ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 249, 2001-11-20 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שלישי, ה' בכסליו התשס"ב, 20 בנובמבר שנת 2001.

אברהם בורג: עד שנברך את חברי ועדת החוקה של נפאל, אני מבקש מחברי הכנסת להירשם לנאומים בני דקה.

אברהם בורג: מישהו מתרגם לחברי המשלחת של נפאל?

אברהם בורג: אז תגידו להם שהבן שלי נמצא שם עכשיו וזו ברכה מקרב לב.

יהודית נאות: אני אמרתי להם שחצי מדינת ישראל נמצאת שם.

אברהם בורג: חצי זה לא מעניין אותי.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו שמחים לארח היום במשכן הכנסת בירושלים, בירת ישראל, משלחת פרלמנטרית שהגיעה אלינו מ"גג העולם".

אברהם בורג: ביציע הכבוד מסבים עמנו חברי ועדת החוקה של הפרלמנט הנפאלי, ועמם מנכ"ל משרד המשפטים של נפאל ומזכיר הוועדה ואנשי הפמליה.

אברהם בורג: באתם לביקור בביתנו, ואני מקווה כי תרגישו אצלנו כמו בבית.

אברהם בורג: לנפאל ולישראל יחסי ידידות עמוקים הנמשכים עשרות שנים.

אברהם בורג: יציבותם עמדה במבחן שעה שישראל בודדה פוליטית בזירה המדינית העולמית והיתה זקוקה לתמיכה ולעידוד.

אברהם בורג: נפאל עמדה אז לצדנו.

אברהם בורג: מידת האהדה לישראל השוררת בקרב בני העם היא רבה, וגם הישראלים שסיירו בנפאל למדו לאהוב את העם הנפאלי ולהעריץ את ארצכם היפה.

אברהם בורג: ישראלים השתתפו במפעלי סיוע ופיתוח שהוכתרו בהצלחה.

אברהם בורג: לנפאל קשרים אמיצים עם ישראל, ואני משוכנע כי ביקורכם יחזק ויהדק אותם.

אברהם בורג: בשמה של הכנסת ובשמי אני, ובשם בני משפחתי כמובן, אני מאחל לכם ביקור פורה ומהנה, שיתרום לחיזוק יחסי הידידות והתרבות בינינו.

אברהם בורג: בואכם לשלום.

אברהם בורג: חברי הכנסת, מי רוצה להיות ראשון מכל אלה שנרשמו?

אברהם בורג: אנחנו נתחיל עם חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לך על שבירת הצום שבה השתתפת אתמול ולהתנצל שלא הייתי שם משום שהייתי בצפון והגעתי לכאן באיחור.

האשם מחאמיד: אני מתנצל שלא הייתי אתך.

האשם מחאמיד: דבר שני, אני כמובן רוצה לברך את כל אחי המוסלמים לרגל חודש הרמדאן והצום.

האשם מחאמיד: אני גם רוצה להתייחס להבטחות שנתן שר הביטחון באשר להקלות במחסומים בשטחים ולגבי קליטת עובדים פלסטינים וכו' וכו', ודבר אחרון, לבקש מהממשלה שתחזיר את הכספים בסכום של מיליארד ורבע שקלים אל הרשות הפלסטינית, כדי שהיא תוכל לעמוד בחודש הזה מול הצרכים של התושבים הפלסטינים.

האשם מחאמיד: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת תאופיק חטיב.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על הנושא של מתן אזרחות, במיוחד לנשים הנשואות לאזרחים ישראלים ערבים זה 30 שנה, חלק 20 שנה, 15 שנה עד שמונה שנים.

תאופיק חטיב: הבקשות הוגשו לפני שנה, שנתיים ושלוש שנים ועד עצם היום הזה הן נמצאות בדיון – אני לא יודע באיזה דיון.

תאופיק חטיב: לחלקם נשלחה התראה: נא להביא אישור של השגרירות הירדנית.

תאופיק חטיב: בשגרירות הירדנית אומרים שזו עבודה בעיניים, אנחנו לא פקידים של שר הפנים, אין לנו כל קשר לסוגיה הזאת.

תאופיק חטיב: אם הוא רואה לנכון לתת אזרחות – הוא צריך לתת; אם לא – אז לא.

תאופיק חטיב: לחלק מהנשים האלה גם מעולם לא היה דרכון אחר, הן נולדו בגדה המערבית.

תאופיק חטיב: אינני מבין את האמתלה שמשרד הפנים נאחז בה זה כמה שנים.

תאופיק חטיב: אני רוצה להגיד, שמאז 1999 ועד היום הזה כל הבקשות שלפחות מוכרות לי לא טופלו.

אברהם בורג: חבר הכנסת חטיב, אני אשמח אם תגיע הנה רגע, אני רוצה להגיד לך משהו בנושא הזה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חברת הכנסת קולט אביטל.

זבולון אורלב: יש לך משהו להגיד גם לי?

אברהם בורג: תלוי בתוכן דבריך, אדוני, סביר להניח שתכסה את הכול.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קראתי ושמעתי את דבריו של שר המשטרה לשעבר בן-עמי בוועדת-אור.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר, שהרגשתי כאזרח מבויש, כיצד שר בישראל מתנער מכל אחריות וזורק את כל הדברים על המשטרה; אדם שמהות תפקידו היא לשאת באחריות, אדם שמהות תפקידו היא להנהיג, להיות מנהיג, אדם שמהות תפקידו היא להתעניין ולדעת.

זבולון אורלב: פתאום עומד שר לשעבר – באופן אישי אני מאוד מכבד את פרופסור בן-עמי – וזורק את הכול, לא ידע, לא ראה, לא שמע, לא אמרו.

זבולון אורלב: זה דבר שמבייש את השלטון בישראל.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת קולט אביטל.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, הבוקר קיבלתי מכתב מראש העיר עכו, שאומר לי כי בזה אחר זה נסגרו כל מפעלי התעשייה בעירו: "צינורות המזרח התיכון", "ברבור-נעמן", מפעל הפלדה.

קולט אביטל: בסוף חודש ספטמבר היו 11.7% מובטלים בעיר עכו כולה, ובעיר העתיקה מגיעים ממדי האבטלה ל-30%.

קולט אביטל: אני אפנה ליושב-ראש לאפשר לנו לערוך דיון מיוחד של הכנסת בשבוע הבא, אבל חשבתי שכדאי לשים את זה כבר על סדר-היום.

קולט אביטל: אני רוצה להדגיש, שעכו היא אחת מהערים המעורבות שחיים בהן יהודים וערבים, ולכן מעבר לכול אנחנו צריכים למצוא פתרונות לכל הערים המעורבות שבהן אוכלוסייה יהודית וערבית.

קולט אביטל: תודה רבה.

אליעזר כהן: מגיע להם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת יחיאל לסרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, שמעתי את דברי חבר הכנסת אורלב, וגם שמעתי את הערתו של חבר הכנסת אליעזר כהן "מגיע להם".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני תוהה ורוצה להבין למה הכוונה ב"מגיע להם".

אליעזר כהן: כל ועדת החקירה הזאת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כיוון שעשו ועדת חקירה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז הבנתי אותך נכון.

אברהם בורג: חבר הכנסת כהן, לא מפריעים בנאומים בני דקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אליעזר כהן, אם אתה סבור שלאחר הריגתם של 13 אזרחים במדינה הזאת לא צריך לקיים ועדת חקירה, אתה צריך להסתכל על עצמך בראי, לפשפש בצעדיך ולחשוב האם אתה בכלל ראוי לייצג ציבור בבית הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ישראל לסרי.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

יחיאל לסרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום "התבשרנו", כי מגמת הירידה במספר הנפגעים בתאונות דרכים השנה נעצרה ואפילו נרשמה עלייה של 4.2%.

יחיאל לסרי: בתוך "הקו הירוק" העלייה היתה יותר משמעותית, והגיעה ל-11%.

יחיאל לסרי: אתמול הודיע שר התחבורה על תוספת של 40 מיליון שקל לתקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, וצריך כמובן לברך אותו על כך, אבל מתברר שאחת הבעיות המשמעותיות היא שאין מידע לאומי שכולל מחקר מעמיק של תאונות וקובע איזו פעילות המערכת נוקטת למניעתן.

יחיאל לסרי: כצעד ראשון בניצול נכון של התקציב הזה, כדאי מאוד שנבנה מערכת כזאת על מנת שנגיע לתוכנית האופטימלית, המיטבית, לניצול התקציב.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חברת הכנסת יהודית נאות.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מנהיג נבחן לא רק בהצלחות אלא גם בלקיחת אחריות.

איוב קרא: אנחנו ראינו היום מעשה שלא ייעשה בדרך כלל, כאשר מנהיג בישראל, שר בישראל, מנסה לגלגל כדור לפתחם של שוטרים שביצעו הוראות.

איוב קרא: עם כל הכבוד לשלמה בן-עמי וגם לאהוד ברק, הם לא הבעיה של מדינת ישראל.

איוב קרא: הבעיה של מדינת ישראל באירועי אוקטובר – מי נתן את ההוראות לשוטרים.

איוב קרא: השוטרים לא מקבלים הוראות מהשטח אלא מקבלים הוראות מלמעלה.

איוב קרא: מנחם בגין, כשראה שיש לו בעיה בלבנון, קם והלך.

איוב קרא: רבין הגדול, כשהיתה לו בעיה בקדנציה הראשונה שלו, קם והלך.

איוב קרא: צריך לקחת גם אחריות בעת משבר, בעת מצוקה, וטוב שילמדו את הדור הבא כיצד לקחת אחריות, לא רק לזרוק כדור לפתחם של אנשים – –

אברהם בורג: תודה.

איוב קרא: – – אומללים, שקיבלו בסך הכול הוראות לבצע ותו לא.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת יהודית נאות.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת חיים כץ.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר לדבריה של חברת הכנסת קולט אביטל, שלפני שנה מי שהעז לומר לתושבי עכו שישבו פה בגלריה, שההפחתה במס הכנסה לא תועיל לעיר מבחינה כלכלית, ראו אותו כאויב הציבור.

יהודית נאות: לא עברה שנה ואכן לא התבדינו.

יהודית נאות: אם האוצר, את הכספים שהוא הפסיד במס הכנסה היה משקיע ביצירת מקומות תעסוקה לעכו, מצבה היה נראה אחרת.

יהודית נאות: אבל אז היינו צריכים לדבר בלחש, שכן נקראנו אויב הציבור.

יהודית נאות: אשר למגמה שאני רציתי לדבר עליה – אני מרגישה שבזמן האחרון מסתמנת בכנסת וברשויות השלטון מגמה מסוכנת מאוד, המגמה לפגוע במה שאני חושבת שמדינת ישראל התברכה בו במשך 53 שנות קיומה, ואני מתכוונת למוסדות ההשכלה הגבוהה.

יהודית נאות: פתאום כולם עטים על המוסדות להשכלה גבוהה, בין שמדברים על פתיחת השערים ובין שמדברים על דבר הרבה יותר חמור: הפגיעה בחופש האקדמי – –

אברהם בורג: אני מבקש לסיים.

יהודית נאות: – – במובן של הניסיון לקבוע את המבנה – –

אברהם בורג: תודה.

יהודית נאות: – – והאוטונומיה הניהולית – –

אברהם בורג: תודה רבה.

יהודית נאות: – – של מוסדות ההשכלה הגבוהה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת חיים כץ.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, היום החליטה ועדת הכנסת להקפיא את שכר חברי הכנסת, ויכול להיות שזה בסדר.

חיים כץ: צר לי, צר לי שכל עיתונאי זוטר מנענע את הכנסת הזאת וחברי הכנסת רצים בעקבות מה שהוא אומר.

חיים כץ: חבל שהם לא התנו את זה בעליית שכר המינימום.

חיים כץ: יכול להיות שאם הם היו מתנים זאת בעליית שכר המינימום, היו עוד כמיליון משפחות שמשתכרות פחות משכר המינימום מקבלות את מה שמגיע להן, ומה שמגיע להן בזכות.

חיים כץ: יכול להיות שיש פה חברי כנסת שחושבים שהם מרוויחים יותר מדי, שהם לא ראויים למשכורת כזאת, אבל אם היו מתנים את זה – ואני מקווה שהעיתונות תפסיק לנענע את חברי הכנסת.

חיים כץ: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יגאל ביבי.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

האשם מחאמיד: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ביבי, בבקשה.

יגאל ביבי: כשהאשם ייתן לי לדבר – – –

אברהם בורג: בבקשה.

יגאל ביבי: רופא שעבד בקופת-חולים "מכבי" פוטר בשל היותו חבר בכת משיחית.

יגאל ביבי: הוא הטריד את המטופלים בשטיפת מוח להמרת דת.

יגאל ביבי: בשל תלונות של מטופלים ולאחר חקירה פוטר הרופא על-ידי קופת-חולים "מכבי".

יגאל ביבי: בית-המשפט הוציא היום צו נגד פיטוריו.

יגאל ביבי: ברצוני לשאול את בית-המשפט, האם זאת נורמה חדשה של המערכת, שאם גונבים משהו פיזי זאת עבירה, אבל אם גונבים דעת ועוברים על החוק במדינה זאת לא גנבה?

יגאל ביבי: עד מתי יקבעו בתי-המשפט נורמה שלא מקובלת על החברה בישראל ונוגדת את החוק?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אילן גילאון.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת מקסים לוי.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שבוע הלנתי על כך, שכל פעם אומרים לאיזו קבוצת עובדים שזה לא הזמן, לא עכשיו הזמן.

אילן גילאון: אדוני, מדברים על עסקת חבילה במשק, ואני רוצה לבשר לכנסת, שבעוד כמה ימים תתפרסם החלטה להעלות את מחירי החשמל במדינת ישראל ב-15%.

אילן גילאון: זו החלטה של שירותי משק חשמל על-פי דרישת חברת החשמל לישראל, דבר שיביא לפני החורף הזה לייקור משמעותי מאוד לגבי אנשים שמחממים את הבית שלהם בחשמל, לייקור המים, ובסופו של דבר לייקור המוצרים שתלויים באנרגיית החשמל.

אילן גילאון: שר התשתיות צריך למנוע את ההעלאה הזאת.

אילן גילאון: אין שום סיבה שחברת החשמל תניב לעצמה עוד מיליארד וחצי שקל, כי אם זה לא הזמן, בוודאי זה לא הזמן לעשות את זה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מקסים לוי.

אברהם בורג: אחריו – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, היום קיבלתי בלשכתי כמה פניות מראשי ערים, שלפיהן הם לא יכולים לשלם שכר ומשכורת והגירעונות תופחים, ומשרד הפנים איננו מעביר תקציבים בגלל תוכנית הבראה כזאת או אחרת.

מקסים לוי: מה שעולה מתוך המכתבים האלה הוא, שיש להם תקנים לעובדים סוציאליים וקהילתיים, וכיוון שהרשות איננה מעבירה את סכום ההשתתפות שלה בסך 25%, לא מקבלים את התקנים האלה, ועלולים לפטר היום גם עובדים סוציאליים וקהילתיים.

מקסים לוי: איך אפשר לעלות על הדעת שילדים טעוני טיפוח ונשים במחלקות לשירותי רווחה לא מקבלים תקציבים, והיום נאלצים לפטר עובדים כיוון שהרשות איננה מעבירה את ההשתתפות שלה בשיעור של 25%.

מקסים לוי: לכן צריכה לצאת מכאן קריאה לממשלה האטומה, קודם כול להעביר את התקנים האלה כדי שהאנשים המקצועיים יעבדו ברשויות המקומיות, וכדי שלא יגזלו מאותם ילדים או מאותן משפחות את העובדים הסוציאליים והקהילתיים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת מרינה סולודקין.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, המצב הביטחוני קשה, המצב הכלכלי קשה מאוד, ובנוסף יש שביתות, הכול ביחד, וטוב שהסתיימה השביתה של הביטוח הלאומי, כיוון שהתחלתי לקבל טלפונים מעולים מצפון ומדרום שאומרים שאפילו לקנות לחם אין להם כסף בלי הקצבאות של הביטוח הלאומי.

מרינה סולודקין: היום בוועדת הכנסת אנחנו כולנו, חברי הוועדה, החלטנו להקפיא את שכר חברי הכנסת, אבל זה דבר קטן.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר, שאני לא מבינה את שר האוצר, שמתגאה מאוד שהוא לא מעלה מסים במדינה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שהגיע הזמן, במצב החירום שאנחנו נמצאים בו, להטיל מס, מס לצורכי ביטחון, וגם מס על הבורסה, זה גם טוב.

מרינה סולודקין: לקצץ בהוצאות חברתיות זה לא חוכמה גדולה.

מרינה סולודקין: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, כנראה לבנו כבר קהה והתרגלנו לעובדה שאנשים נפגעים ביש"ע ממרגמות, מירי על מכוניות, מירי על אוטובוסים, ואנחנו ככנסת עוברים על זה, לדאבוני, הייתי אומר את זה במינוחים שלי, כמעט כמו שאנחנו עוברים לסדר-היום על אסון תאונות הדרכים.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אתמול נחתו עוד מרגמות, כמו בכל לילה, על גוש-קטיף; בדרך נס ניצלו כמה אנשים שנסעו לשבי-שומרון, ופגעו בכניסה ליישוב וכמעט רצחו עוד שלושה אנשים שם.

נחום לנגנטל: למזלנו אחד כבר יצא מכלל סכנה, אחת יצאה מכלל סכנה ושניים פצועים קל.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, את המציאות הזאת אי-אפשר להמשיך, ואני חושב שאנחנו, לפחות בבית הזה, צריכים לקרוא להזדהות עם אחינו שנמצאים שם ומקדשים בגופם יום-יום את החיים שלהם.

נחום לנגנטל: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אברהם בורג: אחריו, אחרון – חבר הכנסת צבי הנדל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מיקרופון בבקשה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: מה כתוב בספר התורה?

אחמד טיבי: שאל העם הערבי.

אחמד טיבי: לא תרצח, השיב המלאך.

אחמד טיבי: לא, אנחנו לא רוצים כי אנחנו רגילים להרוג, השיב העם הערבי.

אחמד טיבי: הקטע המצמרר הזה, אדוני היושב-ראש, לקוח ממסכת שהעלו תלמידי כיתה ב' – כיתה ב', אני חוזר – בטקס קבלת ספר התורה בבית-הספר האזורי "הדר השרון" באזור תל-מונד.

אחמד טיבי: תלמידי כיתה ב' העלו בבית-הספר הצגה בנוכחות קהל.

אחמד טיבי: גם ההורים נכחו.

אחמד טיבי: אחד הילדים גילם דמות מלאך שהציע לתלמידים שמילאו את תפקידי בני העם הערבי לקבל את התורה, לרבות הדיבר "לא תרצח".

אחמד טיבי: לפי אותה הצגה: לא, אנחנו לא רוצים, הם השיבו, אנחנו רגילים להרוג.

אחמד טיבי: אלה הם הדברים שמנחילים בבית-ספר אזורי במדינת ישראל לתלמידי כיתה ב'.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת צבי הנדל, אחרון.

צבי הנדל: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, צר לי על הדוגמה שהביא חבר הכנסת אחמד טיבי, אבל מה אתה מצפה מילדים ששומעים כל יום ברדיו ובטלוויזיה על אחיהם שנרצחים בידי ערבים?

צבי הנדל: לא שזה מצדיק, אבל תזכור.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, לכבוד חודש הרמדאן, שמעתי ששר הביטחון מתכוון להעניק הקלות, ובין השאר פתיחת מחסומים ביש"ע, שחרור 30 מחבלים מהכלא.

צבי הנדל: למיטב ידיעתי, המחבלים שעדיין נשארו בכלא, כמעט כולם, אם לא כולם, עם דם על ידיהם.

צבי הנדל: רק הוסר קצת הלחץ על טול-כרם והיה ירי אתמול בשומרון, ובנס ניצלו שלושה אנשים שרק נפצעו.

צבי הנדל: הלילה, כמו כל לילה, נפלו פצצות מרגמה.

צבי הנדל: יש חידוש – יש גם רקטות בגוש-קטיף.

צבי הנדל: ירי בלי סוף.

צבי הנדל: אני מבקש ממשרד הביטחון, שלא יחשוב שאם נחייך יותר אל הרוצחים האלה וננסה ללטף אותם חיינו יהיו פחות בסכנה.

צבי הנדל: כל רוצח כזה שמשתחרר, יש סיכוי גדול מאוד שיחזור וירצח.

צבי הנדל: אני דורש שיעצור – אני לא רוצה להגיד מלה גסה – את המהלך הגרוע הזה לפני שיקרה אסון נוסף.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: דין-וחשבון של משלחת הכנסת לכנס נשים שהתקיים באיסטנבול, מפי חברת הכנסת מרינה סולודקין.

אברהם בורג: בבקשה.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מאוד שמחה לדווח על ההשתתפות הישראלית בשני כנסים שהתקיימו במקביל באיסטנבול: הראשון – פסגה כלכלית שהוקדשה לבעיות האספקה של נפט וגז באזור הים השחור, הים הכספי והים התיכון; והשני – פורום נשים בין-לאומי שמוקדש לנושאי עוני, שחיתות, טרור וניסיונות להשגת שלום באזורי קונפליקט במזרח התיכון, בקווקז, בבלקן ובמרכז אסיה.

מרינה סולודקין: בכנס הראשון השתתפו שני קונסולים של ישראל באיסטנבול, אמירה ארנון ואלי שקד, ובכנס השני אני ייצגתי את ישראל, עם הרצאה בנושא תרבות השלום כתנאי הכרחי להשגת הסכמי שלום במזרח התיכון.

מרינה סולודקין: בכנס השתתפו רבות ממדינות מרכז אסיה, לשעבר חלק מהאימפריה הסובייטית, וממדינות הבלקן.

מרינה סולודקין: מהמדינות הערביות השתתפה רק משלחת נשי מרוקו.

מרינה סולודקין: חנאן עשראווי, נציגת הפלסטינים, ומשלחת ממצרים לא הגיעו אף שהוזמנו.

מרינה סולודקין: האווירה הכללית בכנס היתה של הבנה רבה לצורכי הביטחון של מדינת ישראל ולסכנה הקיומית שיוצר הטרור מצד הארגונים האסלאמיים.

מרינה סולודקין: אומרים לנו הרבה שיש לישראל בעיה קשה של הסברה בחוץ-לארץ.

מרינה סולודקין: הכנס הזה הוכיח לי, שטורקיה, מדינות מרכז אסיה ומדינות הבלקן מבינות היטב ומכירות בשאיפה הישראלית האמיתית לשלום.

מרינה סולודקין: חשוב מאוד לחזק ולהגביר את קו ההסברה הזה באמצעות משרד החוץ, הכנסת ומשרדי הממשלה האחרים.

מרינה סולודקין: אחת הדרכים היא להשתתף באופן פעיל בכל כינוס בין-לאומי בנושאי כלכלה, רווחה, ביטחון, שמתקיים באזור ובעולם.

מרינה סולודקין: בהזדמנות זו אני רוצה להודות באופן מיוחד ואישי גם לגברת רות קפלן מאגף קשרי החוץ של הכנסת, וגם לקונסוליה של ישראל בטורקיה, על ההכנה המקצועית של הכנסת והדאגה לאבטחה במקום.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה לחברת הכנסת סולודקין.

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: שאילתות ותשובות.

אברהם בורג: סגן שרת החינוך, חבר הכנסת אברהם רביץ, ישיב על שאילתא.

אברהם בורג: חברת הכנסת מ' סולודקין שאלה את שרת החינוך ביום כ' בתמוז התשס"א (11 ביולי 2001): בבית-הספר של רשת "שובו" בירוחם לומדים עשרות עולים חדשים.

אברהם בורג: בחודשים האחרונים עומד בית-הספר בסכנת סגירה בגלל התנגדות ראש העירייה לקיומו, אף-על-פי שמשרד החינוך אינו מתנגד.

אברהם בורג: רצוני לשאול: 1.

אברהם בורג: לאור רמת הלימודים הגבוהה בבית-הספר, האם אין אפשרות להגיע לפשרה עם ראש העירייה לגבי פתיחת בית-הספר בשילוב המערכת הקיימת בעיר?

אברהם בורג: 2.

אברהם בורג: האם יש מנגנון במשרדך שיכול לחייב את ראש העירייה שלא לסגור מוסד חינוכי שמשרד החינוך תומך בו?

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אולי מותר לי, ברשותך, אדוני היושב-ראש – אני רוצה מאוד לשבח את חברת סולודקין וכמה חברי כנסת אחרים, שמלווים באהדה רבה ובמסירות את ארגון "שובו".

אברהם רביץ: הם הבינו שהארגון הזה עושה דברים גדולים וחשובים כדי לקרב ילדי ישראל גם לארץ-ישראל וגם לתורת ישראל, למרות העובדה שהם באים מבתים שהיו מנותקים במשך 80 שנה, ולא למרות, אולי משום שהיו מנותקים, ונמצא ארגון "שובו" שנותן תשובה חכמה ואמיתית לילדים אלה.

אברהם רביץ: לגבי השאילתא שלך: אני מוכרח לומר שהשאילתא נכונה.

אברהם רביץ: אני מאשר, ראשית כול, את המציאות.

אברהם רביץ: אכן המציאות היא כזאת, שבגלל עמדה של ראש העיר ירוחם מול משרד החינוך, ויש כאן בהחלט ניגוד מוחלט בין עמדת משרד החינוך לבין ראש העיר, וחבל שזה כך – היו לי שיחות רבות עם ראש העיר, כי את שואלת אם אי-אפשר לפשר; ניסיתי מאוד ולא יכולנו למצוא הסכמה, כי יש לו תפיסת עולם, שאני מכבד אותה, שלפי דעתו, היא צריכה לגבור על תפיסת העולם הבסיסית.

אברהם רביץ: הוא רוצה בכל מחיר להביא לאינטגרציה של החינוך גם בירוחם, ועל פניה זו בוודאי השקפת עולם נכונה אפילו, אבל, לדעתנו, באשר לילדים שלומדים במסגרת בית-הספר "שובו" שם, הפתרון איננו מתאים, הוא לא יצליח, וכל מיני פתרונות שהעלינו שם יגרמו נזק רב לילדים שלומדים היום במסגרת בית-הספר.

אברהם רביץ: לכן, המציאות עכשיו היא מציאות מוזרה: הילדים ממשיכים ללמוד, אבל הם אינם מוכרים, מכיוון שלפי החוק אנחנו צריכים לקבל חוות דעת של ראש הרשות.

אברהם רביץ: ראש הרשות בינתיים נתן לנו חוות דעת שלילית, ויש קושי במשרד להתגבר על חוות הדעת השלילית ולומר, אנחנו עושים בניגוד לדעתו של ראש העיר.

אברהם רביץ: אני סבור שאכן נמצא את הדרך במשרד לפעול אולי עם ראש העיר, ואם זה לא ילך, בניגוד לדעתו של ראש העיר, והמשרד יאשר את בית-הספר שם.

קריאה: – – –

אברהם בורג: משרד גדול, חינוך גדול ואתגרים גדולים.

האשם מחאמיד: למה יש שני סגנים במשרד החינוך?

אברהם בורג: לא הספקנו למצוא עוד שניים, אז בינתיים נסתפק בשניים.

משולם נהרי: פעם משרד החינוך היה שלושה משרדים: חינוך, תרבות וספורט, והיו צריכים שלושה.

משולם נהרי: היום זה רק החינוך והתרבות, ומספיקים שניים.

אברהם בורג: תרבות הלך לשר מתן וילנאי, לא?

משולם נהרי: נכון.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ע' חוגי שאל את שרת החינוך ביום כ"ט בסיוון התשס"א (20 ביוני 2001): התשלום שמעניקה המועצה להשכלה גבוהה לאוניברסיטאות נקבע על-ידי הוועדה לתכנון ולתקצוב פר סטודנט.

אברהם בורג: רצוני לשאול: 1.

אברהם בורג: האם נבדקת נוכחות באוניברסיטאות בדומה לישיבות?

אברהם בורג: 2.

אברהם בורג: האם האוניברסיטה מתוקצבת בגין סטודנט שהוצהר עליו אך אינו מתייצב ללימודים?

אברהם בורג: 3.

אברהם בורג: מה הם הנתונים לגבי מספר התלמידים והלומדים והתקצוב לכל סטודנט בכל האוניברסיטאות? 4.

אברהם בורג: מה היא משכורתו של פרופסור באוניברסיטה וכמה שעות שבועיות הוא מלמד?

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת עופר חוגי – 3-1.

משולם נהרי: על-פי השיטה הנהוגה, תקצוב האוניברסיטאות בסעיף הוראה נעשה על-פי אמות מידה של תפוקות, היינו, מספר הבוגרים.

משולם נהרי: האוניברסיטה מתוקצבת דיפרנציאלית עבור 12 תחומי לימוד לתואר ראשון ולתואר שני, כאשר לכל תחום לימוד תעריף משלו, על-פי עלות ההוראה בו.

משולם נהרי: האוניברסיטה אינה מקבלת מימון כלשהו עבור סטודנט שלא סיים לימודיו לתואר, ואם הסטודנט פרס את לימודיו על פני תקופה העולה על התקן, היא תקבל מימון עבורו, כאשר הוא פרוס על פני שנות לימודיו.

משולם נהרי: במצב שבו האוניברסיטה מתוגמלת עבור תפוקות ולא על-פי מספר הסטודנטים, הוועדה לתקצוב ולתכנון של המל"ג אינה נדרשת לפקח על נוכחות.

משולם נהרי: 4.

משולם נהרי: השכר הממוצע של פרופסור מן המניין הוא 21,378 שקל לחודש.

משולם נהרי: פרופסור נדרש ללמד שמונה שעות בשבוע, כאשר יתר זמנו מוקדש למחקר.

משולם נהרי: קידומו של איש סגל אקדמי באוניבסיטה מותנה בתפוקות המחקר שלו ובאיכות המחקר על-פי סטנדרדים בין-לאומיים.

משולם נהרי: מכאן העניין של כל איש סגל אקדמי להשקיע את מיטב זמנו במחקר.

משולם נהרי: חידושי המחקר באים לידי ביטוי גם בחידושים ובעדכונים בהוראה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עופר חוגי, שאלה נוספת.

עופר חוגי: כמה מתוך התקצוב עובר למחקר וכמה עובר עבור מימון הלימודים של הסטודנטים?

האשם מחאמיד: שאלה קשה.

משולם נהרי: אין לי פה נתונים, אבל אינני יודע מה הקשר של זה לשאלה.

אברהם בורג: תודה רבה.

האשם מחאמיד: הוא רוצה להגיב.

האשם מחאמיד: זכות – – –

אברהם בורג: רבותי, עד כאן.

אברהם בורג: סגן השרה לא ישיב על שאלת חבר הכנסת בן-עמי, כי חבר הכנסת לא נמצא.

אברהם בורג: נא להעביר את התשובה על שאלת חבר הכנסת שלמה בן-עמי לפרוטוקול.

אברהם בורג: אבל סגן השר ישיב על שאלת חבר הכנסת ריגר בנושא ביטול בחינות בשפת האם.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ש' בן-עמי שאל את שרת החינוך ביום ו' בתמוז התשס"א (27 ביוני 2001): על-פי נתוני משרדך, קיים פער של יותר מ-15% בין בוגרי המסלול העיוני העומדים בדרישות הסף של האוניברסיטאות לבין בוגרי המסלול המקצועי.

אברהם בורג: כ-45% מבני-הנוער מופנים למסלולים מקצועיים, שבהם רק מיעוט לומד תוכנית מלאה המכינה לבחינות הבגרות, ורק 34% מהלומדים בי"ב במסלולים מקצועיים מצליחים בבחינות, לעומת 61% מהלומדים במסלולים עיוניים.

אברהם בורג: המצב חמור במיוחד בעיירות הפיתוח, שם נמצאים בתי-ספר מקצועיים ששמם הוסב לטכנולוגי.

אברהם בורג: רצוני לשאול: 1.

אברהם בורג: האם הידיעות נכונות?

אברהם בורג: 2.

אברהם בורג: אם כן – האם נשקל לסגור את כל מסלולי הלימוד שאינם מובילים לבגרות ולהחליף את מקצועות הלימוד למקצועות יוקרתיים?

משולם נהרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

משולם נהרי: הפער הקיים בין אחוז בוגרי המסלול הטכנולוגי לבין בוגרי המסלול העיוני העומדים בדרישות הסף של האוניברסיטאות קשור במדיניות החינוך הטכנולוגי, ולפיה יש לקלוט כל תלמיד ולסייע לקידומו, ואני מברכת על כך.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: על-פי האמור בדברי התשובה על שאלה מס' 1, איני רואה צורך לסגור מסלולים בחינוך הטכנולוגי.

משולם נהרי: יתירה מכך, משרד החינוך, בשיתוף ועדה מייעצת שהוקמה על-פי החלטת ממשלה בשנת 1995, בנה מבנה לימודים חדש הכולל מגמות, מקצועות והתמחויות על-פי צורכי התעשייה, המשק, האקדמיה וצה"ל.

משולם נהרי: במבנה זה כלולות מגמות כגון ביוטכנולוגיה, אלקטרוניקה ומחשבים, הנדסת מכונות, הנדסת תוכנה, רובוטיקה, תעשייה וניהול ועוד.

משולם נהרי: אנו רואים בכך משום "שדרוג" ראוי של החינוך הטכנולוגי, למקצועות נחשבים.

משולם נהרי: בכל מקרה, מיפוי המגמות בחינוך הטכנולוגי מבוסס על חיזוי הצרכים העתידיים של המשק, הביטחון והחברה.

משולם נהרי: פיתוח תוכניות לימודים חדשות ומעודכנות בכל המקצועות נעשה תוך הסתייעות במיטב הכוחות מהאקדמיה, המשק, התעשייה וצה"ל, והתשתיות הפיזיות והלוגיסטיות של החינוך הטכנולוגי מותאמות לצרכים של העידן החדש.

משולם נהרי: חבר הכנסת ג' ריגר שאל את שרת החינוך ביום כ"ז בתמוז התשס"א (18 ביולי 2001): חוזר מנכ"ל מ-1 בדצמבר 1998 מבטל את האפשרות לתלמידים עולים להיבחן בחלק מן המקצועות בשפת אמם, דבר שפוגע ביכולתם של חלק מן התלמידים להצליח.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1 מה היא עמדת משרדך בנושא ביטול הבחינות בשפת האם?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: האם יוחזרו הבחינות בשפת האם של תלמידים עולים?

משולם נהרי: בתשובה על שאלתך, חבר הכנסת גנדי ריגר, בחוזר מנכ"ל נ"ט/2(א) פורסמו זכויותיהם של העולים החדשים בבחינות הבגרות כפי שגובשו לאחר שורה של דיונים שהתקיימו במשרד החינוך.

משולם נהרי: אכן בוטלה האפשרות של היבחנות בעל-פה במקצועות תלויי השפה, אך תחת זאת חוברו שאלונים מיוחדים לעולים חדשים בהיסטוריה, בתנ"ך – כמובן בזרם הכללי וגם בממ"ד – בספרות, בידיעת העם והמדינה ובאזרחות.

משולם נהרי: בשאלונים אלה החומר הנדרש לבחינה מצומצם ושפת הבחינה מפושטת יותר.

משולם נהרי: אשר לאפשרות של מתן תשובות בשפת אם, במקצועות מסוימים, כמו באנגלית בחלקים המצריכים תרגום לעברית, ישקול המשרד בחיוב החזרת האופציה הזאת, תוך בדיקת ההשלכות הארגוניות והתקציביות הכרוכות בכך.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריגר, שאלה נוספת?

אברהם בורג: לא צריך.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: סגן השרה ישיב על שאילתא מס' 2599, של חבר הכנסת תאופיק חטיב, בנושא: שביתת הלימודים בנגב.

אברהם בורג: חבר הכנסת ת' חטיב שאל את שרת החינוך ביום י"ד בחשוון תשס"ב (31 באוקטובר 2001): זה כשבועיים מושבתים הלימודים בשני בתי-ספר, "נווה דקלים" ו"אל-אטרש", בגלל טענת ועדי ההורים על מעורבות יתר של גורמים חיצוניים באורח הלימודים.

אברהם בורג: רצוני לשאול: 1.

אברהם בורג: האם הדברים ידועים למשרדך?

אברהם בורג: 2.

אברהם בורג: מדוע אין מיישבים את הסכסוך ומתי תסתיים השביתה?

משולם נהרי: חבר הכנסת תאופיק חטיב, דרך אגב, השאלה הזאת והנושא הזה כבר הועלו בשאילתא בעל-פה של חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואני אוסיף עוד כמה דברים.

משולם נהרי: 1.

משולם נהרי: העובדה שחלק מההורים אינם שולחים ילדיהם לבתי-הספר "נווה דקלים" ו"אל-אטרש" ידועה למשרד.

משולם נהרי: לא ידוע לנו על מעורבות יתר של גורמים חיצוניים באורח הלימודים בבתי-הספר הנ"ל.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: בבתי-הספר "נווה דקלים" ו"אל-אטרש" שבפזורה פועלת עמותת "אלון למעורבות חברתית".

משולם נהרי: בפרויקט משולבים בוגרי י"ב, הנמצאים בשנת שירות, טרם גיוסם לצה"ל.

משולם נהרי: הם מסייעים למורים בהוראה פרטנית בקרב תלמידי בתי-הספר.

משולם נהרי: קיימת כוונה להרחיב את הפרויקט לשעות אחר-הצהריים, להפעיל חוגים, שיעורי עזר ועוד.

משולם נהרי: מטרות הפרויקט מקורן בחשיבה חיובית, המכוונת לשבור את האדישות בקרב החברה הישראלית כלפי החברה הבדואית וכן לצמצם פערים חברתיים באמצעות כלים חינוכיים.

משולם נהרי: מדיווחים של מנהלי בתי-הספר, אנו עדים להדים חיוביים ולתמיכה בפרויקט זה.

משולם נהרי: ראוי להדגיש, כי מדובר בתלמידים בוגרי י"ב ולא באנשי צבא, כטענת ההורים.

משולם נהרי: לצערנו, בשל שיקולים לא ענייניים שאינם לטובת התלמידים, חלק מההורים אינם שולחים את ילדיהם לבית-הספר.

משולם נהרי: החלוקה היא בערך 43% ב"אל-אטרש" ו-41% ב"נווה דקלים" שמגיעים ללימודים.

משולם נהרי: המפקח על בית-הספר מקיים קשר עם הורי התלמידים, במטרה להסביר ולהדריך אותם באשר למטרות הפרויקט ודרך יישומו.

משולם נהרי: מדובר אפוא בפרויקט המאופיין בהרבה רצון טוב, ואנו מניחים שבבתי-ספר רבים במערכת החינוך היו שמחים להסתייע בו.

משולם נהרי: עם זאת, יצוין כי מחצית מההורים של תלמידי בתי-הספר מבקשים את המשך פעולות העמותה וילדיהם לא שבתו.

משולם נהרי: אשר על כן, החליט מחוז הדרום של משרד החינוך, שעמותת "אלון" תפעל בבתי-הספר בשעות אחר-הצהריים עם התלמידים שהוריהם הביעו נכונות לקבלת הסיוע.

משולם נהרי: בעתיד תפעל העמותה בשעות הבוקר במבנה המתנ"ס שיקום.

אברהם בורג: חבר הכנסת חטיב, שאלה נוספת – בבקשה.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השרה, אני מניח שמה שאתה אומר כאן זה מה שקיבלת מהשטח – מהאנשים הממונים.

תאופיק חטיב: יש נתונים קצת שונים, אבל לא נתווכח אם מגיעים לבית-הספר 20% או 40%.

תאופיק חטיב: העובדה ש-60% לא מגיעים גם היא מספקת כדי להקדיש תשומת לב לכך ששישה שבועות ילדים לא לומדים.

תאופיק חטיב: שנית, גם אם רציתם להכניס פרויקט כזה שהוא חשוב, ואולי הוא חשוב מאוד, האם לא היה נכון לבוא במגע עם אנשים, לתאם את בואם של אותם בחורים שיסייעו בלימוד פרטני, כפי שהגדרת זאת?

תאופיק חטיב: למה להנחית זאת מלמעלה וליצור מין עובדה ולהעמיד את האנשים מול עובדה קיימת, שמה שיצא ממנה, בסופו של דבר, זה לא טובת אלא רעת התלמידים – 60% מהם לפחות?

אברהם בורג: חבר הכנסת חטיב, תודה.

אברהם בורג: סגן השרה, בבקשה.

משולם נהרי: אני מסכים אתך, שכל דבר שמנחיתים אותו ורוצים ליישם אותו, חשוב לתאם עמדות לפני כן ושזה ייעשה בהסכמות, במיוחד כשלא מדובר בדבר שהוא שלילי אלא בדבר שהוא חיובי, וכל בית-ספר וכל מערכת חינוך היו מברכים על יוזמה כזאת.

משולם נהרי: אבל, גם תסכים אתי שכשיש גורמים נוספים שבוחשים ומסיתים את ההורים ואת האנשים במקום, הדבר קשה שבעתיים.

משולם נהרי: לכן, משרד החינוך פועל במיטב הזהירות עם כל הרגישות שיש.

משולם נהרי: יש מפקחים בשטח שנמצאים שם בקשר עם הורי התלמידים.

משולם נהרי: עושים את הכול לא בכפייה, אלא בהסכמה – להסביר שהפרויקט הזה חשוב לאין ערוך לתלמידים.

משולם נהרי: והיה והם לא ישכנעו – מובן שמשרד החינוך יפסיק את הפרויקט הזה.

משולם נהרי: המטרה היא ההיפך – לעזור, והמטרה היא לא להקשות.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: מזכיר הכנסת, בבקשה תכריז.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הריני מתכבד להודיעכם, כי הונחה על שולחן הכנסת הצעת החלטה בדבר שכר שרים וסגני שרים (הוראת שעה), התשס"ב–2001, שהועברה מוועדת הכנסת.

א' האן: תודה.

אברהם בורג: המזכיר, תודה.

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא בסדר-היום, סעיף ד': האנטישמיות הגואה – דיון בעקבות הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת דוד מגן.

אברהם בורג: יפתח את הדיון חבר הכנסת דוד מגן.

אברהם בורג: הרשימה נעולה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מגן, בבקשה.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, לפני כמה ימים סערו הרוחות בקרבנו לנוכח הצגת "מערכון" בטלוויזיה של אבו-דאבי, ובו מוצג ראש ממשלת ישראל כאשר הוא שותה דם של ילדים ערבים.

דוד מגן: כידוע, הטלוויזיה של אבו-דאבי היא אחת התחנות הפופולריות ביותר בעולם הערבי, ובסדרה שהחלה לרגל חודש הרמדאן, שהוא חודש קדוש של חשבון נפש בקרב המוסלמים, הנקראת "ענייני טרור", אנחנו פוגשים מוטיבים אנטישמיים בוטים.

דוד מגן: ראש הממשלה שרון מוצג כטרוריסט צמא דם, שעיסוקו העיקרי הוא הקזת דמם של ערבים.

דוד מגן: שרון נראה מציג בפני אזרחי ישראל – דרך אגב, כשהוא לבוש כיהודי חרדי, לפי התמונות שאנחנו מכירים עוד מהסטיגמות שהנאצים הדביקו לנו – בקבוקים המכילים דם של ערבים, המהווים כביכול מקור חיים לראש הממשלה.

דוד מגן: נדמה לי שחברי כנסת רבים הגישו הצעה דחופה לסדר-היום בעניין הזה, והנושא יידון בוודאי מחר במליאה, אבל אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, כי כאשר עליתי לכאן ב-10 ביולי וביקשתי להסב את תשומת לבה של הכנסת לגל האנטישמיות הגואה ברחבי העולם, ניסיתי לשכנע ולהציג, כי למן 29 בספטמבר שנת 2000 – אותו מועד שבו גורמים ברשות הפלסטינית אסרו עלינו מלחמה, מלחמת טרור, שאני מקווה שהיא הולכת וגוועת בימים הללו, לאחר שעמדנו בה ושילמנו מחיר יקר – המערכה הזאת, עם מכוניות התופת, עם היריות, עם ההתאבדויות ועם הפיגועים השונים והמשונים, לוותה במערכת כספית משומנת של הזנת אמצעי תקשורת וגורמים אחרים בזירת ההסברה, הכול כדי לגרום לדה-לגיטימציה שלנו בקרב הצופים ברחבי העולם.

דוד מגן: אני לא מציע לפתוח במהלך הדיון בסקירה היסטורית של האנטישמיות העתיקה.

דוד מגן: אני מציע שהיום נתרכז בגל הטרור שעלה החל מ-29 בספטמבר שנת 2000, ולפי המושגים של הרשות הפלסטינית – אינתיפאדת אל-אקצא.

דוד מגן: מרכז המחקר והמידע של הכנסת עזר לי אז ועזר לי היום לאסוף נתונים, ובהזדמנות הזאת אני רוצה להודות לעובדים הנמרצים של המרכז, דן להב ורחל עזריה-פרנקל, אשר יחד עם עוזרי הפרלמנטריים אספו את החומר.

דוד מגן: אני רוצה להזכיר, כי מאז אוקטובר שנת 2000 עולה גל ששונאי ישראל משלבים ומגייסים בכלי התקשורת, במיוחד הכלים הטלוויזיוניים והרדיופוניים, ומזרימים רעל וארס אל תוך עורקי האלימות בכל מקום שחיה בו קהילה יהודית.

דוד מגן: ניקח לדוגמה נשיא מדינה שכנה, נשיא סוריה.

דוד מגן: העולם המתקדם תלה תקוות, כי האדם הזה, שבהשכלתו הוא רופא עיניים, יביא בוודאי בשורה חדשה.

דוד מגן: נשיא סוריה התקבל על-ידי נשיא צרפת, ובאותו מעמד במרכז פריס הוא הכריז הכרזות אנטי-ישראליות, אנטי-ציוניות, שמי שבוחן אותן אינו רואה בהן אלא הכרזות אנטישמיות בוטות ביותר.

דוד מגן: בקיץ היתה כוונה לערוך בביירות שבלבנון כנס של מכחישי השואה.

דוד מגן: בשל פעילות שבכל זאת נעשתה, הועתק הכנס הזה לרבת-עמון ונערך בצורה מצומצמת יותר, תחת חסותה של אגודת הסופרים הירדנית.

דוד מגן: כאן, לא רחוק מהבית הזה, קובע המופתי הירושלמי ומכריז באל-אקצא, בנאומים מתלהמים, ששלילת הקיום היהודי היא צורך קיומי של האסלאם.

דוד מגן: הזכרתי רשת טלוויזיה ערבית אחת, וכאן המקום להזכיר את הרשת המפורסמת והפופולרית האחרת, "אל-ג'זירה", שקיבלה תנופה גדולה בשנים האחרונות, ובעזרת מצלמות וציוד לווייני משוכלל היא מפיצה יום-יום תמונות קשות לכל פינה בעולם, במגמה להבאיש את ריחה של מדינת ישראל ובמטרה להסית ולפגוע בכל יהודי בכל מקום.

דוד מגן: מפיק סרטים ידוע במצרים שוקד על הכנת סרט, שהוא מכנה אותו "המצה של ציון" – סרט שמתיימר להוכיח שעלילת דמשק ב-1840 לא היתה עלילה אלא אמת היא – והוא מסביר למקורביו שהיוזמה והסרט הזה הם משקל נגד לסרט הידוע "רשימת שינדלר".

דוד מגן: אני לא רוצה להלאות את חברי הכנסת ולומר את דעתי ולהציג גם את ההוכחות לכך שאותה סדרה ב-BBC, הקוראת להעמיד לדין את שרון על "פשעי סברה ושתילה", היתה ממומנת על-ידי גורמים ערביים עתירי ממון.

דוד מגן: בעיתונות המצרית – כמעט בכל עיתון – יש התבטאויות אנטישמיות חריפות, כמעט בכל יום.

דוד מגן: אולי כדי לסבר את האוזן נצטט קטע קטן ממאמר של ד"ר מוסטפא מחמוד: "מה רוצים היהודים בדיוק?

דוד מגן: 'הפרוטוקולים של זקני ציון' מבהירים זאת בשעה שהם מדברים על שאיפות היהודים, על שנאתם לגויים שאינה יודעת גבול ועל האמצעים שהם נוקטים, החל מהשתלטות על בורסות העולם וכלה בהפצת סמים וזריעת מחלוקות וסכסוכים – – – בפלסטין הם חותרים להריסת מסגד אל-אקצא ולבניית בית-המקדש.

דוד מגן: הם הורגים נשים וטף וזורעים חורבן בחסות אמריקנית, והם סבורים כי יש להם זכות לנהוג ככל העולה על רוחם.

דוד מגן: קרוב לוודאי שידי היהודים הם ששקדו למחוק מהתורה כל אזכור של העולם הבא, כדי שהיהודי יתמקד רק בעולם הזה ובהשגת שליטה עליו".

דוד מגן: והציטוטים הם רבים, וכפי שהבטחתי, לא נלאה את הכנסת בציטוטים הללו.

דוד מגן: אלא שצריך לזכור כי יש מציאות חדשה, ואני שמח כי נוכח התופעה של גל אנטישמיות גואה, במשרד החוץ שוקד בכל זאת סגן השר מלכיאור במעקב אחר התופעות הללו ובניסיונות לגייס את המשאבים המצומצמים הקיימים במשרד כדי להילחם נגד התופעה.

דוד מגן: ומתוך דברים שהוא אמר אני יכול לצטט, ואני גם רואה קריקטורות שבהן נראות ידי יהודים נוטפות דם.

דוד מגן: "האנטי-ישראליות", הוא אומר, "מקבלת בשנים האחרונות ממדים של אנטישמיות קלאסית, ונעשה חיבור מכוון בין האנטישמיות הקלאסית לבין אנטי-ישראליות".

דוד מגן: בקריקטורות המלוות את העיתונים ואמצעי התקשורת האחרים אתה רואה שיני ערפד.

דוד מגן: היהודי מוצג כמי ששואף לשלוט בעולם.

דוד מגן: בתקשורת הערבית יש מגמה לקשור בין ישראלים ויהודים לבין הנאצים.

דוד מגן: הישראלי מוצג באופן עקבי עם דגל על ראשו, ובו צלב קרס.

דוד מגן: חייל צה"ל מוצג כשרגליו הן צלב קרס, וגופו – חזיר.

דוד מגן: מנהיגים ישראלים מוצגים בדמותו של היטלר, יימח שמו.

דוד מגן: במהלך הדיון אשר נערך עתה – ואני מברך את יושב-ראש הכנסת על כך שהדיון הזה נקבע בעיתוי הזה – אני קורא לכנסת להתייחס לתופעות החמורות הללו, לתקוף אותן ולבנות באמצעות החלטות הכנסת שנקבל היום – כך אני מקווה – מנגנונים מתוחכמים אשר יצמצמו את התופעה, ואולי בכמה מקומות נצליח גם לעקור אותה מן השורש.

דוד מגן: האנטישמיות הגואה היא נושא שצריך להעסיק את הממשלה ואת הכנסת, והמלחמה כנגדה צריכה להיעשות יום-יום, לילה-לילה, ללא מורא, ללא הרפיית ידיים, כשאנחנו מציגים, גם בתחום הזה, מלחמת חורמה נגד הדבר העתיק הזה והמסוכן הזה שהולך ומרים שוב את ראשו בימים הללו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יצחק גאגולה – שלוש דקות, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, אם הוא יהיה.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, צר לי שאין הרבה חברים כאן במליאה בדיון בנושא חשוב זה, אבל אני מקווה שהדברים יישמעו ויגיעו למקומות שהם צריכים להגיע אליהם.

יצחק גאגולה: פעם, אדוני היושב-ראש, האנטישמיות היתה חבויה בשוליים, באחוזים קטנים ובמדינות מיוחדות, כך שהיו עלילות שונות ומשונות במשך כל הדורות מאז היינו לגוי, אך, לצערנו, כיום האנטישמיות לבשה צורה אחרת, גלויה יותר, בעזות מצח וללא שום בושה.

יצחק גאגולה: כך היא ההלכה: עשיו שונא ליעקב; פרשת השבוע.

יצחק גאגולה: בכלל, אנחנו חיים בתקופה לא נורמלית, וכפי שהמאורעות הכי מוזרים קורים מול עינינו, ובקצב מסחרר, כך גם רואים אנו לא קבוצות שוליים, לא אויבינו המסורתיים, אלא מדינות וממשלות שחרתו על דגלן שנאת ישראל.

יצחק גאגולה: בכוונה אני לא מביא את הדוגמה של תוכנית הטלוויזיה ששודרה השבוע, אלא גם מה שקורה במדינות שכנות לנו.

יצחק גאגולה: למשל בבלגיה, עורכים משפט לראש הממשלה וראש הממשלה צריך לחשוב כל מיני מחשבות האם להגיע או לא להגיע, שמא, חלילה, יעצרו אותו בדרך.

יצחק גאגולה: זה לא ייאמן.

יצחק גאגולה: זה היה גם באוסטריה, בזמן בחירתו של היידר.

יצחק גאגולה: התרענו מזמן על כל המאורעות האלה, אבל הצביעות ממשיכה, השקר חוגג, והשקר נתפס גם אם הוא מרגיז וגם מרושע, והרשימה ארוכה, לצערנו.

יצחק גאגולה: לאנטישמיות יש רגליים וקרקע פורייה אצל שכנינו מסביב, וכל שנאה ושקר כלפינו נתפסים טוב אצל חלק נכבד מהם.

יצחק גאגולה: אנחנו רוצים שלום – הם שופטים אותנו, רוצים אחוות העמים – שופטים אותנו, כאשר הצד השני, במקרה הזה הפלסטיני, הורג בנו, רוצח בנו, ואין קול ואין עונה והממשלות למיניהן ממשיכות בשלהן.

יצחק גאגולה: היינו רוצים לראות אותן, איך היו נוהגות אם, חלילה, היה קורה אצלן מקרה אחד מהסוג הזה שקורה אצלנו.

יצחק גאגולה: אני אסיים, אדוני היושב-ראש, ולא ארחיב הרבה, כי הדברים מצמררים וכואבים, בתפילתו של יעקב אבינו, שנקרא אותה בעוד כשבוע ימים, כאשר הוא אומר: הצילני נא מיד אחי, מיד עשיו.

יצחק גאגולה: ואחד מגדולי ישראל, הרבי מבריסק, הסביר את זה יפה: מה זאת אומרת, הצילני נא מיד אחי מיד עשיו?

יצחק גאגולה: למה הכפילות?

יצחק גאגולה: הוא הסביר, שכאשר אויבינו באים מולנו, יש להם שתי דרכים להילחם בנו – יש אויב שהוא אויב ברור, שבא עם חץ וחנית ורוצה להרוג בנו, אבל יש אויב שהוא סמוי, שנראה לנו כאוהב אבל הוא שונא, והוא יותר מסוכן מהאויב הראשון.

יצחק גאגולה: זה מה שאנחנו נתפלל היום: הצילנו נא מיד אלה שנראים לנו כאוהבים, ואחר כך מיד עשיו.

יצחק גאגולה: תודה לאדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נדחה את חברי הכנסת המוסלמים ליותר מאוחר.

אברהם בורג: חבר הכנסת רן כהן – לא נמצא.

אברהם בורג: חברת הכנסת נחמה רונן – לא נמצאת.

אברהם בורג: חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא.

אברהם בורג: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – לא נמצאת.

אברהם בורג: חבר הכנסת ויצמן שירי – לא נמצא.

אברהם בורג: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם מותר לי להעיר שאין נציג ממשלה.

זבולון אורלב: אנטישמיות היא ודאי עניינה של הממשלה והיא מופקדת על הטיפול.

זבולון אורלב: מוזר שבנושא שהוא מיסודותיו של העם היהודי בכלל ומדינת ישראל בפרט, לא ראתה הממשלה, שיש לה כל כך הרבה שרים עודפים וכל כך הרבה סגני שרים – – –

שאול יהלום: 40.

אברהם בורג: חבר הכנסת אורלב, בישיבת הנשיאות האחרונה עלה הנושא הזה, ואני הודעתי למזכיר הממשלה, שכל דיון שאין בו שר, שר תורן או שר שנוגע לדבר, אם הדיון נוגע לדיוני חברי הכנסת, ביוזמת חברי הכנסת, כדוגמת הדיון הזה, אנחנו מקיימים אותו, אבל התמורה היא שאנחנו לא מקיימים דיונים בנושאים שהממשלה רוצה שנדון בהם בימי שני ושלישי.

אברהם בורג: עד שיבינו.

זבולון אורלב: אדוני עושה את מלאכתו והוא שליחם של כל חברי הכנסת.

זבולון אורלב: אני מחזק את ידיו לשמור על כבודה ומעמדה של הכנסת.

שאול יהלום: יכול להיות שמנהלים את המלחמה בחוץ-לארץ.

זבולון אורלב: רבותי, האנטישמיות מיוחסת, בצדק, בדרך כלל לאומות העולם ולמדינות המערביות, והעם היהודי הוא קורבן רב-שנים.

זבולון אורלב: שיאה של האנטישמיות – השואה.

זבולון אורלב: אבל אני רוצה לייחד את זמני הקצר לאנטישמיות לא מעבר לים, אלא לאנטישמיות שכאן, מעבר לגדר, ברשות הפלסטינית.

זבולון אורלב: נעשו מחקרים על ספרי הלימוד של הרשות הפלסטינית, והממצאים מראים שקיימת אנטישמיות חריפה בכל מערכת החינוך.

זבולון אורלב: היהודי מוצג בספרי הלימוד של הרשות הפלסטינית כרשע, כסכנה לערבים ולאסלאם, כסכנה לאנושות, כשולט על התקשורת ושולט על מערכות הכספים העולמיות.

זבולון אורלב: יהדות וציונות מוגדרות בספרי הלימוד שלהם כגזענות, כנאציזם ואף כיותר חמור מנאציזם.

זבולון אורלב: בספרי הלימוד של מערכת החינוך הפלסטינית יש הכחשה של קיום העם היהודי כעם יהודי ושל זכותו להתקיים כעם במדינה שלו.

זבולון אורלב: אני מבין שזה לא חדש ששם אנחנו מוגדרים כמובן כאויבים מסוכנים.

זבולון אורלב: לכן ברשות הפלסטינית, לצערנו, תלמיד לומד שצריך לעשות הכול כדי למחות את היהודים מעל פני האדמה.

זבולון אורלב: הציטוט המייצג ביותר הוא מתוך ספר לימוד היסטוריה מודרנית של הערבים והעולם לכיתה י"ב, בעמוד 120, ניסיון לשכתב קטע תלמודי גזעני, ואני מצטט: "כתוב בתלמוד: אנו עמו של אלוהים עלי אדמה.

זבולון אורלב: אלוהים שעבד את החיה האנושית, את כל האומות והגזעים שיעבדו למעננו", כך לפי הרשות הפלסטינית כתוב בתלמוד, "כדי שישרתו אותנו.

זבולון אורלב: הוא פיזר אותנו על האדמה כדי לרכוב על גביהם ולאחוז במושכותיהם.

זבולון אורלב: עלינו לחתן את בנותינו היפות עם מלכים, שרים וגבירים, להכניס את בנינו לדתות השונות, להיות בעלי המלה הקובעת, המכריעה, במדינות ובמעשיהן, ואז נסכסך אותן והם יילחמו אחד בשני.

זבולון אורלב: אלה שאינם יהודים הם חזירים שבראם אלוהים בצורת אדם כדי שיהיו ראויים לשירות היהודים.

זבולון אורלב: ואלוהים ברא את העולם למען אלה היהודים".

זבולון אורלב: כך כתוב בספר.

זבולון אורלב: ואם רוצים להדגים מה היא אנטישמיות קלאסית, של יהודים השולטים על האמצעים הפיננסיים בעולם, הרי באותו ספר בעמודים 121 ו-122 נכתב: "השתלטותם על הכלכלה אף היא היתה אחת הסיבות לשנאה כלפיהם".

זבולון אורלב: אפשר לעמוד ולצטט כאן דברים קשים וחריפים ביותר.

זבולון אורלב: התופעה הזאת קיימת לא רק בספרים אלא גם בטלוויזיה החינוכית.

זבולון אורלב: את הספרים האלה מממנות חלק ממדינות אירופה, בהן איטליה ובלגיה, וחרף סעיפים בהסכם אוסלו לא מומשה זכותה של מדינת ישראל להילחם כנגד האנטישמיות הזאת.

זבולון אורלב: לא ממשלות של הימין, חס וחלילה, גם בממשלות של השמאל.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת שאול יהלום, אחריו – חבר הכנסת יוסף לפיד, אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חברת הכנסת נחמה רונן.

שאול יהלום: גברתי היושבת-ראש, שולחן הממשלה הריק והמבייש את כנסת ישראל בריקנותו, חברי הכנסת הנכבדים, דברי ימי האנטישמיות כדברי ימי העם היהודי.

שאול יהלום: הפרוטוקולים של הכנסת שלנו בוודאי מלאים באזכורים של תופעות אנטישמיות, וההיסטוריה שלנו מלאה ב"פרוטוקולים של זקני ציון", מלאה בפרוטוקולים שבהם אומות העולם – חלק מהן כמובן, הרי יש גם חסידי אומות העולם – אבל רבות מאומות העולם לא זנחו את נשק האנטישמיות ויצרו את היהודי המכוער, המפלצתי, המסולף, צמא הדם, הדמוני, הלא-אנושי.

שאול יהלום: כך אנו עדים היום למקרה אקטואלי, כאשר תוכנית טלוויזיה באבו-דאבי מתארת את אריק שרון לא כראש ממשלה בלבד, אלא כאב-טיפוס של יהודי צמא דם, שאינו אנושי, שהוא מפלצתי, שדומה לדרקולה, ואפילו דרקולה אינו מגיע לקרסוליו מבחינת מפלצתיותו.

שאול יהלום: כך אנו עדים לגילויי אנטישמיות, כאשר על גילויי האנטישמיות בספרות הערבית עמד קודמי, זבולון אורלב.

שאול יהלום: השאלה המרכזית שצריך לשאול היא, מה המסקנה העיקרית.

שאול יהלום: ברור שאנחנו צריכים לעמוד ולדרוש בכל מקום את חיסול האנטישמיות, ההסתה, הספרים, המחזות ותוכניות הטלוויזיה, אבל נוסף על מאבקנו באנטישמיות צריכה להיות מסקנה של העם היהודי פנימה: אנו נמצאים כל הזמן בוויכוח בין מסקנה אחת עיקשת – שמקומו של העם היהודי הוא קודם כול בקיבוץ גלויות כאן בארץ-ישראל, במדינת ישראל, הגם שאנחנו מוקפים כאי באנטישמיות, אבל מדינה ריבונית היא הפתרון לחוזקנו, ליכולתנו לפתח יצירות תרבותיות שתעמודנה לעולם, בבחינת תיקון עולם ואור לגויים, וגם לחוזקנו להגן על עצמנו.

שאול יהלום: בשנים האחרונות החל שוב הוויכוח עם יהדות הגולה.

שאול יהלום: אחרי שכבר חשבנו שהתשובה היחידה היא עלייה, חלק חוזרים ומעלים את הטענה, שהמטרה העיקרית היא חיזוק הגולה, חיזוק תרבותה של הגולה, חיזוק חינוכה של הגולה.

שאול יהלום: כל הדברים האלה נכונים, הס לנו מלזלזל בהם, אבל כל חיזוק התרבות, האידיאולוגיה והחינוך בגולה חייב להיות לשם מטרה מוחלטת אחת: עלייה, חינוך לעלייה לארץ-ישראל.

שאול יהלום: אם היה בידי עוד זמן, הייתי מפרט את דרכנו בחינוך הזה, אבל חזקה עלי מצוותה של היושבת-ראש.

שאול יהלום: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת יוסף לפיד, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

יוסף (טומי) לפיד: גברתי היושבת-ראש, ז'אן-פול סארטר אמר, שהאנטישמיות היא לא בעיה יהודית, האנטישמיות היא בעיה של הגויים.

יוסף (טומי) לפיד: לא אומר שהיא לא בעיה ליהודים, אבל אני מבין היטב למה התכוון הפילוסוף.

יוסף (טומי) לפיד: הוא התכוון לכך שהאנטישמיות היא סוג, היא זן מרושע ומיוחד של מחלת רוח.

יוסף (טומי) לפיד: רק חולי רוח יכולים לפתח אידיאולוגיה שאומרת, כי עם שלם או דת שלמה מן השטן הם, ולכן מותר לפגוע בהם בכל דרך אפשרית.

יוסף (טומי) לפיד: לצערי, זה היה מצחיק אילולא הוביל לטרגדיות, מהן הטרגדיה הקשה ביותר שפקדה אי-פעם עם כלשהו בהיסטוריה.

יוסף (טומי) לפיד: אין כאן מקריות: כאשר הטלוויזיה של אבו-דאבי מציגה את אריק שרון שותה דם של ילדים מוסלמים, היא הולכת ישר בעקבות עלילת הדם הנוצרית של שתיית דם ילדים נוצרים, או שימוש בדם ילדים נוצרים לאפיית מצות, שהובילו למשפטים מפורסמים בהיסטוריה, כמו טיסאאסלר ואחרים.

יוסף (טומי) לפיד: המטרה המצטברת של עלילות דם כאלה, מעלילת הדם הנוצרית שהביאה לפוגרומים באוקראינה ועד עלילת הדם של הטלוויזיה המוגחכת בנסיכות ערבית, עוברת דרך ה"שטירמר" הנאצי.

יוסף (טומי) לפיד: ה"שטירמר" הנאצי וגבלס שעמד מאחוריו הבינו דבר אחד: אי-אפשר לגשת להשמדת עם יש מאין.

יוסף (טומי) לפיד: לפני שאתה משמיד עם, אתה חייב לעשות לו דה-הומניזציה.

יוסף (טומי) לפיד: אתה צריך להציג אותו בעולם כחיה טורפת שאיננה ראויה לחיים.

יוסף (טומי) לפיד: אתה צריך להכין את הרקע הפסיכולוגי אפילו אצל אויביו של אותו עם, כדי שיעברו את המכשול של הצו המוסרי הקאנטיאני, ויוכלו לבצע רצח המוני ללא נקיפות מצפון.

יוסף (טומי) לפיד: ועל כן, מאסתר שול'מושי, הילדה שכביכול נרצחה על-ידי יהודי בשם שרף בטיסאאסלר, כדי לאפות מדמה מצה, עד לאבו-דאבי, עברנו את ה"שטירמר" של שטרייכר.

יוסף (טומי) לפיד: אומנם שטרייכר נתלה בנירנברג, אבל רוחו מרחפת היום בעולם המוסלמי ובעולם הערבי.

יוסף (טומי) לפיד: הדבר הוא לא רק מליצה: מה שאנחנו חייבים להבין, גברתי, מה שהם עושים כאשר הם מציגים את אריק שרון שותה דם של ילד מוסלמי, הוא הכנת הילדים המוסלמים האלה ליום שבו אפשר יהיה להשמיד את היהודים בהמוניהם בלי נקיפות מצפון.

יוסף (טומי) לפיד: זה מה שהם עושים.

יוסף (טומי) לפיד: מה שהם עושים הוא לא רק מגוחך, הוא לא רק אבסורדי, הוא לא רק מקומם, הוא לא רק מגונה – מה שהם עושים הוא מסוכן, ואל לנו לעבור על כך בשתיקה.

יוסף (טומי) לפיד: ועוד משפט אחד: אני מציע ללשכת העיתונות הממשלתית להדפיס 1,000 עותקים מהתוכנית באבו-דאבי ולהפיץ אותם בכל העולם, כדי שהעולם התרבותי יבין עם מי יש לנו עסק.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חברת הכנסת נחמה רונן.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין לי ספק שאנטישמיות היא הזן הכי מרושע של גזענות שהאנושות ידעה.

עזמי בשארה: הוא גם עתיק יומין.

עזמי בשארה: אני חושב שיש בלבול בין סוגי האנטישמיות, ולדעתי הסיווג חשוב, והוא חשוב גם לגבי התוצאות.

עזמי בשארה: יש אנטישמיות דתית, שהיא בעיקרה אנטישמיות נוצרית יותר מאשר בכל דת אחרת, שבה יש עוינות אסנציאלית ליהדות, כאשר המקור הוא בימי הביניים.

עזמי בשארה: זו היתה אנטישמיות כנסייתית ואפילו רשמית בתקופה מסוימת.

עזמי בשארה: לדעתי, זהו חלק מהמריבות בין הדתות המונות

עזמי בשארה: איסטיות, שהביאו לפעמים למלחמות, והביאו בתוך הנצרות עצמה ליותר פשעים מאשר בין הנוצרים ליהודים.

עזמי בשארה: כלומר, מלחמת הרפורמה הנוצרית נגד הקתולים הביאה להרבה יותר פשעים ואפילו לטבח, לפוגרומים וללינצ'ים יותר מאשר ביהודים.

עזמי בשארה: לדעתי, בתקופה ההיא, כאשר הזהות העיקרית הפוליטית והקומונלית-קהילתית היתה זהות דתית, זה היה דבר מובן, ואין לי זמן לנתח זאת.

עזמי בשארה: כאשר אנחנו מדברים על האנטישמיות המודרנית, אנחנו מדברים על האנטישמיות הכי מרושעת, שהיא אנטישמיות לאומנית, כתוצאה מאימוץ מטאפורות מהדת אל תוך הלאומנות, אל תוך אידיאולוגיות לאומיות באירופה, כאשר היהודים הוצגו בפעם הראשונה כגזע, ואפילו אצל הנאצים כאנטי-גזע, כלא-גזע, כדבר היחיד שהוא לא גזע, כדבר אשר מזהם את הגזע, מזהם את טוהר הגזעים.

עזמי בשארה: לכן הוצגו היהודים כאחר.

עזמי בשארה: בגרמנית הוצגו כאנטי-ראסה.

עזמי בשארה: במקום ראסה זה הם, אז הם אנטית

עזמי בשארה: זה, שכל זמן שהנאצים חשבו על הטוהר של הגזע וכו', ולכן זה הביא לסוג הפשעים שזה הביא, בכיוון של הפתרון הסופי.

עזמי בשארה: לדעתי זה נושא שנחקר ונלמד מספיק, ודובר עליו מספיק, ובדיון בכנסת אין זמן להעמיק בו.

עזמי בשארה: הלוואי שיהיה זמן, יש לי אפילו מאמרים בשפה ההיא, בשפה המחוללת של הגזענות על הנושא הזה.

עזמי בשארה: אני גם לא בזבזתי זמן בתקופת לימודי בגרמניה בחקר הגזענות וחקר הלאומנות הגרמנית והלאומנות המרכז-אירופית, מה שנקרא הלאומנות המאוחרת באירופה, שהיא הכי מרושעת.

עזמי בשארה: דרך אגב, זו גם הלאומנות שהשפיעה הכי הרבה בעולם השלישי, מכיוון שמדינות העולם השלישי נלחמו נגד צרפת ואנגליה, ולכן הושפעו מאוד מהלאומנות הגרמנית, האיטלקית והאוסטרית והרוסית.

עזמי בשארה: כלומר, לאומיות מאוחרת.

עזמי בשארה: דרך אגב, גם הציונות הושפעה מאוד מהלאומנות המרכז-אירופית, יותר מאשר מהלאומיות היותר-מוקדמת.

עזמי בשארה: אבל אין זמן להרחיב על זה.

עזמי בשארה: אני רק חושב, שהדבר החשוב ביותר בנושא האנטישמיות, לרבות האנטישמיות בעולם הערבי, שלדעתי אנטישמיות כתופעה מ-1967 יותר נפוצה מאשר אי-פעם בעבר, ואני יכול להוכיח זאת מבחינת הספרות הערבית, שיש ייבוא של "הפרוטוקולים של זקני ציון" מרוסיה.

עזמי בשארה: גם התרגומים של "מיין קאמפף" – אפילו בזמן היטלר, בזמן הנאצים, לא הצליח שום תרגום בערבית להימכר.

עזמי בשארה: לא הצליחו אפילו להדפיס בבגדד תרגום שלם של "מיין קאמפף" בערבית בתקופת ראשיד עלי אל-כלאני.

עזמי בשארה: דבר מאוחר שנפוץ אחרי 1967 – יש אפשרות שהלאומיות הערבית מתחילה לחפש קונספירציה דה-יורה, מתחילה לחפש תאוריית קונספירציה יהודית בין-לאומית בשביל להבין את גודל התבוסה של 1967.

עזמי בשארה: זה נושא ארוך ומורכב, איך זה נפוץ.

עזמי בשארה: אין זמן לנתח זאת, אף שאני רואה תופעות כאלה של נפיצות של מטאפורות אנטישמיות, שלדעתי צריך תמיד להזהיר מפניהן, לרבות בספרות הערבית הפוליטית, ואנחנו עושים זאת, אגב.

עזמי בשארה: אבל מצד שני – – –

נחום לנגנטל: למה אתה אומר שאין לך זמן לפרט?

נחום לנגנטל: יש לך זמן.

עזמי בשארה: אמרתי את התזות העיקריות, אמרתי את הדברים העיקריים.

עזמי בשארה: אמרתי שיש לאומיות דתית ואמרתי שיש אנטישמיות דתית ואמרתי שיש אנטישמיות לאומנית, שהיא הסוג הכי מרושע של גזענות אירופית שאנחנו מכירים.

עזמי בשארה: אמרתי מאיפה הוא התקרב לעולם השלישי, מלאומנות מאוחרת באירופה, ואמרתי שיש דבר כזה בספרות הפוליטית הערבית, שצריך להילחם בו ולדבר עליו, ובכל מקרה להזהיר מפניו ואף פעם לא לשתוק על חוסר הדיפרנציאציה בין התנגדות למדיניותה של מדינת ישראל לבין הציונות, לבין האיבה ליהדות וניסיון של ייבוא מטאפורות, שמקורן, לדעתי, יותר בספרות הלאומנית האירופית, מ"הפרוטוקולים של זקני ציון", שזו בכלל המצאה רוסית, המצאה של המודיעין הרוסי בתקופת הקיסר, לבין דברים אחרים מאירופה שמנסים לייבא אותם עכשיו, שלדעתי הם לא חלק מהמסורת הפוליטית הערבית ולא היו אף פעם חלק ממנה.

עזמי בשארה: אבל אנחנו מדברים עכשיו על קונפליקט פוליטי, גם מהצד הישראלי.

עזמי בשארה: כי אני יודע, יש נטייה לעמוד כאן ולהגיד: הסתה פלסטינית אנטישמית.

עזמי בשארה: צריך להבדיל, גברתי, ובזה אסיים, בצורה הכי קרת רוח שיכולה להיות – גם בדיון בינינו, שאנחנו חלוקים פוליטית, צריך להבדיל ולהדגיש ולהבדיל בין ביקורת אנטי-ישראלית, ביקורת על הציונות, ביקורת אפילו על המפעל הציוני כמפעל – שאפילו הרבה יהודים לא היו שותפים לו, גם דתיים וגם לא-דתיים.

עזמי בשארה: ואם אני צריך להגיד לך את הביטויים שהדתיים היהודים השתמשו בהם נגד הציונים ונגד המפעל הציוני כמפעל – זה מסמר שיער.

עזמי בשארה: יש נטייה לערבב בין הביקורת הזאת לבין אנטישמיות.

עזמי בשארה: לדעתי זה מסוכן, כי אני חושב שלאף אחד אין אינטרס שנמשיך ונחזור לתופעת האנטישמיות כמחלה נצחית של האנושות.

עזמי בשארה: אני לא חושב שזו מחלה נצחית של האנושות.

עזמי בשארה: אני חושב שזו תולדה של תנאים היסטוריים מסוימים, תנאים פוליטיים מסוימים, תנאים חברתיים מסוימים.

עזמי בשארה: אני לא חושב שיש דבר מיסטי כזה שנקרא אנטישמיות, שהיא תהיה כל עוד יש יהודים בעולם, כפי שחלק מהאנשים נוטים לחשוב.

עזמי בשארה: יש תופעה אנטישמית, יש מטאפורות אנטישמיות, יש לפעמים שפה אנטישמית שאנשים משתמשים בה בשביל להקל על עצמם להבין קשרים סיבתיים בעולם הזה.

עזמי בשארה: תמיד יש קונספירציה.

עזמי בשארה: אבל מצד שני אסור, אסור בתכלית האיסור לקרוא אנטישמי לדבר שהוא לא אנטישמי, שיש לו מקורות רגעיים, שיש לו מקורות עכשיו, שיש לו מקורות בקונפליקט, שיש לו מקורות בקונפליקטים לאומיים, ובשום פנים ואופן לא לבלבל בין ביקורת אנטי-ישראלית, ואפילו אנטי-ציונית, לבין אנטישמיות.

עזמי בשארה: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חברת הכנסת נחמה רונן, ואחריה – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

יהודית נאות: בבקשה.

נחמה רונן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הסרטים, או המערכונים, או הסאטירה, או כל המלים היפות שהכבירו על מה שראינו ביומיים-שלושה האחרונים מבית-היוצר של אבו-דאבי מביאים אותי לחשוב מה יהיה במזרח התיכון, מה העתיד של המזרח התיכון החדש, כפי ששר החוץ שלנו מר שמעון פרס נוהג לכנות אותו.

נחמה רונן: צריך קודם כול לזכור, שמה שראינו בטלוויזיה של אבו-דאבי בא מבית-היוצר של מצרים, בהפקה מצרית, עם מיטב הכותבים המצרים.

נחמה רונן: מצרים היא מדינה שכמובן יש לנו אתה הסכם שלום.

נחמה רונן: לצערי הרב, שלום על הנייר ולא שלום פעיל, אבל זו המדינה שהיא שותפה בעכירות הנוראית שגואה בשנים האחרונות.

נחמה רונן: זו מדינה ששותפה בפרצי האנטישמיות שבוקעים ומבעבעים מהאדמה בקצב וברמה שלא ראינו כמוהם הרבה מאוד זמן.

נחמה רונן: וכשאנחנו מקבלים תופעות כאלו וחומר כזה שמוקרן, ורואים אותו בכל מדינות ערב, איך זה משפיע על המערכת המקומית שלנו, איך זה משפיע על האוכלוסייה הפלסטינית, שלא חסר לה שום דבר בהפקה העצמית שהיא מייצרת מדי יום.

נחמה רונן: ואם יש פחות או יותר לגיטימציה ערבית לאנטישמיות ברמות שלא הכרנו אותן, באמת מהסוג המתועב ביותר, אני מאוד מאוד חוששת ממה שיקרה פה בביצה הקטנה שלנו.

נחמה רונן: לפני ימים מספר ראיתי תשדירים שמוקרנים בטלוויזיה הפלסטינית, שחוץ מאשר לגרום לשנאה, אבל שנאה תהומית לכל מה שקשור ביהודי ובישראלי, הם לא עושים שום דבר.

נחמה רונן: הם לוקחים את כל הסמלים של היהדות, את כל הסמלים של הישראליות, ומתארים אותה בצורה הכי-הכי קשה שאפשר להעלות על הדעת.

נחמה רונן: אני מתכוונת לחייל שיוצא מהבית, גברתי.

נחמה רונן: קוראים לו, כמובן, דוד.

נחמה רונן: דוד יוצא מהבית, נפרד מאשתו שושנה והולך להרוג פלסטינים.

נחמה רונן: הוא נפרד ממנה ואומר לה: עכשיו אני הולך לחפש בדרכי פלסטינים ולהרוג אותם, והיא מאחלת לו שייהרגו כמה שיותר פלסטינים.

נחמה רונן: אם זה לא מצמיח שנאה, אז אני לא יודעת מה כן מצמיח שנאה.

נחמה רונן: ואם אנחנו אמורים, אני מקווה, לחתום סוף-סוף בקרוב על הסכם שלום מול הפלסטינים, ולקוות שיצמח דור שהוא היום דור של ילדים, דור שאתו נוכל לחיות בשיתוף פעולה, יש לי ספק גדול מאוד מה הילדים האלה לומדים.

נחמה רונן: משום שמה שמכניסים להם מהגן זה שנאה ושנאה ושנאה, ועם שנאה אי-אפשר לחיות בשכנות.

נחמה רונן: אפשר אולי לעשות הסכם שלום, הרי עם מצרים יש לנו הסכם שלום, אבל לחיות ביחד בשיתוף פעולה ודאי שאי-אפשר.

נחמה רונן: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת משה גפני, ואם הוא לא יהיה באולם – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יהודית נאות: אחריו – חברי הכנסת מוחמד כנעאן, אברהם בייגה שוחט ואיוב קרא.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, קודם כול אני מודה לחברי חבר הכנסת דוד מגן שהעלה את הנושא הזה על סדר-היום, ואני גם מבין שיש הצעת סיכום בתיאום עם מזכירות הממשלה.

נחום לנגנטל: אני מודה על הדיון ועל עצם אזכור הנושא הזה בבית זה.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, הסוגיה של שנאת ישראל לדורותיה איננה חדשה, רק בשנים או בחודשים האחרונים.

נחום לנגנטל: יש לשנאה הזאת היסטוריה רבת-שנים, וכגילו של העם היהודי, או מאז ימי אברהם אבינו – השנאה, האנטישמיות היתה לאורך כל הדורות.

נחום לנגנטל: היא לבשה צורות ופשטה צורות.

נחום לנגנטל: כל פעם היו לה דימויים אחרים והתבטאויות אחרות והיא נבעה מסיבות אחרות.

נחום לנגנטל: היתה איזו תופעה אחת שמאפיינת בהיסטוריה של האנטישמיות את מה שקרה באבו-דאבי.

נחום לנגנטל: אם אנחנו משווים את האנטישמיות שהיתה אצל שייקספיר באנגליה, משיילוק ומשאר המחזות שלו, שייקספיר שכולנו אוהבים לקרוא ולראות את מחזותיו עד היום – בזמן שייקספיר לא היה יהודי אחד על אדמת אנגליה, צריך לזכור את זה.

נחום לנגנטל: שנאת ישראל נבעה אצלו דרך הסטריאוטיפ שהיה בתודעתם של אותם אנשים, שנבע מתפיסות עולם נוצריות והיה חלק מסטריאוטיפ היהודי באירופה.

נחום לנגנטל: וכך אנשי תרבות גדולים מאוד כותבים את השנאה הסטריאוטיפית כנגד יהודים בלי להכיר יהודי אחד מול עיניהם.

נחום לנגנטל: באבו-דאבי לא ראו אנשים ישראלים.

נחום לנגנטל: בואו נשתחרר כרגע מאותה תוכנית של הבקבוק עם הדם.

נחום לנגנטל: בואו נצא מזה.

נחום לנגנטל: זה לא הנושא היחיד.

נחום לנגנטל: שם אין מפגש עם היהודי, והשנאה והאנטישמיות שם ברחוב לא באה כתוצאה מהיכרות אמיתית עם היהודי בחיי היום-יום.

נחום לנגנטל: היא שנאה שנובעת, בלבוש לא הנוצרי, לא הדתי שהיה באירופה, מהסכסוך הפוליטי.

נחום לנגנטל: צריך להבין את זה.

נחום לנגנטל: מהסכסוך הפוליטי עלתה וצמחה לה אותה תפיסת עולם שיצרה את הסטריאוטיפ כנגד היהודים.

נחום לנגנטל: לכן הצטערתי לשמוע את הדיפרנציאציה שעושה עזמי בשארה.

נחום לנגנטל: זאת אומרת, הוא מתקיף את האנטישמיות ומגן על שונאי ישראל.

נחום לנגנטל: כלומר, לא את היהודים, אלא את הישראלים, את הציונות, את הכיבוש.

נחום לנגנטל: זאת הפרדה שאיננה במקומה, כי אם נעבור בשנים האחרונות ונראה את העיתונות המצרית, למשל, ויש לנו הסכם שלום אתם, תראו את הקריקטורות שם, איך מצויר הישראלי; בכלל לא פוליטיקאי מזוהה.

נחום לנגנטל: תראו את העיתונות שם, תראו את העיתונות ותראו את הטלוויזיה הערבית, הפלסטינית, שאחמד טיבי מיטיב לייצג אותה פה בכנסת, ואולי הם לא צריכים עוד נציגים יותר טובים ממנו כשהוא נמצא כאן.

יהודית נאות: לשיטתך, יש הבדל ביחס שלך לירדנים ולסורים?

אחמד טיבי: – – – אני המום.

זבולון אורלב: תראה את זה כמחמאה.

אחמד טיבי: אני אומנם צם וקצת רדום – – –

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, אין דיפרנציאציה בשנאת ישראל.

נחום לנגנטל: זה מגיע מאותו מקור.

נחום לנגנטל: ומי שרוצה לומר שיש שנאה פוליטית ויש שנאת יהודים, הוא עושה שקר בנפשו.

נחום לנגנטל: הוא פשוט רק רוצה לשקר והוא מרחיק את עדותו.

נחום לנגנטל: הוא בעצם בא ואומר: אני, נגד יהודים אין לי שום בעיה ונגד היהדות אין לי שום בעיה, אני רק נגד המפעל הציוני.

נחום לנגנטל: מה הדיבורים האלה?

נחום לנגנטל: מאיפה זה נבע?

נחום לנגנטל: זה נבע מזה שהם מכירים יהודים?

נחום לנגנטל: על מה כל הקריקטורות שנמצאות שם אם לא על הדבר הפוליטי, אם לא על הסכסוך שקיים פה בין העמים?

נחום לנגנטל: לכן, גברתי היושבת-ראש, צדק פה חבר הכנסת לפיד.

נחום לנגנטל: ישראל צריכה לדעת שעומד מולה אויב, והאויב כרגע לובש בארשת של אסלאם את הסכסוך שקיים פה על השטח של מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: כל מי שכרגע חושב על מזרח תיכון חדש או על הסדרים מדיניים, לא יורד לשורשי הסכסוך, כי העניין הוא לא אם נגיע אתם להסדר וכתוצאה מזה יהיו אנשים שיקבלו את העם היהודי בשלום ובשמחה.

נחום לנגנטל: תבינו שככה זה בעיתונות המצרית, שיש לנו הסכם שלום אתם.

מוחמד כנעאן: עומד מולנו אויב וזה האסלאם?

נחום לנגנטל: לא, לא.

נחום לנגנטל: מה שאני אומר כרגע הוא, שכל שנאת ישראל שקיימת היום היא שנאת ישראל שנובעת ממקורות פוליטיים והיא אנטישמית.

נחום לנגנטל: הדיפרנציאציה, לבוא ולומר שיש מצב שבו האנשים הם בעד היהדות ובעד היהודים אבל הם רק נגד המפעל הציוני, כמו שאמר עזמי בשארה, זו דיפרנציאציה מלאכותית, שבאה למטרות הצדקה, כי גם האנשים שאתם הגענו לשלום ממשיכים עם אותן כרזות ואותם דברי שטנה.

נחום לנגנטל: לכן, גברתי היושבת-ראש, צריך לפרסם זאת ברבים, צריך להוציא את זה קבל עם ועדה, בכל העולם כולו, שידעו מול איזו תרבות, לא רק איזה אויב, מול איזו תרבות אנחנו צריכים להתמודד כאן, כמה מיליוני אנשים מול עשרות ומאות מיליונים.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, כנראה לא צריך לכתוב שום הערות, משום שתמיד הנואמים שלפנינו מזימים את מה שאנחנו צריכים לומר בעצם.

האשם מחאמיד: ואני אתחיל מהסוף, חבר הכנסת לנגנטל.

האשם מחאמיד: אדוני, הקשבתי לדברים שלך.

האשם מחאמיד: לדעתי, אם אנחנו מדברים בצורה כזאת, אנחנו גורמים נזק לנושא הזה.

האשם מחאמיד: אני שמי, אני מודה שאני שמי, כי שמי זה לא רק לנגנטל, גם מחאמיד הוא שמי.

אחמד טיבי: מחאמיד יותר שמי מלנגנטל.

האשם מחאמיד: אני לא רוצה להגיד את זה.

האשם מחאמיד: אחמד, אני לא בתחרות אתו מי יותר שמי.

האשם מחאמיד: אני מודה שאני שמי.

האשם מחאמיד: ברגע שאתה אומר שהתרבות שלי היא נחותה ואתה צריך להיזהר מהתרבות שלי או של בני העם שלי, זה אומר שגם אתה אנטישמי, אדוני.

האשם מחאמיד: כשאתה תוקף אותי כשמי, כעם, אתה מכליל, אתה עושה הכללה.

האשם מחאמיד: מי אמר שמה שהיה באבו-דאבי הוא דבר חיובי?

האשם מחאמיד: מי אמר שאנחנו מוחאים לו כפיים?

יהודית נאות: זה אינפנטילי.

האשם מחאמיד: אבל גם מי אמר שמה שאמר יצפאן בטלוויזיה זה לא גזענות וזו לא אנטישמיות כשהוא אמר שאנחנו עם נבחר וככה זה ערבים.

יהודית נאות: שניהם באותה רמה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, את אשה נאורה, את גם פרופסור.

האשם מחאמיד: את מבינה בוודאי, שמי שבא לתקוף אותי כעם, את התרבות שלי, את ההיסטוריה שלי, הוא בעצמו גזען.

האשם מחאמיד: הוא מוציא את עצמו מהקבוצות הנמצאות בחזית עם האנטישמיות.

שאול יהלום: הוא רואה שכל הספרים שלך מלאים בהסתה נגד היהודים.

האשם מחאמיד: אתם מדברים על גזענות, על אנטישמיות, תקשיבו.

האשם מחאמיד: אצל אבן-שושן, מה פירוש "כנופיה"?

האשם מחאמיד: "כנופיה" על-פי אבן-שושן, והוא מביא דוגמה: "מייד עלו ארבע וחמש כנופיות של ערביים והטילו מהומה בספינה".

האשם מחאמיד: אנחנו מטביעי ספינות לפי אבן-שושן הגדול, הדגול.

האשם מחאמיד: ואתם עוד מדברים על ספרים וספרות?

האשם מחאמיד: אני מבקש לומר, שמשרד החינוך וכבודו יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות ידאגו לכך שבספרי מדינת ישראל לא יהיו ביטויים גזעניים כאלה.

יהודית נאות: אף פעם לא ידעתי למה אני לא אוהבת את אבן-שושן.

שמואל הלפרט: אתה יודע איזה ביטויים יש בספרות במצרים נגד העם היהודי?

האשם מחאמיד: מי שלא מסכים עם מדיניות ממשלות ישראל, זה לא אומר שהוא אנטישמי.

האשם מחאמיד: אם אני אומר שהממשלה הזאת היא ממשלה פושעת, זו אנטישמיות?

אחמד טיבי: – – –

שאול יהלום: – – –

האשם מחאמיד: שאול יהלום, אתה בלי מיקרופון ואתה מפריע בצורה כזאת.

יהודית נאות: חבר הכנסת יהלום.

יהודית נאות: חבר הכנסת אורלב.

יהודית נאות: חבר הכנסת אחמד טיבי, אמרת שאתה חלש, שאתה בצום.

אחמד טיבי: – – –

האשם מחאמיד: אם אני אומר שהמדיניות של הממשלה הזאת היא מדיניות פושעת, זו לא אנטישמיות, זו הבעת דעה.

האשם מחאמיד: אם אני אומר שיש להשוות בין ערבים ליהודים במדינה, זה לא פשע ואני לא סוכן של אף אחד.

האשם מחאמיד: השר לביטחון פנים, שצריך לשמור עלי מפני רצח, הוא בעצמו קורא לי סוכן של אויבי ישראל, משום שאני קורא לשוויון זכויות.

האשם מחאמיד: זאת אנטישמיות.

האשם מחאמיד: זאת הסתה.

האשם מחאמיד: זו הכללה.

שאול יהלום: הוא קורא לחלק מחברי הכנסת – – – הוא לא אמר כל חברי הכנסת הערבים.

שאול יהלום: הוא אמר: חלק.

האשם מחאמיד: לא משנה.

האשם מחאמיד: אלה דברים גזעניים.

האשם מחאמיד: אלה דברים גזעניים שהם אנטישמיים.

האשם מחאמיד: גם אני שמי, אני לא מבקש ממך רשות להיות שמי.

האשם מחאמיד: אני שמי, אם תרצה ואם לא תרצה, ותחפש מקורות.

שאול יהלום: לא במקרה, אנחנו בני דודים – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת יהלום, אני לא יכולה לשלול לך את זכות הדיבור שכבר ניצלת.

האשם מחאמיד: אני מדבר על זה, כי זה יפה שחברי כנסת עולים לפה ומדברים על תיאוריה.

האשם מחאמיד: זה מאוד יפה.

האשם מחאמיד: אבל ברגע שאני מרגיש את הכאב הזה של רגישות יתר אצל צד אחד, והבקשה ממני היא להיות בכלל לא רגיש – זה מאוד מרגיז.

האשם מחאמיד: בפרקטיקה, בחיים, זה לא רק תיאוריה וספרים.

האשם מחאמיד: תודה, גברתי.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

אחמד טיבי: – – –

יהודית נאות: כן, לפי אבן-שושן.

יהודית נאות: דרך אגב, לא ידעתי את זה.

יהודית נאות: הקטע שלך מאבן-שושן זה משהו מדהים.

האשם מחאמיד: זה כתוב.

יהודית נאות: אני מאמינה לך.

אחמד טיבי: היא מודה לך שגילית את זה.

אחמד טיבי: זה אבן-שושן הוצאת אום-אל-פחם.

יהודית נאות: בטח מ-1948.

האשם מחאמיד: גברתי, אפשר למסור לך את זה כמסמך?

יהודית נאות: אני אשמח לקרוא את זה.

יהודית נאות: מכל מלמדי השכלתי.

יהודית נאות: חבר הכנסת כנעאן, בבקשה.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, בראשית דברי אני רוצה להגיד ברכה בערבית – לאח'ואן אלצאא'מין צומאן מקבולאן וד'נבאן מכפוראן אינשאללה.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש – –

יהודית נאות: חשבתי שאתה רוצה שאני אתרגם סימולטנית.

מוחמד כנעאן: – – אנחנו דנים בנושא רגיש מאוד וחשוב מאוד, אך לצערי הרב, כשמוציאים את הדברים מהקשרם, תמיד כל צד יכול למצוא אצל הצד השני משהו לבקר אותו.

מוחמד כנעאן: כל דבר שהוא לא חיובי בעיני, שנאמר על-ידי הצד השני, אני מתחיל לכנות אותו בכינויים שונים ומשונים.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, בסכסוך כזה בין שני עמים, באזור שלנו, ישראל ומדינות ערביות, כל הצהרה, כל מאמר, כל כתבה נגד מישהו כאן בישראל או נגד משהו, סביר להניח שיעוררו סערה וביקורת מצד השומעים.

מוחמד כנעאן: אך עם זאת, אנחנו שומעים לא פחות הצהרות או ביטויים וכינויים מצד פוליטיקאים יהודים בארץ ובחוץ-לארץ בגנות ערבים, בגנות הפלסטינים, בגנות האסלאם.

מוחמד כנעאן: טבעי מאוד שגם אנחנו נסלוד ונתרגז.

מוחמד כנעאן: גם כשהרב עובדיה יוסף אומר על הערבים שהם בהמות ונחשים, לא שמעתי ביקורת כמו ששמעתי על השידור מאבו-דאבי.

מוחמד כנעאן: לדעתי, הצהרתו של רב כה חשוב ומרכזי בחיי מדינת ישראל היא משמעותית, ואני צופה שתהיה עליה ביקורת מאנשים, מפוליטיקאים, ממפלגות, משרים, מראשי ממשלות לשעבר והיום.

מוחמד כנעאן: אך פתאום היתה דממה.

מוחמד כנעאן: דממה.

מוחמד כנעאן: אני לא אומר שזה מפני שהם מסכימים עם מה שנאמר, אלא מפני שהם מפחדים להגיב על מה שנאמר.

מוחמד כנעאן: לכן, חבר הכנסת יהלום, אני משוכנע, שעל מנת לשים קץ למה שאתה קורא אנטישמיות או שמיות או איך שאתה רוצה לקרוא לזה – ואמרת שאנחנו בני דודים, היסטורית זה נכון, זה כך צריך להיות, אבל על מנת ליישם את זה הלכה למעשה, אנחנו צריכים לפתור את הסכסוך המר בין העם בישראל לבין העם הפלסטיני ובין המדינות הערביות.

מוחמד כנעאן: זאת על מנת לשים קץ לתופעות שראינו ושמענו משני הצדדים.

מוחמד כנעאן: ככל שיתארך הזמן, אני בטוח ומשוכנע, ואני מקווה שגם אתה ואחרים – בסופו של דבר הרי נצטרך לחזור לשולחן המשא-ומתן.

מוחמד כנעאן: אתמול שמענו את שר החוץ האמריקני שאמר את מה שאמר.

מוחמד כנעאן: הוא לא גינה צד אחד.

מוחמד כנעאן: הוא הפנה את דבריו לשני הצדדים, כמקשה אחת, כי הוא יודע שצד אחד לא יכול לעשות שום דבר אם אין לו פרטנר מהצד השני.

מוחמד כנעאן: לכן אני קורא היום, גברתי היושבת-ראש, דווקא בדיון הזה, בנושא הזה שהוא מהחשובים ביותר, לממשלת ישראל ולרשות הפלסטינית לחזור באופן מיידי, בלי תנאים מוקדמים של ראש הממשלה, לשולחן המשא-ומתן וליישם את ההסכמים ואת החלטות מועצת הביטחון.

מוחמד כנעאן: תודה, גברתי.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו, אם יימצא באולם, ואכן הוא נכנס – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת בני אלון, חבר הכנסת עסאם מח'ול, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, חבר הכנסת גדעון עזרא, חברת הכנסת קולט אביטל וחבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: ביקשתי להיות אחרי חברת הכנסת קולט אביטל.

יהודית נאות: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אם יש נושא שמעורר אצלי חלחלה והרגשה מאוד מופנמת, שאני לא רוצה לדבר על נושא מסוים, זה הנושא הדיון שאני דווקא לוקח בו חלק.

איוב קרא: אני מנסה לגלגל אותו היסטורית, ואני אנסה לעמוד על הסיבות שהביאו לאנטישמיות מימי אברהם אבינו עד עצם היום הזה.

איוב קרא: אז אני רואה שבעצם הסיבות היו בעיקרן, לצערי הרב, דתיות, מכורח זה שכל צד חשב שהוא צודק, אף שבשום דת בעולם, גברתי היושבת-ראש, אין אפילו זכר ל"פוש" או לדחיפה לכיוון של הסלמה בנושא דתי, או, חלילה, פגיעה בנושא דתי, אלא כל הדתות מטיפות להרגעת רוחות, להפנמת דברים טובים וכו' וכו'.

איוב קרא: צר לי שדווקא בחרו את המלה אנטישמיות, שמכלילה בעצם את כל מי שיושב בבית הזה.

איוב קרא: צריך להפנים את המשמעות של המלה.

איוב קרא: אם הייתי צריך לחשוב על משהו, הייתי אומר שכל הבית הזה צריך להתאחד.

איוב קרא: כאשר קבעו את האנטישמיות, לפחות במלחמת העולם השנייה, הם התכוונו לכל מי שיושב פה.

איוב קרא: אם הם החלו ביהודים, הם היו יכולים גם להגיע לפה, למזרח התיכון.

איוב קרא: צר לי שפני הדברים הם כאלה.

איוב קרא: דווקא צריך להתאחד ולהדוף מחשבות כאלה שקיימות כרגע באירופה ומסתובבות בעצם בכל זווית בעולם.

איוב קרא: אני רואה היום את המלחמות, גם המלחמות הפנימיות במדינות שונות ובכל פינה, אם זה באירלנד, אם זה בדרום-אפריקה ואם במרכז אסיה, כל המלחמות הללו נובעות מחשיבה דתית.

איוב קרא: זאת אומרת, האנשים חושבים שהם צודקים, הם לוקחים נשק ויוצאים למלחמה, ללחום בצד השני, במקום לקיים דיאלוג או לחשוב שאולי צריך לשמוע את הצד השני.

איוב קרא: לצערי הרב, יש תפיסה שצריך לעקור אותה מהשורש, והיא: כשאני לא מסכים אתך אני הולך להרוג אותך.

איוב קרא: אסור שזה יקרה.

איוב קרא: בניגוד למה שרבים חושבים – אני נמצא במפלגת הליכוד, שאת שורשיה נטע זאב ז'בוטינסקי, זיכרונו לברכה; בניגוד למה שכולם חושבים, זאב ז'בוטינסקי ציפה, או אמר, שיבוא יום שבו יהיה ראש ממשלה יהודי וסגן ראש ממשלה לא-יהודי, ולהיפך.

איוב קרא: תמיד חושבים שז'בוטינסקי היה אדם גזען, אדם אנטישמי וכו', וכך כינו אותו.

איוב קרא: אני מקווה שבדיון הזה אנחנו מעלים נושא מרכזי, קרדינלי בחיינו, ונדע להסיק את המסקנות המתחייבות מכך, ובכלל זה האיום, שאני דוחה אותו מכול וכול, על האפיפיור ועל אנשים מרכזיים בדתות שונות בעולם, דבר שאסור שיקרה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

יהודית נאות: מבין הנוכחים באולם תבוא אחריו חברת הכנסת קולט אביטל.

תאופיק חטיב: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, מובן שבאופן אוטומטי אני צריך להיות בצד שצריך להדוף כל ביטוי של גזענות.

תאופיק חטיב: אני רוצה לתקן.

תאופיק חטיב: מרבים להשתמש במושג "אנטישמיות", במיוחד פה במדינת ישראל, רק לגילוי תופעות שהן נגד יהודים.

תאופיק חטיב: גם כאשר תופעה כזאת יוצאת מפי יהודי או ערבי זה נקרא אנטישמיות, אף שמדובר בשמים ולא באנטישמים.

תאופיק חטיב: אני משתמש במושג "גזענות", ומדוע?

תאופיק חטיב: מפני שאני חושב שהמושג "שמי" ו"אנטישמי" היה אולי יותר ישים לגבי מה שהתחולל באירופה בשנים מסוימות; אולי אפילו במתקפה הצלבנית, במאורעות תתנ"ו ובטבח באזור ירושלים ורמלה של התושבים כאן מול הצלבנים.

תאופיק חטיב: אני חושב שהיום המושג גזענות הרבה יותר מתאים, מה גם שבעת עימות הוא גואה יותר, וכאשר העימות פוחת גם יורד השימוש במושגים האלה.

תאופיק חטיב: נקודתית, ההתייחסות של הטלוויזיה של אבו-דאבי איננה במקום.

תאופיק חטיב: קודם כול, בטלוויזיה הישראלית יש הרבה תוכניות סאטירה שהכניסו אליהן את הנשיא מובארק, את סאדאת, את חוסיין ואת ערפאת ואת מי לא, כל אחד עם נקודות החולשה שלו.

תאופיק חטיב: לכל אחד נתנו שם כינוי מסוים, ואז יכולה מדינה להגיד שכל מלה כזאת היא גם כן גזענות או אנטישמיות.

תאופיק חטיב: אני לא נכנס לזה ואני לא קטנוני עד כדי להביא הצעה לסדר בנושא הזה.

תאופיק חטיב: אבל כמי שמייצג ציבור שסובל מגזענות בתוך מדינת ישראל, אני תמיד בעד קיום דיון נגד גזענות בכל פעם שמתגלות תופעות כאלה, בכל פעם שיש גילוי כזה, אם בדיבורים ואם בפועל.

תאופיק חטיב: הגזענות שאנחנו סובלים ממנה 50 שנה היא גזענות של יישום, לא של מלים, היא עברה את המדרגה של מלים ועברה ליישום.

תאופיק חטיב: לכן תמיד אני אמצא בצד שיעמוד ויילחם נגד התופעות האלה, כי אני הראשון שסובל מהן, וכך גם אלה שאני מייצג אותם.

תאופיק חטיב: תודה.

יהודית נאות: עד שמגיעה חברת הכנסת קולט אביטל, אני רוצה להבהיר לאותם מאזינים וצופים שהתקשרו אלינו, שהציטטה שציטט חבר הכנסת האשם מחאמיד אכן נלקחה ממילון אבן-שושן באשר לערך "כנופיה" שמפרש כדלקמן.

יהודית נאות: המדובר ב"חבורה, חבר".

יהודית נאות: בין הדוגמאות שמילון אבן-שושן מונה להבהרת המלה "כנופיה" אכן כתוב, ציטטה: "מייד עלו ארבע וחמש כנופיות של ערביים והטילו מהומה בספינה", כאשר הציטוט הוא מהזז, "יעיש" ד 242.

יהודית נאות: וזאת כדי להבהיר לכל מי שלא ידע, אנא יפתח עמוד 751 במילון אבן-שושן.

אחמד טיבי: מה מטרת ההבהרה?

יהודית נאות: לומר לך, שאם לא ידעת מה זו "כנופיה", תקרא את הזז ותדע מה הכוונה.

זבולון אורלב: אני מקווה שגברתי הסכימה להבהיר שאין פה שמץ, או איזה שהוא רמז לאנטישמיות או לאיזה שהוא דבר מסוג זה.

קולט אביטל: לא שייך.

זבולון אורלב: זה מספרו של הזז.

זבולון אורלב: אין בו דבר שקשור לאנטישמיות.

זבולון אורלב: אני מציע שלא להעליל עלילות שווא.

יהודית נאות: זו לא עלילת שווא, זאת ציטטה מהזז.

זבולון אורלב: יש אולי מישהו אחר שמעוניין בכך.

יהודית נאות: תראו, הכוונה היא להבהיר מה זו " כנופיה", וכנופיה היא חבר מרעים.

יהודית נאות: נקודה.

אחמד טיבי: למה לקשור כנופיה עם ערבים?

זבולון אורלב: חלק מזה באותו סיפור זה חלק – – –

שאול יהלום: בהיסטוריה היו – – –

יהודית נאות: אני מציעה לעמיתי חברי הכנסת בשבוע הבא הצעה לסדר: משנתו של הזז.

יהודית נאות: התבקשתי להבהיר לצופים – – – חבר הכנסת יהלום, יושב-ראש ועדת החינוך רוצה להבהיר.

זבולון אורלב: גברתי, אני גם הראיתי לחבר הכנסת טיבי במילון אבן-שושן, שאגב, נעשה על-ידי טובי אנשי המדע במדינת ישראל – אני מציע להיות זהירים בדברינו.

זבולון אורלב: יש פה כוונה להמחיש איזה דבר במובאה מסיפור.

זבולון אורלב: גם אם הדוגמה היא לא כל כך מוצלחת, אין פה שום כוונה של הטלת רפש.

זבולון אורלב: אני חושב שמנצלים פה את זה לדבר לא ראוי.

יהודית נאות: אני קצת חולקת עליך, אבל זה כבר עניין של השקפה אישית.

יהודית נאות: "כנופיה" זה לא היבט חיובי.

יהודית נאות: לקשור בהקשר זה ערבים – לא הייתי בוחרת את הדוגמה הזאת.

שאול יהלום: לא היו בתקופת מלחמת השחרור כנופיות ערביות?

שאול יהלום: מה, אתם מתעלמים מההיסטוריה?

קולט אביטל: גברתי היושבת-ראש, אפשר לעבור לסדר-היום?

שאול יהלום: לא צריך לשכתב את ההיסטוריה.

יהודית נאות: אני לא משכתבת היסטוריה.

זבולון אורלב: תקראי את הסיפור של הזז ותביני שההקשר הוא לא כך.

יהודית נאות: טוב.

קולט אביטל: אני לא אכנס לכל הדיון, כבר דנו היום מספיק במילון אבן-שושן.

קולט אביטל: אני רוצה להתייחס לדברי קודמי כאשר הוא דיבר על כך שגם בטלוויזיה הישראלית יש לפעמים סאטירות והתייחסות לאישים אלה או אחרים בעולם הערבי.

קולט אביטל: עם כל הכבוד, אני מצטרפת אליך, חברי, יחד אתך אני בוודאי מוכנה לגנות כל תופעה של גזענות ולהילחם בה, אבל יש הבדל.

קולט אביטל: כאשר בסאטירה ישראלית מתייחסים למנהיג ערבי לא תמיד בצורה יפה ולא תמיד בכבוד, הדבר אף פעם לא נעשה ברמה ובצורה שהדבר נעשה בטלוויזיה של אבו-דאבי.

קולט אביטל: אבל לא על כך רציתי לדבר.

זבולון אורלב: עושים את זה גם לגבי מנהיגים ישראלים.

קולט אביטל: בסדר, לפעמים זה נגוע בחוסר טעם.

קולט אביטל: אבל זה לא נעשה ממניעים גזעניים.

קולט אביטל: חשבתי שחשוב להבהיר את זה.

קולט אביטל: כיוון שרבים לפני דיברו על מקורות האנטישמיות בעולם, אני רוצה לדבר על תופעות יותר עכשוויות.

קולט אביטל: אני רוצה להודות ששנים רבות נמנעתי מלדבר על אנטישמיות בעולם, וזאת משום שגם כאשר הייתי ערה לתופעות האלה, והן קיימות, לא הגעתי למסקנה שכל העולם נגדנו, וגם היום אני חושבת שעם כל התופעות שקיימות אסור לעשות הכללות.

קולט אביטל: ודאי יש לישראל ולעם היהודי מספיק אויבים בעולם, אבל לא צריך להפוך את כל העולם נגדנו.

קולט אביטל: עם זאת, אני מוכרחה לומר, כי זה שנה, או מאז פרצה האינתיפאדה השנייה, אנחנו עדים לתופעות די מדאיגות בעולם.

קולט אביטל: אנחנו עדים לשרפת בתי-כנסת, אנחנו עדים להמון שרץ לפני ארגונים יהודיים ושר: מוות ליהודים.

קולט אביטל: לצערי הרב, חלק מהתופעות האלה קשור לחידושה של האינתיפאדה ולמאבק בין הישראלים לפלסטינים, וזה מצער מאוד.

קולט אביטל: לצערי הרב, אנחנו גם רואים שחלק מהציבור שמחולל את כל המעשים האלה הוא לפעמים ציבור צפון-אפריקני, זה נכון בצרפת, ולכן התופעה הזאת צריכה להדאיג.

קולט אביטל: יחד עם התופעה הזאת, שכשלעצמה מעוררת דאגה, הייתי רוצה להגיד, ששוב הקונפליקט בינינו לבין הפלסטינים מעורר תופעה חדשה של שמאל חדש באירופה, שאני נתקלתי בו רק לפני שבוע בביקור באירופה, שמאל חדש אנטי-ישראלי ואנטי-ציוני, שמורכב לפעמים מנציגים של מה שנקרא: השמאל הקתולי, יחד עם נציגים של הירוקים, והשמאל הזה קושר בינינו לבין ארצות-הברית, זאת אומרת, בין השנאה התהומית שלו לארצות-הברית לבין השנאה לישראל, עושה איזה הרכב, איזה קוקטייל, ומאשים את ישראל בגל הטרור החדש, ומכאן גם יוצאים לא פעם תופעות, דיבורים וביטויים של אנטישמיות שאני חושבת שצריך להתייחס גם אליהם.

קולט אביטל: למרבה הצער, התופעה הזאת כוללת גם תלמידים בבתי-ספר.

קולט אביטל: רק לשם הדגמה, גברתי היושבת-ראש – זה ייקח רק עוד דקה – העיד בפני עיתונאי בכיר מאוד שהיה במסע פרסום ספרו בנושא הפלסטיני, שהוא נכנס לבתי-ספר בבלגיה ותלמידים שם אמרו לו, שחבל שהיטלר לא גמר את מלאכתו.

קולט אביטל: ומהסיבה הזאת אני חושבת שחייבים להתייחס לתופעה.

קולט אביטל: שמחתי על כך שחבר הכנסת דוד מגן העלה את הנושא.

קולט אביטל: אני בטוחה שמשרד החוץ מטפל, ועם זאת אני חושבת שעל משרד החוץ, וזאת תהיה המלצתי, לעשות כנס שיבואו אליו מנהיגים יהודים מהעולם כדי לראות יחד, לטכס עצה כיצד לטפל בנושא הזה.

קולט אביטל: אני גם רוצה להזכיר לחברי הבית, שבתחילת חודש ינואר בשנה הקרובה, מ-6 עד 10 בינואר, יתקיים כאן, במשכן הכנסת, כנס של פרלמנטרים יהודים מכל העולם.

קולט אביטל: אני חושבת שזאת תהיה הזדמנות לשבת גם אתם.

קולט אביטל: אם זאת תופעה שמדאיגה אותנו, אני מניחה שהיא צריכה להדאיג גם אותם, וגם אתם אפשר לטכס עצה כיצד להיאבק בתופעה.

קולט אביטל: תודה רבה.

שאול יהלום: כיצד גברתי אומרת על משרד החוץ, על סגן שר החוץ שממונה על – – – אנטישמיות ואפילו לא מואיל לבוא לדיון הזה.

קולט אביטל: הוא נמצא היום בניו-יורק.

קולט אביטל: חיפשתי אותו.

קולט אביטל: נו, מה?

קולט אביטל: אז הוא נאבק באנטישמיות שם.

יהודית נאות: חבר הכנסת אחמד טיבי – – –

קריאה: – – –

יהודית נאות: לא, למעשה מי שצריך לוותר זה חבר הכנסת בריילובסקי, הוא אחרי חבר הכנסת אחמד טיבי, אז תבקש ממנו שיסכים להתחלף אתך.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: גברתי, כחלק מהשקפת עולם אוניברסלית הומנית ליברלית שלי כאדם, גם כפוליטיקאי, אגב, אני מרגיש סלידה מכל תופעה של גזענות והאנטישמיות, שהמוטיב העיקרי בה הוא שנאה לכל מה שהוא שמי.

אחמד טיבי: השתרש המובן בשנים האחרונות, בעשורים האחרונים, שאנטישמיות מכוונת נגד יהודים.

אחמד טיבי: אתה יודע מה?

אחמד טיבי: אני רוצה לקבל את המוטיב הזה בשביל הוויכוח, ובכל פעם כשאני רואה קריקטורה, למשל, שהדמות של היהודי בה היא דמות מעוותת, ובכוונה, והמוטיב בה הוא שנאה ליהודים, אני מרגיש רתיעה, אני מרגיש צורך לזרוק את זה לפח, אבל גם לנסות להתקומם נגד תופעות כאלה בכל מקום.

אחמד טיבי: אנטישמיות ושנאה ליהודים מקורן לא בערב-הסעודית, לא במזרח התיכון, אלא זו מחלה אירופית.

אחמד טיבי: זו מחלה אירופית.

אחמד טיבי: נאצים – – –

שאול יהלום: אפשר לשאול שאלה?

אחמד טיבי: כן.

שאול יהלום: – – – מאוד מרגיזה, מפני שאתה יודע כמה הספרים והעיתונים ברשות הפלסטינית מלאים בקריקטורות, ואתה הרי ידיד ליושב-ראש, ערפאת – – – ואתה לא עושה כלום למניעת ההסתה הזאת.

אחמד טיבי: או.

אחמד טיבי: קיי.

אחמד טיבי: , חבל שאתה מתפרץ בצורה כזאת ולא נותן לי להשלים את המשפט או את התזה שלי.

אחמד טיבי: אני מבין שבמצב של עימות לאומי-צבאי בסכסוך ארוך ימים, כל עם או כל לאום מתכנס בתוך בועה משלו ולא רואה את הגיבנת של עצמו – מה שאביב לביא קרא לו, ובצדק, עיוורים לעצמנו ביחס לסאטירה שהיתה בטלוויזיה של אבו-דאבי.

אחמד טיבי: אני אמרתי בטלוויזיה של אבו-דאבי בערבית – אפשר להתווכח עם הרמה האמנותית של הקטע הזה, אבל לקחת את זה כתלונה לאו"ם, אין כאן הגזמה?

אחמד טיבי: הרי מה זה סאטירה וקריקטורה אם לא הקצנה והגזמה של מציאות קיימת?

שאול יהלום: להפוך את שרון למפלצת?

אחמד טיבי: אבל – – –

שאול יהלום: שרון, להפוך אותו למפלצת?

אחמד טיבי: אגב, אני לא כותב את הסאטירות האלה, אבל אני יכול להבין ולהסביר לך, שהתדמית של אריאל שרון בעולם הערבי היא פי-עשרה יותר גרועה ממפלצת – – –

שאול יהלום: זאת לא אנטישמיות?

אחמד טיבי: מאיפה זה בא?

שאול יהלום: – – –

אחמד טיבי: מאיפה זה בא?

אחמד טיבי: זה בא מקיביה, זה בא מיחידה-101, זה בא מהריסת בתים על יושביהם – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: – – זה בא ממתן הוראות להרוס בתים ולהרוג אזרחים.

אחמד טיבי: זו התדמית של האיש ולכן – – –

זבולון אורלב: – – – אתה שותף לזה – – –

אחמד טיבי: תקשיב עד הסוף.

קריאות: – – –

זבולון אורלב: – – –

אחמד טיבי: תקשיב עד הסוף – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת אורלב.

אחמד טיבי: אני מדבר על תדמית של איש – – –

שאול יהלום: – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת יהלום, תן לו לדבר.

אחמד טיבי: הוא אומר: ליצור משרון מפלצת?

אחמד טיבי: מה, שרון הוא מלאך?

אחמד טיבי: הערבים צריכים לראות אותו כמלאך, את אריאל שרון?

זבולון אורלב: לא, הוא בן-אדם.

שאול יהלום: – – –

אחמד טיבי: הוא בעיני העולם הערבי דיקטטור צמא דם – – –

שאול יהלום: אתם יוצרים את האנטישמיות – – –

אחמד טיבי: דיקטטור צמא דם, זה הרעיון.

יהודית נאות: חבר הכנסת יהלום, אני קוראת אותך לסדר.

קריאות: – – –

זבולון אורלב: הוא אמר אמירה אנטישמיות כלפי ראש הממשלה – – –

יהודית נאות: הוא מסיים ואתם – – –

אחמד טיבי: זו דעתי עליו.

אחמד טיבי: זאת דעת העולם הערבי.

יהודית נאות: ד"ר אחמד טיבי, תודה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: לא, עוד לא סיימתי, הם קוטעים אותי.

קריאות: – – –

שאול יהלום: – – –

אחמד טיבי: זה אנטישמי?

יהודית נאות: חבר הכנסת יהלום, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

שאול יהלום: – – –

אחמד טיבי: זהו, זה אנטישמי?

שאול יהלום: מה הוא אומר?

שאול יהלום: היית צריכה להוריד אותו מהבמה.

יהודית נאות: אני לא מורידה אותו מהבמה.

שאול יהלום: – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת יהלום, כשאתה תשב פה אתה תוריד אותו מהבמה.

יהודית נאות: אני לא מורידה אותו.

יהודית נאות: אני בעד חופש ביטוי.

נסים זאב: צריך להוריד אותו מהבמה בלי שום קשר למה שהוא אמר.

יהודית נאות: שלום.

עסאם מח'ול: זה מתאים לך; זאת הרמה שלך.

אחמד טיבי: או, או.

יהודית נאות: האט ער געקומען.

אחמד טיבי: כן, כן – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת אחמד טיבי – – –

אחמד טיבי: קטעו אותי – – –

יהודית נאות: אני מבקשת – – –

אחמד טיבי: הם לקחו אותי למחוזות שלא רציתי – – –

יהודית נאות: בדיוק.

יהודית נאות: אתה – – –

אחמד טיבי: הם לקחו אותי למחוזות – – –

יהודית נאות: אתה בכלל בצום הרמדאן, אתה צריך להיות מתון היום, רעב – – –

אחמד טיבי: הם לקחו אותי למחוזות, דווקא רציתי ללכת למחוז אחר – – –

נסים זאב: ב-16:30 אוכלים.

יהודית נאות: הוא לא אכל.

אחמד טיבי: אגב, אני רוצה להמשיך במה שהתחלתי, גברתי.

אחמד טיבי: כאשר, למשל, אני שומע – אגב, לפעמים המציאות יותר קשה מהסאטירה.

אחמד טיבי: כאשר, למשל, אני שומע דברים מגוחכים, כמו למשל שזורקים שוקולד מסומם, אמרו את זה, זה גיחוך.

אחמד טיבי: אני אמרתי ברדיו פלסטין שזה טיפשי ומגוחך.

אחמד טיבי: לא צריך להמציא שקרים, כי המציאות קשה יותר מהשקרים האלה.

אחמד טיבי: מפציצים בתים בטנקים, צריך לומר שזורקים שוקולד?

שאול יהלום: – – – בתים שיורים מהם על ילדים.

אחמד טיבי: בתים שבהם יש תינוקות.

יהודית נאות: חבר הכנסת אחמד טיבי, זמנך תם.

יהודית נאות: חבר הכנסת יהלום, זמנו תם.

יהודית נאות: עכשיו אני מבקשת ממנו לרדת.

אחמד טיבי: משפט אחרון ליושב-ראש ועדת החינוך.

יהודית נאות: טוב.

אחמד טיבי: אתה מדבר על דברים של הרשות הפלסטינית.

אחמד טיבי: יש שם דברים שאני ממש ממש לא אוהב לראות.

אחמד טיבי: אמרתי את דעתי עליהם, אני עכשיו אומר את דעתי בעברית ובערבית גם לאנשים שאחראים.

אחמד טיבי: זאת היתה תוכנית של מדינה אחרת.

יהודית נאות: אינפנטילית.

זבולון אורלב: יש להם ספרים.

אחמד טיבי: אני יודע מה אתה הולך להגיד.

אחמד טיבי: ייקח זמן, לצערי הרב, לוקח זמן עד שהדברים האלה יוצאים.

אחמד טיבי: הייתי רוצה שהם יצאו אתמול.

אחמד טיבי: אבל לעולם לא תצליח בשיח ההגמוני שלך, כי אתה רוב ואני מיעוט, כי אתה חזק והפלסטינים חלשים, להשריש את התודעה שהכיבוש בסדר.

אחמד טיבי: מותר לשנוא את הכיבוש.

נסים זאב: הטרור יותר חזק.

אחמד טיבי: הפלסטינים שונאים את הכיבוש.

שאול יהלום: – – –

אחמד טיבי: מותר להתנגד ולשנוא את הכיבוש.

אחמד טיבי: זו חובה, זו לא זכות.

שאול יהלום: זה שחרור, לא כיבוש.

יהודית נאות: חבר הכנסת טיבי, אני מבקשת – – –

אחמד טיבי: הבטחתי להגיד ליושב-ראש ועדת החינוך – – –

יהודית נאות: אתה יכול להגיד לו את זה אחר כך.

אחמד טיבי: זה גם בשבילך.

יהודית נאות: לא, אני לא מסכימה.

יהודית נאות: כבר היתה לי מספיק השכלה ליום אחד.

שאול יהלום: – – –

אחמד טיבי: הפסיקו אותי פעמיים.

יהודית נאות: לא, משום שזה גורר עוד ועוד.

אחמד טיבי: זו דוגמה אחרונה.

אחמד טיבי: כיתה ב' בבית-הספר "הדר השרון" באזור תל-מונד, יושב-ראש ועדת החינוך.

אחמד טיבי: בבית-הספר היתה הצגה בנוכחות קהל.

אחמד טיבי: אחד הילדים גילם דמות של מלאך שהציע לתלמידים שמילאו את תפקיד בני העם הערבי לקבל את התורה, לרבות הדיבר "לא תרצח".

אחמד טיבי: מה ענו לו הערבים לפי אותה הצגה?

אחמד טיבי: לא, אנחנו לא רוצים, הם השיבו, אנחנו רגילים להרוג.

אחמד טיבי: כיתה ב', אדוני יושב-ראש ועדת החינוך.

אחמד טיבי: זה מופיע ב"אמצע נתניה".

זבולון אורלב: זו דמגוגיה זולה.

אחמד טיבי: ככה מלמדים אותם בבית-הספר "הדר השרון".

זבולון אורלב: דמגוגיה זולה.

יהודית נאות: חבר הכנסת אורלב, אני מבקשת – – –

אחמד טיבי: אבל תתבייש לך, אתה לא מסתייג מזה אפילו.

אחמד טיבי: זו דמגוגיה?

אחמד טיבי: ההורים שלהם התביישו, ההורים התביישו.

אחמד טיבי: תתבייש גם אתה.

זבולון אורלב: אתה לא מתבייש להראות את זה?

זבולון אורלב: דמגוגיה.

שאול יהלום: – – –

יהודית נאות: אני מודה לחבר הכנסת אחמד טיבי, שעורר פה את המליאה, ואני קוראת לחבר הכנסת יגאל ביבי, שבוודאי ירגיע את הרוחות.

זבולון אורלב: אחרי טיבי קיבלנו את ביבי.

מוחמד ברכה: – – –

זבולון אורלב: זו דמגוגיה – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת אורלב, פעם ראשונה.

זבולון אורלב: כשיש דיון על אנטישמיות נגד העם היהודי, זו הדוגמה שהוא מביא?

מוחמד ברכה: – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת ברכה, אני קוראת פעם ראשונה.

יהודית נאות: חבר הכנסת אורלב, זה פשוט מתחת לכבודי להעיף מהמליאה יושב-ראש ועדת חינוך.

יהודית נאות: אני מבקשת לתת לחבר סיעתך לדבר.

יגאל ביבי: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, יצאתי באמצע הישיבה של ועדת המשנה להשבת נכסי השואה.

יגאל ביבי: אני יושב בוועדה, ואני – – –

יהודית נאות: סליחה, רגע, תצטרך לחזור על הדברים, כי ניתקתי את המיקרופון לחבר הכנסת טיבי, הוא לא יודע זאת – – –

אחמד טיבי: לא שמנו לב.

יהודית נאות: חצי מהצעקות שלך לא קלטו.

יהודית נאות: יש לי פררוגטיבה.

יהודית נאות: אני מתנצלת.

יגאל ביבי: היום בפרלמנט הישראלי עדיין יושבים ללקק את פצעי השואה שהיתה לפני עשרות שנים, השואה הנוראה.

יגאל ביבי: השואה הנוראה הזאת לא באה ביום בהיר אחד כך, אלא היא לובתה במשך עשר שנים בהתעללות ובמסכת של שנאה.

יגאל ביבי: השנאה הביאה לחוקים מגבילים, החוקים המגבילים הביאו לחוקים של טלאי צהוב, של הפרדה ושל דברים אחרים, עד שהביאו את הגרוע מכול.

יגאל ביבי: אתה יודע איך מתחילה השנאה, אתה לא יודע איך היא נגמרת.

יגאל ביבי: אני חושב שיפה עושה הכנסת שהיא מקיימת כאן דיון.

יגאל ביבי: כאן, מבית-הנבחרים של האומה, צריך לצאת מסר לעולם.

יגאל ביבי: אין לי ספק שבטלוויזיות בעולם מסתכלים על הבית הזה.

יגאל ביבי: ומה הם רואים?

יהודית נאות: מליאה ריקה.

יגאל ביבי: או ריקה או זירת איגרוף מילולית בין חברי הכנסת.

יגאל ביבי: תאמינו לי, אם היו לוקחים את הקטע שהיה כאן קודם בין יושב-ראש ועדת החינוך לבין חבר הכנסת טיבי, היועץ של כמה אישים ברשות – אני חושב שהקטע הזה היה מגביר את האנטישמיות.

יהודית נאות: אגב, אסור עיסוק נוסף?

יגאל ביבי: בהתנדבות מותר.

אחמד טיבי: אין לי עיסוק נוסף, אבל אין דבר בחוק שאוסר את זה.

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו בבית הזה צריכים לומר לעצמנו – קשוט עצמך ואחר כך קשוט אחרים.

יגאל ביבי: אם כאן, בבית הייצוגי, בבית-הנבחרים של האומה, אנחנו לא יכולים לגלות סובלנות, חברות, חיים בשלום ויחס הוגן, אנחנו הארזים של האומה, כך צריך להיות, אז אם בארזים נפלה שלהבת הדיבור והתלהמות הדיבור, מה יגידו אזובי הקיר באירופה?

אחמד טיבי: אזובי הקיר יש במחנה בלאטה.

אחמד טיבי: שם יש אזובי הקיר.

יהודית נאות: חבר הכנסת טיבי, תן לחבר כנסת אחד להשלים משפט בלי שאתה מפריע.

אחמד טיבי: קראתי קריאת ביניים.

יהודית נאות: לא, אי-אפשר, כי יש לנו עוד שני דיונים היום.

יהודית נאות: תגיד אחר כך.

יגאל ביבי: מה עם זכות הדיבור?

יגאל ביבי: עוד מעט תדברו פה רק על זכות השיבה, לא על זכות הדיבור לאנשים.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת טיבי, כלאם אל-אסא מא בנתאסה, המלים הקשות לא נשכחות.

יגאל ביבי: תאמין לי, ד"ר טיבי, יבואו ימים שהרבה אנשים יעשו פה דוקטורטים וייקחו את "דברי הכנסת" וירשמו את המשפטים הקשים.

יגאל ביבי: טיבי, אתה אדם משכיל, נואם טוב, אדם רציני, למה לך שבביוגרפיה שלך יהיה כתוב מה שאמרת על הרמטכ"ל, והיום הוספת עוד משפט – יש לי חילוקי דעות עם אריק שרון, אבל להגיד על ראש הממשלה הנבחר שלך "דיקטטור צמא דם", כשפה מהכנסת יוצא לעולם מסר: ראש הממשלה של העם היהודי הוא דיקטטור צמא דם – – –

אחמד טיבי: זו התדמית שלו.

יהודית נאות: הוא לא אמר שהוא כזה.

יהודית נאות: הוא אמר שזו תדמיתו בעולם הערבי.

יגאל ביבי: הוא אמר "דיקטטור צמא דם".

יגאל ביבי: זה מה שנקלט.

אחמד טיבי: זו תדמיתו.

יגאל ביבי: אחמד טיבי, היהודים רגישים למשפט שאמרת.

מוחמד ברכה: – – –

יגאל ביבי: יא חביבי, הכנו נאום גדול, אבל כשאתה רואה שהבית בוער אתה קודם כול מכבה את השרפה בבית, אחרי כן אתה מכבה את השרפות בחוץ, ואני מרגיש שהבית בוער פה.

יגאל ביבי: אי-אפשר להמשיך כך עוד.

יגאל ביבי: אתה יודע מה אומר המשפט הזה לעשרות אלפי אנשים בבית ששומעים את השידור כאן?

יגאל ביבי: אתה יודע מה זה בשביל העם היהודי להגיד "צמא דם"?

יגאל ביבי: רוב האנטישמים בעולם העלילו עלינו עלילות דם.

יגאל ביבי: הביטוי של האנטישמיות נגד העם היהודי נקרא בלשון שלנו "עלילות דם".

יגאל ביבי: אז בבית הזה אומרים שראש הממשלה שלנו הוא צמא דם?

אחמד טיבי: זו התדמית שלו.

יהודית נאות: תודה רבה.

יגאל ביבי: אני רוצה לסיים ולומר, אני חושב שהדיון הזה היה יכול להיות דיון מרומם, חשוב, בעל מסר.

יגאל ביבי: חבל שהבית כאן בוער ואנחנו לא יכולים לכבות את הבעירה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת מרדכי משעני.

מוחמד ברכה: את לא רוצה לתת לי לדבר?

יהודית נאות: אתה מספר 2 ברשימה, אבל בסדר.

ויקטור בריילובסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לפני כשנה, עם תחילת האינתיפאדה, התחיל גל חדש של אנטישמיות בארצות ערב ובמערב-אירופה.

ויקטור בריילובסקי: את צמיחת הפרופגנדה האנטישמית הזאת אפשר להשוות אולי עם הפרופגנדה האנטישמית שהיתה מקובלת בגרמניה הנאצית בסוף שנות ה-30, באותה גרמניה הנאצית שהפרידה את העם היהודי מתוך כל העמים האחרים והכינה את "הפתרון הסופי", זאת אומרת, השואה.

ויקטור בריילובסקי: אז מה מכינים לנו היום כאשר שוב מתחילים לדבר על תהליך השלום?

ויקטור בריילובסקי: הפלסטינים וכל ארצות ערב צריכים להבין, שאם באמת נלך לקראת השלום – הדבר הראשון שיצטרכו לעשות זה להכיר בזכות של עם ישראל לקיים את המדינה היהודית.

ויקטור בריילובסקי: פירוש הדבר לא רק מלים, אלא גם שינוי כל מערכת הפרופגנדה, חינוך הנוער וכל האקלים האידיאולוגי באזור.

ויקטור בריילובסקי: שלום זה לא רק עניין של שטחים, שלום זה לא רק עניין של הפסקת אלימות ושלום זה לא רק עניין של מדינת פלסטין.

ויקטור בריילובסקי: שלום זה כבוד הדדי והכרה בזכויות הדדיות.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו לא מבקשים שיתחילו לאהוב אותנו, אבל אנחנו דורשים שיפסיקו להציג את היהודי כשטן צמא הדם.

ויקטור בריילובסקי: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה לחבר הכנסת בריילובסקי.

יהודית נאות: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת מרדכי משעני, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יהודית נאות: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת נסים זאב.

יהודית נאות: אני מודיעה שאין עוד, אלה הארבעה, ובזה נסיים את הדיון.

מוחמד ברכה: למה אני לא אחרון?

יהודית נאות: למה אתה לא אחרון הדוברים?

יהודית נאות: יש כאן מסורת, לא?

מוחמד ברכה: – – –

יהודית נאות: אני מבקשת שתצאו אל מאחורי הפרגוד ותסכמו ביניכם.

יהודית נאות: לי – מאי נפקא מינה.

מרדכי משעני: אני מוכן לוותר לו.

מוחמד ברכה: אני מוכן להגיש הצעה – – –

יהודית נאות: אין בעיה.

יהודית נאות: אין לי בעיה.

יהודית נאות: אתה ביקשת קודם, ולכן אני – – –

מוחמד ברכה: – – –

יהודית נאות: אין בעיה.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו נגיע לאחרון הדוברים יותר מהר אם ניתן לחבר הכנסת עסאם מח'ול לדבר, נכון?

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, יש פספוס בדיון הזה שכולם אומרים שהוא דיון חשוב.

עסאם מח'ול: הפספוס הוא בכך שלא מנסים להתמודד לא רק עם הקונספציה ההיסטורית של האנטישמיות, אלא אילו מסקנות עוד צריך להסיק ממה שקורה.

עסאם מח'ול: כולם תמימי דעים שכשמדברים על גזענות ואנטישמיות זה מקומם.

עסאם מח'ול: אני אומר שאני לא רוצה לתת לאף אחד לברוח מהצגת השאלות האמיתיות המתחייבות ומניסיון להתמודד אתן.

עסאם מח'ול: לא מספיק שחבר הכנסת אורלב או חבר הכנסת יהלום יגידו: הנה, בספרים ברשות הפלסטינית יש כך וכך, ואז אנחנו כבר מביאים את כל ההיסטוריה ואת כל השואה, ומעמידים את הכול כאן ואומרים: הנה, יש לנו מתקפה מעוררת שנאה בכיוון אחר, אבל מנסים לתת לה לגיטימציה.

עסאם מח'ול: בשבוע שעבר עמד כאן השר לנדאו, והוא אומר, מתקומם ויוצא מכליו: איך ילדים ברשות הפלסטינית לומדים בספרים שבמפות בהם לא מופיעה מדינת ישראל אלא מופיעה רק מדינה אחת.

עסאם מח'ול: לא מופיעות שתי מדינות.

עסאם מח'ול: אני שואל אותו: אתה מסכים לשתי מדינות?

עסאם מח'ול: והוא אומר: לא, אבל בממשלה יש אחרים שכן מסכימים.

עסאם מח'ול: יש צביעות בהתלהמות הזאת ובהתקוממות הזאת שאנחנו רואים אותה מדי פעם כשמדברים כאן על הסתה.

עסאם מח'ול: כשאנחנו לא מסתכלים בראי, כנראה – אלה שמתלהמים לא מסתכלים בראי ולא רואים מה מקורות השנאה והגזענות.

עסאם מח'ול: מה זו אנטישמיות?

עסאם מח'ול: זו שנאת שווא, שנאת חינם, מלווה בגזענות, מלווה בהשפלה של האחר.

עסאם מח'ול: זה תופס לגבי כל סיטואציה.

עסאם מח'ול: זה לא מקרה ומצב על-היסטורי.

עסאם מח'ול: זה מצב היסטורי, שיכול לחזור במקומות שונים בצורות שונות ועל-ידי עמים אחרים לגבי עמים שלידם.

עסאם מח'ול: לכן, הגיע הזמן לשאול את השאלות האמיתיות.

עסאם מח'ול: למה בכל זאת 54% מהאמריקנים חשבו אחרי 11 בספטמבר שלהתנהגות של ישראל יש קשר לקריסת ולפיצוץ מגדלי התאומים בניו-יורק?

עסאם מח'ול: אתם צריכים לשאול את עצמכם את השאלות האלה.

עסאם מח'ול: למה?

עסאם מח'ול: מה מקורות השנאה הזאת?

עסאם מח'ול: אולי זו בדיוק השנאה שאתם מעוררים בבית הזה ובחברה הזאת נגד העם הפלסטיני.

עסאם מח'ול: אולי מקורה בדמוניזציה של העם הפלסטיני שאתם עושים.

עסאם מח'ול: בזה שאתם לא שמים לב שיש חשיבות בכלל לשפיכות הדם היומיומית של ילדים, נשים וגברים כמה קילומטרים מכאן – זה בסדר, זה מובן מאליו, מקובל.

עסאם מח'ול: זה מקור לשנאת חינם.

עסאם מח'ול: מתרצים זאת אחר כך על-ידי כל מיני דימויים וכל מיני שנאות חינם וגזענות פרימיטיבית שהיא תכה לא רק את העם הסובל אלא את העם הכובש.

שאול יהלום: לא הורגים יהודים.

שאול יהלום: לא – – –

עסאם מח'ול: אני אגיד.

עסאם מח'ול: תן לי.

עסאם מח'ול: תן לי.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת יהלום, דובר אחד בלי תגובות – הסכם.

עסאם מח'ול: לא שמעתי אותך מתקומם כאשר ראש עיריית ירושלים קורא בכנסת הזאת לחברי הכנסת "ערפדים צמאי דם".

יהודית נאות: תודה רבה.

עסאם מח'ול: משפט אחרון, נקודה אחרונה שאני רוצה להגיד.

יהודית נאות: ברשותי.

עסאם מח'ול: ברשותך, גברתי היושבת-ראש.

עסאם מח'ול: הסרט של וולט דיסני "הגיבן מנוטרדם" מתחיל ונגמר בשאלה הנצחית: מי המפלצת ומי האדם?

עסאם מח'ול: אני אומר לכם, שבתפקיד הזה של המפלצת ושל האדם מתחלפים האנשים ומתחלפים העמים.

עסאם מח'ול: ביום מן הימים העם היהודי היה אדם, ושליטים רודנים אחרים צמאי דם היו המפלצת.

עסאם מח'ול: היום, תדעו לכם שהעם הפלסטיני הוא האדם במשוואה של שרון והעם הפלסטיני, ושרון הוא המפלצת.

עסאם מח'ול: כן, תפנימו את זה.

זבולון אורלב: אלה דברים אנטישמיים.

זבולון אורלב: אלה דברים אנטישמיים.

עסאם מח'ול: מה שאתה עושה עכשיו זה ספסור באנטישמיות וספסור בשואה.

עסאם מח'ול: אתה מספסר בשואה, כשאתה אומר את זה עכשיו.

יהודית נאות: חבר הכנסת עסאם מח'ול, תודה רבה.

שאול יהלום: חשפת את פרצופך.

זבולון אורלב: אוי לכנסת ישראל שיכול לעמוד חבר כנסת ולומר דברים אנטישמיים.

עסאם מח'ול: תפסיק לספסר.

עסאם מח'ול: תפסיק לספסר – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת מרדכי משעני.

שאול יהלום: חשפת את פרצופך האמיתי.

צבי הנדל: אתה מסכן.

צבי הנדל: אתה סובל.

עסאם מח'ול: זה ספסור זול.

שאול יהלום: חבר כנסת שאומר על ראש ממשלה שלו – – –

עסאם מח'ול: אתה צבוע.

עסאם מח'ול: אתה צבוע.

שאול יהלום: – – –

עסאם מח'ול: אתה צבוע.

עסאם מח'ול: אתה צבוע.

עסאם מח'ול: אתה צבוע.

עסאם מח'ול: – – – לא פתח את הפה.

יהודית נאות: חבר הכנסת עסאם מח'ול, אתה יכול לנסוע הביתה בלי שאוציא אותך מהאולם.

נסים זאב: אתה צודק.

נסים זאב: אנחנו מפלצות.

שאול יהלום: רק שתיסע – – – הביתה.

יהודית נאות: חבר הכנסת יהלום, אני מבקשת ממך.

עסאם מח'ול: – – – בבית.

יהודית נאות: מספיק.

מרדכי משעני: גברתי היושבת בראש, חברי – – –

שאול יהלום: גברתי לא מעירה אף הערה כשחבר כנסת בא לדוכן ואומר לראש הממשלה: מפלצת?

יהודית נאות: לא שמו אותי כאן על תקן של צנזור.

שאול יהלום: זה עובר אצלך לסדר-היום?

יהודית נאות: אני סומכת עליך, שאתה תעיר להם.

שאול יהלום: יפה מאוד.

מרדכי משעני: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, אתמול התקיים, בשעה יותר מאוחרת אומנם, דיון מאוד חשוב במצב הכלכלי והחברתי שקיים עכשיו במדינת ישראל, והיום מתקיים דיון לא פחות חשוב בנושא התגברות האנטישמיות.

מרדכי משעני: חבל מאוד שדיונים כאלה מתקיימים בהשתתפות דלה כזאת, אבל יותר מזה, גם בכמעט אין נוכחות של הממשלה.

מרדכי משעני: זה נכון שעכשיו יושב כאן השר דן מרידור, אבל גם אתמול וגם היום במרבית הדיון לא ישב פה אפילו נציג של הממשלה.

יהודית נאות: ברשותך, לעניין זה אעיר, שנשיאות הכנסת החליטה, שאם הממשלה לא תכבד את הכנסת בנוכחות שרים במליאה – לא נדון ביום שני הבא בנושאים שהממשלה תבקש להעיר.

יהודית נאות: עוד באותו עניין – השר צחי הנגבי, שהיה צריך להיות התורן פה, מסר שהוא תקוע בפקק.

זבולון אורלב: יש סגן שר חוץ שמופקד על הנושא הזה.

זבולון אורלב: ממשלה של 30 שרים ו-15 סגני שרים, יודעים מראש על הדיון על האנטישמיות – הכנסת לא זכאית שיהיה פה אדם?

יהודית נאות: אכן הנשיאות קיבלה את ההערות של חברי הכנסת, ואנחנו הערנו למזכיר הממשלה.

שאול יהלום: כל הממשלה תקועה בפקק.

מרדכי משעני: גברתי, עם כל הכבוד, אני חושב שלא – –

יהודית נאות: בסדר.

יהודית נאות: זה לא ייחשב לך בזמנך.

מרדכי משעני: – – השר צחי הנגבי תקוע בפקק אלא הממשלה תקועה בפקק.

יהודית נאות: הוא ביקש להתנצל, אז אמרתי את דבריו.

מרדכי משעני: ואני גם חושב, שהממשלה לא יוצאת ידי חובתה בזה שיושב פה נציג של הממשלה.

מרדכי משעני: אני חושב, שבדיונים מסוג זה, אולי לא בכל דיון, אבל בדיונים כאלה, כמו הדיון שהתקיים אתמול והדיון שמתקיים היום, זה לא פוטר את הממשלה אם יש נציג אחד של הממשלה.

מרדכי משעני: אני חושב שהם צריכים לגלות עניין הרבה יותר גדול.

מרדכי משעני: אתמול הגענו להצעות סיכום, ונניח שהיום נגיע להצעות סיכום, נצביע עליהן והן יתקבלו.

מרדכי משעני: נו, אז מה?

יהודית נאות: היום לא נגיע.

מרדכי משעני: ועכשיו לעניין.

מרדכי משעני: חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת בראש, אני חושב שהתגברות האנטישמיות היא לא דבר חדש, היא לא התחילה עכשיו או בשנה האחרונה, מאז האינתיפאדה, כמו שמנסים אנשים לומר, אלא, כנראה, ככל שאנחנו מתרחקים מהשואה, משנות ה-40 של המאה ה-20, לאט לאט מתחיל העולם לשכוח מה קרה לעם היהודי.

מרדכי משעני: אני רוצה לסכם בקיצור מה אני חושב שהממשלה צריכה לעשות במצב כזה.

מרדכי משעני: ראשית, להתריע בקול גדול ולהפעיל את כל המנגנונים, ויש ברשותה הרבה מאוד מנגנונים, כי אנחנו מדברים על משרד החוץ, על שליחים שלנו בחוץ-לארץ, על הסוכנות, על ארגונים יהודיים.

מרדכי משעני: ממשלת ישראל חייבת להתריע בקול גדול, להפעיל את כל המנגנונים, את כל הארגונים שהיא נמצאת אתם בקשר, כדי שהתופעה הזאת לא רק שלא תתגבר, אלא גם תחוסל.

מרדכי משעני: ואולי הנושא החשוב ביותר הוא – – –

יהודית נאות: במשפט אחד.

מרדכי משעני: בשני משפטים.

מרדכי משעני: ואולי הדבר החשוב ביותר זה להתכונן לקראת התגברות גדולה יותר, ואני מקווה שלא תקרה.

מרדכי משעני: התגברות גדולה יותר של האנטישמיות תגרום לכך שיהודים יבואו ארצה, אבל הם יבואו ארצה אך ורק אם ממשלת ישראל אומנם תתכונן, ולהתכונן זה לתת את דעתה על המצב הכלכלי, לתת את דעתה על המצב החברתי ולתת את דעתה גם על המצוקות של היהודים.

מרדכי משעני: גברתי היושבת בראש, אני יודע שיהדות ארגנטינה, למשל, היתה מאוד רוצה לעלות לישראל, אבל אין איש בישראל שמנסה לסייע לה בעניין הזה.

יהודית נאות: תודה.

מרדכי משעני: תודה, גברתי.

יהודית נאות: חבר הכנסת נסים זאב, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: לא מאמין, לא מאמין.

צבי הנדל: – – –

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהבעיה שלנו היא לא תוכנית הסאטירה באבו-דאבי.

נסים זאב: הבעיה שלנו היא שיש לנו פה הסאטירה; יש לנו פה תוכנית הבידור; פה מציגים אותנו כצמאי דם; פה מציגים את ראש הממשלה כמפלצת; פה מציגים את הכנסת כצמאת דם; פה, מעל הדוכן הזה, אומרים שלבן-לאדן יש מלחמה לגיטימית, מוצדקת, מובהקת; חברי כנסת, בעזות מצח, שותפים בצורה כזאת או אחרת לסגנון טרוריסטי ובעצם מזדהים עם אויבי ישראל.

נסים זאב: אז מה לנו להלין על איזו תוכנית?

נסים זאב: אבל אני חושב שיש בכל זאת מקום להעביר את המסר.

נסים זאב: המסר מצד ממשלת ישראל חייב להיות חד-משמעי, ואם יש לנו השפעה כלשהי, אנחנו בהחלט צריכים לעשות את הכול כדי למנוע תוכניות מהסוג הזה.

נסים זאב: אבל מעבר לזה אני רוצה לומר, שכאשר אנחנו מדברים על תוכנית באבו-דאבי, הרי כיוון שיש בכל זאת ערוצים ועדיין יש הידברות עם הרשות הטרוריסטית הפלסטינית, אולי אפשר לצמצם, ולו במעט, את ההסתה הקיימת שם, את הציורים שמציירים אותנו כפי שמציירים, כי בעצם הנושא הזה נותן איזו לגיטימציה להמשך השנאה, להמשך האיבה, להמשך הטרור נגד מדינת ישראל.

נסים זאב: אולי נתמקד יותר ויותר נגד הרשות הפלסטינית ואולי נוכל להביא לקצת יותר שפיות ברשות הפלסטינית.

נסים זאב: היום אין חולקים, לכולם ברור שהרשות הפלסטינית היא רשות טרוריסטית, היא נהנית מהארגונים הטרוריסטיים למיניהם, שבחלקם מופעלים על-ידיה באופן ישיר, ובחלקם – בצורה עקיפה שנותנת לגיטימציה, אין מאסרים נגד טרוריסטים, ובעצם אין מדינה פלסטינית.

נסים זאב: יש רשות טרוריסטית, ומדינת ישראל צריכה לעשות הכול כדי להביא להשמדת אותו טרור.

נסים זאב: זאת אומרת, אי-אפשר להמשיך בסדר-היום וליצור מצב של הידברות, כאילו המדינה שנמצאת לצדנו היא מדינה ככל המדינות או רשות כמו כל הרשויות.

נסים זאב: מדובר פה בטרור, ובטרור צריך להילחם.

נסים זאב: אם ארצות-הברית יודעת להילחם בטרור שלא נמצא בסמוך לגבולותיה, על אחת כמה וכמה שכאשר מדובר במדינה טרוריסטית, ברשות טרוריסטית שנמצאת לצדנו, אנחנו צריכים לעשות את הכול על מנת למגר, לעקר את הרשות הטרוריסטית הזאת ולהפוך אותה לרשות מדינית פוליטית, ואם אין ברירה, צריך להילחם בה עד חורמה.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

נחמה רונן: יחתום את הדיון בנושא הזה חבר הכנסת מוחמד ברכה.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שיש תופעות של גזענות שפושות בכל העולם, אבל אני לא הייתי מציע שבפרלמנט של מדינת ישראל תהיה קלות דעת בשימוש במושגים של אנטישמיות ובשואה כדבר שחוזר על עצמו או שיש משהו שדומה לו.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה תורם לגימוד השואה, שהיא התנסות אנושית טרגית שאני חושב שאין כדוגמתה.

מוחמד ברכה: אני גם מקווה שהימים וההיסטוריה האנושית לא טומנים בחובם התנסות דומה, ועל כן אני לא הייתי מציע להשתמש בקלות הדעת, שרווחת במקום הזה – בכנסת וגם מחוצה לה – בהשוואת כל דבר לשואה וכל דבר להיטלר וכל דבר לאנטישמיות.

מוחמד ברכה: אני בכלל חושב, שמבחינה היסטורית-תרבותית, אי-אפשר להאשים ערבים באנטישמיות, כי הם שמים.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, זה מטבע הדברים.

מוחמד ברכה: אני גם לא חושב שכל ביקורת על יהודי או על מנהיג יהודי היא אנטישמית.

מוחמד ברכה: היא ביקורת על המנהיג ההוא, ולא על היהודים.

מוחמד ברכה: ולכן הניסיון הזה לגזור מהאחד על הכלל – הוא עצמו מבטא גישה גזענית, שמייחסת ליהודים תופעה של עדר, או שכולם כאילו משוכפלים מדמותו של המנהיג או של ראש הממשלה, ואני חושב שזה לא לעניין וזה גם מחטיא את האמת.

מוחמד ברכה: אני גם רוצה להתרעם פה על אותם אנשים שמתרעמים על הכינויים שהודבקו לראש הממשלה שרון, כשאותם אנשים – בקלות דעת, אבל גם בעורמה וגם ברוע לב וגם מתוך כוונה פוליטית – מרעיפים כינויים כאלה על היושב-ראש ערפאת, שהוא מנהיגו של העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: בכל אופן במשוואה הקיימת באזור שלנו היושב-ראש יאסר ערפאת הוא המנהיג את העם שלו לשחרור לאומי, ומר שרון הוא ראש הממשלה שכובש את ארצו ואת אדמתו של העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: ולכן אני הייתי מציע לאנשים להיות קצת יותר צנועים כשהם מנסים לייחס ליאסר ערפאת, כמנהיגו הלאומי של העם הפלסטיני, כל מיני דימויים פסולים, כל מיני דימויים מופרכים וכל מיני דימויים זוועתיים.

מוחמד ברכה: הם יכולים לחלוק עליו, יש אפילו מלחמה בין ישראל לבין הפלסטינים, אבל בכל זאת יש גם תרבות של עוינות ותרבות של איבה, אם אפשר להגיד כך, ואי-אפשר לקרוא למנהיגו של עם בכינויים שמשתמשים בהם אותם אנשים שמתרעמים על הכינויים לאריק שרון.

מוחמד ברכה: לעצם העניין, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להגיד, שאני לא מבקר אמנותי ולא מבקר תוכניות טלוויזיה, אבל אני לא הרגשתי טוב עם התוכנית הזאת, לא הרגשתי טוב עם הדברים האלה ואיך שהם נראים.

מוחמד ברכה: בכלל, המשחק בדם הוא לא לרוחי גם כשהוא משחק בטלוויזיה אבל כשהוא באמת בשטח.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיד לכם, שזאת לא דעה של פלסטינים, זאת לא דעה של אנשים באבו-דאבי, זאת לא דעה של ערבים, זאת לא דעה של אמריקנים, לא של אירופים, זאת דעה גם של ישראלים שמתייחסים למר שרון כאל איש מחרחר ריב ומלחמות.

מוחמד ברכה: הוא, אגב, שיצא רק לפני כמה שנים, ב-1982, למלחמת ברירה.

מוחמד ברכה: אין מושג נפשע מזה – מלחמת ברירה; זאת אומרת, שהיה אפשר בלעדיה, ולמרות זאת יצאו אליה.

מוחמד ברכה: כשיוצאים למלחמה אנשים מתים מהצד הזה ומהצד הזה, ובכל זאת מר שרון הוביל את המלחמה הזאת.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיד, גברתי היושבת-ראש, שאני מכיר כמה מהמשפחות, גם של יהודים וגם של פלסטינים, שהן קורבנות מעלליו של מר שרון, ולכן הכינוי של שרון כאיש דמים אינו מופרך לחלוטין.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

נחמה רונן: הצעות סיכום בדיון הזה יהיו בשיתוף פעולה של חבר הכנסת דוד מגן והשר מלכיאור.

נחמה רונן: לכשהן ינוסחו הן יוגשו לנו בשבוע הבא ואז נצביע עליהן.

נחמה רונן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: שבוע המאבק בסמים –דיון על-פי סעיף 86(א) לתקנון הכנסת; דיון שיזם יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת טלב אלסאנע, שהוא בדרך הנה, ועל כן תפתח את הדיון השרה ציפי לבני.

נחמה רונן: בבקשה.

זבולון אורלב: עם כל הכבוד, השרה בסוף, כי יש חברי כנסת שנרשמו.

נחמה רונן: השרה פותחת את הדיון.

נחמה רונן: גברתי השרה, בתוקף תפקידי והיכולת שלי לקבל החלטות בנושא הזה, אני מבקשת שאת תפתחי את הדיון.

נחמה רונן: כך גם הוחלט במזכירות הכנסת, ואנחנו גם נשמח מאוד אם תסכמי את הדיון.

נחמה רונן: ברשותך, חבר הכנסת אורלב, אתה תהיה הנואם הבא.

ציפי לבני: תודה רבה ליושבת-ראש.

ציפי לבני: חברי חברי הכנסת, יש לי הכבוד לפתוח את הדיון באחד הנושאים המרכזיים על סדר-היום שלנו, אחד הנושאים שצריך להיות מרכזי עוד יותר בסדר-היום שלנו, אחד הנושאים המשפיעים על פנינו במדינת ישראל כחברה.

ציפי לבני: אני שמחה לראות שנמצאים בני נוער שמקשיבים לדיון הזה היום, כי אחת הבעיות המרכזיות, שמהן משתדלים הממשלה וכל הגורמים העוסקים בזה להתחיל את הטיפול בבעיית הסמים, היא הנוער.

ציפי לבני: נגע הסמים הוא תופעה שבמהלך השנים האחרונות מתחוורים היקפיה, ולא די.

ציפי לבני: גם בידי כל הגורמים העוסקים בכך אין תמיד האינפורמציה המלאה, כי העיסוק הוא עיסוק שאיננו חוקי, ומשכך ניתן לדעת מה כן – אם אנחנו עוסקים בסחר לא חוקי או בסמים שנכנסים לארץ אפשר לדעת מה כן נתפס, אבל אי-אפשר לדעת את היקף התופעה במלואה.

ציפי לבני: כן אפשר לטפל גם במניעה של כניסת חומר ובעיקר בניסיון למנוע את השימוש.

ציפי לבני: למותר לציין שהפיתוי הוא קל כשזה זמין ונמצא בנגישות רבה למשתמש, והיכולת להוציא אדם שכבר נקלע לתוך החור השחור הזה שנקרא הסם הרבה יותר קשה.

ציפי לבני: גם המשאבים שצריך לאחר מכן להשקיע כדי להעביר תהליכי גמילה את מי שכבר נמצא שם הם הרבה יותר קשים, כשאחוז ההצלחה שלהם יכול להיות הרבה יותר נמוך.

ציפי לבני: היעדים האסטרטגיים הלאומיים שלנו לתקופה הקרובה, לשנים הקרובות, הם קודם כול בתחום החינוך.

ציפי לבני: נמצא כאן גם יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, ואני מניחה שהוא יתייחס לנושא, כי זה באמת אחד הנושאים המרכזיים בטיפול שצריך להתבצע.

ציפי לבני: מבחינת שעות חינוך במערכת החינוך חובה – יישום תוכניות גם של משרד החינוך וגם של הרשות למלחמה בסמים.

ציפי לבני: הסברה שתביא למודעות כאשר לעתים מה שנראה לנו ככלום, כדבר שאולי הוא לא חוקי אבל הוא על הגבול, יכול להוביל כל אדם למצב שבסופו של דבר הוא לא יוכל לצאת מזה.

ציפי לבני: טיפול ושיקום של מי שכבר נקלע לבעיה – פיתוח מרכזי אבחון, תוספת מיטות, הוסטלים, ופיתוח פרויקטים מיוחדים שיאפשרו שיקום ותעסוקה של מי שהצליח להתנקות מהסם.

ציפי לבני: חקיקה נדרשת – הכנסת כבית-מחוקקים צריכה להשלים.

ציפי לבני: חלק ממנה כבר הושלם במהלך התקופה האחרונה, ואחד החוקים המרכזיים בעניין הזה הוא גם החוק לאיסור הלבנת הון.

ציפי לבני: אכיפה על-ידי משטרת ישראל – גם פיקוח קפדני על גבולות המדינה מפני החדרת סמים.

ציפי לבני: טיפול בבני נוער ברמת הכנת המשטרה והרחבת המאמצים המושקעים בחילוט של כסף ורכוש של סוחרי סמים, שאת זה החוק מאפשר, אבל לא תמיד זה מתבצע עד הסוף גם על-ידי בית-המשפט וגם על-ידי גורמי אכיפת החוק האחרים.

ציפי לבני: יש צורך בפיתוח הנושא ובטיפול בנושא בהיבט הקהילתי גם על-ידי הרשויות המקומיות.

ציפי לבני: יש מגזרים שסובלים מהתופעה אולי באופן מיוחד, וגם שם הממשלה צריכה לשים דגש.

ציפי לבני: כל הדברים האלה בעת שבה תקציב המדינה איננו מהקלים, והתקופה שאתה אנחנו מתמודדים איננה מהקלות, איננה מוסיפה לעניין.

ציפי לבני: בדיון התקציבי האחרון קיבלה הממשלה החלטה לנסות ככל שניתן גם לאגם משאבים שנמצאים בידי המשרדים השונים כדי שישימו דגש בטיפול הזה, ובמהלך התקופה הבאה במסגרת הדיונים לנסות ולתגבר, כדי שניתן יהיה לא רק לדבר על הנושא, עם כל החשיבות שיש בדיון מהסוג הזה כדי להביא את העניין למודעות ציבורית, אלא גם לטפל בכך.

ציפי לבני: שתהיה לכולנו הצלחה בנושא הזה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: ראשון הדוברים – חבר הכנסת זבולון אורלב.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת זאב בוים, חבר הכנסת אבשלום וילן, חבר הכנסת אברהם שוחט.

יהודית נאות: אני אמנע מלקרוא את שמות חברי הכנסת שאינם, ואומר שחבר הכנסת מוחמד כנעאן, מבין הנוכחים, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יהודית נאות: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני מבין שאת הממונה על הרשות למלחמה בסמים, לא?

זבולון אורלב: מי השר הממונה?

ציפי לבני: התבקשתי לבוא ולשאת דברים, וראש הממשלה, נדמה לי, הוא הממונה.

זבולון אורלב: קודם כול, אני מודה לך.

זבולון אורלב: זה קצת מפתיע אותי שיש 30 שרים ולא נתנו לשרים חסרי תיק איזה תחום אחריות.

ציפי לבני: כי ראש הממשלה רואה את זה כפרויקט כל כך חשוב שהוא מטפל גם בזה.

זבולון אורלב: זאת ססמה, כולם יודעים שאין לו זמן.

זבולון אורלב: חברי חברי הכנסת, במשך שנים האמנו, שמעגל המשתמשים בסמים הוא מעגל בלעדי של שכונות מצוקה, של בני נוער שבאים משכבת אוכלוסייה חלשה, בני נוער בסיכון כמו עולים חדשים, בני נוער מנותקים וכדומה.

זבולון אורלב: המדינה, כמענה על הבעיה, הקימה מסגרות חינוך וטיפול, כאשר הזרקורים, הפוקוס והמוקדים מופנים לאותם בני נוער שבשוליים.

זבולון אורלב: אבל, למרבה הפלא ולמרבה התדהמה, למי שעדיין צריך להתפלא ולהיות נדהם, מסתבר בשנים האחרונות, שנגע הסמים אין ממנו שום חסינות והוא אינו מבחין בין שכונה לשכונה, בין קהילה לקהילה ובין ילד לילד.

זבולון אורלב: אין חסינות לשום סקטור, לשום זרם, לשום מגזר.

זבולון אורלב: למעלה מ-10% מבני-הנוער, וזאת הכפלת הנתון בעשור האחרון, שמונים עשרות אלפי בני נוער הלומדים בבתי-ספר טובים יותר וטובים פחות ובאים ממשפחות נורמטיביות לחלוטין וממשפחות שבסיכון, משתמשים בסמים.

זבולון אורלב: למעלה מ-10%, כל ילד עשירי.

זבולון אורלב: ובהם תלמידים טובים, שבין בגרות בפיזיקה בחמש יחידות לעבודת גמר באנגלית "תופסים ראש" עם "ג'וינט" אחד או שניים.

זבולון אורלב: משתמשים ב"בנגומטים", באותם מתקני איסוף של בקבוקי פלסטיק, ההופכים בלילות למקור עשיית ה"בנגים" – כלי העישון של המריחואנה, ובעצם מכריזים שבענייני סמים לא שמים גבולות.

זבולון אורלב: כאשר שומעים, חס וחלילה, על פיגוע שבו נפצעים נערים ונערות, כולם מצטמררים, כולם מזדעזעים, ומדוע אנו עוברים לסדר-היום כאשר מדי לילה נערים ונערות חשופים ונפגעים מפיגועי סמים חמורים?

זבולון אורלב: בחודשים האחרונים התפרסמו בכלי התקשורת כתבות על מספר רב של בני נוער שמתו, שנפטרו כתוצאה משימוש בכדורי "אקסטזי" ו-LSD – משחקי חיים ומוות.

זבולון אורלב: רבותי, באינטרנט יש אתרים שמסבירים בטוב טעם ובחן, מדוע ה"גראס" אינו מסוכן, כמה הוא עולה וכיצד ניתן לגדל אותו בכל בית.

זבולון אורלב: להקות זמר מהדור החדש, הנחשבות פופולריות, מכניסות ללא בושה לרפרטואר שלהן מסרים ברורים בעד שימוש בסמים, הכול כדי להשתחרר.

זבולון אורלב: ולמרבה הצער, יש גם כמה אנשי תרבות, כאלה הרואים עצמם כאנשי תרבות, המקלים ראש ומציעים להתיר שימוש בסמים קלים.

זבולון אורלב: ולעתים נדמה שאנו שקועים כל כך בביטחון המדינה בגבולות החיצוניים שלה, עד שבלי משים אנו מפקירים את אזרחינו הצעירים לאותם פיגועי סמים.

זבולון אורלב: זו מגפת הדור, ואולי המגפה הרפואית והחברתית המסוכנת ביותר.

זבולון אורלב: האבסורד הגדול הוא, שגם כאשר צעירים משתמשים מעוניינים להיגמל, אין כיום מספיק מיטות טיפוליות עבורם.

זבולון אורלב: במלכישוע שבגלבוע יש בסך הכול 50 מיטות, בליפתא כאן בירושלים יש רק 16 מיטות, ובמרכז החדש "רטורנו", של הרב איתן אקשטיין, המיועד בעיקר לציבור הדתי, יש רק עשר מיטות, כאשר עוד 40 נמצאים בהמתנה.

זבולון אורלב: חסרים משאבים, ובמערכת החינוך מוקדשים רק 3 שקלים לתלמיד לשנה למאבק בסמים.

זבולון אורלב: 3 שקלים לתלמיד, כל אחד מבין שזה צחוק וזה לא רציני.

זבולון אורלב: רבותי, צריך להפציץ, פשוט להפציץ את אתרי האינטרנט המעודדים ומשדלים לשימוש בסמים.

זבולון אורלב: צריך גם לשנות את החוקים, כדי לאפשר מלחמה יעילה.

זבולון אורלב: ולבסוף, צריך לחשוב ברצינות על הקמת ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת היקף בעיית הסמים, איכות הפתרונות והמלחמה בסמים בקרב הנוער.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: הדובר הבא יהיה חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – טעיתי קודם – חבר הכנסת יהלום, ורק אחריו חבר הכנסת מחאמיד.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת זבולון אורלב, התריע על כך שאין שר שהופקד על טיפול בבעיה כה מרכזית.

מוחמד כנעאן: אין זה מקרה שאין כאן שום שר, אפילו השרה לבני, שדיברה קודם, איננה כאן.

מוחמד כנעאן: באחת הישיבות של ועדת החינוך היה דיון מעמיק בנושא הסמים, ונדהמתי לשמוע ולקרוא, שבין 12% ל-15% מכלל התלמידים משתמשים או השתמשו בסמים, אפילו פעם אחת.

מוחמד כנעאן: זה כשלעצמו נתון מדהים.

יהודית נאות: מכלל בני-הנוער או בגילים מסוימים?

מוחמד כנעאן: בגילים שונים.

זבולון אורלב: הנתון הוא 10%.

מוחמד כנעאן: עם זאת, ההשקעה היא אפסית.

מוחמד כנעאן: 3 שקלים לתלמיד זה צחוק.

זבולון אורלב: פעם זה היה שקל, והסכום שולש.

מוחמד כנעאן: באותה ישיבה שאלתי את הממונה במשרד החינוך כמה מפקחים מטפלים בנושא.

מוחמד כנעאן: נדמה לי שאמרה לי תשעה מפקחים.

מוחמד כנעאן: שאלתי כמה מהם במגזר הערבי, והיא השיבה שאין אף מפקח.

מוחמד כנעאן: היא אמרה שהמשרד הטיל על רג'ח עייאשי לטפל בנושא בשליש משרה.

מוחמד כנעאן: הוא מפקח של היועצים החינוכיים, והוא מדריך בנושא זה.

מוחמד כנעאן: האם בצורה כזאת אפשר לטפל בבעיה כה כואבת וכה חמורה?

מוחמד כנעאן: בו בזמן משקיעה הממשלה מיליארדים בביטחון, אבל כאשר מדובר במלחמה בתאונות דרכים ובסמים, לצערי הרב ההשקעה אפסית.

מוחמד כנעאן: אלה נושאים שגובים חייהם של מאות אם לא אלפי בני-אדם כל שנה, יותר מאשר פעולות איבה באזורנו.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת היא עד מתי.

מוחמד כנעאן: לא מזמן דנו במליאה הריקה וללא שום שר בנושא זה, וזאת אף שכולנו מסכימים שזוהי הממשלה הגדולה ביותר בתולדות המדינה, ויש שרים רבים שאין להם תיקים, אין להם מה לעשות.

מוחמד כנעאן: במקום שראש הממשלה ינווט את עבודת הממשלה בצורה נכונה ויחלק את העבודה, אנחנו רואים שיש ריכוזיות במשרד ראש הממשלה.

מוחמד כנעאן: לשרים מובטלים אין מה לעשות.

מוחמד כנעאן: לא רק שיש 250,000 מובטלים שאין מי שיטפל בהם, והם מופקרים על-ידי הממשלה ועל-ידי משרד העבודה והרווחה, אלא גם בנושא הכאוב הזה אין מי שיטפל.

מוחמד כנעאן: אין די הוסטלים, כפי שנאמר קודם.

מוחמד כנעאן: אין מקומות לשיקום אותם מסוממים, אין מקומות לגמילה, והמצב עוד יותר חמור במגזר הערבי ובערים המעורבות עכו, חיפה, יפו, לוד ורמלה.

מוחמד כנעאן: במקומות אלה המצב חמור מאוד.

מוחמד כנעאן: המצב כאוב, המצב זועק לשמים, ואין מענה מצד ממשלת ישראל ומצד הגורמים הנוגעים בדבר.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, הגיע הזמן שהכנסת תקרא לממשלה להכפיל במאה אחוזים ואולי באלף אחוזים את ההשקעה בנושא זה, כדי שנוכל לומר שניסינו לעשות משהו.

מוחמד כנעאן: אבל אנחנו לא רואים שום דבר.

מוחמד כנעאן: אני לא יודע אם יהיה מי שיענה לנו על השאלות ועל המשאלות האלו.

מוחמד כנעאן: תודה.

יהודית נאות: תודה לך.

יהודית נאות: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יהודית נאות: עד שחבר הכנסת יהלום יעלה – הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ר' קפלן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה מיום ה' בכסליו התשס"ב, 20 בנובמבר 2001, בקובלנותו של רשם העמותות, עורך-הדין עמירם בוגט, נגד חברי הכנסת אופיר פינס-פז וויצמן שירי.

ר' קפלן: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: אנו חוזרים לסדר-היום: שבוע המאבק בסמים.

יהודית נאות: רשות הדיבור לחבר הכנסת שאול יהלום.

שאול יהלום: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הזעקה העולה מהדיון היא זעקה נוראה, קודם כול באמת שבה.

שאול יהלום: מתברר שאין בית שאין בו מתום.

שאול יהלום: אין משפחה, אין מגזר, אין קבוצה שיכולים לומר: אין סמים בקבוצתי, אין סמים במגזרי, אין סמים בגילי.

שאול יהלום: הנגע פשה בכל המגזרים, ואנחנו נדהמים כאשר אנחנו מגלים את המגזר הזה כנגוע ואת המגזר הזה כנגוע, והסטטיסטיקה שהוזכרה כאן, שמגיעה עד כדי 10% מבני-הנוער בדרגות שונות של סמים ובגילים שונים, מזעזעת ונוראה.

שאול יהלום: זוהי קודם כול האמת שצריכה לחדור ללב כולנו ולראש כולנו, כדי שנדע שמדובר במכת מדינה שעלינו להילחם בה.

שאול יהלום: האמת היא, שהמלחמה נובעת גם מהבעיה הקשה כל כך, שהכול פרוץ היום בפני בני-הנוער באינטרנט.

שאול יהלום: היום כל אחד יכול לראות איך לרכוש סמים, איך להכין סמים, כמה זה טוב סמים.

שאול יהלום: זה טוען שלא טוב לקחת סם וזה טוען שזה טוב ולא כל כך רע.

שאול יהלום: כל התרבות הקלוקלת הזאת נמצאת באינטרנט, במחשב של כל בית, ומשפיעה, לצערנו הרב.

שאול יהלום: כל זה מחייב אותנו להבין, שמדובר במכת מדינה, במצב חירום שצריך לגייס את כל המשאבים למלחמה עיקשת, נחושה, אמיצה, מקיפה, ולא כך הדבר.

שאול יהלום: מערכת החינוך עושה, אבל אינה עושה מספיק.

שאול יהלום: מערכת החינוך צריכה לעשות גם בחינוך הפורמלי, גם בחינוך הלא-פורמלי, במתנ"סים, גם לעניין את תנועות הנוער, את ארגוני הנוער, גם להביא את הבעיה לכל המשפחות דרך החינוך הקהילתי, חינוך מבוגרים, ליצור תיאום בין החינוך לבין כל הדרגות של הקהילה והמשפחה: בני-הנוער, האבא והאמא, כדי לטפל בעניין, והדברים לא נעשים מספיק.

שאול יהלום: צריך לתת יותר כוח לרשות למלחמה בסמים.

שאול יהלום: צריך לבנות יותר כפרי גמילה מסמים, וגם זה לא נעשה מספיק.

שאול יהלום: אנחנו רואים שממשלת ישראל לא הטילה על שר שיטפל בעניין הזה ברצינות, הייתי אומר אפילו כמשרתו היחידה, כאשר מדובר בשרים רבים ללא תיק.

שאול יהלום: העניין מוטל על ראש הממשלה, כאשר ראש הממשלה באמת עסוק בכל כך הרבה נושאים.

שאול יהלום: מדוע ראש הממשלה מחזיק בתיק הזה?

שאול יהלום: מדוע הוא לא נותן אותו לאחד השרים שאין לו תיק בכלל והוא היה מתמסר לעניין ומטפל בו יום ולילה?

שאול יהלום: האם ראש הממשלה מסוגל לנסוע לכפרי גמילה, לגייס תקציבים, לתאם בין הרשויות, להפעיל את הרשות למלחמה בסמים?

שאול יהלום: ודאי וודאי שלא, ואין בלבנו עליו במקרה הזה.

שאול יהלום: אבל הרי יש ממשלה כל כך גדולה ומנופחת.

שאול יהלום: אפשר היה להטיל על אחד השרים שאין לו מספיק עבודה בממשלה הזאת.

שאול יהלום: יוצא מזה שהזעקה כאן כואבת כפליים.

שאול יהלום: היא כואבת בעצם המכה הנוראה, והיא כואבת מפני שהממשלה, שהיא הרשות המבצעת, לא מטפלת בעניין, לא במשאבים ולא בהתייחסות כפי שהיא היתה צריכה לעשות.

שאול יהלום: לכן, אם זה המסר שיכול לצאת מהדיון הזה, אני קורא לממשלת ישראל לקחת את הנושא הזה כנושא מרכזי ולטפל בו דרך הרשות למלחמה בסמים, דרך משרד החינוך, דרך כל רשויות התרבות של המדינה, כדי לטפל במגפה עד כדי צמצומה הדרסטי, ויפה שעה אחת קודם, למען הצלת נפשות הצעירים והמבוגרים בישראל.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, זו פעם שנייה אני מדבר כשאת יושבת-ראש הישיבה.

יהודית נאות: כן, אני יעילה, שני דיונים בקדנציה.

האשם מחאמיד: אלה גם שני נושאים מאוד חשובים, לדעתי, שנדונו היום.

האשם מחאמיד: הנושא הזה הוא לא פחות חשוב, משום שהמספרים והאחוזים ששמענו היום, אדוני השר, מחברי כנסת, הם מדהימים.

יהודית נאות: נכון.

האשם מחאמיד: אני לא יודע למי יש תשובה עליהם.

האשם מחאמיד: מה זה 3 שקלים לתלמיד בבית-ספר לחינוך נגד נגע הסמים?

האשם מחאמיד: 3 שקלים?

האשם מחאמיד: שמישהו יגיד לי מה אפשר לקנות היום ב-3 שקלים.

יהודית נאות: לא מתכוונים שיקנו סמים.

האשם מחאמיד: ודאי שלא.

האשם מחאמיד: אבל תארי לעצמך, לרוב היושבים באולם יש ילדים.

האשם מחאמיד: האם מישהו מאתנו יכול בכלל להעלות על דעתו לתת לבנו או לבתו 3 שקלים, והם יסכימו לקבל את זה?

יהודית נאות: מדובר על 3 שקלים לשנה.

האשם מחאמיד: תאר לעצמך שבשנה אתה נותן לכל בית-ספר תקציב של 3 שקלים לילד.

האשם מחאמיד: בית-ספר עם 500 תלמידים – 1,500 שקלים.

האשם מחאמיד: הרי זה לא מתקבל על הדעת.

האשם מחאמיד: בו בזמן שמדברים, גברתי היושבת-ראש, על 10%, 15%.

האשם מחאמיד: אני לא מאמין בכל האחוזים האלה.

האשם מחאמיד: כל הסטטיסטיקות האלה הן לא נכונות, לא מדויקות, משום שהן נכונות כל עוד אני לא אוכל להפריך אותן.

האשם מחאמיד: ואיך אפשר להפריך נתונים כאלה?

האשם מחאמיד: אז יכול להיות שיש 20%, או 30%.

האשם מחאמיד: מי יכול להגיד לי שזה נכון?

האשם מחאמיד: מדברים על זה ואומרים שאין תקציבים.

האשם מחאמיד: חברי הכנסת שקדמו לי באמת אמרו נכון.

האשם מחאמיד: הרי בממשלה יש שרים בלי תיק, ואני בטוח שכל משרד כזה עולה לא פחות מ-4 מיליוני שקל בשנה, אפילו 4.5 מיליונים, ושמישהו יפריך את מה שאני אומר.

האשם מחאמיד: אני לא חייב לדעת כמה, אבל זה מיליונים.

האשם מחאמיד: כל מיני כספים מתגלגלים במקומות הלא-נכונים.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אני לא רוצה לדבוק בעמדה ולהתחיל לדבר על כסף.

האשם מחאמיד: זה לא רק זה, כי הנגע הזה, גברתי, הוא הדבר היחיד שאפשר להודות פה בפה מלא שהוא חוצה דת, לאום, גזע, מין וכו'.

האשם מחאמיד: אין גבולות.

האשם מחאמיד: מי שחושב שבלוד וברמלה יש סמים רק בשכונות הערביות, הוא טועה, משום שזה עובר לשכונות היהודיות.

האשם מחאמיד: אין גבול.

האשם מחאמיד: אדוני השר, אתה מסכים אתי, אין גבול, אין מחסום.

האשם מחאמיד: וכאשר יש בכל פינת רחוב – איך קראו לזה?

האשם מחאמיד: סמו-מט אולי, או סם-מט, כשאתה מכניס 50 שקל, 100 שקל, ואתה מקבל מנה בכל פינה, הרי זה בלתי אפשרי, ואני לא יודע אם המשטרה לא יודעת על הדבר הזה, דרך אגב.

האשם מחאמיד: אני יודע בערים שונות איפה מצויות הנקודות האלה.

האשם מחאמיד: אני לא שוטר ולא קצין משטרה, אבל למדו היום במשטרה שהסתירו מהם: לא יודעים, יש חוסר אחריות, אני לא יודע, אני לא אחראי, מהשר לביטחון פנים ומטה, השר לשעבר, והיום כולם לא יודעים.

האשם מחאמיד: אבל אפילו אני יודע איפה נמצאים מוקדי המכירה והסחר בסמים.

האשם מחאמיד: המשטרה לא יודעת?

האשם מחאמיד: אנשי המודיעין של המשטרה לא יודעים?

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, זה עניין של חינוך, זה עניין של חברה, של אכיפת חוק, של משטרה, הסברה, טיפול, שיקום וכו'.

האשם מחאמיד: זו רשת של רשויות.

האשם מחאמיד: אי-אפשר להטיל את זה על רשות אחת או על שר אחד, ובכל זאת אני שואל, למה ראש הממשלה אחראי?

האשם מחאמיד: למה ראש הממשלה הוא ראש הרשת הזאת?

האשם מחאמיד: למה הוא?

האשם מחאמיד: הרי כולנו יודעים שלראש הממשלה אף פעם לא יהיה זמן.

האשם מחאמיד: בקושי יש לו זמן לענות פה על דברים שקשורים לנושאים אחרים.

האשם מחאמיד: יש לו זמן לטפל בסמים?

האשם מחאמיד: הרי אנחנו עושים צחוק מעצמנו.

יהודית נאות: אני אבקש לסיים.

האשם מחאמיד: אני אסיים, גברתי, אבל זה דבר שאי-אפשר לסיים.

האשם מחאמיד: זה נושא שקשה מאוד לסיים אותו.

האשם מחאמיד: אני רוצה לומר עוד דבר, גברתי היושבת-ראש.

האשם מחאמיד: במצב של אבטלה, של עוני, של נשירה מבתי-הספר, של נשים מוכות, של ילדים מוכים, של עזובה, של חוסר מסגרות לימודיות, אקסטרה-לימודיות, הרי טבעי שהדבר הזה יקרה.

האשם מחאמיד: מה שמדאיג עוד יותר זה שאנשים מתעשרים.

האשם מחאמיד: יש עשירים בארץ על חשבון הסמים, ואף אחד לא שואל אותם: מאין לך הארמונות האלה?

האשם מחאמיד: מאין לך ה"מרצדס" הזה?

האשם מחאמיד: אף אחד לא שואל.

האשם מחאמיד: אני לא יודע למה.

האשם מחאמיד: מי מפחד ממי.

האשם מחאמיד: יש פה כנופיות של סוחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו שאלה טובה.

האשם מחאמיד: אני לא מאשים אף אחד.

האשם מחאמיד: אתה רוצה שיירו בי הלילה?

האשם מחאמיד: עזוב אותי מסוחרי סמים.

יהודית נאות: ענית על השאלה מי מפחד ממי.

יהודית נאות: זו היתה שאלה רטורית.

האשם מחאמיד: יש פה ממשלה שיש לה משטרה, יש לה כוח, יש לה צבא, יש לה הכול.

האשם מחאמיד: היא יכולה לעמוד נגד הברחות, נגד סוחרי סמים, אבל פה יש חוסר מעש לא תמים.

יהודית נאות: לא.

יהודית נאות: זה עניין של סדרי עדיפויות.

האשם מחאמיד: לכן, גברתי, אני מקווה שבסופו של דבר לא נעסוק בזה פעם בשנה, כמו בתאונות דרכים, בנשים מוכות.

האשם מחאמיד: פעם בשנה נדבר על סמים וזהו, נשכח, עד אשר אחד מילדינו ייפול ואז יתחילו לבוא הצעות דחופות והצעות רגילות.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, הנושא אכן טעון דיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם בימים טרופים אלה, כאשר הנושאים המדיניים וגם הנושאים שמסביב לגבולות וגם הנושאים בעולם כולו הם כל כך קשים וכל כך בלתי מבטיחים והמצב קשה מכל כיוון, אין אנו יכולים לפטור את עצמנו מחובתנו לדון גם בנושא החברתי הזה, שלדעתי הוא נושא מן המעלה הראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין בדעתי לנגח את הממשלה ולא את המחסור בתקציבים ולא את המחסור בטיפולים, אף שהיא ראויה, ובצדק, לביקורת קשה ונוקבת בעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לפנות לצד אחר של העניין, לצד החינוכי יותר ולצד של הטפה דתית דווקא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע שבעבודה מבורכת במשך שנים הוציאה התנועה האסלאמית ממעגל הסמים, תוך כדי הטפה לדת ולחזרה למידות הדת, עשרות ואולי גם מאות של מכורים קשים ביותר, אנשים שפשוט הגיעו לייאוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברגע שהבן-אדם הזה מקבל אצלו במחשבה ובאמונה שהסמים זה דבר אסור, דבר שהוא חרם, דבר שמוביל בעת ובעונה אחת לגיהינום בחיי העולם הבא ומביא לגיהינום בחיים האלה – ברגע שהוא מפנים לעצמו את המובן הזה, אין יותר רחוק ממנו מעולם הסמים, והוא הופך מייד לאדם שנלחם מתוך האוכלוסייה המכורה עצמה, הוא הופך לנלחם ממעלה ראשונה ולנאבק מדרגה עליונה בנגע ובמכורים לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וכאן מלה נוספת, ברשותך, גברתי, לממשלה ולמבקרים את התנועה האסלאמית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את העניין החברתי החיובי הזה אף אחד לא מוכן להבין, אף אחד לא רוצה לעכל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברגע שרואים שהפעולות של התנועה האסלאמית ותנועות פוליטיות ערביות אחרות מביאות פרי ומגיעות לשטח, מייד – שומו שמים, מתחילים להטיף נגדנו ומתחילים להסית הסתות חמורות וחסרות רסן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דווקא בנושאים האלה, כמו גם בנושאים אחרים, אבל לפחות בנושא הזה, שאיננו טעון חילוקי דעות, הייתי מצפה לשמוע מהממשלה ומהאחראים מלה טובה ומלה שתהיה במקומה בעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מזמין את כולנו, אכן, לשים לב לדרך של הטפה ולדרך של החזרה למוטב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא איננה עולה כסף, היא איננה עולה תקציבים, היא איננה צריכה ארגון ממשלתי, היא איננה צריכה ממשלה, אבל היא כן פורייה וכן טובה, ויכול להיות שהיא הרבה יותר מועילה מדרכים אחרות.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: הדובר הבא – חבר הכנסת יגאל ביבי.

יהודית נאות: אחריו – חברי הכנסת איוב קרא, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בנושא המלחמה בנגע הסמים אני קצת מסכים עם דבריו של קודמי, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יגאל ביבי: בחינוך, באווירה אין ואקום.

יגאל ביבי: אם אין ערכים, אם אין תוכן, אם אין אידיאלים, החלל הריק של השעמום מתמלא במחלות שונות ובהן נגע הסמים.

יגאל ביבי: אין לי ספק שהתנועה האסלאמית, אני חולק על דברים שהיא עושה, על השקפתה, אבל בתחום הזה של המלחמה בסמים היא עושה עבודה טובה.

יגאל ביבי: אצלנו ביהדות רגילים להשתמש במלה סם, סם חיים, התורה.

יגאל ביבי: התורה היא סם חיים.

יגאל ביבי: כשאין סם חיים, לימוד תורה, אנשים ממיתים את עצמם באוהלה של תורה, אז הם ממיתים את עצמם באוהלי הסמים.

יגאל ביבי: אני הייתי חבר בוועדה, הייתי סגן של רפול, בוועדה הראשונה שנבחרה להילחם בנגע הסמים.

יגאל ביבי: מאוד צר לי ששנים רבות חלפו – הקמנו מנגנון גדול של המלחמה בנגע הזה, יש יחידות במשטרה.

יגאל ביבי: לחבר הכנסת טלב אלסאנע, יושב-ראש הוועדה, יש בוודאי נתונים, וכל יום אנחנו קוראים עליהם בעיתון, הם עדיין לא משמחים.

יגאל ביבי: כנראה יש דברים בחברה שלנו, שאפילו אם תביא גדודים של משטרה, תביא עשרות כפרים של גמילה – אם משהו רקוב בשורש, אז זה הדבר החמור.

יגאל ביבי: תמיד אני מספר את הסיפור הזה ותמיד אני נהנה לספר אותו.

יגאל ביבי: מספרים על דיזנגוף, ראש העירייה הראשון של תל-אביב, כשהכול שם היה חולות, שבא פעם לבקר אותו רוטשילד.

יגאל ביבי: מה עושה ראש עירייה טוב?

יגאל ביבי: צבי הנדל יודע, הוא היה ראש מועצה.

יגאל ביבי: הוא שלח את עובדי העירייה לקטוף ענפים של עצים, לשים אותם כאילו נטעו עצים ליד העירייה.

יגאל ביבי: רוטשילד בא אחר-הצהריים, נשבה רוח וכל הענפים האלה נפלו.

יגאל ביבי: ואז הוא אמר לדיזנגוף: אם אין שורשים לא יהיו עצים ולא יהיו פירות.

יגאל ביבי: רבותי, המלחמה בנגע הסמים היא לחזור לשורשים, לחזור לערכים, לחזור לאידיאלים, ואז לא יהיה ואקום, לא יהיה חלל, וממילא לא יהיו מסוממים.

יגאל ביבי: יש לנו המון סכנות בחברה הישראלית, יש מתחים, אבל אין ספק שהסם שמטשטש ומבלבל הוא גורם מרכזי לרציחות, לשפיכות דמים ועוד.

יגאל ביבי: אני אומר שהמלחמה צריכה להיות בשתי חזיתות, אבל החזית העיקרית היא החינוך והקניית יהדות, ערכים, אמונה.

יגאל ביבי: אם יש אמונה אז יש ביטחון שהנגע הזה ילך.

יגאל ביבי: אני מקווה שהכנסת תיתן את דעתה על כך ותראה את שורש הבעיה.

יגאל ביבי: אם נפתור את הבעיות מן השורש, הרי שהבעיה תירפא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יגאל ביבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו, לפי הסדר, אם יהיו נוכחים באולם, חברי הכנסת יובל שטייניץ, תאופיק חטיב, אליעזר זנדברג, עזמי בשארה ויצמן שירי ואחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כאשר העיניים מופנות לבעיות הגדולות, לבעיות הביטחוניות, הכלכליות – נושאים מדיניים חשובים מתרחשים בעולם – זונחים לדעתי את אחת הסוגיות שהן בנפשנו, סוגיית נגע הסמים.

איוב קרא: אין טוב ממראה עיניים וממשמע אוזניים בסוגיה הספציפית הזאת, כשאתה מבקר בלוד, מעוז אמיתי של נגע הסמים, בעכו ובמקומות כאלה כדי להיווכח עד כמה יש לנושא הזה השלכות על עיר שלמה, על ערים שלמות, על ציבור שלם.

איוב קרא: היה היום ויכוח, וגם היו לי התכתבויות עם גורמים בעיריות הללו.

איוב קרא: אני רוצה להגיד לכם, המצב הסוציו-אקונומי במקומות הללו – אחת הסיבות לכך היא הסמים שנגועה בהם אוכלוסייה די גדולה במקום, גם הסוחרים ואנשים שמגיעים לשם כדי לסחור בסמים.

איוב קרא: פעם שאלתי את השר לביטחון פנים, בן-עמי, למה לא מצליחים למגר את התופעה הזאת.

איוב קרא: הוא ענה לי במליאה, שאי-אפשר לאכוף את החוק במקום כמו לוד.

איוב קרא: אמרתי: אם אי-אפשר לאכוף את החוק, קום ותתפטר.

צבי הנדל: אתה רואה, פיטרנו אותו.

איוב קרא: אני מבין למה היום בוועדה הוא זרק את כל האחריות על השוטרים.

איוב קרא: זה נושא שלדעתי צריך להדליק נורה אדומה.

איוב קרא: כולנו, השר והאזרח הפשוט, צריכים לצאת למלחמת חורמה על עתידנו במדינה הזאת.

איוב קרא: ההשלכות של הסמים, חברים, זה לא רק אלימות, זה לא רק מכירת נשק לאויבים.

איוב קרא: הנגע הזה, לצערי הרב, נמצא בצה"ל.

איוב קרא: אם נגע הסמים ימשיך להתפשט, חיילים רבים לא ימצאו את מקומם שם.

איוב קרא: משמעות העניין גם פגיעה ביטחונית, פגיעה כלכלית-חברתית.

איוב קרא: אני חושב, שהממשלה הקודמת, שצמצמה בתקציב הרשות למלחמה בסמים, עשתה שגיאה.

איוב קרא: צריך להשקיע ולעשות הכול כדי למצוא משאבים לחינוך בסוגיה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אילו היה לך זמן, הייתי מציע לך לדבר על הממשלה הקיימת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הקודמת כבר איננה.

איוב קרא: אני מדבר על הצמצום בכ-50% בתקציב הרשות למלחמה בסמים בזמן הממשלה הקודמת בראשותו של אהוד ברק.

איוב קרא: זה חרה לי אז.

איוב קרא: עשיתי על זה מלחמה קשה, והיום אני מבין כמה הטעות הזאת היתה פטאלית.

איוב קרא: אני אעשה הכול כדי שבתקציב הנוכחי נתקן מצב זה.

איוב קרא: צריך להקצות משאבים, צריך לתת אפשרויות טיפול לאנשים נגועי סמים.

איוב קרא: אני בטוח, שאם כולנו נתאחד סביב המלחמה הזאת, תצמח פה חברה בריאה, מוצקה.

איוב קרא: אחרת נכה על חטא שנים רבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת יובל שטייניץ, תאופיק חטיב, אליעזר זנדברג, עזמי בשארה, ויצמן שירי, מוחמד ברכה, תמר גוז'נסקי, עסאם מח'ול, רחמים מלול, אברהם הירשזון, אברהם רביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ישראל כץ משתתף בדיון?

ישראל כץ: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, לא משתתף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יחיאל לסרי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו חברי הכנסת נסים זאב, מיכאל נודלמן, חוסניה ג'בארה, ויסכם את הדיון חבר הכנסת טלב אלסאנע, יושב-ראש הוועדה למלחמה בנגע הסמים.

יחיאל לסרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בעיית ההתמכרות לסמים היא מחלה קשה מאוד גם גופנית וגם נפשית, אבל היא בעיקר מחלה חברתית.

יחיאל לסרי: לכן הבעיה הזאת היא לא רק של המתמכר עצמו או בני משפחתו, אלא היא בעיה של כולנו.

יחיאל לסרי: לא רק המשתמש בסמים מאבד בסופו של דבר צלם אנוש, אלא גם החברה שמאפשרת לנגע הזה להתקיים בתוכה סופה שתאבד את צלם האנוש שלה.

יחיאל לסרי: למרבה הצער, בעיית הסמים הולכת ומחריפה במדינת ישראל.

יחיאל לסרי: מספר המשתמשים המכורים לסמים הולך וגדל, וכנראה מה שידוע לנו היום הוא רק קצה הקרחון.

יחיאל לסרי: אבל זה לא מפתיע.

יחיאל לסרי: יש בעיני קשר ישיר בין פערים חברתיים לבין מפגעים חברתיים.

יחיאל לסרי: ולכן, כאשר מדינת ישראל עומדת במקום השני בעולם בתחולת העוני ובפערים בין העשירון העליון לעשירון התחתון, וכאשר כמעט חצי מהילדים שלנו אינם זוכים לבגרות והאבטלה באזורים החלשים מגיעה ל-15%, אין פלא שנגע הסמים הולך ומתפשט.

יחיאל לסרי: בלי השכלה ובלי פרנסה קל מאוד להגיע לסמים.

יחיאל לסרי: נכון שגם בני טובים נופלים לדבר הנורא הזה, אומנם מסיבות אחרות, לא בגלל העדר השכלה או בעיות כלכליות, אבל צריך להודות שהסיכוי שלהם להידרדר לסמים הרבה יותר קטן והקשר בין מצוקה לסמים הוא מאוד ברור.

יחיאל לסרי: לכן, אני רואה לנכון, אדוני היושב-ראש, לנצל את ההזדמנות הזאת ואת הדיון הזה כדי להתריע שוב על הליקויים בתקציב המדינה, שעליהם אנחנו מדברים הרבה לאחרונה, ואם לא נתקן אותם הם יחזרו אלינו בעתיד כבומרנג בהתפשטות נגע הסמים.

יחיאל לסרי: אם לא נבטל את הקיצוץ בחינוך ואף נגדיל את התקציב לחינוך, אם לא ניאבק בתופעת העובדים הזרים ובאבטלה, אם לא נבטל את הקיצוץ הצפוי בשירותי הרווחה, ובעיקר בטיפול בנוער בסיכון, הרי שנמצא את עצמנו בעתיד עם חברה חולה יותר, שנגע הסמים הוא אחד המאפיינים המרכזיים שלה.

יחיאל לסרי: נכון, צריך להגדיל את המשאבים לטיפול בתופעת ההתמכרות לסמים.

יחיאל לסרי: צריך להפעיל את התוכניות המתקדמות והטובות ביותר למניעה ולטיפול בתופעה, אבל גם צריך לזכור שזהו טיפול בסימפטום ולא במחלה.

יחיאל לסרי: הטיפול השורשי בחינוך והקטנת הפערים החברתיים הם המתכון הנכון, ויפה שעה אחת קודם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לסרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידבר חבר הכנסת מיכאל נודלמן, כאמור.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אי-אפשר לומר שגופי האכיפה במדינת ישראל לא עושים כדי למנוע את המגפה הזאת – המשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל, שירות בתי-הסוהר, יחידת הסמים של אגף המכס.

נסים זאב: ידוע שהיחידה הוקמה ב-1995 ביוזמת הרשות למלחמה בסמים במטרה לסתום את אחת הפרצות העיקריות, למשל בהחדרת סמים לישראל דרך נמלי הים והאוויר.

נסים זאב: עושים הכול כדי למנוע את הכמויות הגדולות, הרבות, שנכנסות גם דרך לבנון.

נסים זאב: הרבה סמים נכנסו לפני שצה"ל חזר לגבול הבין-לאומי.

נסים זאב: הגבול היה פתוח וסמים רבים חדרו לתחום מדינת ישראל ועברו למצרים.

נסים זאב: הייתי אומר שהרבה מהסחורה נשארה במדינת ישראל.

נסים זאב: צריך לדעת שעישון הסמים הפך חלק מתרבות הנוער בארץ.

נסים זאב: בתי-הספר, אפילו היוקרתיים, מתכבדים בנוהג הפסול.

נסים זאב: הם הולכים אחרי התרבות הקלוקלת של ארצות-הברית ואירופה, שלצערי לא פסחה גם עלינו.

נסים זאב: אני רק יכול לומר "זאת נחמתי בעוניי".

נסים זאב: כאשר מתקיפים אותנו על תוכניות חינוך של המגזר החרדי, לפחות הדבר הזה לא קיים אצלנו, אין אצלנו התפשטות של הסמים, אין החדרת סמים לבתי-הספר של המגזר החרדי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש סוחרים, לא?

נסים זאב: לצערי הרב, אנחנו רואים שככל שהמדינה עושה – והיא עושה רבות – למנוע, עדיין יש הרבה מקרי מוות מכדורי "אקסטזי".

נסים זאב: לדעתי צריך להילחם בסוחרים ולהעניש בכל חומרת הדין.

נסים זאב: אסור לנו לעמוד מנגד ורק להסתפק בזה שהמשטרה תעשה את עבודתה.

נסים זאב: צריך לחדור לבתי-הספר.

נסים זאב: מתוך ידיעה אישית אני רוצה לומר איך אותם סוחרים חודרים לבתי-הספר.

נסים זאב: הם בדרך כלל תופסים את "מלך הכיתה", יש לו השפעה גדולה בחברה, דרכו מעבירים את הסמים, והוא הופך להיות הסוכן המספק את הסמים.

נסים זאב: צריך לעקור את העניין הזה כשהוא עוד בתחילתו.

נסים זאב: 18% או 20% מהסטודנטים דיווחו על שימוש בסמים.

נסים זאב: זאת אומרת, זה נמצא גם בשכבות הגבוהות ביותר.

נסים זאב: למעלה מ-10% מהסטודנטים מדווחים על שימוש קבוע.

נסים זאב: 42% מהסטודנטים סבורים שהתנסות חד-פעמית בחשיש או במריחואנה לא מזיקה כלל אלא גורמת קצת הנאה, חוויה.

נסים זאב: כאשר מצד הסטודנטים – שזה הנוער שמהווה סמל ודוגמה לחינוך במדינת ישראל – אין התייחסות לסמים הקלים, ברור שזה יגיע גם לסמים קשים יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

מיכאל נודלמן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם השנה אנחנו עדים לגידול ברמת השימוש בסמים.

מיכאל נודלמן: בישראל יש כיום בין 20,000 ל-24,000 מכורים לסמים, והמספר הזה הולך וגדל משנה לשנה.

מיכאל נודלמן: הסטטיסטיקה החמורה ביותר מצביעה על מספר גדול של ילדים שהצטרפו למעגל הצרכני של שימוש בסמים השנה.

מיכאל נודלמן: הגידול במספר תיקי הנוער שנפתחו במשטרה בגין עבירת סחר בסמים עלה על 30%, חברים.

מיכאל נודלמן: יש שם נערים ממשפחות מבוססות ויש שם גם משכבות מצוקה, אבל 30% זה שיעור גדול מאוד.

מיכאל נודלמן: רציתי גם לדבר פה על האינטרנט, שבו יש כל המידע על סמים, רציתי לדבר על סרטים שראיתי בטלוויזיה שבהם מלמדים איך להכין אוכל עם סמים.

מיכאל נודלמן: זו בעיה.

מיכאל נודלמן: אני לא אגלה פה את אמריקה אם אגיד שהסמים מסוכנים לבני אנוש.

מיכאל נודלמן: הם הורסים את האישיות, הם פוגעים במשפחות ובחברה, הם פוגעים בכבוד הפרט והחברה, הם שוללים את החיים מהאדם, בהתחלה בצורה מוסרית ונפשית ואחר כך בצורה הפיזית.

מיכאל נודלמן: אף שיש אצלנו רשות למלחמה בסמים, יש ועדה שעושה הרבה, ויש ממשלה שדואגת ושמה לב לבעיות האלה, יש הרבה בעיות, בעיות חינוכיות, בעיות רפואיות.

מיכאל נודלמן: יש לי דוגמה.

מיכאל נודלמן: קיבלתי מכתב מתושבי ירוחם, שבמקום שבו הם גרים גר סוחר סמים.

מיכאל נודלמן: השכנים שלו פוחדים, כי בכל פעם נכנסים אליו משתמשים בסמים, אנשים שיכולים פעם לפגוע בדיירים.

מיכאל נודלמן: שנתיים המשטרה יודעת שיש שם סוחר סמים.

מיכאל נודלמן: אני שלחתי מכתב למפקד מחוז הדרום ואמרתי שיש נתונים על זה.

מיכאל נודלמן: הוא ענה לי: אנחנו יודעים על זה, אנחנו יודעים את הכתובת, אנחנו יודעים מי זה, אבל הוא הפך את הבית שלו למבצר, ואנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.

מיכאל נודלמן: חברים, מה זה?

מיכאל נודלמן: איפה המשטרה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מפקד מחוז הדרום ענה לאדוני?

מיכאל נודלמן: כן, יש לי מכתב.

מיכאל נודלמן: שלחתי עכשיו מכתב לשר לביטחון פנים, כי אני לא מבין איך במשך שנתיים המשטרה יודעת שיש שם סוחר סמים, ובמשך שנתיים הם לא יכולים לתפוס אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך לשלוח שגריר למדינה הזאת של האיש הזה אם הוא מדינה בתוך מדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוא במבצר ולא מגיעים אליו, ישלחו לו שגריר.

מיכאל נודלמן: יש להניח, כי הנתונים המדאיגים הללו יגדלו גם בשנה הבאה בגלל הקיצוצים בתקציב של משרד החינוך ושל הרשות למלחמה בסמים, אם לא תהיה תוכנית מפורטת שתתבסס על תקציבים שיהיו מספיקים כדי לבצע את התוכנית הזאת.

מיכאל נודלמן: יש הסבר לכל הקיצוצים, אנו שרויים במצב ביטחוני קשה, אך אני סבור כי אפילו במצב המדיני החמור ביותר הממשלה חייבת להתפנות גם לבעיות הכואבות של החברה, לדאוג לאזרחיה ולעתידה של המדינה ולבנות תוכנית שתאפשר מניעה של שימוש גדול יותר בסמים בקרב בני נוער.

מיכאל נודלמן: כאזרח וכמחוקק המודאג מהבעיה הזאת, יזמתי חוק שמטיל עונש יותר חמור על סוחרי סמים.

מיכאל נודלמן: כולי תקווה, שהממשלה, חברי הכנסת והציבור, נעשה הכול כדי למנוע קטסטרופה אישית, משפחתית וחברתית בתחום של השימוש בסמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל נודלמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה ידבר אחרון הדוברים, חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו יסכם את הדיון יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת טלב אלסאנע.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת הסמים בכנסת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ועדת המלחמה בסמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלא יחשבו שיש לנו פה מוסד של סמים.

חוסניה ג'בארה: שלא יחשבו שאתה מביא לכאן סוחרים ומשתמשי סמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתקנים אותי שהשם המדויק הוא: הוועדה למלחמה בנגע הסמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך לשים לב.

חוסניה ג'בארה: יושב-ראש הוועדה למלחמה בנגע הסמים.

חוסניה ג'בארה: כל פעם אנחנו חוזרים ומדברים, עוד פעם ועוד פעם, על הקיצוצים בתקציבים.

חוסניה ג'בארה: באותה עת אנחנו רואים שיש שלוש מכות מדינה חזקות מאוד, והן הסמים, האלימות, והאבטלה והעוני.

חוסניה ג'בארה: בשלושת הנושאים הללו, בשלוש המכות הללו תמיד יש קיצוץ בתקציב המדינה.

חוסניה ג'בארה: חבר הכנסת איוב קרא אמר שבממשלה הקודמת קיצצו את התקציב למלחמה בנגע הסמים.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לראות שבתקציב הנוכחי של הממשלה הזאת יש תוספת תקציב למלחמה בנגע הסמים, למניעת אלימות במשפחה, למלחמה בעוני ולמלחמה באבטלה.

חוסניה ג'בארה: אני לא ראיתי את זה.

חוסניה ג'בארה: בשום ממשלה לא ראיתי שהיא הוסיפה בתקציב שלה תקציב למלחמה בשלוש המכות החזקות והאיומות הללו.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אנחנו רואים שהתופעות הללו חוצות מגזרים ונמצאות בכל מגזר ומגזר.

חוסניה ג'בארה: הן נמצאות בכל שכבה ובכל רמה.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שאנחנו, וזה מאוד מצחיק לשמוע שתקציב החינוך למלחמה בנגע הסמים – 3 שקלים בשנה לכל תלמיד.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, תאר לעצמך, 3 שקלים בשנה?

חוסניה ג'בארה: זה ממש מצחיק, ואנחנו צריכים לדבר על חינוך, חינוך וחינוך, וזה מתחיל מהחינוך, ואם אנחנו לא נשקיע יותר ויותר בחינוך לצורך מלחמה בנגע הזה – הנגע הזה ממשיך ומתפשט יותר ויותר בכל מגזר ובכל שכבה ובכל רמה.

חוסניה ג'בארה: אם בשכבות החלשות וביישובים הערביים ובעיירות הפיתוח אנחנו לא נמשיך לראות או לא נראה את המתנ"סים, את המרכזים הקהילתיים, את בתי-הקולנוע – הנוער ובני-הנוער והתלמידים והצעירים ימשיכו להיות ולשהות בכבישים וברחובות ולהשתמש בסמים, ואף אחד מאתנו אינו יכול למנוע את זה.

חוסניה ג'בארה: מדברים על צמצום כוח-אדם במשטרה.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לראות כוח-אדם נוסף במשטרה שיילחם בתופעה הזאת.

חוסניה ג'בארה: דיברו על שר שיהיה ממונה על הנושא הזה.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שזה נושא לא פחות חשוב משאר הנושאים שהשרים שיש להם תיקים מטפלים בהם, ויש שרים שאם אין להם תיקים, שר ללא תיק – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר לתת את זה לאחד השרים בלי תיק.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שנושא האלימות ונושא הסמים הם נושאים לא פחות חשובים מהתיקים, אדוני היושב-ראש, שהשרים מטפלים בהם, ויש מקום לזה.

חוסניה ג'בארה: ברוך השם, יש לנו שרים יותר מדי, אז לפחות שידאגו לצמצום התופעות הללו.

חוסניה ג'בארה: הנושא של ההסברה – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

חוסניה ג'בארה: – – וחבל ששר התקשורת יצא מכאן ולא נמצא אתנו – נושא ההסברה בכלי התקשורת מאוד חשוב, בטלוויזיה, בכל האמצעים הנוגעים בדבר, כדי לצמצם – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

חוסניה ג'בארה: – – ובאמת לשרש את התופעה הזאת.

חוסניה ג'בארה: גברתי השרה, אם כבר דיברת על הנושא הזה ופתחת את הדיון, אני חושבת שאת יותר קרובה לו, כאמא שיש לה ילדים בבית-הספר ועוד מעט הם יהיו בני נוער וצעירים, מתבגרים יותר ויותר, ובבתי-הספר אנחנו רואים שיש הרבה תלמידים שמשתמשים בסמים.

חוסניה ג'בארה: בהתחלה משתמשים בסמים הקלים ואחר כך מגיעים לסמים הקשים.

חוסניה ג'בארה: אם תהיה תוכנית הסברה לפנייך, גברתי השרה, אני רוצה לראות שזה מתממש קודם כול בבתי-הספר, במתנ"סים, ברחוב, בבתי-הקפה ובכל מקום אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

חוסניה ג'בארה: תוכניות מגירה, אנחנו כבר שבעים – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שבענו לראות, כן.

חוסניה ג'בארה: – – לשמוע עליהן.

חוסניה ג'בארה: אנחנו רוצים עשייה – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשטח.

חוסניה ג'בארה: – – עשייה ועשייה בנושא הזה.

חוסניה ג'בארה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה, ואחריו, כאמור, יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת הסמים חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אליעזר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה כפולה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אנחנו כאן בדיון, ואני רוצה לשתף את חברי הבית המאזינים – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם השרה תואיל להקשיב, אז כולנו נשתתף.

אליעזר זנדברג: – – בכמה ספקות ומחשבות.

אליעזר זנדברג: תראו, קודם כול – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת הנדל, אנחנו ביקשנו שהשרה תקשיב כדי שלא יהיה לך עם מי לדבר.

אליעזר זנדברג: אני חושב שאולי אנחנו זקוקים קצת לרוויזיה בדרך שבה אנחנו מטפלים בנושא, ואני רוצה להסביר למה אני מתכוון.

אליעזר זנדברג: קודם כול, דיברו כאן על הנרקומנים ועל הצורך לטפל בהם, ואני כמובן תומך ומסכים לזה, אבל זה כמו על-פי אותה אמירה ידועה, ההבדל שבין לתת לאדם דג כל יום או ללמד אותו לדוג דגים.

אליעזר זנדברג: הטיפול בנרקומנים זה עניין אחד, והמניעה או מניעת הרחבת המעגל של המשתמשים או המידרדרים לסמים זה עניין אחר, ובעיני זה העניין המרכזי.

אליעזר זנדברג: הרבה פעמים אני חושב לעצמי, תראו, אנחנו כל הזמן משדרים פרסומות תעמולה שאומרות לילדים, לבני-הנוער, תיזהרו מסמים, סמים זה דבר מסוכן, ואנחנו כוללים את הקלים והקשים ביחד ואומרים להם, ברגע שתשתמש בסם הקל פעם אחת – ראה הוזהרת, יקרה לך אסון גדול.

אליעזר זנדברג: אבל רוב המשתמשים, לפחות בסמים הקלים, רואים שלא קרה להם כלום, ואז האמינות של כל המערכת הזאת נפגעת, כי באיזה מקום ההסברים האלה לא מתאימים למציאות שהם חווים.

אליעזר זנדברג: אז יכול להיות שגם כאן

אליעזר זנדברג: אנחנו צריכים לחשוב פעמיים, ואני באמת מתלבט.

אליעזר זנדברג: לא באתי עם תשובה בעניין הזה, אבל יכול להיות שאנחנו צריכים לחשוב פעמיים, ואולי הגיע הזמן לעשות בצורה יותר ברורה את ההבחנה שבין סמים קלים לקשים גם מבחינת ההשלכות, התוצאות המיידיות ולטווח ארוך.

אליעזר זנדברג: זה לא אומר שלא יכולה לקרות הידרדרות, ההיפך, אני מודע לכך ואני מבין את זה, אבל באיזה מקום נראה לי שאנחנו מפחידים אולי יותר מדי, וכתוצאה מכך ההפחדה הזאת, ברגע שמישהו בודק אותה באמת, הוא רואה שאין מאחוריה שום דבר, והמסקנה של נער שאמרו לו, שאם פעם אחת תעשן חשיש אתה אבוד לנצח, היא שכנראה הם לא יודעים על מה הם מדברים.

צבי הנדל: חבר הכנסת זנדברג, אולי אנחנו צריכים להתנסות כדי לדעת – – –

אליעזר זנדברג: אני לא יודע, יכול להיות גם, אבל הנקודה פה היא נקודה חשובה – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה.

אליעזר זנדברג: – – לא צריך לזלזל בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה שהיא כל כך מסוכנת.

אליעזר זנדברג: היא לא חוקית, אגב, אני חושב, בשלב הזה לפחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהדבר הזה אינו טעון הוכחה, חבר הכנסת הנדל.

אליעזר זנדברג: עניין אחר הוא עניין הענישה.

אליעזר זנדברג: אני חושב שאנחנו צריכים בפירוש לראות באנשים שסוחרים בסמים אויבים, אויבים של החברה, ובמובן המהותי של המלה.

אליעזר זנדברג: היום אנחנו מתייחסים לעבירות האלה במידה רבה מאוד כאילו מדובר בעבירות רגילות, ויכול להיות שהגיע הזמן שאנחנו נשנה חלק מהחזקות שקבועות בחוק מבחינה פלילית ביחס אליהן, יכול להיות שמערכת הטיפול כמו חילוט רכוש וכדומה צריכה להיות הרבה – היא קיימת אבל מעט נעשה.

אליעזר זנדברג: יכול להיות שהגיע הזמן שנשים דגש בדברים האלה, כי בעיני האויב האמיתי הוא סוחר הסמים, ולדעתי אנחנו צריכים להיכנס באנשים האלה יותר מכול.

אליעזר זנדברג: דבר אחר: היות שאנחנו כאן מדברים על שבוע שעוסקים בו במאבק בסמים, אני מניח שבמאבק בסמים המסוכנים, הגיע הזמן שנדבר קצת גם על האזור ועל ההשלכות שלו.

אליעזר זנדברג: יושבת כאן שרת ההסברה, אדוני היושב-ראש, היא לא רק שרת ההסברה לענייני מאבק בסמים, היא שרת ההסברה לענייני – – –

ציפי לבני: – – –

אליעזר זנדברג: מה?

ציפי לבני: אני לא, אבל שזה לא יישאר בפרוטוקול.

אליעזר זנדברג: שמה?

ציפי לבני: אני שרה בלי תיק.

אליעזר זנדברג: או.

אליעזר זנדברג: קיי.

אליעזר זנדברג: , שרה בלי תיק אחראית לתחום ההסברה לא רק בענייני סמים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פעם זה היה פיתוח אזורי, נדמה לי, לא?

ציפי לבני: – – –

אליעזר זנדברג: זה כבר היה.

ציפי לבני: את זה העברתי לרוני מילוא.

אליעזר זנדברג: יושבת לפנינו שרה עם ניסיון בפיתוח אזורי ועכשיו היא מתמחה בהסברה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהסברה נגד סמים.

אליעזר זנדברג: אבל יש, למשל, העניין של מעורבות של מדינות באזור – זה אולי קשור לשני התיקים – בסחר בסמים, בהפקה ובייצור של סמים.

אליעזר זנדברג: אולי הדברים האלה צריכים להיות מונחים על השולחן, כי אם נקרא לזה: המדינות של העולם היום מסתדרות באיזו מפה של טובים ורעים, חשוב מאוד שידעו גם מי השותפים שלנו באזור ומה החלק שלהם בסחר בסמים, שזאת תופעה או נגע שמשותפים לכל מדינות המערב.

אליעזר זנדברג: מה אנחנו אומרים על זה?

אליעזר זנדברג: מה אנחנו מספרים על העובדה שסוריה היא גדול יצרני הסמים במזרח התיכון, יצרני וסוחרי הסמים, בצורה יזומה וממשלתית?

אליעזר זנדברג: ואני אפילו הייתי מצפה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה לא מגזים בעניין הזה?

אליעזר זנדברג: סליחה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרו בלבנון יש – – –

אליעזר זנדברג: לא, לא, סוריה ולבנון חד הן לצורך העניין, אבל סוריה בעיקר, ואני דווקא ציפיתי שחבר הכנסת בשארה, כשהוא נוסע לשם לדבר, שידבר למען האנושות ויגיד שהוא נגד הפקה של סמים ונגד השימוש בהם ויקרא לסורים להפסיק את ייצור הסמים, שחלק נכבד מהכלכלה שלהם מתבסס עליו.

אליעזר זנדברג: אלה חומרים, גברתי השרה, שאנחנו צריכים להשתמש בהם, שאנחנו צריכים לבוא ולדבר עליהם פעם אחר פעם, כי בסופו של דבר כשאומרים לנו: תראו את הצד השני הנאור הזה, שרק רוצה שלום תמורת כל הדרישות, בואו נספר לכולם מי זה הצד השני גם בתחום הזה.

אליעזר זנדברג: זה לרווחת האנושות, ולדעתי, יתקן אותי היושב-ראש, זה עולה בקנה אחד אפילו עם השקפות העולם הדתיות גם של האסלאם, להיאבק בדברים האלה.

אליעזר זנדברג: אז אם יש שלטון שמתבסס על סחר בסמים כמו בסוריה – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולכן – – –

אליעזר זנדברג: – – בואו ניאבק בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן הארכת שלא כמנהגך.

אליעזר זנדברג: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זנדברג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יסכם את הדיון חבר הכנסת טלב אלסאנע, יושב-ראש הוועדה למלחמה בנגע הסמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לכבוד השרה ציפי לבני, שפתחה את הדיון הזה והשתתפה בו.

טלב אלסאנע: הדבר מראה על מתן עדיפות לנושא מצד משרד ראש הממשלה, ואני מקווה שמתן העדיפות הזה יתבטא גם בתחילת כניסה ממשית לתחום הזה.

טלב אלסאנע: עד עכשיו כל נושא ההסברה היה נתון לאחריותו של משרד החינוך והתרבות, כל הקהילות הטיפוליות הן במסגרת משרד העבודה והרווחה, כל הטיפול בעניין של גמילה הוא במשרד הבריאות וכל עניין האכיפה נתון למשרד לביטחון פנים.

טלב אלסאנע: העובדה שיש כמה שרים שמופקדים על כמה היבטים ויש רשות אחת שמגשרת, אבל אין שר שלוקח יוזמה, מגשר, מוביל את העניין, מגייס את התקציבים ומתווה מדיניות ממשית גורמת, לדעתי, לכישלון מבחינת התוצאה.

טלב אלסאנע: אומנם יש פעילות בכל משרד ממשלתי בנפרד, ויש גם הרשות שמנסה לתאם, אבל התוצאות המעשיות הן עלייה מתמדת בשיעור המשתמשים וירידה מתמדת בגיל המשתמשים.

טלב אלסאנע: לכן אני חושב שיש צורך שיהיה שר שמופקד על עניין המלחמה בנגע הסמים, האלכוהול והטבק.

טלב אלסאנע: לדעתי, הדברים האלה הם מספיק חשובים ומספיק חמורים.

טלב אלסאנע: כי תארו לעצמכם אילו היה היום פיגוע והיו נהרגים אחד או שניים, המדינה היתה תוססת ורועשת.

טלב אלסאנע: אבל אתם יודעים כמה אנשים נהרגים מדי יום עקב מנת יתר או עקב מחלה הקשורה בשימוש בסמים?

טלב אלסאנע: אנחנו מדברים על 20,000 עד 24,000 – לא משתמשים, לא משתמשים מזדמנים אלא מכורים של ממש.

טלב אלסאנע: אלה אנשים שכל עתידם נהרס והמשפחות שלהם נהרסות, ואותם אנשים, במקום להיות נכס לחברה הפכו נטל על החברה.

טלב אלסאנע: אם אנחנו מודדים את מידת ההשקעה של המדינה בהתמודדות אמיתית לעומת מה שהיא משלמת עקב העדר התמודדות, אנחנו רואים שהמדינה מפסידה מאוד עקב העדר השקעה נכונה.

טלב אלסאנע: כי מה קורה?

טלב אלסאנע: אדם שמגיע לסמים הופך להיות עבריין, מעורב בגנבות, בשוד, אחר כך מגיע לבתי-סוהר, ובכל השלבים האלה הוא גורם נזק, ולאחר מכן הוא צריך לעבור גמילה, ואז גם הוא נטל וגם המשפחה שלו היא נטל, והעלות של עבירות, פשעים וגנבות עקב שימוש בסמים היא מיליארדים, וזה סכום שהמדינה היתה חוסכת אילו השכילה לקחת את הכסף הזה ולהשקיעו בחינוך במקום הסכומים המצחיקים שאנחנו רואים שמוקצים לנושא במשרד החינוך.

טלב אלסאנע: משרד החינוך, שתקציבו 20 מיליארד ש"ח, אתם יודעים כמה הוא מקצה להתמודדות, למלחמה בסמים ועל מנת להסביר את הנושא – וכולנו יודעים את חשיבות ההסברה, חשיבות המניעה, החשיבות שבמתן כלים להתמודד, להגיד "לא", ולא להיגרר ולא להיסחף – אתם יודעים כמה משרד החינוך מקצה למטרה זו?

טלב אלסאנע: 5 מיליוני ש"ח.

טלב אלסאנע: מה זה יכול לעשות?

טלב אלסאנע: מ שרד החינוך בכלל מגיע בתוכניות שלו רק ל-47% מקרב בתי-הספר.

טלב אלסאנע: מה עם ה-53% מקרב בתי-ספר שאליהם הוא לא מגיע בכלל?

טלב אלסאנע: הוא בכלל לא קיים שם.

טלב אלסאנע: לכן יש לנו הנתונים המדאיגים, שרק בעשרת החודשים האחרונים יש גידול בתיקי הנוער בשיעור של 28%, וגידול בתיקי הנוער שנפתחו בגין עבירות סחר בשיעור של 34%.

טלב אלסאנע: אומנם אי-אפשר להגיד שהאנשים האלה לא היו סוחרים לפני כן, כי זו חשיפה – המשטרה מתאמצת, היא חושפת.

טלב אלסאנע: לכן יכול להיות שאילו המשטרה לא היתה מתאמצת, היא לא היתה חושפת, אבל אי-אפשר להגיד שהדבר לא קיים.

טלב אלסאנע: הדבר קיים, והנתונים האלה מראים על כישלון מבחינת ההתמודדות האמיתית, עקב העדר הקצאת משאבים במערכת החינוך.

טלב אלסאנע: אגב, התופעה הזאת קיימת בכל המגזרים.

טלב אלסאנע: אף לא אחד יכול להגיד שזה קיים אצלי ולא קיים אצלו.

טלב אלסאנע: זה קיים בכל המגזרים.

טלב אלסאנע: אין כאן יהודים וערבים.

טלב אלסאנע: יש אחווה, יש דו-קיום מצוין בתחום של הסחר בסמים ושימוש בסמים.

טלב אלסאנע: גם בקרב כל שכבות החברה, לא רק אצל עניים או עשירים.

טלב אלסאנע: זה גם אצל עשירים וגם אצל עניים.

טלב אלסאנע: אבל מי שיותר נתון לסכנה ליפול לתהום הזאת הם אלה שסובלים מעוני, מאבטלה, משיעור נשירה גבוה ומהעדר מוסדות מטפלים.

טלב אלסאנע: לגביהם הסיכון הוא גדול מאוד.

טלב אלסאנע: לכן, יש צורך שמשרד החינוך יכפיל את תקציבו למטרה זו.

טלב אלסאנע: יש צורך שיקצה שעת תקן חובה במערכת החינוך.

טלב אלסאנע: כי מה יותר חשוב מאשר הקניית כלים להתמודדות עם האתגרים שנתקלים בהם בחיי היום-יום?

טלב אלסאנע: במשרד העבודה והרווחה, לדעתי, יש צורך ברוויזיה בכל התחום של קהילות טיפוליות.

טלב אלסאנע: רבותי, בשתי שכבות של החברה, הן בקרב הערבים והן בקרב העולים החדשים, יש עלייה מדאיגה בתופעה הזאת.

טלב אלסאנע: הדבר נובע מהעדר ליווי, מהאבטלה, ולכן במסגרת הפעילות של הוועדה גיבשנו תוכנית רב-שנתית, תוכנית אסטרטגית, איך להתמודד במגזר הערבי, אבל יש צורך בגיבוי תקציבי, והוא הדין בקשר לאוכלוסיית העולים החדשים.

טלב אלסאנע: בכל התחומים שבהם נוגעים, אם זה בתחום של הסברה ומניעה ואם זה בתחום של גמילה או אכיפה, יש מה לשפר ויש צורך לשפר.

טלב אלסאנע: סיירנו במשטרת ישראל בלוד, בעכו, בג'דידה-מכר, ובכל מקום שאתה מגיע הם מכירים את הסוחרים.

טלב אלסאנע: למשטרה יש הנתונים לגבי האנשים שסוחרים בסמים, אני לא מדבר על המשתמשים, אבל המשטרה אינה מקדישה מספיק תשומת לב על מנת לתפוס אותם ולאחר מכן להעניש אותם, לחלט את רכושם, אף שעל-פי החוק קיימת אפשרות זו.

טלב אלסאנע: דבר נוסף הוא האווירה החברתית.

טלב אלסאנע: קיימת אווירה חברתית סלחנית, לצערי הרב, בגין האיום הממשי הזה.

טלב אלסאנע: במלחמות בווייטנם השתמשו, חבר הכנסת נסים זאב, בסמים קשים מסוג הירואין, קוקאין וכו', כבנשק של ממש, והחיילים חזרו נרקומנים.

טלב אלסאנע: לכן אנחנו בחברה צריכים לראות בסמים איום אמיתי, ממשי, שפוגע במשאב החשוב, האדם, והורס אותו.

טלב אלסאנע: צריך להעלות את הנושא הזה על סדר-היום הציבורי מבחינת האווירה הכללית, שלא תהיה סלחנות על שימוש בסמים, ושלא הולכים למסיבה ולכן "אקסטזי" זה מותר, ואי-אפשר "לעשות חיים" בלי "אקסטזי" או בלי סמים.

טלב אלסאנע: הגישה הסלחנית הזאת היא האיום הממשי.

טלב אלסאנע: כמו-כן צריך להעלות את הנושא הזה על סדר-היום הציבורי וגם על סדר-יומה של הממשלה על-ידי הקצאת משאבים.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שלפרויקט חשוב כזה יוקצו רק 30 מיליון ש"ח, או לקצץ בסכום המוקצה לו מדי שנה.

טלב אלסאנע: יש חשיבות לפעילות של הרשות למלחמה בסמים כגורם מתאם ומתווה דרך, אבל עד היום אין, לצערי, מחקרים שייתנו לנו נתונים ממשיים בשאלה עד כמה ההתמודדות על-ידי קהילות טיפוליות היתה אפקטיבית, עד כמה תוכניות ההסברה הקיימות באמת השיגו את המטרה.

טלב אלסאנע: צריך לעשות מעקב ולראות מה הצליח, מה לא הצליח, ולשנות מה שלא הצליח, ולא להיכנס לשגרה ורק להקצות משאבים לקהילות טיפוליות בלי לבדוק את האפקטיביות שלהן.

טלב אלסאנע: במגזר הערבי, שמהווה 20% מכלל האוכלוסייה, יש קהילה טיפולית אחת בטייבה ויש אשפוזית בתמרה, אבל הדבר הזה איננו עונה, לצערי הרב, על 1% מהצרכים של חלק גדול מאוד מהמשתמשים.

טלב אלסאנע: שיעור המשתמשים בקרב האוכלוסייה הערבית גדול הרבה יותר משיעורם באוכלוסייה, וזה עקב העדר מודעות לסכנה וגם עקב העדר שירותים חברתיים שיכולים לסייע למי שנפלו במערבולת הקשה הזאת.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני סבור שיש חשיבות רבה לכך שהעניין הזה עלה היום על סדר-היום של הכנסת והתקיים בו דיון.

טלב אלסאנע: אני רוצה בהזדמנות זו להודות למזכירת הוועדה ולעוזרת המחקר מטעם מרכז המחקר והמידע של הכנסת, יפעת שחק, שמכינה את הנתונים לוועדה.

טלב אלסאנע: אני מתכוון להביא לדיון הצעת חוק שעברה בקריאה ראשונה, על מנת לרתום את כל הרשויות המקומיות למטרה הזאת.

טלב אלסאנע: זה לא רק תפקידו של השלטון המרכזי להכין תוכניות ולפעול, אלא השלטון המקומי צריך לגבש תוכניות.

טלב אלסאנע: צריכה להיות ועדת חובה בכל רשות מקומית שתכין תוכנית להתמודדות מדי שנה בתחומים של הסברה, מניעה וגמילה, ובה יהיו משולבים נציגי מרכז השלטון המקומי.

טלב אלסאנע: פעילות משותפת של בתי-הספר, של החברה ושל המשטרה, ובכלל פעילות הסברתית, לדעתי יכולה להביא לתוצאות טובות יותר.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע, יושב-ראש ועדת הסמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם הדיון בנושא הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו עוברים לנושא הבא: החלטה בדבר שכר שרים וסגני שרים (הוראת שעה), התשס"ב–2001.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ימסור את ההחלטה יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יוסי כץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני רוצה לומר לשבחו – ולא אומרים שבחו של אדם בפניו, אבל אין לי התנגדות שאתה תישאר במליאה.

ציפי לבני: אומרים מקצת.

): אחת הבעיות הכאובות בבית הזה היא, שמבליטים תמיד את הדברים הבוטים, את הדברים הקשים ואת המחלוקות.

): חבר הכנסת אלסאנע עומד בראש ועדה, שהיא ועדה חשובה ביותר, ועושה מלאכת קודש יחד עם חברי הוועדה.

): הוא עושה עבודה רצינית ומסורה ומכל הלב תוך שימוש גם בניסיונו הפרלמנטרי וגם בעובדה שבנושא הזה, כפי שנאמר כאן בדבריו האחרונים, אחת הבעיות הרציניות היא במגזרים חלשים: גם במגזר הערבי, גם במגזר העולים החדשים.

): הדברים שהוא אמר צריכים להדליק נורה אדומה.

): חבל מאוד שהטיפול הזה, הפרלמנטרי, העמידה שלך בראשות הוועדה והפעילות שלך לא זוכים לתהודה מספקת מבחינה ציבורית.

): אפשר רק להצר על כך.

נסים זאב: בשביל זה יש הקפאת שכר של ראש הממשלה, שרים וסגני שרים.

): כפולה ומכופלת הצרה, כשבדיוק יש משחק כדורגל של "הפועל תל-אביב", שכולנו רוצים שתנצח, שבהחלט בא במובן מסוים על חשבוננו.

): חברי הכנסת, אני בא אליכם זמן קצר, כמה שעות לאחר שהוועדה שאני עומד בראשותה החליטה להקפיא את שכר חברי הכנסת בשנה הקרובה.

): אני לא חושב שההחלטה שקיבלנו כשלעצמה תציל את המשק, וגם לא התיימרנו לכך, אבל אני בטוח שאנחנו כנבחרי ציבור צריכים ויכולים לשמש דוגמה לא רק ברמה ההצהרתית הפופוליסטית אלא במעשים, קרי בהחלטה משמעותית ומעשית על הקפאת שכר לאלתר.

): לכן אני אומר גם לחברינו השרים וסגני השרים ולכם, חברי הכנסת: אני בא בידיים נקיות.

): אנחנו כבר החלטנו לתרום את חלקנו.

): כעת אני מבקש מכם, חברי הכנסת, ומהשרים להקפיא את עליית השכר בשנה הקרובה לשרים ולסגני השרים, ואני מבקש מהכנסת לאשר את ההמלצה.

): בימים אלה נתבשרנו, כי ככל הנראה, ולמרות המצב הקשה במשק, אמור השכר שלנו, חברי הכנסת, ושל השרים וסגניהם לעלות בשל עליית השכר הממוצע במשק.

): לצערנו, עליית השכר הממוצע אינה נובעת מצמיחה או מאיזה שגשוג פתאומי.

): היא גם לא נובעת מעלייה בתוצר הלאומי.

): הסיבה הרבה יותר עצובה – העובדה שעשרות אלפי עובדים שהרוויחו שכר מינימום, כלומר את השכר הנמוך ביותר, נפלטו ממעגל העבודה, וכתוצאה מכך עלה השכר הממוצע, והוא צפוי לעלות בכ-3%.

): זו עלייה מלאכותית, שנובעת מפיטורי רבבות עובדים, ולא מאיזו הצלחה של המשק.

): אדרבה, המשק נמצא במצב קשה, הצרכים החברתיים גדולים והבעיות החברתיות מתרבות.

): לא ייתכן שאנחנו, חברי הכנסת, לא נטה אוזן לרחשי הציבור ונעלה את שכרנו, בעוד אלפי עובדים מפוטרים נותרים מחוסרי עבודה ואחרים נמצאים במצב קשה מאוד.

): אני רוצה להעביר מדברים שנאמרו בוועדת הכנסת, כשבסך הכול היתה הסכמה כללית רחבה, אבל אחד מחברי הכנסת הביע חשש שמא אנחנו הופכים שוב את עצמנו לשק איגרוף וכאילו יש כאן ניסיון להלקאה עצמית על כך שאנחנו אוכלי חינם, או ביטויים מהסוג הנדוש שנשמעים פה ושם.

): אני עומד לפניכם בלי שום נקיפות מצפון.

): אני בטוח שהחברים שנוכחים כאן במליאה ורבים אחרים עושים מלאכתם נאמנה, מסורים לעבודה הציבורית ומשקיעים את כל מרצם ויכולתם בעבודת החקיקה, בעבודת המליאה ובכל העבודה הציבורית שאנחנו עושים.

): עם זאת, זו שעה מיוחדת, ואסור שניתן להעלאה מלאכותית בשכר הממוצע לגרום להעלאה בשכרנו, שאין לה שום הצדקה מבחינה מוסרית והיא לא ראויה מבחינה ציבורית.

): לא ייתכן גם שנעצום עיניים ונהיה מנותקים מההפגנות הצובאות על פתח משכן הכנסת.

): לא יעלה על הדעת, שנדרוש מהעובדים לקצץ ולוותר בשל המשבר במשק – אמרה מאוד שחוקה ומאוד נדושה, שרבים עושים בה שימוש – ואילו אנחנו, נבחרי אותו ציבור, אותו ציבור עובדים שמפגין ואותו ציבור מובטלים שכורע תחת העומס של מצבו הכלכלי הקשה, ציבור שבחר בנו לכנסת, לא ניתן לו דוגמה אמיתית, שעה שיש לנו הזדמנות ראויה, הולמת והוגנת.

): הפעם עלינו לתת כתף ולא להפנות עורף לאותו ציבור.

): מוטל עלינו לשלם את המס, ולא רק מס שפתיים.

): לכן, אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את המלצות ועדת הכנסת – לאשר את החלטת שכר שרים וסגני שרים, שתקפיא את השכר שלהם לשנה הקרובה, בדיוק כפי שהקפאנו אותו לגבי חברי הכנסת.

): מלה אחרונה.

): שמעתי טענות כאילו יש ציבורים נוספים.

): אני רוצה להבהיר: יש השופטים, יש נשיא המדינה ויש ראשי הרשויות המקומיות.

): כולם יטופלו בדרך חוקית וציבורית ראויה.

): לגבי השופטים, הנושא מסור לוועדת הכספים.

): ועדת הכנסת פנתה ליושב-ראש ועדת הכספים וביקשה ממנו להפעיל את סמכותו, את סמכותה של הוועדה, ואני באופן אישי גם דיברתי עם נשיא בית-המשפט העליון ועם יושב-ראש נציגות השופטים בנושא, ויש לי תחושה שיש הסכמה עקרונית לנושא.

): אני מניח שהדברים יבואו לידי ביטוי בדיון שיתקיים בוועדת הכספים.

): לגבי ראשי הרשויות המקומיות, שר הפנים יעביר בוודאי את החלטתו לוועדת הפנים של הכנסת, ואני מניח שלא ישאירו אותנו בודדים במערכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת מערכה – – –

): אבל ראוי לומר שההקפאה של שכר חברי הכנסת והשרים היא ללא תנאי – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת, זו מערכה שלא בושה להיות בודד בה.

): – – היא הקפאה שלא תלויה בדבר.

): נקודה אחרונה שעלתה בוועדה – היה לנו הרהור מה לגבי העובדים הבכירים במשק שיש להם חוזים אישיים שצמודים לשכר הממוצע.

): אחרי דיון, לאחר ששמענו את חברי הכנסת, הגענו למסקנה חד-משמעית: לא לנו ליזום הקפאת שכר והתערבות בחוזי עבודה של העובדים הללו.

): הממשלה יכולה להגיש הצעת חוק כזאת.

): היא תעבור כאן דיון והצבעה.

): אבל לא אנחנו, בוודאי לא ועדת הכנסת, שאין לה סמכות לעשות זאת, תעשה את המלאכה.

): אנחנו מקפיאים את שכרנו.

): אם הכנסת תאשר, נקפיא את שכרם של השרים וסגניהם.

): הכנסת תעשה את המלאכה לגבי נבחרים וממונים אחרים.

): אני מקווה שבכך נתרום תרומה צנועה למצב הכלכלי-החברתי ולאווירה הציבורית במדינת ישראל.

): תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי כץ, יושב-ראש ועדת הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אבקש כבר לציין, שתשובה והצבעה בנושא הזה תהיינה מחר, יום רביעי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון המתדיינים הוא חבר הכנסת אחמד טיבי, ואני רואה שהוא איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת אופיר פינס-פז ואברהם רביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, היחיד שהצביע בוועדת הכנסת נגד ההצעה שעומדת עכשיו לדיון הייתי אני, ולא ממניעים של שמירה על שכר מופלג או מופרז.

מוחמד ברכה: אני פשוט חשבתי, ועדיין חושב, שיש מידה לא מועטה של צביעות בהצבעתם של רבים מחברי הכנסת שתמכו בהצעה הזאת.

מוחמד ברכה: אני ביקשתי מחבר הכנסת יוסי כץ להישאר כדי להגיד שכוונתי איננה ליושב-ראש הוועדה, שידוע בעמדותיו החברתיות והוא נאמן לקו חברתי שנבחן מדי פעם בכנסת, ובאופן עקבי.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יוסי כץ, עכשיו אתה משוחרר, אם אתה רוצה לצאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא שמע.

מוחמד ברכה: אני חשבתי, ועדיין חושב, שיש שני היבטים בסוגיה הזאת.

מוחמד ברכה: ההיבט הראשון – שכר חברי הכנסת נקבע על-ידי ועדה ציבורית.

מוחמד ברכה: הוועדה הציבורית מעריכה את הצרכים של חברי הכנסת, ולכן אנחנו לא כפופים לא לחוקי השוק ולא לרודנות של אילי ההון שקובעים לעצמם ולמנהליהם שכר גבוה ומופרז.

מוחמד ברכה: לכן יש לכבד את ההחלטות של הוועדה הציבורית כפי שהן.

מוחמד ברכה: במיוחד כשהדבר משתלב עם אמירה מאוד מאוד פסולה בעיני, והאמירה הזאת היא מתקפה נגד הכנסת, נגד חברי הכנסת ונגד הפרלמנטריזם בישראל.

מוחמד ברכה: יש כאלה שאומרים שחברי הכנסת הם אוכלי חינם ומה הם עושים ומה הם לא עושים.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר, גם בעידן הממשלה הרחבה הזאת, שאני חושב שאם היו מצמצמים אותה בחצי אפילו לא היה צריך לדבר על הקפאת שכר של חברי הכנסת, אני מתעקש על כך שהכנסת היא רלוונטית והפרלמנטריזם הוא רלוונטי ויש לכבד אותו, ולא ללכת שבי אחרי הפופוליזם הרווח בקרב החברה הישראלית ובקרב אספסוף.

מוחמד ברכה: אבל האספסוף גם מגיע לחברי הכנסת והוא בא ומדבר על אוכלי חינם ועל כל מיני דברים כאלה.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר, הכנסת היא הביטוי של הריבון במדינה והכנסת היא הביטוי של הדמוקרטיה במדינה, והדמוקרטיה עולה כסף וכרוכה בהוצאות, ואסור להתייחס לחברי הכנסת ולכנסת כאל נטל.

מוחמד ברכה: זה משתלב עם שיח מאוד מסוכן בתחומים אחרים – פוליטיים וחברתיים – אבל גם בתחום הזה של ממשל תקין ושל נוהל תקין, השיח הזה מתגנב בצורה קשה.

מוחמד ברכה: אבל מעבר לזה, למה אני אומר שיש צביעות?

מוחמד ברכה: אותם חברי הכנסת, או רובם המכריע, באים כדי לתת דוגמה אישית ולהצטלם בטלוויזיה, אבל מה קורה כשבאים להכריע את ההכרעות הקשות בכל מה שנוגע לזכויות של השכבות החלשות, של הציבורים השובתים?

מוחמד ברכה: והם באים אלינו כמעט כל יום וכל לילה, מול הכנסת.

מוחמד ברכה: בשבוע שעבר, כשבאתי ודיברתי על העלאת הקצבה של הנכים, נמצא פתאום רוב מכריע נגד זכויות עובדים, רוב מכריע נגד חלשים, רוב מכריע נגד נכים, ואחר כך באים ומתבכיינים שהם רוצים להקפיא ולקצץ.

מוחמד ברכה: ואני אומר לכם, אין שום אמת בעניין הזה.

מוחמד ברכה: אם יש מקום למערכה כדי לגלות רגישות חברתית, מי כמו חברי הכנסת יכול לגלות רגישות חברתית על-ידי הצבעותיו על סדר עדיפויות אחר; על תקציב אחר, תקציב חברתי, תקציב שלא מפריש 8.5 מיליארדי שקלים לבעלי ההון תחת הכותרת של הפחתת עלות העבודה, ולא על-ידי שליחת כסף במשאיות למתנחלים ולהתנחלויות וקיבוע מצב של מלחמה ומצב של מיתון ומצב של עימות.

מוחמד ברכה: פה המבחן.

מוחמד ברכה: המבחן הוא לא בהעמדת הפנים הזאת של הקפאת שכר חברי הכנסת; המבחן של חברי הכנסת הוא בתפקודם כחברי הכנסת, ביכולתם לחוקק חוקים עם רגישות חברתית, עם רגישות לשכבות החלשות.

מוחמד ברכה: השכבות החלשות לא צריכות לקבץ נדבות של פירורי השכר של חברי הכנסת.

מוחמד ברכה: השכבות החלשות רוצות מדיניות אחרת, סדר עדיפויות אחר, סולם התעניינות אחר, והממשלה הזאת והרוב בכנסת הזאת רחוקים מלמלא את התפקיד העקרוני הזה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל קליינר, חבר הכנסת עסאם מח'ול, חבר הכנסת שאול יהלום – אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו, אם יהיו נוכחים, חברי הכנסת נחום לנגנטל, יגאל ביבי, זהבה גלאון, נסים זאב ואליעזר זנדברג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת המעטים הנוכחים באולם, אני רוצה להמשיך את דברי קודמי.

מוחמד כנעאן: לא שאני מתנגד להקפאת השכר של חברי הכנסת, אבל מה שעשתה היום ועדת הכנסת, לדעתי זו צביעות ממדרגה ראשונה, כי מה שיפתור היום את בעיית המשק בישראל זה לא הקפאת שכרם של חברי הכנסת, שמתוכם יש 28 שרים, שמתוכם יש 14 סגני שרים, כ-40% מחברי הכנסת הם שרים וסגני שרים.

מוחמד כנעאן: לא זה מה שיפתור את הבעיה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אילו היו אומרים שהסכום שמגיע לחברי הכנסת כהעלאה בשכרם יועבר לקרן המלגות לסטודנטים שיושב-ראש הכנסת נותן מדי שנה, הייתי מבין שהשכר שלוקחים מחברי הכנסת מועבר לטובתם של סטודנטים שלומדים היום בקשיים רבים באוניברסיטאות, ומוסיפים עוד 100, 200, 300 מלגות; מילא, הייתי מבין את זה.

מוחמד כנעאן: אבל לבוא ולהגיד לחברי הכנסת להקפיא את השכר בו בזמן שלא מקפיאים את שכרם של השרים ושל עובדים בכירים במשק – סגני שרים, שופטים ואחרים שמקבלים פי כמה, מנהלי חברות, מנהלי לשכות, מנכ"לים וסמנכ"לים שמקבלים אולי פי-שניים מחברי הכנסת – אני חושב שבכך לא פותרים את הבעיה של המשק הישראלי.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, תקציב של התנחלות אחת – הייתי אומר, תקציב יתר – שווה את השכר של חברי הכנסת שמדובר עליו.

מוחמד כנעאן: מצד אחד, לפני שבוע הייתי אמור להביא חוק לכנסת, ופתאום נזעקו יפי הנפש ואמרו: המצב קשה, שביתות במשק, כשאותו חוק מדבר על השוואה בין חברי כנסת חדשים לחברי כנסת ותיקים – לא על שכר.

מוחמד כנעאן: אמרו שיש ועדה ציבורית.

מוחמד כנעאן: אז שהוועדה הציבורית תקבע בנושא הזה, ולא ועדת הכנסת.

מוחמד כנעאן: כמו שאמר חבר הכנסת ברכה, יש כאלה שרוצים לקבל החלטה ולצאת להצטלם בטלוויזיה ולהגיד: הנה אנחנו דוגמה למשק הישראלי.

מוחמד כנעאן: זה לא יפתור את בעייתם של 250,000 מובטלים.

מוחמד כנעאן: תפתור אותה מדיניות אחראית, מדיניות חברתית-כלכלית, אחריות של הממשלה.

מוחמד כנעאן: להקפיא את העברת הכספים להתנחלויות – זה מה שיפתור את הבעיה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, כשדנו בשבוע שעבר על הנושא החברתי-הכלכלי, שמענו מחבר הכנסת מוסי רז שבנושא הכבישים בהתנחלויות משקיעים פי-חמישה ממה שמשקיעים בתחומי "הקו הירוק" בישראל.

מוחמד כנעאן: זו השאלה שנשאלת.

מוחמד כנעאן: אלה השאלות האמיתיות שהממשלה צריכה לתת עליהן את הדעת.

מוחמד כנעאן: אבל לבוא לכאן לדבר על חברי הכנסת ועל שרים ועל סגני שרים – אני חושב שזה מגוחך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מוחמד כנעאן: זה מגוחך.

מוחמד כנעאן: למרות זה שאני אצביע בעד, הייתי מציע לאותה ועדה ולאותו יושב-ראש ועדה, שיועבר הסכום משכרם של חברי הכנסת לקרן יושב-ראש הכנסת כמלגות לסטודנטים, שיש להם קשיים רבים, ובזה היינו תורמים את חלקנו להשכלה הגבוהה בישראל, לעודד את ההשכלה הגבוהה בישראל, לעודד את הסטודנטים ולאפשר עוד לכמה סטודנטים לסיים את הלימודים שלהם, ולא בצורה שאנחנו פועלים כאן.

מוחמד כנעאן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה, ואחריו, אם יהיו נוכחים, ידברו חברי הכנסת יגאל ביבי, זהבה גלאון ועסאם מח'ול.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, עמיתי חברי הכנסת, הסוגיה שמועלית פה בפנינו – אני אתמוך בה.

נחום לנגנטל: אם רוצים לקחת כסף ושאנחנו נהווה דוגמה אישית, למה לא?

נחום לנגנטל: אבל יש פה איזה מסע של השתלחות בחברי הכנסת, ועם כל האי-נעימות שבדבר הזה, אדוני היושב-ראש, אני בכל אופן רוצה לומר את זה.

נחום לנגנטל: אני מזמין את כל האנשים שכותבים נגדנו בעיתונים או שמדברים נגדנו, שיבואו ויתארחו אצלי בחדר, היכן שאני עובד, ויסתכלו על הדברים בלשכה המפוארת שבה אני נמצא ביחד עם כל עובדי.

נחום לנגנטל: זה לא שאני מסכן ולא שאני בא כרגע לומר שצריך לרחם עלי.

נחום לנגנטל: רציתי להיות חבר כנסת, התמודדתי, השתדלתי והגעתי לכאן, וגם אם אני אתפטר, לא רבים יזילו דמעה כנראה.

נחום לנגנטל: אם אני לא אתמודד בפעם הבאה, אני מניח שיהיו 120 אחרים שיחליפו את כולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ויש כאלה שישמחו.

נחום לנגנטל: יכול להיות.

נחום לנגנטל: אני רק אומר לך, אדוני, ברצינות, הרי מה קורה כאן?

נחום לנגנטל: כל היום מדברים נגד המשכורות הגבוהות שיהיו לנו, כאשר חלק גדול מהאנשים היושבים כאן בבית הזה, ואני אומר את זה על עצמי, הרוויחו הרבה יותר.

נחום לנגנטל: שישאלו במס הכנסה כמה לקחו לי לפני כמה שנים וכמה לוקחים לי היום – שלטונות מס הכנסה לוקחים ממני הרבה פחות היום, כי הרווחתי הרבה יותר.

נחום לנגנטל: רציתי בזה, אני לא מסכן, אבל יש גבול כמה אפשר לדבר כנגד חברי הכנסת ועד כמה אפשר לבוא ולומר שהבעיה של הכלכלה של מדינת ישראל היא חברי הכנסת.

נחום לנגנטל: שיראו את התנאים האמיתיים, איך עובדים כאן, כמה מזכירות ועוזרים מקצועיים יש לי.

נחום לנגנטל: איך אני יכול להיות חבר כנסת רציני אם אין עוזרים מקצועיים לחבר הכנסת בהגדרה, על-פי התקן?

נחום לנגנטל: אין, אין עוזרים מקצועיים.

נחום לנגנטל: אנחנו צריכים להצביע, אדוני היושב-ראש, מעל 100 הצבעות בשבוע בבית הזה, ויש פרלמנטים בעולם שבהם לא מצביעים 100 הצבעות בקדנציה שלמה של ארבע שנים.

נחום לנגנטל: בוועדת הכספים אני יושב ומצביע כל יום, לפעמים 20 או 30 פעם על כל ההעברות ועל כל הפניות התקציביות.

נחום לנגנטל: האם אני מתמצא במה שאני מצביע?

נחום לנגנטל: האם יש לי עוזרים שיכולים להכין לי את העניין?

נחום לנגנטל: אין.

נחום לנגנטל: בהגדרה אין לחברי הכנסת האמצעים להיות רציניים ומקצועיים, ואחר כך אומרים שעבודתם לא רצינית.

נחום לנגנטל: אם נחליט לעשות את העבודה שלנו יותר רצינית, להעמיק, ללמוד ולקחת יועצים משפטיים שינסחו לנו חוקים, יגידו: מה פתאום?

נחום לנגנטל: הם רוצים רק שיהיו להם עוד עובדים, כאילו זאת המטרה שלנו, להיות אימפריאליסטים.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, כשהייתי מנכ"ל משרד התחבורה היו לי עשרה עורכי-דין שליוו את עבודת המשרד ויותר מעשרה כלכלנים שליוו את החלק הכלכלי של מה שהייתי צריך לנהל.

נחום לנגנטל: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שאני לא עושה עבודה פחות חשובה היום פה בכנסת כשאין לי לא את אלה ולא את אלה.

נחום לנגנטל: ולכן, אדוני היושב-ראש, אם אנחנו באמת נדרשים לשמש דוגמה שגם אנחנו מהדקים את חגורותינו ומקלים איכשהו על תקציב המדינה, בשמחה.

נחום לנגנטל: אבל אם מישהו חושב, שכתוצאה מזה הוא יקבל דמוקרטיה טובה יותר, כנסת טובה יותר, מקצועית יותר, אם הוא חושב שבעניין הזה לא שופכים את התינוק עם המים בדמוקרטיה הישראלית, הוא באמת שוגה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו חברי הכנסת נסים זאב ואליעזר זנדברג.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גברתי השרה, טוב לראות שרים לפעמים כאן בבית הזה.

ציפי לבני: באתי במיוחד לשמוע שאתם מקצצים לי את השכר, במו אוזני.

עסאם מח'ול: אני שייך לאלה שלא נבהלים מהצעות דמגוגיות, לאלה שהרקורד החברתי שלהם, גם בשאלות החברתיות וגם באמירות הפוליטיות, מוכח, הם לא צריכים להצטדק ולא צריכים להיראות כאילו.

עסאם מח'ול: את הדמות של רובין הוד אני אוהב ומעריך, אבל פוליטיקה של רובין הוד אין לה מקום והיא לא יכולה להיות תחליף לפוליטיקה אמיתית, לכלכלה אמיתית ולמדיניות חברתית אמיצה ונכונה, שיכולה להציע סדר חברתי וסדר עדיפויות אפשרי, שאפשר לחיות אתו.

עסאם מח'ול: הצעת החוק הזאת היא הצעה צבועה, היא הצעה של העמדת פנים, היא ניסיון להסוות, ואני חושב שהבעיה העיקרית אתה היא מה שהיא לא אומרת, מה שהיא מנסה להסתיר.

עסאם מח'ול: זאת הצעת חוק שבאה להסתיר את הבעיה האמיתית – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדובר בהצעת החלטה, אדוני.

עסאם מח'ול: – – שבאה להסתיר ולהסיח את הדעת מהנקודות האמיתיות שצריך להתמקד בהן והציבור בישראל היום, בשל הקריסה החברתית הכמעט כוללת, צריך לראות אותן ולהצביע עליהן.

עסאם מח'ול: לא אחת שודדים דואגים להדליק תבערה במקום אחר, היכן שלא מתרחשת ההתרחשות הבסיסית והעיקרית שהם רוצים לעשות, כדי להסיח את הדעת; וכדי להסיח את הדעת מכך שסדר העדיפויות החברתי והכלכלי במדינת ישראל מעוות, ומציעים לנו היום תקציב עוד יותר מעוות ומעוות, יוצאים עם ההצעה על שכר הבכירים כאילו מכאן תבוא הישועה.

עסאם מח'ול: מכאן לא תבוא הישועה.

עסאם מח'ול: הישועה תבוא מאותם מיליארדים שמפנים למעסיקים; הישועה תבוא כאשר משנים את סדר העדיפויות ומחליטים שהכסף הולך לשכונות ולא להתנחלויות; הישועה תבוא כאשר לא הבנקים והחברות וההון יש להם מדינה וממשלה שמייצגת ודואגת לאינטרסים שלהם, אלא כאשר יש לנו מדינה שיש לה חברות ויש לה בנקים אבל יש לה קודם כול בני-אדם ויש לה קודם כול עובדים שמייצרים את העושר של החברה הזאת.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך להסוות ולשקר.

עסאם מח'ול: אני לא מדבר על חברי הכנסת.

עסאם מח'ול: אני אצביע נגד ההצעה הזאת מכיוון שהיא הצעה שקרית, מכיוון שהיא שקרית.

עסאם מח'ול: היא מנסה להסיח את הדעת, להסוות את האמת ואת הבעיה האמיתית.

עסאם מח'ול: אני חושב שאנחנו נמשיך להצביע, וזה תפקידנו, על אותם מקורות עיוות בתקציב הקיים שפוגעים בשכבות החלשות, שפוגעים בציבור העובדים, שמרחיבים את מעגל האבטלה, שמרחיבים את מעגל העוני, ואנחנו אומרים שזה פשוט לזרות חול בעיניים של הציבור ושל הקורבנות של המדיניות הזאת כאשר מביאים הצעה כזאת והחלטה כזאת.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – אחרון המתדיינים, חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תשובה והצבעה יהיו מחר, חברי הכנסת.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אינני מבין מדוע הממשלה צריכה להיות מותקפת על-ידי חברי כנסת.

נסים זאב: אפילו נאמר שזאת החלטה דקלרטיבית – יש בה הרבה מסר לציבור.

נסים זאב: יש בזה הרבה רצון להראות את השותפות האישית של שרים, סגני שרים וראש הממשלה, להזדהות עם המצוקה ועם המשק במצב הקשה היום.

נסים זאב: אף אחד לא חשב לרגע שעצם ההקפאה הזאת תביא לאיזה פתרון של ממש בנושא המשק או בנושא הכלכלה או תענה על צרכים חברתיים כאלה ואחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יהיה עם הכסף שייחסך, חבר הכנסת זאב, לאן זה ילך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לעניים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למובטלים?

נסים זאב: אני רוצה לומר, שבכסף הזה אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.

נסים זאב: מדובר פה בפרוטות, מדובר פה בתוספת שכר, ולא מדובר בשכר הבסיסי.

נסים זאב: לא מדובר על צמצום שכר אלא על הקפאה של תוספות, ולכן אני לא רואה שיש בזה ממש כדי לומר אם הכסף הזה ילך לסטודנטים או לתוכניות אחרות.

נסים זאב: אני חושב שהדבר הזה אין בו ממש.

נסים זאב: אני רוצה להעיר את תשומת לב היושב-ראש לכך, שלפני כמה ימים אישר בג"ץ צו המונע את הפשרת הקרקעות החקלאיות לבנייה ופסק שהוא לא יחול על עסקאות שכבר גיבשו.

נסים זאב: הצו מורה למינהל מקרקעי ישראל להקפיא את הפשרת הקרקעות.

נסים זאב: צו הביניים יצומצם ולא יחול על יישובים שהוגדרו כיישובי קו העימות על-ידי הממשלה.

נסים זאב: הצו, כפי שידוע, הוצא לבקשת עמותה בשם "הקשת הדמוקרטית המזרחית", שדרשה להקפיא את כל החלטות המינהל עד למתן הפסיקה הסופית.

נסים זאב: לדעתי זוהי שערורייה, שערורייה אמיתית, ש-3% מאזרחי מדינת ישראל זוכים בהטבות בהיקף של עשרות מיליארדי דולרים.

נסים זאב: איך אפשר לדבר על הקפאת שכר ומשכורת, לדבר על פרוטות, כאשר מדובר כאן על עשרות מיליארדי דולרים שמדינת ישראל נותנת כמתנה לקבוצה שמגיעה לכל היותר ל-3% מתושבי מדינת ישראל?

נסים זאב: ולכן, אני בהחלט מכבד את החלטת הממשלה, אבל צריך להתייחס לסוגיה הזאת.

נסים זאב: בג"ץ דרש שהכנסת תקיים דיון, ואני מתכוון להביא את הנושא הזה לדיון במליאה כבר בשבוע הבא.

נסים זאב: תודה, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרון המתדיינים, חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאמור, תשובה והצבעה מחר.

אליעזר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה גם לשרה שהמתינה עד עכשיו ומכבדת את הכנסת, להבדיל מחבריה שלא היו כאן אתמול, כאשר קיימנו דיונים.

נסים זאב: היא מכבדת קודם כול את עצמה.

אליעזר זנדברג: ואותנו, את חברי הבית.

ציפי לבני: אז אולי לא צריך לקצץ בשכרי.

אליעזר זנדברג: אולי צריך לתת בונוס על נוכחות, ואז נחסוך הרבה כסף.

אליעזר זנדברג: לפי מצב הנוכחות, לא יהיה למי לשלם.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אף אחד לא יכול להתנגד להצעה שמשתלבת בנורמה הכללית של נבחרי הציבור שמבקשים להפגין דוגמה, אבל אני רוצה להציע לחברי הממשלה, אולי באמצעות השרה, לשקול דרך אחרת של קיצוץ.

אליעזר זנדברג: על מה אנחנו מדברים?

אליעזר זנדברג: אנחנו מדברים על קיצוץ בשכר חברי הכנסת; לא בקיצוץ אלא בהקפאה של 1,000 שקלים, כפול ב-120 – 120,000 שקלים בחודש, זו משמעות ההקפאה או החיסכון.

אליעזר זנדברג: אבל בואו ניקח משרד כמו זה של השר רענן כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר לדבר על הנוכחים, למה לקחת שר שאינו נוכח?

ציפי לבני: אני מוותרת.

אליעזר זנדברג: אני רוצה להסביר למה אני בוחר בשר רענן כהן.

אליעזר זנדברג: השרה לבני אחראית על תחום ההסברה.

אליעזר זנדברג: היא עוסקת במשהו מסוים.

אליעזר זנדברג: אומנם קוראים לה שרה ללא תיק, אבל זוהי פעילות חשובה מאוד, שמדינת ישראל זקוקה לה, והיא צריכה להיעשות ברמה מיניסטריאלית, להבדיל מפעולות אחרות.

אליעזר זנדברג: מה שעושה השר רענן כהן, עשה עד היום פקיד.

אליעזר זנדברג: זה היה חלק מאיזו מחלקה באיזה משרד, בדרך כלל משרד ראש הממשלה.

אליעזר זנדברג: לרענן כהן, כמו לשרים אחרים, יש מנהלת לשכה, יש מזכירה, יש נהג ושניים עד שלושה יועצים ומאבטח, שומר ראש, וכל הדברים האלה עולים המון כסף, אדוני היושב-ראש.

אליעזר זנדברג: כל הדברים האלה, לרבות הלשכות בערים שונות בארץ, לרבות הרכב, עולים כסף רב.

אליעזר זנדברג: עלותו של שר אחד שבעצם לא עושה שום דבר, או שאת עבודתו יכול לעשות פקיד אחד שממילא קיים במשרד אחר, יותר גבוהה מכל ההקפאה של השכר שאנחנו מדברים עליה.

אליעזר זנדברג: אם אנחנו רוצים להיות אמיתיים ורציניים, בואו נקפיא גם את השכר, על מנת לשדר דוגמה נכונה לציבור, אבל בואו נעשה גם צעד של התייעלות ונקצץ במשרדים מיותרים של הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תהיה ראורגניזציה של הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש משרדים מיותרים, אז בשביל מה?

אליעזר זנדברג: בואו נקצץ אותם, בואו נאחד אותם.

אליעזר זנדברג: אני משוכנע שאנשים שהדאגה הכלכלית באמת לנגד עיניהם, שהם קשובים לפניות הציבור ולשוועתו, יסכימו להקריב את תפקידם המכובד, אם כי הריק מתוכן, למען הוכחת הדוגמה האישית.

אליעזר זנדברג: אני בטוח שהציבור ידע כיצד לגמול להם בבוא היום, כאשר תהיינה בחירות, מכיוון שבאמת יעשו מעשה נכון.

אליעזר זנדברג: לכן, לדעתי, בסופו של הדיון צריך לאשר את ההחלטה, אבל גם לקרוא לכמה שרים שיושבים במשרדים מיותרים לוותר על משרדיהם, ואולי להתמקד בענייני מפלגתם ואולי בעשייה אחרת, אבל לחסוך את הכסף הרב שמתבזבז לחינם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה רצינית.

ציפי לבני: אעביר אותה לעמיתי השרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השרה תעביר את ההצעה הלאה, לראש הממשלה ולממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תשובה והצבעה מחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תם סדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה – מחר, יום רביעי, ו' בכסליו התשס"ב, 21 בנובמבר 2001, בשעה 11:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבה זו נעולה; אני חוזר: ישיבה זו נעולה.