ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 318, 2002-06-17 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, ז' בתמוז התשס"ב, 17 ביוני שנת 2002.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לקום; גם האורחים ביציע, בבקשה.

אברהם בורג: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

אברהם בורג: )

אברהם בורג: חברי הכנסת, בשבוע שעבר הלך לעולמו בשיבה טובה חבר הכנסת השמינית מטעם המערך, חבר הכנסת יהודה דרניצקי-יודין, זיכרונו לברכה.

אברהם בורג: חבר הכנסת דרניצקי הצטרף ל"שומר הצעיר" במחתרת בברית-המועצות והוא עלה לארץ-ישראל בשנת 1925.

אברהם בורג: בישראל היה פעיל במפלגת פועלי-ציון, היה ממייסדי "החוגים המרקסיסטיים" ו"הליגה הסוציאליסטית".

אברהם בורג: היה מפעילי "השומר הצעיר" ואחר כך במפ"ם.

אברהם בורג: כיהן כחבר מועצת פועלי תל-אביב וחבר הוועד הפועל של ההסתדרות, שבה שימש גם יושב-ראש המחלקה לדמוקרטיה תעשייתית ומרצה בבית-הספר לפעילי ההסתדרות.

אברהם בורג: בפעילותו בכנסת היה סגן יושב-ראש הכנסת והיה חבר בוועדת הכלכלה ובוועדת העבודה והרווחה.

אברהם בורג: יהא זכרו ברוך.

אברהם בורג: נא לשבת.

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אורחים נכבדים, ישיבה מיוחדת לציון 100 שנות ציונות דתית – יבול של חינוך, ביוזמת חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

אברהם בורג: אנחנו מציינים היום בכנסת 100 שנים לתנועה הנכבדה הזאת יחד עם שרי התנועה, השר יצחק לוי והשר אפי איתם, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות חבר הכנסת זבולון אורלב, חברי הכנסת של תנועת המפד"ל, השר לשעבר שאול יהלום, הרב חיים דרוקמן, חברי כנסת לשעבר, צעירי הוועידה העולמית של המזרחי והארגונים הנלווים של תנועת המזרחי והפועל המזרחי.

אברהם בורג: אנשי התנועה, אורחים נכבדים, "שובה עמי אל ארצך,/ שובה אל אלוהיך,/ אל ארצך, ארץ פלאות/ אל אלוהיך/ אלוהי צבאות,/ מזרחה! מזרחה!" שורות נלהבות אלה נכתבו לפני 100 שנה והיו להמנון סוחף של תנועה חדשנית בעולם היהודי, תנועת המזרחי.

אברהם בורג: 100 שנות המזרחי הן תחנה אחת בדרך בת אלפי שנים, שהתחילה מה"לך לך" הקדום ועדיין לא הגיעה כולה "אל הארץ אשר אראך".

אברהם בורג: אחרי אלפי שנות גולה היתה הזיקה אל העבר לגשר בין האדם לעתידו, החיבור המחודש אל המולדת היה למוצא מן הגולה אל הגאולה.

אברהם בורג: געגועים לציון ליוו את העם במשך כל תקופת הגלות.

אברהם בורג: המזרחי, תנועת המרכז הרוחני של העם היהודי, ידעה לתרגם בלי לפגום במקור את כמיהת הדורות לשיבת ציון לתוכנית פעולה מחייבת לציון.

אברהם בורג: מהפכת הציונות הדתית היתה לחלק ממהפכת הציונות, מהפכה של שיבה, שיבה אל ארץ ומחוזותיה, שיבה אל שפה וניביה, שיבה אל מקומות ועברם.

אברהם בורג: "אין לאומה הישראלית פתרון אחר מאשר שיבה לארץ אבותיהם ולהתחיל מייד בגאולת ישראל עוד בטרם יבוא משיח קודשנו" – פסק מבשר הציונות, הרב צבי הירש קלישר, ושבר בכך את קשר ההמתנה הסביל והסובל של העם.

אברהם בורג: לא עוד גאולה שלמה או לא כלום, משיח בן דוד או מ"ט שערי ייסורים.

אברהם בורג: "אל תצפו שישלח את משיחו כרגע מן השמים לתקוע בשופר גדול" – הטיף ועשה היסטוריה.

אברהם בורג: המזרחי הלך בעקבותיו, תנועה דתית מעשית, זרם אדם מחויב שדחה את המשיחיות הפסיבית של הדתיות הקלאסית והיה מוכן להסתפק בגאולה לשיעורין, קמעה קמעה, פתרונות חלקיים הטובים יותר מאוטופיה שרחוקה עוד מלבוא.

אברהם בורג: החידוש ההיסטורי שבהקמת המזרחי הוא בבחירתה להיות חלק מן הציונות.

אברהם בורג: אין זה פשוט כלל ועיקר לתנועה יהודית דתית ללא פשרות לבחור בקידושין ציוניים עם תנועה מודרנית וחילונית, וזאת בלי לתת גט כריתות לאמונת היסוד הדתית.

אברהם בורג: המזרחי היה בטוח, כי בפרשת הדרכים שבה ניצב העם היהודי מביאה הציונות לבוש חדש לערכים עתיקים ושניהם יכולים וצריכים לדור יחדיו בחדי מחתא – מקורות וחזון, שורשים ופירות, רצף ותמורה, שימור ושינוי.

אברהם בורג: הציונות קוראת לעם ישראל לשוב לארצו, וכך היא ססמת המזרחי: "ארץ-ישראל לעם ישראל על-פי תורת ישראל" – חוט משולש שבעזרתו נרקמה מסכת שלמה, שתי וערב של אנושיות ולאומיות.

אברהם בורג: לרגע היה נדמה כי אבדה הדרך.

אברהם בורג: המזרחי והמזרחניקים הצביעו עם הרצל בעד תוכנית אוגנדה, טעות נוראה, אבל הלקח נלמד.

אברהם בורג: שנים מאוחר יותר, בהחלטה הגורלית על הקמת מדינה יהודית בחלק מארץ-ישראל, היה המזרחי בפנים.

אברהם בורג: דווקא התנועה ששללה את תוכניות החלוקה נתנה קולה בעד המדינה המחולקת והחלקית, וכשניצבה בפני תקומת מדינת ישראל היא הכריעה.

אברהם בורג: המאבק ההוא עוד לא תם והתנועה הנפלאה ההיא עוד תידרש לתת קולה בעד גאולה חלקית ושלום לא מלא ולא מושלם, וקולה יהיה חשוב לנו עד מאוד.

אברהם בורג: המזרחי בנוטריקון הוא "מרכז רוחני", הזיהוי של המזרחי הוא מזרחה, לא ארץ-ישראל של מעלה אלא ארץ-ישראל הארצית, שאותה יש לבנות.

אברהם בורג: הצטרפות המזרחי לציונות הצילה בעיני את כבוד היהדות הדתית, הוציאה אותה מהבדלנות וחיברה אותה אל המציאות.

אברהם בורג: שתי רגליו של המזרחי נטועות בכלל-ישראל ושומרות על אחדותו.

אברהם בורג: היום, 100 שנה מאז היווסד המזרחי ו-54 שנה להקמת מדינת ישראל, אנחנו עומדים בפני אתגרים קיומיים כבדים לא פחות מאשר בימי היסוד הרחוקים ההם.

אברהם בורג: ותנועת המזרחי, על שפע בניה ובנותיה ועל שלל הישגיה ועברה, חייבת לשאת עיניים קדימה ולהתחדש.

אברהם בורג: אם היא חפצת חיים היא צריכה להשיב באומץ על אותן שאלות קשות שקרעו אותה וחיברו אותנו מחדש אך לפני 100 שנים – היחס לאחר היהודי והיחס לאחר הערבי; מהות מעמדה של האשה בכלל והאשה הדתית בפרט בעידן השוויון והזכויות; מכלול היחסים שבין מסורת למודרנה וטיב הפשרה שבין אהבת הארץ לתשוקת השלום.

אברהם בורג: המזרחי נהג תמיד כבוד ואיפוק כלפי אדם ותנועה שדפוסיהם והליכותיהם שונים היו משלו.

אברהם בורג: אם המזרחי לא רוצה להישאר נחלת ההיסטוריה, עליו להטביע חותם דווקא בתחום חיוני זה של הידברות ודיאלוג.

אברהם בורג: אני תפילה כי יקומו לתנועה מנהיגים הראויים לכתרי עברה, שידעו לעטות משמעות חדשה לתכנים העתיקים של דרכי נועם מבית ונתיבות שלום מחוץ, לא רק למען התנועה ופעיליה, אלא למען הנוף האנושי הישראלי והיהודי כולו, הזקוק כל כך לקול הייחודי והערכי הזה, שחלק מצליליו דומה כי נדמו.

אברהם בורג: למען כולנו, בסובלנות ובנחישות, בעוז קדימה.

אברהם בורג: השם עמכם.

אברהם בורג: מזל טוב לך תנועת המזרחי.

אברהם בורג: השר אפי איתם, בבקשה.

אפי איתם: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, ידידי ליד שולחן הממשלה השר יצחק לוי, וחברים, שותפים לדרך של המזרחי העולמי, שבאו ונקבצו מכל קצווי תבל ביציע הכבוד, אלו הם מעמד ומועד ראויים מאין כמותם לנשיאת נאומי הראשון בכנסת ישראל, סמל ההתחדשות של מדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו, כאן בבירתנו, בירת הנצח שלנו, ירושלים עיר הקודש, במעמד של ישיבה חגיגית מיוחדת זו, לציון 100 שנותיה של הציונות הדתית, של התנועה של המזרחי העולמי, שאני עומד בראש הפלג שלה במדינת ישראל, ושרבים כל כך מנציגיה מן העולם כולו באו ונתקבצו לשבת ביציע הכבוד.

אפי איתם: 100 שנה הן זמן טוב להתחלה, אבל לא, הציונות הדתית נוסדה הרבה יותר מוקדם.

אפי איתם: לא לפני 100 שנה היא התחילה, אלא ביום שבו אמר אלוקים לאברהם: "לך לך".

אפי איתם: זה היה לפני יותר מ-30 פעם 100 שנה, ועד היום ארץ-ישראל היא לא רק הארץ שממנה אנו באים, אלא הארץ שאליה אנחנו הולכים.

אפי איתם: עד היום אנחנו הולכים.

אפי איתם: ובעצם, לכל מקום שיהודי הולך אליו, הוא הולך לארץ-ישראל, וזו תמיד עלייה.

אפי איתם: ומי שרוצה למצוא לציונות הדתית תאריך התחלה מאוחר יותר, יכול לבחור את היום שבו קנה דוד בן ישי את גורן ארוונה היבוסי על גבעה שנקראת היום הר-הבית ודוד קרא לה בשם ציון.

אפי איתם: ועד היום אנחנו צופים לציון ומתפללים לשלומה.

אפי איתם: עין לציון – עין היחיד ועין הרבים לציון צופייה, לפעמים דומעת, לפעמים צוחקת, אולם תמיד בתקווה גדולה – התקווה.

אפי איתם: וכמו איש מאוהב, אפילו כשהיא אתנו, אנחנו מרגישים אליה מידה מסוימת של געגוע וכמיהה.

אפי איתם: ואם רוצים לחפש התחלה בתקופה מודרנית יותר, אפשר ללכת אל הרב קלישר ואל הרב אלקלעי, שהלכו מעיר לעיר ומקהילה לקהילה וקראו ליהודים לעזוב את הגולה ולעלות לארץ-ישראל.

אפי איתם: וכל זה, כל זה, היה לפני הרבה למעלה מ-100 שנים.

אפי איתם: ובכל זאת אנחנו מציינים את היום – היום 100 שנים, ולא במקרה, ביום שבו נפתח בירושלים הקונגרס הציוני העולמי במדינת ישראל החופשית, העצמאית והחזקה, משום שהקמתה של התנועה הציונית המדינית המודרנית איננה סתם עוד נקודה על רצף הדורות של געגועים לציון.

אפי איתם: הקמתה של התנועה הציונית המדינית היא נקודת מפנה בהיסטוריה של העם היהודי ושל העולם, וייסודו של זרם הציונות הדתית בתוך התנועה הזאת היה נקודת מפנה גם במובן הציוני וגם במובן הדתי, נקודת מפנה שבה לוקחים אחריות על המסע הזה, על ה"לך לך" הזה, ותמיד תמיד כחלוצים לפני המחנה.

אפי איתם: לא, המפנה לא היה בעצם הקשר שבין הציונות המודרנית המדינית והרציונלית לבין הרצף העתיק של אמונה וגעגועים, תפילות ודמעות.

אפי איתם: הקשר הזה שבין עתיק לחדש קיים בתוך הציונות הכללית באופן עמוק.

אפי איתם: בן-גוריון לקח אתו את ספר התנ"ך כשהוא הופיע בפורומים בין-לאומיים, ואמר: זה הקושאן שלנו.

אפי איתם: זו לא המצאה של הציונות הדתית.

אפי איתם: והמדינה שקמה, בתוך הסמל הרשמי שלה הניחה את מנורת המקדש, ובדגל שלה את צבע הציצית, ובהמנון שלה את "עין לציון צופייה".

אפי איתם: בלי העבר שלנו אין לנו, לכולנו, למדינה של כולנו, עתיד.

אפי איתם: את זה אמר נחום סוקולוב, וגם זה לא חידוש של הציונות הדתית.

אפי איתם: החיבור אל העבר היהודי העתיק ואל המורשת היהודית רבת הדורות, הוא מקור האנרגיה של מדינת ישראל כולה.

אפי איתם: במכשירים חשמליים מתוחכמים יש מצבר נטען, כך שגם אם אתה מנתק את המכשיר זמנית ממקור האנרגיה שלו הוא יכול להמשיך לעבוד, לפעמים כמה ימים, לפעמים כמה שבועות.

אפי איתם: בהתחלה אתה אפילו לא מרגיש שנותקת מזרם החשמל, עד שהמצבר מתחיל להיחלש.

אפי איתם: כבר אמר מי שאמר, שיותר קל להוציא את היהודים מהגולה מאשר להוציא את הגלות מהיהודים.

אפי איתם: אבל במסגרת המאמץ הגדול, הכביר והנכון, להוציא את הגלות והגולה מלב היהודים, יש חשש לא קטן שיחד עם זה תצא מהלב גם כל המורשת היהודית, כל העושר התרבותי שלנו, שנצבר בכל כך הרבה שנים.

אפי איתם: יש סכנה שתצא לנו הנשמה.

אפי איתם: המצבר נחלש וצריך לחזור ולהתחבר למקור האנרגיה, וזה קודם כול ובעיקר חינוך.

אפי איתם: הציונות הדתית לקחה על עצמה את התפקיד הזה.

אפי איתם: לא, היא לא מבקשת להיות האטד שאומר לכל העצים: בואו חסו בצלי.

אפי איתם: היא אולי מבקשת להיות יותר מערכת הטפטפות של טיפה אחר טיפה.

אפי איתם: טיפה כאן וטיפה שם, ועוד טיפה.

אפי איתם: לא לייבש את המטע.

אפי איתם: לאפשר לחלוחית של חיים, מים, מים חיים.

אפי איתם: אנחנו הרי חיים בארץ צחיחה, והצימאון גדול לדברי אלוקים חיים, לתורה חיה, פועלת, לנשמה פועמת בתוך גוף המדינה שלנו.

אפי איתם: זה תפקיד צנוע ואתגר ענק שלקחה על עצמה הציונות הדתית בכלל והחינוך של הציונות הדתית בפרט.

אפי איתם: אני יודע שזה נשמע כמו סתירה.

אפי איתם: תפקיד צנוע ואתגר ענק.

אפי איתם: אבל זה בעצם פשרה של ענוות אמת, שיודעת את גודל שליחותה, יחד עם הצורך לשתף בה רבים, אנשים רבים, דעות רבות, תוך שיתוף, תוך שיח, תוך העמקה של בניית יחד משותף שאין חשוב ממנו.

אפי איתם: האירוע של היום נקרא 100 שנות ציונות דתית – יבול של חינוך.

אפי איתם: ואני לא רוצה לעמוד כאן ולטפוח על השכם ולמנות הישגים.

אפי איתם: אני רוצה לדבר על האתגרים.

אפי איתם: אני רוצה לדבר על עין צופייה פני עתיד, והאתגר שלנו הוא לתרום, בכל אחד מהמון המקומות שמתעוררות בהם שאלות חיים אמיתיות, יומיומיות, של מה זאת, ואיך בונים אותה, את המדינה היהודית הדמוקרטית והמודרנית.

אפי איתם: אנחנו צריכים לגדל שילובים, לאט לאט, בזהירות, ברגישות, תוך בחינה מתמדת.

אפי איתם: צריכים לפתח אדם שיודע להיות טייס קרב, וגם מניח תפילין, ואין בהם סתירה אלא השבחה.

אפי איתם: אנחנו צריכים לדעת לבנות מדען גרעין שיודע ללמוד דף גמרא, ושיש לו שיג ושיח עם איינשטיין ופלאנק, ועם רבי עקיבא ורש"י.

אפי איתם: לגדל אנשים ונשים שיודעים לעלות ולרדת בביטחון, בסולם של היחיד, המשפחה, הקהילה, העם והעולם, וכל זאת בלי להתבלבל, בלי לערבב בין השלבים, ובלי לשבור לא שלבים ולא כלים.

אפי איתם: אנחנו רוצים לגדל יהודי נאור, שיודע שלפיכך נברא אדם יחידי ומיוחד, יצירה חד-פעמית, כדי שכל אדם יוכל לומר: בשבילי נברא העולם, ועם זה גם יבין שזה איננו בסיס לזכויות, להשתלטות, לדורסנות, לחד-ממדיות, אלא בעיקר לחובות ולאחריות.

אפי איתם: שהרי כל התורה כולה עומדת על היסוד של "ואהבת לרעך כמוך".

אפי איתם: אלה האתגרים שלנו, אדוני היושב-ראש.

אפי איתם: אם תרצה את זה בקיצור – לגדל יהודי דתי בתפקיד יושב-ראש הכנסת, לגדל תלמיד חכם שיהיה היועץ המשפטי לממשלה, לגדל בן תורה שיהיה אלוף בצה"ל, בית-מדרש לנשים שמשלב תורה, נשיות ומדע, מכינות קדם-צבאיות, שמכינות אדם יהודי, ציוני, שהוא גם לוחם, גם חולם וגם אדם.

אפי איתם: משפחה שתוכן ואור של חסד יהודי מאיר את חייה.

אפי איתם: גרעיני מורשת בעיירות פיתוח, שהולכים ובונים את היחד החברתי שלנו במרקם עדין וסבלני, בלי הצהרות ובלי התפרצויות חד-פעמיות, אלא כיסוד חיים לתוך החברות הזקוקות להם כל כך.

אפי איתם: ישיבות הסדר, מכוני מחקר.

אפי איתם: אלו האתגרים של הציונות הדתית, ואנחנו עובדים על הפרויקט הזה זה 100 שנה.

אפי איתם: הרגע הזה הוא רגע חגיגי, ואני רוצה לאחל לה, לציונות הדתית, לתנועתנו, ולנו, כולנו, חבריה, שב-100 השנים הבאות לא נניח ולא נקדיש יותר מדי זמן למנות הישגים של עבר, אלא נחפש עוד ועוד אתגרים.

אפי איתם: ותתחדש בנו כל הזמן המחשבה והאמונה שטבע באמירתו הרב קוק, זכר צדיק לברכה, שהישן יתחדש והחדש יתקדש.

אפי איתם: ואולי שיר, קטע משיר של ציונות עמיתה, של ציונות חברה, של ציונות חוברת אלינו ביום חגיה: "כי אמיתית היא ונושמת וגם סמל וגם אות, העבר מאחוריה, היא צופה אל הבאות".

אפי איתם: תנועתנו תנועת הציונות הדתית והציונות כולה צופה אל הבאות, לצאת מן המרכאות, לחזור ולהיות נשמת אפה, רוח חייה של מדינת ישראל המתחדשת.

אפי איתם: אנחנו כאן תפילה, שמתוך המזרח, מתוך המזרחיות, מתוך המקום שזורח ממנו האור מעשה יום ביומו, בבחינת המחדש בכל יום מעשה בראשית ובבחינת פלא שעולה קמעא קמעא ואחר כך הוא מנצנץ ובא, ומן האור הזה של איילת השחר, שהיא ראשית צמיחת גאולתנו, יבקע אור חדש על ציון ונזכה כולנו במהרה לראותו יחד כולנו בארץ-ישראל, במדינת ישראל.

אפי איתם: אמן.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: שרת החינוך, השרה לימור לבנת, בבקשה.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, בישיבה המיוחדת הזאת לציון 100 שנות ציונות דתית – יבול של חינוך, אני מבקשת לפתוח ולברך את השר אפי איתם על דבריו, אבל כמנהג הכנסת, גם על נאום הבכורה שלו בכנסת, ואולי יש סמליות מסוימת בעובדה שאת נאום הבכורה שלו השר איתם נושא כאן ביום הזה שאנחנו מציינים בכנסת ישראל לכבוד 100 שנות ציונות דתית.

לימור לבנת: אני מאחלת לשר איתם הצלחה רבה בתפקיד הקשה והמסובך הזה שמוטל עליו, כמו על רבים אחרים וטובים.

לימור לבנת: אני רוצה לברך גם את השר הרב יצחק לוי, אשר הנהיג את המפלגה הדתית-לאומית בשנים האחרונות, ואף הוא לקח על עצמו משימה קשה מאין כמוה תוך גילוי של גדלות נפש בלתי רגילה, דבר שלא כל כך רגיל במקומותינו בפוליטיקה הישראלית.

לימור לבנת: מכובדי, לפני 100 שנה עמדו העולם היהודי והאדם היהודי בפני משבר כפול, ובמידה רבה עדיין אנו עומדים בפני אותן שתי דילמות יסודיות: האחת – מה היא זהותנו הייחודית-היהודית, ואז קראו לזה בשמות שונים, כמו הדת מול ההשכלה, המסורת מול חיים בעולם המודרני, ורוב העם היהודי בחר בדרך ההשכלה, בחר להיות חלק מהתרבות המערבית תוך הינתקות מן הזהות היהודית.

לימור לבנת: השנייה – ארץ-ישראל מול הגולה, או כפי שאנחנו קוראים לזה היום, מול התפוצות.

לימור לבנת: גם כאן, לצערנו, רוב היהודים בחרו באופציה השנייה.

לימור לבנת: מי שהכריע, גם עקרונית וגם מעשית, בשתי השאלות הנוקבות הללו באומץ בלתי רגיל, ובמחיר אישי כבד, הוא האיש שבזכותו חוגגים השנה 100 שנות ציונות דתית, הרב יצחק יעקב ריינס.

לימור לבנת: לאחר שהוכר כתלמיד חכם והפך לרב מוכר, פתח הרב ריינס את הישיבה התיכונית-המקצועית בלידא, מתוך רצון לחבר בין עולם התורה לחיי המעשה.

לימור לבנת: הרב ריינס הוא זה שהצטרף לציונות המדינית של הרצל והקים את המזרחי, משום שהאמין שעלינו להיות יחד כאן בארץ-ישראל ולחיות כאחד את החיים היהודיים עם העולם המודרני.

לימור לבנת: שאלת הגולה מול ארץ-ישראל היא לכאורה שאלה קלה להכרעה, אם כי, כמובן, קשה ליישום.

לימור לבנת: עובדה היא, שעדיין רוב היהודים אינם חיים בארץ למרות הסכנות, לרבות סכנת ההתבוללות, האורבות בתפוצות.

לימור לבנת: השאלה היותר נוקבת, יותר מורכבת, גם היום וגם בישראל, היא שאלת הזהות: כיצד יוצרים מפגש פורה ואותנטי בין אורח חיים יהודי לבין חיי העולם המודרני, אותה נקודה שעליה התעכב קודם השר איתם.

לימור לבנת: אני רואה בתרומה של הציונות הדתית לאופיים של החיים היהודיים בכלל, ובמדינת ישראל בפרט, תרומה גדולה מאוד.

לימור לבנת: חברי מתנועת הציונות הדתית, צעדתם כמה עשרות שנים כתף אל כתף עם הזרם הציוני-סוציאליסטי בתהליך הקמת המדינה, ותוך כדי כך יצרתם כמה יצירות יהודיות מרתקות, כמו החינוך הממלכתי-דתי, הקיבוץ הדתי, ישיבות ההסדר – מובן שלא אצליח למנות את כל היצירות.

לימור לבנת: אבל כל המפעלים החשובים הללו התאפיינו בשניות הזאת, אשר מנסה לחבר את הנפרדים – ממלכתי-דתי, קיבוץ-דתי, דתי-לאומי, תורה ועבודה.

לימור לבנת: תמיד המקף הזה או וי"ו החיבור באמצע.

לימור לבנת: עם זאת, מותר היום להזכיר, שהמקף לא תמיד הצליח לחבר, ובימים האלה תמיד היה מי שגרם לציונות הדתית לחוש, מצד אחד, שאיננה דתית מספיק ביחס לחרדים, ומצד שני שאולי איננה חלוצית מספיק כמו הציונות החילונית.

לימור לבנת: ואולי לתחילתה של הציונות הדתית אפשר להציע תאריך מוקדם יותר: 1267, כאשר באיגרת ששולח מירושלים לגירונה שבספרד, כתב רבי משה בן נחמן, הרמב"ן, על ירושלים כך: "ועם כל חורבנה היא טובה מאוד, ואין ישראל בתוכה, רק שני אחים צבעים קונים צביעה מן המושל ואליהם ייאספו עד מניין בביתם בשבתות".

לימור לבנת: ציונות דתית אופיינית.

לימור לבנת: השילוב הזה, לראות את ירושלים החרבה, שאין בה מניין יהודים, לראות את המציאות כמות שהיא, ובכל זאת לומר עליה, טובה מאוד.

לימור לבנת: ועם זה, התארגנות מעשית ליצירת חיים יהודיים בירושלים שנמשכו מאז ועד היום.

לימור לבנת: אם תרצו, זוהי בעיני נקודת ההתחלה של הציונות הדתית.

לימור לבנת: חולל אותה עולה חדש, שעלה לארץ בגיל מבוגר, לאחר ששילב בחייו הרבצת תורה, ידיעת פילוסופיה ועיסוק גם ברפואה.

לימור לבנת: ושימו לב לשנה – 1267.

לימור לבנת: בדיוק 700 שנה אחרי שהרמב"ן כתב את דבריו בירושלים הגיעה הציונות הדתית לעוד רגע של מפנה.

לימור לבנת: בשנת 1967 – כאשר שחררנו את ירושלים ואת ארץ-ישראל המערבית, מצאה עצמה הציונות הדתית במקום חדש, ובמובנים רבים בראש המחנה.

לימור לבנת: אתגר שחרור הארץ הוביל אותה לשותפות אולי טבעית יותר ועמוקה יותר עם המחנה הלאומי.

לימור לבנת: ההחלטה הזאת, שנבעה מעוצמה יהודית פנימית ומתחושת יכולת, הולידה יצירות חדשות: את היישוב הקהילתי הדתי והמכינות הקדם-צבאיות וגרעיני מורשת לעיירות הפיתוח, ואיך לא אזכיר את בתי-המדרש לנשים.

לימור לבנת: בבסיס תפיסת עולמי עומד עצם קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, ציונית ודמוקרטית, חינוך ילדינו לחיות ולפעול במדינת ישראל כאזרחים פעילים ומעורבים בקהילה ובחברה, גאים בתרבותם ובמורשתם, בעמם ובהשתייכותם הלאומית.

לימור לבנת: על העיסוק בתרבות ובמורשת להיות משולב בדיון ערכי ומוסרי, אישי וציבורי.

לימור לבנת: הדיון בזכויות וחובות האדם והאזרח במדינת ישראל, בסובלנות ובצדק חברתי, בשוויון הזדמנויות, בצמצום פערים חברתיים ובשוויון בין המינים, חייב להיות משולב בקריאת מקורות מן המקרא, המשנה והתלמוד, ההגות והמחשבה היהודית.

לימור לבנת: החינוך שאנו רוצים להעניק לילדינו צריך להיות מושתת על מגילת העצמאות, על הסמלים ועל ההמנון הלאומי, על היצירה היהודית המתחדשת תמיד – אלו מושתתים על תרבות רבת רבדים, בת אלפי שנים, על הגות רבת ממדים – ועל אורח חיים יהודי ועל ספר הספרים.

לימור לבנת: לפני שאסיים אני רוצה לקרוא מכתב שכתב דוד בן-גוריון לזלמן ארן, אז שר החינוך והתרבות, ב-11 בינואר 1956.

לימור לבנת: וכך כתב דוד בן-גוריון: "שר יקר, איני מתיירא מן החינוך הדתי.

לימור לבנת: חינוך עברי הוא לא רק חינוך ללשון העברית, אלא לספר הספרים במקורו, שהוא תעודת הזהות והכבוד והגאון של העם העברי.

לימור לבנת: רק הנחלת ידיעת ספר אלמוות זה במקורו לדור הצעיר תקנה לעמנו בעתיד הכרת שורשיו, מקורו, גדלותו, ייעודו הלאומי והאנושי, ויבטיח זיקתו לתוחלת עמו במולדת.

לימור לבנת: בכבוד רב, ד.

לימור לבנת: בן-גוריון".

לימור לבנת: אין מדובר רק בחינוך הדתי, מדובר בחינוך בכלל, משום שעם ללא עבר אינו יכול לעצב זהות ברורה ותפיסת עולם ערכית, ולכן אין לו גם עתיד.

לימור לבנת: מורשת העבר היא זו שמקנה לעם את תחושת השייכות ושותפות הגורל.

לימור לבנת: רק על בסיס עבר משותף נוצרת ערבות ומעורבות, ורק על בסיס אלו ניתן לתקן עולם – לשאוף לחברה אזרחית בריאה.

לימור לבנת: שמחתי לברך אתכם היום, כנציגת המחנה הלאומי, ואנו שמחים על שותפות הדרך, על שיתוף הפעולה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, ואחריו, אחרון – יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, באי הוועידה העולמית של המזרחי, הפועל המזרחי, הגודשים את היציע, כבר-פלוגתא רעיוני וכשר החינוך לשעבר אני רוצה לקבל אתכם בברכה על שבאתם לירושלים לכבוד הקונגרס הציוני.

אמנון רובינשטיין: אנחנו כאן בארץ סובלים מחרדת נטישה.

אמנון רובינשטיין: אנחנו סובלים מחרדת נטישה על כך שהעולם נוטש אותנו כאן, על כך שמפסיקים לבוא תיירים ומשקיעים ומדענים, ומספר הנוסעים בשדה התעופה בן-גוריון בלוד פוחת והולך.

אמנון רובינשטיין: ההרגשה מאוד מוכרת לכל ישראלי.

אמנון רובינשטיין: זו הרגשה מאוד מאוד לא נעימה.

אמנון רובינשטיין: יש דבר אחד ששובר את התחושה המעיקה הזאת, כשאנשים כמוכם באים לירושלים ומשתתפים בחגיגה ציונית.

אמנון רובינשטיין: כפי שידוע לכם, יש ויכוח בישראל, ובעיקר בעולם האקדמי, על משמעות הציונות.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה לומר לכם, שהרוב בבית הזה דוגל בהשקפה הציונית, מפני שאין פתרון אחר לעם היהודי.

אמנון רובינשטיין: יש לו רק שער אחד, השער הציוני.

אמנון רובינשטיין: לאדם יהודי בודד ייתכן שיש אלטרנטיבות, לעם היהודי אין אלטרנטיבה.

אמנון רובינשטיין: הוכיחה זאת ההיסטוריה בצורה הטרגית ביותר.

אמנון רובינשטיין: קהילה יהודית היום חייבת להיות עם פניה לישראל, בית-ספר יהודי, פניו לישראל, מכל זרם יהודי, וגם בית-ספר יהודי לא אורתודוקסי, פניו לישראל.

אמנון רובינשטיין: לכן אני מקבל אתכם בברכה.

אמנון רובינשטיין: הציונות הדתית, ואני אומר זאת גם כשר החינוך לשעבר, יש לה חלק גדול מאוד בהמחשת הציונות, ברעיון שהציונות לא זרה לשומרי מצוות, שהיא יכולה לעלות בקנה אחד עם שמירת מצוות ואמונה.

אמנון רובינשטיין: בכל זאת אני רוצה לומר לשר איתם דבר אחד.

אמנון רובינשטיין: מה ההבדל הגדול בין תחיית הציונות הדתית לפני 100 שנה לבין פרשת "לך לך"?

אמנון רובינשטיין: ההבדל הגדול הוא משמעותי מאוד, והוא גם עונה על איזו קושיה שעלתה כאן – איך בכלל עשתה הציונות הדתית יד אחת לפני פחות מ-100 שנה עם האדם שתמונתו תלויה כאן, עם בנימין זאב הרצל, שהיה אדם חילוני, בקושי ידע לעלות לתורה, בבאזל, ערב הקונגרס הציוני?

אמנון רובינשטיין: הוא בקושי למד זאת, הוא שינן את זה בעל-פה ערב העלייה לתורה בשבת, בבאזל.

אמנון רובינשטיין: איך זה קרה שהמזרחי הצביע הצבעה שגויה לחלוטין על תוכנית אוגנדה?

אמנון רובינשטיין: אני מסכים עם היושב-ראש.

אמנון רובינשטיין: איך זה קרה ששרי המפד"ל – אני רוצה להזכיר זאת, שרי הציונות הדתית, ערב מלחמת ששת הימים, מתנגדים לפריצה לעיר העתיקה.

אמנון רובינשטיין: כלומר, אדם שמתפלל כל יום, מאמין לא רק בביאת המשיח, אלא בכך שבית-המקדש ייבנה במהרה בימינו, מתנגד לכניסה להר-הבית.

אמנון רובינשטיין: איך זה קורה?

אמנון רובינשטיין: זה קורה בגלל שני גורמים ביהדות שאסור להתעלם מהם, ושלא נשמעו כאן, אלא על-ידי יושב-ראש הכנסת, ואני רוצה כאדם חילוני להביע אותם.

אמנון רובינשטיין: דבר ראשון, הרעיון של פיקוח נפש, שהוא לא רק דוחה שבת, הוא דוחה גם דברים אחרים.

אמנון רובינשטיין: הדבר השני הוא עוד יותר משמעותי – ראשי הציונות הדתית, הרב ריינס הבין, וכך הבינו כולם, שיש הבדל בין הציונות המודרנית לבין "לך לך", בין אמונה בביאת המשיח, אמונה בבניין בית-המקדש, ובין ירושלים של מטה, שבה יש גם מסגד ויש גם ערבים ויש גם מוסלמים ויש גם אחרים.

אמנון רובינשטיין: זה ההבדל הגדול.

אמנון רובינשטיין: הציונות הדתית עשתה הבחנה בין חזון משיחי לבין אמונה ביכולת לבצע באמצעות פשרה את הרעיון הציוני.

אמנון רובינשטיין: זו היתה המהפכה של הציונות הדתית, והמהפכה הזאת הביאה את שרי הציונות הדתית בממשלת האחדות הלאומית, ערב מלחמת ששת הימים, לצעדים שהיום הנוער הישראלי לא יכול להאמין בהם.

אמנון רובינשטיין: הם בעצם התנגדו לפתיחה במלחמה, לכיבוש יהודה ושומרון וירושלים העתיקה.

אמנון רובינשטיין: אני יודע שחלק מכם יאמרו: הם לא שיקפו את עמדתנו.

אמנון רובינשטיין: אבל זה לא מקרה.

אמנון רובינשטיין: זה לא מקרה.

אמנון רובינשטיין: זו לא היתה סתם שותפות עם הציונות הסוציאליסטית.

אמנון רובינשטיין: זה משהו שביטא השקפת עולם מאוד מאוד עמוקה, שבצד האמונה המשיחית, בצד האמונה בציון, ב"עין לציון צופייה", היא צופה גם לאפשרות של שיבת היהודים לארצם מבחינת הפוליטיקה הבין-לאומית ומבחינת האפשרי.

אמנון רובינשטיין: זה ההבדל הגדול.

אמנון רובינשטיין: לכן, אני אומר גם לשרת החינוך, שלא נמצאת כאן – אין לי טענות נגדה, היא התנצלה – שהדגשה רק של היבט הציונות הדתית במובן של ההתנחלות, מ-1967 ועד היום, ולא של הצד המתון והאחראי שהיה עד לאותה תקופה, זו טעות היסטורית גדולה מאוד.

אמנון רובינשטיין: אי-אפשר לסקור את ההיסטוריה של הציונות הדתית ולהתחיל מ-1967 ו"גוש אמונים" ולהתעלם ממשה חיים שפירא ומזרח ורהפטיג, זה פשוט לא נכון היסטורית.

אמנון רובינשטיין: מעבר לפלוגתא הזאת, שהיא גם כן תכונה יהודית, שגם בימי חג ומועד אנחנו לא מוותרים על התענוג שבה, אני רוצה לחזור ולברך את ראשי המזרחי וגם את חברינו כאן בכנסת על כך שהם הוכיחו שאפשר להיות שומרי מצוות וציונים ושאפשר לשרת בצה"ל ולשמור מצוות – עניין חשוב לנו מאוד בימינו אלה.

אמנון רובינשטיין: בל נשכח זאת, ובל נשכח את התרומות האחרות שלהם למפעל הציוני הייחודי, למהפכה אולי הכי חשובה שידע העם היהודי מאז היווצרו.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אחרון אחרון חביב, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, והספורט, חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לנגנטל, איך תדע מה הסיעה חושבת על 100 שנה למזרחי?

יגאל ביבי: הצעירים של היום – – –

צבי הנדל: אני מציע לכנסת ללמוד מחבר הכנסת רובינשטיין איך אפשר להביע עמדה אחרת ולא לעשות מזה התכתשות, כמו שרבים אחרים יודעים לעשות.

זבולון אורלב: אני מסכים.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אני יכול להתחיל מהתחלה?

אברהם בורג: זה בתנאי שאנחנו לא נצטרך להתחיל מהתחלה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, וברכה מיוחדת לחברי המזרחי העולמי שבאו מכל העולם לוועידה הכ"ז של המזרחי העולמי ולקונגרס הציוני העולמי הל"ד, הנמצאים עמנו ביציע הכבוד, למנהיגות הציונית-הדתית, לצמרת של החינוך הממלכתי-דתי.

זבולון אורלב: הורתה של המזרחי באדר תרס"ב על-ידי הרב ריינס זצ"ל, באה על רקע רצונה של הציונות הדתית לעצב את החינוך הציוני בארץ-ישראל ברוח אמרתו הידועה – שכבר הוזכרה על-ידי היושב-ראש – "ארץ-ישראל לעם ישראל על-פי תורת ישראל", ולידתה באה תוך חבלי לידה קשים ומאבקים בתוך ההסתדרות הציונית להכרה בזרם האידיאולוגי החינוכי של הציונות הדתית.

זבולון אורלב: מחוללי תנועת המזרחי, תנועת הציונות הדתית, הבינו כי גורלה של הציונות בכלל ושל הציונות הדתית בפרט ייקבע בראש ובראשונה דרך תוכניות הלימודים והחינוך לערכים של מערכת החינוך היהודית.

זבולון אורלב: הם ידעו, כי שם, בתוך חדרי הכיתות, מעצבים את דרכו של העם היהודי כיצד לחדש את עצמאותו בארץ-ישראל.

זבולון אורלב: במבט של 100 שנים לאחור, אין חולק על כך שמדובר בהישג מופלא של החינוך הציוני הדתי, שהצליח לא רק לבנות משנה אידיאולוגית סדורה של חידוש שיבת ציון, אלא גם – ובעיקר – בזכות מימוש האידיאולוגיה הציונית הדתית ויישום משנתה למציאות ממשית ולאורח חיים מלא וכולל.

זבולון אורלב: הרעיון הציוני הדתי לא נשאר על מדף הספרים, הוא הפך לעובדת חיים – ועל כך תודה, הערכה והוקרה לראשי החינוך הדתי לדורותיהם ולמחנכים לדורותיהם.

זבולון אורלב: בגיל 100 ובמציאות העכשווית, זה הזמן הנכון והמקום המתאים לדון ולברר איך ימשיך החינוך הדתי ללמד ולחנך לתפארת התורה, להאדרת המצוות ולעטרת המדע, והכול מתוך נשיאה משותפת בעול, בכול, בכל המשימות של מדינת ישראל ואתגריה, ומתוך שותפות הדוקה ומעורבות מלאה עם הציונות הכללית וכל אזרחי המדינה, בכל תחומי החיים: בביטחון, במדע, בכלכלה, בחברה, בניהול המדינה ובמנהיגותה.

זבולון אורלב: אף שיש מי שעלול לטעות ולחשוב, כי הכרה בזרם נפרד של חינוך ממלכתי-דתי, משמעותו הסתגרות וחיים בגטו ציוני דתי וגילוי אדישות מסוימת לגורלה של המדינה ולעתידו של העם היהודי שרובו עדיין אינו דתי, חשוב שאומר – ואולי דווקא אני שאומר, מעל במה נכבדה זו וביום חגיגי זה – החינוך הציוני הדתי ואנשי הציונות הדתית חייבים לראות את עצמם אחראים ושותפים מלאים לגורלה של כלל – של כלל מערכת החינוך בעיצוב ובגיבוש הזהות היהודית של כלל תלמידי ישראל.

זבולון אורלב: אין אנו בני חורין להימנע מלתרום ולהשתתף במאמץ החינוכי הלאומי, כדי שכל נער ונערה יהודים יהיו מחוברים לתרבות היהודית ולמורשת ישראל ובקיאים במקורותיה.

זבולון אורלב: החינוך הציוני הדתי צריך להוביל את המאבק כנגד סכנת ההתבוללות הרוחנית כאן במדינת ישראל ולהתמודד מול החשש המוחשי של טשטוש הזהות היהודית של תלמידי ישראל, שלפיהם יהודי הוא יהודי כאן במדינה רק מפני שהוא נולד לאם יהודייה, כי אין לו קשר טוב ואין לו חיבור עמוק וזיקה משמעותיים לתרבות היהודית.

זבולון אורלב: אינני אומר מה לעשות, אינני אומר כיצד להתנהג.

זבולון אורלב: אני מדבר על ללמוד ולדעת, ולצערי עדיין לא לומדים יהדות ברצינות.

זבולון אורלב: יהודי שאני מתאר אותו כאן, הוא בעצם יהודי ביולוגי בייחוסו, אולם חסר תרבות, זהות יהודית באישיותו.

זבולון אורלב: יחד עם הכבוד, ההערכה וההוקרה שאנו מעניקים היום למייסדי המזרחי והציונות הדתית וממשיכי דרכה לדורותיהם – בכל תחומי החיים ובמערכת החינוך בפרט – צריכים אנו לומר למנהיגות הציבורית והחינוכית הדתית-הלאומית של היום, כי מוטלת עליהם אחריות לאומית כבדה להדגיש ביתר שאת את האחריות הממלכתית ולהיאבק נגד מגמות סקטוריאליות ומתבדלות בתוך המחנה הדתי-לאומי, המשקפות דאגה אנוכית של "אני את נפשי הצלתי".

זבולון אורלב: החינוך הדתי מכיר באופי התורני והרוחני של קהילות ציוניות דתיות שונות ונותן להן את הפתרונות, אולם כולם צריכים להיות תחת הכיפה הסרוגה.

זבולון אורלב: עלינו ללמוד ממייסדי המזרחי וממשיכי דרכם, ובדור האחרון ראוי להזכיר את ד"ר יוסף בורג, מנהיגה של הציונות הדתית ונשיא התנועה העולמית, ואת סגן ראש הממשלה ושר החינוך והתרבות זבולון המר, נשיא עמית בתנועה העולמית.

זבולון אורלב: עלינו ללמוד מהם לגלות אחריות עם הפנים לכלל ישראל ולהפנים את הערך כי החינוך הציוני הדתי אין פירושו חינוך ליחידים ואין פירושו מילוי רצונות אישיים ושאיפות רוחניות פרטיות.

זבולון אורלב: החינוך הציוני הוא בראש ובראשונה חינוך שנועד לבנות את העם היהודי כאן במדינת ישראל – חינוך שנועד לבנות את מדינת ישראל, חינוך ממלכתי ולא אישי.

זבולון אורלב: הציונות הדתית באה לדאוג לדמותו של העם היהודי על כל מרכיביו, לפעול לעיצוב זהותה היהודית של מדינת ישראל כמדינת העם היהודי ולא רק לדאוג להצלחת חינוך ילדיה הפרטיים.

זבולון אורלב: אסיים ואומר, מורי ורבותי, כי על-פי המשנה במסכת סוכה, המתארת את שמחת בית השואבה, מותר לנו ביום חגיגי זה לומר על הציונות הדתית, על המזרחי ועל החינוך הדתי במלאות 100 שנים: אשרי זיקנותנו שלא ביישה את בחרותנו.

זבולון אורלב: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הודעה ליושב-ראש הכנסת – תעבור ישר לפרוטוקול.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי – ראש הממשלה שב ארצה ביום ג' בתמוז התשס"ב, 13 ביוני 2002; השר נסים דהן ימלא את מקום השר לענייני דתות בעת היעדרו מהארץ, מיום ד' בתמוז התשס"ב, 14 ביוני 2002, ועד יום ח' בתמוז התשס"ב, 18 ביוני 2002.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת:

א' האן: הצעת חוק חובת מידע בדבר השפעת חקיקה על זכויות הילד, התשס"ב–2002, מטעם חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת.

א' האן: לדיון מוקדם: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – דוח שנתי של נציב שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מינוי באישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יוסף לפיד, אליעזר זנדברג, יהודית נאות, יוסף פריצקי וויקטור בריילובסקי; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (אכיפת נוהלי חשבונות ותשלום חובות מס) (תיקון – מניעת פיטורי חיילי מילואים), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת אבשלום וילן ומוסי רז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – קיצור שבוע העבודה), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, תמר גוז'נסקי ומוחמד ברכה; הצעת חוק לבדיקה ולטיפול ראשוני בנפגעות ובנפגעי עבירות מין, התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יהודית נאות, אליעזר זנדברג, יוסף לפיד, יוסף פריצקי וויקטור בריילובסקי; הצעת חוק פינוי התנחלויות ממוקדי חיכוך, התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת רן כהן ומוסי רז; הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים (תיקון – הגבלות לעניין חיילים בשירות סדיר), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת נעמי חזן ואיתן כבל; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – כרטיסי חיוב), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת דיווח על איכות האוויר), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – איסור עיסוק נוסף), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – מבני דת), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת יוסף פריצקי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי ממס על לימודים גבוהים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (פטורים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק האזרחות (תיקון – מתן אזרחות לקרובי נפגעי איבה), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת אמנון רובינשטיין ואופיר פינס-פז; הצעת חוק-יסוד: הזכות לחינוך, מאת חבר הכנסת יוסף פריצקי; הצעת חוק המים (תיקון – מניעת הידלדלות מקורות המים),

א' האן: התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת מיכאל נודלמן ואליעזר כהן; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – ברירת תביעה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק העונשין (תיקון – הטפה לטרנספר), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, תמר גוז'נסקי ומוחמד ברכה; הצעת חוק פיצויי פיטורין (תיקון – פיצויי פיטורין עקב התפטרות), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (חשבון גמל), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – מניעת השתתפות רשימה המסיתה לטרנספר), מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, תמר גוז'נסקי ומוחמד ברכה; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון – קביעת שער הריבית על האשראי), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק יציבות מחירים במצרכים ובשירותים (השכרת דירות מגורים) (הוראת שעה), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת אברהם הירשזון, איוב קרא ואבשלום וילן; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – גילוי נאות אודות גרירת משכנתה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות לגמלאות), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יוסי כץ, משה גפני, אברהם הירשזון, דוד טל ואבשלום וילן.

א' האן: דוח סיכום המשלחת הפרלמנטרית מישראל בוועידת יוריקא הבין-פרלמנטרית ה-13, שהתקיימה באתונה ב-24-23 במאי 2002.

א' האן: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה למזכיר הכנסת.

נעמי חזן: אני מציעה שנמתין עד שהאורחים הנכבדים יצאו ונוכל להמשיך בענייננו.

נעמי חזן: הסעיף הבא על סדר-היום: שעת שאלות עם השר לאיכות הסביבה.

נעמי חזן: אני ממתינה לשר לאיכות הסביבה, אשר אמור להשיב על שאלות.

נעמי חזן: חברי הכנסת, כפי שאמרתי, אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-יומנו: שעת שאלות עם השר לאיכות הסביבה.

נעמי חזן: אדוני השר, תואיל ותעלה.

נעמי חזן: אזכיר לחברי הכנסת את הנוהל של שעת שאלות:

נעמי חזן: בכנסת הארבע-עשרה התחלנו במנהג של שעת שאלות הנוגעות לנושאים מתוחמים לשרים ספציפיים.

נעמי חזן: חבר הכנסת רשאי לשאול שאלה.

צחי הנגבי: אם אין שאלות, גברתי, יש עכשיו משחק של ברזיל נגד בלגיה.

נעמי חזן: אני יודעת, ותיכף גם תעדכן אותנו.

נעמי חזן: אסביר את הנוהג: חבר כנסת רשאי לשאול שאלה במסגרת זמן של עד דקה.

נעמי חזן: השר ישיב במסגרת זמן של עד שתי דקות, עד שיושבת-ראש הישיבה תחליט שהעניין מוצה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, חשוב לומר, שאם לשר אין תשובה, הוא יכול גם להודיע שיעביר חומר נוסף בכתב.

נעמי חזן: אנחנו עוסקים בשעת שאלות עם השר לאיכות הסביבה בארבעה נושאים: נושא המיחזור, בעקבות חוק הפיקדון; זיהום אוויר; קדחת הנילוס; שיקום נחלים.

נעמי חזן: השואל הראשון – חבר הכנסת שאול יהלום.

שאול יהלום: גברתי היושבת בראש, אדוני השר, חברי הכנסת, שאלתי נוגעת לנושא ההדברה של חיידקי קדחת הנילוס.

שאול יהלום: בשבועות האחרונים התפרסמה בתקשורת הצהרה של אדוני השר, שהגיש לאוצר בקשה לתקציב של 12 מיליון ש"ח, כמדומני, אשר דרוש להדברת מקורות הדגירה של חיידקי קדחת הנילוס.

שאול יהלום: בשנה שעברה התקציב אכן ניתן, ועובדה זו הביאה לירידה דרסטית במספר הנפטרים מהמחלה, מ-29 לפני שנתיים לארבעה בשנה שעברה.

שאול יהלום: לצערנו הרב נפטרו ארבעה, אבל רק ארבעה.

שאול יהלום: לפי דברי השר, התקציב הזה עדיין לא הועבר, ויש סכנה רבה שבשל כך תהיינה פעולות ההדברה מצומצמות והחיידק יתקוף יותר ויותר.

שאול יהלום: שאלתי לכבוד השר היא, מה נעשה עד עכשיו בעניין זה, האם הועבר התקציב ומה הפעולות שמשרדו נוקט.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: אדוני השר.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת יהלום, אני שמח לבשר לכם שברזיל מובילה 0:1 במשחק נגד בלגיה.

צבי הנדל: זו לא קדחת הנילוס.

צחי הנגבי: זו קדחת הכדורגל.

צחי הנגבי: לצערי החמצתי את השער הזה, אבל אני בטוח שאראה אותו בתקציר המשחק.

צחי הנגבי: אני רוצה להודות לחבר הכנסת יהלום, שהעלה שוב מעל במת הכנסת את הנושא החשוב של המאבק למניעת התפרצות מחלת קדחת הנילוס.

צחי הנגבי: הכנסת עסקה בכך בעבר.

צחי הנגבי: אכן, לפני ימים לא רבים מחיתי בתקשורת על כך שאין היענות לקריאתי להקצות את התקציב הנדרש למאבק נגד קדחת הנילוס, שהיא מחלה קטלנית.

צחי הנגבי: אכן, כפי שתיאר חבר הכנסת יהלום, לפני שנתיים היא הפילה 30 חללים, ובשנה שעברה היתה היערכות ראויה של כמה משרדי ממשלה, בהובלת המשרד לאיכות הסביבה, וכתוצאה מכך הושגו הישגים חסרי תקדים במאבק במחלה הזאת.

צחי הנגבי: רק שלושה נפטרו, ו-45 אנשים לקו במחלה, לעומת מאות חולים בשנה הקודמת.

צחי הנגבי: רצינו לשחזר ולמחזר את ההצלחה הזאת גם השנה, ואכן אתמול, ביום ראשון, קיבלה הממשלה פה-אחד את הצעתי לסדרה של פעולות כדי להיערך כיאות להילחם במחלה שמתחילה בדרך כלל באוגוסט-ספטמבר ומתפרצת באופן יותר עז בסביבות אוקטובר.

צחי הנגבי: בסיס ההחלטה הוא, שהממונה על אגף התקציבים באוצר יחד עם מזכיר הממשלה יגישו כבר בשבוע הקרוב לאישור הממשלה את התפלגות התקציב הנדרש על-פי חלוקתו בין המשרדים השונים.

צחי הנגבי: ההחלטה הזאת עברה פה-אחד, ובמהלך השבוע הזה גם נסייע בידי האוצר ומזכיר הממשלה להגיע לתקציב הראוי.

צחי הנגבי: אני מקווה מאוד, שכבר ביום א' הקרוב יחולק הכסף שהוחלט עליו לשלטון המקומי, אשר נמצא בחזית המאבק באותם יתושים המקננים במקומות של מקווי מים עומדים.

צחי הנגבי: השנה הבעיה עשויה להיות חריפה יותר מבעבר, מכיוון שהיו לנו גשמי ברכה וגם גשמים מאוחרים, וכתוצאה מכך יש סכנה מוחשית להתפרצות הנגיף.

צחי הנגבי: הנגיף אכן כבר הופיע, אומנם לא בבני-אדם אלא באווזים, אבל זו חוליה בשרשרת המוכרת, שמהר מאוד מתפתחת לכלל מגפה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

שאול יהלום: האם יש סכנה של הידבקות מאכילת אווזים?

צחי הנגבי: אני לא יודע מה לומר לגבי אכילת אווזים.

צחי הנגבי: ככל הידוע לי, הנגיף לא יכול לעבור באכילת מזון, אלא אך ורק בעקיצה של יתושות, אפילו לא יתושים.

צחי הנגבי: כבוד היושב-ראש, הייתי חייב לציין את העובדה הזאת.

צבי הנדל: אתה יכול להרחיב?

נעמי חזן: לא, חבר הכנסת הנדל, יש כאן תרגולת ברורה מאוד.

נעמי חזן: חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, שאלתי נוגעת לתחום זיהום האוויר.

זבולון אורלב: חלק מבעיית זיהום האוויר נובע מהעדר יחס נכון לחומרים מסוכנים שאינם מאוחסנים כראוי ואינם מובלים כראוי.

זבולון אורלב: הופתעתי מאוד להיוודע מעיתונות סוף השבוע, שחסרים למשרד כמה תקנים, ושיש ויכוח בין משרדך למשרד האוצר, כמדומני, על כך שאין מסדירים את הפיקוח הראוי על כל הנושא של חומרים מסוכנים, שאני רואה בו סכנה מוחשית לזיהום אוויר חמור, נקודתי ואזורי.

זבולון אורלב: שאלתי היא, מה מצב הפיקוח, האם נכון שחסרים תקנים, ומה בדעת השר לעשות?

צחי הנגבי: נושא החומרים המסוכנים הוא נושא בפני עצמו, ולא הייתי קושר אותו באופן ישיר לנושא זיהום האוויר, אף שכפי שציין בצדק חבר הכנסת אורלב, גם בהקשר זה יכולה להיות סכנה.

צחי הנגבי: חומרים מסוכנים כלשעצמם מהווים סכנה בטיחותית שעלולה לקטול חיים, לדוגמה, פי-גלילות ומתקנים רדיואקטיביים, שבעולם כבר גבו מחירים כבדים.

צחי הנגבי: לדוגמה, התהפכות של מכליות שנושאות עליהן חומרים מסוכנים בדרכים.

צחי הנגבי: מדובר באלפי מכליות.

צחי הנגבי: כבר ראינו התהפכויות כאלה לא פעם אחת ולא פעמיים.

צחי הנגבי: הקשר לזיהום אוויר הוא קשר צדדי.

צחי הנגבי: עם זאת, הנקודה שהעלה חבר הכנסת אורלב מציקה לנו מאוד.

צחי הנגבי: היתה החלטת ממשלה בדבר הקצאת תקנים לאגף לחומרים מסוכנים במשרדי.

צחי הנגבי: ההחלטה הזאת עברה פה-אחד, ויש לה הרבה טעמים שלא אכנס אליהם כרגע.

צחי הנגבי: משרד האוצר משום מה, בשלב זה לפחות, איננו מבצע את החלטת הממשלה.

צחי הנגבי: אני פניתי לראש הממשלה בעניין זה בכתב, תוך הבהרת החומרה שבדבר, ואני גם מאמין שלא ירחק היום והוא יורה למשרד האוצר לעמוד בהתחייבותו זו.

נעמי חזן: תודה.

זבולון אורלב: אולי אפשר להגיש עתירה לבג"ץ בעניין זה.

נעמי חזן: נראה לי מוזר ששר מגיש עתירה לבג"ץ נגד המדינה, אדוני.

צחי הנגבי: אם אראה שבדרכים הרגילות אני לא מצליח להתגבר על הבעיה הזאת, אני בהחלט אפנה אליך ואל הכנסת כדי לראות מה בכוחכם לסייע.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת צבי הנדל.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

צבי הנדל: גברתי היושבת בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יש לנו היום במדינה בעיית מים והיא ידועה, ומנגד יש בעיה של זיהום נחלים, נחלים שנשפכים לים, חלקם כן מזוהמים, חלקם לא.

צבי הנדל: יש יוזמה, אני לא יודע אם היא הגיעה לאוזנו של השר – אם לא הגיעה, הייתי שמח מאוד לעשות שידוך עם היזמים – יוזמה פרטית לתפוס מים טרם זרימתם לים.

צבי הנדל: על-ידי כך ליצור מאגרי מים תת-קרקעיים שלא נפסיד אותם, שנכנסים לים – מצד אחד, ומצד שני, ברגע שאתה מערב יוזמה פרטית ושמירה על איכות מים של נחלים, אתה גם יכול לשמור בצורה הרבה יותר עניינית, כי אחרת תוגשנה תביעות משפטיות למניעת זיהומם של הנחלים האלה.

צבי הנדל: אני לא יודע אם דבר היוזמה הגיע אל השר או לא.

צבי הנדל: אם היא לא הגיעה, נראה לי שהיא מאוד ראויה.

צבי הנדל: תופסים פה כמה ציפורים במכה אחת, גם בתחום אי-זיהום מי הנחלים וגם בתחום של תפיסת מים לצרכים של מדינת ישראל.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: אדוני השר, בבקשה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: אכן זו היתה יותר הבהרה של הצעה מאשר שאלה, ואני בהחלט נענה ליוזמה.

צחי הנגבי: אני אבקש ממנכ"ל משרדי, מר שמואל הרשקוביץ, לארגן מפגש בהשתתפותי ובהשתתפות היזמים בלשכתי כדי לנסות ולסייע להם, ככל שהדבר נדרש.

צחי הנגבי: מניסיוני, פעלתנות של יזמים פרטיים בתחומי איכות הסביבה, נכון להיום הזניקה את כל מה שנוגע לשיפור איכות הסביבה שלנו, צעדים רבים מאוד קדימה, בתחום המיחזור, בתחום הטיפול בפסולת, בתחום של הקמת מתקני טיהור שפכים, ואם באמת תהיה דרך לערב את המגזר הפרטי בכל מה שנוגע לשיקום נחלים, הרי תבורך על יוזמתך.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה – נרשם ויצא.

נעמי חזן: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: אדוני השר, אם אפשר שתי שאלות.

מוסי רז: ראשית, שמעתי היום את דבריך בנושא חוק הפיקדון, ואני רוצה לברך אותך קודם כול על הפעולה המצוינת שלך ושל משרדך בקשר לחוק הזה.

מוסי רז: היו רבים שזלזלו בו, אבל עובדה שכבר כמעט כל הבקבוקים הולכים למיחזור.

מוסי רז: עדיין לא כולם, אבל גם לזה נגיע.

מוסי רז: שמעתי את הודעתך בעניין הבקבוקים שמעל 1.5 ליטר, וכמי שכבר הניח הצעת חוק בנושא הזה לפני חודשים מספר אני רוצה לשאול אותך אם ההודעה שלך גם משקפת את עמדת הממשלה, על מנת שאנחנו, חברי הכנסת, נדע כיצד לנהוג בעניין הזה, האם לקדם חקיקה מהסוג הזה, פרטית או ממשלתית, מה שאתה חושב שעדיף.

מוסי רז: השאלה השנייה, אדוני השר.

מוסי רז: בשנים האחרונות אני חושב שהתופעה של תליית ה"פאלריגים" למיניהם לאורך צירי הדרכים הפכה לרעה חולה ממש.

מוסי רז: ראינו היום את "טרנספר עכשיו", אבל זה לא משנה מי כל התנועות, וגם לא רק תנועות פוליטיות – גם לקנות דגים ולאכול ג'חנון וכל הדברים הללו.

מוסי רז: ברצוני לשאול אותך מה בדעת משרדך לעשות בנושא הזה.

נעמי חזן: תודה.

צחי הנגבי: לגבי השאלה הראשונה, קודם כול אמשיך בדברי השבח ההדדיים.

צחי הנגבי: חבר הכנסת רז, אני מודה לך על שדחפת את החוק הזה לאורך כל חצי השנה האחרונה, והיית בין הבודדים באמת שהבינו אותו לעומק, והנה היום אנחנו יכולים לא לנוח על זרי הדפנה, אבל בהחלט להתגאות בכך שלא נרתענו מהחששות ומהלעג ומחוסר ההתעמקות, ואכן החוק מיושם באופן מרשים ומיליונים על גבי מיליונים של מכלי משקה ריקים, מפלסטיק, מזכוכית, מאלומיניום, מגיעים מדי יום – כלומר, לא מגיעים מיליונים מדי יום, אבל מאות אלפים מדי יום ומיליונים מדי שבוע וחודש – למפעלי מיחזור, ומסייעים למדינת ישראל להיות איכותית ונקייה הרבה יותר.

צחי הנגבי: אני מציע לך לא להמתין ולהביא את הצעת החוק שלך למליאה.

צחי הנגבי: אני אתמוך בה.

צחי הנגבי: אינני יודע אם גובשה כבר החלטת ממשלה, אבל מן הראוי שתגובש.

צחי הנגבי: בכל מקרה, מן הראוי שהכנסת תסייע להעביר את החוק הזה מהר ככל האפשר.

צחי הנגבי: המתנו אתו, וגם אתה המתנת אתו כדי לראות לאן נושבים הבקבוקים.

צחי הנגבי: הם נושבים אל המקום הנכון, וכדאי להחיל את החוק מהר מאוד גם על 400 מיליון מכלים שמעל 1.5 ליטר.

צחי הנגבי: זה בהחלט יוסיף לעוצמתו של החוק, ואני מקווה שהדבר הזה יאושר במהרה כאן במליאה.

צחי הנגבי: לגבי השאלה השנייה.

צחי הנגבי: תופעה של לכלוך הרחובות, השלטים והבתים באמצעות שילוט פיראטי היא תופעה ישראלית ראויה לגינוי.

צחי הנגבי: משרדי מופקד על אכיפת חלק מן החוקים בעניין.

צחי הנגבי: בחלק אחר, בעיקר בכבישים עירוניים, הסמכות נמצאת בידי השלטון המקומי, אבל בדרכים בין-עירוניות אכן יש למשרדי מעמד.

צחי הנגבי: אנחנו נאבקים, אבל לצערנו בכוח דל של כמה עשרות פקחים שאחראים על כל מדינת ישראל בכל מגוון הסוגיות של איכות הסביבה, והדבר, כמובן, מגוחך.

צחי הנגבי: עם זאת, היתה פסיקה מאוד-מאוד דרמטית בנושא הזה לפני תקופה לא ארוכה, וחברי הכנסת ודאי מכירים את הנושא.

צחי הנגבי: בית-המשפט קנס זוג.

צחי הנגבי: הם עשו הגרלה לגבי מכירת וילה בקיסריה וטינפו את המדינה באלפי שלטים.

צחי הנגבי: הם הועמדו לדין, נקנסו בסכום של רבע מיליון שקל, והדבר הזה, להערכתי, מהווה ויהווה גורם מרתיע לכל מי שסבור שמדינת ישראל היא מעין שלט פרסומת פרטי שלו, או של תנועתו הפוליטית, או של האמן שהוא מייצג, או של ההופעה שהוא מקדם.

צחי הנגבי: אני מקווה שבאמת נצליח יותר ויותר לאכוף את החוקים בנושא הזה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

נעמי חזן: אחריה – חבר הכנסת מחאמיד.

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה, אני אשבץ אותך מייד.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני מצטרפת לברכות בנושא חוק הפיקדון.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לשאול שתי שאלות.

תמר גוז'נסקי: אחת, בקשר לזיהום אוויר.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא נוכל, לדעתי, להתמודד כל זמן שלא נטיל מגבלות רציניות ביותר על תנועתן של משאיות בתוך יישובים.

תמר גוז'נסקי: הסיפור הזה הוא קשה מאוד.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נתקלים, גם בגלל המשאיות והזיהום שהן גורמות, אבל בעיקר משום שהמשאיות גורמות לאותם פקקים והפקקים מגבירים מאוד את הזיהום.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש מדינות בעולם שהטילו מגבלות מאוד מאוד רציניות על תנועת משאיות, ואני חושבת שהנושא הזה חשוב מאוד.

תמר גוז'נסקי: הנושא השני.

תמר גוז'נסקי: רציתי לדעת אם בתנאים הקיימים, המאוד פוליטיים, מאוד לא נוחים בלשון המעטה, אנחנו עדיין ממשיכים בנושא שיקום הנחלים ופתרון בעיית זיהום הנחלים באיזה שהוא תיאום עם הרשות הפלסטינית, או עם ראשי ערים ברשות הפלסטינית, או עם גורמים אחרים כלשהם.

תמר גוז'נסקי: כי אני לא רואה בארצנו נחל אחד שלא מתחבר ומתקשר בכל הנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: בהקשר זה – קראתי דברים מאוד מאוד מדאיגים, שבשל הסגר והכתר בהרבה מאוד יישובים, פלסטינים לא מפנים אשפה, ובעצם לא יכולים לדאוג להיגיינה אלמנטרית.

תמר גוז'נסקי: אני חוששת שמצבורי האשפה האלה, הבלתי-מפונים, בסופו של דבר יגיעו אל הנחלים ואל מי התהום.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש לנו עניין רב בפינוי האשפה.

תמר גוז'נסקי: אולי אתה תוכל להפעיל את השפעתך כדי לדאוג שבכל היישובים הפלסטיניים אכן תפונה האשפה?

תמר גוז'נסקי: תודה.

נעמי חזן: תודה.

צחי הנגבי: אלה שתי סוגיות שקשה לתמצת אותן בתשובה של שתי דקות, ואפילו עשר דקות.

צחי הנגבי: אבל אתייחס לדברים בכותרות.

צחי הנגבי: ראשית, לעניין זיהום האוויר – בעיית זיהום האוויר המרכזית היא זיהום אוויר מתחבורה, החל מתחבורה ציבורית, שעושה שימוש בדיזל.

צחי הנגבי: בעניין הזה כל האזהרות שלנו וכל הדברים שיש לומר לא מתקרבים אפילו כדי לתאר את גודל הקטסטרופה.

צחי הנגבי: מדובר בעיקר בגוש-דן, בבעיית זיהום שהיא גדולה פי-שניים עד פי-שישה מאשר באזורים אחרים ברחבי הארץ בגלל עומס התנועה, בגלל ריבוי תחבורה ציבורית; פחות ממשאיות.

צחי הנגבי: הבעיה המרכזית היא באמת האוטובוסים של "אגד" ו"דן", שתורמים 80% מזיהום האוויר.

צחי הנגבי: כלומר, אם נקטין את הגורם הזה בצורה רדיקלית, נקטין גם את התמותה וגם את התחלואה.

צחי הנגבי: צריך לדעת שהנתון המזעזע המינימלי שעליו אין עוררין מבחינה מדעית מדבר על כך שמדי שנה נפטרים בישראל 1,000 בני-אדם אך ורק בגין סיבוכים בדרכי הנשימה, שנגרמים עקב זיהום אוויר.

צחי הנגבי: זה יותר מכל נפגעי הטרור, תאונות הדרכים ותאונות העבודה ביחד.

צחי הנגבי: זה אפילו הרבה יותר בשנה רגילה.

צחי הנגבי: גם בשנתיים האחרונות זה הרבה יותר.

צחי הנגבי: אבל כשלא היה טרור בהיקף הזה, זה היה יותר מפי-שניים.

צחי הנגבי: קשה באמת להבין איך החברה הישראלית חיה עם סוג קטל כזה בשלווה.

צחי הנגבי: אבל אנחנו, במשרד שלי לפחות, לא עוברים על כך לסדר-היום.

צחי הנגבי: אנחנו הוצאנו, לראשונה בתולדות המדינה, לפני כמה חודשים, צווים אישיים מחמירים לראשי התאגידים של "אגד" ושל "דן", תוך אמירה בהירה, שאם הם לא יאמצו כללים שאנחנו דרשנו מהם לאמץ, שהם זהים לכללים הכי נורמטיביים שיש במדינות אירופה המתוקנות, אזי לא יהיו שום הנחות, שום פשרות, והם יעמדו לדין פלילי כאחרון העבריינים, כי עבירה של זיהום אוויר היא כמו עבירה של גרימת מוות.

צחי הנגבי: וזה אפילו לא ברשלנות, כי העובדות ידועות והנתונים ידועים.

צחי הנגבי: "אגד" הגיעה למסקנה, לאחר שהיא ניסתה לעתור לבג"ץ כנגד הצו הזה ולא הצליחה, ואני מברך אותה על כך, שמן הראוי לקבל את ההנחיות.

צחי הנגבי: היא כבר עושה מאמצים ומשקיעה את המשאבים הנדרשים.

צחי הנגבי: נדמה לי שבעניין זה היא באמת הפכה להיות מהטובים.

צחי הנגבי: חברת "דן", שהיא המוביל המרכזי בגוש-דן, עד היום פשוט לא התקדמה שום התקדמות מעשית למימושם של הצווים האלה.

צחי הנגבי: הם יודעים את עמדתי ואת עמדת הגורמים המקצועיים במשרדי.

תמר גוז'נסקי: אפשר להטיל קנסות.

צחי הנגבי: קנסות כנראה לא מרתיעים אותם.

צחי הנגבי: הם פשוט יצטרכו ללכת לבית-המשפט.

צחי הנגבי: לי אישית אין סמכות להעמיד לדין אף אחד, כמו שראוי במדינה מתוקנת.

צחי הנגבי: אבל הנחיתי את הגורמים הרלוונטיים במשרדי, שהם הגופים המופקדים על חקירה, על שימוע ולאחר מכן על העמדה לדין אם הנתונים מוכיחים שיש צורך בכך, לא להמתין עוד.

צחי הנגבי: אני מקווה מאוד שלא נזדקק לסנקציה הזאת, אבל אם לא תהיה ברירה זה מה שיהיה.

צחי הנגבי: לעניין הרשות הפלסטינית – אני מצטער לומר שאי-אפשר להגיע לשיתוף פעולה עם אנשי הרשות הפלסטינית בתחום של פעולה משותפת לאיגום השפכים שמיוצרים ברשות הפלסטינית.

צחי הנגבי: הם פשוט לא מוכנים לכך מטעמים פוליטיים, אף שיש משאבים אדירים שמוקצים לשם כך על-ידי המדינות התורמות.

צחי הנגבי: כל מה שצריך זה רק להגיד כן.

צחי הנגבי: הדבר הזה היה גם בתקופת קודמתי השרה דליה איציק, שנמצאת כאן.

צחי הנגבי: היא יכולה לאשר את הדברים.

צחי הנגבי: וזה היה אפילו קודם לכן, גם בתקופת יוסי שריד.

צחי הנגבי: הם לא מוכנים להגיע לדיאלוג אמיתי בעניין.

צחי הנגבי: התוצאה המעשית היא שבאמת יש מעין טרור סביבתי, זיהום שמגיע מכל הנחלים.

צחי הנגבי: כל הנחלים תמיד זורמים אל הים, אבל הם מגיעים משטח ההר, מהרשות הפלסטינית.

צחי הנגבי: מבית-חנון זה מגיע לאזור חוף אשקלון.

צחי הנגבי: מבית-ג'אלה זה מגיע לירושלים.

צחי הנגבי: מחברון זה מגיע לאזור באר-שבע.

צחי הנגבי: מקלקיליה ומשכם זה מגיע לאזור כפר-סבא, וכן כהנה וכהנה.

צחי הנגבי: אנחנו נאלצים להשקיע משאבים גדולים מאוד כדי להתמודד עם הזיהום הזה באזור קו התפר.

צחי הנגבי: אנחנו, כמובן, נעשה את זה.

צחי הנגבי: אני מקווה שגם נצליח.

נעמי חזן: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת דהאמשה.

נעמי חזן: אני מבקשת, דקה שאלה ושתי דקות תשובה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני רוצה להתייחס לשני נושאים, אבל בקצרה, אף שהם אינם חלק מדויק מהנושאים שמועלים.

האשם מחאמיד: נושא אחד – כמה נחלים יש בארץ, עד כדי כך שאנחנו כל הזמן מתבוססים בנושא של שמירת הנחלים וניקיונם של נחלים?

האשם מחאמיד: כמה נחלים בכלל יש?

האשם מחאמיד: אנחנו שומעים על הקישון.

האשם מחאמיד: רק שלשום שמעתי שתפסו אנשים, דייגים שעוסקים בדיג.

האשם מחאמיד: מי צריך לאכוף את החוק שם?

האשם מחאמיד: מי צריך למנוע?

האשם מחאמיד: מי צריך לנקות ולהפסיק עם הזיהום שם?

האשם מחאמיד: דבר שני, אדוני השר, אי-אפשר לדבר רק על זיהום אוויר מעשן ודברים כאלה.

האשם מחאמיד: הרי יש גם קדחות מסוג אחר, לא רק קדחת הנילוס.

האשם מחאמיד: יש קדחות שנוצרות בעקבות כל מי הביוב הזורמים בארץ, בין בתים, ברחובות, בכבישים, כשאין מי שדואג לכך.

האשם מחאמיד: דבר שלישי, אדוני – האם אין למשרדך מה לומר בעניין אותה גדר במקום שבו חופרים היום?

האשם מחאמיד: כורתים שם עצים, חורשות, אדמות, בתים.

נעמי חזן: חבר הכנסת מחאמיד, בשעת שאלות מפנים לשר שאלות בענייני משרדו המוגדרים.

האשם מחאמיד: לכן, גברתי, הקדמתי ואמרתי שייתכן שהנושאים לא ייגעו בנושאים המועלים.

האשם מחאמיד: תודה.

נעמי חזן: תודה.

צחי הנגבי: אני באמת אתייחס לשאלה הראשונה, כי היא זו שמופיעה בתחום השאלות שלי.

צחי הנגבי: לגבי קדחות שונות – הן פשוט לא מצויות ממילא בתחום טיפולו של המשרד לאיכות הסביבה, אלא הן יותר בתחום פעילות משרד הבריאות.

צחי הנגבי: אני מתאר לעצמי שגם לשר הבריאות תינתן ההזדמנות להשיב על שאלות ובוודאי גם על השאלה הזאת.

צחי הנגבי: נושא הנחלים הוא נושא מרכזי בפעילותנו.

צחי הנגבי: יש בארץ 14 נחלים, שנמצאים בתוכנית שיקום.

צחי הנגבי: יש בוודאי עוד עשרות-עשרות ערוצי נחלים ונקיקים אחרים.

צחי הנגבי: אבל המשרד, מאז קם ובעיקר מאז שנת 1994, כאשר הוא החל להתמודד עם סוגיית הנחלים באופן יותר חזיתי, ציין לעצמו 14 נחלים, שאם תרצה אמנה אותם בשמותיהם, והם הנחלים שבהם נעשית פעולה של אכיפת החוק.

צחי הנגבי: עוד לא הגענו ברוב המקומות לשלב של שיקום, כי את שיקום הנחל אתה יכול לעשות רק לאחר שהצלחת למנוע הזרמת ביוב לתוכו, הוצאת את הבוצה, במידה שמדובר בביוב שכלל גם שפכים תעשייתיים, שמייצרים סכנה תמידית, והזרמת אל הנחל מים חיים כדי להחיות אותו מחדש.

צחי הנגבי: אז גם מתבצע השיקום האסתטי ומנסים לשפר גם את תוואי הנחל, את גדותיו, ולהכניס קצת יותר פעילויות ציבוריות לאורך הנחל, כדי להחזיר את הציבור אל המשאב הזה.

צחי הנגבי: אנחנו, כמובן, גם מבצעים אכיפה.

צחי הנגבי: אם נתמודד רק עם הנתונים של שלוש השנים האחרונות, האכיפה מדברת על 174 תיקי חקירה שנפתחו בגין פעילות של זיהום הנחל.

צחי הנגבי: 48 תיקים מצויים בשלב חקירה.

צחי הנגבי: 91 תיקים נמצאים בלשכה המשפטית ומטופלים.

צחי הנגבי: כבר היו 34 פסקי-דין כנגד מזהמים.

צחי הנגבי: בעיקר מדובר על מפעלים שמזהמים את הנחלים, אבל גם עבריינים אחרים.

צחי הנגבי: בסך הכול הקנסות בשלוש השנים האחרונות הם למעלה מ-1.5 מיליון שקלים.

צחי הנגבי: כמובן, אנחנו נמשיך בעניין הזה עד שנצליח ברבות השנים להגיע למצב שנחלים מרכזיים בישראל יהיו מחדש נחלת הציבור.

נעמי חזן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, בעונה הזאת במיוחד רבים היתושים, רבות ההצקות ורבים הזיהומים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להצביע על כמה נקודות בכיוון הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממערב לדימונה יש יישוב בלתי מוכר, הוא נקרא אל-הוואשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש שם אלפי תושבים שהיה לי הכבוד לבקר אותם בהזדמנויות שונות ולראות איך הם חיים במקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היתושים שם, העזובה והנחל של דימונה, שעובר בדיוק באדמותיהם – הרי גם העיר דימונה הוקמה על האדמות האלה של הוואשלה – לא ניתן לחיות בצורה כזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל, מה עושה המשרד בעניין, ואיך מטפלים במקום?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבעיה איננה חדשה, לא רק בעונה הזאת, לא רק בשנה הזאת, אלא היא חוזרת על עצמה באופן תדיר ובאופן מתמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעיה דומה קיימת גם בכפר-כנא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, זה הכפר שיש לי הכבוד להתגורר בו, זה אצלנו בצפון, ושם מי השופכין, שהיו צריכים להיות מועברים לאיזה מקום של ניקוז ושל שחזור ומיחזור וכל הטיפול הזה, פשוט פורצים החוצה לתוך העמק וליד הבתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הזוהמה והתוצאות, כמובן לא צריך להשחית הרבה מלים כדי לתאר אותן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באותו עניין, יש לנו גם כלא "שאטה".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פה הבעיה כואבת קצת יותר, כי מדובר בחסרי ישע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש שם אסירים שאין להם אמצעים ואפשרויות לברוח מהיתושים, וגם הבעיה חוזרת ונשנית שנה שנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר כל הנקודות האלה, יש לי עוד נקודה אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש פה בעיה יותר כואבת ויותר קשה – יש כאן

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חשש מזיהום כימי – והיא לא חדשה, העניין של רמת-חובב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היכן נמצא הטיפול בעניין אתר רמת-חובב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם סוף-סוף ניתן לסגור שם את מוקדי הסכנה ולסלק את הרעלים, ומה משרדו של אדוני עושה בנדון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה.

צחי הנגבי: לגבי הנתונים בשלושת המקרים, שחבר הכנסת דהאמשה שאל עליהם, אני כמובן אורה לבחון את הנתונים שאתה פירטת ואני אשיב לך, כמובן, באופן אישי ברגע שאקבל את התשובות מהמופקדים על הנושא במחוז הדרום אצלנו במשרד.

צחי הנגבי: לגבי רמת-חובב – מדובר באתר מונופוליסטי, למעשה חיוני, להטמנה של חומרים מסוכנים, שהם חומרים שלא ניתנים להטמנה רגילה באתרי הטמנה שבהם שמים פסולת ביתית שגרתית.

צחי הנגבי: יש חשיבות גדולה מאוד לאתר הזה, מכיוון שמתנקזת אליו כמות עצומה של חומרים רעילים, רדיואקטיביים, ממפעלי תעשייה רבים ומכל רחבי הארץ.

צחי הנגבי: לא רק שאסור לסגור אותו, הכוונה היא כמובן גם להרחיב אותו ולאפשר לטפל בכמויות עצומות של חומרים שכרגע הם מוטמנים בחביות אטומות בקרקע או נמצאים בבריכות שמוקמו באתר הזה לפני שנים ומן הראוי להתחיל להיפטר מהם באופן מוחלט.

צחי הנגבי: הדבר הזה נעשה באמצעות משרפה שכבר הוקמה לפני שנים במקום והיא פועלת, וכמובן פעולתה היא פעולה אטית.

צחי הנגבי: הכוונה היא גם להוסיף משרפה נוספת כדי שהחומרים האלה לא יהיו עוד באדמתנו.

צחי הנגבי: המטרה בהפעלת האתר, כפי שציין חבר הכנסת דהאמשה, היא באמת למנוע, תוך כדי הפעלתו, מפגעים, הן מפגעי ריח, הן מפגעים של זיהום אוויר, וכמובן למנוע סכנות שבאופן טבעי קיימות בסוג כזה של אתר ובסוג כזה של משרפה, וכבר היו בעבר בעיות לא פשוטות בהפעלת האתר הזה, לרבות במשרפה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת אורי אריאל, ואז נשחרר את השר.

נעמי חזן: אולי המשחק הסתיים.

צחי הנגבי: המשחק הסתיים.

צחי הנגבי: ברזיל ניצחה 0:2.

צחי הנגבי: סדרני הכנסת טרחו לעדכן אותי במהלך שעת השאלות ולהרגיע אותי.

צחי הנגבי: אני שמח שהתוצאה היא כפי שהיתה.

צחי הנגבי: היא ניצחה את בלגיה ועלתה לרבע הגמר.

נעמי חזן: מסתבר שבזה אנחנו חלוקים יותר ממה שחשבת.

חיים כץ: – – –

צחי הנגבי: עם בלגיה אנחנו מזמן בבעיה קשה.

חיים כץ: אני מסכים אתך.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, חשבתי שנושא ה"מונדיאל" קשור לשר התרבות והספורט.

צחי הנגבי: נפש בריאה בגוף בריא לכל הממשלה.

אורי אריאל: אתה תגרום פה לתקרית בהתערבותך.

אורי אריאל: לעצם העניין, ידוע לך שנחלים רבים מזוהמים על-ידי שפכים מהערים הפלסטיניות.

אורי אריאל: דוגמה, נחל-חברון שמגיע עד מיתר, וכן השפכים של בית-ג'אלה.

אורי אריאל: נדמה לי שברמאללה סוף-סוף סודר העניין הזה בתרומה גדולה של גרמניה.

אורי אריאל: שכם לא מסודרת וכן הלאה.

אורי אריאל: איך אתם פועלים במשרדך כדי להסדיר את זה, כי כידוע לנחלים אין גבול והם מגיעים מההר הגבוה עד השפלה?

אורי אריאל: תודה.

נעמי חזן: תודה.

צחי הנגבי: אני השבתי על שאלה דומה של חברת הכנסת גוז'נסקי, אבל אני כמובן אשוב ואזכיר שהבעיה הזאת מטרידה אותנו מאוד.

צחי הנגבי: אומנם אנחנו כמשרד לאיכות הסביבה לא מופקדים באופן ישיר ואפילו לא באופן עקיף על נושא השפכים, אלא משרד התשתיות הלאומיות, אבל כיוון שהדבר פוגע באיכות הסביבה, אי-אפשר שלא לעסוק בו.

צחי הנגבי: שוחחתי על כך לא פעם אחת עם שר התשתיות, שפרש לפני זמן מה, במטרה להביא ביחד הצעת החלטה לממשלה, שכספים שהוקצו בעבר לרשות הפלסטינית ומצויים היום בבנקים ושוכבים שם מוטלים ללא שום שימוש, ינוצלו לטובת בניית מאגרים, איגום לשפכים, אותם שפכים שכפי שציין חבר הכנסת אריאל מגיעים כל יום מאזורי הרשות הפלסטינית, וזאת מכיוון שהרשות הפלסטינית, במפגיע, זה שנים לא היתה מוכנה להיענות ליוזמות בין-לאומיות וליוזמות של מדינת ישראל להקים מתקני טיהור שפכים בשטחם, דבר שלמעשה היה פותר את הבעיה, כפי שנעשה בכל מדינה מתוקנת, כפי שכבר נעשה בישראל כמעט בכל עיר מערי הארץ.

צחי הנגבי: בהיעדרו של שר התשתיות, אני מתכוון להביא את ההצעה הזאת לממשלה.

צחי הנגבי: אומנם לא מחכים עד שהמשאבים האלה יוקצו, וכבר משרדנו, יחד עם גורמים אחרים, מימן הקמת מתקן כזה באזור קלקיליה.

צחי הנגבי: עוצרים את הזרמת השפכים מאזור קלקיליה לכיוון כפר-סבא, וגם את השפכים מאזור שכם שמגיעים בסוף לקלקיליה.

צחי הנגבי: זו פעולה שלמעשה כבר הושלמה, אבל לא צריך לחכות, וצריך לעשות את הדברים האלה ביוזמתנו בכל המקומות.

צחי הנגבי: אם נדרש שהמשאבים יוקצו, הם יוקצו בדרך הזאת.

צחי הנגבי: אני מקווה שכך יהיה בקרוב.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: אני רוצה להודות לשר לאיכות הסביבה על התשובות על השאלות של חברי הכנסת.

נעמי חזן: אני מודה לך.

נעמי חזן: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-יומנו: נאומים בני דקה.

נעמי חזן: מי שרוצה להתבטא, אפשר להצביע.

נעמי חזן: חבר הכנסת גלעד, אתה כבר התבטאת?

יהודה גלעד: – – –

נעמי חזן: אבל לא נחשיב את זה לנאום.

נעמי חזן: בבקשה, אדוני.

יהודה גלעד: – – –

נעמי חזן: זה לא אותו דבר.

נעמי חזן: חברי הכנסת, בנאום הבכורה לא מפריעים לו.

נעמי חזן: נאום ביכורים הוא נאום שלא מפריעים בו לחבר הכנסת.

יהודה גלעד: אפשר להפריע.

נעמי חזן: לכן אני לא אחשיב את זה כנאום.

נעמי חזן: בבקשה, אדוני.

יהודה גלעד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הערב נפתח הקונגרס הציוני ה-34, שעוסק בשאלות חשובות לעם היהודי בארץ ובעולם, ואני מבקש להסב את תשומת לבו של הבית הזה לעניין שאני חושב שהוא בנפשנו, הוא חשוב לעתידה של המדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יהודה גלעד: בכנס שנערך בשבוע שעבר באוניברסיטת בר-אילן נמסרו מספרים מאוד מדאיגים של אנשים שמעודדים על-ידי הסוכנות היהודית לעלות לארץ אף שאין להם שום זיקה לעם היהודי.

יהודה גלעד: הם באים תחת סעיף הנכד.

יהודה גלעד: זאת אומרת, אם הסבא היה יהודי, גם אם לנכדים אין שום זיקה ליהדות, חלקם אף מבקרים כל יום ראשון בכנסייה, הם מעודדים לעלייה על-ידי הסוכנות היהודית.

יהודה גלעד: נדמה לי שלא זו היתה כוונת המחוקק בחוק השבות.

יהודה גלעד: אני מאמין שבסופו של דבר יצטרכו לתקן את חוק השבות, את סעיף הנכד הזה.

יהודה גלעד: אני יודע שהדרך לכך עדיין ארוכה, אבל גם לפני כן אני חושב שמן הבית הזה צריכה לצאת קריאה אל האנשים שעוסקים בעלייה, שלא לעודד עלייה של אנשים שאין להם שום זיקה ליהדות, זיקה משפחתית רחוקה מאוד, כשהסבא כבר איננו בחיים.

יהודה גלעד: הדבר הוא בניגוד לכוונת המחוקק.

יהודה גלעד: הכוונה איננה להפריד משפחות שחלק מהן לא יהודי, אבל אני חושב שכוונת המחוקק לא היתה להביא לכאן אנשים שהקשר בינם לבין היהדות הוא כמעט מקרי והם רק רוצים לשפר את מעמדם הכלכלי.

יהודה גלעד: תודה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כביש חוצה-ישראל מוכר לכולנו והוא איננו חדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שחדש הוא, שביום חמישי שעבר, גם כאשר הכביש הזה מתפתל ונעשה כמו אשה בהיריון ליד הכפרים ג'ת ובקה-אל-ע'רביה, אנשי החברה שם אינם מוכנים וכנראה אינם רוצים לפתור את הבעיות של התושבים בדרך סבירה, והם ממהרים להפעיל דחפורים, לעקור עצים ולעקור חממות ואומרים: בסדר, תבואו אלינו ונדבר אחר כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים שהעניין של קביעת עובדות בשטח ו"תבואו ונדבר אחר כך" איננו נכון ואיננו סביר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן אנחנו מבקשים את התערבות האחראים בעניין, כדי שלא יהיה שם פיצוץ בדברים שכולנו לא רוצים בהם ובוודאי נצטער עליהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

חיים כץ: מי אחריו?

נעמי חזן: חבר הכנסת חיים כץ.

נעמי חזן: יש לי הרושם שכולם יתבטאו.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, היום התכנסה בפעם הראשונה לישיבת עבודה ועדת החקירה הפרלמנטרית, לא לאוסלו – כי כידוע זה לא עבר – אלא לנושא תאונות הדרכים, שהוא נושא כבד וראוי.

אורי אריאל: גילינו שם שהמשפט הידוע: אם הכול כל כך טוב, אז למה הכול כל כך רע, כנראה תקף גם הפעם.

אורי אריאל: אני מקווה שבישיבות הבאות נתבדה ונמצא שאכן אפשר לשפר את המצב במהירות.

אורי אריאל: כפי שהדברים נמסרו היום, נראה שאנחנו עלולים חס וחלילה לראות ולשמוע על עוד הרבה הלוויות של קורבנות בדרכים.

אורי אריאל: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לך.

נעמי חזן: חבר הכנסת חיים כץ, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אתמול זכיתי לכבוד המפוקפק: להצטרף לחוג הסילון.

חיים כץ: הצטרפתי לראשי ממשלה בעבר ובהווה ונחקרתי ביחידה המרכזית של המשטרה בנושא מימון מפלגות.

חיים כץ: אני יוצא מהחקירה ואני שומע ברדיו שנחקרתי שבע שעות.

חיים כץ: צר לי שאותו חוקר, שאין לי טענות אליו, לחקירה שלו ולמה שהוא החליט, הופך להיות גם הקלדנית וגם מתקן המחשבים.

חיים כץ: בתקופה של הידוק חגורה, כשלמשטרה יש כל כך הרבה מה לעשות, צר לי שיושבים שלושה חוקרים בחקירה שצריכה להתנהל אולי במשך שעה וחצי או שעתיים, אבל היא מתנהלת במשך שבע שעות ולא מסתיימת ולו רק כדי שיוכלו להגיד ברדיו או בטלוויזיה שהחקירה נמשכה שבע שעות.

חיים כץ: אם למשטרה אין מה לעשות, שלא תעשה את זה על מנת לתפוס כותרות, שתעשה את עבודתה, ומי שלא פעל לפי חוקי ישראל יועמד לדין.

חיים כץ: אני לא חושב שמכובד לעשות את מה שנעשה אתמול רק משום שאלה אנשי ציבור.

חיים כץ: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

נעמי חזן: אחריה – חבר הכנסת קרא.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום בדרכי לכנסת ראיתי על הגדרות לאורך כביש ירושלים ואחר כך בעיר עצמה, לא אגזים אם אומר מאות כרזות תחת הכותרת: "טרנספר עכשיו".

תמר גוז'נסקי: קודם כול, אני מקווה שעיריית ירושלים והרשויות הנוגעות בדבר יפעלו מייד כדי לכסות ולהוריד את הכרזות האלה.

תמר גוז'נסקי: גם בדרכים יש מי שמופקד על זה, והשר לאיכות הסביבה אמר שהוא מופקד על הנושא הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

תמר גוז'נסקי: לא, באתי עכשיו ולא ראיתי אותם.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר שאנחנו ככנסת צריכים להרגיש בושה עמוקה, שבמדינת ישראל הקריאה לגירוש אוכלוסייה שלמה, הקריאה לשלילת אזרחות, הקריאות להוצאת חברי כנסת ערבים מן הכנסת וכל הקריאות הגזעניות האלה תופסות תאוצה, והרשויות לא עושות דבר.

תמר גוז'נסקי: מן הראוי היה שהכנסת תקיים דיון דחוף בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

נעמי חזן: תודה, גברתי.

נעמי חזן: חבר הכנסת איוב קרא.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בסוף השבוע הרגשתי בוש ונכלם מריאיון שנתן שר הפנים אלי ישי בנושא גיוסם של הלא-יהודים לצה"ל.

איוב קרא: נכון שהוא התכוון לקבוצה מסוימת שאני אולי לא נמנה עמה, אבל בעיני כל מי שפוגע בחייל צה"ל, לא חשוב אם הוא בדואי, רוסי או יהודי, או ממוצא אחר כלשהו, פוגע בכל דבר טוב במדינת ישראל.

איוב קרא: לכן אני מצפה מהכנסת שהיא לא תדחה את הדיון בנושא הזה עד השבוע הבא לפי סדר-היום, אלא תיתן לו עדיפות ותהפוך אותו לנושא מרכזי בחיינו.

איוב קרא: אני בוש ונכלם מאלה שהם אוכלי חינם ומקבלים ממדינת ישראל את כל ההטבות שבעולם בעוד שאלה שמשרתים אותה מקבלים, לצערי הרב, בוז מאותם גורמים.

איוב קרא: תודה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת שמואל הלפרט, ואחריו – האשם חבר הכנסת מחאמיד.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, בעיתון "הארץ" פורסם, שאוניית קזינו "יריחו", של איש העסקים האוסטרי מרטין שלאף, תגיע בחודש הבא לאילת אחרי שהושלם שיפוצה והיא הוסבה למלון צף עם אולמי קזינו, משחקים והימורים.

שמואל הלפרט: האונייה תחל לפעול זמן קצר לאחר הגעתה אם לא יתעוררו קשיים ביורוקרטיים לא צפויים.

שמואל הלפרט: האונייה אמורה לקלוט מאות מהמרים בו-זמנית.

שמואל הלפרט: בהפעלת האונייה מעורבים ככל הנראה אותם משקיעים זרים שהפעילו את הקזינו ביריחו, ובראשם החברה הממשלתית קזינו-אוסטריה ושלאף.

שמואל הלפרט: הקזינו הצף ישכון בלב ים במקום קבוע.

שמואל הלפרט: חלק מהאונייה יהיה בשטח המים הטריטוריאליים של ישראל כדי למנוע מצב שבו המהמרים שיגיעו אליה בספינות מנמל אילת יידרשו להציג דרכון.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, מאחר שהפעלת קזינו נוגדת את החוק, אני פונה למשרד לביטחון פנים ולמשטרת ישראל להוציא באופן מיידי צו האוסר על הגעת אוניית הקזינו.

שמואל הלפרט: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להעלות נושא שגם כהצעה דחופה וגם כשאילתא בעל-פה לא התקבל קודם.

האשם מחאמיד: הנושא הוא אותה גדר שהתחילו לבנות כיום באזור סאלם, אום-אל-פחם במשולש.

האשם מחאמיד: זה פשוט חותך אדמות פרטיות, משאיר אותן מאחורי הגדר, לרבות באזור זמר ובאזור אום-אל-פחם.

האשם מחאמיד: הרי שום מדינה מתוקנת בעולם לא יכולה לזרוק את האדמות הפרטיות של אזרחיה, וגם את אזרחיה, מאחורי גדר.

האשם מחאמיד: ולכן, גברתי, חבל שהדבר הזה לא נדון בכנסת בצורה כבדה ומכובדת.

האשם מחאמיד: חבל.

האשם מחאמיד: ואני קורא לשר הביטחון לתפוס אחריות, אחרת, גברתי, אני ממש לא רוצה שנחזור לימי אוקטובר לפני שנתיים, ולא לימי א-רוחה לפני שלוש שנים.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לך.

נעמי חזן: חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נעמי חזן: לפני שאתה מתחיל, חבר הכנסת לנגנטל – חבר הכנסת מחאמיד, לא שהנושא הזה לא נמצא ראוי, אדרבה, הוא נמצא מאוד ראוי, אבל חבר כנסת מסוים ניצל את המכסה והגיש הצעה רגילה לסדר-היום, שעל-פי תקנון הכנסת דוחה הצעות דחופות.

נעמי חזן: ועל כן, עצה אישית, אם הנושא באמת חשוב לך, אני הייתי מקדישה לזה מכסה אחת.

נעמי חזן: חבר הכנסת לנגנטל, בבקשה.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מאחר שהנושא הזה הוא באמת מאוד ראוי ומאוד חשוב, אני רוצה רק לומר משפט אחד בעניין הזה, גם של גדר הפרדה, כי אין לנו היכולת לדבר על זה במסגרת הצעה דחופה לסדר.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, אם מדובר על גדר הפרדה, שבאה למנוע הסתננותם של מחבלים משטחי יהודה, שומרון ועזה למדינת ישראל, אני מסוגל להבין את זה, ואפשר לעשות את הדברים האלה.

נחום לנגנטל: אבל התוואי שבו היא מוקמת כרגע, וצודק בעניין הזה חבר הכנסת האשם מחאמיד לגבי גדר הפרדה – אתה שומע, חבר הכנסת מחאמיד?

נעמי חזן: חבר הכנסת מחאמיד.

נחום לנגנטל: בעניין הזה הוא צודק, כי הדוגמה שהוא מציין לגבי גדר ההפרדה ביישובים ערביים, בתוכם, ושחותכים כרגע אדמות פרטיות, זה אומר שלא עושים רק שיקולים ביטחוניים בתוואי של הגדר, אלא השיקולים הם שיקולים פוליטיים-מדיניים, כדי לקבוע משהו לגבי העתיד.

נחום לנגנטל: זה דבר שמקומם מאוד, כי לא הביטחון עומד מאחורי הגדר, אלא מחשבות מדיניות.

נחום לנגנטל: תודה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, דובר כאן על הססמאות של "טרנספר עכשיו" – שעכשיו זה באופנה לאורך כל הכבישים.

טלב אלסאנע: הבעיה שלי איננה עם הססמאות האלה, גברתי, שאפשר להוריד אותן.

טלב אלסאנע: הבעיה היא עם התפיסה, עם המחשבה העומדת מאחורי הססמאות, שאותה צריך להעלים.

טלב אלסאנע: צריך היום, כשהכנסת מקיימת דיון על 100 שנות הציונות הדתית – האם זו באמת היהדות, אלה הערכים שלה?

טלב אלסאנע: ליזום רעיונות פאשיסטיים כאלה של טרנספר, לעבור עליהם בשתיקה?

טלב אלסאנע: זו בושה שרק חברי הכנסת הערבים מתייחסים לנושא, ולדעתי הכנסת צריכה לקיים דיון לגבי העניין של לגיטימציה לטרנספר כשיש מפלגה גזענית שדוגלת בדבר הזה.

טלב אלסאנע: אין לה מקום בכנסת.

טלב אלסאנע: הדבר השני, גברתי, הוא העניין של עמותות לגמילה מאלכוהול, שעומדות בפני קריסה, כיוון שהלכו וקיצצו בערך 3.5 מיליונים מתקציב שכולו 6 מיליוני שקלים, המיועד לעמותות המתמודדות עם אלכוהוליזם.

טלב אלסאנע: יש אלכוהוליסטים, אנשים המכורים לטיפה המרה.

טלב אלסאנע: המקום היחיד שמטפל בהם, עוזר להם, אלה העמותות.

טלב אלסאנע: משרד האוצר מקצה 5 מיליוני שקלים כדי לעשות פרסום לרפורמה הכלכלית, ומקצץ מהעמותות האלה שעוזרות לאלפי אנשים.

טלב אלסאנע: לכן, יש בעיה עם סדר העדיפויות בממשלה, ואין בעיות עם התקציב.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

חוסניה ג'בארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על נושא שיכול להיות שקודמי, חלק מהם דיברו עליו, אני לא בטוחה – הנושא של הריסת הבית במג'ד-אל-כרום.

חוסניה ג'בארה: גם הלילה, גברתי היושבת-ראש, התקשרו אלי ב-02:00, שאותו בית שנהרס בשבוע שעבר, והתושבים בנו אותו – שוב הרסו אותו היום.

חוסניה ג'בארה: עוד פעם הורסים ועוד פעם בונים ועוד פעם הורסים ועוד פעם בונים.

חוסניה ג'בארה: עד מתי הדבר הזה?

חוסניה ג'בארה: צריך לדאוג לתוכנית מיתאר.

חוסניה ג'בארה: צריכים לדאוג לתוכנית מיתאר לתושבים, לאזרחים הישראלים, שיהיה להם איפה להתגורר.

חוסניה ג'בארה: אי-אפשר לגור ברחוב בלי קורת גג.

חוסניה ג'בארה: זה הדבר החמור ביותר.

חוסניה ג'בארה: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני מביאה את זה למליאת הכנסת.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: (קריאה ראשונה)

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-יומנו:

נעמי חזן: הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 55), התשס"ב–2002 – קריאה ראשונה.

נעמי חזן: תציג את הצעת החוק שרת התעשייה והמסחר דליה איציק.

נעמי חזן: אנחנו בקריאה ראשונה, חברי הכנסת.

נעמי חזן: גברתי, בבקשה.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מליאת הכנסת אישרה לפני כשנה, אדוני, סגני, סגן שרת התמ"ס – – –

נעמי חזן: סגן שרת התעשייה והמסחר, חבר הכנסת אלי בן-מנחם, השרה מבקשת את תשומת לבך.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, מליאת הכנסת אישרה לפני כשנה את תיקון החוק של עידוד השקעות הון במסגרת חוק הנגב, שקובע בעצם – חבר הכנסת טלב אלסאנע, זה בוודאי יעניין אותך – שמרכז ההשקעות יאשר מענקים מוגדלים להשקעות בנגב.

דליה איציק: כשעבר החוק הזה, עברה הסתייגות אחת שמוציאה את התעשייה הכימית ממסגרת החוק.

דליה איציק: אנחנו בעצם חשבנו שזה – לא נעים להגיד – סירוס הנגב, כשהמשמעות של זה היא שעיקר מפעלי הכימיה, שמפרנסים באופן ישיר הרבה מאוד עובדים, ובאופן עקיף הרבה מאוד מאוד עובדים – בעצם זה אומר שלא עשינו שום דבר לנגב.

דליה איציק: לפי דעתי, לא לפי דעתי, לפי דעת גדולים ממני, החוק הנוכחי מפלה לרעה את התעשייה הכימית, אף שהיא תעשייה יציבה, היא תעשייה ראויה, היא בעלת שיעורי ייצוא גבוהים מאוד, היא תעשייה שמבטיחה מקומות עבודה רבים לאורך זמן, בעיקר בשכר גבוה יחסית לממוצע במשק, מה שמרים קצת את עובדי הנגב ואת תושבי הנגב.

דליה איציק: בתקופה שאני מכהנת כשרת התעשייה, התנגדתי אומנם לשיעור המענקים למפעלים, כי כשלא מעלים לי יותר כסף בחוק עידוד השקעות הון, ומביאים לי יותר מפעלים, זה אומר שכל מפעל מקבל פחות.

דליה איציק: לעניין זה הייתי גמישה וחשבתי שנכון למנוע את המצב שיוציאו את מפעלי הכימיה מהנגב.

דליה איציק: אבל אני תומכת בהכללת התעשייה הכימית במסגרת החוק הזה.

דליה איציק: כמו שהסברתי, בשל אסופת הסיבות הזאת.

דליה איציק: אני מדברת על תעשייה יציבה, בעלת שיעור ייצוא גבוה, בעלת ממוצע יותר גבוה מן המשק, על מקומות עבודה רבים.

דליה איציק: כל אסופת הסיבות הזאת מצדיקה לכלול את מפעלי הכימיה.

דליה איציק: אני מבקשת לנצל את ההזדמנות הזאת ולספר לכם, כי המשרד שוקד בימים אלו ממש על שינוי חוק עידוד השקעות הון.

דליה איציק: החוק הזה נולד ב-1959, גברתי, הוא מיושן, ארכאי.

דליה איציק: הוא חוק מאוד מאוד חשוב, מרכזי כמעט בצמיחה למשק, שעכשיו קצת צונח לנו בשל הנסיבות שכולנו מכירים אותן.

דליה איציק: אני מבקשת את תמיכתכם בהצעת החוק בקריאה ראשונה.

דליה איציק: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לשרת התעשייה והמסחר.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו פותחים דיון בקריאה ראשונה על הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 55).

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה.

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה, אתה רוצה לנאום?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן.

נעמי חזן: אז נקבתי בשמך.

נעמי חזן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק שבעיקרה היא הצעה טובה, ואנחנו בעד עידוד מפעלים ותעשייה, ובמיוחד מפעלים בנגב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שקצת מפריע לי בעניין הזה, אומנם זה לא בדיוק בהצעת החוק, שמפעלים גם בנגב וגם לא בנגב, מפעלי פטרוכימיה ומפעלים אחרים, שולחים את כל הפסולת – והעניין עלה לפני דקות מספר במהלך הדיון בנושא הקודם – הכימית, הרדיואקטיבית והמסממת לאתר בנגב, לרמת-חובב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התוצאה היא, שבאתר הזה מפעם לפעם ומדי כמה חודשים, ולפעמים גם בתוך תקופה קצרה יותר או ארוכה יותר, מתפרצים עננים של זוהמה, של סמים, והדבר מסכן את הסביבה כולה, ומסכן קודם כול את התושבים הערבים בנגב ובקרבת האתר, אשר הם חסרי מיגון, חסרי בתים, חסרי אמצעים, ואין באפשרותם אפילו ביחס לתושבים אחרים, להתגונן מפני הזוהמה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן הייתי מזמין את השרה שמאזינה, ואני מבין שהנושא נוגע ללבה מכל הבחינות, במיוחד גם מבחינה זו שצריך למנוע את הזוהמה והנזק, לחייב את המפעלים האלה בצורה כלשהי למצוא פתרון, כדי שהם יעזרו לנו לנשום, ולא רק לדאוג להטבות להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך שהמפעלים יעזרו לתושבים שם לנשום אוויר נקי ויעזרו אולי במקרה זה גם למשרד לאיכות הסביבה להתגבר על המפגע התברואי הקשה הזה, כדי לשים אחת ולתמיד קץ לאותו אתר זוהמה, אשר מתפרץ מדי פעם בפעם כמו הר-געש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל אין פה הר-געש, זה אולי הר-געש שהוא המצאתם של בני-אדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

נעמי חזן: בינתיים, רבותי חברי הכנסת, הרשו לי לברך בשמכם ובשם הכנסת את חבר הפרלמנט האיטלקי, מאורו בולגרילי, ממפלגת הירוקים האיטלקית, אשר מבקר היום בכנסת.

נעמי חזן: ברוך הבא, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת לנגנטל, בבקשה.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, אדוני סגן השרה, עמיתי חברי הכנסת, אני אתמוך בחוק הזה, זה חוק ראוי, חוק טוב.

נחום לנגנטל: האמת שיש הרבה חוקים שאינך מבין למה לא חוקקו אותם, כי אם אתה בא ואומר, שמע, יש חוק לעידוד השקעות הון, למה לא הכניסו לשם את עידוד השקעות הון גם בדברים שקשורים לתעשייה הזאת, ובוודאי אם היא יכולה להוסיף לנושא של הנגב.

נחום לנגנטל: אני רוצה רק לנצל את ההזדמנות הזאת, גברתי השרה, כשאת יושבת כאן, על מנת לומר לך, שקיימת היום בקרב לא מעט אנשים במגזר העסקי תחושה, שהממשלה לא עושה פעילות שמבשרת את האור בקצה המנהרה.

נחום לנגנטל: אתמול היינו בכינוס השנתי של לשכת רואי-החשבון, ודיברו שם גם על כך.

נחום לנגנטל: אני מניח שבעוד שבועיים ידברו על כך בכנס קיסריה.

נחום לנגנטל: קברניטי המשק הישראלי הם בדרך כלל שר האוצר ושר התעשייה והמסחר, כי שר התעשייה והמסחר הוא באמת זה שיוצר את התשתית של התעשייה.

נחום לנגנטל: אם לא תהיה לישראל תעשייה ואם לא יהיה לה ייצור, כל הדיבורים על תל"ג הם לא מעשיים.

נחום לנגנטל: עם כל התוכנית הכלכלית שאישרנו, והתוכנית הבאה, שתאושר כנראה בשבוע הבא, וגם הרפורמה במס שתאושר על-ידי דוח-רבינוביץ, יש פה בעיה, שעדיין לא נאמר משהו על-ידי הממשלה – מה היא רוצה לעשות עם התעשייה; איך היא נותנת דחיפה מיוחדת בשנה הנוראה הזאת, שבה האבטלה גואה, האינפלציה עולה, יש מצב ביטחוני קשה ויש קושי בכלכלה הישראלית.

נחום לנגנטל: האם, נניח, חד-פעמית בהוראת שעה הולכים לקראתך ונותנים לך עידוד השקעות גדול, או נותנים כרגע פטור גדול ממסים, או שמקלים בנושא של מי שמעסיק אנשים חדשים.

נחום לנגנטל: אולי איזו תוכנית דרסטית שבה הממשלה באה ואומרת: אני יודעת שאני מוציאה מיליארד שקל, 2 מיליארדי שקל, זה סכום אגדי, אבל אני יודעת שאם אשקיע במקומות הנכונים במשרד התעשייה והמסחר יהיה פה ייצור ולאחר מכן יצוא שיוכל להביא גם פתרון לאבטלה וגם פתרון למשק הישראלי.

נחום לנגנטל: זו בעיה גדולה מאוד.

נחום לנגנטל: כי הממשלה, לפי מה שאני מבין מהעיתונים – עדיין זה לא הגיע לכאן, לכנסת – קיבלה את ההחלטה מחד גיסא לקצץ קיצוץ גדול מאוד בהוצאות הממשלה, ומאידך גיסא להשקיע בתשתיות.

נחום לנגנטל: זה דבר מבורך בעיני, מאוד מבורך, אבל זה דבר די קונבנציונלי שהממשלה יכולה להחליט עליו.

נחום לנגנטל: היא יודעת, ואני אומר את זה מתפקידי הקודם, לעשות עוד כבישים, עוד מסילות ברזל, דבר חשוב מאוד, דבר שמאוד יכול לעודד פה את הצמיחה, אבל היא צריכה לדעת באופן אמיתי איפה ואיך היא משקיעה במגזר התעשייתי, כי זה נשמת אפנו.

נחום לנגנטל: בסיכומו של דבר, המדינה הזאת לא יכולה להיות רק מדינה של עורכי-דין ורואי-חשבון.

נחום לנגנטל: לא ייתכן שרק נותני השירותים הם אלה שיתפרנסו בכבוד.

נחום לנגנטל: בסופו של דבר, אנחנו צריכים תעשייה, וזה לא ניתן בתוכנית הכלכלית של משרד האוצר.

נחום לנגנטל: אני קורא לך, אני לא יודע אם את הכתובת, אבל בוודאי תסכימי, וזה חלק ממה שאנחנו מצפים מממשלת ישראל שתעשה בעת צרה כל כך קשה שכרגע פוקדת אותנו מבחינה כלכלית.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – לא נמצא.

נעמי חזן: חבר הכנסת משה גפני – גם הוא לא נמצא.

נעמי חזן: חבר הכנסת שוחט – לא נמצא.

נעמי חזן: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי שרת התעשייה והמסחר, הצעת החוק נראית ראויה ומקובלת.

זבולון אורלב: אני חושב שזה סוג של הצעות החוק שחברי הכנסת שואלים בקשר להן: רגע, למה נעצרתם רק בענפים האלה ולמה רק במקומות האלה?

זבולון אורלב: זה סוג החוקים שחברי כנסת שואלים את עצמם לגביהם: רגע, מפת המדינה היא דינמית, היא משתנה כל הזמן, יש אזורים שמהם מסיבות ביטחוניות או מסיבות כלכליות משקיעים בורחים.

זבולון אורלב: לכן תמיד היינו רוצים עוד.

זבולון אורלב: היינו רוצים שחוק עידוד השקעות הון ייתן יותר למשקיעים, והיינו רוצים להרחיב את האזורים האלה.

זבולון אורלב: ברור שכל הרחבה פוגעת בסופו של דבר באזורים החדשים, אבל צריך לעשות איזה מדרג.

זבולון אורלב: אני מעיר את ההערה הזאת מפני שברור מאוד שבשנתיים האחרונות אחד הדברים הכלכליים החמורים שקרו במשק הוא בריחת משקיעים.

זבולון אורלב: קראתי ושמעתי בכלי התקשורת על יוזמה, שאני חושב שהיא יוזמה שלך, ואני מברך עליה, להוציא לחוץ-לארץ משלחות של אנשי תעשייה, שילכו וישכנעו משקיעים בעולם.

זבולון אורלב: אני מברך אותך ואת סגן השר אלי בן-מנחם על היוזמה הזאת, היא בהחלט יוזמה ברוכה.

זבולון אורלב: השאלה, שוב, כשאנחנו מבקשים מן היזמים האלה להשקיע, הם שואלים למה להשקיע במדינה שיש בה מלחמה ויש בה טרור ויש בה אלימות.

זבולון אורלב: המשקל כנגד יכול להיות כל הנושא של העידוד הכלכלי.

זבולון אורלב: כלומר, מעבר לעניינים של ציונות ומעבר לכך שמדינת ישראל יכולה להציע למשקיעים כוח-אדם באיכות מאוד גבוהה ובעלי מקצוע, אם כי עם הקיצוצים בחינוך אני לא יודע כמה זמן זה יהיה – אנחנו צריכים את עזרתך שלא יקצצו בחינוך, כי בסוף לא יהיה לך מי שיפעיל את כל ענפי הכימיה, פה צריכים אנשים משכילים – ברור מאוד שהתגובה הממשלתית על המצב הזה, והרצון למנוע בריחת הון והבאת משקיעים לארץ, לפי דעתי, צריכים גם לחייב מחשבה חדשה לגבי העניין של עידוד השקעות הון.

זבולון אורלב: אני לא יודע אם בעקבות המצב הנוכחי, התקציבים שמיועדים לעידוד הון מנוצלים.

זבולון אורלב: אין לי מושג, ואולי תשיבי על כך בדברי התשובה, אם כי אינני עומד על זה.

זבולון אורלב: אבל לפחות זה מעורר ספק.

זבולון אורלב: ברור שהמצב הכלכלי היום הוא שיש פחות השקעות.

זבולון אורלב: לכאורה על הנייר יש תקציבים פנויים.

זבולון אורלב: לכן אני מציע, שבצד התיקון הקטן הזה, שמוסיפים את מפעלי הכימיה, אלה שלא נכנסו בפעם הקודמת להגדרת זכאים לקבל עידוד השקעות הון, לחשוב גם על הצעות יצירתיות בתחומים ובענפים שיכולים להיות אטרקטיביים, בעיקר בתחומים שלישראל יש בהם יתרון עצום של כוח-אדם מיוחד.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת קליינר לא נמצא, גם לא חבר הכנסת וילן.

נעמי חזן: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

נעמי חזן: עכשיו, מכאן אפשר לדבר.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת ברכה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אני מודה לך על הקומפלימנטים.

נעמי חזן: אתה רוצה עוד?

האשם מחאמיד: אם אפשר.

האשם מחאמיד: גברתי השרה, אני מברך על החוק.

האשם מחאמיד: אם כבר יש הטבות לנגב בהשקעות, זה חייב להיות בכל התחומים.

האשם מחאמיד: אי-אפשר כל יום להמציא חוק שידבר על נושא זה או אחר.

האשם מחאמיד: אם כבר, שיהיו הטבות לנגב בכלל, לכל המפעלים, לכל סוגי המפעלים, גם לבעל משחטת עופות.

דליה איציק: – – –

האשם מחאמיד: יש?

האשם מחאמיד: בסדר.

האשם מחאמיד: הבאתי אולי דוגמה לא מוצלחת.

האשם מחאמיד: אבל אי-אפשר להביא כל יום חוק לענף מסוים.

האשם מחאמיד: אם כבר, שיהיו הטבות בכלל לכל המפעלים בנגב.

האשם מחאמיד: דבר שני, גברתי, הייתי מצפה פעם אחת שתבוא איזו הצעת חוק, אפילו בקריאה טרומית, לא בקריאה ראשונה, כי מהממשלה אין לי תקוות, אבל לפחות שתהיה קריאה טרומית, הצעה של אחד מחברי הכנסת, שהכנסת תקבל, ולו פעם אחת, בקריאה טרומית הצעת חוק שתדבר על הטבות לכפר או לעיר ערבית כלשהם.

האשם מחאמיד: אני מת לשמוע את זה פעם אחת, גברתי השרה.

האשם מחאמיד: כל פעם זה נופל מחדש וזה מתפרש – – –

דוד טל: אין להם רגישות לזה.

דוד טל: צריך להגיד את הדברים.

האשם מחאמיד: יפה מאוד.

האשם מחאמיד: אני מאוד מודה לך על ההערה שלך, ואני ממש מאמץ אותה בכללה.

דוד טל: היה שר פנים שהיתה לו רגישות לנושא הזה.

נעמי חזן: ושמו בישראל?

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, במקום להיטיב עם סקטור מסוים, עם מקום גיאוגרפי מסוים, באים ועושים את ההיפך, גברתי השרה.

האשם מחאמיד: הרי את מודעת לזה, ואולי את תומכת ברעיון של הקמת גדר.

האשם מחאמיד: אבל, גברתי, עד לאן אפשר ללכת עם דבר כזה, עד לידי שיגעונות, לבוא ולחתוך אדמה פרטית של אזרחים ערבים, לחתוך אותה באמצע?

האשם מחאמיד: שהגדר תהיה בתוך האדמה הפרטית שלהם?

האשם מחאמיד: שתחתוך אותה לשני חצאים?

האשם מחאמיד: גם בתים, גברתי השרה.

האשם מחאמיד: בתים נשארים מאחורי הגדר.

האשם מחאמיד: באום-אל-פחם – לפחות שני בתים; באבת'ן שבאזור זמר – שכונה שלמה.

האשם מחאמיד: אולי לא שכונה, כמה בתים, זה לא שכונה תל-אביבית, אבל זו שכונה של כמה בתים שנשארים מאחורי הגדר, גברתי היושבת-ראש.

האשם מחאמיד: איך זה יכול לקרות?

האשם מחאמיד: מי מתכנן?

האשם מחאמיד: מי בכלל חושב על דבר כזה?

האשם מחאמיד: מי עושה דבר כזה?

האשם מחאמיד: הרי זה דבר מקומם.

האשם מחאמיד: למה לעשות דבר כזה?

האשם מחאמיד: אני מבקש באמצעותך, גברתי השרה, פשוט להעביר לגורמים.

האשם מחאמיד: אני לא רוצה הטבות, אבל לפחות שלא ירעו את התנאים שלי.

האשם מחאמיד: לפחות שלא יפגעו באדמות, שלא יפגעו באנשים.

האשם מחאמיד: היום המצב בתסיסה נוראית.

האשם מחאמיד: אני לא רוצה שנחזור, אני שונא את זה, אני לא רוצה שנחזור לתקופות כואבות של ימי א-רוחה באזור ואדי-עארה.

האשם מחאמיד: אני לא רוצה, גברתי, לחזור למצב הזה, ואז יגידו, מה פתאום חברי הכנסת הם אלה שמתסיסים את הרחוב.

האשם מחאמיד: אני פשוט בא להתריע על מצב שיביא לתסיסה שאין לנו צורך בה.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת מוחמד ברכה – לא נמצא.

נעמי חזן: חבר הכנסת זאב בוים – גם הוא לא נמצא.

נעמי חזן: חבר הכנסת אלי כהן, ואחריו – חבר הכנסת ישראל כץ.

נעמי חזן: חבר הכנסת אלסאנע, נוח לך?

טלב אלסאנע: אני מקשיב.

נעמי חזן: באוזן אחת.

נעמי חזן: ובאוזן השנייה מה אתה עושה?

טלב אלסאנע: אני מדבר עם חבר הכנסת ברכה ומודיע לו שתורו הגיע.

נעמי חזן: אם כך, אשמח אם תעשה זאת מחוץ לאולם המליאה.

נעמי חזן: תודה.

אלי כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, גברתי השרה, שלום רב.

אלי כהן: בקשר לחוק הזה, זהו חוק מבורך.

אלי כהן: הנגב צריך לקבל כל סיוע אפשרי, ואולי פעם אחת נוכל להגשים את החזון של בן-גוריון, שבאמת העתיד שלנו ייבנה שם בנגב.

אלי כהן: יש שם פוטנציאל רב, אבל צריך למלא את הכימיה הזאת בבשר, שזה לא יהיה רק חוק, אלא שבאמת יבואו לשם מפעלים ויביאו יותר אנשים לנגב.

אלי כהן: אני, ברשותכם, אנצל את ההזדמנות הזאת שאני עולה פה על הבמה כדי להביא בפניכם עניין מסוים.

אלי כהן: הייתי ביום חמישי באולפנת "צביה" ביישוב רבבה.

אלי כהן: יש שם ילדות בנות 13, 14 ו-15, שלוש כיתות.

אלי כהן: נכנסתי לכיתה ח'.

אלי כהן: אלה ילדות שבשנה האחרונה ביקרו בהרבה הלוויות וחוו תקופות קשות, והן החליטו לעשות משהו יפה, חיובי, ואותי זה ריגש.

אלי כהן: לכן גם ביקשתי אישור מהמזכיר להעביר לכל חברי הכנסת את המבצע שהן עשו.

אלי כהן: הן עשו שקית קטנה שקוראים לה "יש מצב לתקווה" – זה הסגנון של הילדים היום.

אלי כהן: הן עשו את זה באופן אישי, והכינו אלפים כאלה.

אלי כהן: זה מעין אקורדיון שהן צבעו באופן אישי לכל אחד.

נעמי חזן: רק תיזהר עם המיצג.

אלי כהן: זה דבר מאוד יפה.

אלי כהן: אני לא מניח שלמישהו יהיה קונפליקט עם שמיעת המלים האלה.

אלי כהן: המרגש היה שהן החליטו לפנות לכלל הציבור.

אלי כהן: הן ילדות מאוד רגישות, והן קוראות לזה "יש מצב לתקווה".

אלי כהן: וכך הן אומרות: "אם אתה את הרדיו פותח, אולי רגש השמחה לפתע בורח.

אלי כהן: אם אתה עצוב ואין לך תקווה, יש לנו בשבילך עצה.

אלי כהן: בעזרת הידיים פרוס חיוך, כדי שלעולם לא תהיה שוב עצוב.

אלי כהן: לאהוב כל אדם ולהתאחד עם העם, לנסות גם לשפר את עצמו, משהו קטן בתוך-תוכו.

אלי כהן: כל תפילה ובקשה להשתדל לומר בכוונה גדולה.

אלי כהן: לשיר שירים או סתם מנגינה, ואפשר גם לצייר תמונה.

אלי כהן: לנסות ולשמח הרבה אנשים בעזרת מלה טובה, ולהביא גם פרחים.

אלי כהן: לדבר על כל מה שמרגישים ולדעת שאנחנו תמיד נשארים חזקים".

אלי כהן: הבטחתי להן שמליאת הכנסת המלאה תשמע את זה, אבל אם היא לא פה, לפחות זה יהיה בתאים של האנשים והם יוכלו לבצע את הפעולה הזאת, וגם לכתוב את הפתק הזה ולחלק לאנשים נוספים.

אלי כהן: שתהיה לנו שנה טובה.

נעמי חזן: תודה רבה, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נמצא; חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נמצא.

נעמי חזן: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, אני לא חושב שיש מישהו שמתנגד להצעת חוק שבאה לשפר את איכות החיים, מצב המפעלים והשוויון בין כולם באזור הנגב.

מוחמד כנעאן: אך, גברתי היושבת-ראש, כשמדברים על מפעלים כימיים, אני חושב שקודם כול על הממשלה לדאוג לכימיה בינה לבין התושבים, תושבי המדינה שהיא אמורה לשרת אותם.

מוחמד כנעאן: זו ממשלה שמיום ליום מידרדרת יותר, נעשית מטורפת יותר, אין לה שיקול דעת, אין לה שום אחריות, ושתי הוכחות לכך רק מהיום האחרון.

מוחמד כנעאן: ראשית, ההתבטאות האומללה של שר הפנים, חסרת כל אחריות.

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת איוב קרא, במשטר דמוקרטי נאור שר כזה מפוטר לאלתר, אפילו כשהוא ראש סיעה גדולה.

מוחמד כנעאן: לאלתר.

מוחמד כנעאן: אין לו מקום בממשלה שמכבדת את עצמה.

מוחמד כנעאן: אבל לא ייתכן לבוא, מצד אחד, לאוכלוסייה הערבית והדרוזית, חבר הכנסת איוב קרא, ולטפוח לה על הכתפיים, לספר סיפורי סבתא, ומצד שני, לתקוע להם בגב.

מוחמד כנעאן: זה מה שעשה שר הפנים אלי ישי, סגן ראש הממשלה במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: לא שמענו תגובה אחת של ראש הממשלה או של שר הביטחון, שאמור או רוצה להיות בעתיד ראש ממשלה.

מוחמד כנעאן: אבל זה אולי בחלום.

מוחמד כנעאן: הוא כנראה חלם באחד הימים שהוא יהיה ראש ממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הוא אמר?

מוחמד כנעאן: זה לפניך, בהצעות לסדר, כשהוא דיבר אפילו על אותם אנשים שמשרתים בצה"ל, שהם לא יהודים, שהם לא נאמנים למדינה, ומצד אחר באים להטיף לנו ולהציע הצעות חוק להפליית ערבים כיוון שהם לא משרתים.

מוחמד כנעאן: אם הם משרתים, הם לא נאמנים, ואם הם לא משרתים, הם לא מקבלים את הזכויות.

מוחמד כנעאן: יש משל בערבית, אני לא רוצה להזכיר אותו, גברתי היושבת-ראש, כי לא יבינו אותו.

מוחמד כנעאן: מה שעשתה המשטרה, גברתי היושבת-ראש, בשעה 04:00, לפנות בוקר, כאילו הלכו להרוס כפר ולא בית במג'ד-אל-כרום.

מוחמד כנעאן: דיברתי עם ראש המועצה בשעה מאוחרת, ויש לו פרוטוקולים ויש לו התחייבויות של משרד הפנים, של המחוז, מהימים שהעבירו את הכביש הראשי עכו–צפת, כשהזיזו אותו מהכפר הצדה.

מוחמד כנעאן: יש לו פרוטוקולים שחתומים עליהם עובדי מדינה, עובדי משרד הפנים, אנשי מערכות התכנון, שיכירו בצד הדרומי כחלק מתוכנית המיתאר.

מוחמד כנעאן: אני באמת לא מבין את המדינה הזאת, מה היא רוצה מאתנו?

מוחמד כנעאן: מה היא רוצה מהערבים?

נסים זאב: רוצים ביטחון.

נסים זאב: ביטחון.

מוחמד כנעאן: תשתוק אתה בינתיים.

מוחמד כנעאן: תשתוק.

נעמי חזן: חבר הכנסת כנעאן, זמנך תם.

מוחמד כנעאן: אין לזה קשר, גברתי היושבת-ראש, לתמיכתי בהצעת החוק שהשרה הציגה כאן לפנינו.

מוחמד כנעאן: נסים זאב, אתה חי כנראה בעולם אחר.

מוחמד כנעאן: אני לא יודע איך הרב עובדיה יוסף עדיין סובל אותך.

מוחמד כנעאן: איך הוא משאיר אותך ברשימת ש"ס.

מוחמד כנעאן: מה קרה לך?

נעמי חזן: חבר הכנסת כנעאן, תודה רבה לך.

מוחמד כנעאן: תודה, גברתי.

נעמי חזן: חבר הכנסת יגאל ביבי.

נעמי חזן: חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת אורי יהודה אריאל.

נעמי חזן: חבר הכנסת כנעאן, בהזדמנות נבדוק את הדינמיקה הזאת, שאחרי שאני אומרת לך תודה אתה נכנס לחלק המרגש של הנאום שלך, שרוב רובו מופנה תמיד לחבר הכנסת נסים זאב.

נעמי חזן: בבקשה, אדוני.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מברך על החוק וחושב שהוא טוב, אבל, גברתי השרה, הוא סוגר קצת את החשיבה ואת הכיוון של פיתוח כל האזורים.

איוב קרא: בצדק, צריך לתת "פוש" לנגב, ועל זה הלכנו, וגם עזרנו לנגב בחוק הנגב, בכל מה שקשור למיסוי, וצריך להמשיך לגבות את הנגב, אבל באותה נשימה צריך לחשוב גם על מקומות אחרים, ובמקום שיש אבטלה צריך לתת הטבות.

איוב קרא: אם יש אבטלה גואה במקום מסוים, ולא חשוב איפה, צריך לחשוב כיצד אפשר לגבות מפעלים או מיזמים עסקיים כדי להביא לפריחה עסקית.

איוב קרא: המדינה נמצאת זה שנים בקריסה עסקית, וזה לא סוד.

איוב קרא: אי-אפשר ליצור מקומות עבודה, הרבה בורחים ומנסים לקבל קצבאות, וזו לא השיטה, כי המדינה, בסופו של דבר, לא תוכל להחזיק מעמד בנטל הזה, ולדעתי בסופו של דבר הוא יהיה בעוכרינו.

איוב קרא: לכן הייתי קורא לשרה לתקן את החוק הזה.

איוב קרא: גם אם נצביע עליו היום, ואני בעד שנצביע באופן גורף על החוק, מה הבעיה לתת גם מענקים לאזורים מוכי אבטלה?

איוב קרא: מה הבעיה להעביר ממקומות שיש צמיחה כלכלית בהם, שהם פורחים בעסקים או במפעלים?

איוב קרא: מה הבעיה לקחת את כל ההטבות שהם קיבלו ולהעביר אותם למקום אחר כדי ליצור קונסנסוס של פריחה או צמיחה כלכלית?

איוב קרא: צריך ללכת לכיוון המקומות שצריך לגבות, וזה לאו דווקא במקום מסוים, או ללכת עם סטיגמה מסוימת באזורים מסוימים.

איוב קרא: אם בקריית-שמונה צריך מפעלים, צריך לתת גיבוי למפעלים חדשים, אם בדליית-אל-כרמל צריך מפעלים, מכיוון שלא הקימו שם 50 שנה מפעל, ויש חיילים, מפה ועד להודעה חדשה, מובטלים, צריך לגבות את דליית-אל-כרמל.

איוב קרא: אם במעליא חסר מפעל, ויש לה בעיית אבטלה, צריך לגבות את מעליא.

איוב קרא: הכיוון צריך להיות – המקום שיש בו בעיה.

איוב קרא: לדעתי, האינטרס של הממשלה צריך לתת מענה למקומות הללו, שבעצם בהם יש המצוקה והאבטלה, שאנחנו עדים לה היום.

איוב קרא: רק בצורה הזאת, בחוק עידוד השקעות הון, אנחנו יכולים ליישם את החוק כלשונו, כי למטרה הזאת זה קם.

איוב קרא: מה החוכמה שבמקום מסוים, בלי להזכיר שמות, קמו בעשר השנים האחרונות 100 מפעלים, לא רחוק מדליית-אל-כרמל, ונמשיך להשקיע שם והמקום הזה ישגשג ובמקום אחר לא יראו, אפילו לא מפעל אחד?

איוב קרא: מה הועילו חכמים אם זו השיטה שצריכה הממשלה לפעול בה.

איוב קרא: לכן אני קורא למצוא פרופורציה בחוק עידוד השקעות הון, ואין לי ספק שאם תהיה פרופורציה, מדינת ישראל ואזרחי ישראל וכולם ירגישו את הבשורה הטובה שלה הם מייחלים שנים רבות.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, גברתי השרה, הצעת החוק ראויה.

אורי אריאל: אני רוצה בהזדמנות הזאת להסב את תשומת לבך לשני עניינים שקשורים למשרדך, אם כי הם לא באחריות משרדך, ודאי לא באחריות הבלעדית.

אורי אריאל: הראשון הוא אזור מפרץ חיפה.

אורי אריאל: אזור מפרץ חיפה הוא אזור עתיר במפעלים כימיים למיניהם, נמצא בטווח טילי הקרקע של ה"חיזבאללה" ושל סוריה, ראוי שגם משרדך יבדוק מה ניתן לעשות כדי למזער נזקים בשעת מלחמה או התקפה, עקב הריכוז הגבוה של המפעלים, שרובם ככולם, במקרה של מלחמה, יכולים לגרום נזק כבד מאוד.

אורי אריאל: ההערה השנייה נוגעת לחומרים כימיים.

אורי אריאל: חומרים כימיים הם חומרים שמשמשים לתעשיית התרופות, לתעשייה הרגילה, לדברים רבים.

אורי אריאל: לצערנו הרב, הם משמשים גם להכנת פצצות.

אורי אריאל: כידוע, חלק גדול מהפצצות שהתפוצצו, ושמוכנות בדקות אלה, נעשות על-ידי רכישת חומרים חקלאיים, דשנים חקלאיים, שמופקים במפעלים בתעשייה הכימית.

אורי אריאל: אני חושב שראוי שתיזמי הצעה בממשלה לאסור העברת חומרים לתחום יש"ע, לערבים, כאשר חומרים אלה יכולים בפוטנציאל לשמש להכנת פצצות.

אורי אריאל: בכך נחסוך הרבה חיי אדם, וראוי שזה ייעשה בהקדם.

אורי אריאל: תודה.

נעמי חזן: אני מאוד מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת מיכאל איתן – לא נמצא.

נעמי חזן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השרה, עיינתי בהצעת החוק ושמעתי גם הסברים.

טלב אלסאנע: אני סבור שזאת הצעת חוק טובה, במיוחד בתקופה הזאת, כשאנו שומעים מדי חודש את הנתונים המדאיגים בסוגיית האבטלה.

טלב אלסאנע: איך ניתן להתמודד באופן מעשי ואמיתי עם האבטלה אם לא מעודדים את המפעלים, אם לא משקיעים במפעלים, אם לא מעודדים יזמים כדי לפתח עסקים, כדי לאפשר הזדמנויות עבודה לאותם מובטלים?

טלב אלסאנע: לכן אני סבור שזו הצעת חוק נכונה, גברתי, אלא שבאותה הזדמנות צריך לבדוק ולבחון את מידת המחויבות של אותם מפעלים גם לאיכות הסביבה, גם לבריאות הציבור, כי יש מפעלים – למשל "מכתשים", "תרכובות ברום" – אני יודע שהם עומדים בתקנים, אבל לדעתי צריך להקפיד הקפדה יתירה עם אותם מפעלים כימיים, שלפעמים הם גם מסוכנים מאוד.

טלב אלסאנע: העניין הנוסף הוא מידת העסקת עובדים גם מהסקטור הערבי.

טלב אלסאנע: הרבה מפעלים לא מעסיקים באופן ישיר עובדים מקרב האוכלוסייה הערבית, מעסיקים אותם דרך קבלני משנה ולא דרך החברה עצמה, ולדעתי זו תופעה פסולה.

טלב אלסאנע: בהנהלה של המפעלים אין ייצוג לאוכלוסייה הערבית, ולכן אני מכיר את הרגישות – חבר הכנסת דוד טל, חבר כנסת האשם מחאמיד נשאר בחלק הפנימי של גדר ההפרדה, הוא לא יהיה בחלק השני.

האשם מחאמיד: בינתיים.

טלב אלסאנע: ולכן, אתה יכול להיות רגוע.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר, גברתי, שבעניין אותם מפעלים צריך לדאוג לכך שאכן ידאגו לקליטת עובדים, ולא רק שיתעשרו על חשבון משלם המסים.

טלב אלסאנע: הדבר הנוסף שאני רוצה להתייחס אליו, רבותי – היום דואגים לעובדים, אבל, גברתי, בנגב יש היום אנשים שאין להם מים לשתות בעונת הקיץ, בחום הזה.

טלב אלסאנע: במינהלת הבדואים, הידועה לך, הלכו והקימו ועדת מים.

טלב אלסאנע: מי יושב בוועדה הזאת?

טלב אלסאנע: לא אנשים מקרב הציבור הבדואי, אלא אנשים מקרב הצבא.

טלב אלסאנע: יש יחידת הגששים – מפקד יחידת הגששים או נציג שלו יושב בוועדת מים.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת?

טלב אלסאנע: התפקיד שלה לאשר לשבט להיות מחובר למי שתייה או לא מחובר, כאילו הנושא של מים לשתייה זה נושא ביטחוני.

טלב אלסאנע: יותר מ-50 שנה לקום המדינה, ואזרחי המדינה – אין להם מים לשתות.

טלב אלסאנע: המדינה ממשיכה להתמודד עם הסוגיות האזרחיות האלה בתפיסה צבאית, של שירותי צבא – זה דבר פסול.

טלב אלסאנע: התפיסה הזאת, המנטליות הזאת – צריכה להיעלם.

טלב אלסאנע: צריך להתייחס לאזרחי המדינה באופן שוויוני ולאזרחי המדינה בקרב האוכלוסייה הערבית בכלל ובנגב בפרט – הגיע הזמן לדאוג לשוויון מעשי.

טלב אלסאנע: במסגרת תפקידך כשרת התעשייה והמסחר אני יודע שאת עושה רבות בתחום הזה, אבל ניתן לעשות יותר כדי לפתח אזורי מסחר ותעשייה בכל היישובים הערביים כדי לאפשר יותר התמודדות עם התופעה המדאיגה של האבטלה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חברת הכנסת ג'בארה לא נמצאת.

נעמי חזן: גם לא חברי הכנסת רובינשטיין וגדעון עזרא.

נעמי חזן: אחרון הנואמים – חבר הכנסת נסים זאב.

נעמי חזן: גברתי, אם את רוצה להשיב, בבקשה.

נעמי חזן: אפשר לצלצל עוד הפעם.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, השרה הנכבדה, הצעת החוק לעידוד השקעות הון חשובה במיוחד בתקופתנו, שבה יש משבר בכל הענפים במשק, ולכן גם מפעלים שאינם טכנולוגיים – אם הם כימיים – יכולים בהחלט לתרום רבות בנגב.

נסים זאב: ה-30% של השתתפות הממשלה להקמת המפעלים בהחלט יכולים לתרום רבות לצמצם, אולי למזער את האבטלה באזורים שהאבטלה שם גואה ואחוזי האבטלה גבוהים במיוחד.

נסים זאב: הייתי רוצה רק להביא לתשומת הלב של השרה – היום עלה בוועדת החוקה, חוק ומשפט הנושא של המפעלים של בטון וסיד ותקנות שהממשלה והיועץ המשפטי הציעו, והוא נפל בוועדה – ואני אחד מהחברים שהיו נגד התקנות האלה.

נסים זאב: אני רוצה בהזדמנות הזאת – שדווקא לא נתנו לנציג התמ"ס לדבר, ואני חושב שזו דווקא סוגיה שמאוד חשוב שהשרה תהיה מעורה בה לא פחות מאשר המינהל, כי המינהל הוא למעשה הפקיד שמקבל את הכספים, אבל לא מעבר לכך.

נסים זאב: מי שבעצם עוסק בסוגיה הזאת הלכה למעשה זה משרד התעשייה והמסחר.

נסים זאב: מה שקורה בפועל – כמעט 50% מהמפעלים מוקמים, אולי עובדים היום ללא אישורים.

נסים זאב: קיבלו את האישורים מהמינהל, כפי שאנחנו יודעים שהיזם פונה למינהל, מכין את התוכנית דרך הרשות המקומית.

נסים זאב: לאחר שהוא מקים את המפעל הוא בא בדין ודברים, משלם את האחוזים, את התגמולים שהוא צריך לשלם למינהל, ואנשים למעשה השקיעו מיליונים רבים, מאות מיליונים במפעלים כאלה.

נסים זאב: אנחנו, לא היה מצפוננו נקי היום לבוא ולומר למי שהקימו מפעלים לפני תשע ושמונה שנים, או לפני עשר שנים, לומר להם: תשמעו, תם העידן.

נסים זאב: היום, מה שהשקעתם – השקעתם, ומכאן ולהבא המכרז פתוח לכול.

נסים זאב: אני הייתי רוצה שהשרה דווקא תהיה מעורה בדבר הזה, כי אני חושב שהוא יחזור בסופו של דבר לוועדת שרים, כי ברגע שהנושא נפל בוועדה היום, באופן אוטומטי הוא יבוא לוועדת שרים בממשלה.

נסים זאב: הייתי אומר שההתלבטות שלנו בסוגיה הזאת היא כזאת – חשוב לי שהשרה תשמע את המשפט הזה – בשנת 1993 אפשרו באופן כאילו חד-פעמי לאותם מפעלים שהוקמו לפני שנת 1993 להמשיך למשך חמש שנים, עד שנת 1998.

נסים זאב: ב-1998 אמרו – אנחנו נוציא את המכרזים כל שנה, או כל שנתיים, או כל שלוש שנים – ונכון להיום, כשאנחנו בשנת 2002, לא נעשה דבר, לא היו מכרזים.

נסים זאב: זאת אומרת, בעצם נאמר ככה – המינהל היה עבריין בזה שהוא לא הוציא את המכרזים – –

נעמי חזן: תודה.

נסים זאב: – – לבוא רטרואקטיבית ולומר שאנחנו מהרגע הזה או מהיום – כשאנחנו לא ערוכים למכרזים האלה, לא האוצר ולא המינהל – לבוא ולומר אנחנו סוגרים את המפעלים וכל מפעל שלא עובד כחוק לא יכול להמשיך, זה לא ניתן.

נעמי חזן: אבקש לסיים.

נסים זאב: ולכן הייתי מבקש מכבוד השרה שהיא תתייחס לסוגיה הזאת בשבוע הבא.

נעמי חזן: גברתי השרה, סבלנות – אם את מוכנה לשמוע גם את סגן השר לביטחון פנים, חבר הכנסת גדעון עזרא.

נעמי חזן: אדוני.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: גברתי היושבת בראש, השרה דליה איציק, חברי חברי הכנסת, אני שמח שאת נמצאת באולם, מאחר שאני הולך לדבר על דבר שאת מרבה לדבר בו בזמן האחרון, וזה נושא הגדר והמעברים.

גדעון עזרא: היה היום מקרה שמחבל מתאבד עבר את הקו בצורה כזאת או אחרת והגיע לכפר ישראלי – ואני מניח שאם המג"ב בפעולה טובה מאוד לא היה עוצר אותו, יכול להיות שהיינו רואים פעולת התאבדות מצערת במקום כזה או אחר בארצנו.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך, שאני משוכנע שבמקומות שבהם יש כפרים משיקים – כפרים ביהודה ושומרון וכפרים בצדו המערבי של הגבול, כפרים ערביים – צריך לעשות גדר, אבל מכאן ועד לעשות גדר לאורך כל מדינת ישראל – לא בממשלה שלנו.

גדעון עזרא: לא בממשלה שלנו.

גדעון עזרא: ואני אומר לך יותר מזה.

גדעון עזרא: יותר מ-50% מהמקרים – וכאן יש לך כר פעולה, לפי דעתי רחב – שמחבלים עברו ועשו פיגועים במדינת ישראל, עברו במעברים הראשיים, אם בחוצה-שומרון ואם בבית-לחם ואם ברמאללה, ואנחנו לא השכלנו, מדינת ישראל לא השכילה למנוע את המעבר של אותה נערת ליווי ואותו ערבי-ישראלי מבית-לחם על מנת לקחת משם מחבל, ולא השכלנו למנוע מהחבר'ה מלוד לנסוע לרמאללה ולקחת מחבלת, וזה הרבה יותר זול לטפל בראש ובראשונה במעברים.

גדעון עזרא: הדבר השלישי – ואני לא אאריך – זה קלקיליה.

גדעון עזרא: קלקיליה – מצדה האחד כפר-סבא ומצדה השני אלפי-מנשה.

גדעון עזרא: היכולת למפגע לצאת מקלקיליה לאלפי-מנשה ולצאת לכפר-סבא היא אותה יכולת.

גדעון עזרא: לבוא ולעשות גדר אל מול כפר-סבא ולא לעשות גדר אל מול אלפי-מנשה – לא עשית שום דבר.

גדעון עזרא: ולכן, לגבי העיר המסוימת הזאת, צריך לעשות גדר מסביב לקלקיליה.

גדעון עזרא: ואנחנו לא ניתן – ואני חושב שאני מדבר בשם מרבית חברי – לא ניתן לאף אחד בהזדמנות זו לעשות מהלכים כדי להשיג מטרות אחרות.

גדעון עזרא: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: גברתי השרה.

נעמי חזן: להזכירכם, חברי הכנסת, אנחנו בדיון בקריאה ראשונה בהצעת חוק עידוד השקעות הון (תיקון מס' 55).

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מכירה את הכלי הפרלמנטרי הזה, כאשר אתה בעצם מנצל את ההזדמנות כדי לבוא לכלל ביטוי.

דליה איציק: הלוואי שהיה לי הזמן להשיב לך, אבל אנסה אולי לומר משפט אחד בסוף.

דליה איציק: אני רוצה לומר רק משפט אחד לחברים שדיברו על הנגב, בעיקר לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

דליה איציק: סגני נמצא כאן, ואני רוצה להזכיר לכם שהביטחון והכלכלה ירדו לעולם כתאומים סיאמיים.

דליה איציק: בממשלת רבין היתה צמיחה רק ואך ורק משום שהיה תהליך מדיני שהביא משקיעים.

דליה איציק: כלכלה אוהבת יציבות, כלכלה אוהבת סביבה ידידותית תומכת.

דליה איציק: כל אחד מבין את זה.

דליה איציק: אלף שרי אוצר, אלף תוכניות של שר אוצר לא יצליחו.

דליה איציק: מסכן שר האוצר הזה, זה דבק בו אבל לא בראש הממשלה.

דליה איציק: לא ברור לי, הביטחון והכלכלה יורדים לעולם ביחד.

דליה איציק: רבין היה איש מוכשר מאוד, אבל לא בהכרח גאון כלכלי.

דליה איציק: הוא לא עשה מעשי קסם.

דליה איציק: אומרים אפילו שלא גילינו אז משאבי טבע, ועוד מספרים שלא היינו יותר יצירתיים או יותר יצרניים.

דליה איציק: אז מה קרה שאז היתה צמיחה כלכלית?

דליה איציק: אתם לא מבינים את זה, לא ברור, חבר הכנסת גדעון עזרא מה הסיבה?

דליה איציק: אתה תמשיך להגיד שלא יעשו גדר הפרדה.

דליה איציק: הייתי גנרל קטן בצבא, אומרים שאפילו לא הייתי בצבא, ואתה היית גנרל גדול בשב"כ.

דליה איציק: איך זה שאין לך הצעה אחת איך עוצרים את המחבלים?

גדעון עזרא: יש לי הרבה הצעות.

דליה איציק: אתה רוצה להרוס את הכלכלה, אתה רוצה 570 הרוגים.

דליה איציק: אני לא רוצה לעשות אתך חשבון, חבר הכנסת גדעון עזרא, החברים שלך אומרים לי את זה, אני לא רוצה לעשות חשבון דמים כזה, אתה ואני הולכים ללוויות, והדם שלנו באמת נשפך מצער ומכאב.

דליה איציק: איזה פתרון יש לך?

דליה איציק: עכשיו יצא המרצע מן השק: לא הביטחון חשוב לכם, הסיפוח חשוב לכם.

דליה איציק: זה הסיפור האמיתי.

דליה איציק: הרי אם הביטחון היה חשוב לכם, הייתם מצטרפים אלינו.

גדעון עזרא: אנחנו בשלטון ואתם הצטרפתם אלינו.

גדעון עזרא: את צריכה לקבל את מה שאנחנו אומרים.

דליה איציק: מה לעשות שראש הממשלה מבצע את מה שאני רוצה?

דליה איציק: תאמין לי שהוא מבצע, לא נעים לך, אבל הוא מבצע.

דליה איציק: אני רוצה להציע לך, חבר הכנסת גדעון עזרא, קצת צניעות לא תזיק לך.

דליה איציק: גם לי היא לא תזיק, כי חשבתי שיש תהליך מדיני, שמה שחסר הוא הפיילוט.

דליה איציק: כך אמרו לי ראשי ממשלה קודמים שלי והאמנתי להם.

דליה איציק: האמנתי אפילו לפרטנר הזה שנקרא יאסר ערפאת.

דליה איציק: האמנתי לו, האמנתי שהאיש רוצה בסוף שלום.

דליה איציק: אמרתי קודם שאין אב שמודה כי בנו דביל, וחלק מהשמאל עדיין לא מודה בכך שהבן יצא דביל.

דליה איציק: מה לעשות, יצא לא טוב.

דליה איציק: גם לך מותר לשנות את הדעות שלך, מה קרה?

דליה איציק: קצת צניעות בפני המציאות לא תזיק גם לך, תאמין לי.

גדעון עזרא: אני בעד גדר בקטעים מסוימים.

דליה איציק: תסתכל על ילדי המתנחלים, המסכנים הללו שאתם כל היום מספרים להם שאפשר לשמור עליהם.

דליה איציק: תראה מה קורה עם הפסיכולוגים שנמצאים שם בלילות.

אורי אריאל: הם לא מסכנים.

דליה איציק: שמעתי, שמעתי אותך.

דליה איציק: לכן אני מציעה, חבר הכנסת גדעון עזרא, קצת תנמיך ראש בפני המציאות העגומה והקשה הזאת, ואני אפילו לא רוצה לומר אנחנו ואתם, כי אנחנו ואתם באותה סירה, ואני לא רוצה לפלג את העם הזה.

דליה איציק: אבל אני מציעה לך לתת פעם אחת איזו תשובה.

דליה איציק: ראיתי את השר איתם, שהגיח כמשיח לאומי.

גדעון עזרא: את אפי איתם לא שמעתי ברדיו אפילו פעם אחת.

גדעון עזרא: אותך אני שומע ברדיו כל היום.

דליה איציק: אבל אני שומעת אותך, אתה גנרל, יש לך תשובות.

דליה איציק: אומרים שאפילו עזרת למשה שחל, שהיה ממפלגה "נוראית", שעשתה רק רע למדינת ישראל.

דליה איציק: לא ראיתי שהבאתם איזה ביטחון ושלום.

דליה איציק: קצת קצת תנמיך קומה, תאמין לי שלא מזיק.

דליה איציק: נדרשתי לעניין הזה כי אני לא יכולה לעמוד מהצד.

דליה איציק: החברים שלך מהליכוד באים אלי בשקט ואומרים לי: מזלכם שאתם לא בשלטון.

דליה איציק: כך הם אומרים לי.

דליה איציק: אתה יודע?

דליה איציק: זה נכון.

דליה איציק: אתה אומר, שהציבור ישמע.

דליה איציק: פעמיים זה נכון, כי פעם אחת יש מי שמסית, ובסוף מתברר למה הציבור מוסת ולמה חלקו מרשה לעצמו להתנהג כפי שהוא מתנהג.

דליה איציק: שרים שלכם אומרים לי בשקט, דליה כמה שאת צודקת, מזלכם שאתם לא בשלטון.

דליה איציק: בוא לא נעשה את החשבון הזה עד הסוף.

דליה איציק: האם ראש הממשלה לא רוצה ארץ-ישראל שלמה?

דליה איציק: בטח שהוא רוצה.

גדעון עזרא: הוא לא מדבר על גדר רצופה, אתם מדברים על כך.

דליה איציק: הוא יודע שהמציאות מכתיבה.

דליה איציק: אין מדינה בעולם שמרשה למחבלים להיכנס כך באופן חופשי, ולך אין פתרון לזה.

דליה איציק: נתנו לצה"ל לנצח, אני בקבינט, אין דבר שצה"ל מציע ומישהו עוצר אותו.

אורי אריאל: שקר.

אורי אריאל: בכניסה לעזה הממשלה לא עצרה?

דליה איציק: אתה חכם גדול, אני לא רוצה לענות לך.

דליה איציק: אתה הולך עם אפי איתם.

דליה איציק: הוא יושיע אתכם.

דליה איציק: הרבה מנדטים הוא יביא לכם.

דליה איציק: אני מקנאה בך, כי במפלגה שלי עוד לא מצאתי משיח.

דליה איציק: אתה מצאת ואני אכולת קנאה.

דליה איציק: תאמין לי, אני מדברת מתוך קנאה.

אורי אריאל: רק במקרה לא מצאת.

דליה איציק: תאמין לי, אני מודה שאני מדברת מקנאה.

דליה איציק: אתה מצאת משיח, אני עדיין מחכה לו.

דליה איציק: הוא לא בא, לא טלפן, לא מגיע.

דליה איציק: אני מציעה לך שתפקח טוב-טוב עיניים גם על המשיח הזה.

אורי אריאל: את יודעת באיזה מפלגה הוא?

דליה איציק: מה זה חשוב.

דליה איציק: הוא הרי המשיח שלכם, הוא מציע לכם פתרונות.

נסים זאב: עוד לא הגיע החמור שהמשיח ירכב עליו.

דליה איציק: ואני רוצה לומר לך, שכדאי לך לקנות את מה שראש הממשלה מציע, כי בסוף המציאות תכתיב לך הצעה אחרת לגמרי.

דליה איציק: תברך על כך ותחטוף את זה.

דליה איציק: קח הביתה ותברח, כמו שאומרים הילדים.

אורי אריאל: מה הוא מציע?

דליה איציק: אתה אפילו לא יודע מה הוא מציע, אתה רואה.

אורי אריאל: אני שואל אותך.

דליה איציק: הוא מציע לשים קצת מכשולים.

דליה איציק: אני לא אמרתי שהגדר הזאת תעצור טרור, וגם אני לא תמימה לחשוב שהיא תעצור טילי "קסאם", אם יהיו, ואפילו אני לא תמימה לחשוב ששמעון פרס חושב שחסרות לו 28 שעות, כמו חלק מחברי מהשמאל שחושבים שחסר רק הפיילוט לעשיית שלום.

דליה איציק: מה לעשות, אני מודה.

דליה איציק: אני מציעה לך שגם אתה תשקול.

דליה איציק: כל מי שחושב שהימין ניצח, טועה טעות מרה.

דליה איציק: אין תקופה שמוכיחה יותר עד כמה הימין לא ניצח.

דליה איציק: זה שהשמאל נמצא עכשיו שפוך, זה סיפור אחר.

דליה איציק: אני מציעה לך לבדוק היטב את מה שנאמר.

דליה איציק: ותאמין לי, אני לא באה, לא מהמקום הזה ולא מהמקום האחר, אני באה מתוך ראייה מפוכחת של פרטנר שאכזב אכזבה עמוקה.

דליה איציק: עם זאת, אל תחשוב לרגע שאם יהיה תהליך מדיני – לא ברור מה המחיר שלו.

דליה איציק: היה לכם ביבי, ראיתם.

דליה איציק: הוא אמר שכל אינץ' כזה הוא תל-אביב, והחזיר 13%.

דליה איציק: את חברון, את האמא של השטחים הוא החזיר.

אורי אריאל: נכון, כבר היה לנו.

אורי אריאל: היה לנו אוסלו.

אורי אריאל: הבאתם עם המשיח שלכם את אוסלו, ומה יצא?

דליה איציק: לסיום, אני מקווה מאוד שהגדר הזאת תקום, אף-על-פי שהיא לא תביא 100% ביטחון, ואני אפילו מעזה לומר – לא 80% ביטחון, אבל היא תיקח מערפאת את המכשיר הכי גדול שיש לו, את הטרור.

דליה איציק: באורח פרדוקסלי, כאשר הוא יבין שהטרור שבו הוא משתמש כדי לאיים עלינו אינו בידיו, דווקא אז אולי הוא יבוא לתהליך מדיני, וסוף-סוף ישכון פה השקט עבור הפלסטינים והעם בישראל, שמרביתו רוצה שלום.

דליה איציק: לסיכום, בטעות אולי לא הסברתי שבעצם כל מפעל מאושר בנגב מקבל 30%, רק מפעלי הכימיה לא קיבלו.

דליה איציק: מי שמוסיף עכשיו את מפעלי הכימיה לא מפחית לאחרים.

דליה איציק: כתוב, למעט מפעלי הנגב.

דליה איציק: אנחנו מוסיפים גם את מפעלי הנגב, אבל גם את כל המפעלים המאושרים.

דליה איציק: חלקכם חיים ביישובים, ואתם חושבים שהמפעלים מקבלים מענק של 30%.

דליה איציק: תודה רבה לכם חברי, חברי הכנסת.

נעמי חזן: אני מודה לשרה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, נעבור להצבעה על הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 55) – קריאה ראשונה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 55), התשס"ב–2002, לוועדת הכספים נתקבלה.

נעמי חזן: ברוב של 18 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה והיא מועברת לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נעמי חזן: חברי הכנסת, סעיף אחרון על סדר-יומנו העמוס לעייפה היום: שאילתות.

נעמי חזן: קודם כול יעלה ויבוא שר התקשורת ראובן ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: גברתי היושבת-ראש, יש לי שאילתא אחת, ולא נמצא כאן חבר הכנסת גמליאל.

נעמי חזן: בדיוק, בגלל זה יעלה ויבוא ונעשה את זה מהר.

נעמי חזן: שר התקשורת ישיב על שאילתא מס' 3499, של חבר הכנסת אריה גמליאל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גמליאל שאל שאלה מאוד מורכבת ואני מבין שהיא מעניינת רבים אחרים.

ראובן ריבלין: הואיל והם לא יודעים מה השאילתא, אני אעביר את התשובה עליה לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת א' גמליאל שאל את שר התקשורת ביום ב' בתמוז התשס"ב (12 ביוני 2002):

ראובן ריבלין: לפי פרסום ב-YNET, מעסיק יוכל לעקוב אחר מקום הימצאם של עובדיו באמצעות הפלאפון.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: האם נבדקה חוקיות שירות זה על-ידי משרדך?

ראובן ריבלין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) א.

ראובן ריבלין: לחברות הסלולר יש יכולת טכנולוגית המאפשרת לקבוע את המיקום של מכשיר סלולרי.

ראובן ריבלין: ב.

ראובן ריבלין: דיוק המיקום משתנה לפי המפעיל הסלולרי וטכנולוגיית הרשת שלו, והוא נע ברדיוס של מאות מטרים סביב האתר שקולט את המכשיר הנייד.

ראובן ריבלין: ג.

ראובן ריבלין: קיימות בארץ חברות נוספות שיש להן רשיון מטעם משרד התקשורת למתן "שירותי מיקום" ברמת דיוק גבוהה יותר.

ראובן ריבלין: חברות אלה עוסקות באיתור רכב גנוב, דוגמת "איתוראן", "רב בריח/סקיילוק" וחברת "עדן".

ראובן ריבלין: חברות אלה משתמשות בטכנולוגיית ניווט לוויינית GPS, ודיוק המיקום הוא עשרות מטרים.

ראובן ריבלין: חברות אלה גם נותנות שירותים לחברת משאיות ולחברה הנותנת שירותי תיקונים ללקוחותיה באמצעות כלי רכב רבים.

ראובן ריבלין: במרכז השליטה והבקרה של החברה יודעים על גבי מסך מחשב היכן נמצא כל רכב בכל רגע נתון.

ראובן ריבלין: ד.

ראובן ריבלין: חברות הסלולר החלו להפעיל "שירותים תלויי מיקום".

ראובן ריבלין: להלן כמה דוגמאות: 1.

ראובן ריבלין: I NEAR YOU – אנשים שהסכימו מראש להשתייך לקבוצה, וכאשר אדם אחד מגיע לקרבה גיאוגרפית של אדם שני מהקבוצה, שניהם מקבלים על כך הודעת .2 ;SMS ניהול עובדים הנותנים שירותי תחזוקה; 3.

ראובן ריבלין: ניהול מוניות, על-פי מיקומן; 4.

ראובן ריבלין: המערכת נותנת למנוי רשימה של מסעדות, בתי-קפה, בתי-קולנוע וכדומה ברדיוס מסוים ממקום הימצאו.

ראובן ריבלין: ה.

ראובן ריבלין: משרד התקשורת מופקד על הסדרת תחום התקשורת באמצעות רשיונות.

ראובן ריבלין: חברות הסלולר שמקבלות רשיון, על-פי חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982, מחויבות ברשיונן לעמוד גם בדרישות כל דין, ובכלל זה הוראות החוק המסדיר הגנה על פרטיות.

ראובן ריבלין: באופן הרגיל, שאלות הנוגעות להגנה על פרטיות נבחנות על-ידי משרד המשפטים.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: אני מזמינה את סגן השר לביטחון פנים, חבר הכנסת גדעון עזרא, להשיב על שאילתות.

נעמי חזן: בבקשה.

נעמי חזן: סגן השר ישיב על שאילתא מס' 2921, של חבר הכנסת יצחק סבן – לפרוטוקול.

נעמי חזן: חבר הכנסת י' סבן שאל את שר לביטחון פנים ביום כ"ה בטבת התשס"ב (9 בינואר 2002):

נעמי חזן: בד' באב התשס"א, 24 ביולי 2001, השיבני סגן השר על אודות עבירות פיתוי להמרת דת ופגיעה ברגשי דת שנחקרו בחמש השנים האחרונות.

נעמי חזן: רצוני לשאול: 1.

נעמי חזן: מה היו פרטי אותם תיקים?

נעמי חזן: 2.

נעמי חזן: איזה תיק עדיין מצוי בטיפול לשכת התביעות משנת 1997 בעניין פגיעה ברגשי דת ומדוע טרם נקבע עניינו?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גדעון עזרא: להלן פרטי התיקים בעבירה שעניינה מתן הטבות כפיתוי להמרת דת – סעיף 174א לחוק העונשין, התשל"ז–1977.

גדעון עזרא: עניינן של התלונות משנת 1996 היה כדלקמן: א.

גדעון עזרא: תיק שנפתח בתחנת טירת-הכרמל נגד כמה חשודים בחשד לפעילות מיסיונרית בקרב עולי אתיופיה, באתר הקרוונים במקום, תוך מתן הטבות כפיתוי.

גדעון עזרא: תיק החקירה נסגר על-ידי פרקליטות מחוז חיפה מחוסר ראיות, שכן החקירה לא העלתה ראיות לכך שניסיונות השכנוע להמרת דת כללו גם הצעת טובת הנאה, כספית או אחרת, שהיא יסוד מיסודותיה של העבירה דנן; ב.

גדעון עזרא: תיק שנפתח בתחנת קריית-גת נגד שני חשודים בפעילות מיסיונרית בקריית-גת.

גדעון עזרא: התיק נגנז על-ידי פרקליטות מחוז דרום, ביום 14 בינואר 1997, מחוסר ראיות.

גדעון עזרא: עניינה של התלונה משנת 1998 היה חשד שיהודייה ישראלית מבקשת להתאסלם לצורך נישואים פיקטיביים עם פלסטיני כדי שיוכל להתגורר בישראל, ותמורת זאת תקבל סכום כסף.

גדעון עזרא: המתלונן היה מנהל האגף לעדות דתיות במשרד לענייני דתות.

גדעון עזרא: נפתחה חקירה בתחנת חיפה.

גדעון עזרא: בסיומה הועבר התיק לפרקליטות מחוז הצפון, וזו החליטה לסגור אותו מחוסר ראיות.

גדעון עזרא: עניינן של התלונות משנת 1999 היה כדלקמן: א.

גדעון עזרא: תלונת תושב אשדוד נגד אדם שניסה להסיתו להצטרף לכת "עדי השם".

גדעון עזרא: בחקירתו מסר המתלונן כי החשוד לא הציע לו כסף או טובות הנאה תמורת הצטרפותו לכת.

גדעון עזרא: הואיל ולא היה בעובדות שפורטו בתלונה משום עבירה, נסגר התיק מחוסר אשמה פלילית; ב.

גדעון עזרא: תלונת אדם מארגון "יד לאחים".

גדעון עזרא: בתלונתו טען שהחשוד מסתובב בתחנה המרכזית החדשה בתל-אביב ומפיץ חומר מיסיונרי של כת "עדי השם".

גדעון עזרא: החשוד נחקר על-ידי תחנת ירקון בחשד לביצוע עבירות של פגיעה ברגשי דת ומתן הטבות כפיתוי להמרת דת.

גדעון עזרא: החשוד הודה כי אכן שוחח עם אנשים בנוגע לכת וחילק עלונים, אולם אין הדבר מהווה עבירה.

גדעון עזרא: בסיום החקירה הועבר התיק לפרקליטות מחוז תל-אביב, וזו החליטה על סגירתו מחוסר אשמה; ג.

גדעון עזרא: תיק שנפתח בתחנת ירקון בגין שתי תלונות שהגיש אדם על חשד לעבירות של שידול קטין להמרת דת ומתן הטבות כפיתוי להמרת דת.

גדעון עזרא: התיק נסגר בתחילה מחוסר אשמה פלילית, אך בחודש נובמבר 2001 הועבר לעיון היועץ המשפטי לממשלה, על-פי בקשתו, והוא עדיין מצוי בעיונו.

גדעון עזרא: עניינה של התלונה משנת 2001 היה כדלקמן: התיק נפתח בתחנת גלילות בגין תלונה של נציג ארגון "יד לאחים" על כי בתאריך 20 בדצמבר 2000 קיימה החשודה אירוע מיסיונרי בהרצלייה, במסווה של מסיבת חנוכה, ובמסגרתו הטיפה למשתתפים היהודים להמיר דתם לנצרות, וכן הציעה להם סבונים, משחות שיניים ומוצרים שונים לתינוקות, שאותם יוכלו לבוא ולקבל במחסן באזור התחנה המרכזית בתל-אביב.

גדעון עזרא: על-פי הנראה בקלטת אשר צורפה לתלונה, במהלך האירוע חולקו לנוכחים שתייה וסופגניות, והחשודה ביקשה מהנוכחים למסור לה את פרטיהם – שם, כתובת וטלפון – כדי שתוכל להתעניין במה אפשר לעזור להם.

גדעון עזרא: התיק נגנז על-ידי הפרקליטות מחוסר ראיות, הואיל ובאירוע כפי שצולם בקלטת חוזרת החשודה ומצהירה פעמים מספר בפני הנוכחים, כי ההטבות הניתנות להם אינן מותנות בהסכמתם להמיר את דתם.

גדעון עזרא: על החלטה זו הוגש ביום 26 במרס 2001 ערר אל היועץ המשפטי לממשלה, אולם ערר זה נדחה מאותו נימוק, בהודעת מנהל מחלקת העררים בפרקליטות המדינה אל בא-כוח המתלוננים.

גדעון עזרא: להלן פרטי התיקים בעבירה שעניינה פגיעה ברגשי דת – סעיף 173 לחוק העונשין, התשל"ז–1977.

גדעון עזרא: עניינה של התלונה משנת 1996 היה כדלקמן:

גדעון עזרא: בתחנת חיפה נפתח תיק בגין גרימת נזק לחדרי השירותים וציור צלבי קרס בשטח בית-העלמין בנווה-דוד בחיפה.

גדעון עזרא: תיק החקירה נסגר בעילה של "עבריין לא נודע" – על"ן, כיוון שלא נמצא כל מוביל חקירתי או מודיעיני למעשה.

גדעון עזרא: עניינה של התלונה משנת 1997 היה כדלקמן:

גדעון עזרא: נפתח תיק חקירה במרחב ירקון בעקבות מכתב תלונה של חבר הכנסת משה גפני, מיום 8 באוקטובר 1997, אל היועץ המשפטי לממשלה.

גדעון עזרא: נושא התלונה היה כרזה שנמצאה תלויה ברחוב שיינקין בתל-אביב, ואשר בה, על-פי טענת המתלונן, יש משום פגיעה ברגשי הדת היהודית ומשום לשון הרע על הציבור החרדי.

גדעון עזרא: על-פי הנחיית פרקליטת המדינה נעשה ניסיון במישור המודיעיני לעלות על עקבות המבצעים, אולם המאמץ לא הניב פרי.

גדעון עזרא: ביום 20 בינואר 1998 נגנז התיק בעילה של "עבריין לא נודע" – על"ן.

גדעון עזרא: לאחר הגניזה נשלח התיק לעיון עוזר פרקליטת המדינה אשר החזירו למשטרה ללא כל הנחיות בדבר המשך חקירה או שינוי עילת הגניזה.

גדעון עזרא: עניינה של התלונה משנת 2001 היה כדלקמן: בתאריך 14 ביולי 2001 עוכבו פקחי רשות שמורות הטבע לחקירה תושב כפר עראבה בחשד לביצוע ציד בלתי חוקי.

גדעון עזרא: סמוך לאחר מכן הגיש החשוד הנ"ל תלונה בתחנת בית-שאן, ובה טען כי במהלך עיכובו קרא אחד הפקחים לכלבו: "מוחמד תעלה לניידת".

גדעון עזרא: בכך, על-פי התלונה, פגע הפקח ברגשי הדת של החשוד.

גדעון עזרא: הפקח נחקר ומסר כי כינה את כלבו בשם זה בצחוק וללא כל כוונה לפגוע במתלונן או בדתו.

גדעון עזרא: התיק נסגר בעילה של חוסר עניין לציבור.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: מדובר בתלונה משנת 1997, שבגינה נפתח תיק בתחנת זבולון בגין עבירה של פגיעה ברגשי דת.

גדעון עזרא: בתיק זה הוגש כתב אישום נגד חמישה נאשמים בגין פגיעה ברגשות המוסלמים, בקשר עם ביזוי קברו של עז א-דין אל-קסאם בנשר.

גדעון עזרא: הנאשם העיקרי בתיק זה הורשע, ואילו נגד ארבעת הנאשמים האחרים טרם הסתיימו ההליכים.

גדעון עזרא: חבר הכנסת י' שטייניץ שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ט באדר התשס"ב (13 במרס 2002):

גדעון עזרא: לאחרונה דווח בתקשורת על הרשעתם של שלושה שוטרים אשר עבדו כמאבטחים במסיבות במועדונים, בהן אף מסיבות "אסיד".

גדעון עזרא: רצוני לשאול: מה ייעשה על מנת שהמקרה לא יישנה וכדי שלא ינוצל מעמדם של השוטרים למטרות פסולות?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) לעניין המקרה המסוים המצוין בשאילתא, יש להבהיר שמדובר בחקירה שהתנהלה על-ידי המחלקה לחקירות שוטרים שבמשרד המשפטים בשנת 1999.

גדעון עזרא: הנושא שנחשף טופל במשטרת ישראל הן במישור הפרטני והן בהתייחס לכלל אנשי המשטרה.

גדעון עזרא: בהיבט הפרטני, נגד אנשי המשטרה שהיו מעורבים בפרשה ננקטו צעדים שונים: חלקם פוטרו, חלקם הושעו או הועברו מתפקידם, ונגד אחרים יישקלו הצעדים המינהליים לאחר סיום ההליכים המשפטיים נגדם.

גדעון עזרא: במישור הכללי, מייד עם היוודע דבר החקירה הנ"ל הוצאה על-ידי המפכ"ל הנחיה שלפיה לא יועסק שוטר כשומר במועדונים, ומי שיפר הוראה זו יישקלו פיטוריו.

גדעון עזרא: הנחיית המפכ"ל הופצה לכל מפקדי המחוזות וראשי האגפים תוך הדגשה שהם מתבקשים לפעול כדלקמן: א.

גדעון עזרא: להביא את הנחיית המפכ"ל לידיעת כל השוטרים ביחידותיהם, עד האחרון שבהם; ב.

גדעון עזרא: לנקוט את כל הצעדים הדרושים כדי לוודא שהשוטרים שביחידותיהם לא יהיו מעורבים בפעילות במועדונים שלא בתפקיד; ג.

גדעון עזרא: לפקח על יישום הוראה זו על-ידי המפקדים בשטח, באמצעות ביצוע ביקורות במועדונים ובאתרים דומים, בתחומם הטריטוריאלי.

גדעון עזרא: הפרשה, לרבות הסנקציות שנקטה ותנקוט המשטרה נגד המעורבים, הובאה לידיעת כל אנשי המשטרה, בסמוך לאחר פתיחת חקירת מח"ש בנושא, גם באמצעות עלון ה"משמעתון", המופץ לכל השוטרים על-ידי מחלקת משמעת במטה הארצי של המשטרה.

גדעון עזרא: יש לציין שהנושא של "עבודה נוספת" של שוטר מוסדר בסעיף 16 לפקודת המשטרה [נוסח חדש], התשל"א–1971, ובפקודת הקבע של המשטרה 06.02.07, שעניינה "איסור עבודה נוספת".

גדעון עזרא: מדיניות המשטרה הינה, כי היתר לעבודה נוספת לשוטר יינתן רק כאשר קיימת מצוקה רווחתית מוכחת אשר נבחנת מקצועית על-ידי ראש מחלקת פרט במטה הארצי, ובלבד שאין בעבודה הנוספת משום ניגוד עניינים לתפקידו כשוטר ואין בה כדי לפגוע במילוי תפקידו במשטרה, בהתאם לחוות דעת המפקדים.

גדעון עזרא: מדיניות זו מתבססת בעיקרה על מעמדו המיוחד של השוטר ואופי תפקידו.

גדעון עזרא: בהקשר זה יש לציין גם, שפקודת המשטרה [נוסח חדש], תשל"א–1971, סעיף 36, וכן תקנות המשטרה (העסקת שוטרים באירוע), תשל"ו–1976, ופקודת הקבע של המשטרה 07.02.15 מסדירות את נושא ההעסקה של אנשי משטרה באירועים תמורת שכר, תוך קביעת מגבלות שונות, ובהן: א.

גדעון עזרא: לא יועסקו שוטרים בשכר באירועים שיש בהם משום חשש לפגיעה בדימויו, בכבודו או במעמדו של השוטר; ב.

גדעון עזרא: לא יועסקו שוטרים בשכר במקומות ובאירועים אשר מהימנות בעליהם ידועה למשטרה כשלילית.

גדעון עזרא: חבר הכנסת ד' מגן שאל את השר לביטחון פנים ביום ד' בסיוון התשס"ב (15 במאי 2002): ב"מעריב" מיום 29 באפריל 2002 פורסם, כי בישראל פועלת מאפיה של פועלים סינים, שהעומד בראשה משבץ את פועליה הסינים לעבודה, שופט אותם ואף מענישם.

גדעון עזרא: רצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: האם ידיעה זו נכונה?

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: אם כן – כיצד משרדך פועל לחיסול התופעה?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

גדעון עזרא: משטרת ישראל נתקלת מעת לעת בגילויי אלימות, סחיטה ואיומים בקרב קהילת העובדים הזרים, המבוצעים על-פי רוב על-ידי עבריינים בודדים יוצאי הקהילה כנגדה.

גדעון עזרא: עובדים זרים מהווים קבוצה חלשה, המועדת להיפגע הן בשוק העבודה על-ידי מעסיק מנצל שאינו מקיים חוקי עבודה, והן על-ידי קבוצות אחרות המנצלות את מעמדו של העובד כזר או כשוהה לא חוקי בארץ, החושש להתלונן ולהגיב על פגיעה בו.

גדעון עזרא: הסיבה העיקרית לאי-דיווח על הפגיעה הינה המעמד הלא-חוקי של העובד.

גדעון עזרא: ידיעה זו נקשרת בתודעת העובד למעמד של "חסר זכויות", ומכאן הפחד לפנות.

גדעון עזרא: עבירות רכוש למיניהן הן העבירות הרווחות ביותר כלפי עובדים זרים בכלל וכלפי עובדים ללא היתר בפרט.

גדעון עזרא: סוגים אחרים של פגיעה בזרים הן עבירות של אלימות, סחיטה והונאה.

גדעון עזרא: עבירות אלה מבוצעות על-ידי עובדים זרים אחרים ועל-ידי עבריינים ישראלים מקומיים כאחד.

גדעון עזרא: בולטת מעורבותם של עובדים זרים "ותיקים" בעבירות מרמה כנגד זרים מאותה קבוצת לאום.

גדעון עזרא: העבירות נוגעות על-פי רוב למרמה בתחום הסדרת מסמכים או סטטוס חוקי בישראל, או להעברות כספיות של משכורות העובדים לחו"ל.

גדעון עזרא: משטרת ישראל מטפלת בפשיעת עובדים זרים הן באמצעות מחלקי הזרים הפועלים בימ"ר-חוף בחיפה ובתחנה אזורית יפתח בתל-אביב, והן במסגרת הפעילות השוטפת המודיעינית והחקירתית של יחידות המשטרה השונות ברחבי הארץ.

גדעון עזרא: על-פי רוב מטפלת המשטרה בעבירות המבוצעות נגד אוכלוסיית העובדים הזרים על-פי תלונות, מידע מודיעיני או הודעות אנונימיות ואחרות, אם כי העובדים הזרים – בעיקר השוהים הבלתי-חוקיים – נוטים שלא להתלונן מחשש להרחקתם מהארץ.

גדעון עזרא: במקביל נוקטת המשטרה פעילות יזומה נגד עובדים זרים המעורבים בפלילים.

גדעון עזרא: עם זאת יש להדגיש כי מעורבות של העובדים הזרים בפשיעה המדווחת היא בהיקף נמוך.

גדעון עזרא: המקרה המצוין בשאילתא מהווה אירוע חריג, וללא ספק לא ניתן לקבוע כי מדובר בתופעה.

גדעון עזרא: מבדיקת כל המידע המודיעיני בנושא הוברר, כי אין כל מידע המתייחס לפעילות מאורגנת כלשהי בקרב העובדים הזרים מסין, לא כל שכן למאפיה המהלכת אימים על עובדים סינים.

נעמי חזן: שאילתא מס' 3310, בנושא הוראות החזקת נשק – של חבר הכנסת האשם מחאמיד.

נעמי חזן: בבקשה.

נעמי חזן: חבר הכנסת ה' מחאמיד שאל את השר לביטחון פנים ביום ד' בסיוון התשס"ב (15 במאי 2002):

נעמי חזן: מקרי רצח רבים מצביעים על שימוש שעושים רוצחים בכלי נשק של חיילים ואזרחים המשאירים את נשקם בבית ללא כל ביקורת.

נעמי חזן: רצוני לשאול: 1.

נעמי חזן: מה היא עמדת משרדך בנוגע להשארת נשק בבית ללא אמצעי זהירות?

נעמי חזן: 2.

נעמי חזן: האם יש הוראות בנושא אמצעי זהירות, ואם לא – האם יורה משרדך על כך?

גדעון עזרא: 2-1.

גדעון עזרא: השארת נשק ללא אמצעי זהירות וביטחון מהווה עבירה פלילית על-פי חוק העונשין, התשל"ז–1977.

גדעון עזרא: בתעודה ההרשאה לנשיאת כלי נשק שמחזיק כל אזרח וחייל, הנושא נשק מופיע – "חובה על בעל הרשיון לשמור את כלי הירייה במתקן בטוח ונעול ובשום אופן אין להשאירו בתוך רכב".

גדעון עזרא: כל העובר עבירה על הפרת סעיף או הוראה מההוראות הקבועות בחוק או על תנאי או הגבלה שנקבעו ברשיון, דינו מאסר עד שנה אחת או קנס, או שני העונשים כאחד.

גדעון עזרא: משרד הפנים מנחה כל בעל רשיון לאמצעי זהירות.

גדעון עזרא: המשטרה איננה מנחה לכך, מאחר שהיא אינה הגורם המוציא את רשיון הנשיאה לנשק.

גדעון עזרא: במשטרה, כל נושא הפקרת נשק נבחן בחומרה בעת הגשת בקשה לחידוש רשיון הנשק.

גדעון עזרא: מבחינת נתונים סטטיסטיים יש לציין, כי בשנת 2001 נפתחו במשטרת ישראל 321 תיקי חקירה בגין עבירה של הזנחת השמירה של כלי ירייה, ובשנת 2002 עד 30 באפריל 2002 נפתחו 106 תיקי חקירה.

נעמי חזן: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן השר, אני מודה לך על התשובה.

האשם מחאמיד: אתה יודע וגם אני יודע, שרוב מחזיקי הנשק הם גברים והקורבנות על-פי רוב הם נשים.

האשם מחאמיד: זו היתה כוונתי מאחורי השאלה, ואני מודה לך על התשובה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: סגן השר ישיב על שאילתא מס' 3311, של חבר הכנסת אחמד טיבי – לפרוטוקול.

נעמי חזן: חבר הכנסת א' טיבי שאל את השר לביטחון פנים ביום ד' בסיוון התשס"ב (15 במאי 2002): פורסם ב"מעריב" ב-6 במאי 2002 על כוונת אנשי סיעת ישראל ביתנו להקים משטרה עירונית "שתילחם בפשע של הערבים" בעיר לוד.

נעמי חזן: רצוני לשאול: 1.

נעמי חזן: האם המידע נכון?

נעמי חזן: 2.

נעמי חזן: האם משרדך שותף לכוונה זו? 3.

נעמי חזן: האם יש אמצעים להילחם בפשיעה בלי הכתמת המגזר הערבי?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גדעון עזרא: למשטרת ישראל לא ידוע על הנטען בשאילתא.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: התשובה שלילית.

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: המשטרה מבצעת את תפקידה במלחמה בפשיעה באשר היא, ללא קשר למגזר שאליו משתייכים העבריינים.

נעמי חזן: שאילתא מס' 3325, של חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בנושא: גיוסם של אנשי צד"ל למשטרה או למשמר הגבול.

נעמי חזן: חבר הכנסת ע' דהאמשה שאל את השר לביטחון פנים ביום ד' בסיוון התשס"ב (15 במאי 2002):

נעמי חזן: נטען כי אנשי צד"ל שהיו בין כוחות צה"ל שנכנסו לשכם ולג'נין במבצע האחרון קיללו בערבית והתעללו במיוחד בפלסטינים תושבי המקום.

נעמי חזן: רצוני לשאול: 1.

נעמי חזן: האם גויסו אנשי צד"ל למשטרה או למשמר הגבול?

נעמי חזן: 2.

נעמי חזן: אם כן – כמה גויסו ומתי?

נעמי חזן: 3.

נעמי חזן: אם לא – כיצד קרה שאנשי צד"ל היו בין אלה שפעלו בשטחים הפלסטיניים, ועל סמך מה?

גדעון עזרא: 2-1.

גדעון עזרא: אנשי צד"ל לא גויסו למשטרת ישראל או למשמר הגבול.

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: שאלה זו יש להפנות אל שר הביטחון.

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן השר, להתחמק אפשר תמיד, אבל המציאות תטפח תמיד על פנינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנשי צד"ל ואנשים שדיברו ערבית היו בתוך כוחות הביטחון, לרבות משטרה ומשמר הגבול, בתוך הערים הפלסטיניות בזמן הכניסה לשם בסוף מרס, ראשית אפריל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אדוני רוצה ללכת סחור סחור ולומר: לא היו, גם זו דרך, אבל אני חושב שההגינות והמשטר התקין מחייבים להשיב תשובה עניינית; אנשים כן היו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם אם זה במסגרת של כוחות ביטחון אחרים או נוספים, הרי נהוג גם ששר נעזר במשרד האחר ומביא תשובה שלמה, וזו בקשתי.

גדעון עזרא: אני מודה לך על השאלה הנוספת, אני אומר לך חד-משמעית: אין אף מגויס מצד"ל במשטרת ישראל או במשמר הגבול.

גדעון עזרא: יתירה מכך, היתה לנו כוונה לגייס ולא נמצאו מועמדים שירצו להתגייס; אם הם היו רוצים, הם היו מגויסים.

גדעון עזרא: לגבי ג'נין, זה באמת לא עניין של המשרד לביטחון הפנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שהיו בתור מתנדבים?

גדעון עזרא: לא, לא, אני אומר לך שאין, ואני מציע להפנות את השאלה הזאת לשר הביטחון.

גדעון עזרא: אני גם לא מאמין ששם היו, אבל זאת איני יודע.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יו' כץ שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002): רצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: מה הוא תחום האחריות של תחנת המשטרה בנצרת?

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: כמה ניידות סיור עומדות לרשות התחנה?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גדעון עזרא: תחום האחריות של תחנת נצרת: בצפון – בקעת בית-נטופה והמוביל הארצי.

גדעון עזרא: במערב – יישובי הבדואים: ערב-אל-חילף, מנשיה-זבדה.

גדעון עזרא: במזרח – צומת גולני והר-דבורה.

גדעון עזרא: בדרום – העיר נצרת עד לכפר אכסאל – לא כולל.

גדעון עזרא: היישובים שבתחום התחנה: העיר נצרת, טורעאן, משהד, כפר-כנא, ריינה, יפיע, כעביה, מזריב-זרזיר, אל-היב, אל-עוזייר.

גדעון עזרא: יישובים יהודיים: אלון-הגליל, ציפורי, שמשית ורימון.

גדעון עזרא: הרכב דמוגרפי: יהודים: 20,000; מוסלמים: 100,000; נוצרים 48,000.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: התחנה מפעילה תשע ניידות סיור ביממה, שלוש ניידות בכל משמרת.

נעמי חזן: שאילתא מס' 3385, של חבר הכנסת האשם מחאמיד, בנושא: מעשי שוד וירי בעיר אום-אל-פחם – בבקשה.

נעמי חזן: חבר הכנסת ה' מחאמיד שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002): לאחרונה סובלים התושבים ובעלי העסקים באום-אל-פחם מהתגברות מעשי שוד וירי.

נעמי חזן: רצוני לשאול: 1.

נעמי חזן: האם מודע משרדך להתגברות זו? 2.

נעמי חזן: האם תגביר המשטרה את האכיפה בעיר, ואם לא – מדוע?

נעמי חזן: 3.

נעמי חזן: כיצד יפעל משרדך בנדון?

גדעון עזרא: 1.

גדעון עזרא: בעיר אום-אל-פחם קיימת תופעה של מקרי שוד.

גדעון עזרא: 3-2.

גדעון עזרא: המשטרה הגבירה את פעולות האכיפה בנושא על-ידי הפעלת ניידות סיור, פעילות מודיעין, בילוש וחקירות.

גדעון עזרא: בנוסף פנתה המשטרה לקציני הביטחון של מוסדות הציבור בעיר להגביר את מערך האבטחה בהם.

גדעון עזרא: יש לציין, שבחמשת החודשים הראשונים של השנה חלה ירידה משמעותית במספר מקרי השוד לעומת התקופה המקבילה אשתקד – שני מקרים מול שמונה אשתקד.

גדעון עזרא: אם תרשה לי להוסיף עוד מלה על משהו שהיה קשור לתחנת עירון השבוע – אני רוצה לשבח את תושבי בקה-אל-ע'רביה וג'ת על ההסכמה שהגיעו אליה עם השלטונות בנושא חוצה-ישראל ועל העבודה שמתנהלת שם כהלכה.

גדעון עזרא: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן השר, ייתכן, כפי שאמרת, ואני לא מטיל ספק בדבריך, שיש ירידה, אבל בוא נאמר שלפני הירידה הזאת לא היתה תופעה כזאת, ועכשיו יש.

האשם מחאמיד: אני שמח שיש ירידה, אבל בינתיים גורמים ששדדו או ירו על בתים, כמו ביתו של ראש העיר, עדיין לא נתפסו.

האשם מחאמיד: אני בטוח שיש חקירה, אבל עדיין אין תוצאות לחקירות האלה.

האשם מחאמיד: אני מקווה שהמשטרה תפעל ביתר שאת כדי להגיע לחקר האמת.

האשם מחאמיד: תודה.

גדעון עזרא: אני קורא מעל הבמה הזאת לתושבי אום-אל-פחם, שיודעים על הגנבים, השודדים, הרוצחים וכיוצא באלה, שיודיעו למשטרה, ואני בטוח שהמשטרה תטפל בכך בצורה יעילה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נ' זאב שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002): ב"הארץ" דווח על 14 צעירים שניצלו מינית בת 13 לאורך חופשת הקיץ.

גדעון עזרא: מקרה זה מצטרף לשרשרת מקרים דומים של מעשי אונס בקטינות, וברוב המקרים על-ידי קטינים.

גדעון עזרא: כמו כן פורסם כי המשטרה תפעל באמצעות הסברה בתיכונים.

גדעון עזרא: רצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: האם חלה עלייה בעבירות מין שמבצעים קטינים?

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: כמה מקרים אירעו בכל שנה מחמש השנים האחרונות?

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: מה יסבירו השוטרים בבתי-הספר?

גדעון עזרא: 1.

גדעון עזרא: התשובה חיובית, אולם חלה האטה בקצב העלייה כפי שיפורט להלן.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: בשנת 1998 נפתחו 623 תיקים.

גדעון עזרא: בשנת 1999 נפתחו 888 תיקים – עלייה של 4.5%.

גדעון עזרא: בשנת 2000 נפתחו 914 תיקים – עלייה של 2.9%.

גדעון עזרא: ובשנת 2001 נפתחו 928 תיקים – עלייה של 1.5%.

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: כיום נכנסים שוטרים לכ-500 בתי-ספר במסגרת הפעלת מודל "בית-ספר בטוח" ו"המודל המשולב".

גדעון עזרא: במסגרת הרצאות אלו מודגשת החקיקה והאבחנה בין עבירות מין בכוח לקיום יחסי מין בהסכמה, ובאיזה גיל ההסכמה אינה משמעותית והופכת לאונס.

גדעון עזרא: המשטרה היתה שותפה לחיבור חוזר מנכ"ל משרד החינוך – בשיתוף עם משרדי המשפטים, החינוך, העבודה והרווחה – אשר מדגיש את דרכי ההתמודדות של כל משרדי הממשלה בנושא ומתי יש להרחיק מבית-הספר תלמיד הפוגע מינית.

גדעון עזרא: במקרה המתואר בשאילתא התקיימה ישיבה של נציגי המשטרה עם האחראית על היועצות בחטיבות הביניים, ונקבע בה כי יועברו הרצאות בכל חטיבות הביניים.

גדעון עזרא: כמו כן נערכה פגישה עם סגל בית-הספר שבו לומדת הקטינה שנפלה קורבן לעבירה.

נעמי חזן: חבר הכנסת זאב, בבקשה.

נעמי חזן: מסתפק, תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת אמ' כהן שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002):

נעמי חזן: אתר האינטרנט YNET מדווח על רצח אסיר בכלא "השרון" בדקירות סכין.

נעמי חזן: רצוני לשאול: 1.

נעמי חזן: האם הפרטים נכונים?

נעמי חזן: 2.

נעמי חזן: האם נחקר המקרה, ואם כן – מה היו המסקנות?

נעמי חזן: 3.

נעמי חזן: כמה מקרי רצח אירעו בחמש השנים האחרונות בבתי-סוהר ובבתי-מעצר?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גדעון עזרא: עיקרי פרטי האירוע כפי שצוינו נכונים.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: האירוע נחקר על-ידי המשטרה במחוז המרכז.

גדעון עזרא: החקירה הסתיימה ונגד האסיר החשוד במעשה הוגש כתב אישום בגין רצח, והוא נעצר עד תום ההליכים המשפטיים נגדו.

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: משנת 1996 ועד 2002 (כולל) היו 12 מקרי רצח בבתי-הסוהר וארבעה מקרי רצח בבתי-מעצר.

גדעון עזרא: חבר הכנסת א' גמליאל שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002):

גדעון עזרא: באתר YNET נטען, שקבוצת ילדים בקיבוץ בדרום קיימו יחסי מין בינם לבין עצמם.

גדעון עזרא: מדובר בילדים בני 14-9.

גדעון עזרא: כמו כן פורסם שהמשטרה חוקרת את המקרה.

גדעון עזרא: רצוני לשאול: מה העלתה החקירה?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בתאריך 13 במאי 2002 הוגשה תלונה באחת מתחנות משטרת מרחב הנגב על כך שנער בן 14 ביצע מעשה סדום בנער בן 9, שניהם תושבי קיבוץ בדרום.

גדעון עזרא: מחקירת הילד עלה, שמדובר ביחסים בהסכמתו.

גדעון עזרא: הנער בן ה-14 הודה במעשה וסיפר על מקרים נוספים בין נערים בקיבוץ.

גדעון עזרא: הטיפול בנושא נמשך הן במישור החקירתי-המשטרתי והן במישור הטיפולי-החינוכי בעזרת פקידי סעד, שירות המבחן לנוער ועובדים סוציאליים של שירות הרווחה המקומי.

גדעון עזרא: בשלב זה לא העלתה החקירה כי מדובר ביחסים שקוימו בכפייה, אולם יש לציין שבשל גילם הצעיר של המעורבים, יש בעייתיות בנושא ההסכמה ליחסים, ולכן החקירה עדיין נמשכת.

גדעון עזרא: חבר הכנסת א' גמליאל שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002):

גדעון עזרא: במענה על שאילתה מס' 2697 בעניין חקירה נגד עיתונאי נאמר לי, ב-13 במרס 2002, כי "יועבר התיק בימים הקרובים לעיון והחלטה של פרקליטות מחוז תל-אביב".

גדעון עזרא: עניין התלונה – חשד שעיתונאי עבר על חוק האזנת סתר.

גדעון עזרא: רצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: האם הועבר התיק לפרקליטות?

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: אם כן – מתי ולמי?

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: האם נתקבלה החלטה כלשהי?

גדעון עזרא: 4.

גדעון עזרא: אם כן – על-ידי מי ואיזו?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

גדעון עזרא: תיק החקירה הועבר ביום 26 בפברואר 2002 ממשטרת מחוז תל-אביב אל פרקליטות מחוז תל-אביב.

גדעון עזרא: ביום 14 במאי 2002 דיווח לנו קצין אגף החקירות של משטרת מחוז תל-אביב, כי התיק הועבר מפרקליטות מחוז תל-אביב אל פרקליטות המדינה לעיונם.

גדעון עזרא: 4-3.

גדעון עזרא: לאור האמור לעיל מצוי הנושא עתה בסמכות טיפול פרקליטות המדינה, ועל כן יש להפנות את השאלות אל שר המשפטים.

גדעון עזרא: חבר הכנסת א' גמליאל שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002):

גדעון עזרא: ממענה על שאילתתי מיום 13 במרס 2002 בעניין בתי-כנסת בבתי-מעצר עולה שבשישה מתוך עשרה בתי-מעצר אין בתי-כנסת – גליל, שרון, שפלה, לכיש, נגב ושומרון.

גדעון עזרא: רצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: מדוע אין שם בתי-כנסת?

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: כמה אסירים או עצירים מצויים בששת בתי-המעצר האלו?

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: מאחר שהצפיפות שם רבה, כיצד ניתן להקצות חדר לתפילה? 4.

גדעון עזרא: האם יש שם ספרי תורה, ואם כן – היכן הם ממוקמים?

גדעון עזרא: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גדעון עזרא: בבתי-המעצר המרחביים – גליל, שרון, לכיש, נגב ושומרון – אין בית-כנסת כיוון שאין מקום פיזי להקצאת מקום מתאים, במיוחד לאור הצפיפות הקיימת.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: נכון ליום 5 ביוני 2002 שוהים בבית-מעצר גליל 60 עצורים; בשרון – 67 עצורים; בשפלה – 67 עצורים; בלכיש – 139 עצורים; בנגב – 148 עצורים; בשומרון – 32 עצורים.

גדעון עזרא: 4-3.

גדעון עזרא: בבתי-המעצר הנ"ל קיימים ספרי תורה המסופקים לעצורים על-פי דרישה.

גדעון עזרא: לעצורים ניתנת האפשרות להכניס ספרי תורה לתאים.

גדעון עזרא: נעשה מאמץ לאפשר תפילה מרוכזת כאשר התנאים מאפשרים זאת.

גדעון עזרא: יש לציין שהעצורים זכאים לקבל ספרי תורה גם מקרוביהם.

גדעון עזרא: חבר הכנסת ר' מלול שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ה בסיוון התשס"ב (5 ביוני 2002):

גדעון עזרא: אחד משני ספרי התורה שנגנבו לאחרונה ממלון בקיבוץ כפר-גלעדי נמצא קרוע ושרוף.

גדעון עזרא: מפקד משטרת קריית-שמונה אמר שלמשטרה שפתחה בחקירה יש כמה כיווני חקירה.

גדעון עזרא: רצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: מה הם כיווני החקירה, ומה העלתה החקירה עד כה? 2.

גדעון עזרא: לפי המידע הקיים במשטרה בשלוש השנים האחרונות, כמה ספרי תורה נגנבו וכמה מהם נמצאו?

גדעון עזרא: 1.

גדעון עזרא: החקירה מתמקדת בכיוון הפלילי.

גדעון עזרא: נחקרו חשודים מספר, אולם טרם נמצא חשוד במעשה.

גדעון עזרא: החקירה נמשכת במישור המודיעיני.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: בשנת 1999 נפתחו 16 תיקים בגין גנבת ספרי תורה; בשנת 2000 נפתחו 15 תיקים, ובשנת 2001 נפתחו שישה תיקים.

גדעון עזרא: אין בידי המשטרה נתונים סטטיסטיים/ממוחשבים לגבי מספר ספרי התורה שנמצאו.

רחמים מלול: מדוע אין נתונים סטטיסטיים?

גדעון עזרא: אני יכול להגיד לך שיש הרבה מאוד נושאים שהמשטרה עוד לא הגיעה למחשוב שלהם.

גדעון עזרא: כל דבר חשוב, כל דבר שמסייע לעבודת החקירה – ממוחשב.

גדעון עזרא: כמה נמצאו – זה לא נחשב לדבר חשוב, אלא אם היינו יודעים מראש שאתה תשאל שאילתא בנושא הזה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת ט' אלסאנע שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ה בסיוון התשס"ב (5 ביוני 2002): נודע לי, כי ב-23 במאי 2002, בשעה 12:45, סמוך ליישוב אשכולות שבהר-חברון, נורה ונהרג הצעיר בא"ס – שמו המלא מופיע במקור – על-ידי שוטרי משטרת ישראל.

גדעון עזרא: נטען, כי המנוח לא סיכן את חייהם, כי זהותו היתה ידועה להם, וכי נורו שתי יריות, אחת לכיוון הראש והאחרת לכיוון החזה.

גדעון עזרא: רצוני לשאול: 1.

גדעון עזרא: האם נחקר האירוע הנ"ל? 2.

גדעון עזרא: האם הושעו היורים מתפקידם?

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: מה ייעשה בנדון?

גדעון עזרא: 1.

גדעון עזרא: כיוון שהמחלקה לחקירות שוטרים שבמשרד המשפטים אינה חוקרת אירועי ירי בשטחי יהודה ושומרון, הוחלט כי חקירת האירוע תתבצע על-ידי אגף החקירות של משטרת מחוז ש"י.

גדעון עזרא: בימים הקרובים תסתיים החקירה והתיק יועבר להחלטת הפרקליטות.

גדעון עזרא: נוסף על החקירה הפלילית מונה צוות לבדיקת ההתנהלות המקצועית-המבצעית באירוע.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: התשובה שלילית.

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: יש להמתין לסיום החקירה ולהחלטת הפרקליטות בנושא.

גדעון עזרא: בפני שוטרי המחוז רועננו הוראות הפתיחה באש.

נעמי חזן: שאלה נוספת לחבר הכנסת אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, לדעתי המשפט האחרון הוא כנראה המפתח.

טלב אלסאנע: נראה שקודם לכן לא היו מעודכנים לגבי הוראות פתיחה באש.

טלב אלסאנע: עובדה שהיו שתי יריות – ירייה אחת לכיוון הלב והשנייה לכיוון הראש.

טלב אלסאנע: לא היה שום ירי לכיוון הרגליים, והדבר חמור מאוד.

טלב אלסאנע: לכן, על מנת לתת לאוכלוסייה תחושה ששוטרים, יכול להיות שוטר אחד או שניים, שנהגו בצורה לא אחראית וגרמו לתוצאה הקשה – יש חשיבות להעביר את המסר הזה לאוכלוסייה על-ידי שילובה, צירופה ועדכונה בכל ההליכים, שיש חקירה באגף החקירות ושיגבו מהם עדויות.

טלב אלסאנע: תנו להורים את התחושה שהעניין הזה נבדק באופן מעשי ושאין ניסיון לטייח את החקירה.

טלב אלסאנע: לכן, שאלתי מה המשטרה עושה על מנת לתת להם תחושה שאכן מתבצעת חקירה אמיתית, ולא חקירה על מנת לצאת ידי חובה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אם אתה תרים טלפון למשפחה ותגיד להם שהמשטרה הודיעה שהיא מבצעת חקירה בנושא הזה, ועם גמר החקירה העניין יועבר לפרקליטות, אני חושב שהמשפחה תבין את הדברים.

טלב אלסאנע: ברור.

טלב אלסאנע: אבל שאלתי, כבוד השר, אם יש להם ראיות.

טלב אלסאנע: אם לא נחקרו, איך המשטרה תסיים את החקירה בלי לעדכן את המשפחות?

טלב אלסאנע: צריך להודיע להם, אם יש להם ראיות, שיבואו למסור את הגרסאות שלהם, כי החקירה לא מתבצעת על-ידי מח"ש, ולכן יש כאן צורך בהמשך שיתוף פעולה – – –

גדעון עזרא: אני מבטיח לך שיש מעקב בנושא הזה, גם של הפרקליטות וגם של המשטרה.

גדעון עזרא: מאחר שהמקרה היה בשטחי יהודה ושומרון, הוא מטופל על-ידי מחוז ש"י ולא על-ידי מח"ש כפי שנהוג בישראל.

טלב אלסאנע: אתה כסגן השר מוכן להעביר לחוקרים, שאם יש ראיות אצל ההורים, שהם – – –

גדעון עזרא: אני מציע שתעביר להורים את מספר הפקס שלי, ואם יש להם הוכחות או הצעות או אני לא יודע מה, אני מוכן להעביר את זה למשטרה, ברצון רב.

טלב אלסאנע: או שתעביר הנחיה לחוקרים עצמם.

גדעון עזרא: אני לא יכול להעביר לחוקרים הנחיה.

נעמי חזן: חבר הכנסת אלסאנע, אני חושבת שמיצינו – – –

טלב אלסאנע: לא, אני רוצה שהוא יעשה משהו.

נעמי חזן: אני מבינה היטב.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: סגן השר ישיב על שאילתא מס' 3463, בנושא: מעצר שני תושבי רהט, שוב של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נעמי חזן: השאילתא הזאת נשאלה ב-12 ביוני.

נעמי חזן: אני מוכרחה לציין דווקא בחיוב את העובדה שמשיבים מהר מאוד.

טלב אלסאנע: אני מצטרף.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת ט' אלסאנע שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בתמוז התשס"ב (12 ביוני 2002): יא"ע וסא"ע – שמותיהם המלאים מופיעים במקור – מרהט נעצרו לאחרונה בחשד שתכננו לרצוח שוטר.

טלב אלסאנע: השניים טוענים, כי מדובר בחקלאי שהעסיק אותם ולא בשוטר, כי הוא לא שילם להם את שכרם וכי העליל עליהם את עלילת התקיפה כדי לחמוק מתשלום שכרם.

טלב אלסאנע: רצוני לשאול: 1.

טלב אלסאנע: האם נחקר האירוע?

טלב אלסאנע: 2.

טלב אלסאנע: האם נחקרה גרסתם?

טלב אלסאנע: 3.

טלב אלסאנע: מה היו תוצאות החקירה?

גדעון עזרא: כל הכבוד למשרד לביטחון הפנים ולשר לביטחון הפנים.

גדעון עזרא: 1.

גדעון עזרא: התשובה חיובית.

גדעון עזרא: 2.

גדעון עזרא: נחקרה גרסתם כפי שנמסרה.

גדעון עזרא: הגרסה המופיעה בשאילתא לא הועלתה כלל על-ידי החשודים בחקירתם.

גדעון עזרא: 3.

גדעון עזרא: בחקירתם הודו החשודים בתכנון לרצוח שוטר.

גדעון עזרא: תיק החקירה הועבר להמשך טיפול פרקליטות מחוז הדרום.

נעמי חזן: חבר הכנסת אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, כבוד סגן השר, אני מצטרף לדברי היושבת-ראש על הזריזות במתן התשובה.

טלב אלסאנע: השאילתא היא מיום 10 ביוני.

טלב אלסאנע: אנחנו לא רגילים שעונים בתוך תקופה קצרה, ולכן צריך לציין את זה לחיוב.

טלב אלסאנע: שנית, לא אחת קורה, כבוד סגן השר, שיש פרסומים כאשר נעצרים חשודים, ואחר כך, כשהם יוצאים זכאים התקשורת מתעלמת מהעניין, ובתודעה הציבורית האנשים נשארים חשודים, אפילו מורשעים.

טלב אלסאנע: זה בתור הערה ולא בגדר שאלה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

גדעון עזרא: לכן ידידי השר לביטחון הפנים נלחם כל כך חזק וקשה כדי שההמלצות לא תפורסמנה עד אשר הן תגענה לפרקליטות, והפרקליטות היא שתחליט מה ייעשה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לסגן השר.

גדעון עזרא: תודה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, תם סדר-יומנו.

נעמי חזן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ח' בתמוז התשס"ב, 18 ביוני 2002, בשעה 16:00.

נעמי חזן: ישיבת הכנסת נעולה.