת השרים.

יהודית נאות: אני רוצה להודות גם לכל העובדים והיועצים המשפטיים בוועדת הכספים שעזרו לנו לזרז את החוק שסתם לקונה קטנה ואי-צדק די גדול.

יהודית נאות: תודה לכם.

יהודית נאות: (תיקון מס' 47), התשס"ג–2002

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 47), התשס"ג–2002.

יגאל ביבי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מיכאל איתן.

יגאל ביבי: בבקשה.

יגאל ביבי: בחוק זה יש כמה הסתייגויות.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אם החוק הזה יעבור, מערכת הבחירות שכרגע אנחנו מדברים עליה באינטנסיביות רבה תהיה במתכונת קצת שונה מבחינת ניהול הקלפי ותהליך ההצבעה.

מיכאל איתן: במשך שנים מבקר המדינה, שמבקר גם את תהליכי הבחירות, וגם החוגים שמעורבים בקיום הבחירות מציעים, שהתהליך שמתקיים בקלפיות יהיה יותר ממוסד ויותר מבוקר.

מיכאל איתן: כמי שעוסק בנושא הבחירות שנים רבות, ובשנים האחרונות עמדתי בראש מטה יום הבחירות במערכת הבחירות של 1999, כאשר נתניהו התמודד מול ברק, השקעתי הרבה משאבים ובדקתי על מנת לוודא מה קורה בחלק מהקלפיות במדינת ישראל.

מיכאל איתן: אני לא רוצה לומר כרגע איזה מגזר בדקתי, אבל מי שרוצה לדעת במה מדובר, יכול למצוא גם הערות של השופט שהיה אחראי על ועדת הבחירות.

מיכאל איתן: רבותי, במדינת ישראל יש אזורים שבהם מתנהלות בחירות כמו במדינות העולם השלישי, שבינן לבין דמוקרטיה אין דמיון.

מיכאל איתן: מנהגים משונים מאוד מתרחשים שם.

צבי הנדל: למשל?

מיכאל איתן: למשל, מגיע אדם עם עשר תעודות זהות ואומר:

מיכאל איתן: אצלנו מקובל שמותר לי להצביע, אני לא צריך להביא את האנשים.

מיכאל איתן: אומר לו המשקיף או החבר: אדוני, זה לא בסדר.

מיכאל איתן: מייד מקבל אותו משקיף הודעה שניקבו לו את הצמיגים של האוטו שעומד בחוץ.

מיכאל איתן: היו דוגמאות נוספות של ספירות שונות ומשונות, של הסכמים לחלוקת קולות.

מיכאל איתן: המצב רחוק מלהשביע רצון.

מיכאל איתן: אני לא אומר שאנחנו מתקנים את כל הבעיה – שהמשמעות שלה, לצערי הרב, היא הטיית בחירות באלפי קולות, באלפי קולות, כי אנחנו לא יודעים מה מתרחש שם.

מיכאל איתן: כשאתה מסתכל על תוצאות הבחירות כאשר מנדט עובר מסיעה לסיעה בגלל כמה מאות קולות, או בגלל כמה עשרות קולות בעודפים ובמנדטים האחרונים, וכשאתה מביא בחשבון שיכול להיות שממשלה תורכב מרוב של לפעמים מנדט אחד, אתה שואל את עצמך מדוע אנחנו לא עושים דבר נוכח התופעות האלה.

מיכאל איתן: אני השתמשתי בתיאור הבעיה היותר קשה ומסובכת לצורך הקדמה לחוק הזה.

מיכאל איתן: החוק הזה מטפל רק בבעיות מאוד מינוריות, אבל הן בכיוון הזה.

מיכאל איתן: החוק שאנחנו מביאים היום מדבר על כך, שלמזכיר ועדת הקלפי, שהוא מזכיר שממונה ואיננו נקבע על מכסת המפלגות, תוענקנה יותר סמכויות על חשבון ועדת הקלפי המסורתית.

מיכאל איתן: אין הדבר אומר שאנחנו נוטלים מהמפלגות את אפשרות הפיקוח ואת אפשרות ההכרעה, זה כן אומר שאנחנו נותנים למזכיר אפשרות להיות זה שמוודא את זהות הבוחר ולהיות אחראי לכתיבת הפרוטוקול שיכול לשמש בסיס לבדיקת המצב לאחר מכן.

מיכאל איתן: המזכיר הופך להיות בעל פונקציות יותר רחבות על חשבון חברי המפלגות השונות שמאיישים את ועדת הקלפי.

מיכאל איתן: במקביל, אנחנו גם מחמירים בעונשים אם מזכיר מנצל את סמכויותיו שלא כדין.

מיכאל איתן: אנחנו גם קובעים מנגנונים של הפעלת הקלפי כאשר המזכיר נוכח בה, ועצירת ההצבעה אם אין בקרה מספקת על הקלפיות.

יוסף (טומי) לפיד: מה עם בחורי הישיבה שמצביעים כמה פעמים?

מיכאל איתן: חבר הכנסת טומי לפיד, מה שאתה אומר הוא דבר שאין לו בסיס ואין לו שום הוכחה.

מיכאל איתן: אם אתה אחראי למה שאתה אומר, אני מזמין אותך לוועדת החוקה, להביא את ההוכחות שיש לך, ואני אהיה הראשון שאלך אתך על מנת לטפל גם במגזר הזה, אם יש שם איזו בעיה.

מיכאל איתן: הכול אגדות ללא שום בסיס.

יוסף (טומי) לפיד: תקרא את הכתבות של שחר אילן – – –

מיכאל איתן: אני מציע שנהיה צמודים לעובדות.

מיכאל איתן: חבר הכנסת טומי לפיד, אנחנו נתקן כל עיוות שיתקבלו לגביו מידע, אמירות והוכחות, ולא שמועות ורכילות.

מיכאל איתן: כשאני מדבר אני מביא תצהירים, אני מביא סקר על עשרות קלפיות ואני מביא הוכחות; כשאתה מדבר, לצערי הרב אתה מדבר על סמך שמועות רווחות.

יוסף (טומי) לפיד: אני מדבר על ספר של 300 עמודים שכתב העיתונאי מספר אחת של "הארץ".

מיכאל איתן: מי כתב ספר?

מיכאל איתן: לא ספרים ולא סיפורים.

מאיר פרוש: הוא קרא ספר של 300 עמודים.

מיכאל איתן: אתה יודע מה זו הוכחה.

מיכאל איתן: שיבוא אדם, ייתן תצהיר בפני עורך-דין ויעיד, זו הוכחה.

מיכאל איתן: ספר וסיפורים זה לא לעניין.

מיכאל איתן: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש מהכנסת לקבל את הצעת החוק הזאת, לאשר אותה בקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל איתן: אני מאמין שבהצעת החוק הזאת יש צעד קטן קדימה לשמירה על טוהר הבחירות, על הגינות הבחירות ועל כך שהתוצאות תשקפנה את רצון הבוחר.

יגאל ביבי: רבותי, להצעת החוק הזאת יש מסתייגים.

יגאל ביבי: אני מזמין את ראשון המסתייגים, חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יגאל ביבי: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, אם יהיה נוכח, ולאחר מכן – חבר הכנסת שאול יהלום.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני אדבר בקצרה.

אופיר פינס-פז: אני תומך בהצעה של יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חברי חבר הכנסת מיכאל איתן.

אופיר פינס-פז: אני מציע לכנסת לא להתחכם ולא לשחק משחקים.

אופיר פינס-פז: מי שרוצה בחירות שיש בהן טוהר בחירות ושהצדק ייעשה וגם ייראה, אני מציע לאפשר למזכיר ועדת הקלפי לא להיות סטטיסט, לא להיות בובה ולא להיות אוויר, ולא לתת רק לחברי המפלגות הפוליטיות לשמור איש על רעהו בצורה זאת או בצורה אחרת.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהסמכות שהקנינו למזכיר – אגב, סמכות אחת ויחידה – היא מינימום שבמינימום.

אופיר פינס-פז: אם אדם מקבל כסף מהמדינה וצריך להיות אחראי כלפי המדינה, מן הדין שהוא יעשה גם משהו, ולא ישב – כי כרגע אין לו מה לעשות בקלפי, זה שטויות.

אופיר פינס-פז: כל העסק הזה זה שטויות, אין לו מה להגיד בקלפי, אין לו מה לבוא לקלפי, הוא מביא את הסרגלים ואת העפרונות – אפשר לוותר על זה.

יוסף (טומי) לפיד: איפה ההסתייגות?

אופיר פינס-פז: יש פה כמה הסתייגויות שרוצות לשנות את הנוסח.

אופיר פינס-פז: אני לא מציע לשנות את הנוסח, טומי.

אופיר פינס-פז: אני מציע לתמוך בנוסח כפי שהוא, ולהתנגד גם להסתייגות של ידידי שאול – שלפי דעתי לא צודק בעליל – וגם להסתייגויות אחרות שמופיעות כאן, שלפי דעתי גם הן מתחכמות לחוק ומנסות בעצם לטרפד את החוק בדרך של הסתייגות.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת שאול יהלום, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

שאול יהלום: רבותי, הצעת החוק הזאת באה לחזק את סמכויותיו של מזכיר ועדת הקלפי, וזה בסדר וזה מחזק את טוהר המידות.

שאול יהלום: נוצרה כאן מהפכה, שאני מציע שנשים לב אליה דווקא כנציגי מפלגות.

שאול יהלום: באה ההצעה הזאת ואומרת: מזכיר הקלפי לא יכול להתמנות לתפקיד אם הוא היה חבר מפלגה בשלוש השנים האחרונות.

שאול יהלום: אני מציע לומר, שהוא לא לקח חלק פעיל במפלגה, דהיינו, כתב נאומים, או היה חבר מוסד, או פעיל – את זה אני מבין.

אלי בן-מנחם: אי-אפשר למדוד את מה שאתה אומר.

שאול יהלום: כן אפשר למדוד.

שאול יהלום: כאן כתוב: בפעילות מטעם המפלגה.

שאול יהלום: אתה יודע מה?

שאול יהלום: אני מוכן שיהיה כתוב פעילות כלשהי, אבל חבר, אדם שנרשם למפלגה ומילא את חובתו הדמוקרטית?

שאול יהלום: הרי בינינו לבין עצמנו, אנחנו שואפים שכל אזרח יהיה חבר מפלגה.

יוסף יצחק פריצקי: האם אתה מוכן לקבל את ההסתייגות בתנאי שהוא רשום בשתי מפלגות?

שאול יהלום: אתה רוצה לצחוק?

שאול יהלום: אני אומר שחבר שרשום במפלגת שינוי, אם הוא לא חבר מוסד והוא לא פעיל, האם הוא לא יכול להיות מזכיר?

שאול יהלום: האם אנחנו פוסלים את כל חברי המפלגות במדינה?

שאול יהלום: מה קרה לנו, 600,000 איש אנחנו פוסלים?

שאול יהלום: אני חושב שזה מוגזם, מה גם שאנחנו רוצים שאנשים יירשמו למפלגות.

שאול יהלום: אני חושב, שככל שיהיו חברים רבים יותר במפלגות, גם בחירת הנציגים והבחירות ייעשו בצורה טובה יותר ולא בקנוניות של שמור לי ואשמור לך.

שאול יהלום: לכן, כשאני בא ליצור מצב של פגיעה כזאת בחבר מפלגה, אני בעצם פוגע באחד מעקרונות הדמוקרטיה.

שאול יהלום: לכן, אני פונה ומבקש מהחברים לקבל את הסתייגותי.

שאול יהלום: שלא יהיה ספק, אני אומר שחבר פעיל בכל פעילות מטעם המפלגה לא יכול להיות מזכיר, אבל אם הוא רשום בלבד, ואולי פעם בכמה זמן מצביע – אינני יודע – אבל הוא לא פעיל, האם הוא לא יכול להתמנות למזכיר?

שאול יהלום: האם עד כדי כך אנחנו פוגעים בחברי המפלגות, כשבו בזמן אנחנו פונים לכל אחד ומבקשים שיירשם כחבר מפלגה?

שאול יהלום: דבר שני שנוגע לכאן זה האפליה.

שאול יהלום: הרי בינינו, בבית הזה יש שני סוגי מפלגות: יש מפלגות עם חברים ויש מפלגות בלי חברים.

שאול יהלום: כשהרשימה נקבעת על-ידי מנהיג גדול בתורה, על-ידי מועצת גדולי תורה, כמעט שאין לה חברים.

שאול יהלום: יוצא מזה, שנניח במפלגה שאין לה ספר חברים – כי היא לא זקוקה לו – חבר פעיל שאין הוכחה לפעילותו כי הוא לא רשום, יכול להתמנות למזכיר, אבל חבר במפלגה אחרת שמנוהלת בצורה דמוקרטית והוא רשום, הוא לא יוכל להיות מזכיר.

שאול יהלום: איפה השוויון כאן?

שאול יהלום: זו ממש אפליה.

שאול יהלום: לכן, במצב הדמוקרטי של מפלגותינו ושל תנועותינו, אני מציע לקבל את המגבלה של פעילות ולא של חברות.

יגאל ביבי: מה אכפת לך?

יגאל ביבי: הוא לא רוצה ש-300,000 חברי הליכוד יהיו מזכירים.

יגאל ביבי: אני מתפלא על חבר הכנסת איתן, אבל זאת זכותו.

יגאל ביבי: רבותי, חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

יגאל ביבי: רק לידיעתכם, ההסתייגות של חבר הכנסת גפני סותרת את ההצעה של חבר הכנסת יהלום, ולכן נצביע על שתי הסתייגויות.

יגאל ביבי: אם שתיהן ירדו, הן ירדו, אבל אם אחת מהן או שתיהן יתקבלו, אנחנו נצביע על אחת מול השנייה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, יש לי שתי הסתייגויות.

משה גפני: ההסתייגות הראשונה אינה סותרת, אני לא יודע למה נרשם שזה סותר.

משה גפני: הרי מה המשמעות של העניין?

משה גפני: – ובזה אני מסכים עם חבר הכנסת שאול יהלום.

משה גפני: ההסתייגות אומרת, שחבר מפלגה יכול להיות מזכיר, מכיוון שאם הוא איננו יכול להיות מזכיר, משמעות העניין היא ש-305,000 מתפקדי הליכוד אינם יכולים להיות מזכירים, זאת משמעות העניין.

משה גפני: בניגוד למה שאמר חבר הכנסת שאול יהלום, בדגל התורה יש חברי מפלגה.

משה גפני: יש חברי מפלגה, יש כרטיסי חבר, ואני לא מבין למה חבר מפלגה שהוא איננו חבר – לא במוסד של המפלגה, לא בהנהלה של המפלגה ולא בגוף הבוחר של המפלגה – למה הוא איננו יכול להיות מזכיר?

צבי הנדל: כששאול יהלום דיבר, עוד לא הייתי משוכנע שהוא צודק.

צבי הנדל: עכשיו שוכנעתי סופית שאתם – – –

משה גפני: אבל יש לי הסתייגות שנייה.

משה גפני: אני רוצה שחברי הכנסת ידעו על מה אנחנו מצביעים.

משה גפני: אנחנו מצביעים על זה שחברי ועדת הקלפי לא קיימים עוד, אין יושב-ראש ועדת קלפי, אין חבר ועדת קלפי, הכול בטל.

מיכאל איתן: זה לא נכון.

משה גפני: זה נכון מאוד.

משה גפני: אני מבקש מחברי הכנסת – ואני סומך על האינטליגנציה של חברי הכנסת – שיקראו את החוק.

משה גפני: המשמעות של העניין היא, שמעבר לפעילות של משקיף, אין ליושב-ראש הוועדה שום סמכות, אין לחבר ועדת הקלפי שום סמכות.

משה גפני: נכון, הוא משקיף, הוא יכול לפקח על מה שנעשה שם, הוא אולי יכול לרשום בפרוטוקול – גם לא בטוח, המזכיר יחליט – אבל מעבר לעניין הזה, ביטלנו בחוק הזה את חברי ועדת הקלפי.

משה גפני: אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, זה מה שכתוב בחוק.

משה גפני: המזכיר מזהה את המצביע, המזכיר מוחק מרשימת הבוחרים, המזכיר פותח את רשימת הקלפי.

מיכאל איתן: זה לא נכון מה שאתה אומר.

משה גפני: זה נכון מאוד, זה בדיוק מה שכתוב בחוק.

מיכאל איתן: תראה לי איפה זה כתוב.

משה גפני: כל הסמכויות בחוק.

מיכאל איתן: איפה זה כתוב?

משה גפני: בחוק, הכול נמצא בידי המזכיר.

מיכאל איתן: איפה?

מיכאל איתן: תראה לי.

משה גפני: תקרא בחוק.

משה גפני: אני אתחיל לקרוא.

מיכאל איתן: איפה כתוב שהוא צריך למחוק?

משה גפני: אדוני יושב-ראש הוועדה, מי מוחק?

משה גפני: על-פי החוק הזה, אם החוק הזה מתקבל, מי מוחק?

משה גפני: הוויכוח יתקיים בוועדה.

משה גפני: אני מציע, שאם החוק הזה מתקבל, תתקבל ההסתייגות שלי, שאין יושב-ראש ואין חברים, וכולם הופכים להיות משקיפים, זאת המשמעות של העניין.

משה גפני: לכן אני מציע לקבל את ההסתייגויות שלי, אם החוק מתקבל.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עזמי בשארה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, האם אתה רוצה שאני אסביר למה זה סותר?

יגאל ביבי: עוד מעט נראה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא הבנתי את ההבחנה שעשה חבר הכנסת גפני בין חברי מפלגות שהם במזכירות, בהנהלה, במעמד מסוים, לבין חברי כנסת מהשורה.

משה גפני: – – –

עזמי בשארה: אבל ההבדלים האלה שציינת – מה הקשר לתפקיד מזכיר בקלפי?

עזמי בשארה: הרי חבר בהנהלת מפלגה לא יהיה מזכיר קלפי, מדובר בחברים פשוטים של מפלגות שיעשו גם עבודות מהסוג הזה.

עזמי בשארה: בסופו של דבר, כולנו כאן מייצגים תנועות פוליטיות ומפלגות ואנשים מאורגנים, ואין לנו שום עניין שיפגעו במעמד של חבר מפלגה.

עזמי בשארה: אבל דווקא במקרה הזה, במקום שנציגי המפלגות כן יושבים, בוועדת הקלפי – מדובר כאן במזכיר ולא בנציגי המפלגות.

עזמי בשארה: לא שאתה הבאת מזכיר במקום נציגי המפלגות, אתה נותן יותר סמכויות למזכיר הקלפי, זה הכול.

עזמי בשארה: נציגי המפלגות יושבים שם, יהיו שם, ועדת הקלפי מורכבת מראשי המפלגות, ובדרך כלל המפלגות הגדולות מאיישות את רוב תפקידי יושב-ראש הקלפי בארץ.

עזמי בשארה: לא מדובר כאן על תפקיד המפלגות ויושבי-ראש הקלפיות, אלא על מתן יותר סמכויות למזכיר הקלפי, ואני חושב שזה רעיון נכון.

עזמי בשארה: אני חושב שלא בהכרח צריך להיות פקיד במדינה או בשירות המדינה.

עזמי בשארה: אני לא רואה שום בעיה בזה שמזכיר הקלפי יהיה שם.

עזמי בשארה: אגב, חבר הכנסת איתן דיבר על כל מיני מקומות שבהם זה מתנהל כמו העולם השלישי; אני לא יודע מה בדיוק יש לו בראש.

עזמי בשארה: אבל שיהיה בטוח, זה שנתת יותר סמכויות למזכיר הקלפי, אתה לא נתת לו יותר כוח.

עזמי בשארה: כלומר, הסמכות הזאת, אם מנקבים לו בשכונות מסוימות – אני לא יודע על מה הוא דיבר – את הגלגלים של המכונית או משהו כזה – אני לא יודע לאיזה שכונות אתה בדיוק מתכוון.

עזמי בשארה: אבל בזה שנתת לו יותר סמכויות, סיכנת יותר, אתה לא נותן לו יותר כוח.

עזמי בשארה: ברור שזה לא יותר כוח למזכיר הקלפי בשכונות מסוימות.

עזמי בשארה: אני לא יודע מה בדיוק יש לך בראש.

עזמי בשארה: אבל אני חושב, שהרעיון שבסופו של דבר לא עסקאות בין מפלגות יכריעו בדברים פרוצדורליים בעיקר, הוא רעיון נכון.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עסאם מחו'ל – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, אחרונת המסתייגים, בבקשה.

יגאל ביבי: לאחר מכן, אסביר את אופן ההצבעה.

יגאל ביבי: יש סתירה, קלה אומנם, בין הצעת חבר הכנסת גפני להצעת חבר הכנסת שאול יהלום, לכן נצטרך לבדוק איזו מהן תתקבל.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הרצון לחזק את טוהר הבחירות הוא רצון טוב, אבל אני מפקפקת בכך שהחוק שהונח לפנינו אכן יחזק את זה.

תמר גוז'נסקי: אדוני יושב-ראש הוועדה, אתה יודע שלגבי טוהר הבחירות הבעיה היא לאו דווקא באולם הקלפי עצמו, אלא במערכת שלמה שעוסקת בעניין – איך מתנהלות בחירות?

תמר גוז'נסקי: איך מביאים בוחרים?

תמר גוז'נסקי: איך משכנעים בוחרים?

תמר גוז'נסקי: וכל מיני שאלות שהחוק הזה לחלוטין לא עוסק בהן.

תמר גוז'נסקי: לכן אני מפקפקת.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה במיוחד להעיר – אנחנו הצענו, במקום שכתוב שלוש שנים, לכתוב שנתיים.

תמר גוז'נסקי: אבל אני רוצה להעיר הערה יותר כוללת.

תמר גוז'נסקי: כתוב פה שהמזכיר צריך להצהיר שהוא לא היה חבר מפלגה ולא נטל חלק בפעילות מטעם המפלגה.

תמר גוז'נסקי: אם, למשל, תנועת ש"ס עושה כנס ביד-אליהו ומישהו בא לכנס הזה, אז הוא לא יכול להיות מזכיר?

אופיר פינס-פז: יכול.

תמר גוז'נסקי: אם אנחנו מארגנים הפגנת אחד במאי ומישהו צעד בהפגנה, פעילות של המפלגה, הוא לא יוכל להיות מזכיר?

אופיר פינס-פז: הוא יכול.

תמר גוז'נסקי: אבל אין לכם הגדרות.

תמר גוז'נסקי: כתוב: "לא נטל חלק בפעילות מטעם המפלגה".

תמר גוז'נסקי: פעילות מה?

תמר גוז'נסקי: כל פעילות?

תמר גוז'נסקי: הוא הלך לאספה פומבית.

יגאל ביבי: ש"סניק לא יכול להיות, כי כולם לומדים ב"אל המעיין".

תמר גוז'נסקי: לא, הוא בא לשמוע את הרב עובדיה יוסף בעצרת המונים של ש"ס.

תמר גוז'נסקי: הוא הלך לעצרת כזאת או אחרת.

תמר גוז'נסקי: אין פה הגדרות, והתוצאה תהיה, חבר הכנסת מיקי איתן, שהבחירה, בסופו של דבר, תהיה באיזה שהם קומבינות, כי איפה תמצא את האנשים האלה שמעולם לא השתתפו בשום פעילות?

תמר גוז'נסקי: איך תעשה את זה?

תמר גוז'נסקי: אתה בונה על ההצהרה, איך תבדוק את ההצהרה?

תמר גוז'נסקי: לכן, מה שאני רוצה לומר זה, שבסופו של דבר אתה לא פותר פה, לדעתי, שום בעיה.

תמר גוז'נסקי: עכשיו אני רוצה לשאול – אנחנו צריכים קוורום בוועדת קלפי, נכון?

תמר גוז'נסקי: לדעתי, צריך לפחות להבטיח שיהיה מהמפלגה – – –

יגאל ביבי: יש פה, בסעיף הזה יש.

תמר גוז'נסקי: לא, כתוב כך: אם יש חבר אחד והמזכיר, אפשר לנהל את הוועדה.

תמר גוז'נסקי: כתוב.

יגאל ביבי: לא, לא, שני חברים.

תמר גוז'נסקי: מה אתה מדבר, כתוב שאפשר לעשות.

יגאל ביבי: שני חברים משתי מפלגות אחרות.

תמר גוז'נסקי: איפה מדובר, בספירה?

תמר גוז'נסקי: אני הבנתי שגם חבר אחד יכול להיות ובלבד שנכח המזכיר.

תמר גוז'נסקי: אתה מדבר על הספירה, אני רואה במקום הזה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לנצל את הדקה או כמה שנשאר לי לומר עוד משפט אחד בנושא אחר שקשור למעשה האנטי-דמוקרטי, כפי שאני רואה אותו, שקרה היום.

תמר גוז'נסקי: נכון שהכול נעשה לפי החוק, אבל יש מעשים שהם כשרים אבל מסריחים.

תמר גוז'נסקי: מה שאני מתכוונת לומר, אדוני היושב-ראש, שמינויו של מופז היום לשר נעשה לפי כללים שכתובים בחוק, ולא על זה הוויכוח שלי, אבל אני חושבת שהבשורה שיוצאת מהבית הזה, במינויו של מופז, היא בשורה חמורה מאוד ברמה הפוליטית וגם ברמה של הנוהל התקין.

תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שלראש הממשלה שרון היתה בעיה למצוא מועמדים אחרים לתפקיד הזה, ואני לא מטילה ספק שהיו מועמדים ויש מועמדים.

תמר גוז'נסקי: הבחירה שלו במופז היתה אמירה פוליטית חד-משמעית, שהמדיניות הזאת שגונתה היום בפה מלא בדוח "אמנסטי", שהמדיניות הזאת היא תהיה המדיניות.

תמר גוז'נסקי: המדיניות הזאת, שאמורה בעצם לחסל כל שריד שעוד נשאר.

תמר גוז'נסקי: ואם אני מוסיפה לזה את ההחלטה לבטל את ה-DCO, את כל מערכות הקשר עם הפלסטינים, אני מעריכה שהמינוי הזה הוא בשורה רעה מאוד לציבור בישראל.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה.

אברהם רביץ: אני מבקש להעיר הערה.

אברהם רביץ: באתי לכאן להצביע בעד החוק הזה.

אברהם רביץ: אבל אני חושב שאם לא נצא במחאה מסוימת – – – אסור לנו להצביע בעד החוק הזה, כאשר חבר כנסת מכובד מאשים קבוצה גדולה של בני אדם שהם מצביעים פעמיים ויותר.

אברהם רביץ: לכן, אני מציע כי גם אם יתברר לנו שיש ליקויים שכדאי לתקן אותם, שהחוק הזה יועבר, כמחאה, חזרה לוועדה, ושם יתוקנו הדברים, כפי שעולה מהדברים שנאמרו כאן, ורק אחר כך הוא יחזור, וידעו תמיד שכאשר מאשימים יהודים כיוון שהם יהודים, הכנסת מוחה על כך.

יגאל ביבי: אתה יודע שהטכניקה היא, שאם תתקבל הסתייגות, יושב-ראש הוועדה יכול להחזיר את ההצעה לוועדה.

מיכאל איתן: אני רוצה להציג את זה.

יגאל ביבי: זאב, אתה יושב-ראש הקואליציה.

זאב בוים: למה אתה נותן לו רשות דיבור?

יגאל ביבי: אני לא נתתי לו רשות.

מיכאל איתן: לא הוא נותן לי ולא אתה נותן לי, נותן לי התקנון, ועם כל הכבוד, אני חייב להשיב.

זאב בוים: – – –

מיכאל איתן: בסדר, אני חייב להשיב, כי נאמרים כאן דברים שבינם לבין המציאות אין שום קשר.

מיכאל איתן: אתחיל מהסוף.

מיכאל איתן: חבר הכנסת רביץ, כולנו מבינים שהמגמה כאן היא לחזק את טוהר הבחירות ולהביא דברים לאשורם.

מיכאל איתן: מה שאתה מציע הוא, שאנחנו נעכב את תיקון הדברים על מנת שאותם דברי בלע יתבררו.

מיכאל איתן: צריך לעשות הפוך.

מיכאל איתן: אני מציע לך לחשוב, שברגע שיהיה מנגנון, כל הרכילויות, כל ההאשמות וכל הדיבורים ייעלמו כלא היו.

אברהם רביץ: באתי להצביע בעד, למה אתה אומר לי את זה.

מיכאל איתן: הרי אנחנו מעוניינים, יותר חשוב מעוד קול או שניים לשמור על שמו הטוב של ציבור גדול במדינת ישראל.

מיכאל איתן: אז צריך ההיפך, צריך לחזק את המגמה שהבחירות יהיו נקיות וטהורות.

מיכאל איתן: נקודה שנייה, גברתי חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, המפלגות יש להן אחריות על שמירת טוהר הבחירות ועל ייצוג האינטרסים של המפלגות.

מיכאל איתן: בכל קלפי יושבים שלושה נציגים של מפלגות שונות.

מיכאל איתן: ועדת הבחירות דואגת שלא יהיו שלושה מגוש אחד – שיהיה מימין, משמאל ומהמרכז.

מיכאל איתן: אבל בוודאי לא רק ימין או רק שמאל.

מיכאל איתן: תראי מה את באה ומתלוננת: שאם הקלפי יהיו בה רק אדם אחד או שניים, כלומר יהיה אחד ומזכיר.

מיכאל איתן: ואז את אומרת, שומו שמים.

מיכאל איתן: אני שואל: האם למפלגות אין אחריות מינימלית, שהן יאיישו את הנציגים שלהן?

מיכאל איתן: מה קורה פה?

מיכאל איתן: אנחנו כנציגי מפלגות לא יכולים לוודא – – –

יגאל ביבי: הוא מקבל גם כסף.

מיכאל איתן: מקבלים על זה 1,000 שקל ליום עבודה.

מיכאל איתן: אנחנו לא יכולים לדאוג ששלושת הנציגים יהיו?

מיכאל איתן: המפלגות מקבלות את השליטה.

מיכאל איתן: אי-אפשר לבוא בטענות ולהגיד, רגע, אם המפלגות לא יודעות לאייש, והמפלגות לא דואגות שיהיו להן נציגים, ונציגים נעלמו, נשבית את הקלפי, האזרחים יחכו בתור כמו אידיוטים עד שנציגי המפלגות יואילו בטובם לבוא ואז יוכלו לממש את זכות ההצבעה.

מיכאל איתן: הרי אנחנו רואים כאן דוגמה נהדרת לפתרון, שהמזכיר ועוד נציג אחד שהגיע, יפעילו.

מיכאל איתן: מכאן אני בא לעניין שהמזכיר לא יכול להיות חבר פעיל במפלגה – או פעיל או חבר מפלגה.

מיכאל איתן: מדוע?

תמר גוז'נסקי: – – –

מיכאל איתן: מדוע?

עזמי בשארה: – – –

יגאל ביבי: לא, גם רשום וגם פעיל.

יגאל ביבי: גם וגם.

מיכאל איתן: אני אסביר.

שאול יהלום: חבר הסתדרות העובדים הלאומית יכול להיות?

מיכאל איתן: בהחלט.

מיכאל איתן: וגם הכללית, וגם הסתדרות הפועל המזרחי.

מיכאל איתן: למה לא?

מיכאל איתן: כל זמן שהוא לא חבר מפלגה.

מיכאל איתן: שם נדמה לי צריך להיות אוטומטית גם חבר מפלגה.

מיכאל איתן: אני לא יודע.

מיכאל איתן: בכל אופן, נעבור לעניין עצמו.

עזמי בשארה: – – –

מיכאל איתן: החוק אומר, שלא יתמנה מזכיר אלא אם כן הוא מצהיר.

מיכאל איתן: יהיה טופס והוא מצהיר, ומקבלים את הצהרתו באופן עקרוני.

מיכאל איתן: אף אחד לא יעשה כאן בלשות.

מיכאל איתן: אם ייתפס מישהו שנותן הצהרת כזב, זה יהיה על ראשו.

יגאל ביבי: מיקי, החברים הבינו את העניין.

מיכאל איתן: מייד, תן לי להשלים את המשפט.

מיכאל איתן: אני חוזר ואומר, מאחר שאנחנו נותנים למזכיר את הסמכות לכתוב את הפרוטוקול, את הסמכות לזהות את המצביע, ומקטינים את הקוורום ומאפשרים שהקלפי תהיה פתוחה עם מזכיר וחבר אחד, אנחנו גם באים בדרישה שאותו מזכיר לא יהיה מזוהה עם המפלגה.

מיכאל איתן: מאחר שהמפלגות מתמודדות, זה לא יהיה הגיוני שיהיה חבר אחד ממפלגה מסוימת ומזכיר הקלפי מאותה מפלגה.

מיכאל איתן: אתם צריכים לזכור, ועדת הבחירות המרכזית מורכבת מנציגי המפלגות ונציגי מינהלה שהם עובדים מקצועיים.

מיכאל איתן: לאורך כל הדרך הפירמידה הולכת כך: ועדות מחוזיות, ועדות של פוליטיקאים עם – – –

יגאל ביבי: חבר הכנסת בשארה רוצה לשאול שאלה.

מיכאל איתן: תן לי לסיים.

מיכאל איתן: – – – ועדות של פוליטיקאים, נציגי מפלגות ומנגנון מקצועי, עד שיורדים לתא הקטן ביותר – ועדת הקלפי היא ועדה המורכבת מנציגי מפלגות ומנגנון מקצועי.

מיכאל איתן: צריכים לעשות את ההפרדה: מנגנון מקצועי, הזרוע הארוכה של ועדת הבחירות, הוא המזכיר, ועל מנת שהצדק גם ייראה עדיף שהוא לא יהיה מזוהה כחבר, ויש מפלגות שאין להן חברים, אבל הוא פעיל במערכת הבחירות וקורא לאנשים להצביע עבור מפלגה מסוימת, ואחר כך הוא יושב בקלפי כמזכיר?

מיכאל איתן: זה לא הגיוני.

זאב בוים: אתה רוצה להעביר את החוק?

מיכאל איתן: אני רוצה.

מיכאל איתן: אני מוכן לרדת.

עזמי בשארה: – – –

מיכאל איתן: מה הוא שואל?

יגאל ביבי: הוא שואל: אם הוא נתן הצהרה והיא לא נכונה, מה יהיה?

מיכאל איתן: אז יש עונשים, ואדם שנותן הצהרות שלא כדין – זו עבירה פלילית ויוכלו להעמיד אותו לדין על כך שהוא נתן הצהרה כוזבת.

מיכאל איתן: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

אברהם רביץ: זה חוק אנטי-שוויוני.

אברהם רביץ: זה חוק נגד חוק-יסוד.

אברהם רביץ: מדוע מורה בממלכתי-דתי או בממלכתי יכול להיות חבר או מזכיר הוועדה, ומורה בחינוך העצמאי או ב"מעיין החינוך התורני" לא יכול להיות?

יגאל ביבי: הוא יכול להיות.

יגאל ביבי: מי אמר שלא יכול להיות?

יגאל ביבי: הוא יכול.

יגאל ביבי: רבותי, נא לשבת.

יגאל ביבי: אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: לשם החוק ולסעיף 1 אין הסתייגויות.

יגאל ביבי: אנחנו ניגשים להצבעה לפי נוסח הוועדה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 1 – 49 נגד – 2 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יגאל ביבי: לשם החוק ולסעיף 1 – 49 תומכים, שני מתנגדים ואין נמנעים.

יגאל ביבי: הסעיף אושר.

יגאל ביבי: לסעיף 2 יש הסתייגות של חברי הכנסת אופיר פינס-פז ועזמי בשארה.

אופיר פינס-פז: מסיר.

יגאל ביבי: עזמי בשארה, גם אתה מסיר?

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת שאול יהלום.

יגאל ביבי: אנחנו נצביע על ההסתייגויות.

יגאל ביבי: אם הן ייפלו, אין בעיה.

יגאל ביבי: אם לא, נצביע אחת נגד השנייה.

יגאל ביבי: הצבעה על הסתייגות חבר הכנסת יהלום לסעיף 2.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 33 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת שאול יהלום לסעיף 2 לא נתקבלה.

יגאל ביבי: 21 בעד, 33 נגד, נמנע אחד.

יגאל ביבי: ההסתייגות של חבר הכנסת שאול יהלום לא נתקבלה.

יגאל ביבי: הסתייגות של חבר הכנסת גפני באותו סעיף.

יגאל ביבי: רבותי, ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 26 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת משה גפני לסעיף 2 לא נתקבלה.

יגאל ביבי: 25 בעד, 26 נגד, נמנע אחד.

יגאל ביבי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יגאל ביבי: אנו עוברים להסתייגות נוספת של חבר הכנסת גפני ביחס לסעיף 21א.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 26 נמנעים – 3 ההסתייגות של חבר הכנסת משה גפני לסעיף 2 לא נתקבלה.

יגאל ביבי: בעד – 23, נגד – 26, שלושה נמנעים.

יגאל ביבי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יגאל ביבי: אנו ניגשים להסתייגות של חברי הכנסת ברכה, מח'ול וגוז'נסקי.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 35 נמנעים – 2 ההסתייגות של חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ותמר גוז'נסקי לסעיף 2 לא נתקבלה.

יגאל ביבי: 15 בעד, 35 מתנגדים, שני נמנעים.

יגאל ביבי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יגאל ביבי: ובכן, רבותי, אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 38 נגד – 20 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יגאל ביבי: רבותי, 38 בעד, נגד – 20, אין נמנעים.

יגאל ביבי: הסעיף נתקבל כנוסח הוועדה.

יגאל ביבי: לסעיפים 3 עד 14 אין הסתייגויות.

יגאל ביבי: אנחנו מצביעים עליהם כנוסח הוועדה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 19 בעד סעיפים 14-3 – 43 נגד – 13 נמנעים – 1 סעיפים 14-3 נתקבלו.

יגאל ביבי: בעד – 43, נגד – 13, נמנע אחד.

יגאל ביבי: החוק נתקבל בקריאה שנייה.

יגאל ביבי: ובכן, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 47), התשס"ג–2002.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 20 בעד החוק – 40 נגד – 15 נמנעים – אין חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 47), התשס"ג–2002, נתקבל.

יגאל ביבי: ובכן, רבותי חברי הכנסת, בעד – 40, 15 נגד, אין נמנעים.

יגאל ביבי: חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 47), התשס"ג–2002, התקבל בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יגאל ביבי: אנחנו ניגשים להמשך סדר-היום, חברי הכנסת.

יגאל ביבי: הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה), התשס"ג–2002, קריאה שנייה ושלישית.

יגאל ביבי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מיכאל איתן, והפעם הוא קצת יקצר.

מיכאל איתן: רבותי, השם הבלתי-רשמי של הצעת החוק שאני מבקש להביא עכשיו הוא "מדבר סקר תרחק".

זבולון אורלב: תאמר דבר בשם אומרו.

זבולון אורלב: זה נטבע על-ידי ד"ר יוסף בורג.

מיכאל איתן: אני מקבל את הציטוט.

מיכאל איתן: אני יודע שהוא כבר הפך למטבע לשון, אבל כאן מעיר לי יושב-ראש ועדת החינוך, שהראשון שטבע את מטבע הלשון הזה היה ד"ר יוסף בורג, ממנהיגי המפד"ל ואביו של יושב-ראש הכנסת.

מיכאל איתן: מדוע מדבר סקר תרחק?

מיכאל איתן: הצעת החוק הזאת מטפלת בשימוש מטעה ובלתי-הוגן של סקרים על דעת הקהל ועל דפוסי הצבעה של אנשים בזמן מערכת הבחירות.

מיכאל איתן: יש שני קטעים חשובים שהחוק הזה מטפל בהם.

מיכאל איתן: החלק הראשון הוא הרחקת הסקר מיום הבחירות.

מיכאל איתן: הצעת החוק מדברת על כך, שכאשר הציבור ילך לקלפיות, הוא לא יהיה תחת הכותרות שיש סקר שקובע שהתוצאה היא כך או אחרת.

יוסף יצחק פריצקי: למה?

יוסף יצחק פריצקי: זה לא תעמולה, זה סקר.

יוסף יצחק פריצקי: מישהו ששומע שהמפלגה שלו יורדת יאמר: עכשיו אני אלך להצביע.

מיכאל איתן: חבר הכנסת פריצקי, השאלה היא למה, והתשובה ברורה.

מיכאל איתן: יש הנחה, שמקובלת במדינות דמוקרטיות נוספות, שכותרות ביום הבחירות שקובעות שהסקר קובע כך או אחרת, עלולות להשפיע על דפוסי הצבעה של הציבור.

מיכאל איתן: ומאחר שאתה בטח לא רוצה שעורך עיתון יוכל לקבוע על-ידי מתן כותרת בעיתון את תוצאות ההצבעה, אני חושב שאתה צריך להצטרף למגמה של הרחקת היום האחרון שבו מותר לפרסם תוצאות של סקרים.

מיכאל איתן: יש כאן שתי גרסאות שהכנסת תצטרך להכריע בהן.

מיכאל איתן: גרסה אחת אומרת: להרחיק את הסקר 24 שעות ממועד פתיחת הקלפיות.

מיכאל איתן: הגרסה השנייה, אפילו מחמירה ואומרת: להרחיק את הסקר 48 שעות מיום פתיחת הקלפיות.

מיכאל איתן: הכנסת תצטרך להכריע באחת משתי הגרסאות הללו.

מיכאל איתן: זה הנושא הראשון – הסמיכות של הסקר ליום ההצבעה.

מיכאל איתן: הנושא השני הוא בשאלה מה זה בעצם סקר, ואיך אנחנו יכולים להגן על הציבור מפני פרסומים של "סקרים" שהם בעצם לא סקרים, אלא כל מיני משאלים טלפוניים, ללא בקרה, ללא בדיקה סטטיסטית.

מיכאל איתן: אתה גם רוצה לדעת מי ערך את הסקר שאתה מפרסם, על מנת לבדוק את אמינותו ואם אין כאן אינטרסים זרים.

מיכאל איתן: אני רוצה להדגיש שמדובר על תקופת הבחירות.

מיכאל איתן: מדובר בנושא שיש לו גם השלכות אחרות, כי אנחנו מגבילים כאן את חופש הביטוי, וצריך להיות מאוד זהירים כאשר אנחנו באים וקובעים מה מותר ומה אסור ומבקשים להטיל סנקציות על מי שפועל בניגוד לחוק כאשר מדובר בחופש הביטוי.

מיכאל איתן: החוק שאנחנו מדברים בו קובע מה זה סקר בחירות.

מיכאל איתן: סקר בחירות זה סקר שנערך בתקופת הבחירות ובודק דפוסי הצבעה של בוחרים בבחירות, או בודק נושאים הקשורים במישרין במי שמתמודד בבחירות.

מיכאל איתן: מה החוק אומר?

מיכאל איתן: החוק אומר, שהאדם הראשון שמשדר לציבור על תוצאותיו של סקר בחירות ומי שמשדר כאמור בתוך 24 שעות מאז שתוצאות הסקר נמסרו לציבור לראשונה ומי שפרסם, לרבות עיתון, צריך לשלוח כמה פרטים לוועדת הבחירות המרכזית, כמה נתונים שקשורים בסקר, על מנת שכל מי שירצה לבדוק את הסקר הזה, מי עומד מאחוריו, מה המשמעויות שלו, יוכל לעיין ולדעת ממה, מי וכיצד בוצע הסקר.

מיכאל איתן: הפרטים הם: "שמו של הגוף שהזמין את הסקר; שמו של הגורם שערך את הסקר, התאריך או התקופה שבה בוצע הסקר; האוכלוסייה שמתוכה נלקח מדגם המשיבים; מספר האנשים שהתבקשו להשתתף בסקר ומספר האנשים שהשתתפו בו בפועל; מרווח הטעות לגבי הנתונים שהושגו".

מיכאל איתן: החוק הזה הוכן בשיתוף הסוקרים הידועים במדינת ישראל, שהשתתפו בוועדה ועזרו לנו לנסח את הדרישות.

מיכאל איתן: בצד הסקרים אפשר יהיה להמשיך גם הלאה – – –

זאב בוים: לא יהיו אנשים.

מיכאל איתן: אני מסיים.

יגאל ביבי: מיקי, אתה לא מרגיש שכל האנשים מתעצבנים עליך.

יגאל ביבי: הם קראו את החוק ומבינים את החוק.

יגאל ביבי: יש גבול.

מיכאל איתן: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, תרשה לי לומר לך, שכאשר אמרת שהם קראו את החוק והם יודעים את החוק, תרשה לי להניח שלא עשית סקר בעניין הזה.

יגאל ביבי: אני מסתכל על הציבור, והם לא שומעים מה שאתה אומר.

מיכאל איתן: אני רוצה לסיים, אם תיתן לי.

מיכאל איתן: בצד הסקרים אנחנו מאפשרים גם המשך פרסום של כל מיני משאלים שאינם נערכים בשיטות סטטיסטיות.

מיכאל איתן: אפשר יהיה לפרסם משאל שנערך בשוק או משאל שנערך באינטרנט וכן הלאה, ובלבד שבתקופת הבחירות, כשמפרסמים תוצאות כאלה, תצטרף לכך גם האמירה שאין בכך כדי להצביע על דפוסי הצבעה, משום שהמשאלים או ה"סקרים" האלה נעשו שלא בדרך מקצוענית או בדרך שסטטיסטיקאים יכולים לתמוך בה, כמי שיכולים לנבא ולהצביע על דפוסי הצבעה של הציבור.

מיכאל איתן: אני מבקש לאשר את החוק, ואני מקווה מאוד שנוכל להשתמש בסקרים, אבל בסקרים כהלכה.

יגאל ביבי: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת איתן.

יגאל ביבי: יש שני מסתייגים בלבד, שידברו בקיצור.

יגאל ביבי: חבר הכנסת פז אמר לי שהוא ידבר בקיצור, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

יגאל ביבי: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מחרה מחזיק אחרי יושב-ראש הוועדה.

אופיר פינס-פז: הנושא של הסקרים – אף אחד לא נגד סקרים, הבעיה היא שאפשר לעשות מניפולציה בסקרים.

אופיר פינס-פז: אם אתה קורא לאיזה משאל סקר ואתה למשל לא אומר מי עומד מאחוריו ואם באמת הוא נעשה על-פי שיטות מדעיות או אם מישהו המציא מספרים – אז הסקר הופך להיות שקר והכול הופך להיות מניפולציה.

אופיר פינס-פז: לכן, ההצעה היא כפולה: 1.

אופיר פינס-פז: קודם כול, בתקופת הבחירות לגבי כל סקר שמתפרסם יהיה כתוב מי הזמין, מי עשה ולפי איזו שיטה; 2.

אופיר פינס-פז: במשך 48 שעות לפני יום הבחירות, או 24 – אנחנו נצטרך להחליט 24 או 48, ולי אגב אין עמדה חד-משמעית בעניין הזה – לא יהיו בכלל סקרים.

אופיר פינס-פז: אני מציע 24, אני חושב שזה מספיק, 48 זה אולי יותר מדי – מיקי, מה אתה אומר לגבי שתי הגרסאות?

אופיר פינס-פז: אני חושב ש-24 זה די והותר.

מיכאל איתן: מה שיקבלו, מקובל עלי.

יגאל ביבי: מה שיקבלו – יקבלו.

אופיר פינס-פז: כן, אבל אני חושב ש-24 שעות לפני יום בחירות זה מספיק, 48 שעות זה הרבה זמן.

אופיר פינס-פז: הייתי הולך על הנוסח המינימלי, אבל הכול בכפוף לכל הדברים שהעברנו בוועדה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

יגאל ביבי: אתה רוצה להשיב למציעים?

מיכאל איתן: לא.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב, א.

עזמי בשארה: שצריך לברך על ההצעה הזאת.

עזמי בשארה: אני חושב שנושא כמו הסקרים צריך באמת להיות מוסדר כמקצוע, אבל הנה הוועדה באה ולקחה את העבודה של ועדות אחרות ולא הסדירה אותו כמקצוע אלא דיברה, לפחות בזמן הבחירות, על כך שיהיה מפורסם מי סקר וכו'.

עזמי בשארה: יכול לבוא מישהו ולהגיד – אבל חופש הביטוי.

עזמי בשארה: מה, רק הסוקרים מדברים שטויות?

עזמי בשארה: גם העיתונות, אבל העיתונות אין לה היומרה להגיד שהיא מדברת באובייקטיביות.

עזמי בשארה: הציבור כבר יודע להתייחס לכותרת של עיתון ככותרת של עיתון.

עזמי בשארה: הוא יכול גם להעריך מה יש מאחורי זה, איזו אידיאולוגיה יש מאחורי זה.

עזמי בשארה: אבל סוקר הוא כמו נותן דיאגנוזה.

עזמי בשארה: הוא נותן דיאגנוזה – זה מקצוע חברתי, הוא אומר לציבור מה הולך לקרות.

עזמי בשארה: אז או שזה יהיה כמו אסטרולוגיה, שטויות וכו', או שאנחנו מתייחסים לזה כמדע.

עזמי בשארה: בחברה הליברלית מתייחסים לזה פחות או יותר כאל מדע אשר משקף את הלכי הרוח בציבור, אז זה צריך להיות מוסדר, או לפחות שהציבור ידע מי עשה את זה – אם הוא באמת מכון שמגיע לו לסקור, או להאמין לו או לא, בכמה אנשים באמת מדובר.

עזמי בשארה: דרך אגב, כל מה שהוועדה מבקשת נמצא אצל הסוקר.

עזמי בשארה: אתם לא מבקשים משהו שלא נמצא.

עזמי בשארה: ממילא הוא יודע לגבי איזה מספר הוא ביצע, הוא יודע – אם הוא סטטיסטיקאי – מה מרווח הטעות, הוא חייב לדעת, זה אלף-בית בסטטיסטיקה, והוא חייב לדעת אם הוא עשה את זה טלפונית או לא וכמה אנשים השתתפו.

עזמי בשארה: הוא צריך לדעת את זה.

עזמי בשארה: הוא רק אומר לציבור מה הוא עשה, לא צריך להסתיר מה הוא עשה, וזה גם נכנס בזכות הציבור לדעת.

עזמי בשארה: אני חושב – וזה נכון – שהציבור לא צריך לקום בבוקר יום הבחירות, בזמן שהוא הולך לקלפי, ולדעת מי הולך לנצח, כלומר ממש מי ניצח במערכה.

עזמי בשארה: זה בלתי אפשרי לקום בבוקר ובדרך לקלפי כבר לדעת את התוצאות.

עזמי בשארה: זה ממש מייתר את ההליכה לקלפי.

עזמי בשארה: זה ממש גרוע לשמוע בבוקר את תוצאות סקר יום הבחירות.

עזמי בשארה: אז כל העניין לדעתי הוא רק בוקר יום הבחירות, וצריך להסתפק ב-24 שעות.

עזמי בשארה: צריך להרחיק את זה מהבוקר שבו משכים האזרח קום כדי ללכת לקלפי, ויש רק להרחיק את זה מהבוקר הזה.

עזמי בשארה: יום לפני מספיק – 24 שעות זה מספיק, לא צריך יותר.

עזמי בשארה: זה לדעתי חשוב ובהחלט חלק מהתהליך הדמוקרטי, שנילחם בפסיביות של הציבור, שכאילו הציבור כבר שמע מי ינצח.

עזמי בשארה: מי אמר לו? – הסוקרים אמרו לו.

עזמי בשארה: לכן, אני חושב שהמגמה היא נכונה, גם יש בה איזה מין סידור של דבר שהוא כמעט ג'ונגל בחברה – לדעתי בחברה האמריקנית זה לגמרי ג'ונגל – כי יש אנשים שמתיימרים להגיד לציבור מה הוא חושב.

עזמי בשארה: אין פטרנליזם גדול יותר מזה.

עזמי בשארה: הדבר הזה צריך להיות מוסדר יותר מכל דבר אחר, כי זה מקצוע מאוד מסוכן – אנשים שבאים לציבור והציבור לומד מהם על עצמו, כלומר הם אומרים לציבור מה הוא חושב באמת, ואז הציבור מתחיל לחקות את התדמית של עצמו, מתחיל לחקות את ה-image של עצמו.

עזמי בשארה: זה דבר שחייב להיות מוסדר, אין דבר יותר מסוכן מזה.

עזמי בשארה: אני חושב שהמגמה היא נכונה וצריך להצביע בעד, סעיף-סעיף.

עזמי בשארה: תודה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אורלב, החלטת להיות באיחוד הלאומי?

יגאל ביבי: האצבע שלך במפד"ל.

זבולון אורלב: נראה איזה מקום הם מציעים לי.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אורלב, אני מבקש שתחזור לכיסא מחצבתך.

אליעזר כהן: אל תקנא, אדוני היושב-ראש.

יגאל ביבי: אני מקנא?

יגאל ביבי: בגילי כבר לא מקנאים.

יגאל ביבי: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעות.

יגאל ביבי: לשם החוק ולסעיף 1 אין הסתייגויות.

יגאל ביבי: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על שם החוק ועל סעיף 1.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 21 בעד סעיף 1 – 30 נגד – 2 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יגאל ביבי: שם החוק וסעיף 1 – פלוס חברת הכנסת קולט אביטל – 31 בעד, נגד – 2, נמנעים – אפס.

יגאל ביבי: שם החוק וסעיף 1 אושרו.

יגאל ביבי: לסעיף 2 יש הסתייגויות.

יגאל ביבי: חבר כנסת אופיר פינס, אתה מסתייג?

אופיר פינס-פז: מסיר.

יגאל ביבי: מוריד.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עזמי בשארה.

עזמי בשארה: מסיר.

יגאל ביבי: ובכן, רבותי, לסעיף 2, בסעיף קטן (ח) יש שתי גרסאות – 48 שעות, 24 שעות.

יגאל ביבי: מי שמציע גרסה א' – יצביע בעד; מי שרוצה את גרסה ב' – יצביע נגד.

יגאל ביבי: אני נותן לכם דקה אחת להתאפס.

יגאל ביבי: רבותי, הבנתם?

מיכאל איתן: כל אחד מה שהוא רוצה.

יגאל ביבי: גרסה א' – בעד; גרסה ב' – נגד.

יגאל ביבי: גרסה א' זה 24 שעות; גרסה ב' זה 48 שעות.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 22 בעד גרסה א' בסעיף 2 (סעיף 16ה(ח)) – 19 בעד גרסה ב' בסעיף 2 (סעיף 16ה(ח)) – 18 נמנעים – אין גרסה א' בסעיף קטן 2 (סעיף 16ה(ח)) נתקבלה.

יגאל ביבי: ובכן, רבותי, איזה מאבק צמוד.

יגאל ביבי: גרסה א' התקבלה.

יגאל ביבי: עכשיו אנחנו עוברים לסעיף 2 עם גרסה א'.

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו מצביעים כהצעת הוועדה על סעיף 2 גרסה א'.

מיכאל איתן: ההצבעה לא מובנת.

יגאל ביבי: עכשיו מצביעים על סעיף 2 בחוק, נוסח הוועדה, עם גרסה א' שהתקבלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 23 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 22 נגד – 6 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה ובגרסה א' לסעיף 16ה(ח) שנתקבלה, נתקבל.

יגאל ביבי: 28 בעד – לרבות חבר כנסת שירי ויצמן, נגד – 6, אפס נמנעים.

יגאל ביבי: סעיף 2, כנוסח הוועדה, התקבל עם גרסה א'.

יגאל ביבי: ובכן, סעיפים 4-3, אין בהם הסתייגויות, ואנחנו מצביעים כנוסח הוועדה על סעיפים 3 ו-4.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 24 בעד סעיפים 4-3 – 34 נגד – 2 נמנעים – 1 סעיפים 4-3 נתקבלו.

יגאל ביבי: ובכן, סעיפים 3 ו-4 כנוסח הוועדה התקבלו ברוב של 34, נגד – 2, אחד נמנע.

יגאל ביבי: אדוני יושב-ראש הוועדה, היות שהיו כאן שתי גרסאות בסעיף קטן (ח), האם להמשיך לקריאה שלישית?

מיכאל איתן: כן.

יגאל ביבי: ובכן, רבותי, אנחנו מצביעים עכשיו בקריאה שלישית על הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 22).

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 25 בעד החוק – 33 נגד – 2 נמנעים – אין חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 22), התשס"ג–2002, נתקבל.

יגאל ביבי: רבותי, כנראה החוק התקבל.

יגאל ביבי: ובכן, 33 בעד, שניים נגד, אפס נמנעים.

יגאל ביבי: הצעת החוק התקבלה.

יגאל ביבי: יושב-ראש הוועדה רוצה להודות לכל העושים במלאכה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש להודות לכל מי שטיפלו בהכנת שני החוקים – אני רציתי לחסוך מזמנכם – גם החוק הקודם וגם החוק הזה הם חוקים של ועדת החוקה בראשותו של אופיר פינס, ואני רק הבאתי אותם לידי השלמה.

מיכאל איתן: אני מבקש להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין סיגל קוגוט, לכל הסוקרים ולכל אלה שעזרו לנו בהכנת החוק, למנכ"ל ועדת הבחירות תמי אדרי, למפקח על הבחירות אהוד שילת, לסגנית המפקח הארצי עורכת-הדין איילת פישמן, לאיטה וצלר ממשרד מבקר המדינה ולצוות המסור של ועדת החוקה – תמי ברנע, מיכל דיבנר ומנהלת הוועדה דורית ואג.

מיכאל איתן: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה, רבותי.

יגאל ביבי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יגאל ביבי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יגאל ביבי: אנחנו מחוקקים היום הרבה, אם שמתם לב.

יגאל ביבי: אני מזמין את חבר הכנסת טומי לפיד, חבר ועדת החוקה, חוק ומשפט, להציג לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 33).

יוסף (טומי) לפיד: התבקשתי על-ידי יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט לנהל את הישיבה שדנה בשני החוקים האלה וגם להציג אותם בפניכם, ולכן אני פועל פה בשמו ובמקומו.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, מדובר בשמו הטוב ובפרטיותו של האדם.

יוסף (טומי) לפיד: לפי המצב החוקי, ששופטים התעלמו ממנו לפעמים, אפשר היה למנוע פרסום שמו של אדם רק לגבי דברים מאוד ספציפיים, כמו למשל, אם היתה סכנה לפגיעה בביטחונו של אדם, או אם היה מדובר בקטין, כמובן, ועוד דברים מאוד נדירים.

יוסף (טומי) לפיד: שופטים, גם אם רצו, לא היו מוסמכים לאסור פרסום שמות, ולא אחת נגרמו לבני אדם עוולות, כשאחר כך התברר שהם חפים מכל פשע אבל את שמם כבר לא הצליחו לנקות מהכתם שדבק בו והנזק נגרם.

יוסף (טומי) לפיד: היו שלושה מציעים, חברי הכנסת שטרן, דרוקמן והלפרט, והיתה הצעת חוק אחרת של הממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: הוועדה אישרה את איחודן של שתי ההצעות וועדת הכנסת אישרה את החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט, ולכן החוק הזה מאוחד עכשיו, אולם נשארו הסתייגויות.

יוסף (טומי) לפיד: מהות החוק היא, שאם שופט שוקל שיש פגיעה בלתי סבירה בפרטיותו של אדם על-ידי פרסום שמו, כאשר הוא נאשם, השופט יכול לאסור את פרסום השם, כל דבר המזהה את האדם וגם כל פרט מפרטי המשפט שיכול להוביל להבנה של מי שמסתתר מאחורי המשפט.

יוסף (טומי) לפיד: זאת מהות החוק הזה.

יוסף (טומי) לפיד: החוק חל גם על השיפוט הצבאי, כי גם שם יש אנשים שכבודם במקומם, ולפעמים ממש נוגע ללב כיצד אנשים נפגעים כאשר השמות שלהם מתפרסמים כנאשמים.

יוסף (טומי) לפיד: יש בחוק הזה הסתייגות אחת רבת משמעות.

יוסף (טומי) לפיד: חשבנו שיאשימו אותנו בכך שחוקקנו את החוק הזה אך ורק כדי לאפשר לאנשי ציבור להסתתר מאחורי החוק כאשר הם חשודים או נאשמים.

יוסף (טומי) לפיד: כדי שהחשד הזה כמניע של החקיקה יוסר, הוכנס בחוק סעיף שאומר, שלגבי אנשי ציבור שופט יכול לאסור את פרסום שמם רק במקרים מיוחדים ומנימוקים מיוחדים.

יוסף (טומי) לפיד: זאת אומרת, שבמקרים שבהם אדם פרטי היה יוצא בהסתרת שמו, זה לא מספיק – – –

יגאל ביבי: שמו של נבחר ציבור הוא הדבר החשוב ביותר, ויש לו גם ילדים ומשפחה.

יגאל ביבי: מה קרה?

יגאל ביבי: הוא לא בן אדם רגיל?

יוסף (טומי) לפיד: היה שיקול שלא יאשימו את הכנסת כאילו היא רוצה להסתתר מאחורי החקיקה.

יוסף (טומי) לפיד: חבר הכנסת דרוקמן מסתייג מההסתייגות הזאת ואומר שכולם שווים בפני החוק ולכן לא צריך להחמיר עם אנשי הציבור, מה עוד ששמם של אנשי הציבור הוא הנכס היחיד שיש להם ומה עוד שהם נתונים לכל מיני האשמות ורדיפות, כמו עשרות ראשי ערים שהואשמו ויצאו זכאים.

יוסף (טומי) לפיד: אני משאיר להחלטת

יוסף (טומי) לפיד: כם אם אתם מקבלים את ההסתייגות של חבר הכנסת דרוקמן.

יוסף (טומי) לפיד: לחבר הכנסת שטרן יש הסתייגות אחרת.

יוסף (טומי) לפיד: הוא אומר שצריך להכניס סעיף המחייב את הזרוע המבצעת לומר לנאשם או לחשוד שאכן יש לו זכות לבקש מהשופט להסתיר את שמו.

יוסף (טומי) לפיד: חבר הכנסת שטרן טוען, ואני חושב שאני מפרש נכון את הסתייגותך, שאיש ציבור ודאי יודע שיש לו זכות כזאת, איש משכיל ודאי יודע שיש לו זכות כזאת, אבל איש פשוט עומד בפני שופט, מאשימים אותו בדבר חמור, הוא בטוח שהוא זכאי, אבל הוא לא יודע שהוא יכול לבקש מהשופט לאסור את פרסום שמו.

יוסף (טומי) לפיד: אלה שתי ההסתייגויות המהותיות שיש לחוק, שהוא גם על דעת חברי הוועדה שהציעו את הצד הממשלתי וגם על דעת חברי הוועדה שבאו עם הצעת החוק שלהם כהצעת חוק פרטית.

יוסף (טומי) לפיד: אין ספק שהחוק הזה מאוד רצוי, ואני יכול לומר לכם כמשפטן שהרבה מאוד שופטים נהגו אולטרה וירס, דהיינו מעבר לסמכותם, ואסרו פרסום שמות, אף שזה לא היה מוצדק על-פי החוק שקיים עד עכשיו, רק מפני שהרגישו שנגרם עוול גדול מאוד לאנשים.

יוסף (טומי) לפיד: אם זה הגיע לערכאה יותר גבוהה, השופטים האלה נפסלו, כי לא היתה להם סמכות לעשות זאת.

יוסף (טומי) לפיד: אם החוק הזה יתקבל, תהיה להם סמכות להגן על שמו הטוב של אדם עד שיורשע.

יוסף (טומי) לפיד: בהרשעה הדבר הזה מתבטל, והרשעה תמיד פתוחה לפרסום.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת לפיד.

יגאל ביבי: יש שלושה מסתייגים: חברת הכנסת ענת מאור, אחריה – חבר הכנסת דרוקמן, ואחריו – חבר הכנסת שטרן.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, אני חולקת על חבר הכנסת לפיד, שהציג את החוק בשם הוועדה, וגם בוועדה היתה מחלוקת גדולה על החוק.

ענת מאור: הוועדה שמעה מומחים ומומחיות, את אנשי האגודה לזכויות האזרח, את אנשי העיתונות, והובעו הרבה מאוד התנגדויות לחוק.

ענת מאור: אגב, החוק הזה כמעט לא קיים בצורה כזאת קיצונית ברוב המדינות הדמוקרטיות.

ענת מאור: אני רוצה להזכיר, שגם היום יש מגבלות בחוק, המאפשרות מניעת פרסום במקרים חמורים ולזמן מוגבל וכו'.

ענת מאור: אבל אנחנו מכירים משטרים חשוכים, שבהם אי-פרסום השם מאפשר להחזיק במעצר בלי לאפשר בכלל לראות עורך-דין, בלי ליידע משפחה – – –

יורי שטרן: אין רשות עצמאית – – –

ענת מאור: חבר הכנסת שטרן, אני קודם כול מסבה את תשומת הלב למצב שיכול לקרות משימוש גורף מדי בנהלים של הסתרת שמות.

ענת מאור: הדבר השני, גם אחרי הדבר המתון יותר לגבי אנשי ציבור, ההסתייגות הראשונה שלי היתה במפורש, שהחוק הזה הוא חוק להסתרת שחיתויות ועבירות.

ענת מאור: לצערי הרב, הכנסת, במהלך של חקיקת כמה חוקים וגישות ודיונים בזמן האחרון, שוכחת שבתי-המשפט הם המערכת החשובה והעקרונית והעיקרית לשמירה על מינהל תקין.

ענת מאור: אף שבתי-משפט קבעו שאדם עבר עבירה, אנחנו יודעים שהיו קבוצות באוכלוסייה שגרסו אחרת והם קבעו מי זכאי ומי לא זכאי, מה מינהל תקין ומה לא מינהל תקין.

ענת מאור: כשאנחנו כבית-מחוקקים נותנים זכות גם ביחס לנבחר ציבור לאסור את הפרסום, יש פה בהחלט כרסום במינהל התקין.

ענת מאור: אני רוצה לומר נימוק שלישי שעלה בוועדה; חבר הכנסת לפיד, לא הזכרת אותו כלל.

ענת מאור: הרי אנחנו יודעים את חרושת השמועות וחרושת המידע החלקי שפושה גם בעיתונות, גם בציבור, כאשר אין מידע אמין.

ענת מאור: חצי מידע או מידע לא אמין פעמים רבות גורמים נזקים ליותר אנשים, לכאלה שעלולים להצטייר כחשודים.

ענת מאור: אני רוצה לומר דבר נוסף.

ענת מאור: יש בהחלט דברים שצריך לתקן אותם, כמו עיתונים שהם פורצי גדר, אף שיש איסור פרסום חשוד, או דבר מאוד חמור, שהמשטרה לא דואגת ליידע את האדם הנחקר לאורך שבועות וחודשים מה קורה אתו; כמו הבעיה החמורה, שבה אדם יוצא זכאי לחלוטין או בכלל לא מוגש נגדו כתב אישום, ולא נותנים לו מכתב רשמי שהוא יכול להראות למקום עבודתו, למשפחתו, לסביבת מגוריו.

ענת מאור: אלה דברים שבהחלט צריך לתקן, אבל בינם לבין מגמות שהסתמנו בוועדה על-ידי מציעי החוק או חלק מהם, בכלל זה מגמות כלליות שהן בעצם חלק מהקשר כולל, של פגיעה בדמוקרטיה, פגיעה בבתי-המשפט, פגיעה במשטרה – חלק מהנימות האלה מוזכרות בדיון בחוק חשוב של המאבק בפשע המאורגן.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, המכניזם החדש שנוצר עכשיו – חברי הכנסת מציעים הצעות חוק מאוד קיצוניות, כך היה לנו עם חוק האינתיפאדה, כך היה לנו עם בלימת החקיקה הפרטית, כך היה לנו בחוק ההסתה ובחוק חסינות חברי הכנסת, הצעות קיצוניות, ואז באה הממשלה, מציעה הצעה מתונה יותר, ואנחנו צריכים לתת צל"ש.

ענת מאור: אני חושבת שאנחנו צריכים להיות קשובים לאחד המסרים החשובים שחבר הכנסת רובינשטיין ציין – סייג לכוח, שימוש בו במינון קטן.

ענת מאור: אני מסיימת ואומרת, שלדעתי ראוי שהצעת החוק הזאת לא תעבור כלל.

ענת מאור: אם היא תעבור, אין לי ספק שצריך להתנגד באופן נחרץ להסתייגות של חבר הכנסת דרוקמן.

ענת מאור: אנחנו כבית-המחוקקים וכנבחרי ציבור, אם ניתן יד להסתרת מידע, זו תהיה טעות.

ענת מאור: ליד כל המחדלים של הממשלה, שבגללם אני מקווה שנגיע לבחירות בקרוב והממשלה הזאת תוחלף, בוודאי לא כדאי שנשאיר אחרינו עקבות שיפגעו במינהל התקין, בנורמות הציבוריות, ואני חוששת שפעמים רבות גם בזכויות האזרח, בזכויות הנחקרים עצמם.

ענת מאור: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחברת הכנסת ענת מאור.

יגאל ביבי: אני מזמין את חבר הכנסת הרב דרוקמן.

יאיר פרץ: על מה מדברים?

יגאל ביבי: על שמו של אדם.

יגאל ביבי: שמו וכבודו של האדם, כמה זה חשוב.

יגאל ביבי: הרב דרוקמן, בבקשה.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא, שבהצעת החוק הפרטית שהגשתי, רציתי שהחוק יאסור לפרסם שמו של חשוד עד להגשת כתב אישום נגדו.

חיים דרוקמן: לדעתי זה דבר אלמנטרי.

חיים דרוקמן: אסור לרמוס אדם ואסור לרצוח את האדם רצח אופי.

חיים דרוקמן: מדובר באדם, במשפחתו ובילדיו.

חיים דרוקמן: אבל לבסוף הסכמתי להצעת החוק הזאת, אף שהיא הרבה פחות ממה שרציתי.

חיים דרוקמן: במציאות שלנו גם להצעת החוק הזאת יש ערך רב.

חיים דרוקמן: אני מבקש שבחוק הזה כולם יהיו שווים ולא להפלות איש ציבור לרעה.

חיים דרוקמן: האם איש ציבור איננו בן-אדם?

חיים דרוקמן: מדוע לא לנהוג בו ולתת לו יחס כמו לכל אדם ואדם?

חיים דרוקמן: גם לו יש משפחה, גם לו יש ילדים שנפגעים קשות מפרסום כזה.

חיים דרוקמן: מדוע שיהיה מותר לעשות לו רצח אופי יותר מלכל אדם אחר?

חיים דרוקמן: הניסיון מלמד, שאיש ציבור הרבה יותר חשוף להכפשות ולעלילות.

חיים דרוקמן: לא נעים לי להזכיר את אנשי הציבור, אולי יש מאתנו שזוכרים אותם, שלקחו את חייהם בידיהם אחרי שהכפישו אותם, עוד לפני שהוכח איזה דבר, כי הם לא יכלו לשאת את ההכפשה.

חיים דרוקמן: כמו שנאמר, השם הטוב זה הדבר היקר ביותר לאיש ציבור.

חיים דרוקמן: אני לא אומר להעדיף אותו, אבל גם לא לקפח אותו, אלא לנהוג בו כמו כל אדם אחר.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: אחרון המסתייגים, חבר הכנסת יורי שטרן.

יגאל ביבי: רבותי, אני רוצה להודיע לחברי הכנסת, שחבר הכנסת לפיד הודיע בשם יושב-ראש הוועדה, שהיום לא יהיו תשובה והצבעה, אלא זה יידחה לזמן אחר.

יגאל ביבי: זו זכותו של יושב-ראש הוועדה.

יורי שטרן: רציתי לשכנע את חברי הכנסת להצביע בעד ההסתייגות שלי.

יורי שטרן: איך אשכנע אותם כשהם לא מצביעים היום?

יגאל ביבי: סגן המזכיר אומר לי שהם קוראים את הפרוטוקול.

יורי שטרן: אם כך, אומר כמה מלים.

יורי שטרן: ראשית, כמו שאמר הרב דרוקמן, הצעות החוק המקוריות שלנו היו אמורות לקבוע נורמה, שבה שם החשוד לא יפורסם אלא אם כן יש החלטה מיוחדת של בית-המשפט.

יורי שטרן: זאת אומרת, הנורמה צריכה להיות, כל עוד לא הוגש כתב אישום, השם נשאר נקי, לא מלכלכים אותו, לא מוציאים דבר דיבה כל עוד לא הוגש כתב אישום.

יורי שטרן: אם הוגש כתב אישום, זה הופך להיות יותר רציני.

יורי שטרן: זה בא להגן על בני-האדם.

יורי שטרן: הייתי ראשון המציעים, לקחתי את ההצעה מחבר הכנסת הקודמת, פרופסור צבי ויינברג, שאז לא הצליח לקדם אותה, והפעם, בזכות שיתוף פעולה של משרד המשפטים וגם עבודה טובה מאוד שנעשתה בוועדת החוקה, חוק ומשפט, של יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מיקי איתן, לפני זה של חבר הכנסת אופיר פינס, ושל חבר הכנסת טומי לפיד, שלקח על עצמו מין ועדת משנה לקידום החוק, התקדמנו ואומנם קיבלנו גרסה רכה יותר שהציעה הממשלה.

יורי שטרן: אני פונה לחברת הכנסת ענת מאור – זה דבר אלמנטרי, שבא להגן על האזרח.

יורי שטרן: דבר אלמנטרי.

יורי שטרן: כל מה שאמרת לא רלוונטי, כי אמרת, למשל, שבמשטרים החשוכים לא פרסמו את שם החשוד ושם הנעצר בשביל לדכא אותו.

יורי שטרן: אבל פה מדובר בזכותו של החשוד עצמו.

יורי שטרן: אם הוא רוצה שזה יתפרסם, זה יתפרסם, כגון גם הסתייגויות אחרות.

יורי שטרן: אין כאן שום חשש שזה ינוצל לרעה.

יורי שטרן: ההסתייגות שלי באה להגן דווקא על האזרח הפשוט.

יורי שטרן: מדוע?

יורי שטרן: בצורה שקיבלנו את החוק, אדם צריך לפנות לבית-המשפט ולבקש שלא לפרסם את שמו.

יורי שטרן: כשמדובר בפושע יש לו מנגנון שלם של הגנה עצמית, עורכי-דין וכו'.

יורי שטרן: כשמדובר באדם אמיד, ידוע ועשיר, סביר להניח שגם לו יש עורך-דין שימליץ לו לפנות לבית-המשפט.

יורי שטרן: כשמדובר באזרח קטן, באדם פשוט, איך הוא ידע בכלל שהוא צריך לפנות?

יורי שטרן: מה עומד לרשותו בשביל להגן על עצמו?

יורי שטרן: לכן, בהסתייגות שלי, שלוטשה יחד עם משרד המשפטים ומשטרת ישראל, אמרתי שאנחנו מבקשים לקבוע בתקנות איך בדיוק תביא המשטרה לידיעתו של החשוד שיש לו הזכות הזאת להגן על עצמו: א.

יורי שטרן: תהיינה תקנות; ב.

יורי שטרן: יהיה טופס סטנדרטי של פנייה לבית-המשפט.

יורי שטרן: כי שוב, אדם שאין לו עורך-דין, שלא יזדקק לפרוצדורה שלמה אלא ימלא את הטופס ויפנה לבית-המשפט.

יורי שטרן: אני מבקש גם, כמובן, שהדברים האלה יתוקנו בתוך זמן קצוב.

יורי שטרן: אני ביקשתי 60 יום מקבלת החוק.

יורי שטרן: אלה ההסתייגויות, ואני מבקש גם מחברי הכנסת שהתנגדו לחוק, אם החוק עובר, לתמוך בהסתייגויות שלי, כי הן ההגנה המינימלית לאדם הפשוט על שמו הטוב.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת יורי שטרן.

יגאל ביבי: רבותי, כמו שאמרתי, היום לא תהיה הצבעה על החוק הזה.

יגאל ביבי: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מיכאל איתן, ביקש לא להצביע היום, וזו זכותו.

יגאל ביבי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 7), קריאה שנייה ושלישית.

יגאל ביבי: יציג את החוק בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת יוסף לפיד.

יגאל ביבי: בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, אם החוק הזה יתקבל, הערב אנחנו נעשה היסטוריה.

יוסף (טומי) לפיד: בפעם הראשונה בתולדות הכנסת הזאת מוגש חוק בשם שינוי וש"ס ביחד – הצעת חוק שלי ושל חבר הכנסת מלול.

יוסף (טומי) לפיד: התחלנו בשני חוקים נפרדים, שהיו כמעט זהים.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו איחדנו את שני החוקים, ואני חושב שזו הזדמנות מאוד נדירה.

יגאל ביבי: ועוד על לשון הרע, רבותי.

יוסף (טומי) לפיד: מדובר בלשון הרע, מדובר בתקשורת, ואני חושב שאני קצת מבין את המקצוע הזה.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, מדובר בכך שיש פסיקה של בית-המשפט העליון האומרת, שאי-אפשר לכפות על כלי תקשורת לפרסם שאדם זוכה או נוקה או תיקו נסגר, גם אחרי שאותו כלי תקשורת פרסם שהוא חשוד והוא נאשם.

יוסף (טומי) לפיד: אין היום בחוק שום אפשרות לכפות את זה.

יוסף (טומי) לפיד: נכון שלמועצת העיתונות יש כללים שמחייבים זאת, אבל למרבה הצער, מועצת העיתונות היא גוף ללא שיניים חוקיות, וגם ללא שיניים מעשיות בקרב התקשורת.

יוסף (טומי) לפיד: רק כלי התקשורת הגדולים משתפים אתה פעולה, והיום יש בארץ מאות, אם לא אלפי עיתונים מקומיים, שלא יודעים כלל על קיומה של מועצת העיתונות.

יוסף (טומי) לפיד: דווקא במקומות הקטנים אפשר לפרסם על אדם שהוא חשוד במעשה, להשחיר את פניו לנצח, ואם הבעלים של אותו עיתון מקומי לא אוהב אותו, אז הוא לא יפרסם שהאיש זוכה.

יוסף (טומי) לפיד: לא כל שכן כשמדובר בנושאים שהם הכי רגישים לגבי כבודו של אדם.

יוסף (טומי) לפיד: כמו, למשל, חשדות בפגיעה בקטינים, באונס או בדברים כאלה.

יוסף (טומי) לפיד: זאת ועוד, גם כלי התקשורת המכובדים – והיה לי הכבוד לעבוד באחד מכלי התקשורת המכובדים ביותר – לא ששים לפרסם זיכוי באותו קנה-מידה שבו פרסמו תחילה האשמה.

יוסף (טומי) לפיד: הנוהג הוא, גם אם מישהו יצא זכאי, העובדה הזאת תתפרסם באותיות הרבה יותר קטנות ובמקום הרבה יותר מוסתר מאשר הידיעה שהוא נחשד ונאשם, ועד היום, עד הערב, אין כל דרך חוקית לכפות על כלי תקשורת – אני לא אומר שיש לפרסם את זה בדיוק באותו גודל ובדיוק באותן אותיות, אבל בצורה ראויה ומתקבלת על הדעת.

יוסף (טומי) לפיד: לכן, החוק הזה בא לשמור על כבודו של האדם הקטן, שכלי תקשורת פרסם את החשדות נגדו וסירב לפרסם את העובדה שהוא זוכה.

יוסף (טומי) לפיד: למה אני אומר "סירב"?

יוסף (טומי) לפיד: כי על-פי החוק החובה על כלי התקשורת חלה רק אם האדם ביקש.

יוסף (טומי) לפיד: כי יכול להיות שהדבר נמשך שנים וכבר כל העולם שכח, והוא לא מעוניין שיפרסמו שהוא זוכה, כדי שלא להזכיר לציבור שהוא היה חשוד.

יוסף (טומי) לפיד: אם הוא לא מבקש, אין חובה כזו.

יוסף (טומי) לפיד: אין גם לדרוש מכלי התקשורת שיזכור כל פרסום במשך שנים, שמא הוא אחר כך צריך לחזור בו.

יוסף (טומי) לפיד: לכן חלק מהחוק דורש שכלי התקשורת יהיה חייב בתיקון רק על-פי בקשת הצד הנפגע.

יוסף (טומי) לפיד: יש הסתייגות לחוק הזה, שעיקרה – אני לא כל כך מבין את מטרתה – דחיית כניסתו לתוקף ב-60 יום או בשישה חודשים – – –

אברהם פורז: זה כדי לקבל פיצויים.

יוסף (טומי) לפיד: אני מניח שיש מי שיסביר את זה.

יוסף (טומי) לפיד: אני לא בדיוק הבנתי מה הטעם בדבר.

יוסף (טומי) לפיד: בכל אופן, הוועדה אישרה את החוק הזה ברוב גדול מאוד, ואני מבקש מהכנסת שגם היא תאשר אותו.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, מתוך הנחה שהחוק הזה יתקבל, וכדי לחסוך מזמנה של הכנסת אחרי שהוא יתקבל, אני לא אעלה עוד פעם לדוכן, אלא אני רוצה להודות כבר עכשיו ליועצת המשפטית של ועדת החוקה, חוק ומשפט, סיגל קוגוט, ולמנהלת הוועדה דורית ואג, שעמלו קשה על הבאת החוק הזה למליאת הכנסת.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת לפיד.

יגאל ביבי: זה דבר נדיר שלפיד ומלול משתפים פעולה.

יגאל ביבי: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, אני רוצה לברך את חברי הכנסת המציעים, חבר הכנסת לפיד וחבר הכנסת מלול, וחוץ מהשותפות הנדירה הזו, עוד דבר נדיר הוא שחברת כנסת ממרצ משבחת את שינוי, אבל אני חושבת שהצעת החוק הזאת היא ראויה ביותר.

יגאל ביבי: מה הולך פה, רבותי?

יגאל ביבי: אווירה טובה, יופי.

יגאל ביבי: הלוואי כך תמיד.

ענת מאור: אני רוצה לומר שההסתייגות היא אמיתית לתוכן.

יהודית נאות: – – –

ענת מאור: בדרך כלל הצעות החוק של חברי הכנסת לא באות מהחלל ולא מהחדר האטום.

ענת מאור: החוקים נובעים בעיקר ממפגש עם אזרחים, ממפגש עם בעיות אמיתיות של הציבור, ואלה גם החוקים הטובים שעוברים.

ענת מאור: חברי הכנסת בהחלט עלו על נקודה אמיתית, שלאורך שנים גרמה לעוולות גדולות ביותר, אם בעיתונות הלאומית ואם בעיתונות המקומית, שבה הדבר חמור לא פחות.

ענת מאור: כשהוגש כתב האישום, הכותרות רעשו ולוו בתיאורים צבעוניים, דבר שהוא בהחלט לגיטימי, וזו זכותה של התקשורת, אם לא הגזימו, ופעמים רבות גם מגזימים.

ענת מאור: לעומת זה, כשהיה זיכוי – שקט ודממה.

ענת מאור: אני חוזרת ואומרת, שזה מלווה גם בכך שלאדם אין בכלל המכתב הרשמי שמעיד שהוא זוכה, שאותו הוא יוכל להראות במקום עבודתו, במשפחתו, באזור מגוריו, והתקשורת גרמה פה עוול גדול מאוד.

ענת מאור: מדוע הגשנו את ההסתייגות?

ענת מאור: חבר הכנסת לפיד, אני רוצה להזכיר לך, שהפנייה המקורית של מועצת העיתונות בראשות פרופסור קרמניצר היתה לתת להם את הזכות ואת החובה לאכוף את זה שנה באחריותם שלהם.

ענת מאור: כמי שמאמינה מאוד שאנחנו צריכים לתת את המטרייה הציבורית אבל להשאיר את המחויבות ואת האחריות לארגונים שלוקחים את זה על עצמם באופן וולונטרי – זאת החברה האזרחית – אני מצטערת שלא נענינו לזה.

ענת מאור: יכול להיות שזה גם לא היה הולך, אבל אז הם היו יודעים שאנחנו לא עשינו מעשה של כפייה.

ענת מאור: אני רוצה לומר יותר מזה.

ענת מאור: כמי שבאה מהתקשורת, ביחסי תקשורת-כנסת יש חוקים מאוד חמורים.

ענת מאור: ההצעה הזאת לא התקבלה.

ענת מאור: כפשרה הצענו לתת חצי שנה על מנת שהמערכות העצמיות שלהם יעבדו לפני המחוקק.

ענת מאור: נדמה לי, שאם המציעים יקבלו את הנוסח הזה והכנסת תאשר אותו, יהיה בכך הידוק שיתוף הפעולה ולא פיחות, ואז נביא גם חוק טוב לציבור ולמדינה וגם יישום יותר אפקטיבי על-ידי האנשים עצמם שממונים על התקשורת.

ענת מאור: תודה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, אחרון המסתייגים, בוא תרום את תרומתך לאווירה הטובה שקיימת בכנסת היום.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני רואה שחברי, חבר הכנסת מלול, קצת מחייך וקצת מודאג.

רחמים מלול: בלי לשון הרע.

אופיר פינס-פז: אני אגיד לך, רחמים, אני קצת מודאג בשבילך.

אופיר פינס-פז: אחרי שיתוף הפעולה הזה עם חבר הכנסת לפיד, אני עוד עלול למצוא אותך מידרדר ברשימה של ש"ס, אוי ואבוי.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהצעת החוק היא ראויה, נכונה, צודקת.

אופיר פינס-פז: תמכנו בה בוועדת החוקה, נדמה לי, כאיש אחד, והיתה לי הזכות לקדם אותה בחלק משלבי החקיקה שלה.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שעם כל זה שיש בעייתיות בחקיקת חוקים שמתערבים בעיתונות, עדיין במקרה הזה, לפי דעתי, החקיקה במקומה.

אופיר פינס-פז: עם זה, הצעתי הסתייגות לא לשם דיבור.

אופיר פינס-פז: הצעתי הסתייגות שמועד התחילה של החוק יהיה בעוד שישה חודשים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להזכיר לכם למה דיברנו על כך בוועדה.

אופיר פינס-פז: מועצת העיתונות טוענת, שאם ניתן לה שישה חודשים, נוסף על החוק, היא גם תתקין תקנות בתקנון האתיקה של מועצת העיתונות ברוח החקיקה הזאת.

אופיר פינס-פז: אני חושב שמבחינה זו ההצעה היא ראויה, ואני ממליץ לכנסת לאפשר למועצת העיתונות, גם מיוזמתה, לעשות את העבודה, והחוק ייכנס.

אופיר פינס-פז: נצביע בעדו, רק שהוא ייכנס לתוקף בעוד שישה חודשים.

אופיר פינס-פז: לא יקרה שום אסון.

אופיר פינס-פז: תודה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

יגאל ביבי: אני מבין שחברי הכנסת פינס וענת מאור לא מורידים את ההסתייגות.

ענת מאור: לא, זה להצבעה.

יגאל ביבי: ובכן, רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה.

יגאל ביבי: לשם החוק אין הסתייגויות, ואנחנו מצביעים על שם החוק כנוסח הוועדה.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 26 בעד שם החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

יגאל ביבי: רבותי, הכנסת התאחדה ב-32 קולות בעד איסור לשון הרע.

יגאל ביבי: שם החוק, כנוסח הוועדה, התקבל.

יגאל ביבי: לסעיף 1 יש הסתייגות של חברת הכנסת מאור וחבר הכנסת פינס.

יגאל ביבי: לכן נצביע על ההסתייגות.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 27 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 22 נמנעים – 1 ההסתייגות של חברי הכנסת ענת מאור ואופיר פינס-פז לסעיף 1 לא נתקבלה.

יגאל ביבי: חמישה בעד, 22 נגד, אחד נמנע.

יגאל ביבי: ההסתייגות לא עברה.

יגאל ביבי: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 1, כנוסח הוועדה.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 28 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יגאל ביבי: ובכן, בעד – 31, אין נגד, אין נמנעים.

יגאל ביבי: סעיף 1 התקבל.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, החוק התקבל בקריאה שנייה, ועכשיו אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 29 בעד החוק – 29 נגד – אין נמנעים – אין חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 7), התשס"ג–2002, נתקבל.

יגאל ביבי: התוצאה היא 29 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יגאל ביבי: החוק התקבל בקריאה שלישית.

יגאל ביבי: אני חושב שהחוק חשוב מאוד, לחיצת יד חשובה מאוד.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מלול, בבקשה.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היה כאן צירוף מקרים נדיר של שתי הצעות חוק משתי סיעות שמצויות בדרך כלל בשני הקצוות של הבית הזה, ובאמת היה גם שיתוף פעולה בין שני המציעים, שבמקרה הזה הם חבר הכנסת לפיד ואנוכי.

רחמים מלול: לא תהיינה לי עוד הרבה הזדמנויות להודות לחבר הכנסת לפיד על שיתוף הפעולה נוכח היחסים החמים מאוד בין הסיעה שלו לסיעה שלי.

רחמים מלול: אבל זאת ההזדמנות לפחות להודות לו על שיתוף הפעולה.

רחמים מלול: אני אפילו הלכתי לקראתו בנוסח הצעת החוק שלי, שבמקורה היתה יותר מחמירה כלפי העיתונות, וגם שיניתי את שם הצעת החוק שלי, שבמקורה נקראה: פרסום שם טוב.

רחמים מלול: כך היה במקור שמה של הצעת החוק שלי.

רחמים מלול: אני רוצה להודות לחבר הכנסת לפיד על שיתוף הפעולה.

רחמים מלול: אינני מאמין שתהיינה, כפי שאמרתי קודם, עוד הזדמנויות רבות לשיתוף פעולה בינינו.

נסים דהן: אולי הוא יחזור בתשובה.

רחמים מלול: בעזרת השם.

רחמים מלול: אנחנו מאמינים שכל יהודי עתיד לחזור בתשובה.

רחמים מלול: אני גם רוצה להודות לחבר הכנסת אופיר פינס-פז, היושב-ראש הקודם של ועדת החוקה, וגם ליושב-ראש הנוכחי, חבר הכנסת מיכאל איתן.

רחמים מלול: אני גם מודה לצוות המקצועי והמינהלי של הוועדה.

רחמים מלול: נדמה לי שהצעת החוק הזאת, שהתקבלה היום בתמיכתכם, רבותי חברי הכנסת, עושה צדק עם אותם אנשים שנתאמללו עקב כותרות ענק בעיתונות, שמעצם טבעה ששה ושמחה לפרסם האשמות וחשדות כלפי כל מיני אנשים, והם מאבדים את מעמדם הכלכלי והחברתי בעקבות הפרסומים האלה.

רחמים מלול: אם העיתונות תתקן את דרכיה על-ידי פרסום שם טוב, או תיקון שמו הרע של אותו אדם, עשינו צדק עם אותם אנשים.

רחמים מלול: אין זה פלא שמועצת העיתונות התנגדה, כי העיתונות, אנחנו יודעים שהיא אוהבת לפרסם את הדברים השליליים ולא את הדברים החיוביים.

רחמים מלול: אז שוב – תודה רבה לכם.

יגאל ביבי: תודה רבה, חבר הכנסת מלול.

יגאל ביבי: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הממשלה (תיקון מס' 2), התשס"ג–2002, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

יגאל ביבי: תודה רבה לסגן המזכיר.

יגאל ביבי: (קריאה ראשונה)

יגאל ביבי: רבותי, נושא הדיון: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 23) (הוראת שעה), התשס"ג–2002.

יגאל ביבי: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת יאיר פרץ.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מונחת לפניכם, לקריאה ראשונה, הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 23) (הוראת שעה).

יאיר פרץ: מוצע בזה לקבוע, כי במקרה של פטירת ראש רשות מקומית יוכל שר הפנים להורות כי ראש הרשות החדש ייבחר מתוך חברי המועצה בבחירות שיתקיימו על-ידי חברי המועצה בלבד, אם שוכנע כי טובת הציבור מחייבת שלא לקיים בחירות רגילות.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, לפני שבועות מספר נפטר ראש עיריית לוד, ידידי ורעי היקר שהיה לי כאח, מקסים לוי, זיכרונו לברכה.

יאיר פרץ: בעיר לוד קיימות בעיות קשות בכל התחומים.

יאיר פרץ: עם בחירתו של מקסים לוי, זיכרונו לברכה, לתפקיד ראש העיר, אחזה תקווה בתושבי העיר כי תזכה העיר כעת לטיפול יסודי ורציני בבעיותיה הקשות, מה שאפיין את אישיותו של מקסים לוי, זיכרונו לברכה.

יאיר פרץ: אולם, לצערנו הרב, תקוותם נכזבה כאשר, לצערנו ולדאבוננו הרב, נפטר מקסים לוי, ראש העירייה החדש של לוד, ומה שנותר הוא כאב התושבים המבכים את מותו.

יאיר פרץ: בהזדמנות זו ברצוני להעלות על נס את תרומתם של ראש הממשלה ושל שר הפנים, אשר ביקרו בתקופה האחרונה, מאז נבחר מקסים לוי, בעיר לוד, במטרה לעזור ולסייע לשקם את העיר.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אין טעם להיכנס היום למערכת בחירות בזבזנית ומיותרת, בשעה שהמשק קורס אל מול עינינו.

יאיר פרץ: מערכת בחירות לא תביא שום תועלת.

יאיר פרץ: לכן, אדוני היושב-ראש, הצעת חוק זו תאפשר לחברי המועצה לבחור את ראש העיר הבא מתוך חבריה עד למועד הבחירות הבא לרשויות המקומיות.

יאיר פרץ: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר פרץ.

יגאל ביבי: רבותי, יש כאן

יגאל ביבי: הצעה שחברים יוותרו על רשות הדיבור, פרט ליהודית נאות.

האשם מחאמיד: אני מבקש להגיד רק שני משפטים.

יגאל ביבי: אם אתה תגיד – כולם יגידו.

יגאל ביבי: האשם, "ח'לינא".

יגאל ביבי: חברת הכנסת יהודית נאות היתה המתנגדת היחידה בוועדה, לכן ניתן לה את הפריווילגיה לומר את דבריה.

יגאל ביבי: אם יוותרו כולם, נוכל להתקדם בהצבעה.

יגאל ביבי: חברת הכנסת נאות, שלוש דקות.

יהודית נאות: עמיתי חברי הכנסת, אני מצטערת שאני גוזלת את זמנכם, אבל בעיני הנושא הוא מאוד מהותי.

גדעון עזרא: היית בעיר לוד?

יהודית נאות: גדעון עזרא, אני לא עומדת בחקירת המשטרה שלך עכשיו, עם כל הכבוד.

יגאל ביבי: חברת הכנסת נאות, יש אווירה טובה, בואו נמשיך אותה.

גדעון עזרא: כנראה לא היית בלוד.

יהודית נאות: למה אתה אומר שלא הייתי?

יגאל ביבי: סגן השר, יש אווירה טובה ואנחנו רוצים באמת להמשיך באווירה טובה.

יגאל ביבי: הנושא רציני, הנושא כבד.

יגאל ביבי: באמת.

יגאל ביבי: רבותי, אני חושב שהעברנו היום שיא של חקיקה בזמן קצר.

יהודית נאות: באופן עקרוני אני חושבת, שכנסת ישראל לא צריכה לעסוק בחקיקה פרטיקולרית, ובוודאי לא בחקיקה רטרואקטיבית.

יהודית נאות: הצעת החוק שמונחת לפניכם לא רק שהיא עוסקת במקרה אחד, אלא היא גם רטרואקטיבית, ואלמלא היינו עוסקים פה בחקיקה רטרואקטיבית, הנושא לא היה חל על העיר לוד, משום ששר הפנים כבר איחר את עשרת הימים מאז היה צריך לבצע את תפקידו.

יהודית נאות: אבל מהותית, לעצם העניין, אני רוצה להסביר למה לא חתמתי על הצעת החוק של חברי הכנסת דוד לוי ויאיר פרץ.

יהודית נאות: חברי הכנסת הנ"ל, שהזדרזו להחתים רבים מחברי הבית, הניחו הצעת חוק שעל-פיה מועצת העירייה בלוד תבחר ראש רשות שדינו יהיה כדין ראש רשות שנבחר בבחירות מיוחדות, קרי: הוא אמור היה, על-פי הצעת החוק שחברי הכנסת חתמו עליה בעשרותיהם, להיות ראש רשות לשש שנים.

יהודית נאות: אחרי לא מעט צעקות בוועדה, ויעידו על כך חברי הכנסת משעני ויאיר פרץ, הם שוכנעו שאכן שגגה יצאה מצד המחוקק, המציע, והם מסכימים שראש הרשות ייבחר רק עד מועד הבחירות לרשויות המקומיות, שכרגע קבוע לנובמבר 2003.

יהודית נאות: וזאת אפשר לשקול.

יהודית נאות: אבל מה הניחו לפניכם?

יהודית נאות: לא את העובדה שמועצת הרשות, במקרה של פטירת ראש רשות, תבחר ראש רשות רק עד מועד הבחירות לרשויות המקומיות.

יהודית נאות: מה הניחו לפניכם?

יאיר פרץ: – – –

יהודית נאות: יאיר, אני אדייק.

יהודית נאות: אל תצעק.

יהודית נאות: אני כבר צרודה ממך.

יהודית נאות: שבוע בזבזתי עליך בקול.

יגאל ביבי: חבר הכנסת פרץ, יש לה שלוש דקות.

יגאל ביבי: אתה אל תגזול את זמנה.

יהודית נאות: הניחו לפניכם הצעת חוק שלדעתי היא לא נכונה.

יהודית נאות: אתם מאשרים בקריאה ראשונה, שאם, חלילה, יקרה מחר ברשות מקומית נוספת מקרה כזה, שר הפנים יחליט.

יהודית נאות: לא דין אחד לכולם, אלא שר הפנים ילך ויראה אם לסיעת ש"ס זה נוח, או אם יהיה שר הפנים משינוי – הגברת הזאת תסתכל אם זה נוח לשינוי.

יהודית נאות: איפה נשמע כדבר הזה, אפילו בהוראת שעה לשנתיים, אפילו בכנסת ישראל הזאת, ששר פנים יחליט על טובת הציבור?

יהודית נאות: מהי טובת הציבור?

יהודית נאות: אילו אמות מידה יש לו לקבוע מה טובת הציבור?

יהודית נאות: אני סבורה שאסור להצביע בעד החוק הזה.

יהודית נאות: הוא גם רטרואקטיבי, הוא גם נותן שיקול דעת בלעדי לשר הפנים להחליט אם זה יחול ברשויות מקומיות נוספות.

יהודית נאות: מי ערב לכם שבשנתיים הקרובות לא יקרה עוד כמקרה הזה?

יגאל ביבי: חס וחלילה, חס וחלילה.

יהודית נאות: זה חוק פסול, פסול.

יהודית נאות: לגבי עיריית לוד – אני רוצה להגיד לכל אלה שבאים ואומרים – – –

יגאל ביבי: תודה רבה.

יהודית נאות: כולם ויתרו.

יהודית נאות: תן לי לומר – – –

יגאל ביבי: אבל את לא צריכה לדבר במקום כולם.

יגאל ביבי: תודה.

יגאל ביבי: באמת, משפט אחרון.

יהודית נאות: אני רוצה לומר דבר נוסף.

יהודית נאות: לדעתי, ראוי לה לעיר לוד לא לנהל עכשיו כלכלת בחירות של שנה באמצעות ראש עיר, כשעל-פי המציעים אליבא דהיום יש לו בעוד שנה בחירות.

יהודית נאות: מה הוא יעשה?

יהודית נאות: ישקם את העיר?

יהודית נאות: לא.

יהודית נאות: ראוי לעיר לוד לבחור ראש רשות ולצאת לדרך חדשה, לדעתי, ברוח הרעיונות של מקסים לוי, זיכרונו לברכה.

יהודית נאות: לכן, זה לטובת העיר.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: רבותי, כפי שסוכם כאן, חברי הכנסת ויתרו על רשות הדיבור.

מיכאל קליינר: לא, לא.

עמיר פרץ: לא ויתרו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת קליינר, לא היית כאן.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עמיר פרץ, לא היית כאן.

יגאל ביבי: לא הייתם.

יגאל ביבי: עבר זמן וסיכמנו.

קריאות: – – –

מיכאל קליינר: בשנייה שנכנסתי ביקשתי את רשות הדיבור.

עמיר פרץ: אדוני, אני הודעתי לך.

האשם מחאמיד: אני ביקשתי לומר שני משפטים בלבד.

נסים זאב: היתה הסכמה לוותר.

יגאל ביבי: היתה הסכמה.

מיכאל קליינר: לא.

טלב אלסאנע: או שכולם מוותרים או שלא.

יגאל ביבי: רבותי, רבותי.

יגאל ביבי: תסלח לי, חבר הכנסת קליינר.

מיכאל קליינר: זה לא יכול להיות כך.

עמיר פרץ: – – –

יגאל ביבי: אתה לא היית באולם.

יגאל ביבי: לא ראיתי אותך.

יגאל ביבי: רבותי, היחיד שהיה באולם זה האשם מחאמיד.

מיכאל קליינר: זה מספיק חוק בנוהל מזורז.

יגאל ביבי: טוב, אז כולם ידברו.

יגאל ביבי: אין בעיה.

ענת מאור: בחקיקה מותר לדבר.

יגאל ביבי: רבותי, האשם מחאמיד היה באולם והוא לא ויתר.

יגאל ביבי: הוא היחיד שהיה באולם, שבא אלי ולא ויתר.

יגאל ביבי: אשקול אחרי הנאום שלו מה לעשות הלאה.

ענת מאור: זו חקיקה.

ענת מאור: בחקיקה מותר לדבר.

יגאל ביבי: אם מוותרים?

ענת מאור: – – –

יגאל ביבי: רבותי, נא לשבת.

יגאל ביבי: אשקול זאת.

יגאל ביבי: אתייעץ.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מחאמיד ביקש שתי דקות.

יגאל ביבי: בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אולי תקשיבו.

האשם מחאמיד: אדבר שתי דקות בסך הכול.

האשם מחאמיד: תקשיבו שנייה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אתמוך בחוק הזה משני טעמים.

האשם מחאמיד: אמרתי זאת גם קודם.

האשם מחאמיד: טעם אחד, סיבה אחת היא אמוציונלית, היות שיש לי יחס מאוד מיוחד למנוח מקסים לוי, שהיה ידיד, חבר, אדם שאהב את הבריות, אהב בני-אדם.

האשם מחאמיד: פשוט מאוד יש לי יחס מאוד אמוציונלי לנושא הזה.

האשם מחאמיד: קשה לי להבין איך אפשר לערוך בחירות חודשיים אחרי שהוא נפטר.

האשם מחאמיד: הוא נבחר בכזה רוב, ופתאום לבוא עכשיו ולהתחיל לקשקש עם בחירות חדשות?

האשם מחאמיד: דרך אגב, חברי דוד לוי, אני האחרון שצריך להאמין לשרים, אבל בכל זאת אני בא ואומר: נו, אז בעניין הזה כאשר ראש עיר נפטר, יש לקבל זאת.

האשם מחאמיד: לא כל יום מישהו נפטר.

האשם מחאמיד: אם יש אנשים מלוד פה, אני חייב לברך אותם ולומר להם שאכפת לי גם מלוד.

האשם מחאמיד: אכפת לי מהעיר לוד, ולא צריך להכניס אותה למערבולת של בחירות.

האשם מחאמיד: אני רוצה שיתחילו לפעול לטובת העיר לוד.

האשם מחאמיד: תודה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: רבותי, היתה אווירה טובה בכנסת ואני רוצה להמשיך את האווירה הזאת.

יגאל ביבי: התקנון מחייב.

יגאל ביבי: אני חייב לתת את רשות הדיבור.

יגאל ביבי: מי שרוצה לוותר – יוותר.

יגאל ביבי: מי שיעלה – שידבר במסגרת הזמן.

יגאל ביבי: לא אתן שנייה אחת יותר מהזמן.

יגאל ביבי: אקרא את השמות.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מרדכי משעני – מוותר.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עמיר פרץ – לא מוותר.

יגאל ביבי: בבקשה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עמיר פרץ, תפסיק לנו את השביתות כבר.

יגאל ביבי: רוצים ללכת לרשות הרישוי, ללכת לעיריות.

יגאל ביבי: "יא עמיר", בשם הכנסת, הפסק השביתות.

יוסף (טומי) לפיד: אתה יודע למה הוא ביקש לדבר?

יוסף (טומי) לפיד: כי זו הזדמנות נדירה שהוא בא לכנסת.

יגאל ביבי: כיושב-ראש אני לא יכול להתייחס למה שאמרת.

עמיר פרץ: טומי לפיד, מה שלומך?

עמיר פרץ: אני יודע שאתה מת עלינו.

עמיר פרץ: דבר אחד בטוח, אני מבלה הרבה מאוד זמן בשטח ואני שמח על כך.

עמיר פרץ: אני מייצג אותך בקרב העם, ואתה עוסק בדברים כאן.

יוסף (טומי) לפיד: – – –

עמיר פרץ: גם אתה לא מייצג אותי.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו דנים באחד המצבים המיוחדים שיכולים להתרחש בתהליך דמוקרטי.

עמיר פרץ: אין ספק שכולנו מכבדים, מעריכים ומוקירים את זכר ראש העיר המנוח, שהיה חבר כנסת ואחד הלוחמים החברתיים של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: אני בטוח שכולם רוצים לחפש כל דרך להוקיר את זכרו.

עמיר פרץ: אני לא חושב שבתהליכים דמוקרטיים יש מקום לקחת את הצד האמוציונלי ולהניח אותו כחלק מקביעה מי ייבחר ומי לא ייבחר.

עמיר פרץ: יש פה מעשה מוזר.

עמיר פרץ: התקבצה לה קואליציה לגיטימית ומקובלת, אבל הרי כולם יודעים, שאם היתה קואליציה אחרת, עם אותם מציעים ואותם שרים, הם היו מציעים הצעות אחרות לחלוטין.

עמיר פרץ: לא יכול להיות שכנסת תתאים את חוקיה לסיטואציה מסוימת.

עמיר פרץ: מכיוון שהבחירות ברשויות המקומיות הן בחירות אישיות, קבע המחוקק שאם פרק הזמן הוא ארוך יחזור המנדט לתושבי העיר.

עמיר פרץ: כך קבע המחוקק.

עמיר פרץ: הוא קבע, שאם שנה לפני הבחירות מתרחש אירוע כזה, הוא נותן את הסמכות למועצת העיר, כי בשביל שנה אחת אין טעם להכניס את העיר לסחרור כזה.

עמיר פרץ: אבל באופן נורמלי עיריות הולכות לבחירות לחמש שנים, ואנחנו מדברים על קדנציה של שש שנים.

יאיר פרץ: קדנציה של שנה.

קריאות: – – –

עמיר פרץ: יאיר, תאמין לי שאני יודע בדיוק מה כתוב אצלך.

עמיר פרץ: כתוב אצלך שהבחירות תהיינה לשנה ובעוד שנה יתקיימו בחירות עוד לחמש שנים.

עמיר פרץ: כך כתוב וזה בסדר.

עמיר פרץ: אני לא מבין למה צריך לגזור על העיר לוד פעמיים בחירות.

עמיר פרץ: אם כבר הולכים לבחירות, מי שייבחר לשש שנים יקבל את הגיבוי של תושבי העיר, תהיה לו הסמכות ותהיה לו אפשרות לעשות צדק וכל מה שניתן למען העיר.

ויצמן שירי: כרגע אין ראש עיר מכהן.

ויצמן שירי: כשהולכים לבחירות כלליות, באותו רגע יש תמיד ראש עיר מכהן.

ויצמן שירי: אתה אומר: תלכו לבחירות ושבאותה תקופה לא יהיה ראש עיר.

עמיר פרץ: לא, חבר הכנסת שירי, המועצה בחרה ממלא-מקום על-פי החוק.

עמיר פרץ: כרגע ממלא-המקום הוא ראש העיר בפועל.

עמיר פרץ: החוק קובע שבתוך 60 ימים יהיו בחירות.

עמיר פרץ: כך קובע החוק.

עמיר פרץ: מי שרוצה לשנות את החוק, שישנה אותו לקדנציות הבאות ולא שינוי רטרואקטיבי.

עמיר פרץ: תודה.

יגאל ביבי: תודה רבה, חבר הכנסת עמיר פרץ.

יגאל ביבי: חברי הכנסת עסאם מח'ול, משה גפני, אבשלום וילן, אופיר פינס-פז – אינם נוכחים באולם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת האשם מחאמיד דיבר.

יגאל ביבי: חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת באולם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

יגאל ביבי: יש כאן עוד מישהו שמבקש לדבר חוץ מחבר הכנסת קליינר, או שכולם מוותרים?

חיים כץ: אני רשום?

יגאל ביבי: אתה רשום.

יגאל ביבי: חבר הכנסת קליינר, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת חיים כץ.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, באמת נפלה שגגה מידי המחוקק כאשר החליט לפני שנתיים פה-אחד, שאם ראש עיר התפטר, או נפטר, ייבחר הבא אחריו בבחירות כלליות.

מיכאל קליינר: הבנתי שיושב-ראש הוועדה העיד שהוא התכוון רק למקרה שראש העיר התפטר, אבל בחוק נכתב:

מיכאל קליינר: התפטר, או נפטר.

מיכאל קליינר: אני מציע שיושבי-ראש ועדות, בייחוד אם הם מציעים את החוקים, שיקראו אותם.

מיכאל קליינר: לדעתי זה לא מכבד את יושב-ראש הוועדה.

מרדכי משעני: הוא אמר שהכוונה שלו היתה – – –

מיכאל קליינר: הכוונה שלו היתה.

מיכאל קליינר: שיקרא את החוק, שיתאם לכוונה.

מיכאל קליינר: אם זו שגגה, והגענו למסקנה שזה לא יכול להיות, בואו נתקן את החוק בכלל.

מיכאל קליינר: בואו נוריד את המלה "נפטר" ונשאיר רק את המלה "התפטר".

מיכאל קליינר: נכנס לכאן ממד רגשי, ולי קשה מאוד, נאמנים פצעי אוהב, אני מאוד אוהב את הפוצע ושום דבר לא ישנה את אהבתי, אבל לא השתכנעתי.

מיכאל קליינר: אני יודע שמקסים לוי נבחר לראשות העיר הרבה מאוד פעמים, וכל פעם הוא נבחר על-ידי הציבור הרחב.

מיכאל קליינר: לפחות בפעם הראשונה הוא נבחר רק משום שראש העיר נבחר על-ידי הציבור הרחב; אם הוא היה צריך להיבחר על-ידי המועצה, הוא לא היה נבחר.

מיכאל קליינר: אני לא יודע מה היתה דעתו בסוגיה; לצערי אי-אפשר, אבל הלוואי שאפשר היה לשאול אותו היום.

מיכאל קליינר: אני לא השתכנעתי מדוע אחרי שכל כך הצלחנו עם מקסים לוי בשיטה שבה הציבור בוחר, יהיה יותר טוב ללוד אם 19 אנשים יבחרו את היורש שלו ולא כלל תושבי העיר.

מיכאל קליינר: חוץ מזה, זה בוודאי לא יכבד את ראש העיר, את זכרו ואת העיר עצמה.

מיכאל קליינר: הדיון הזה יבוא לערכאות כי יש פה בעיה קונסטיטוציונית.

מיכאל קליינר: כדי להיות ישר אני רוצה להגיד משפט מאוד מרחיק לכת:

מיכאל קליינר: אם אני הייתי חושב שהתהליך הזה פוגע בזכרו של ראש העיר באחוז אחד, הייתי אומר: נכופף את החוק, בתקווה שזה יהיה פה-אחד.

מיכאל קליינר: אבל אני לא יכול לעשות שקר עם עצמי, אני לא בטוח שזה פוגע בזכרו, אני חושב שזה מכבד את זכרו.

מיכאל קליינר: לכן תושבי העיר שכל כך אהבה אותו והוא כל כך אהב אותה הם שיבחרו את מחליפו, כי זו שיטה יותר טובה.

מיכאל קליינר: כולנו חשבנו כך, כשהנושא משוחרר מרגשות, כאשר רק לפני שנתיים קבענו פה-אחד, שאם ראש עיר מתפטר או נפטר, מי שיבחר את מחליפו זו לא מועצת העיר אלא כלל תושבי העיר לוד או כל עיר אחרת.

יגאל ביבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה מוותר?

יגאל ביבי: אחרון הדוברים, חבר הכנסת חיים כץ, שלוש דקות.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי את הדוברים לפני, ואני חושב שלפחות שניים נגועים בעניינים מפלגתיים אצלנו בכנסת.

קריאות: – – –

חיים כץ: אני מדבר על חברי לסיעה עמיר פרץ, שרוצה מועמד משלו, וזה אולי לגיטימי.

חיים כץ: הוא מדבר בשם הדמוקרטיה, אבל במרחבים שהוא הפסיד בהסתדרות לפני חמישה-שישה חודשים הוא לא כיבד את רצון הבוחר בדמוקרטיה.

חיים כץ: המרחבים לא מתכנסים ואלה שלא נבחרו ממשיכים לכהן בתפקידם, ופתאום הוא בא ומדבר בשם הדמוקרטיה.

חיים כץ: לא מכובד ולא מקובל.

קריאות: – – –

יגאל ביבי: אני בהלם, אני לא מבין מה הולך פה, אבל אתם אל תצחקו, זה לא יפה.

חיים כץ: למשל במרחב לוד, במרחב השפלה, עמיר פרץ פיטר את כל נציגי הליכוד שנבחרו מהרשימה שמא הם נגועים בזה שהם יצביעו לחיים כץ, חלילה וחס, הם פוטרו חד-צדדית.

יגאל ביבי: ההסתדרות כאן ועכשיו.

חיים כץ: מרחב גבעתיים שהפסיד – פשוט לא כינסו אותו חצי שנה, לא היה זמן.

חיים כץ: אז אנחנו מדברים על רצון הבוחר.

רוני מילוא: תפרט עוד קצת.

חיים כץ: לא, זה מספיק.

חיים כץ: אני חושב שהעיר לוד עברה אנדרלמוסיה של בחירות.

יצחק גאגולה: – – –

יגאל ביבי: רבותי, מותר לחייך, אסור לצעוק.

יגאל ביבי: חבר הכנסת גאגולה, שב, בבקשה.

חיים כץ: אני חושב שהעיר לוד עברה אנדרלמוסיה של בחירות לא מעטות.

יצחק גאגולה: – – –

חיים כץ: הבחירות הבאות לעיריות אמורות להתקיים אי-שם בנובמבר או אי-שם בפברואר.

חיים כץ: לא יקרה שום דבר אם תבוא הכנסת ותגיד: נוכח האירועים שהיו, יידחו הבחירות ויתקיימו בעוד שנה, והבחירות בלוד יתקיימו כשיתקיימו הבחירות בכל הרשויות.

חיים כץ: לכן אני מבקש מהכנסת להמליץ לתמוך במועצת העיר שתבחר בראש העיר הבא.

חיים כץ: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה לאחרון הדוברים.

יגאל ביבי: רבותי, ליושב-ראש אסור לדבר, אבל כשראיתי את המחלוקת כאן בין השניים, הבנתי מה יקרה בלוד אם ייערכו עכשיו בחירות.

מיכאל קליינר: – – –

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 23) (הוראת שעה), התשס"ג–2002, של חברי הכנסת דוד לוי, יאיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה ראשונה.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: מי בעד?

יגאל ביבי: מי נגד?

יגאל ביבי: הצבעה מס' 30 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – 7 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 23) (הוראת שעה), התשס"ג–2002, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

יגאל ביבי: רבותי, 32 בעד, שבעה מתנגדים ושני נמנעים.

יגאל ביבי: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 23) (הוראת שעה), התקבלה בקריאה ראשונה.

יגאל ביבי: החוק עבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

יגאל ביבי: (קריאה ראשונה)

יגאל ביבי: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים לחוק האחרון בסדר-היום של הכנסת:

יגאל ביבי: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 57) (הגדלת עונש המינימום בגרימת מוות בנהיגה רשלנית), קריאה ראשונה.

יגאל ביבי: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם לקריאה ראשונה את הצעת החוק שלי, שבעצם נועדה לשנות סעיף אחד.

אופיר פינס-פז: על רקע ריבוי תאונות הדרכים הקטלניות, חשבתי שנכון לשנות את החוק במובן הזה, שעונש המינימום לא יהיה שלושה חודשי מאסר, אלא שישה חודשי מאסר.

אופיר פינס-פז: מובן שבחוק תמיד יש סעיף שמאפשר לבית-משפט, במקרים חריגים ויוצאי דופן, מסיבות שהוא צריך לנמק אותן, לקבוע עונש קל מזה, אבל באמת רק במקרים יוצאי דופן וחריגים.

אופיר פינס-פז: קודם כול, אני חושב ששלושה חודשי מאסר יכולים להיות בכלל עבודות שירות ולא במסגרת מאסר.

אופיר פינס-פז: גם שישה חודשי מאסר יכולים להיות עבודות שירות, אבל בכל זאת זה עונש יותר משמעותי.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שאם נשנה את עונש המינימום ונכפיל אותו משלושה לשישה חודשי מאסר, נבטא איזה רצון של המחוקק לראות את הדבר בחומרה.

יגאל ביבי: שישה חודשי מאסר זה קלון.

אופיר פינס-פז: מינימום.

אופיר פינס-פז: למה זה קלון?

נחום לנגנטל: – – –

אופיר פינס-פז: נחום אומר שלא.

אופיר פינס-פז: אני לא חושב, קלון זה עניין ספציפי לכל משפט ומשפט, קלון זה לא דבר אוטומטי.

נחום לנגנטל: בעבירה.

אופיר פינס-פז: קלון זה דבר שקשור בעבירה ובמצב של הנאשם.

יגאל ביבי: אבל רק כשמדובר בשישה חודשים אפשר להכריז על קלון.

אופיר פינס-פז: לא, בלבלת אותי לרגע, אבל התעשתנו.

אופיר פינס-פז: בקיצור, ההצעה מבטאת, לפי דעתי, איזה רצון של המחוקק לראות זאת בחומרה ולהעביר מסר לבית-המשפט, שהעבירות האלה הן עבירות שאי-אפשר לזלזל בהן.

אופיר פינס-פז: אני מדבר רק על תאונות קטלניות, שיש בהן כמובן הרוגים ויש הרשעה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שהתיקון הזה הוא על דעת חברי הכנסת.

אופיר פינס-פז: אני יכול לומר לכם שהוא על דעת הממשלה, זאת אומרת, הממשלה תמכה בהצעת החוק בוועדת שרים לענייני חקיקה.

אופיר פינס-פז: ההצעה באה מוועדת הכלכלה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס.

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו מתחילים בדיון, ואני רק מבקש מהחברים לעמוד בלוח הזמנים.

יגאל ביבי: חבר הכנסת האשם מחאמיד – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני וידידי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אתמוך בהצעת החוק הזאת כיוון שיש בה אולי כדי להציל חיי אדם.

זבולון אורלב: אם הצעת החוק הזאת תרתיע, תחנך ותביא לידי כך שאנשים יחשבו פעמיים, ודאי שיש בכך משום הצלת חיים, וכל המציל נפש אחת כאילו קיים עולם מלא.

זבולון אורלב: אני ביקשתי את רשות הדיבור כדי עוד פעם ועוד פעם לחזור ולהתריע על אוזלת היד הממשלתית המדהימה נוכח ההחמרה במספר תאונות הדרכים, נוכח העלייה המדהימה במספר ההרוגים.

זבולון אורלב: יושב כאן שר התחבורה לשעבר מסיעתי, סיעת המפד"ל, שאול יהלום.

זבולון אורלב: יושב כאן חברי לסיעה חבר הכנסת נחום לנגנטל, שהיה מנכ"ל משרד התחבורה.

זבולון אורלב: הם הוכיחו, יחד עם השר לשעבר הרב יצחק לוי, גם הוא מסיעת המפד"ל, שאפשר להוריד את מספר ההרוגים בתאונות הדרכים.

זבולון אורלב: לצערנו, מאז עזבה המפד"ל את משרד התחבורה, יש עלייה חדה במספר ההרוגים ובמספר התאונות.

זבולון אורלב: אנחנו ניסינו להתנות את תמיכתנו בתקציב בין היתר בכך שלא יקצצו 40 מיליון שקלים בתוכנית המאבק הלאומי בתאונות הדרכים.

זבולון אורלב: דעו לכם, שבמסגרת הקיצוצים, גם מקצצים – – –

מוחמד כנעאן: אז תבקשו משר התחבורה.

זבולון אורלב: אנחנו מבקשים, אבל מה אתה חושב, שנותנים לנו?

זבולון אורלב: מה זה פה, תוכנית כבקשתך?

זבולון אורלב: אנחנו לא מקבלים.

מוחמד כנעאן: – – –

זבולון אורלב: הלוואי, אם ייתנו לנו את משרד התחבורה, יש לנו אנשים מומחים בנושא.

זבולון אורלב: אבל כדאי שתדע, חבר הכנסת כנעאן, שבמסגרת התקציב השנה יש קיצוץ נוסף של 40 מיליון שקלים בתוכנית של המאבק.

זבולון אורלב: ככה לא בונים תוכנית לאומית לצמצום תאונות הדרכים.

זבולון אורלב: אנ חוזר ומתריע ואומר לציבור, צריך להיאבק בממשלה, כדי שהיא תיאבק כראוי בתאונות הדרכים בכל המערכות – גם באכיפה, גם בחינוך, גם בהסברה, ולא על-ידי צמצום תקציבים.

זבולון אורלב: תודה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת שאול יהלום מוותר, פשוט הוא עשה הרבה מעשים במשרד התחבורה ופרגנו לו על כך.

יגאל ביבי: חבר הכנסת איוב קרא – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אבשלום וילן – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מיכאל קליינר – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת יגאל ביבי – אני מצטרף לכל מלה שאמר חברי חבר הכנסת אורלב, אבל אני פשוט לא יכול לדבר.

יגאל ביבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת צלי רשף – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

יגאל ביבי: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת המציע אופיר פינס, אני רוצה לברך על הצעת החוק.

מוחמד כנעאן: עם זאת, אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת אורלב על אוזלת היד של הממשלה בתחום הזה, כמו ביתר התחומים.

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת נחום לנגנטל מומחה בנושא תאונות הדרכים, וכשכנו לספסל כאן – הוא תמיד מדבר על העלייה הדרסטית בתאונות הדרכים, ועל אנשים שמאבדים את יקיריהם כתוצאה מנהיגה רשלנית, ולצערי הרב, גם בגלל תשתיות לקויות, ועל מחסור אדיר בהסברה בנושא הזה בבתי-הספר.

מוחמד כנעאן: כפי שאמרת, חבר הכנסת אורלב, אף שאתם שותפים בקואליציה, ראיתי שאתה מודאג ודואג לנושא הזה.

מוחמד כנעאן: אני חושב שאתם כן יכולים להשפיע וללחוץ על ראש הממשלה ועל הממשלה לשפר או לצמצם את הקיצוץ בתחום הזה של המאבק בתאונות הדרכים.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, אני אישית לא שמעתי שהממשלה קיימה דיון אחד, ענייני, מקצועי, איך לצמצם את מספר ההרוגים, את מספר תאונות הדרכים במדינת ישראל, והמצב הוא הפוך: כל שנה יש עלייה, מספר ההרוגים בתאונות הדרכים עולה ועולה, דבר שכולנו מצטערים עליו.

שאול יהלום: כפי שהסביר חבר הכנסת אורלב, זה לא כורח המציאות, בתקופה – – – ירדו התאונות הקטלניות ב-23% – – –

מוחמד כנעאן: אמרתי שאני מסכים עם מה שאמר חברי אורלב על אוזלת היד בנושא הזה.

מוחמד כנעאן: הוא הסביר, ועכשיו גם אתה מוכיח, שכן אפשר להוריד, שכן אפשר לצמצם את מספר ההרוגים, את מספר תאונות הדרכים, אם יש תוכנית עניינית, מקצועית, אחראית, אם יש דיון, אם יש התעניינות מצד הממשלה.

מוחמד כנעאן: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שלפני אישור התקציב צריכה לצאת קריאה מהבית הזה לממשלת ישראל, שלא לפגוע בתקציב משרד התחבורה, בתקציב המאבק בתאונות הדרכים, על מנת שאולי אפשר יהיה למנוע תוספת של תאונות דרכים או הרוגים ולשנות את המצב הקטסטרופלי שאנחנו שומעים עליו כל יום, כל שבוע.

מוחמד כנעאן: בשבוע שעבר היו 11 הרוגים; 11 הרוגים בתאונות דרכים, לא ייאמן.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את חבר הכנסת אופיר פינס על הצעת החוק, שהיא הצעה חשובה ואני חושב שכולנו צריכים לתמוך בה.

יגאל ביבי: תודה לחבר הכנסת כנעאן.

יגאל ביבי: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, לא היית, אז אני קונס אותך שתדבר חצי הזמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש לי שתי נקודות קשות עם החוק הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין ספק שכולנו היינו רוצים למנוע תאונות, ואין ספק שכולנו שותפים למטרה קדושה להוריד עד כמה שאפשר, לא רק בהרוגים, אלא בתאונות בכלל ובפצועים אפילו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל, שני הקשיים שמנקרים בראשי הם כאלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עצם החקיקה שמגבילה שיקול דעת של שופט, בין שזה למעלה ובין שזה למטה, היא מין התערבות שרירותית בסמכות השופט ובסמכות היסודית שנתונה לו כשופט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שקורה בחיי היום-יום, ומה שקורה בחיי בני-אדם, איננו דבר שניתן לאמוד אותו לפי סרגל ולהגיד, זה הרף ומעליו זה יהיה כך ומתחתיו זה יהיה כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברגע שמגבילים שופט, יכולים להיות מקרים שבהם השופט ישתכנע, וקורים מקרים מצערים מאוד שחיי אדם מתקפחים, אבל הרשלנות היא לא דבר שניתן למדוד אותו בבירור.

נחום לנגנטל: יש סעיף בהצעת החוק – – – מקרה קיצוני – – –

זבולון אורלב: מטעמים מיוחדים שיפורטו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יפה, זה יכול באמת להקל, מבחינת הספק שיש לי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא הספקתי לקרוא את כל הסעיפים, אבל ברגע שיש מוצא כזה, זה מקל עלי וגם על אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רציתי לומר, חבר הכנסת לנגנטל, שגם את הסמכות היסודית של השופט אסור לשלול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי רק הוא יכול, בנסיבות שמתקיימות בפניו, שהוא רואה אותן ושהוא בוחן אותן, לאמוד את העונש הנכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברגע שאנחנו באים ואומרים לו, אתה מוגבל ברף הזה, אני חושב שההתערבות הזאת היא גסה ואיננה במקומה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, דקה וחצי, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם זו נדיבות כלפי המיעוט, אתם בקואליציה, אתם בממשלה, אנו גם אופוזיציה וגם מיעוט במדינה.

טלב אלסאנע: כדי לחסוך בזמן, אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת דהאמשה.

טלב אלסאנע: אני חושב שיש בעיה, חבר הכנסת אופיר פינס, כשאתה בא לשופט ואתה מגביל את שיקול הדעת שלו, כאילו שאתה לא סומך על שיקול הדעת שלו, כשהוא יושב בתוך עמו והוא מודע לחומרת עבירות תאונות הדרכים, במיוחד הקטלניות.

זבולון אורלב: תראה את העונשים – – –

טלב אלסאנע: תקשיב איפה הבעיה שלי.

טלב אלסאנע: אני ייצגתי אנשים, אב שקם בבוקר כדי לצאת לעבודה, נסע ברוורס ועלה על התינוק שלו.

טלב אלסאנע: קודם כול, האבל האישי שלו והטראומה המשפחתית, ולאחר מכן, אתה לוקח אותו לשישה חודשים מאסר בפועל.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, יש נסיבות.

אופיר פינס-פז: – – –

טלב אלסאנע: מאסר או עבודת שירות, אלטרנטיבה למאסר.

טלב אלסאנע: אז תן לשופטים את שיקול הדעת.

טלב אלסאנע: לדעתי, צריך למצוא את הנוסחה, להעביר לשופטים את המסר שענישה מקלה מעודדת רשלנות ושצריך להחמיר עם רשלנים כשמדובר בתוצאות קטלניות.

טלב אלסאנע: אבל מי כמוכם יודע, שהמושג רשלנות הוא רחב מאוד, רשלנות מגיעה מאפס עד רשלנות פושעת, שהיא דבר המקביל להריגה.

טלב אלסאנע: ולכן, המושג רשלנות הוא מושג רחב.

טלב אלסאנע: החוק הזה לא מבחין בין רשלנות לרשלנות פושעת, ולכן צריך לעשות הבחנה, והעונש יהיה בהתאם להבחנה הקיימת.

טלב אלסאנע: מאחר שזה יעבור בקריאה ראשונה, אני אתמוך על מנת שיהיו דיונים בוועדה בסוגיה הזאת.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אברהם שוחט – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להודות לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

נחום לנגנטל: לפעמים העובדה שיושבים קרוב, כיסא ליד כיסא, עוזרת להפרות אחד את השני.

נחום לנגנטל: אתה שומע, חבר הכנסת כנעאן – הוא לא שמע.

נחום לנגנטל: לא שמעת, הפסדת.

יגאל ביבי: נתן לך מחמאה.

יגאל ביבי: היום במפד"ל נותנים מחמאות.

נחום לנגנטל: דבר שני, אני מסכים להצעתו של חבר הכנסת אופיר פינס, זו הצעה ראויה ונכונה.

נחום לנגנטל: יש לי הצעה דומה, בקריאה טרומית, ולא הספקתי להגיע עד אליו, אז היא תקועה מבחינתי – – –

אופיר פינס-פז: – – – הצבעה טרומית.

נחום לנגנטל: לא, לא הצבענו, היא מונחת, הוגשה לפני שנה ומשהו, אבל מאחר שזה מונח על-ידך, מה זה משנה, העיקר שזה בחוק, אז לא משנה כרגע הקרדיט.

נחום לנגנטל: אני רוצה לענות לחבר הכנסת דהאמשה ולחבר הכנסת טלב אלסאנע.

נחום לנגנטל: קודם כול, להערתך, חבר הכנסת דהאמשה, באמת, בגלל המקרים המאוד חריגים שצריכים להיות לפני השופטים, יש בהצעת החוק של חבר הכנסת פינס תשובה לבעיה הזאת.

נחום לנגנטל: אותם מקרים חריגים מאוד, שבהם נראה לשופט, מנימוקים שהוא חייב לפרסם, מה הסיבה שהוא חורג – הוא צריך לעשות את הדבר הזה.

נחום לנגנטל: ואז, אותם נימוקים, אם הוא מפרסם אותם בפסק-הדין, אפשר לערער עליהם, זו הסיבה שכך עושים.

נחום לנגנטל: זה דבר ראשון.

נחום לנגנטל: דבר שני: אני אומר לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני אומר לך את זה כעורך-דין, הרי אתה מכיר את החוק ואת המשפט – אין מושג כזה בענישה, בחוק הפלילי, שנקרא גרם מוות ברשלנות פושעת.

נחום לנגנטל: יש גרם ברשלנות, ודרגה אחת מעל זה היא הריגה.

נחום לנגנטל: לכן, כדי להגדיר רשלנות פושעת, זו צריכה להיות החלטה – – –

טלב אלסאנע: – – –

נחום לנגנטל: לא בחוק הפלילי לגבי הנושא של הריגה.

נחום לנגנטל: יש לך או גרם מוות ברשלנות, או הריגה, או רצח, שמחולק לשני חלקים – בכוונה תחילה או לא.

נחום לנגנטל: לכן, דרך חוק של עונשי מינימום לשנות את הקודקס הפלילי, זה נראה לי דבר מוגזם.

טלב אלסאנע: למה אתה לא סומך על שיקול הדעת של השופט?

טלב אלסאנע: למה צריך להגיד לו שנה או שנה וחצי?

יגאל ביבי: רבותי, אני מבקש.

נחום לנגנטל: אני רוצה להגיד לך למה חבר הכנסת פינס צודק בהצעתו.

נחום לנגנטל: כשאנחנו מדברים על עונשי מינימום – ושנים התנגדתי לעונשי מינימום; אגב, התנגדתי לעונשי מינימום גם באלימות נגד נשים.

נחום לנגנטל: בכלל, אני חושב שעונשי מינימום הם דבר לא טוב וצריך לתת חירות לשופט, את כל הגמישות בהחלטה הזאת.

נחום לנגנטל: מתי אנחנו כריבון מתערבים בשיקול דעת של שופטים?

נחום לנגנטל: מתי יש הצדקה לקבוע עונשי מינימום?

נחום לנגנטל: כשאתה רואה שיש זילות במתן גזרי-דין.

נחום לנגנטל: זו הבעיה.

נחום לנגנטל: הרי מתי התחלנו לעשות את זה?

נחום לנגנטל: קח את הדוגמה של אלימות נגד נשים – כשראינו שאנשים מגיעים לבתי-המשפט והתוצאה בסופו של דבר היא שהם אינם מוענשים.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, דע לך, הבוקר התפרסם בעיתון, שאדם שגרם לארבעה הרוגים, זה קרוב משפחה, קיבל רק על-תנאי.

נחום לנגנטל: אני שואל אותך: זה דבר שיכול להיות סביר?

טלב אלסאנע: אפשר לערער.

נחום לנגנטל: עזוב את הערעור.

נחום לנגנטל: לכן אני אומר לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע, שמעתי את הארגומנט שלך – תקשיב, לא רק תשמע – מתי אנחנו באים ואומרים, לאור הניסיון שלנו, שצריך לתת איזה עונש מינימום?

נחום לנגנטל: כשאתה רואה שיש בעיה במערכת המשפט.

נחום לנגנטל: אגב, לא בכל בתי-המשפט ולא בכל המחוזות.

נחום לנגנטל: יש מחוזות שכבר הבינו את חומרת העניין, שהבינו שהעונש באמת היה צריך להיות יותר הרתעתי ולקחו את העניין הזה יותר בחומרה.

נחום לנגנטל: יש כאלה שאצלם זה עדיין חלק בסרט הנע של בתי-המשפט לתעבורה, וכתוצאה מזה לא מושתים עונשים מספיק רציניים.

נחום לנגנטל: בא החוק ואומר: בואו ניתן שישה חודשים.

נחום לנגנטל: איך אומר אופיר פינס, ובצדק?

נחום לנגנטל: הרי אפשר לרצות את זה בעבודות שירות.

נחום לנגנטל: בגלל זה הוא אמר שישה חודשים ולא תשעה חודשים, כי אז זה לא היה נותן את הדבר הזה.

שאול יהלום: ברשות היושב-ראש, אני רוצה לשאול אותך: הרי נכון שקיימת הפרצה שאפשר מנימוקים מסוימים לפטור.

שאול יהלום: אבל זה מאוד יוצא מן הכלל.

שאול יהלום: אבל בינינו לבין עצמנו, לפעמים העונשים הם כאלה כאשר עולמו של מי שפגע בבני משפחתו ממילא חשך עליו.

נחום לנגנטל: זה הטעם המיוחד.

נחום לנגנטל: זה מה שהשופט קבע.

יגאל ביבי: רבותי, 80% מסיעת המפד"ל נמצאים פה, אני רואה שעוד מעט יהיה כאן דיון סיעתי.

יגאל ביבי: אני מבקש לתת לסיים.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת יהלום, אתה היית הבוס שלי כשהיית שר התחבורה וזכיתי לשרת כמנכ"ל תחתיך.

נחום לנגנטל: אני רק אומר לך, אתה צריך לדעת את העניין.

נחום לנגנטל: זה בדיוק הטעם המיוחד – תאונות שתיאר חבר הכנסת טלב אלסאנע, מה שנקרא בשפה שלנו "תאונות חצר", היינו, תאונות שבהן בן משפחה עושה רוורס, נהיגה אחורנית, והורג בן משפחה.

נחום לנגנטל: נכון לרגע זה, היו השנה 11 הרוגים רק בתאונות כאלה.

נחום לנגנטל: יכול להיות שלזה יש טעמים מיוחדים שהשופט יכול לא לתת שישה חודשים, אולי, אם באמת האדם שעשה זאת חשך עליו עולמו כי הוא הרג את הילד שלו.

נחום לנגנטל: אבל מה תעשה עם סתם אדם שגרם מוות ברשלנות ויוצא עם שלילת רשיון ועם איזה עונש על-תנאי?

נחום לנגנטל: זאת הבעיה.

נחום לנגנטל: זה העיקר.

נחום לנגנטל: לכן באה הצעת החוק שקובעת שישה חודשים.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת צבי הנדל – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

יגאל ביבי: חשבנו שפרשת.

יגאל ביבי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

ענת מאור: זה נושא חשוב מכדי שאפרוש.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני תומכת בהצעת החוק.

ענת מאור: לפעמים אנחנו תמהים איך כל כך הרבה שנים עברו עד שאנחנו מעלים תיקון כמו זה שהעלה חבר הכנסת פינס.

ענת מאור: אני חושבת שלקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית צריך לשקול להעלות את העונש מעבר לשישה חודשים.

ענת מאור: כי, כמו שאמרתי בחוק קודם, הרי אנחנו לא מוצאים את הרעיונות לחוקים בחדר האטום או בחלל, אלא הם נובעים מהמציאות.

ענת מאור: הפסיקה שקיימת בנושא תאונות הדרכים היא לא רק זילות, היא פגיעה ברגשות הכי עמוקים של משפחות שהילד שלהן נהרג.

ענת מאור: במושגים שלהן הוא נרצח.

ענת מאור: הוא נרצח על הכביש – הילד או האשה או המבוגר.

ענת מאור: אין מאתנו שלא קיבלו עשרות פניות בעניין הזה.

ענת מאור: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, דברים שכולנו יודעים.

ענת מאור: גם כל תהליך המשפט – הקורבנות, קרובי המשפחה של הקורבנות אין להם מעמד.

ענת מאור: אין להם מעמד רשמי בתהליך.

ענת מאור: לכן אני חושבת שאנחנו חייבים להתערב.

ענת מאור: אני מסכימה עם כל מה שנאמר בדיון העקרוני.

ענת מאור: לצערי הרב, גם עם עונש מינימום באלימות כלפי נשים איחרנו בכמה שנים.

ענת מאור: יש לי כל הכבוד לשופטים, אבל זכותנו וחובתנו להעביר את המסר של המחוקק.

ענת מאור: אני חושבת שיש בעיה קריטית עם הפסיקה עצמה ולא עם עונש המינימום.

ענת מאור: אנחנו צריכים לעורר מודעות ציבורית מעבר לעניין של עונש המינימום, לקרב יותר את המושג של הרג ולא של רשלנות.

ענת מאור: אני לא רוצה לומר רצח, אף אחד לא עושה את זה במזיד, אבל התרשלות על הכביש משמעותה בעצם לקיחת חיי אדם, ומבחינת הקורבן זה רצח.

ענת מאור: זה חלק מהטיפול.

ענת מאור: שתי הערות באותו עניין ושלא מן העניין: עד שאנחנו לא נסייע לסגירת בתי הבילויים בשעה יותר מוקדמת, הקטל בדרכים בשעות האלה ימשיך להיות חמור ביותר.

ענת מאור: לצערי הרב, אנחנו, חברי הכנסת, יותר מדי ליברלים ומבינים את הצורך בבילויים.

ענת מאור: כל מי שמסיים לבלות ב-04:00, ב-05:00 וב-06:00 – –

יגאל ביבי: אני תומך בך.

יגאל ביבי: אני חושב שאת צודקת.

ענת מאור: יש מדינות שבהן מסיימים ב-01:00 או ב-02:00 – לא אלכוהול ולא שתייה, כל זה לא מספיק, העייפות היא גורם ראשון במעלה לתאונות.

ענת מאור: גם השילוט, השר לשעבר או המנכ"ל לשעבר, השילוט בארץ הוא קטלני והוא חלק מהגורם לתאונות הקטלניות.

ענת מאור: אני מאוד תומכת, מצד אחד, בענישה, אבל יש עוד מכלול של דברים, נוסף על התקציבים והדברים האחרים שעלו, שאנחנו מוכרחים לקדם אותו.

ענת מאור: המספר של החללים בכבישים – – –

יגאל ביבי: אמרת רעיון טוב.

ענת מאור: בעניין של החוק?

ענת מאור: חבר הכנסת ביבי, אני מוכנה שנגיש אותו יחד.

יגאל ביבי: יחד נגיש הצעת חוק.

ענת מאור: עברתי ארבעה-חמישה חברי כנסת, ואף לא אחד היה מוכן לחתום אתי.

יגאל ביבי: אם אנחנו, הדתיים, נגיש את זה לבד, יגידו שזו כפייה דתית, שאנחנו לא רוצים שיבלו בערב שבת.

יגאל ביבי: אם אני ואת נגיש, אני לא אהיה חשוד כמי שבא מתוך כפייה דתית.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: ביחד נעבוד על החוק.

יגאל ביבי: בעזרת השם.

יגאל ביבי: תודה רבה לך.

יגאל ביבי: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה, קצר.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהצעת החוק היא מאוד טובה, ואני תומך בה.

איוב קרא: אני חושב שאפילו החקיקה הזאת שאנחנו מקבלים היום אינה עונה על המצב האבסורדי שבו אנחנו חיים מבחינת תאונות הדרכים במדינת ישראל.

איוב קרא: אני חושב שהיה צריך לתת את הדעת גם בבית הזה וגם במשרד התחבורה על כל נושא הרשלנות הפושעת שממנה נובעות תאונות הדרכים.

איוב קרא: היינו צריכים לסווג את זה לרשלנות שנובעת מכורח הנסיבות או מאי-צפיית הנולד, או בואו נקרא לילד בשמו, רשלנות מכורח נסיבות לעומת תאונת דרכים שקורית כתוצאה מהתנהגות, מכללי התנהגות או מהתרבות של הנהג.

איוב קרא: אין לי ספק שיש פה הבדל בין שתי הגרסאות הללו.

איוב קרא: הייתי רוצה להחמיר מעבר לכך בענישה נגד אותם אנשים שבתרבות הבסיסית שלהם כשהם נוהגים – יש הרגשה נוראה מעצם זה שקיבלו רשיון נהיגה מהמדינה.

איוב קרא: אני חושב שצריך להחמיר, ואני קורא לבית הזה ללכת לחקיקה נגד אותם פושעים, נגד אותם אנשים שלדעתי מתרשלים בצורה מכוונת בנהיגה שלהם וכתוצאה מכך נפגעים אנשים, להבדיל מסיטואציה שיכולה לקרות בתמימות או בתום לב.

איוב קרא: צריך לעשות הבחנה.

איוב קרא: אני מכבד את הצעת החוק הזאת, ואני אתמוך בה, ולדעתי יש גם מקום לשיפור.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

יגאל ביבי: אחרון הדוברים הלילה – חבר הכנסת נסים זאב.

יגאל ביבי: לאחר מכן ניגש להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעיקרון אני תומך בחקיקה הזאת.

נסים זאב: אני לא בטוח שזה יעזור, יועיל, יצמצם את תאונות הדרכים, את ההרג ואת הקטל בדרכים.

נסים זאב: אדם שרצח נפש, גם אם זה בשגגה, בזמן התורה היה צריך לגלות עד מות הכוהן הגדול.

נסים זאב: הוא היה צריך לשבת במאסר הרבה שנים, לא שישה חודשים.

נסים זאב: לכן הנושא הזה במקום.

נסים זאב: אני רוצה להגיב על בחירתו של חבר הכנסת עוזי אבן, לא יצא לי לדבר על כך.

יגאל ביבי: עזוב, למה לסיים את היום בזה?

יגאל ביבי: זה לא תאונת דרכים.

נסים זאב: זכותי לדבר.

נסים זאב: אני מבקש.

יגאל ביבי: בוא נסיים בטוב.

איוב קרא: נסים זאב, האם זה תאונת דרכים?

נסים זאב: זה הרבה יותר גרוע מתאונה.

יגאל ביבי: נסים זאב, אני לא רוצה לסיים בנושא הזה.

נסים זאב: כל הכנסת הזאת נכנסה לתאונה.

יגאל ביבי: נסים זאב, אני לא רוצה לסיים כך.

יגאל ביבי: היום ראש חודש.

נסים זאב: תסלח לי.

נסים זאב: אולי אל תלמד אותי, אדוני היושב-ראש?

יגאל ביבי: אני קורא לך ופונה אליך.

יגאל ביבי: היום ראש חודש.

נסים זאב: אתה פונה אלי ואני אומר לך שאני חושב שהיום צריך להגיב, כי זה יום הבחירה שבו נבחר אדם מוזר ומשונה.

נסים זאב: הכנסת היא לא אותה כנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תעשה תאונה, רק שלא תהיה קטלנית.

נסים זאב: היום הכנסת הכשירה את השרץ.

יגאל ביבי: אוי באמת, עזוב.

נסים זאב: נתנה לגיטימציה לדרך קלוקלת.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לשמוע דברים כאלה.

יגאל ביבי: עזוב, היתה אווירה טובה.

נסים זאב: לצערי, יש בזה שבירה של הסטטוס-קוו.

נסים זאב: מרצ ידועה במאבקה נגד כל דיני האישות ומערכת בתי-הדין בישראל.

נסים זאב: הגענו לשיא השפל וירידת המוסר – חבר כנסת שבמוצהר מביע עמדה ומצהיר מראש שהוא בא לכאן לחוקק חוקים שיש בהם כדי להביא להרס התא המשפחתי ולחורבן הערכים המוסריים שהיו מקובלים עד כה.

נסים זאב: רק כדי להביא לידיעתך, אדוני היושב-ראש, אנחנו כל כך רוצים לחוקק ביחד את החוק של הכשרת הערוצים הדתיים-החרדיים, ואני רוצה לומר לך שיש תחנת רדיו בהר-הצופים שמייצגת את ציבור ההומו-לסבי בארץ, ואתמול הוא אמר באותה תחנה, שהוא מתכוון להגיש כמה הצעות חוק להשוואת מצבם של הזוגות ההומו-לסבים, בכל הנוגע לזכויות שנתנו לבני-זוג דו-מיניים – –

אופיר פינס-פז: איך אתה יודע?

נסים זאב: – – באופן שזכויות דומות יוענקו גם לכל בני הזוג החד-מיניים – עובדי מדינה, אנשי צבא, אנשי משטרה.

נסים זאב: רבותי, אני רוצה לומר לכם:

נסים זאב: אני מביע שאט נפש מכל יוזמות החקיקה ומתריע על המגמות – –

ענת מאור: אנחנו מוחים על דברי הבלע שלך.

נסים זאב: – – המיוצגות בכנסת על-ידי חבר הכנסת אבן.

נסים זאב: יש בכך כדי למוטט את הסטטוס-קוו בנושא המעמד האישי שקיים במדינת ישראל זה למעלה מ-50 שנה.

נסים זאב: יש בכך עידוד לגילוי עריות וליצירת ילדים ממזרים – –

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, תעיף אותו מהבמה.

אופיר פינס-פז: מה זה?

נסים זאב: – – הרס של כל ערכי היסוד של מדינת ישראל.

נסים זאב: לא ייתכן שהכנסת, בית-המחוקקים שלנו יאפשר שינויים מהפכניים בכל מערכת המעמד האישי, מבנה המשפחות, חוק נישואין וגירושין וסמכויות לשינויים.

נסים זאב: אני מתכוון להגיש הצעת חוק שתחייב 61 חברים בכל חוק שיש בו כדי להביא לשינוי כל כך מהותי במדינת ישראל.

נסים זאב: גם הבהמות שומרות על התא המשפחתי שלהן.

נסים זאב: מותר האדם מן הבהמה אין?

נסים זאב: הגיע הזמן שאדם יכבד את עצמו, כי בצלם אלוקים נברא האדם.

ענת מאור: אתה מבייש את צלם האדם.

נסים זאב: הגיע הזמן שהאדם שנברא בצלם יכבד את עצמו.

נסים זאב: הייתי מצפה מכנסת יהודית לערכים, ולא לצורה הזאת.

נסים זאב: הכנסת מתנהלת בצורה מחפירה ומבישה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת נסים זאב, יש מצווה בתורה "והתעלמת".

יגאל ביבי: למה אתה צריך לעשות לו פרסומת?

יגאל ביבי: אני מבקש, רבותי, לגשת להצבעה.

איוב קרא: זאת תאונת דרכים אמיתית.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אני ויתרתי על זכות הדיבור, אבל אני מבקש לתת לי מחצית הזמן.

יגאל ביבי: אני לא חוזר אחורה עכשיו.

יגאל ביבי: אני מבקש.

ענת מאור: אנחנו רוצים לשמוע את חבר הכנסת יהלום.

יגאל ביבי: אני לא רוצה.

יגאל ביבי: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 57) (הגדלת עונש המינימום בגרימת מוות בנהיגה רשלנית), התשס"ג–2002, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יגאל ביבי: ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 31 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 57) (הגדלת עונש המינימום בגרימת מוות בנהיגה רשלנית), התשס"ג–2002, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יגאל ביבי: ובכן, תשעה בעד, אפס מתנגדים, אחד נמנע.

יגאל ביבי: הצעת החוק עוברת להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכלכלה.

יגאל ביבי: רבותי, אני רוצה לאחל לכולכם ולכל עם ישראל ראש חודש טוב ומבורך.

יגאל ביבי: הערב ראש חודש כסליו.

יגאל ביבי: תם סדר-היום.

יגאל ביבי: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, מחר, יום שלישי, ל' בחשוון התשס"ג, 5 בנובמבר 2002, בשעה 16:00.

יגאל ביבי: ישיבת הכנסת, חברי הכנסת, נעולה.