ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 330, 2002-07-15 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, ו' בחודש אב התשס"ב, 15 בחודש יולי שנת 2002.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 2), התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; והצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 39), התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

א' האן: לדיון מוקדם: הצעת חוק השבות (הגדרת יהודי), התשס"ב–2002, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר; הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים נכים (תיקון – הגדרת ילד נכה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת שמואל הלפרט; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – חובת טיפול בפג החל מהשבוע ה-25), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת מוסי רז וענת מאור; הצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו-2003) (תיקון – ביטול אפליה בקצבת ילדים), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת מוסי רז, רן כהן ויוסי שריד; הצעת חוק הממשלה (תיקון – דיווח ראש המטה הכללי לממשלה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – דירה ראשונה), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן ואליעזר כהן; הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון – ייעוד קנסות לרשות המקומית), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אפי אושעיה; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – שוויון בשיעור קצבאות ילדים), מאת חברי הכנסת אברהם פורז, אליעזר זנדברג, יוסף לפיד, יהודית נאות וויקטור בריילובסקי; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – הרכב ועדת האתיקה), התשס"ב–2002 , מאת חברי הכנסת יוסף לפיד, אליעזר זנדברג, יהודית נאות, יוסף פריצקי וויקטור בריילובסקי; הצעת חוק שידורי רדיו ייעודיים, התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת צבי הנדל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רשות איכות הסביבה, התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק התקנים (תיקון – מעבדה מאושרת), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק העונשין (תיקון – פיצוי בגין הוצאות שהוצאו להצלת חיי אדם), התשס"ב–2002, מאת חברת הכנסת נחמה רונן; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת גנדי ריגר ומרינה סולודקין; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – לימוד חובה עד כיתה י"ב), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, האשם מחאמיד, טלב אלסאנע ומוחמד כנעאן;

א' האן: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון – ניכויים מותרים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון – דוחות חסויים), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת דוד מגן ואמנון רובינשטיין; הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – נכס ריק), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (דרכי מינוי עובדים בכירים), התשס"ב–2002, מאת חברת הכנסת יהודית נאות; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (איסור רישוי על גזעים מסוכנים של כלבים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון – התפלגות של סיעה המונה שני חברי הכנסת), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאי לגמלה שיצא את ישראל למילוי מצווה דתית), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, האשם מחאמיד, טלב אלסאנע ומוחמד כנעאן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת זיקנה), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, האשם מחאמיד, טלב אלסאנע ומוחמד כנעאן; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת יוסי כץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מתן תרופה מאושרת לחולה ללא הבדל מין), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – טיפול רפואי בנכה שדרגת נכותו פחותה מ-10%), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת רופאי השיניים (תעריפים מרביים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת יצחק גאגולה; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – ימי חופשה), התשס"ב 2002, מאת חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, האשם מחאמיד, טלב אלסאנע ומוחמד כנעאן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודות זיכוי בחישוב נפרד), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת משה גפני ומוסי רז; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות לצורך טיפול בילד נכה),

א' האן: התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות אשה לקצבת זיקנה וקצבת שאירים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק איסור צילום בחדרי ניתוח בבתי-חולים, התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (ועדה לחקירת מקרי רשלנות רפואית), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק האנטומיה והפתולוגיה (תיקון – הסכמה מונחית למטרת השתלות איברים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הרשות לוועדות רפואיות, התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת דוד טל, אברהם הירשזון, עמיר פרץ ויאיר פרץ.

א' האן: לוח תיקונים להצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 37), התשס"ב–2002.

א' האן: מטעם הוועדה לענייני ביקורת המדינה – סיכומיה והצעותיה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה לדוח מבקר המדינה מס' 51ב'.

א' האן: מסקנות ועדת הפנים ואיכות הסביבה בעקבות החלטה על דיון מהיר בנושא: הטרדות שוטרים החוקרים את פרשת "המחתרת היהודית"; מסקנות ועדת הפנים ואיכות הסביבה בנושא: צווי הריסה בשכונת ג'ואריש ברמלה; מסקנות ועדת החינוך והתרבות בנושא: חילול בית-העלמין היהודי העתיק בחברון.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: הסעיף הבא: הצעה לסדר לפי סעיף 53, לחבר הכנסת איתן כבל ולחבר הכנסת צבי הנדל.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביקשתי להעלות על סדר-יומה של הכנסת את גל האנטישמיות שהתחיל לשטוף את אירופה.

איתן כבל: זה גל אנטישמיות שאומרים עליו, שבארבעת החודשים האחרונים הוא הגדול ביותר מאז מלחמת העולם השנייה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני חושב שכנסת ישראל אינה יכולה לעבור על הנושא הזה לסדר-היום.

איתן כבל: משרד החוץ וכל המערכות שלנו חייבים להיכנס ולפעול נגד התופעה המדאיגה הזאת, שבעקבותיה התחילה להיווצר לא רק אנטישמיות מילולית, אלא, לצערנו, זה גם מוביל לאלימות פיזית, ונרצחים יהודים רק בגלל היותם יהודים.

איתן כבל: אני חושב, שאדוני היושב-ראש חייב לרתום את כולנו, את הכנסת ואת כל מי שיכול, כדי לעצור את הגל המטורף הזה.

איתן כבל: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: באותו נושא – חבר הכנסת הנדל.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני ביקשתי, בעקבות דיון שנערך אצלי בוועדה, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בנושא האנטישמיות, להעלות את הנושא לסדר-יומה של הכנסת.

צבי הנדל: קיימתי את הישיבה בשבוע שעבר, בנוכחות אנשים ממשרד החוץ וסגן שר החוץ.

צבי הנדל: קיבלנו נתונים מאוד מדאיגים.

צבי הנדל: בלי כל הקשר פוליטי למחנה שאני שייך אליו ולמחנה ששר החוץ אליו – יש כמעט מהלך שגובל בפשע בעניין הזה, של קיצוץ של למעלה מ-30% בתקציב ההסברה של ישראל.

צבי הנדל: הוצע קיצוץ flat של 4%, אך בתקציב ההסברה קוצץ הכול.

צבי הנדל: ולא פחות מזה, יוצאים שרים, לרבות שר החוץ, וחברי כנסת, ומדברים בעד ומתוך הבנה למצוקות של הפלסטינים, וכך, שלא ברצונם, הם מעודדים את שונאי ישראל לא אחת.

צבי הנדל: קיבלנו על כך טרוניות מהפועלים בעניין ההסברה בחוץ-לארץ.

אברהם בורג: חברי הכנסת הנדל וכבל, הנושא עלה יחד עם כמה הצעות של חברי הכנסת כהצעה דחופה לסדר-היום.

אברהם בורג: אמרתי לנשיאות, שלדעתי, מכיוון שהנושא כל כך כבד וכל כך מרכזי, זה לא נושא מקרי, אם אנחנו מעלים אותו לסדר-היום בשבוע הזה של הכנסת ובשבוע הבא, כשהוא נעלם פה בבליל החקיקה, זה לא יהיה במקום הראוי.

אברהם בורג: לכן ביקשתי שתעלו את הנושא הזה כך, ואנחנו נקבל את אישור המליאה באופן פורמלי למצוא את העיתוי המתאים – אני מקווה ישיבת פגרה מיוחדת, כדי שזה לא יידחה יותר מדי – שתוקדש לנושא הזה, ואז תשומת הלב שלנו, הישראלים, ושל העולם, תהיה מוקדשת לנושא לא אגב אורחא.

אברהם בורג: אני מקווה שהדבר מקובל עליך, חבר הכנסת כבל, ועליך, חבר הכנסת הנדל.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נעבור לנושא השלישי בסדר-היום: הצעת סיעות חד"ש, רע"ם, עמ"ל, בל"ד ותע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל מדיניות הממשלה בנושא הרשויות המקומיות הערביות, ממדי האבטלה במגזר הערבי, פתיחת שנת הלימודים ביישובים הערביים והחלטת הממשלה לתמוך בהצעת החוק של חבר הכנסת חיים דרוקמן.

אברהם בורג: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לצערי הרב, בשלושת הנושאים שאני מעלה בהצעת האי-אמון המצב במגזר הערבי הולך ומחמיר, ואפילו הייתי אומר מידרדר, ולא יכולים לסבול אותו עוד.

מוחמד כנעאן: הממשלה מפלה את המגזר הערבי בתקציבי הפיתוח ובתקציבים הרגילים המיועדים ליישובים ערביים.

מוחמד כנעאן: בשנת 2001 עמד תקציב הפיתוח המיועד למגזר הערבי על 448 מיליון שקל מתוך 13 מיליארד שקל תקציב הפיתוח הכללי; כלומר, פחות מ-4% מתקציב הפיתוח.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת – מה יכולים הרשויות המקומיות או יתר היישובים לפתח ואיך לארגן את מבנה התשתיות במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, מרבית הרשויות המקומיות הערביות היום זה חמישה-שישה חודשים לא שילמו משכורות לעובדים שלהן כתוצאה מקריסה טוטלית בכל התחומים, ובראש ובראשונה בתחומי הרווחה, החברה, כתוצאה מקיצוץ מסיבי של הממשלה בתקציבי הפיתוח של הרשויות, במקום להעלות את התקציבים בהתאם להבטחות קודמות, בהתאם להחלטות.

מוחמד כנעאן: יותר משש-שבע החלטות ממשלה התקבלו בממשלת ישראל מאז תקופת רבין, זכרו לברכה, עד היום, ולצערי הרב – אדוני היושב-ראש, טוב גם שתדע וכיושב-ראש הכנסת כדאי גם שתעקוב – לא כובדו.

מוחמד כנעאן: אני מדבר על החלטות ממשלה שלא כובדו.

מוחמד כנעאן: אם החלטות ממשלה בנוגע לרשויות המקומיות במגזר הערבי לא כובדו, אז השאלות שנשאלות הן: עד מתי?

מוחמד כנעאן: למה?

מוחמד כנעאן: מה אותן רשויות יכולות לעשות?

מוחמד כנעאן: אלפי עובדים ממתינים יום-יום לקבלת המשכורות, וזה גם מעבר למצב האבטלה במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: כל חודש אנחנו מתבוננים בטבלת היישובים המובטלים, רואים שכ-90% מכל היישובים שמוזכרים הם ערביים.

מוחמד כנעאן: חבר כנסת רן כהן – הם ערביים, וזה כבר יותר משנה וחצי – והממשלה רואה וקוראת את הנתונים האלה, אבל בלי מענה.

מוחמד כנעאן: לא ראינו שהתקיים דיון אחד, דיון מעמיק, רציני, אמיתי, בענייני המגזר הערבי, למרות כל ההבטחות שהיו לראש הממשלה הנוכחי וגם לקודמו, וגם לקודמו של קודמו, שיטפלו במגזר הערבי, שתהיה אפליה מתקנת.

מוחמד כנעאן: אנחנו רואים שיש אפליה, פשוט אין שום דבר.

מוחמד כנעאן: להיפך, כשמדברים על קיצוצים, זה נוגע גם למגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: הכנסת כאן חגגה כשהממשלה הקודמת כאילו הקצתה 4 מיליארדי שקלים למגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: זה נותר רק על הנייר, בפועל שום דבר לא הוקצה למגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: דיברו על צביעת תקציבים – זה "בולשיט", לא צבעו שום תקציב.

מוחמד כנעאן: אדוני השר, אני מדבר גם בהקשר זה על החלטות ממשלה – על החלטות ממשלה 840 – לגבי הקמת יישובים נוספים לאכלוס התושבים הערבים הבדואים בנגב – נציגים שלהם נמצאים כאן, ואני מברך אותם.

מוחמד כנעאן: מאז 1969, שום ממשלה לא יכלה ליישם החלטה אחת.

מוחמד כנעאן: אני אומר לך, אדוני השר – כל התושבים, ואני אחד מהם, אומרים לממשלת ישראל: תנו לנו לבנות בתים ברשיון.

מוחמד כנעאן: אנחנו לא חובבי בנייה בלתי חוקית – לא בלוד ולא ברמלה ולא בנגב, לא בצפון ולא במשולש.

מוחמד כנעאן: מאז 1969 עד היום הזה הממשלה לא יכלה ליישם שום החלטה בנוגע לנגב – שש החלטות של ממשלת ישראל, כבר ארבע ממשלות התחלפו – שום דבר לא נעשה.

מוחמד כנעאן: כל פעם מקימים ועדה ועוד ועדה ועוד ועדה, ושום דבר לא יוצא מזה.

מוחמד כנעאן: תכנון יישוב יהודי חדש בנגב לוקח 24 יום.

מוחמד כנעאן: 24 יום, וכבר יש תוכנית מיתאר ליישוב, כבר יש בסיס – והאנשים האלה זועקים לא רק לממשלה, גם לעולם; מה אתם רוצים מאתנו.

מוחמד כנעאן: אתם החלטתם כבר לפני עשר שנים, אז תכינו את תוכניות המיתאר.

מוחמד כנעאן: אדוני השר, היה דיון בוועדת הפנים של הכנסת.

מוחמד כנעאן: נציגי משרד הפנים אמרו שם בפה מלא, שעד היום הזה לא נגמרו התוכניות.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת, אדוני היושב-ראש, מתי ייגמרו התוכניות.

מוחמד כנעאן: עד מתי תושבי הנגב הערבים יסבלו?

מוחמד כנעאן: לא מספיק שהם מלאי בעיות – בעיית אבטלה, בעיית הרשויות, בעיית החינוך, בעיית הרווחה – אבל גם בעיית הבית?

מוחמד כנעאן: לא מאפשרים גם לגור בבית כמו בני אדם?

מוחמד כנעאן: אדוני השר, אני גם מתריע על זלזול של ממשלת ישראל ביישום החלטות.

מוחמד כנעאן: למשל, אדוני היושב-ראש, בנושא של התחבורה.

מוחמד כנעאן: חברה מנהלת לא נבחרה, אין כבישים.

מוחמד כנעאן: שנה שלמה לקח למשרד התחבורה לבחור חברות שינהלו את ביצוע הפרויקטים התחבורתיים במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: לא מדובר בסתם עיכוב, התוצאה היא ש-90% מהפרויקטים לא בוצעו, אף שהוקצה להם תקציב בשנת 2001.

אפרים סנה: אתה לא מדייק, תסלח לי.

אפרים סנה: למזלך נכנסתי הרגע.

מוחמד כנעאן: תן לי לגמור, אתה יכול לענות.

מוחמד כנעאן: זה מסמך.

אפרים סנה: ממש לא נכון.

מוחמד כנעאן: יצחק זוכמן, מאגף התשתיות והפיתוח, אף גילה כי חברה מנהלת בדרום נמצאת רק בתהליך בחירה ועל כן העיכוב יימשך גם ב-2002.

מוחמד כנעאן: זה לא אני אמרתי, אלא מנהל אגף במשרד התחבורה.

מוחמד כנעאן: עוד דוגמה לזלזול – מהנתונים שנאספו על-ידי המחלקה הכלכלית במרכז "מוסאווה" עולה, כי מנהל מינהל הביוב במשרד התשתיות ניצל בשנת 2001 רק 48 מיליון שקל מתוך 170 מיליון, אדוני היושב-ראש, שהוקצו לנושא הזה – שהוקצו למגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: סכומים אלה כוללים פתיחת הרשאות והתחלת ביצוע.

מוחמד כנעאן: פקידי משרד התשתיות טענו כי הסיבה לאי-שימוש בכספים, אדוני השר, הינה עיכוב פרסום תקנה מאושרת בידי האוצר.

מוחמד כנעאן: והשאלה היא: למי זה אכפת.

מוחמד כנעאן: לתושב המסכן?

מוחמד כנעאן: לרשות המקומית?

מוחמד כנעאן: למי?

מוחמד כנעאן: בשנת 1995, אדוני השר, התקבלה החלטת ממשלה להכיר בתשעה יישובים בצפון.

מוחמד כנעאן: מאז ועד היום הזה לא גמרו את תוכניות המיתאר באותם יישובים.

מוחמד כנעאן: אני לא מדבר על זה שלא ביצעו שום דבר – אני מדבר רק בראשי פרקים, כי אין זמן.

מוחמד כנעאן: ואם נדבר על נושא החינוך, אדוני היושב-ראש – בנושא החינוך הוחלט במשרד, שהמשרד בונה 540 חדרים בשנת הלימודים.

מוחמד כנעאן: כיום, לפי התקציבים של המשרד, ייבנו רק 264 בכל המגזר הערבי – לרבות הצפון, לרבות הדרום, כל המגזר הערבי, לרבות הדרוזי, כולם.

מוחמד כנעאן: מצד שני, אותו משרד אומר – על מנת לסגור את הפער, אם ייבנו 540, אולי בקושי ייסגר הפער.

מוחמד כנעאן: אני מתריע, אדוני השר, אדוני היושב-ראש, שיש רשויות מקומיות שלא יכולות לפתוח את שנת הלימודים הקרבה עלינו ב-1 בספטמבר, כתוצאה מעיכוב העברת כספים לאותן רשויות, כתוצאה מאי-השלמת פרויקטים שונים ביישובים הערביים.

אברהם בורג: נא לסיים.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת – האם לא הגיע הזמן שאותה ממשלה, ממשלת ישראל, תשכיל ותגיע להחלטה אמיצה, שתקיים דיון מקיף – ואני יודע, אדוני השר, שהוגשה לראש הממשלה לא מזמן תוכנית על-ידי אנשי מקצוע, יהודים וערבים, לגבי המגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה שלגבי התוכנית שהוגשה לממשלה לפחות יקוים דיון – אני לא אומר ליישם אותה, אבל לקיים עליה דיון, פעם אחת שיהיה דיון רציני בנושא הזה.

אברהם בורג: תודה.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, לצערי הרב אני לא יכול לזכור דבר אחד שהממשלה עשתה נכון במגזר הערבי מאז קמה.

מוחמד כנעאן: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: השר דני נוה ישיב ואנחנו נעבור לדיון.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק, שמדינת ישראל, מתוקף היותה מדינה יהודית דמוקרטית, מחויבת לדאוג לרווחתם של כל אזרחיה וכל תושביה.

דני נוה: הערך המתחייב מאופיה של המדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית הוא כמובן הצורך בהשגת צמצום פערים רב ככל האפשר בין אזרחיה, תוך הראייה של החשיבות, של הדאגה לציבור המיעוטים החי בתוכנו.

דני נוה: המצוקה התקציבית היא נחלת כולנו, הרי היא איננה נחלה של יהודי או ערבי.

דני נוה: הבעיה הכלכלית שבה נמצא המשק הישראלי, המשבר, המיתון וההאטה העמוקים שבהם אנו נמצאים, אינם, בסופו של דבר, מתוחמים, או ניתנים להגדרה על-פי מגזר כזה או אחר, או על-פי לאום כזה או אחר.

דני נוה: זו נחלת כולנו.

דני נוה: לכן, כאשר הממשלה באה להקצות משאבים ולהקצות הוצאות מתקציבה לצורכי השקעות בתשתית, או לטיפוח צרכים כאלה ואחרים, אז בסופו של דבר הנגזרת מהקיצוץ בתקציב המדינה, בהשלכה של זה חשים כולם, יהודים וערבים כאחד.

דני נוה: עם זאת, נוכח דבריו של חבר הכנסת כנעאן, שהוא לא זוכר ולו דבר אחד שעשתה הממשלה, אני רוצה להזכיר לו כמה דברים, שאני מניח שישמחו אותו, שהממשלה עשתה ועושה, למרות המגבלה התקציבית ולמרות המגבלות הכלכליות הקשות שהמשק נתון בהן.

דני נוה: אני רוצה לציין כמה נתונים שהועברו אלי על-ידי משרד ראש הממשלה, בכל מה שנוגע להשוואה בהשקעות התקציביות בשנת התקציב הקודמת, 2001, שניתן כבר לסכם אותה, בהשוואה בין היישובים הערביים – חלקם בכלל האוכלוסייה במדינת ישראל, ואחוז ההשקעה התקציבית בהם ביחס לחלקם באוכלוסייה.

דני נוה: אתן פה כמה דוגמאות, רק כדי לסבר את האוזן.

דני נוה: לדוגמה, הוזכר פה משרד הפנים.

דני נוה: לפי הנתונים שנמסרו לי על מענקי האיזון שנותן המשרד לרשויות המקומיות – ביחס לחלקם היחסי בתקציב של היישובים הערביים, הם מקבלים תקציב שהוא 135% יותר מאשר חלקם באוכלוסייה.

דני נוה: או אם מדובר בתקציבי פיתוח וחלקם היחסי של היישובים הערביים בתקציב, הם מקבלים כ-147% יותר מאשר חלקם היחסי באוכלוסייה.

מוחמד כנעאן: – – –

דני נוה: או אם מדובר בתחום התשתיות הלאומיות בנוגע להשקעה במפעלי ביוב, ביחס לחלקם היחסי של היישובים הערביים בתקציב – כ-63% יותר מאשר יחסם באוכלוסייה.

מוחמד כנעאן: – – –

דני נוה: הזכיר פה הדובר הקודם את עניין התחבורה.

דני נוה: יש לי פה נתון אחד שנוגע לתחבורה העירונית ולהשקעות בתשתית הנוגעות לתחבורה העירונית.

דני נוה: כפי שנמסר לי, חלקם היחסי בתקציב של היישובים הערביים – –

מוחמד ברכה: אם כל כך טוב, למה כל כך רע?

דני נוה: – – הוא כ-58% יותר מאשר חלקם היחסי באוכלוסייה.

דני נוה: בכל מה שנוגע לחינוך – וזו אולי הסוגיה החשובה מכולם – בכל מה שנוגע לחלקם היחסי של היישובים הערביים באוכלוסייה וההשקעה התקציבית בהם בנוגע לבניית כיתות לימוד חדשות, ההשקעה בכיתות לימוד במגזר הערבי היא כ-63% יותר מאשר חלקם היחסי באוכלוסייה.

עסאם מח'ול: – – –

דני נוה: עכשיו, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני יודע שיש מי שלא רוצים שנבלבל אותם עם העובדות, אבל אני ודאי גם לא מתיימר לומר שדי בהשקעות האלה, וודאי שאני לא מתיימר לומר שההשקעות האלה יכולות, בראייה כוללת, לבוא ולסגור, ואולי לצמצם אפילו באופן דרמטי, פערים שנוצרו פה במשך שנות דור.

דני נוה: עם זאת, כחלק ממדיניות הממשלה בעניין הזה, יש, למרות המגבלות התקציביות, השקעות, כפי שציינתי, ויש מאמץ רב בכל מיני תחומים להשקיע תוך מתן ביטוי לתיקון או לאפליה מתקנת בהשקעה במגזר הערבי.

דני נוה: בכל מה שנוגע למשרד החינוך, שאליו היתה התייחסות מיוחדת כאן, לפי הנתונים שנמסרו לי על-ידי משרד החינוך, כחלק מהמדיניות של הממשלה ושל שרת החינוך ומשרד החינוך להשקעה במגזר הערבי ולקידום מערכת החינוך הערבית, משרד החינוך מפעיל תוכנית חומש בהיקף של 250 מיליון שקל, שהוחל בה בשנת התקציב 2000.

דני נוה: גם בשנה הזאת, שנת 2002, הועבר תקציב נוסף, של 27 מיליון ש"ח, מעבר לתקציב הבסיס של תוכנית החומש שאמור היה להיות השנה לפי מה שאמרתי קודם – 50 מיליון ש"ח.

דני נוה: בכל מה שנוגע לבניית כיתות לימוד – מתוך סך כל כיתות הלימוד שנבנות במדינת ישראל, של 4,350 כיתות לימוד שמתוקצבות בשנת 2002, במגזר הערבי נבנות 1,896 כיתות.

דני נוה: בכל מה שנוגע ליישום חוק בינוי גני-הילדים, שבעיקר מתייחס לאשכולות 1 ו-2, לפי הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, משרד החינוך עומד באופן מלא בהתחייבויות שהוא לקח על עצמו לתת פה ביטוי מתקן מבחינת הצורך בבניית כיתות לימוד וגני-ילדים במגזר הערבי.

דני נוה: אז אני יודע, אדוני היושב-ראש, שכאשר אתה חי ביישוב שסובל מאפליה במשך הרבה מאוד שנים, ואולי גם מקיפוח בתקציבי ממשלות ישראל לדורותיהן, הדברים האלה נראים כטיפה בים.

דני נוה: הדברים האלה אולי גם בקושי מורגשים בחיי היום-יום.

דני נוה: אבל כל מה שאני עושה כאן זה לא לומר שהכול טוב, כי זה בוודאי לא המצב, ואנחנו סובלים מפערים חמורים בהשקעות בתשתיות, ביישובים עירוניים רבים – אגב, לא רק ביישובים ערביים, אבל אולי המגזר הערבי סובל מכך ביתר חריפות.

דני נוה: אני לא מתיימר לומר שהממשלה מצליחה למצוא משאבים בעת הזאת שיתקנו עולם בשעה אחת.

דני נוה: אין אפשרות כזאת.

דני נוה: המציאות התקציבית שאנחנו נמצאים בה לא מאפשרת זאת, וזו האמת שחייבת להיאמר.

דני נוה: עם זאת, כאשר עולים פה לדוכן ומציגים תמונה שחורה משחור, שאין בינה לבין המציאות התאמה, וכאשר המציאות היא כזאת שיש השקעות של הממשלה למרות הקשיים, למרות המגבלות ולמרות המציאות הכלכלית הקשה של הכנסות פוחתות של הממשלה, של הוצאות גדולות של הממשלה בתחום הביטחון, וכל הדברים האלה, הידועים היום לכולם, רציתי להביא פה בפני הכנסת עובדות.

דני נוה: העובדות האלה הן חשובות כדי לסבר את האוזן על מנת שהציבור יוכל להתרשם, שלמרות הקשיים זו מדיניותה של הממשלה.

דני נוה: הממשלה בהחלט דוגלת בכך, כפי שאמרתי, ואסיים, אולי, במה שפתחתי, שמתוך תפיסתנו את המדינה שלנו כמדינה יהודית ודמוקרטית, מדינתו של העם היהודי בארצו, אנחנו מחויבים גם למיעוט הגר בתוכנו.

דני נוה: מתוך המחויבות למיעוט הגר בתוכנו, ביודענו שחלק גדול מאוד מהאוכלוסייה רוצה לחיות כאן בדו-קיום במדינה שלנו, כמדינה שדואגת לכל אזרחיה, מדינה יהודית אך מדינה שדואגת לכל אזרחיה – – –

עסאם מח'ול: עם חוק דרוקמן.

דני נוה: מתוך התפיסה שלנו, שיש ציבור שהוא ציבור שומר חוק ושרוצה לחיות במדינה הזאת כציבור שומר חוק, הממשלה בוודאי מחויבת, כדי לדאוג לציבור הזה, וכך היא תעשה, לפי העקרונות האלה אשר התוויתי.

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, אבקש היום מהכנסת, כמובן, להסיר מעל סדר-יומה את הצעת האי-אמון.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אני רק מקווה שלא יביאו עכשיו הצעות לקיצוץ בכל עודפי התקציבים האלה.

אברהם בורג: ועדת הכנסת קבעה הודעות סיעות בשיעור שלוש דקות לסיעה.

אברהם בורג: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – ראשונה, ואחריה – חבר הכנסת איתן כבל.

אברהם בורג: אם הוא לא יהיה נוכח – אבי הילד החדש, חבר הכנסת איוב קרא.

אברהם בורג: מזל טוב בשם כולנו.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כנראה שהצעת האי-אמון לא כל כך חשובה ורצינית, שהשר אמר את דברו ויצא מהמליאה.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת, אדוני היושב-ראש, שממש כדאי לא רק לתת נתונים.

חוסניה ג'בארה: שבענו נתונים ושבענו דיבורים.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שצריך לשבת ולחשוב, לעשות כמה דברים שהם באמת חשובים למה שאמר כבוד השר – לקירוב לבבות ולדו-קיום ולדאגה למיעוט הערבי ולאזרחים הערבים במדינה הזאת.

חוסניה ג'בארה: אם אנחנו מדברים על האבטלה, אדוני היושב-ראש, אני חושבת שבתוכנית הכלכלית דיברו על כך ש-50% מכלל האוכלוסייה הערבית חיים מתחת לקו העוני.

חוסניה ג'בארה: היום אנחנו רואים שכ-70% מהאוכלוסייה הערבית חיים מתחת לקו העוני.

חוסניה ג'בארה: יש כ-300,000 מובטלים, יותר מחצי מהם מהמגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: אם אנחנו מדברים על הנתונים האלה, איפה הנתונים שנתן השר מעל במת הכנסת למגזר הערבי?

חוסניה ג'בארה: הרי אנחנו לא מרגישים בשינויים.

חוסניה ג'בארה: אפילו אם מתקנים או סוללים כביש מסוים, אנחנו מרגישים את השינוי.

חוסניה ג'בארה: אבל, לצערי הרב, אין בכלל שום דבר ממה שאמר כבוד השר בממשלה הנוכחית.

חוסניה ג'בארה: הבטיחו הבטחות, דיברו הרבה, נתנו הרבה נתונים כתובים, יש מלא תוכניות מגירה, אבל לצערי הרב אין מימוש.

חוסניה ג'בארה: ביציע, אדוני היושב-ראש, יושבים אנשים שהגיעו מהדרום ודיברו על הריסת בתים בדרום.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשאול, איך אתה רוצה שאדם יתנהג בלי קורת גג, בלי בית?

חוסניה ג'בארה: הרי אנשים היום לא יכולים להסתדר בלי מזגן בבית.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אנשים בנו אוהלים והורידו להם אותם, הרסו להם אותם.

חוסניה ג'בארה: איך אפשר להסתכל לאנשים האלה בעיניים?

חוסניה ג'בארה: חלקם משרתים בצבא, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: תודה רבה, גברתי.

אברהם בורג: צריך לסיים.

חוסניה ג'בארה: אני מסיימת במשפט אחרון בקשר לרשויות המקומיות, אדוני היושב-ראש.

חוסניה ג'בארה: רציתי לשאול את הממשלה, את ראש הממשלה וכל השרים בממשלה, מה עשתה הממשלה הזאת, לא לכל הרשויות המקומיות, רק לרשויות המקומיות הבדואיות והדרוזיות?

אברהם בורג: שאלה מצוינת לסיים בה, חברת הכנסת ג'בארה.

חוסניה ג'בארה: אני מסיימת בקשר לסטודנטים – – –

אברהם בורג: לא, את לא יכולה לסיים שלוש פעמים, מספיק פעמיים.

חוסניה ג'בארה: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת איתן כבל – לא נוכח.

אברהם בורג: חבר הכנסת איוב קרא, בסימן טוב ובמזל טוב.

משה גפני: לא הבנתי.

אברהם בורג: נולד לו בן.

משה גפני: לאיוב קרא – אני יודע.

משה גפני: אבל יש עוד בן שנולד?

אברהם בורג: לא, אנחנו אחראים רק על הבנים של איוב קרא.

איוב קרא: אני מודה ליושב-ראש.

איוב קרא: היום למדתי דבר אחד, כבוד הרב, כשהביאו בקבוקי יין לסיעה לשתות לחיים, התברר שהיה מצב לא נוח, כי עד תשעה באב – – –

אברהם בורג: לא שותים.

איוב קרא: היה צריך להסביר את זה לכמה חברי כנסת בסיעה.

משה גפני: איוב קרא, מה היינו עושים בלעדיך?

איוב קרא: מפה אני שולח לאשתי ולילד בבית-החולים מזל טוב – –

אברהם בורג: בשם המליאה.

איוב קרא: – – בשם החברים והיושב-ראש.

איוב קרא: זה לא היה פשוט.

איוב קרא: היה צריך להביא "סדרנים" של בית-החולים, את הרופאים, כדי להוציא אותו החוצה.

איוב קרא: זה לא היה פשוט.

אברהם בורג: כמו אבא שלו.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הקיפוח במגזר הערבי, ובמיוחד במגזר הבדואי, הוא פועל יוצא של של ממשלות ישראל לאורך שנים.

איוב קרא: אני חושב שהתופעה הזאת ממיטה אסון על מדינת ישראל ועל עתידה.

איוב קרא: כשאני מדבר על מדיניות שנקבעה במשך שנים כלפי הבדואים בנגב ובכלל, אני חושב שזה דבר שמשחק לידי אלמנטים קיצוניים, שלא רוצים פתרונות ולא רוצים דו-קיום.

איוב קרא: היה מן הראוי שממשלות ישראל יבינו, שהאוכלוסייה הזאת יכולה להיות כל כך לויאלית וחיובית, במקום לדחוף אותה לחיק אנשים שרוצים את הקיצוניות הזאת, לא רוצים פתרונות, לדעתי, כדי ליצור פוליטיקה זולה.

איוב קרא: מעל במה זו אני קורא לממשלת ישראל לחשוב כיצד אחת ולתמיד לשים קץ לתופעה הזאת של השתוללות הקיפוח של האוכלוסייה הלויאלית הטובה הזאת, אם זה בנגב אם זה בצפון.

איוב קרא: אני אעשה הכול, כשם שעשיתי בעבר, יחד עם חברי, כדי שלא יפגעו באוכלוסייה הזאת.

איוב קרא: אני חד-משמעית בעד עשיית כל דבר כדי לתקן עוול כזה.

איוב קרא: מאידך גיסא, אי-אפשר לבוא לממשלה הזאת רק בטענות, כי היו גם ממשלות שדוברים קודמים תמכו בהן, והן לא עשו דבר למען האוכלוסיות הללו, לצערי הרב.

איוב קרא: לכן, האשמה מוטלת גם על האנשים שיושבים פה, בדיוק באותה מידה כמו על ממשלות ישראל כולן.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כמה הבטחות שמענו מממשלות שנבחרו על חודו של קול, והאוכלוסייה הזאת תמכה בהן בצורה מסיבית, והן לא עשו כהוא זה למענה.

איוב קרא: אני רוצה לציין, בהזדמנות זו, שגם הממשלה הקודמת חתמה הסכם עם ראשי הרשויות הערביות, הסכם שלא התגשם ולא קוים, לצערי הרב, ורק אנחנו, עם עלייתנו לשלטון, קיימנו את ההסכם שחתם עליו ראש הממשלה הקודם אהוד ברק, וזה לא מוזכר, לא מדברים על זה ולא רוצים בכלל שזה אפילו ייראה.

איוב קרא: אי-אפשר לברוח מהאמת שהממשלה הזאת גם מינתה שר, מינתה מנכ"ל, והשר וילנאי עומד למנות סמנכ"ל בקרוב.

איוב קרא: לכן, אי-אפשר לבוא רק בטענות לממשלה הזאת.

איוב קרא: צריך לבוא בטענות לכל הבית הזה, על כל מרכיביו, שהוא מרשה לעצמו שקיפוח כזה יקרה במדינת ישראל.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: סע לטפל בילד, חבר הכנסת קרא.

אברהם בורג: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת בני אלון.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשעה 16:00 אפשר לי יושב-ראש הכנסת להעלות, על-פי סעיף 53(א) לתקנון – כך אמרת לי, אדוני היושב-ראש – נושא לדיון.

איתן כבל: הנושא היה: אנטישמיות בעולם כלפי יהודים.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, הממשלה הזאת, ולא רק היא, גם הממשלות הקודמות, אבל הממשלה הזאת הגדילה עשות ביחס שלה כלפי ערביי ישראל.

איתן כבל: ערביי ישראל, חברי חברי הכנסת, אם אנחנו יכולים להסתכל על מה שקורה במערכת היחסים בינינו לבינם – הממשלה הזאת אין לה כנראה עניין לעשות דבר וחצי דבר למען ערביי ישראל.

איתן כבל: מי שעדיין לא הבין ולא רוצה להבין – ערביי ישראל הם חלק בלתי נפרד מהמדינה הזאת, וכל עוד הממשלות, כל הממשלות, לא יבינו זאת ולא יפעלו בהתאם לתפיסה ולגישה הזאת, הפער והניכור בינינו לבין ערביי ישראל רק ילך ויחריף, והוא ישרת חברים, כמו חבר הכנסת בני אלון ואחרים, שבמקום לנסות ולהתמודד עם הבעיה, יציעו הצעות איך להוציא אותם מתוך ארץ-ישראל.

איתן כבל: חוק דרוקמן כמשל ודוגמה – רק לעצם המחשבה שחוק כזה או דומה לו אפילו, היה עולה באיזו מדינה אחרת בעולם, שומו שמים, היינו כולנו נזעקים ומדברים על האנטישמיות ועל שנאת היהודים, ואפילו קבענו דיון מיוחד בפגרה, כך אני מקווה, לבוא ולדבר על שנאת יהודים.

איתן כבל: אני מאלה שחושבים ובטוחים בכך שעדיין הרוב המכריע של ערביי ישראל חיים ורוצים לחיות במדינה הזאת בשלום ובשלווה.

איתן כבל: אם בודקים אפילו את מספר המרגלים ואלה שפעלו כנגד מדינת ישראל, אתה רואה שזה בטל בשישים.

אברהם בורג: באלף.

איתן כבל: באלף.

איתן כבל: הסך הכול הוא, שבמשך 54 או 55 שנות קיום המדינה הזאת, מערכת היחסים מראה על רצון כן של ערביי ישראל להשתלב; אבל אנחנו השלטון, אנחנו הכוח, אנחנו החזקים, בפועל לא עושים דבר וחצי דבר על מנת לקרב ולתת להם את התחושה שכמו שזה ביתנו, כך זה ביתם.

איתן כבל: תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת בני אלון, ואחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו כל שבוע זוכים לטקס הזה.

בנימין אלון: צריך לשנות את התקנון אולי.

בנימין אלון: עשרה חברי כנסת – – –

מוחמד ברכה: אז אל תשתתף בו.

בנימין אלון: עשרה חברי כנסת יש למפלגות הערביות, אז הם בכל שבוע באים ומאשימים.

בנימין אלון: את מי לא? את ממשלת ישראל ואת מדינת ישראל במצבם הכלכלי.

בנימין אלון: ביום שישי האחרון היתה כתבה שבה הביא סבר פלוצקר ב"ידיעות", תקציר של מחקר שיצא עכשיו, על-ידי האומות המאוחדות.

בנימין אלון: מחקר של 200 עמודים, ואקרא מזה רק קצת.

בנימין אלון: מובן שאני לא רוצה לבלבל את חברי חברי הכנסת הערבים, שרגילים להאשים את כולם כל הזמן, בדמגוגיה, חוץ מאשר את עצמם, במצבם הכלכלי, במצבם הלא-דמוקרטי, בכל מה שקורה אצלם בבית פנימה.

בנימין אלון: מה הבעיה של הרשויות המקומיות הערביות?

בנימין אלון: ממשלת ישראל.

בנימין אלון: אני לא מכיר אף רשות מקומית ערבית שהיו בה בעיות של חמולות ושחיתויות.

בנימין אלון: מה הבעיה של מדיניות האבטלה הקיצונית?

בנימין אלון: רק ממשלת ישראל.

בנימין אלון: אני אקרא לכם קצת, שתראו באיזה עולם אנחנו חיים: – –

חוסניה ג'בארה: – – –

בנימין אלון: – – "280 מיליון אזרחים חיים ב-22 המדינות החברות בליגה הערבית.

בנימין אלון: מצבם הכלכלי רע, מצבם התרבותי בשפל, מצבם החברתי בנסיגה, מצבם הפוליטי – שעבוד, מצבם הטכנולוגי – אסון.

בנימין אלון: מי אשם בכך?

בנימין אלון: לא הציונות, לא הקולוניאליזם, לא הפוסט-קולוניאליזם וגם לא אף אחד אחר.

בנימין אלון: האליטות השלטוניות של הערבים והן בלבד, נושאות במלוא האשמה הכבדה לשפל העמוק שבו שרוי עכשיו העולם הערבי".

בנימין אלון: מי קובע זאת?

בנימין אלון: חבורה גדולה ומכובדת של כלכלנים, סוציולוגים, אנשי מדע ערבים, החתומים על דין-וחשבון ראשון מסוגו, הסוקר את העולם הערבי בראשית המאה ה-21.

בנימין אלון: שם הדוח הוא: "ההתפתחות האנושית של הערבים, 2002", הוצאת האומות המאוחדות, ניו-יורק.

בנימין אלון: דוח בן כ-200 עמודים, אפשר להוציא את זה באינטרנט.

בנימין אלון: מי שרוצה, אתן לו את שם האתר.

בנימין אלון: זה פורסם בשבוע שעבר, על-ידי סוכנות האו"ם לפיתוח.

בנימין אלון: רבותי, קצת נתונים.

בנימין אלון: אני אינני טוען שאנחנו פטורים, כמדינה ריבונית, לסייע לכל האזרחים.

בנימין אלון: אבל אני מקבל בהחלט, בלי שאני מכיר אישית את כל הנתונים – נראים לי הנתונים שמנה פה השר.

בנימין אלון: ואתם, בציניות אמרתם: מה, משקיעים בפיתוח 135%, ואיפה התוצאות?

בנימין אלון: הנה, 3,000 מיליארד דולר השקיעו הערבים ב-20 השנים שחלפו בפיתוח ארצותיהם, מציין הדוח, עם תוצאה דלה ביותר.

בנימין אלון: רמת המחקר והפיתוח בעולם הערבי – 0.4% מהתוצר – היא הדלה בעולם.

בנימין אלון: כך גם מספר הפרסומים המדעיים לנפש, כך גם מספר הציטוטים של חוקרים ערבים בפרסומים מדעיים.

בנימין אלון: אף מדינה ערבית מבין 22 המדינות הערביות לא נמצאה ראויה לתואר מובילה או קרובה למובילה, בשום תחום טכנולוגי.

בנימין אלון: המעבר לכלכלת ידע ערבית נראה היום כמשימה לדורות, אם בכלל.

בנימין אלון: אני לא אחזור פה על כל הדברים.

בנימין אלון: אבל, רבותי, אני רוצה לומר באמת:

בנימין אלון: אם יש אחריות למנהיגים מקומיים, למייצגים, האחריות צריכה להיות כזאת שננצל את העובדה שערביי 1948, אלו שנכבשו, כמו שהם קוראים לזה, או כמו שאני קורא לזה, כשהארץ שוחררה, ב-1948, נשארו אתנו.

בנימין אלון: לנצל את העובדה שהם חיים במדינה מודרנית, לא כדי כל הזמן לנגח, לא כדי כל הזמן לשנוא ולהשניא.

בנימין אלון: לא כדי שכל הזמן אתם תעקרו את הזכות של התנ"ך, את הזכות המוסרית, את הזכות ההיסטורית, את הצדק של עם ישראל לחזור לארצו.

בנימין אלון: עם ישראל הוא לא כובש בארץ שלו, הוא שב הביתה.

בנימין אלון: הוא, שפנה עם יד מושטת לשלום לאזרחי ישראל הערבים והציע להם שוויון זכויות ושוויון חובות, נענה בשנאה, במשטמה, בהסתה.

בנימין אלון: לכן, אם כנים אתם ואם אכפת לכם מהבושה, מהמצב הכלכלי הגרוע במקומות שלכם – –

האשם מחאמיד: – – –

חוסניה ג'בארה: – – –

בנימין אלון: – – מהאבטלה שפורחת אצלכם, תעשו בדק בית.

בנימין אלון: מי הן הרשויות המקומיות שלכם?

עסאם מח'ול: בסדר, נעשה בדק בית.

בנימין אלון: מי זו המנהיגות המקומית שלכם?

בנימין אלון: למה אין דמוקרטיה אצלכם?

בנימין אלון: מה מצב האשה בעולם הערבי ובמדינת ישראל?

בנימין אלון: מה מצב התרבות במציאות שלכם?

האשם מחאמיד: איזו תרבות יש לך?

בנימין אלון: אל תאשימו את ממשלת ישראל כל הזמן, כל שבוע.

בנימין אלון: קצת חשבון נפש, קצת כבוד עצמי, קצת שכל, חבר הכנסת מח'ול, קצת בינה, קצת אינטליגנציה – – –

מוחמד ברכה: הוא מקשקש קשקושים.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

בנימין אלון: אני אסיים, אדוני היושב-ראש, ואיש לא יסתום לי את הפה פה.

בנימין אלון: חבר הכנסת ברכה, אתה לא אוהב לשמוע את האמת, אבל איש לא יסתום פה את הפה.

בנימין אלון: חבורה של פחדנים, שמפחדים להתמודד עם המציאות.

בנימין אלון: תעזרו לעם הערבי שחי במדינת ישראל לשפר את מצבו הכלכלי – –

עסאם מח'ול: תרד, תרד.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, מה קורה פה?

עסאם מח'ול: תרד, תרד.

בנימין אלון: – – לשפר את מצבו התרבותי, לא על-ידי שנאה והסתה.

בנימין אלון: ממשלת ישראל, מדינת ישראל, הם אשמים במצבכם?

בנימין אלון: מצבכם טוב עשרות מונים – – –

טלב אלסאנע: תרד, מספיק כבר, באמת.

עסאם מח'ול: רד, רד.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת בני אלון.

בנימין אלון: – – – עשרות מונים, מכל מיעוט ערבי ומכל מדינה ערבית במזרח התיכון.

בנימין אלון: כן, אני מכיר את התנועות חסרות התרבות שלכם.

בנימין אלון: גם פה אתם מגלים את אותו חוסר תרבות, שבגללו מצבכם כושל כל כך – –

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, מה זה, התנחל על הדוכן?

עסאם מח'ול: אל תסיים, תרד.

בנימין אלון: – – עלוב כל כך.

בנימין אלון: הנה, תראו את התנועות שלכם.

בנימין אלון: ככה אתה עושה?

בנימין אלון: אתה גם יודע לעשות ככה: הייל.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת – – –

בנימין אלון: לכן, "סכר תומכ, יא חביבי".

אחמד טיבי: תן לו להתחיל.

אחמד טיבי: הוא מדבר כבר 12 דקות.

צבי הנדל: ככל שהם צועקים, זה יותר טוב.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, יש זמן.

בנימין אלון: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

עסאם מח'ול: אל תסיים, תרד, תרד.

בנימין אלון: אני לא יכול לסיים כשהם צועקים ככה.

מיכאל נודלמן: הוא יסיים.

מיכאל נודלמן: מלה.

מיכאל נודלמן: משפט אחרון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, הוא התנהג בחוסר תרבות.

מיכאל נודלמן: משפט אחרון.

בנימין אלון: אני אסיים, אדוני היושב-ראש, ואם מבין המאזינים יש מישהו שיש לו איזה ניצוץ של אחריות כלפי הציבור ששלח אותו, שיפנה אלי ואני אתן לו את האתר באינטרנט, שבו הוא יוכל לקרוא ב-200 עמודים את ההסבר לכישלון התרבותי והכלכלי של 22 מדינות ערביות.

בנימין אלון: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מודי זנדברג; אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, יש הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 5) (הגשת תביעות נגד המדינה על-ידי נתין מדינת אויב או תושב אזור עימות), התשס"ב–2002; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 26) (סכום חודשי למימון צרכים מיוחדים לשכול), התשס"ב–2002; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תוספת לקצבה – פיצוי מיוחד לגמלאי שירות הביטחון, המשטרה ושירות בתי-הסוהר), התשס"ב–2002; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (שחרור מינהלי) (הוראת שעה), התשס"ב–2002.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם ועדה: הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת בערוץ הדמוקרטיה, התשס"ב–2002, מטעם ועדת הכנסת.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 36 – הוראת שעה) (שידורים וצילומים של הליך בבית-משפט), התשס"ב–2002, של חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 4) (הסמכת בעלי תעודת הוראה), התשס"ב–2002, של חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק האפוטרופוס הכללי (תיקון מס' 3) (חקירה לשם איתור נכסים עזובים ובעליהם), התשס"ב–2002, של חברת הכנסת קולט אביטל וקבוצת חברי הכנסת.

א' האן: כמו כן, הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הפנים ואיכות הסביבה בנושא: התנהגות המשטרה כלפי המפגינים בוועידת ישראל לעסקים.

א' האן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת זנדברג, בבקשה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בעוד כשעה נקיים את ההצבעה בהצעה או בהצעות האי-אמון, ואני מניח שהתוצאה תהיה שהממשלה תקבל את האמון.

אליעזר זנדברג: אבל אז נעבור לדון בהצעת האי-אמון החשובה שנצביע עליה היום, וזאת הצעת אי-אמון בכנסת, הצעת אי-אמון במחוקקים, בחברי הכנסת, בחברי הכנסת הפעילים שיוזמים, מציעים וגם מצליחים להעביר הצעות חוק כאן, בכנסת ישראל.

אליעזר זנדברג: אני מתייחס להצעת חוק שמייד לאחר הדיון הזה תהיה עליה תשובה והצבעה, ולכן חשוב לי להתעכב עליה – הצעת חוק-יסוד: משק המדינה, שבאה להגביל את החקיקה הפרטית.

אליעזר זנדברג: רבותי חברי הכנסת, דקה לפני שאנחנו לוחצים על הכפתורים ומחליטים אם לקבל או לא לקבל את הצעת החוק הזאת, אני פונה לכל מי שעיניו בראשו להבין במה מדובר.

אליעזר זנדברג: אנחנו עומדים למנוע מעצמנו את היכולת לחוקק, בשעה שבכל מקום מתוקן, ממשלה, אם היא רוצה למנוע מהצעת חוק לעבור, היא צריכה לגייס את הרוב שיש לה.

אליעזר זנדברג: היא ממשלה, היא קואליציה.

אליעזר זנדברג: הממשלה הכי רחבה בתולדות מדינת ישראל צריכה לדעת לחסום הצעות חוק בהצבעה לגופו של עניין, ולא למנוע את היכולת לחוקק.

אליעזר זנדברג: כל מי שתומך בהצעת החוק הזאת מביע אי-אמון בכנסת ובשיטה הפרלמנטרית שנהוגה עד היום במדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: אני רוצה גם להפנות את תשומת הלב למה שהולך לקרות כאן.

אליעזר זנדברג: 5 מיליונים זה המחסום.

אליעזר זנדברג: מי יחשב?

אליעזר זנדברג: מי יקבע?

אליעזר זנדברג: על-פי מה?

אליעזר זנדברג: הערכות האוצר, שירצה כמובן למנוע את החקיקה?

אליעזר זנדברג: או אולי נעסיק צוות של מומחים, פסיקה, בית-משפט?

אליעזר זנדברג: רבותי, אנחנו עומדים דקה לפני קבלת אחת ההחלטות החשובות ביותר בהיסטוריה של הכנסת כבית-מחוקקים.

אליעזר זנדברג: אנחנו עומדים להצביע בעד או נגד, ואני מקווה נגד הצעת החלטה שעתידה לשתק את עבודת הפרלמנטר, המחוקק.

אליעזר זנדברג: במקום לנהוג באחריות לטווח ארוך, מבקשים כאן להתגבר על קשיים, שיש דרך אחרת לפתור אותם, באמצעות חקיקה משתקת ומונעת.

אליעזר זנדברג: עבורי, אדוני היושב-ראש, זאת בעצם הצעת האי-אמון המרכזית שנדונה כאן היום, ואני מקווה שחברי הכנסת מבינים את גודל ההחלטה שאנחנו עומדים בפניה, ויפעלו בהתאם.

אליעזר זנדברג: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חברת הכנסת נחמה רונן.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לקדם בברכה את האורחים מהנגב – היושבים ביציע הכללי – ממטה המאבק נגד הריסת בתים, אותן משפחות שמדינת ישראל אחרי 54 שנים נזכרה לטפל בבעיות שלהן.

טלב אלסאנע: ואיך היא מטפלת בבעיות?

טלב אלסאנע: לא על-ידי פתרון או מתן פתרון למצוקות ולבעיות האמיתיות שלהן, אלא על-ידי הריסת בתיהן.

טלב אלסאנע: אם אלה הנציגים מהכפר ואדי-אלנעם בנגב או מכפר אל-סייד או מכפר ביר-הדאג', או כל היישובים שנקראים יישובים לא-מוכרים.

טלב אלסאנע: ומדוע היישובים האלה לא מוכרים?

טלב אלסאנע: משום שהתושבים באותם יישובים אינם יהודים.

טלב אלסאנע: אין אף יישוב יהודי במדינת ישראל שאינו מוכר, אולם יש למעלה מ-40 יישובים שאינם מוכרים, שקיימים עוד מלפני קום המדינה, והמדינה לא מכירה בהם מתוך שיקולים פוליטיים, על מנת לאלץ את התושבים לעזוב את האדמות שלהם, לעבור מהאדמות שלהם לאחד מאותם ריכוזים או גטאות שהקימה ואשר הפכו, לצערי הרב, לשכונות עוני, אבטלה, ובתקופה האחרונה אנחנו גם עדים לעלייה מדאיגה בשיעור הפשיעה באותם יישובים שנקראים יישובים מוכרים, מאחר שגורמי התכנון דאגו להקים אך ורק את היישובים, לא דאגו למקורות תעסוקה באותם יישובים.

טלב אלסאנע: נשאלת השאלה, רבותי, מה המדינה רוצה מהאזרחים הערבים?

טלב אלסאנע: המדינה הקימה מאז הקמתה למעלה מ-700 יישובים מגוונים לאזרחים היהודים, ולא הקימה אף יישוב אחד לאזרחים הערבים.

טלב אלסאנע: האזרחים הערבים מתחתנים, הילדים גדלים, מקימים משפחות, אבל יישובים אין.

טלב אלסאנע: מצד אחד המדינה לא מקימה יישובים, לא מתכננת שכונות, ומצד שני הורסת את הבתים.

טלב אלסאנע: רק לפני יומיים בני פלד, אלוף בצה"ל, אמר לילדיו: כשאמות תצלצלו בפעמון ותגידו: היום נפטר יהודי אשר האמין כי היהודים יכולים להקים מדינה, וטעה.

טלב אלסאנע: לדעתי, כל אחד צריך לעשות חשבון נפש במה טעתה הציונות.

טלב אלסאנע: הציונות במדיניות שלה כלפי האוכלוסייה הערבית עושה טעות טרגית כאשר היא מנשלת את האזרחים האלה מהדבר הבסיסי, האלמנטרי – הזכות לקורת גג.

אופיר פינס-פז: הוא לא אמר שהציונות טעתה.

אופיר פינס-פז: הוא אמר שאיך שמנהלים את המדינה זה אנטי-ציוני.

טלב אלסאנע: אם מיישמים אותה בצורה לא נכונה, היישום שלה גורם לעוול ולקיפוח שמגיע עד כדי אפרטהייד, עד כדי מדיניות גזענית.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שייכנסו לעבד-אלרזאג בכפר אל-סייד בשעה 04:00, ישאירו את הילדים שלו על הריסות הבית ויגידו: המדינה עשתה את שלה.

טלב אלסאנע: אין למדינה חובה כלפי הילדים?

טלב אלסאנע: אין למדינה חובה כלפי אזרחיה?

טלב אלסאנע: אין למדינה חובה כלפי תושביה?

טלב אלסאנע: משום שהם ערבים היא לא חייבת להם כלום?

טלב אלסאנע: המדיניות האחת והיחידה כלפי האזרחים הערבים היא רק לשלוח טרקטורים ובולדוזרים ולהרוס?

טלב אלסאנע: מדוע האזרחים הערבים צריכים לראות את המשטרה אך ורק כשהיא באה עם אלות כדי להרוס את קורת הגג שלהם?

טלב אלסאנע: איך יגדל אותו ילד שהורסים את קורת הגג שלו מול עיניו ומותירים אותו ללא בית?

טלב אלסאנע: זה שיעור באזרחות?

טלב אלסאנע: זה שיעור באהבת המדינה?

טלב אלסאנע: מה המשמעות של הדבר הזה?

טלב אלסאנע: לא ייתכן שתימשך המדיניות שלפיה מצד אחד מקסימום ערבים במינימום אדמה, ומצד שני מינימום יהודים במקסימום אדמה.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שהמדינה תמשיך אחרי 54 שנים לדגול בייהוד הנגב.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לדגול ביישוב הנגב, לטפח את הנגב לכל תושביו, ערבים ויהודים.

טלב אלסאנע: כי אם הבדואים סובלים, גם היהודים יסבלו, ואם טוב לבדואים, טוב גם ליהודים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רק הבוקר הרסו בעיר רמלה שני בתים בשכונת ג'ואריש.

טלב אלסאנע: ראש העיר מקים שכונות ליהודים, אבל לאוכלוסייה הערבית לא מרחיבים תוכניות מיתאר ולא מתכננים שכונות.

טלב אלסאנע: מהו הפתרון שהוא נותן להם?

טלב אלסאנע: מצד אחד הוא לא נותן להם לחיות על-פי חוק, לא מאפשר להם בנייה על-פי חוק, לא מאפשר להם לקבל קורת-גג על-פי חוק, ומצד שני הוא דורש מהם לבנות על-פי חוק.

טלב אלסאנע: הרי הוא חייב לתת להם את הפתרון.

טלב אלסאנע: הוא מתרשל במילוי תפקידו והם משלמים את המחיר.

טלב אלסאנע: מדינת ישראל נכשלה כישלון חרוץ בהתנהגותה כלפי האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: במבחן הזה היא נכשלה כישלון קשה.

טלב אלסאנע: יש אחת משתי אפשרויות, או שהציונות נכשלה ובכל מה שנוגע לאוכלוסייה הערבית היא דוגלת בגישה מפלה ופסולה, או שהיהודים אחרי אלפיים שנה שכחו איך מנהלים מדינה.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שהם ימשיכו לנהל מדינה כאילו הם מנהלים קהילה.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שימשיכו לחיות בגטו.

טלב אלסאנע: המדינה צריכה להתייחס באופן שוויוני לכל אזרחיה.

טלב אלסאנע: לכן, אדוני היושב-ראש, מאחר שהממשלה קיבלה החלטה עוד במאי 1996 להקים שבעה יישובים לאזרחים הבדואים בנגב, אנחנו דורשים הקפאת הריסת הבתים עד הכרה ביישובים, עד שיהיה פתרון אלטרנטיבי על-פי חוק.

טלב אלסאנע: הריסת הבתים – משמע להרוס לאנשים את החיים, ולהרוס לאנשים את החיים זה לא דבר קל, אלא אם מישהו רוצה להזמין את האזרחים לעימות ולאלימות.

טלב אלסאנע: אנחנו לא רוצים עימותים, אנחנו לא רוצים אלימות.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לחיות על-פי החוק.

טלב אלסאנע: לכן, אין לנו אמון במדיניות הממשלה.

טלב אלסאנע: זו מדיניות שהורסת בתים, זו מדיניות שלא מאפשרת לאנשים לחיות על-פי החוק.

טלב אלסאנע: זו מדיניות גזענית ופסולה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת נחמה רונן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריה – חבר הכנסת משה גפני, אחריו – חבר הכנסת גנדי ריגר, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

נחמה רונן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושבת שהנושא שעלה על סדר-היום הוא בהחלט נושא ראוי וחשוב.

נחמה רונן: אני, כמובן, לא אתמוך בהצעת אי-אמון בנושא, אבל אני חושבת שאנחנו מחויבים לחשבון נפש נוקב מאוד על האופן שבו מדינת ישראל מתייחסת ומכלכלת את צעדיה בכל מה שקשור למגזר הערבי.

נחמה רונן: אני התבקשתי על-ידי נציגי המגזר הבדואי לחתום על עצומה שקוראת לא להרוס את הבתים עד שלא יהיה תכנון.

נחמה רונן: אני אמרתי להם שלא אחתום על עצומה כזאת, משום שאני דבקה בגרסה שצריך להרוס כל מבנה שמוקם באופן לא חוקי, בין שזה אצל יהודים, בין שזה אצל ערבים ובין שזה אצל הבדואים.

נחמה רונן: אלא מה?

נחמה רונן: במקרה של האוכלוסייה הבדואית, מדינת ישראל החליטה ללכת על תכנון ועל בניית כפרים ושכונות חדשות.

נחמה רונן: אני לא מדברת כרגע על התעסוקה, אלא נטו על גג ובית.

נחמה רונן: משום-מה התכנון הזה תקוע מכל מיני סיבות; אני מניחה שחלקן יותר מוצדקות וחלקן הן פחות מוצדקות.

נחמה רונן: מכיוון שאין פתרון אלטרנטיבי, קשה מאוד לבוא ולתבוע מאוכלוסייה שתעמוד ביעדי החוק, משום שאין שום אלטרנטיבה שהמדינה מסייעת או נותנת בידה כדי שהיא תוכל להתמודד אפילו עם ריבוי טבעי.

נחמה רונן: זה לגבי הפן של האוכלוסייה הבדואית.

נחמה רונן: לגבי המגזר הערבי, יש פה חטא שנמשך שנים רבות.

נחמה רונן: לצערי הרב, אני פונה בעניין הזה דווקא אל חברי הכנסת שמייצגים את המגזר הערבי.

נחמה רונן: אני חושבת שחלק מהבעייתיות בעניין הזה הוא האופן שבו אתם לוקחים חלק בכנסת בקידום הנושאים של המגזר הערבי.

נחמה רונן: לצערי הרב, לפחות לפי מה שאני מתרשמת, ואני חושבת שזו גם התרשמות הציבור, אף שיש מחדלים קשים מאוד של מדינת ישראל כמדינה במשך 50 שנה לגבי האוכלוסייה הערבית, משום-מה נדמה שהאינטרס של חברי הכנסת הערבים כרגע הוא לקדם את הנושאים הפלסטיניים יותר מאשר את הנושאים שקשורים לערביי ישראל שגרים במדינת ישראל.

נחמה רונן: אם את אותה אינרציה, אותה יכולת ואותן אנרגיות הייתם משקיעים בעניין הזה – ואני חושבת שפה היו נרתמים הרבה מאוד מחברי הבית לעזור בעניין הזה, כי עובדה שממשלת ברק הבינה והחליטה שהיא צריכה להעמיד סכום כסף ניכר בשביל לקדם את האוכלוסייה הערבית, ועובדה שגם ממשלת שרון הבינה והחליטה על הקצאת תקציבים, ברור שהתקציבים האלה מגיעים רק בחלקם, אם בכלל, ברור שאף שיש הצהרות זה לא קורה – אני חושבת שבבית הזה היתה תמיכה מאוד מאוד גדולה אם אפשר היה להסיט אותה לאפיקים נכונים של התגייסות לטובת האוכלוסייה הערבית.

נחמה רונן: אבל זה גם מחייב את האוכלוסייה הערבית לבוא ולשתף פעולה בצורה אחרת.

נחמה רונן: כל מה שאנחנו דנים בו בתקופה האחרונה, לפחות ממה שאני שמה לב – אני מדברת פה על השנה-שנתיים האחרונות – זה בעיקר נושא הסכסוך הישראלי-הפלסטיני, ואם האזרחים הערבים כן מסייעים או לא מסייעים.

מוחמד ברכה: את מוכנה על-פי היושר האינטלקטואלי שלך לבדוק את הדברים האלה על-פי אמות מידה עובדתיות – – –

נחמה רונן: אני אשמח לקבל ממך נתונים בעניין הזה.

נחמה רונן: אני רק אומרת לך, חבר הכנסת ברכה, שהנושא של ערביי ישראל הוא בהחלט נושא אקוטי וצריך לדון בו בבית הזה בצורה עניינית, עם התגייסות אמיתית למציאת פתרון, לא ססמאות ולא דמגוגיה.

נחמה רונן: אבל לצורך זה גם צריכים להיות התגייסות ושיתוף פעולה של חברי הכנסת שמייצגים את המגזר הערבי בעניינים החברתיים, הפנים-מדינתיים, ולאו דווקא רק בקונוטציות של הסכסוך הישראלי-הפלסטיני.

נחמה רונן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת משה גפני.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת גנדי ריגר, אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו – חבר הכנסת מוטי משעני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת אי-אמון בנושא אפליית הרשויות הערביות – הנושא נכון.

משה גפני: אני יכול לומר לכם, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בתפקיד שלי כיושב-ראש ועדת הפנים בשנה ורבע האחרונה נכחתי בדיונים רבים בנושא המגזר הערבי, המגזר הבדואי והמגזר הדרוזי במדינת ישראל.

משה גפני: מדינת ישראל לא עשתה, בלשון המעטה, את מה שהיא חייבת לעשות.

משה גפני: היא לא עשתה מכיוון שלא הוקם יישוב ערבי, לא נוצרו תנאים שעל-פיהם גם אפשר לבוא ולהגיד: מי שבונה שלא כחוק, צריך להרוס לו.

משה גפני: יש אפליה ברורה – לפי כל הדיונים שאני מקיים בוועדה.

משה גפני: אני לא מדבר על הדיונים בנושא הבנייה הבלתי-חוקית במגזר הערבי, כמו במגזרים יהודיים – המדינה כמדינה לא עשתה את חובתה.

משה גפני: יש לזה השלכות.

משה גפני: יש לזה השלכות לאומיות, יש לזה השלכות בין-לאומיות.

משה גפני: אני חושב שכל הממשלות – ממשלת העבודה, ממשלת הליכוד, ממשלת אחדות – לא קיימו את החובה המוטלת עליהן.

משה גפני: אני אומר את זה לא כאמירה סתם, אני אומר את זה בעקבות דיונים שהיו בנושא הזה.

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: הנושא השני – נושא בג"ץ קעדאן, בג"ץ קציר – אני לא רוצה להיכנס לגופה של הצעת החוק, אבל אני רוצה לדבר על בית-המשפט העליון, ומכאן אני רוצה להגיע לנושא נוסף, ובו אני רוצה לסיים את דברי.

משה גפני: חבל שחבר הכנסת אופיר פינס עזב.

משה גפני: אני מקווה שימסרו לו את הדברים שאני אומר.

משה גפני: יש דברים שבג"ץ לא צריך להתערב בהם.

משה גפני: יש דברים שהם מוסכמות של חברה, שבג"ץ לא צריך להתערב בהם.

משה גפני: הרי יש דברים שהם בחיי היום-יום.

משה גפני: יש חיים קהילתיים, לא כל אחד חי עם השני.

משה גפני: יש קבוצות שחיות לבד, יש קבוצות שחיות יחד.

משה גפני: כל אחד הולך על-פי דרכו.

משה גפני: בג"ץ לא צריך לחתוך בסכין חדה כל דבר, כשהתוצאה היא חוק שנכנס לספר החוקים – חוק שאסור לו להיות שם.

משה גפני: כלפי מה הדברים אמורים?

משה גפני: בג"ץ התערב בחוק שנדון היום בוועדה בכנסת, על בחורי ישיבות.

משה גפני: התערב.

משה גפני: הוא אמר: רבותי, אתם תחליטו; הכנסת תחליט מה עושים בעניין הזה.

משה גפני: כאילו שלא די לה למדינת ישראל במחלוקות, בבעיות.

משה גפני: עכשיו צריך להחליט ולהכניס בסכין חדה חוק לספר החוקים.

משה גפני: עד היום שר הביטחון מוסמך להחליט אם הוא כן מגייס בחורי ישיבות או לא מגייס.

משה גפני: היום הכנסת היא זאת שתחליט בחוק.

משה גפני: זו טעות ממדרגה ראשונה.

משה גפני: תראו מה עשה הבג"ץ הזה בכנסת.

משה גפני: עמד חבר הכנסת פינס, יותר נכון ישב חבר הכנסת אופיר פינס – חבר הכנסת ברכה, אתה מפריע לאופיר פינס להקשיב.

אופיר פינס-פז: גם כך אני לא מקשיב לך בעיקרון.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: כי אתה יודע מה אני הולך לומר.

משה גפני: כשאני שאלתי את חבר הכנסת פינס: איך אתם מתנגדים לחוק?

משה גפני: חבר הכנסת אופיר פינס הודיע שהוא נגד החוק.

משה גפני: איך מפלגת העבודה נגד החוק, הרי זו הצעת חוק ממשלתית, זו לא הצעת חוק פרטית.

משה גפני: זו הצעת חוק ממשלתית שהביאה אותה ממשלת העבודה, ממשלת ברק.

משה גפני: חבר הכנסת פריצקי, אתה הולך בבחירות נגד מפלגת העבודה?

משה גפני: אני הולך לתת לך חומר.

יוסף יצחק פריצקי: עם חומר שלך אפילו לעבודה אני לא צריך ללכת.

משה גפני: אמר חבר הכנסת אופיר פינס, שבקריאה הראשונה הוא הצביע נגד החוק.

משה גפני: לא התעצלתי והלכתי אל פרוטוקול הכנסת, ואני רוצה לקרוא לכם:

משה גפני: הצעת חוק שירות ביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם) (הוראת שעה), התש"ס–2000, קריאה ראשונה, הצבעה שמית.

משה גפני: אני רוצה לקרוא לכם, רבותי חברי הכנסת, זה היה כאן, בבניין הזה, ולא מזמן: קולט אביטל – בעד; דליה איציק – בעד; אברהם בורג – בעד; בנימין בן-אליעזר – בעד; אליהו בן-מנחם – בעד; שלמה בן-עמי – בעד; אהוד ברק – בעד; אלי גולדשמידט – בעד; רענן כהן – בעד; יוסי כץ – בעד; אמנון ליפקין-שחק – בעד; אפרים סנה – בעד; שמעון פרס – בעד; חיים רמון – בעד; אברהם בייגה שוחט – בעד; שלום שמחון – בעד; סופה לנדבר – "בעד הממשלה, נגד החוק".

משה גפני: צעקו לה, זה מופיע בפרוטוקול: לא, בעד.

משה גפני: סופה לנדבר – בעד.

משה גפני: כל מפלגת העבודה כאיש אחד – בעד, אני לא מדבר על חבר הכנסת מלכיאור שהוא בעד, זה ברור, זה לא בגלל מפלגת העבודה, זה בגלל מימד.

משה גפני: אופיר פינס אמר בוועדה שהוא הצביע נגד, אז אני קורא לכם מהפרוטוקול: "אופיר פינס-פז – בעד".

משה גפני: תראו עד כמה מגיעה הצביעות של מפלגת העבודה.

משה גפני: חושבים שהציבור במדינת ישראל מטומטם.

משה גפני: החוק שעומד כאן לדיון הוא חוק ממשלתי שהביאה אותו מפלגת העבודה ושהיתה עליו משמעת סיעתית של מפלגת העבודה.

משה גפני: זו לא הצעת חוק פרטית, זו לא הצעת חוק שהביא אותה מישהו מבין חברי הכנסת.

משה גפני: יושב-ראש הקואליציה היה חבר הכנסת אופיר פינס, שבא היום לעיני המצלמות ואומר: אני הצבעתי נגד.

משה גפני: ובכן, עם ישראל, רבותי, אופיר פינס, כשנוח לו הוא בעד, לא רק בעד אלא מגייס, כי יש משמעת סיעתית ל"בעד"; כשלא נוח לו, כשהוא רוצה שמפלגת העבודה תפרוש מהקואליציה היות שהוא לא שר, הוא אומר: אנחנו נגד.

משה גפני: אין לכם מה לדאוג, ככל הנראה הוא כבר לא יהיה "בעד", מכיוון שלפי מצב העניינים הזה, לשלטון מפלגת העבודה כבר לא תחזור.

משה גפני: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת גנדי ריגר.

מיכאל נודלמן: אחריו – חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוטי משעני, חיים כץ.

אופיר פינס-פז: ככל שתדבר עלי יותר – – –

משה גפני: אבל למה שיקרת היום בוועדה?

משה גפני: תגיד: היתה משמעת סיעתית.

משה גפני: מה חשבת, שאני לא יודע לקרוא בלי נקודות?

אופיר פינס-פז: הצבעתי נגד.

משה גפני: אתה הצבעת נגד?

משה גפני: רגע, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזור בי.

אופיר פינס-פז: אנחנו הצבענו פעמיים, פעם אחת תחת אי-אמון ופעם שנייה – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזור בי, הפרוטוקול משקר.

מיכאל נודלמן: אני ראיתי את הפרוטוקול.

מיכאל נודלמן: בבקשה, חבר הכנסת ריגר.

גנדי ריגר: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, האבטלה היא נושא שכואב לכל אזרחי המדינה.

גנדי ריגר: כבר דיברנו כמה פעמים מעל הבמה על כך שאנחנו מחכים לתוכנית ממשלתית שתוכל לפתור את הבעיות של האבטלה.

גנדי ריגר: היו גם כמה הצעות שלי שלא נפלו, אבל עמדו במקום, ועד עכשיו לא דיברנו עם שר האוצר בנושא האבטלה, כשיש הצעות שיכולות לפתור את הבעיות.

גנדי ריגר: אני מבין שזה נושא חשוב לכל האזרחים, אבל אני לא מבין למה כאשר אנחנו עובדים ביחד עם הממשלה בכל הוועדות אנחנו צריכים לקבל פה אי-אמון בנושא שקשור לכל האזרחים.

גנדי ריגר: יש בעיות בכל הערים, יש בעיות ברשויות המקומיות שאין להן מספיק כסף.

גנדי ריגר: אנחנו יודעים שאף פעם אין מספיק כסף לרשויות המקומיות, ואולי צריך להיות יותר סדר ברשויות המקומיות, אולי גם זה חשוב.

גנדי ריגר: חשוב שבוועדות בבית שלנו נעבוד יותר על הנושא של הרשויות המקומיות ונקבל החלטות שיכולות לעזור להן עם הכסף שיש עכשיו במדינה.

גנדי ריגר: סיעת ישראל בעלייה מתנגדת לאי-אמון.

גנדי ריגר: כולנו בישראל בעלייה חושבים, שבזמנים כאלה במדינת ישראל אי-אפשר להציע אי-אמון.

גנדי ריגר: אנחנו צריכים לעבוד יותר ולקבל את ההחלטות הנכונות.

גנדי ריגר: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת מוטי משעני.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני דווקא רוצה להתמודד עם הטיעונים של חברת הכנסת נחמה רונן בעניין הקשר המחבר בין מה שקורה בשאלה המדינית לבין מה שקורה ברמה של החיים היומיומיים, כולל אלה של האוכלוסייה הערבית, כולל בנגב, כולל בלוד, כולל שאלת האבטלה וכו'.

עסאם מח'ול: היום אנחנו מדברים הרבה, גם בתקשורת, על ההחלטה של הממשלה לאשר את כל ההתנחלויות כאזור עדיפות א'.

עסאם מח'ול: זה התקבל לא רק בקולותיהם של בני אלון וחבריו, או עושי דברם בממשלה, אלא בקולות של מפלגת העבודה והשרים שלה בהצבעה מבישה שנוגדת גם את ההחלטות שלה בוועידה האחרונה.

עסאם מח'ול: אני לא מדבר על השאלה מה חושב אופיר פינס, מה הוא אמר או מה הוא הצביע בעבר, חבר הכנסת גפני, אני מדבר על החלטה מלפני שבוע.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן לראות את הקשר בין זה לבין אותם אנשים שהפגינו לפני יומיים מול ביתו של שר האוצר, את הקשר בין זה לבין אותה הפגנה של נשים יהודיות וערביות אתמול בחיפה תחת הכותרת: הממשלה הכריזה מלחמה על השכבות החלשות.

עסאם מח'ול: צריך לראות את הקשר הזה ולראות אם לממשלה מגיע אמון או לא.

עסאם מח'ול: צריך גם להגיד לציבור בצורה מפורשת, שהממשלה הזאת לא היתה יכולה להרעיב את התושבים של עזה כדי להכניע אותם בלי להרעיב את האזרחים הישראלים.

עסאם מח'ול: היא לא יכולה לתחזק את מלחמת ההתנחלויות בלי להעמיק את האבטלה.

עסאם מח'ול: היא לא מסוגלת להגן על המאחזים בלי להעמיק את העוני.

עסאם מח'ול: על מנת לממן את ההתנחלויות היא פוגעת בקצבאות ילדים, היא פוגעת בקצבאות הביטוח הלאומי של קשישים כדי להעביר את התרמית, את אחיזת העיניים ואת הולכת השולל.

עסאם מח'ול: היא מעמיקה את הגזענות, את השנאה – חוק דרוקמן, והיא פוגעת בקצבאות הילדים הערבים וכו'.

עסאם מח'ול: אני לא רוצה להתמודד עכשיו עם השאלות האלה, אבל כל זה בא כדי להסיח את דעת הציבור היהודי בישראל מהריסת הבתים, מאותה דרישה של אנשים שמבקשים שיאפשרו להם לבנות ברשיון.

עסאם מח'ול: הם רוצים בנייה ברשיון, הם לא רוצים לבנות בנייה בלתי חוקית.

עסאם מח'ול: הם לא רוצים לבנות בלי רשיון, הם רוצים את הזכות לקבל רשיון, ומישהו מערים מכשולים ופוגע בזכות הזאת.

עסאם מח'ול: זו השאלה שעומדת על הפרק.

עסאם מח'ול: לכן, אדוני היושב-ראש, יש כאן מגמה, כדי להעביר את כל העוולות, את כל הרשע של הממשלה הזאת, ולייצר אווירה גזענית שיש בה מידור של האוכלוסייה הערבית אל מחוץ למעגל הזכויות הדמוקרטיות, אל מחוץ למעגל הזכויות האזרחיות, על-פי חוק ועל-פי חקיקה שנקודת המוצא שלה, שהיא בחוק, היא אידיאולוגית – לחוקק חוקים גזעניים במדינת ישראל.

עסאם מח'ול: אני חושב שחלק מזה הוא גם הניסיון למדר את חברי הכנסת הערבים אל מחוץ למעגל ההשפעה, גם בבית הזה.

עסאם מח'ול: מה בא ואומר כאן השר נוה?

עסאם מח'ול: מה כל ההסתה הזאת?

עסאם מח'ול: מה כל המידור הזה של חברי הכנסת הערבים מכל תוכנית טלוויזיונית ומכל תוכנית בתקשורת, כאשר סוללה של אנשים – בני אלונים כאלה – באים ומסיתים, האחד אחרי השני, נגד חברי הכנסת הערבים ומטילים עליהם רפש, ואחד כמו דן מרגלית אפילו לא מעז להזמין ולו חבר כנסת ערבי אחד להגיד איזו מלה, להסביר את העמדה שלו, להדוף את המתקפה הזאת.

עסאם מח'ול: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו צריכים לדעת, שיש כאן מגמה למדר את האוכלוסייה הערבית אל מחוץ למערכת הלגיטימית, אל מחוץ למעגל הלגיטימיות, למדר את הבתים הערביים אל מחוץ לזכות להיות בתים שבנויים ברשיון, ואני חושב שהדבר הזה הוא איום ונורא והוא מסכן את עצם הדמוקרטיה במדינה הזאת.

עסאם מח'ול: ולא במקרה, אני רוצה לסיים ולהתייחס בכמה משפטים לאותו מכתב או לאותו נאום של ד"ר שלמה כהן, ראש לשכת עורכי-הדין בישראל, בקבלת פנים לשר לנדאו, שבו הוא מתייחס למבוכה המוסרית, לליקוי המאורות, גם אצלנו, והוא אומר שהדבר מקבל ביטוי בסדרה של התבטאויות וגם בסדרה של מעשי חקיקה, וביניהם חוקים לסתימת פיות – תמיד של המיעוט, חוקים להגבלת ייצוג פרלמנטרי – תמיד של המיעוט, והשבוע, החלטת הממשלה לאמץ את חוק דרוקמן בעניין איסור התיישבות ערבים ביישובים יהודיים.

עסאם מח'ול: חוק זה נחזה כחוק נגד ערבים, אבל הוא חוק אנטי-יהודי.

עסאם מח'ול: כפי שהוא קובע – כבר די ברור שהחוק הזה לא יעבור, גם הממשלה הבינה שמוטב להשכיח את ההחלטה הזאת מהר ככל האפשר, אך בכך לא די, מכיוון שהשיח הציבורי בישראל סובל בתקופה האחרונה ממעין "בון טון" שבו נשזרים סממנים גזעניים ברורים, ומדינת העם היהודי, העם שסבל מגזענות יותר מכל עם אחר, איננה יכולה לחיות עם סתירה נוראה כזאת.

עסאם מח'ול: הוא ממשיך ובסוף מסיים ואומר: הנכונות המתרחבת בחודשים האחרונים להשלים עם רעיונות פסולים כאלה, מאיימת על החוסן המוסרי של החברה שלנו ועל-ידי כך מאיימת על עצם קיומנו כאן.

עסאם מח'ול: הדברים האלה של ראש לשכת עורכי-הדין בישראל, לא של עסאם מח'ול, לא של חברי כנסת ערבים, הם האמת לאמיתה, וצריך לדעת שההסתה השזורה במעשיה ובפעולותיה ובהצהרותיה של הממשלה הזאת יום-יום, מסכנת את קיומה של מדינת ישראל, מסכנת את הדמוקרטיה, מאיימת על כולנו, ולכן ממשלת רשע זאת צריכה ללכת, היא לא יכולה להמשיך, ואי-אפשר לתת בה אמון.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת חיים כץ.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

תאופיק חטיב: סליחה, אני לא רשום?

מיכאל נודלמן: לא.

מוחמד כנעאן: בטח רשום, למה לא רשום.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לשני נושאים: האחד – הצעת החוק של חבר הכנסת דרוקמן, והשני – האבטלה.

חיים כץ: אתחיל דווקא בהצעת החוק של חבר הכנסת דרוקמן.

חיים כץ: אני שומע את חברי, חברי הכנסת מהסיעות הערביות, איך הם טוענים שזו גזענות.

חיים כץ: אני חושב שכל אזרח מדינת ישראל יכול לגור בכל מקום במדינת ישראל.

חיים כץ: נשאלת השאלה, האם יהודי יכול לקנות אדמה בטייבה או באום-אל-פחם?

חיים כץ: ומה עושים לאדם שמוכר ליהודי אדמה?

חיים כץ: יש זכות קיום לזה שמוכר אדמה ליהודי?

תאופיק חטיב: מה שעושים בקציר – – –

חיים כץ: זה שהולך למכור את האדמה, נותנים לו לחיות?

חיים כץ: שוחטים אותו.

עזמי בשארה: – – –

חיים כץ: למה לא קמים חברי – ואני אומר חברי, ואני מתייחס אליהם בכבוד – הערבים ואומרים שיש זכות ליהודים לקנות אדמה בטייבה?

חיים כץ: שימכרו אדמות בטייבה, אני רוצה לראות, באום-אל-פחם.

תאופיק חטיב: – – –

עזמי בשארה: – – –

חיים כץ: אותם צדיקים, אותם מסכנים, עזמי בשארה, למה לא נותנים לך לגור פה?

חיים כץ: למה ליהודים לא נותנים לגור באום-אל-פחם?

חיים כץ: למה אתה לא צועק שאתה גזען?

חיים כץ: למה אתה צועק שדרוקמן גזען, למה?

חיים כץ: למה?

חיים כץ: יש כלל, ואתה אדם מלומד – נאה דורש, נאה מקיים.

חיים כץ: אז מה שאתה מבקש מאחרים, תן גם במושבותיך, תן גם ביישובים שלך, ותאמין לי שלכולם ייתנו לגור בכל מקום.

חיים כץ: לא רק אתה נכנס לשכנים; אתה נכנס לשכנים, ואתה לא נותן שייכנסו אליך.

מוחמד כנעאן: חיים, אתה טועה בנושא הזה, זה בכלל לא נכון, מה שאתה אומר, שיורים בערבים – – –

אורי אריאל: זה לא נכון שיורים בערבים – – –

חיים כץ: יש השיר של בועז שרעבי, "לתת", וצריך לדעת, שמי שיודע לקבל, צריך לדעת לתת.

חיים כץ: אי-אפשר לדעת לקבל לאורך זמן, בלי לדעת לתת.

חיים כץ: אבל, עם זה, אני מסכים שאבטלה ביישובים הערביים גבוהה מדי – – –

מוחמד כנעאן: בגלל הרווחה.

חיים כץ: לא בגלל הרווחה.

חיים כץ: אני אתך, אני מסכים שהאבטלה גבוהה מדי, וצריך לעשות משהו גם בבתי-הספר הערביים.

חיים כץ: אני חושב ששלוש שנים אני עומד פה מעל הדוכן וצועק ואומר שצריך לפתח את בתי-הספר הערביים ואת התשתיות בכפרים הערביים.

חיים כץ: אבל עסאם מח'ול שלוש שנים מתעסק בפלסטינים, הוא לא מתעסק בכפרים הערביים.

חיים כץ: הכפרים הערביים לא מעניינים אותו.

חיים כץ: ערביי מדינת ישראל לא מעניינים אותו.

חיים כץ: מה שמעניין אותו זה מה שנעשה אצל הפלסטינים, מה שנעשה אצל ערפאת, זה מה שמעניין אותך.

חיים כץ: עכשיו אתה מדבר אתי על ערביי מדינת ישראל?

חיים כץ: זה לא מעניין אותך בכלל.

עסאם מח'ול: – – – אתה משקר עכשיו, מתוך בושה אתה משקר – – –

חיים כץ: לא מעניין אותך מה קורה אצל הערבים, לא מעניין אותך, לא יעזור שום דבר, לא מעניין אותך מה קורה בכפרים הערביים.

חיים כץ: הראש שלך בפלסטין, הראש שלך אצל יאסר ערפאת, בזה אתה מתעניין.

חיים כץ: ואני חושב, ואמרתי לך את זה פעם ואגיד לך את זה עוד פעם – –

עסאם מח'ול: אל תגיד לי, אל תגיד לי.

חיים כץ: – – הערבים במדינת ישראל ראויים לייצוג הולם.

חיים כץ: הם ראויים לפיתוח תשתיות, הם ראויים לפיתוח בתי-ספר, הם לא פחות טובים, הם לא פחות טובים מהיהודים, בטוח לא פחות טובים, והם זכאים לכל מה שהיהודים מקבלים.

חיים כץ: אבל הם צריכים גם קצת תשומת לב מחלק מחברי הכנסת שלהם.

חיים כץ: תודה רבה.

עסאם מח'ול: על שקרים לא משלמים מס, זאת הבעיה, אחרת היית בפשיטת רגל.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עזמי בשארה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמה פעמים דיברנו על הנושא הזה.

עזמי בשארה: מעניין, כמה חבר כנסת ממוצע בכנסת הזאת נותן מזמנו לענייני מדיניות ולענייני שטחים, כמה?

עזמי בשארה: אני מתערב אתם, שחבר כנסת ערבי נותן פחות מחבר כנסת ממוצע.

עזמי בשארה: כמה חבר כנסת מהימין הישראלי עוסק בנושאי התנחלויות, בנושאי השטחים ובנושא המדיני בכלל?

עזמי בשארה: אבל, יש כנראה נטייה בכנסת הזאת, בכלל, שהאוכלוסייה הערבית, וזה לא העניין הזה, זה בגלל העמדה הפוליטית, לא בגלל העיסוק – הרי איוב קרא כל שלישי וחמישי מדבר בעד ההתנחלויות, ואף אחד לא אומר לו: אתה לא מתעסק בנושאי הערבים בישראל, אתה מתעסק בנושאי השטחים.

עזמי בשארה: העניין הוא העמדה.

עזמי בשארה: אתם מתנגדים לעמדה שחברי הכנסת הערבים מייצגים כאן, שהיא עמדה נאמנה לעם הפלסטיני במאבקו נגד הכיבוש.

עזמי בשארה: העניין הוא לא הקצאת זמן, חיים כץ.

עזמי בשארה: העניין הוא לא הקצאת זמן.

עזמי בשארה: מבחינת הזמן חבר הכנסת הערבי הממוצע מקצה יותר מ-90% מזמנו לענייני האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: הבעיה שלכם היא העמדה שהוא מציע כשהוא מדבר ב-10% מזמנו על הנושא הפלסטיני, שהיא עמדה בעד זכותו של העם הפלסטיני להתנגד לכיבוש ולהקים מדינה משלו.

עזמי בשארה: זה העניין.

עזמי בשארה: כלומר, אתה מבקש מבחן לויאליות לפני שאתה מדבר על נושא הזכויות.

עזמי בשארה: זה הכול.

עזמי בשארה: אנחנו מביאים כל שלישי וחמישי הצעות למען האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: האם אתה מצביע באיזו פעם בעד?

חיים כץ: כן.

עזמי בשארה: אף פעם.

עזמי בשארה: מה זאת אומרת "כן"?

עזמי בשארה: אף פעם.

עזמי בשארה: אתה כמעט שלא מצביע בעד, אתה ואנשי הימין.

עזמי בשארה: עכשיו אנחנו נגד מדיניות הריסת הבתים.

עזמי בשארה: אנחנו מתעסקים כל הימים בנושא מדיניות הריסת הבתים.

עזמי בשארה: האם יש מישהו מכם שיכול להתנתק מעמדותינו הפוליטיות ולקבל קו אזרחי בנושא הבתים?

עזמי בשארה: את הערבים צריך לצמצם ולאסוף ואת היהודים צריך לפזר?

עזמי בשארה: חוות יחידים, אלפי דונמים לאחד.

עזמי בשארה: אבל את הערבים צריך לאסוף בנגב.

עזמי בשארה: במכלאות צריך לאסוף את הערבים.

עזמי בשארה: זו עמדה גזענית.

עזמי בשארה: מה אני יכול לעשות?

עזמי בשארה: איך אקרא לעמדה כזאת?

עזמי בשארה: האם אתה חושב שהנושא של קעדאן מעסיק אותי?

עזמי בשארה: אני אומר לך שהוא לא מעסיק אותי.

עזמי בשארה: למה כמה משפחות ירצו לגור בהתיישבות, בהתנחלות, ביישוב קהילתי יהודי?

עזמי בשארה: האם העניין של קעדאן מעסיק אותי?

עזמי בשארה: אתם העליתם את הנושא של קעדאן והפלתם את הנושא של קעדאן.

עזמי בשארה: בכלל, כמעט שלא היה דיון במגזר הערבי על נושא קעדאן.

עזמי בשארה: כמעט שלא היה דיון.

עזמי בשארה: בני בגין התנגד.

עזמי בשארה: זה עניין של התדמית שלכם בעיני עצמכם.

עזמי בשארה: לא רציתם שיהיה כתוב: אסור לערבים.

עזמי בשארה: מדינת אפרטהייד?

עזמי בשארה: האם אתם צריכים את זה?

עזמי בשארה: אתם הפקעתם את אדמותינו והקמתם יישובים יהודיים בלבד בלי שתצטרכו חקיקה.

עזמי בשארה: עכשיו, זה חוק טיפשי, שמצריך חוק גזעני כי הפרקטיקה היא גזענית בלי חוק.

עזמי בשארה: אז מדינת ישראל ראתה שאין צורך בחוק הזה.

עזמי בשארה: זה הכול.

עזמי בשארה: אבל כל שאר הפרקטיקות נותרו.

עזמי בשארה: יש מדיניות הריסת הבתים בנגב.

עזמי בשארה: מה זה הנגב?

עזמי בשארה: כאילו שהנגב הוא מחוץ למדינת ישראל.

עזמי בשארה: הוא כאילו מחוץ למדינת ישראל.

עזמי בשארה: ועוד מדברים על הערבים כעל פולשים בנגב.

עזמי בשארה: האם הערבים הם פולשים בנגב?

עזמי בשארה: יעני, בדש הוא לא פולש, והערבים שנמצאים שם מאות בשנים הם פולשים?

אורי אריאל: אלא מה?

אורי אריאל: בוודאי.

עזמי בשארה: הערבים הם תושבי המקום, הם בעלי המקום.

עזמי בשארה: הם ה-natives, ה-זו אדמתם.

עזמי בשארה: הם אפילו לא מיעוט של מהגרים.

עזמי בשארה: זו אדמתם.

עזמי בשארה: מישהו היגר אליהם, לאוכלוסייה הערבית, ואנחנו עומדים כאן ומתחננים על הזכויות שלנו?

עזמי בשארה: אל תיתנו לנו זכויות, זה עניינכם.

עזמי בשארה: וואללה, אל תיתנו.

עזמי בשארה: זה אתם בעיני עצמכם, אם אתם נותנים זכויות או לא נותנים זכויות.

ציפי לבני: אבל, עזמי, למה אתה שם קבוצה שלמה באותו – – –

עזמי בשארה: האם אני מתחנן על זכויות?

עזמי בשארה: אני במולדתי.

עזמי בשארה: אני מתחנן על זכויות?

עזמי בשארה: אל תיתנו זכויות.

מיכאל נודלמן: תסיים בבקשה.

עזמי בשארה: נראה אתכם לא נותנים זכויות.

עזמי בשארה: את החוק של דרוקמן העליתם והורדתם, העליתם והורדתם.

עזמי בשארה: האם מישהו התווכח אתכם?

עזמי בשארה: האם אני רוצה לגור בקציר?

עזמי בשארה: אתם מעלים ומורידים.

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: כי חשוב לכם איך אתם נראים בעולם.

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: כי אתם חיים על ה-asset הזה – הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

עזמי בשארה: היא עולה כמה מיליארדים; התדמית הזאת עולה כמה מיליארדים.

עזמי בשארה: אתם לא רוצים להפסיד אותה.

עזמי בשארה: אבל אתם דמוקרטים.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת בשארה, תסיים בבקשה.

עזמי בשארה: אתם האחרונים מבחינת תרבות דמוקרטית לא בעולם הערבי, אפילו בעולם השלישי אתם לא דמוקרטים.

עזמי בשארה: כל אחד יבחן את עצמו מה הוא היה רוצה לעשות לערבי אם הוא היה יכול.

עזמי בשארה: האם יש פה מישהו דמוקרטי כל כך?

עזמי בשארה: האם בימין הישראלי יש דמוקרטים כל כך?

עזמי בשארה: זו ארץ שיש בה מיעוט ערבי גדול, שצריך ללמוד לחיות אתו.

עזמי בשארה: אף אחד לא עושה לי טובה כשהוא נותן לי זכויות.

עזמי בשארה: אף אחד לא עושה שום טובה שהוא נותן זכויות.

עזמי בשארה: לא רוצים לתת זכויות – ניאבק על הזכויות.

עזמי בשארה: רוצים להרוס בתים – האוכלוסייה הערבית צריכה ללמוד לצאת ולהגן על הבתים שרוצים להרוס.

עזמי בשארה: זה הכול.

מיכאל נודלמן: בבקשה, משפט אחרון.

עזמי בשארה: ושעוזי לנדאו יחשוב עשר פעמים לפני שהוא שולח משטרה עוד פעם ועוד פעם.

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: כי זה ביתם וזו אדמתם.

עזמי בשארה: נפסיק להתחנן בנושאים האלה.

עזמי בשארה: נפסיק להתחנן.

עזמי בשארה: כשהתחלנו להתחנן התחילו להרוס.

עזמי בשארה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כמה זמן העזאזמה נמצאים בנגב?

ראובן ריבלין: פחות מ-30 שנה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

עזמי בשארה: מאיפה הם באו?

עזמי בשארה: מפולניה?

ראובן ריבלין: ממצרים.

ראובן ריבלין: ב-1948 היו פחות – – –

עזמי בשארה: מאיפה הם באו?

עזמי בשארה: מרומניה?

עזמי בשארה: מאיפה באו העזאזמה?

עזמי בשארה: זו אדמתם.

ראובן ריבלין: הם באו רק אחרי שמדינת ישראל הוקמה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אני מבקש סדר.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לשתי נקודות שהועלו פה.

תאופיק חטיב: נקודה אחת הועלתה על-ידי השר דני נוה, שהביא מספרים, אינני יודע מאיפה, ורצה להוכיח לנו שהמצב בכפרים הערביים הוא כל כך טוב, שקשה להסביר למה זה כל כך רע.

תאופיק חטיב: בנושא הפיתוח הוא אומר, שהערבים מקבלים 63% יותר מאשר האחוז של הערבים במדינת ישראל.

תאופיק חטיב: אני רק רוצה לסבר את אוזנו ולהגיד לו, שהפיתוח לנפש ליהודי הוא 13,000 שקל ולערבי הוא 103 שקלים.

תאופיק חטיב: אם זה קצת נותן לו אינדיקציה על מה הוא מדבר, אז כדאי לו לשחזר את הדברים שהוא אמר.

תאופיק חטיב: בנושא נוסחת סוארי – יש נוסחה לערבים על-פי המצב הסוציו-אקונומי של היישובים הערביים ויש נוסחה ליהודים.

תאופיק חטיב: למה?

תאופיק חטיב: כי אם היו עושים נוסחה אחת, היה צריך לתת לערבים כמעט פי-שניים ממה שנותנים.

תאופיק חטיב: אבל אז משרד הפנים התחכם ואמר: לא, המענקים הם יחסית למצב הסוציו-אקונומי וליישובים היהודיים הם יחסית למצב הסוציו-אקונומי של היישובים היהודיים.

תאופיק חטיב: לכן, יש שתי נוסחאות של סוארי.

תאופיק חטיב: רק שלא יעשה מאתנו צחוק ולא יחשוב שאנחנו פה דבילים קצת.

תאופיק חטיב: חיים כץ אומר: למה אתם לא נותנים ליהודים לגור באום-אל-פחם, בעארה ובטייבה?

תאופיק חטיב: אני לא מכיר שום יהודי טמבל שירצה לעבור לגור באום-אל-פחם ובטייבה.

תאופיק חטיב: אם יש כזה – רק תגידו לי איפה הוא.

תאופיק חטיב: צריך ללכת לחפור ג'ורה כדי להעביר את הביוב לשם וצריך לחפש מקום כדי לתת לילדים ללמוד.

תאופיק חטיב: מי הדביל שעושה דבר כזה?

תאופיק חטיב: מי עובר ממקום של ל-low?

תאופיק חטיב: אף אחד לא עושה את זה.

תאופיק חטיב: למה יש משפחות בודדות של ערבים, שהן קצת אליטיסטיות, או רואות שיש להן אפשרות והן רוצות לעבור לגור ביישובים יהודיים?

תאופיק חטיב: זה פשוט כדי לקבל תנאים יותר טובים.

תאופיק חטיב: לא לגור אצל ההוא ואתה לא נותן לשני.

תאופיק חטיב: תעביר את היהודים לטייבה.

תאופיק חטיב: למה הוא ברח מפה, חיים כץ?

תאופיק חטיב: שיביא את השמות של אותם יהודים שרוצים לעבור לגור באום-אל-פחם ובטייבה.

תאופיק חטיב: אני עדיין לא מכיר אותם.

תאופיק חטיב: חוץ מזה, כמה יישובים ערביים הוקמו מאז קום מדינת ישראל ועד היום וכמה יישובים יהודיים?

תאופיק חטיב: מה זה?

תאופיק חטיב: אילו השוואות הוא עושה?

תאופיק חטיב: מה, זו היתממות?

תאופיק חטיב: טיפשות?

תאופיק חטיב: חוסר הבנה?

תאופיק חטיב: חבל.

תאופיק חטיב: מדובר בכנסת שאמורה לייצג את האליטה של מדינת ישראל, שמייצגת 6 מיליונים פלוס.

תאופיק חטיב: 120 חברי כנסת מייצגים 6 מיליונים פלוס.

תאופיק חטיב: היתממות עד לדרגה נמוכה כזאת לא נראית לי.

תאופיק חטיב: או שבאמת יש חוסר הבנה.

תאופיק חטיב: לא נראה לי שההיתממות היא בצורה דרסטית עד כדי כך שחושבים שאנשים הם טיפשים ואינם מבינים את מה שנאמר.

תאופיק חטיב: הנושא של הבנת הנקרא הוא נושא שקצת מדגישים אותו בכיתות ב' וג'.

תאופיק חטיב: לא מעבר לזה.

תאופיק חטיב: לא נראה לי שאנשים לא עברו את הרמה הזאת.

תאופיק חטיב: אתן קצת נתונים הנוגעים לתופעת העוני.

תאופיק חטיב: 42% מהמשפחות הערביות חיות מתחת לקו העוני.

תאופיק חטיב: שיעור הערבים במדינת ישראל הוא 18%.

תאופיק חטיב: זאת אומרת, כמעט פי-שלושה מהשיעור שלהם באוכלוסייה מצויים מתחת לקו העוני.

תאופיק חטיב: אסיים בשני נתונים.

תאופיק חטיב: 43% מהעשירון התחתון הם ערבים.

תאופיק חטיב: 43% במדינת ישראל, מדינת השוויון, 43% מהעשירון התחתון הם ערבים.

תאופיק חטיב: 96% מהיישובים הערביים נמצאים בארבעת האשכולות הנמוכים לפי המדד הכלכלי-החברתי.

תאופיק חטיב: רק 4% לא נמצאים בארבעת האשכולות הנמוכים ביותר, חבר הכנסת כץ והשר דני נוה.

תאופיק חטיב: תודה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

גדעון עזרא: חבר הכנסת קליינר, אתה האחרון?

מיכאל קליינר: את סדר הנואמים קובע היושב-ראש.

מיכאל קליינר: אני, בכל אופן, האחרון מטעם חרות.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני סגן השר, שאני מבין שמייצג את הממשלה – עכשיו נכנס השר נוה – יש כאן חברי כנסת שחושבים, שאם הם יעמדו באולם הזה מול המצלמות ויספרו סיפורי מעשיות, מפני שהם נחשבים לאינטליגנטים וגם בני מיעוטים, הציבור יקנה את השקרים האלה, והם ישכיחו את האמיתות הברורות, הידועות, שכל ילד יודע אותן.

מיכאל קליינר: האמיתות הן שלפני שהתחיל כאן המפעל הציוני ולפני שאנו, העם היהודי, חזרנו לארצנו והתחלנו את מפעל שיבת ציון, לא היה כאן עם שראה בארץ הזאת את ארצו.

מיכאל קליינר: אם באמת היו כאן פלסטינים מאז ומתמיד, ילידי הארץ, כפי שקרא להם כאן הדובר שלפני הדובר האחרון, אם הם היו כאן, מה הפריע להם לפני 100 שנה, לפני 150 שנה, לפני 200 שנה, למה הם לא הקימו כאן מדינה?

מיכאל קליינר: למה הם לא הכריזו כאן על ישות?

מיכאל קליינר: למה לא הכריזו שירושלים היא בירת הארץ הזאת, אלא קבעו את רמלה כבירתם המינהלית, וירושלים היתה משהו זנוח שאף אחד לא התייחס אליו, רק הדבר היחיד שעניין אותם זה היכן היה בית-המקדש, או חורבות בית-המקדש, כי ידעו שזה מקום קדוש ליהודים, כדי לבנות מסגד.

מיכאל קליינר: אבל זה הכול.

מיכאל קליינר: רק כשה

מיכאל קליינר: תחילה שיבת ציון ולקחה את הארץ השוממה והחרבה הזאת והתחילה לפתח אותה, והתחילו לבנות אותה; כן, כשבאו היהודים הם התחילו לפתח אותה ולבנות אותה ולנהוג בה מנהג בעלים.

מיכאל קליינר: כי מי שהיה כאן קודם לא נהג במדינת ישראל מנהג בעלים.

מיכאל קליינר: תראו את המפות שהוציאו בעולם הערבי לפני אפילו לא 120 שנה, אלא לפני 70 שנה, 80 שנה.

מיכאל קליינר: האזור הזה נקרא סוריה אל-ג'נוביה, לא קראו לזה פלסטין אלא סוריה אל-ג'נוביה בכל המפות.

מיכאל קליינר: עכשיו המציאו עם.

מיכאל קליינר: תלכו לג'סר-א-זרקא, זה המקום על כביש חיפה–תל-אביב שזורקים אבנים מדי פעם והרגו את ז'אן בכור.

מיכאל קליינר: מאין באו האנשים?

מיכאל קליינר: הם אל-בלאד, או כפי שאתה אומר, בני המקום, ילידי הארץ?

מיכאל קליינר: הם באו מסודן, בדיוק יודעים מתי, איך ומאין.

מיכאל קליינר: חברים, להפסיק להמציא המצאות ולדבר על זה שאנחנו כאן לא דואגים, אלא הם דואגים לערבים ואף אחד לא דאג לערבים.

מיכאל קליינר: אני זורק אתגר לחברי הכנסת הערבים.

מיכאל קליינר: יש היום אזרחים ערבים שעתרו לבג"ץ.

מיכאל קליינר: הם אנשי שכונת ג'ארת-אל-חמוס, שעד 1967 היתה בית-לחם, וב-1967 הפכה להיות חלק ממדינת ישראל, חלק מירושלים.

מיכאל קליינר: היום שמו מחסום, מחסום 300 בדרך לבית-לחם, בתוך התחום של ירושלים, והשאירו את האזרחים הערבים האלה מחוץ למחסום.

מיכאל קליינר: הם פנו לבג"ץ ואומרים, תזיזו את המחסום מאחורינו, כי אנחנו רוצים להיות בתוך ירושלים.

מיכאל קליינר: אני מודיע לכם, שאני מתכוון לקרוא להם ולעזור להם ולפנות לשר הביטחון.

מיכאל קליינר: אז שלא יספרו לנו סיפורים ושלא יספרו לנו מעשיות.

מיכאל קליינר: כאשר קאדי בעכו לא היה מוכן לקבור ערבי מוסלמי, חליל טאהר, כי הוא היה חייל צה"ל, לא ראיתי אף לא אחד מחברי הכנסת הערבים שאמר, איך הקאדי הזה מסרב לקבור את ח'ליל טאהר, מוסלמי, חייל צבא-הגנה לישראל, אלא קמנו אני ורן כהן ואחרים ואמרנו, אם כך נוהג הקאדי של עכו, שמדינת ישראל משלמת לו כסף, ולא מוכן לקבור ערבי כיוון ששירת בצה"ל, אנחנו נדאג שבצבא יהיה קאדי.

מיכאל קליינר: נקווה שנקדם את העניין.

מיכאל נודלמן: בבקשה לסיים.

מיכאל קליינר: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע שנדחה את הצעת האי-אמון הכוזבת והלא-נכונה הזאת, שבאה לקדש בנייה לא חוקית, שבאה לקדש עבירות על החוק, שקוראת לאזרחים לא לקיים את חוקי המדינה, ובאה בטענות לממשלה שהיא שומרת על החוק.

מיכאל קליינר: איזה מין אפליה, אדוני היושב-ראש, יש כאן?

מיכאל קליינר: כשיהודי סוגר מרפסת, מייד באים והורסים לו.

מיכאל קליינר: אבל ערבי יכול לבנות בלוד וילה שלמה, ואם ראש העיר רוצה להרוס לו, מייד קמים ומגישים אי-אמון בממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לערבי אין בית ולא מרפסת.

מיכאל קליינר: לא ראיתי אותך פעם אחת יוצא נגד הריסת בית ליהודי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיכאל קליינר: אתם יוצאים רק נגד הריסת בתים לערבים שבנו שלא כחוק.

מיכאל קליינר: ואם חוק הוא אחד, והוא אחד לכולם – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לערבים אין בתים.

מיכאל קליינר: אם אתה מדבר נגד אפליה, לך נגד אפליה לערבים שלא הורסים להם, כאשר יהודים באים ואומרים, לי על עבירה הכי קטנה הורסים.

מיכאל קליינר: תפסיקו את האפליה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

מיכאל קליינר: משפט אחרון.

מיכאל קליינר: אדוני, אתם מדברים פה הרבה על קעדאן.

מיכאל קליינר: איזו צביעות, הרי כשיהודי בשם – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – אין להם בתים.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת דהאמשה, תן לו לדבר.

מיכאל קליינר: אני יודע שהאמת מרגיזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת דהאמשה.

מיכאל קליינר: אתה הרי משפטן.

מיכאל קליינר: כשיהודי בשם אביטן רצה לגור בגוש-שגב, ביישוב בדואי, אמר בג"ץ, בשום אופן אביטן לא יכול לגור ביישוב בדואי.

מיכאל קליינר: זה היה בסדר, וכולם הריעו לו, כי אמרו, הוא יפריע למרקם החיים הבדואיים.

מיכאל קליינר: כשאומרים אותו דבר לקעדאן, קמה כאן צעקה, ובערוץ הראשון ביום שישי עושים תשדיר שירות חד-צדדי לעניין של קעדאן בלי להביא אדם אחד שיגיד משפט אחד של דעה כנגד.

אליעזר כהן: חבר הכנסת קליינר, תנסה להיכנס לאום-אל-פחם.

מיכאל קליינר: להיכנס אני אוכל, השאלה אם אני אוכל לצאת.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת נסים זאב.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אליעזר כהן: שם אין דמוקרטיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת דהאמשה, לא נעים לי – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל מתנהלת לפי עקרונות היסוד שלה כמדינה יהודית דמוקרטית.

נסים זאב: הדואליות של הרעיון המרכזי היא, שהמדינה מחויבת להפעיל מדיניות שאין בה אפליה וגזענות כלפי כלל תושביה, תוך שמירה על זכות המדינה והממשלה להמשיך ולבנות את המדינה על סמך עקרונות היהדות.

נסים זאב: הדברים באים לידי ביטוי בחוקי-היסוד של המדינה, כמו חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

נסים זאב: כאשר קבוצות אזרחים מרגישות מקופחות, הן אוכפות את זכויותיהן בדרך של פנייה לבג"ץ.

נסים זאב: בהקשר זה יש כמובן לציין את בקשתו של עאדל קעדאן, תושב בקה-אל-ע'רביה, ומשפחתו, לרכוש בית בקציר, כאשר בקשתו להתקבל כתושב ביישוב קציר נדחתה על-ידי הקהילה במקום.

נסים זאב: תארו לעצמכם, רבותי, אם עאדל קעדאן היה רוצה דירה במאה-שערים, או אם איזה יהודי חרדי היה רוצה דירה באום-אל-פחם.

נסים זאב: אני פשוט לא מבין על איזו גזענות מדברים.

נסים זאב: אני חושב שהבג"ץ בעניין הזה נכנס בעצם לחיי החברה.

נסים זאב: זה שנים, כאשר קיבוצים ויישובים קמו במדינת ישראל, הם קמו כקהילה.

נסים זאב: הרי אין מדובר פה בערים כמו רמלה, לוד, ירושלים, יפו, ששם יש קהילות משותפות, יש חיים משותפים של ערבים ויהודים, נוצרים, בדואים, מכל העדות.

נסים זאב: מדובר פה בהקמת קהילה שבעצם דאגה מלכתחילה להקים יישוב יהודי.

נסים זאב: מדוע אין שום בעיה כלפי קהילה חרדית שקמה, למשל, בביתר?

נסים זאב: למה אין בג"ץ כלפי ביתר?

נסים זאב: למה כולם משלימים עם העובדה שהיישוב מודיעין-עילית, למשל, הוא יישוב חרדי?

נסים זאב: הרי זה דבר שקיים זה למעלה מ-50 שנה במדינת ישראל.

נסים זאב: קמו יישובים ערביים, קמו יישובים יהודיים, ולכן אין לראות בזה גזענות או איזו אפליה.

נסים זאב: כאשר אנו שומעים את הנימוקים שמעלים חברי הכנסת המייצגים את המיעוט הערבי בדבר אפליה וגזענות נגד האוכלוסייה הערבית, לא נוכל להתעלם גם מהסבל של חלקים נכבדים בקרב האוכלוסייה היהודית שחיים מתחת לקו העוני.

נסים זאב: כשדיברו פה על העוני – גם יהודים חיים פה מתחת לקו העוני.

נסים זאב: תראו למשל את העיר בני-ברק, היא מן המובילות בנושא העוני.

נסים זאב: לדעתי, המגזר הערבי בעניין הזה מופלה לטובה ובאופן פרופורציונלי מקבל משאבים אפילו יותר מהמגזר החרדי.

נסים זאב: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, ברשותך, לציין בפניך את ההעדפה בשנת 2002 בתחום החינוך בכל תוכניות החומש.

נסים זאב: בעצם יש העדפה מתקנת במגזר הערבי בכל מיני תוכניות של משרד החינוך, לרבות בנושא הבינוי.

נסים זאב: גם הנושא הזה צריך לבוא לידי ביטוי.

נסים זאב: בנושא הריסת הבתים אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, רק משפט אחד.

נסים זאב: הרי מדובר פה בבנייה על קרקעות מינהל מקרקעי ישראל, על אדמה ציבורית, ולא מדובר בתוספת בנייה בקרקע פרטית.

נסים זאב: ולכן אי-אפשר לזעוק את הזעקה של הריסת הבתים, כאשר מדובר פה בניסיון להשתלטות על קרקעות מדינה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב, אחרון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כאשר אני מקשיב לדוברים מן הימין, בעיקר מן הימין הקיצוני – – – יש רמקול?

עסאם מח'ול: הרמקול הוא רק לאלה שיש להם חסינות.

אחמד טיבי: הקול שלי "מוגבל".

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, כאשר אני שומע את עמיתי מהאגף הימני, בעיקר מהימין הקיצוני, מדברים – שמעתי את קליינר מדבר על כמה הוא עזר לערבי אחד מעכו, היה ערבי אחד כזה שקליינר עזר לו ויש כמה ערבים שהוא מתכוון לעזור להם – אני נזכר בתכונה מוכרת של אנשים מהסוג הזה, "לה-פנים" שיש להם תמיד איזה זר תורן שלוקחים אותו לכל מקום, מין פודל כזה שמשתמשים בו כ-pretext בשביל להגיד שהם ממש לא גזענים.

אחמד טיבי: הם אומנם שונאים זרים, אבל יש זר שהם אוהבים, יש זר שהם מוכנים אפילו לשתות אתו כוס קפה.

אחמד טיבי: זו תכונה מוכרת של גזענים.

אחמד טיבי: ההצעה בעיקרה באה לדון על גזענות.

אחמד טיבי: פעם, אדוני השר, גזענות היתה מעלה סומק על הלחיים של הסביבה של הגזען, של הגזען עצמו לפעמים.

אחמד טיבי: הוא היה קצת נבוך, הוא היה קצת בוש ונכלם, אבל נשאר גזען.

אחמד טיבי: היום גזענות זה mainstream – יש שרי חינוך שהם גזענים, יש אפילו, שומו שמים, שרי תקשורת שתמכו בהצעה מאוד גזענית ואחר כך נסוגו.

אחמד טיבי: הצעה מאוד מאוד גזענית.

אחמד טיבי: כאשר במדינה שמתיימרת להיות דמוקרטיה ומציבה אתגר בפני העולם יש שרת חינוך שמבחינה בין ערבי ליהודי, בין אזרח לאזרח, זו בושה וכלימה.

אחמד טיבי: היא צריכה לעוף מהתפקיד.

אחמד טיבי: דקה היא לא צריכה לשבת בתפקיד.

אחמד טיבי: היא מוציאה שם רע לגזענים של אירופה.

אחמד טיבי: אפילו הגזענים של אירופה משתדלים להסתיר את הגזענות, וכאן יש מי שמנסה להחצין את הגזענות ולא להפנים אותה, ולכן, לה-פן עוד קטן ליד חלק מהאנשים כאן.

אחמד טיבי: הוא עוד צריך ללמוד את תורת הגזענות הזאת שרוצים לעגן אותה בחוק כתוב בספר החוקים.

אחמד טיבי: הרי אף אחד מהבית הזה לא ישלה את עצמו, רוח החוק מיושמת הלכה למעשה.

אחמד טיבי: למה האנשים מהנגב, תושבי הנגב שנמצאים כאן בכנסת, יש להם מה שקרוי "כפרים לא מוכרים"?

אחמד טיבי: האם נמצא באיזה עולם תרבותי כפר לא מוכר, שאין לו תוכניות מיתאר, אין לו מרפאות, אין חשמל, אין בתי-ספר?

אחמד טיבי: הם אזרחים, הם מתייחסים באופן רציני לאזרחות שלהם, ולכן, בגלל ההתייחסות הרצינית הם משמיעים קול זעקה, וזה לא מזיז לאף אחד.

אחמד טיבי: בא שר התקשורת, למשל, ואומר: זה בגלל ההקצנה של ההנהגה שלכם.

אחמד טיבי: קח את ההנהגה ותעלים אותה – זה מה שאתם מנסים לעשות, לאט-לאט, אחד-אחד, אולי תצליחו בסוף פיזית להעלים אותנו.

אחמד טיבי: מה היה היעד לפני שנים, מאז קום המדינה ועד עכשיו?

אחמד טיבי: 50 שנה של דיכוי, של אפליה בוטה שלכם, אבל לפניכם – בזה אתה צודק – של האגף הזה של הבית, שתמיד הנהיג מדיניות מפלה כלפי הציבור הערבי, אבל דיבר יפה, דיבר על הצורך בדו-קיום.

אחמד טיבי: עד כדי כך דיבר על דו-קיום, שהמלה הזאת הפכה להיות מלת גנאי אצל ערבים, כי התנאי העיקרי של דו-קיום זה הקיום שלנו, ואתם מסרבים לתת אפשרות של קיום בכבוד, שזה תנאי אזרחי לכל האזרחים באשר הם אזרחים.

אחמד טיבי: ועל כן, אדוני היושב-ראש, לא פלא שיש תופעות של גזענות בוטה, לא רק של חקיקת חוקים.

אחמד טיבי: מה יגיד תלמיד בבית-ספר בסח'נין או בטייבה – – –

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש שתסיים.

אחמד טיבי: תודה.

מיכאל נודלמן: מה תודה?

אחמד טיבי: מה יגיד תלמיד בית-ספר בסח'נין או בטייבה, כאשר – – –

בנימין אלון: מה תודה?

אחמד טיבי: תודה, מפני שנתת לאיש הזה 13 דקות.

מיכאל נודלמן: אני לא נתתי.

אחמד טיבי: 13 דקות נתת לו, וזה חלק מהגזענות.

מיכאל נודלמן: לא נתתי לו.

אחמד טיבי: על כן – – –

בנימין אלון: אל תהיה גזען.

בנימין אלון: חוצפן.

בנימין אלון: מה זה הזלזול הזה ביושב-ראש?

אחמד טיבי: אני אלמד נימוס ממך, איש הטרנספר.

אחמד טיבי: בנימין אלון (האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו): אתה גזען חוצפן.

אחמד טיבי: אגב, אני לא מדבר עליך כשאני מדבר על גזענים, כי הם יכעסו.

אחמד טיבי: הגזענים יכעסו.

בנימין אלון: אתה דמגוג.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת טיבי, אתה רוצה 13 דקות?

אחמד טיבי: אני אסיים.

אחמד טיבי: משפט אחרון.

בנימין אלון: אתה מזלזל ביושב-ראש.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מרגיש היום יותר בוז לאנשים בעלי תיאוריה גזענית בזויה ושפלה כמו התיאוריה של הטרנספר של האיש הזה.

בנימין אלון: צפצפן.

בנימין אלון: גזען – – –

אחמד טיבי: מעולם לא יצאו אנשים כאלה מפח האשפה של ההיסטוריה, כי גזען נשאר גזען, ומקומו בזבל ההיסטוריה.

אחמד טיבי: מקומו של מי שמחזיק בתיאוריה גזענית כלפי הערבים בפח האשפה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – השר דני נוה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האי-אמון שהגישו הסיעות הערביות נוגע גם להצעת החוק בדבר הקצאת קרקע להתיישבות יהודית.

זבולון אורלב: על-פי השקפתי, הקצאת קרקע להתיישבות יהודית קהילתית כאן בארץ-ישראל היא מנשמת אפה של הציונות.

זבולון אורלב: מדינת ישראל, רבותי, לא היתה קמה ולא היתה מצליחה להתקיים אחרי שהיא קמה בלי התיישבות יהודית – התיישבות קיבוצית, התיישבות מושבית והתיישבות קהילתית בכל רחבי ארץ-ישראל, מהצפון עד הדרום וביהודה ושומרון.

זבולון אורלב: זה יסודה של מדינת ישראל כמדינת העם היהודי.

זבולון אורלב: יש הרבה דמגוגיה בכל הקשור לחוק של ההתיישבות היהודית, ססמאות.

זבולון אורלב: העיקרון של equal but seperate – שווה אבל נפרד – הוא עיקרון התיישבותי רווח בכל המדינות הדמוקרטיות בעולם.

זבולון אורלב: כך גם החליט הבג"ץ בעניין בקשת ערבי להתיישב ברובע היהודי – הבג"ץ המפורסם, כך גם החליט בג"ץ לסרב לבקשת יהודי להתיישב ביישוב בדואי.

זבולון אורלב: בקיבוץ הסוללים, רבותי, בקיבוץ הסוללים – זה לא קיבוץ דתי, לא שייך לזרם הציוני-דתי – מנסה אזרח ישראלי-ערבי להתקבל זמן רב, וקיבוץ הסוללים, שהוא קיבוץ קהילתי, מסרב לבקשה.

זבולון אורלב: זאת זכותה של קהילה להתיישב ולבחור את אזרחיה.

זבולון אורלב: עקרון השוויון הוא לא על בסיס הפרט.

זבולון אורלב: עקרון השוויון הוא עיקרון של קהילה, וזכותה של קהילה יהודית – בין שמדובר בסיבות ביטחון ובין שמדובר בסיבות של אופי קהילתי – להתיישב, לקבל קרקע ולסרב לקבל אזרחים שלא עונים על הקריטריון של אותה קהילה.

זבולון אורלב: הצביעות הזאת בדיבור על גזענות פוגעת באלה שמדברים; זה כל הפוסל במומו פוסל.

זבולון אורלב: אני שואל את שרי הליכוד שחתמו על הצעת החוק – את השרה לימור לבנת, את השר סילבן שלום, את ראש הממשלה אריאל שרון, את השר מאיר שטרית, את השר ד"ר עוזי לנדאו, את השר ראובן ריבלין, את השרה ציפי לבני, הם כולם חתומים על הצעת החוק – איזה פיק ברכיים קיבלו שרי הליכוד?

זבולון אורלב: מה קרה שביום ראשון הם הצביעו בעד ומה קרה שביום ראשון הזה הצביעו נגד?

זבולון אורלב: מה קרה?

זבולון אורלב: פחד השמאל נפל?

זבולון אורלב: הם רצו לכל מיקרופון, תפסו את כל האולפנים, דיברו בעד הציונות.

זבולון אורלב: מה קרה לציונות של הליכוד?

זבולון אורלב: ככה מנהלים התיישבות יהודית?

זבולון אורלב: מה קרה?

זבולון אורלב: כמה דברים של השמאל בלבלו אתכם?

זבולון אורלב: אני חושב שזה לא ראוי ולא מכובד.

זבולון אורלב: אפשר לתקן, אפשר להעביר את הדגש מדגש ביטחוני להתיישבות קהילתית, כמו שלא צודק שיהודי חילוני להכעיס, טומי לפיד, יתיישב באמצע מאה-שערים ותבוא מאה-שערים ותגיד: צא מקרבנו, אתה לא מתאים – ואני אצדיק אותם.

אליעזר כהן: אל תדאג, הוא לא יעשה את זה.

זבולון אורלב: אני לא יודע.

זבולון אורלב: יכול להיות שכדי לקבל קולות הוא כן יעשה את זה.

זבולון אורלב: אם לא הוא – אז אולי חבר הכנסת פריצקי, אני יודע מה הם מסוגלים לעשות?

אליעזר כהן: – – – אין לו מה לעשות באום-אל-פחם, לא ייתנו לו להיכנס לשם – – –

זבולון אורלב: רבותי, היה דיון ארוך על רמת-בית-שמש, על התיישבות של חרדים, ופסקו מה שפסקו.

זבולון אורלב: צריך להבין שהמלה גזענות חייבת לרדת מהבמה הזאת בהקשר של החוק.

זבולון אורלב: החוק נכון, זכותם של יהודים להתיישב ממניעים ציוניים ביישובים קהילתיים.

זבולון אורלב: לא כן בערים הגדולות.

זבולון אורלב: העיר הגדולה פתוחה לכולם וכל אחד יכול לקנות בית – בית משותף, בית פרטי – באשר הוא.

מיכאל נודלמן: משפט אחרון בבקשה.

זבולון אורלב: אני מקווה מאוד, שממשלת ישראל תתעשת, לא תקבור את החוק, ונוכל בממשלה הזאת להרחיב ולחדש את ההתיישבות הציונית היהודית ברחבי ארץ-ישראל.

מיכאל נודלמן: תודה.

רן כהן: איך אתה יכול להגן על חוק נאלח כזה?

רן כהן: חוק נתעב – – –

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, יסיים את הדיון השר דני נוה.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביסוד הדיון שמתקיים כאן היום – בעצם זה קודם כול דיון ערכי לגבי אופיה של מדינת ישראל.

דני נוה: ואני – כמו, אני חושב, רוב החברים בבית הזה – רואה את המדינה שלנו, מעבר לכל ההתבטאויות והביטויים שהוזכרו פה ואין מקומם פה – המדינה שלנו היא מדינה שהוגדרה, ונכון שתמשיך להיות מוגדרת, כמדינה יהודית דמוקרטית.

דני נוה: מה זה אומר שהמדינה שלנו היא מדינה יהודית דמוקרטית?

דני נוה: זה אומר, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שכשעם ישראל שב לארצו, לארץ-ישראל, והקים פה את ביתו הלאומי, ביתו של העם היהודי, זה קודם כול בית שקם כביתו הלאומי של העם היהודי, ואני רוצה להזכיר כאן לחברי הבית הזה – לא כהחלטה שלנו כבני העם היהודי שזה ביתנו הלאומי.

דני נוה: מעבר לכך שאנחנו באנו להקים פה את ביתנו הלאומי והכרזנו על ארץ-ישראל כעל הארץ שאליה אנחנו חוזרים ומקימים בה את ביתנו הלאומי, הדבר הזה גם זכה להכרה של העולם כולו, של הקהילה הבין-לאומית, של ארגון האו"ם – –

צבי הנדל: – – –

דני נוה: – – כי ההכרזה של מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי איננה הכרזה עצמית שלנו, ובמיוחד וביתר שאת לאחר המאורעות האיומים של השואה שפקדה את יהדות אירופה בעיקר, אם כי לא רק את יהדות אירופה, והעולם כולו, ברגע שאולי הוא נדיר בהיסטוריה שלנו כבני העם היהודי, אולי על רקע מצפונו שלרגע אחד קצר אולי בכל זאת ייסר אותו – היישוב היהודי אז בארץ-ישראל הצליח להגיע למצב שהעולם כולו, ארגון האומות המאוחדות, קיבל אותה החלטה היסטורית שמשמעותה שבארץ-ישראל תקום מדינה שהיא ביתו הלאומי של העם היהודי; לא מדינת כל אזרחיה, אלא ביתו הלאומי של העם היהודי, מדינה יהודית בארץ-ישראל.

דני נוה: אנחנו, על-פי אמות המידה המוסריות והערכיות שלנו, קודם כול כיהודים, הגדרנו את מדינתנו וקבענו והתווינו את מדינתנו כמדינה דמוקרטית – אתה רוצה לומר משהו, השר ריבלין?

ראובן ריבלין: – – – אף אחד לא יבוא יותר.

ראובן ריבלין: אם לא באו עד עכשיו, לא יבואו יותר – – –

דני נוה: לא, לא.

דני נוה: השר ריבלין, אני פועל פה בהתאם לתיאום מוקדם.

קריאות: – – –

דני נוה: חברים, האמינו לי שאני עומד פה על הדוכן והייתי שמח לשבת פה למטה ולהצביע, אבל זה שאני עומד פה על הדוכן ועדיין מדבר – יש סיבות הנוגעות לעניין ואתה יכול לברר את זה שם בצד.

דני נוה: חבר הכנסת פינס אולי יסביר לך מדוע.

קריאות: – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מתוקף היותה של מדינתנו מדינה יהודית – בכך כשלעצמו כבר גלום הערך הדמוקרטי של המדינה.

דני נוה: גם אם לא היה נאמר בחוקי-היסוד שלנו שמדינתנו מוגדרת כמדינה יהודית דמוקרטית, מעצם הערך של מדינת ישראל כמדינה יהודית, על-פי ההשקפה של המדינה שלנו כמדינה יהודית, הערך הדמוקרטי גלום בה.

דני נוה: וכאשר הערך הדמוקרטי גלום בה, זה אומר – גם אם זה מרגיז את חבר הכנסת פריצקי, אני לא מבין למה אתה כועס – – –

יוסף יצחק פריצקי: משום – – –

דני נוה: אתה כועס שמדינת ישראל היא מדינת העם היהודי?

דני נוה: אני לא מבין מה אתה כועס, מה מרגיז אותך.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

דני נוה: נו, אז מה מרגיז אותך?

יוסף יצחק פריצקי: – – – אני מרגיש עצב רב – – –

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מציע, חבר הכנסת פריצקי, לא לרגוז שלא לצורך.

דני נוה: יש לנו סיבות טובות לרגוז, על הדברים האלה אתה ודאי לא צריך לרגוז.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

דני נוה: זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של הכנסת שהדבר הזה נעשה, תקדים שלא היה כמוהו בתולדות הפרלמנטריזם הישראלי.

יהודית נאות: הקואליציה לא תגדל – – – רוב מוחלט – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לכן, מתוקף היותה של המדינה שלנו מדינה יהודית ודמוקרטית, ודאי שיש חובה על כולנו כמדינה, כממשלה, ככנסת, לדאוג לצרכים של המיעוט החי בתוכנו ולדעת לפעול למען כך שאותה אוכלוסייה שאיננה אוכלוסייה יהודית במדינת ישראל אכן תזכה לאותם תנאים, לאותן זכויות שהיא ראויה להם.

דני נוה: ומתוקף הדבר הזה אני חושב, שבלי קשר לשאלה איזו מפלגה היתה בשלטון לאורך השנים, זו התפיסה שהדריכה את כל ממשלות ישראל לאורך השנים, ובוודאי גם את הממשלה הנוכחית.

דני נוה: החובה הזאת עומדת מול עינינו.

דני נוה: נכון שבמשך השנים, במשך שנות קיומה של המדינה – לא מהיום ולא מאתמול – אכן נוצרו פערים בלתי סבירים בין האוכלוסיות החיות במדינת ישראל מבחינת רמת ההשקעה ורמת ההוצאה לנפש של ממשלות ישראל.

דני נוה: עם זאת, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שחשוב להתייחס גם לבסיס העובדתי, ואני רוצה לפרט רק תחום אחד.

דני נוה: יושבת פה שרת החינוך.

דני נוה: גברתי שרת החינוך, אני רוצה לעשות שירות לך ולמשרדך, ברשותך, ולהתייחס לנתונים שהועברו אלי על-ידי משרד החינוך בכל מה שנוגע לתוכנית החומש לקידום ההישגים במערכת החינוך במגזר הערבי.

דני נוה: על-פי הנתונים שנמסרו לי במסמך ממשרד החינוך, על דעת השרה ומנכ"לית המשרד, משרד החינוך קבע כחלק מהמדיניות הכוללת שלו לקדם את מערכת החינוך הערבית והדרוזית והקצה תקציב נוסף במסגרת תוכנית חומש בהיקף של 250 מיליון ש"ח לחמש שנים, החל משנת הלימודים תש"ס.

דני נוה: לצורך הפעלת התוכנית הוקם צוות היגוי משרדי להפעלת תוכנית החומש הזאת, כמסגרת לטווח הקצר ולארבע השנים שלאחר מכן, כמסגרת כללית להפעלת התוכנית.

דני נוה: יש פה פירוט רב, ואני יכול רק לסבר את אוזניהם של חברי הכנסת, אם אכן אנחנו חפצים בעובדות.

דני נוה: אני יודע שזה למגינת לבך, השרה לבני, אבל מעבר לחשיבותם – יש גם הצבעות שיש חשיבות שהממשלה תנסה להגיע בהן לרוב הנחוץ לצורכי המשק, ואני רואה את הדבר הזה כחלק קטן מהמאמץ הזה, וגם את השתתפותך וסבלנותך כחלק קטן מהמאמץ הזה.

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להזכיר, למשל, כמה סעיפים, כפי שהועברו אלי ממשרד החינוך במסגרת אותה תוכנית חומש על-פי שנות לימוד.

דני נוה: למשל, בכל מה שנוגע לאגף לחינוך מיוחד, שעוסק בעיסוק שמדובר בו באופן ספציפי – רכישת שעות שילוב לכיתות מקדמות – בשנת תש"ס עמד התקציב על 10 מיליוני שקל, ושנה לאחר מכן – על 12 מיליון שקל, ובשנת הכספים הזאת, שנת הלימודים הזאת, הוא עמד על 20 מיליון ו-500,000 שקל.

דני נוה: האגף להכשרת עובדי הוראה, שעוסק בהסמכת מורים, מכינות ולימודי המשך – גברתי השרה, אני אחר כך אצטרך לבקש ממך סיוע מיוחד, כחלק מהשירות שאני עושה פה לענייני משרד – בתחום הפעולה שנוגע להסמכת מורים, מכינות ולימודי המשך, התקציב בשנת תש"ס עמד על 2 מיליונים ו-430,000 שקל, שנה לאחר מכן – 6 מיליונים ו-400,000 שקל, ובשנה הנוכחית הוא כבר עמד על 9 מיליונים ו-359,000 שקל.

דני נוה: באגף לתוכניות לימודים, שעוסק בפיתוח תוכניות ייחודיות, בשנת תש"ס עמד התקציב על 3 מיליונים ו-900,000 שקל, ובשנת תשס"ב, שנת הלימודים הנוכחית שהסתיימה, הוא עמד על 2 מיליוני שקלים.

דני נוה: סליחה, אגף השתלמויות, שעוסק בהשתלמויות של מורים – – –

צבי הנדל: אתה יכול לחזור?

דני נוה: אני אעביר לך את זה אחר כך, אם תרצה.

דני נוה: אני אוכל להפנות אותך לעמוד הנכון בפרוטוקול של הכנסת.

דני נוה: אדאג באופן אישי שתקבל אותו, חבר הכנסת הנדל, ואני גם אוודא מחר שקיבלת אותו ושאכן הנתון הזה שגור בפיך.

צבי הנדל: אני מאוד מעריך את זה.

דני נוה: אגף השתלמויות מורים, בשנת תש"ס – ואני רוצה להזכיר שאנחנו מדברים על המגזר הערבי, וזה לנוכח הטענה שאין התייחסות של משרד החינוך למגזר הערבי.

דני נוה: אני בא לתת פה עובדות בבליל הדמגוגיה שהיה כאן בדיון הזה.

דני נוה: לא שהעולם כולו טוב, לא שבאנו על סיפוקנו, לא שסגרנו את כל הפערים, לא שהגענו למצב שכבר אין פה טענות צודקות, אלא למצב שבו אפשר וראוי גם – סליחה, במרכאות – לבלבל לי קצת בעובדות, למי שאוזניו כרויות גם לשמוע את העובדות שבהן מדובר, ולא רק מטרתו לעסוק כאן בניגוח פוליטי, אלא באמת צורכי הציבור הערבי יקרים לו.

דני נוה: אני רוצה לציין לשבח דווקא את המציע, חבר הכנסת מוחמד כנעאן, שדיבר לגופו של עניין, לפחות לפי תפיסתו ולפי הנתונים המצויים בידו.

דני נוה: הוא דיבר לגופו של עניין מבחינת מה הם הצרכים, מה הם הפערים, לשיטתו, ומה הביקורת שיש לו על הממשלה ועל כל ממשלות ישראל, לפחות בשנים האחרונות, בעניין הזה.

דני נוה: לעומת זאת, לצערי הרב, אם כי ודאי לא באופן מפתיע, עלו פה לא מעט דוברים במסגרת הדיון היום, ובמקום לעסוק באמת בצורכי הציבור הלא-יהודי בישראל, במקום באמת לדבר בצורה עניינית ונקייה בשמה של האוכלוסייה שהם אמורים לייצג בכנסת, העבירו את הדבר הזה לפסים אחרים לחלוטין, פסים שליליים, פסים דמגוגיים – – –

יהודית נאות: אולי תקרא גם פסוקים – – –

דני נוה: אם את רוצה, אני מוכן לראות אם החומר שאת מחזיקה בידך נוגע לדיון כאן, כי אני משתדל בדברי פה לעסוק בסוגיות שנוגעות לנושא שנמצא פה על סדר-יומנו ובגינו הוגשה הצעת האי-אמון.

דני נוה: אני יודע שסיעת שינוי להוטה להגיע להצבעה, אבל עם זאת סיפוקכם יבוא לידי השגתו בתוך דקות קצרות, אני יכול להבטיח לכם, בעניין הזה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מאוד מצטער, משום שבסופו של דבר, מה שהיה נכון, גם לטובת היכולת שלנו במדינת ישראל לחיות חיים של דו-קיום בין יהודים לערבים, בין יהודים למי שאינם יהודים, מה שנחוץ היה הוא, שגם המנהיגות כאן בכנסת, שמתיימרת לייצג את הציבור הזה, תהיה נאמנה לפעולה פרלמנטרית אמיתית, עניינית ונקייה לטובת הציבור הזה.

דני נוה: לצערי הרב, גם כאן בדיון הזה היום ראינו לא מעט דוגמאות שחורגות חריגה גדולה מאוד בעניין הזה.

דני נוה: הרחיקו לכת פה חברי כנסת שלא פעם ולא פעמיים עושים שימוש נלוז, עד כדי זילות מבישה, בביטוי "גזענות".

דני נוה: אני מציע לחברי הכנסת שעוסקים בזאת – שלו נעליכם מעל רגליכם.

דני נוה: השימוש הנלוז, הזילות הזאת שאתם עושים לביטוי הזה, מתוך חוסר הבנה מוחלט של משמעותו של הביטוי הזה, או מתוך רשעות פוליטית, אחת מן השתיים, ובשני המקרים – זהו שימוש פסול לחלוטין, פסול לחלוטין.

דני נוה: בהתלהמות הזאת שמעתי פה חבר כנסת קם ומטיף לנו מוסר מעל הבמה מה היא דמוקרטיה.

דני נוה: וראו זה פלא: מי מטיף לנו מוסר מה היא דמוקרטיה?

דני נוה: חבר כנסת שעכשיו מתנהל עניינו בבית-המשפט, לאחר שהסרנו את חסינותו לצורך העניין בגלל תמיכתו במי?

דני נוה: בארגון הדמוקרטי שקוראים לו "חיזבאללה".

דני נוה: כן.

דני נוה: אז הוא קם ועומד ומטיף לנו מוסר מעל במת הכנסת על דמוקרטיה מה היא.

דני נוה: כנראה אין גבול לציניות, גם כאן, בבית הזה.

דני נוה: אני רק יכול לבוא ולקרוא לחלק מחברי הכנסת בבית הזה, שכמעט מדי שבוע ולפעמים כמעט מדי יום עולים כאן לדוכן, ובמקום לדבר בצורה עניינית – אגב, חבר הכנסת כנעאן, כפי שאמרתי קודם, עשה את זה בצורה עניינית היום בדיון, כדוגמה יוצאת דופן, אבל רבים אחרים לא עשו את זה כאן היום ולא עושים זאת בדרך כלל.

דני נוה: הם עולים פה על הדוכן, ובמקום לדבר על הציבור שלהם, מתפתים לדבר על דברים אחרים.

דני נוה: אני מציע לעשות את זה פעם – לקחת את פרוטוקול הכנסת ולבדוק נאומים של חברי כנסת כאן, בבית הזה, שדיברו בהצעות אי-אמון בממשלה בנושאים שעל הנייר נכתבו כנושאים שנוגעים לאוכלוסייה הערבית בישראל.

דני נוה: שהדבר ייבדק.

דני נוה: מה ייבדק?

דני נוה: – כמה מתוך הנאומים שלהם ומהדקות שהם קיבלו פה, מהדוכן, הם הקדישו באמת לצורכי הציבור שלהם, וכמה הם הקדישו לצרכיו של ערפאת.

דני נוה: אני כמעט משוכנע שאנחנו נגלה, שאת מרבית דקות הנאום פה, את מרבית המלל והרטוריקה שהם הקדישו פה, מהדוכן, בהצעות האי-אמון בממשלה, כביכול לטובת הציבור שלהם – הם לא דאגו לתושבי הכפרים הערביים פה, במדינת ישראל, אלא משום-מה רק באו ונשאו פה נאומים חוצבי להבות בזכות ערפאת והרשות הפלסטינית.

דני נוה: הם שכחו שחובתם היא קודם כול לייצג את הציבור שלהם.

דני נוה: זה לא רק עניין של שכחה, אדוני היושב-ראש, והדבר בלט גם פה, בדיון הזה.

דני נוה: כדי שנוכל לקיים את אופיה של המדינה שלנו כמדינה יהודית ודמוקרטית, כמדינה שבה המיעוט החי בתוכנו יכול לחיות בדו-קיום – וירשה לי חבר הכנסת משה ארנס לצטט אותו, שבימים שבהם עבדתי במחיצתך והיית ממונה על המגזר הלא-יהודי, לפני יותר מעשור, לא אהבת את המונח "דו-קיום", כי הוא מונח שמקרין מייד קונוטציה של המלחמה הקרה – – –

יוסף יצחק פריצקי: עוד כמה זמן זה יימשך?

דני נוה: סבלנות ותדע.

דני נוה: המונח הנכון שהשתמש בו אז השר ארנס בתפקידו היה המונח "שילוב", והצורך להגיע לשילוב אמיתי בין האוכלוסייה היהודית החיה בישראל לבין האוכלוסייה הלא-יהודית החיה בישראל.

דני נוה: מה שעושה פה חלק מהמנהיגות של הציבור הערבי בכנסת, היא מרחיקה את האפשרות לחיות בשילוב, מרחיקה אפילו את האפשרות לחיות בדו-קיום, ובסופו של דבר שופכת שמן רותח על מדורת ההתססה, הקיצוניות ואי-כיבוד שלטון החוק במדינת ישראל.

דני נוה: ומה שהיתה צריכה לעשות מנהיגות אחראית – משום שיש רבים בקרב ערביי ישראל שרואים את עצמם חלק מהמדינה הזאת, רוצים להשתלב שילוב אמיתי בחיי המדינה הזאת – מה שהייתם צריכים לעשות פה אם הייתם מגלים אחריות זה לפעול בצורה עניינית למען השילוב הזה, או לפחות למען החיים בדו-קיום בין יהודים לערבים, במקום לנצל את הבמה בכנסת כמעט מדי יום כדי לעלות על הדוכן ולשאת נאומים שיש בהם משום פגיעה באופיה של המדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית, משום עמידה לצדם של מי שמדינת ישראל נמצאת אתם בעימות מזוין עקב מתקפת הטרור שנכפתה עלינו.

דני נוה: ההתייצבות האוטומטית הזאת שלכם, או לפחות של חלקכם, כמי שמובילים קו מיליטנטי קיצוני ומתסיס, לדעתי פוגעת קשות בציבור שאתם אמורים לייצגו.

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שכל אזרח במדינה שעוקב אחרי מה שמתרחש גם בכנסת מתמלא, בצדק, דאגה לא מבוטלת בכל מה שנוגע ליחסי יהודים וערבים במדינת ישראל ומה שקורה ליחסים האלה ולרקמת היחסים הזאת בשנים האחרונות.

דני נוה: החובה והאחריות הלאומית המוטלת על כולנו היא לראות איך אנחנו ממשיכים לקיים את המדינה שלנו כמדינה יהודית דמוקרטית, מדינתו של העם היהודי, שבה חי גם מיעוט לא-יהודי, ואנחנו חיים יחדיו.

דני נוה: נגזר עלינו או לא נגזר עלינו, אנחנו חיים יחדיו ונחיה יחדיו עוד שנים רבות.

דני נוה: האחריות המוטלת עלינו היא לא לחתור תחת אושיות קיומה של המדינה שלנו, כפי שלעתים נוהגים פה, כמדינת העם היהודי עם מיעוט שחי בתוכה וראוי לתנאיו, לשוויון, לזכויות, אלא ניסיון בסופו של דבר לראות איך כולם פה, כל המנהיגות בכנסת, מכל קצוות הבית, תורמים את חלקם כדי שמדינת ישראל אכן תוכל לשמור על אופיה כמדינה יהודית ודמוקרטית שכולנו חיים בה יחדיו.

מיכאל נודלמן: השר דני נוה, אני מבקש, קצת כבוד לכנסת.

מיכאל נודלמן: אני מבקש לסיים.

דני נוה: בקשתו של אדוני מכובדת ואני אפילו אכבד אותה בקרוב, אף שתקנון הכנסת מאפשר לי להמשיך ולעמוד פה על הדוכן.

מיכאל נודלמן: חצי שעה אתה מדבר.

דני נוה: אני מכבד את בקשתו של היושב-ראש ואני אתקרב לקראת סיום דברי כאן.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה, ברשות ראש הממשלה, לומר דברים בקשר לנושא אחר שעלה כאן במהלך הדיון, והוא אותה הצעת חוק שידועה היום על שמו של מציעה, חבר הכנסת הרב חיים דרוקמן.

דני נוה: ראש הממשלה אמר בישיבת הממשלה האחרונה דברים נכוחים, שאני חושב שיש צורך ונכון להזכיר אותם גם כאן.

דני נוה: מאחר שהדברים נאמרו בחלק פתוח של הישיבה, אינני נוהג מנהג פסול בכך שאני מביא כאן את הדברים ומצטט אותם מעל דוכן הכנסת.

דני נוה: ראש הממשלה אמר כך: "הממשלה מחויבת לערך של ההתיישבות היהודית.

דני נוה: ההתיישבות הזאת קבעה את גבולות הארץ, והיא מהווה, ובעתיד הנראה לעין תהווה, נדבך חיוני בביטחון הלאומי.

דני נוה: יש גם הסוגיה הכללית של יישובים קהילתיים.

דני נוה: בג"ץ מנע בעבר, בפרשת אביטן, מחוכר יהודי לחכור מקרקעין ביישוב בדואי.

דני נוה: אינני רואה מדוע יישוב צ'רקסי, בדואי או דרוזי הוא לגיטימי ויישוב יהודי – זאת גזענות".

דני נוה: וזה בא על רקע החלטת הממשלה להעביר את נושא הצעת החוק של חבר הכנסת הרב חיים דרוקמן לדיון במסגרת ועדת-נאמן.

דני נוה: הממשלה החליטה בישיבתה האחרונה לקבוע, כי ההתיישבות היהודית בארץ-ישראל היא ביטוי להגשמה ציונית והיא חיונית לשמירה על המדינה, ביטחונה וגבולותיה, ולהטיל על הוועדה הציבורית לחוקה וחוקי-יסוד, בראשות עורך-הדין נאמן, שהוקמה – ויש פה התייחסות לפרטים של הוועדה הזאת ולזמן הקמתה – לבחון את סוגיית ההתיישבות היהודית וההתיישבות הקהילתית בכלל, ולהמליץ לממשלה על סוגיית ההתיישבות היהודית וההתיישבות הקהילתית בכלל על יסוד המצב המשפטי.

דני נוה: ראש הממשלה הוסיף בהקשר זה, שבוועדת-נאמן מיוצגים הזרמים האידיאולוגיים השונים שחברו לשותפות בממשלה.

דני נוה: יושבים בה אנשי מקצוע, משפטנים המקובלים על כולנו.

דני נוה: מדובר בשאלות הנוגעות לזהותה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

דני נוה: זה יהיה נכון שהם יבחנו את המצב המשפטי הקיים, אילו אמצעים שאינם חקיקתיים ניתן לנקוט, ואם יש צורך בחקיקה, באיזו חקיקה.

דני נוה: אני חושב שחשיבות העניין בוודאי מוסכמת על כולנו.

דני נוה: הדבר שהניע את חבר הכנסת הרב חיים דרוקמן להגיש את הצעתו בוודאי מובן לי, ואני חושב שהוא מובן לרוב חברי הממשלה.

דני נוה: משום המשקל הרב הערכי, העקרוני, והרגישות הרבה שנובעת מן העניין הזה, ומתוך מחויבות אמיתית של כולנו, ובראש ובראשונה של ראש הממשלה ושל הממשלה כולה, לערך ההתיישבות ולתפיסה הציונית של כולנו, ראוי לטפל בזאת במשנה זהירות, ולכן הדבר הזה אכן הועבר בהסכמה של רוב חברי הממשלה, רוב סיעות הכנסת שמיוצגות בממשלה, לדיון במסגרת ועדת-נאמן.

דני נוה: עוד דבר אחד, ברשותך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

דני נוה: כחלק מהדברים של חבר הכנסת כנעאן בפתח הדיון כאן, הוא תקף את ההשקעות ואת ההקצאות התקציביות של משרד התחבורה במגזר הערבי, מתוך טענה שבעצם הממשלה לא עושה דבר בכל מה שנוגע להשקעות בתחום התחבורה במגזר הערבי.

דני נוה: לכן התבקשתי פה על-ידי שר התחבורה להביא את העובדות, כפי שנמסרו לו ממשרדו.

דני נוה: אני חושב שראוי לעשות זאת כדי שבאמת הדברים יועמדו על דיוקם מבחינת הרמה העובדתית.

דני נוה: חבר הכנסת פריצקי, אני יכול לבקש מחבר הכנסת מיכאל איתן להחליף אותי, ואז אני לא יודע באיזו שעה זה ייגמר.

יוסף יצחק פריצקי: מילא אני, אבל לראש הממשלה יש מה לעשות.

דני נוה: אני שמח שאתה דואג לזמנו של ראש הממשלה ושזמנו של ראש הממשלה יקר לך.

אליעזר זנדברג: אני אתקזז עם פואד, וגם חבר הכנסת פריצקי מוכן להתקזז.

דני נוה: אבל ההצעה שלי להעלות לפה את חבר הכנסת איתן בעינה עומדת, בכל רגע שתרצו.

דני נוה: חבר הכנסת איתן ידוע בשיאו בעניין הזה, ואין לי כל יומרות – אף שעכשיו מתקיימת אליפות ישראל באתלטיקה קלה, ברגעים אלה ממש – לעמוד בשיא שקבע פה חבר הכנסת איתן באחד הדיונים.

דני נוה: אני מבטיח לא לנסות אפילו להתקרב לשיא שהוא קבע בעניין הזה.

דני נוה: אני אסיים במשפט אחד בנושא התחבורה.

דני נוה: בכל מה שנוגע להשקעה בכבישים בין-עירוניים על-ידי מע"צ, למשל, אם בשנת 2000 הושקעו 94 מיליון שקלים במגזר הערבי, בשנת 2001 הושקעו 74 מיליון שקלים, ובשנת 2002 הושקעו 118 מיליון שקלים; וכך גם בתחומים אחרים.

דני נוה: בסך הכול הושקעו במגזר הערבי 183 מיליון שקלים בשנת 2002, לעומת 132 מיליון שקלים בשנת 2000.

דני נוה: וזה רק כדי להעמיד דברים על דיוקם מבחינת הרמה העובדתית.

דני נוה: לאור הצגת העובדות ומתוך ידיעה ברורה שכל חברי הכנסת, גם מהאופוזיציה כאן, בוודאי יתחשבו בעובדות שהוצגו פה כשיצביעו על האי-אמון בממשלה, אני מבקש מהכנסת להסיר מעל סדר-יומה את הצעת האי-אמון.

מיכאל נודלמן: תודה לשר דני נוה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעות חד"ש–רע"ם–עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה.

מיכאל נודלמן: נא להצביע.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם

מיכאל נודלמן: –עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה – 15 נגד – 58 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם–עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: ברוב של 58 נגד, 15 בעד, הצעת האי-אמון לא התקבלה.

נסים זאב: אם זה היה על משק המדינה, זה גם היה עובר.

מיכאל נודלמן: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 13), התשס"ב–2002.

ר' קפלן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 4) (הטבות, הכנסה, גמלאות ונכסים), התשס"ב–2002, של חבר הכנסת אליעזר כהן וקבוצת חברי הכנסת.

ר' קפלן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: משק המדינה (הצעות חוק והסתייגויות שבביצוען כרוכה עלות תקציבית) (הוראת שעה), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיכאל נודלמן: יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על ההסתייגויות להצעת חוק-יסוד: משק המדינה (הצעות חוק והסתייגויות שבביצוען כרוכה עלות תקציבית) (הוראת שעה).

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר לכל המתנגדים ולכל המסתייגים: זאת הצעת חוק לא פשוטה, יוצאת דופן, חריגה, אבל מוכרחים לבדוק ביושר איפה אנחנו עומדים.

אופיר פינס-פז: מי שבודק את מצב הכלכלה בישראל בתקופה הזאת, שהיא תקופת מלחמה, מוכרח להתעלות מעל שיקולים כאלה ואחרים, שחלקם ענייניים וחלקם סקטוריאליים, ולהבין שמוכרחים בעניין הזה להתעלות ולהצביע עבור הוראת שעה לשנה, שמרסנת את החקיקה שלנו, החקיקה הפרטית, שאמורה לקדם דברים במדינה.

אופיר פינס-פז: משום שהיום החקיקה הזאת, טובה ככל שתהיה, ברגע שהיא עולה ממון רב, המשמעות היא אובדן שליטה מוחלט על תקציב המדינה.

אופיר פינס-פז: כשמאבדים שליטה על תקציב המדינה במשק שצריך לתת את המשאבים שלו למאבק בטרור, במשק שאין לו תיירות, במשק שבורחות ממנו ההשקעות החיצוניות, המשמעות היא סכנה של קריסה של הכלכלה של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אני יודע שהאחריות הראשית היא על הממשלה, לא על הכנסת.

אופיר פינס-פז: אבל הכנסת לא פטורה מאחריות, בוודאי לא חברי הקואליציה, אבל גם חברי האופוזיציה.

יעקב ליצמן: שכנעת אותנו, אנחנו מוכנים.

יעקב ליצמן: יש בעיה שמישהו צריך להגיע?

אופיר פינס-פז: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, יש בעיה קטנה.

אופיר פינס-פז: אם היית אומר לי שיהדות התורה באמת הולכת להצביע בעד, הייתי יכול לוותר על הקולות של פואד ושל בוים ושל שמחון.

אופיר פינס-פז: אני קיבלתי הוראה לרדת מהדוכן כשיתגבש הרוב, אז אני צריך למלא את ההוראה הזאת.

אופיר פינס-פז: גם לחברי מהאופוזיציה אני רוצה לומר בפנייה אמיתית: אופוזיציה היא אופוזיציה לממשלה, לא אופוזיציה למדינה.

אופיר פינס-פז: המדינה היא של כולם, של הקואליציה ושל האופוזיציה.

אופיר פינס-פז: בעניין הזה צריך לתת לאחריות לגבור על הרגש, על השיקול האישי, על המשמעות של החקיקה.

אופיר פינס-פז: נכון, כל אחד רוצה לחוקק, כל אחד חושב שכשהוא מחוקק הוא עושה את הדבר הנכון ביותר לחברה בישראל.

אופיר פינס-פז: אבל גם הצעות החוק הטובות והמוצלחות ביותר חייבות להביא בחשבון את האילוצים התקציביים.

אופיר פינס-פז: רק בשבוע שעבר קיבלה הכנסת בקריאה ראשונה הצעת חוק שהעלות שלה היא מיליארדים לתקציב המדינה ומיליארדים לסקטור הפרטי.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שהכוונות של המציע הן כוונות טהורות וטובות, אבל הבעיה היא שגם כוונות טובות צריך לממן.

יגאל ביבי: איפה הקואליציה?

אופיר פינס-פז: אין קואליציה.

אופיר פינס-פז: אתה לא בקואליציה, חבר הכנסת ביבי?

אופיר פינס-פז: מה אתה רוצה?

אופיר פינס-פז: אין קואליציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קואליציה של 91 חברי כנסת.

אופיר פינס-פז: מה לעשות שיש 85 איש בקואליציה, ואף אחד לא יכול לספק את הסחורה, וכל סיעה בקואליציה עושה מה שהיא רוצה?

אופיר פינס-פז: מה לעשות?

אופיר פינס-פז: אני לא יושב-ראש הקואליציה, הייתי בתפקיד הזה בעבר.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שתודיעו לי אם אפשר להצביע או לא.

אופיר פינס-פז: אני פונה לחברי הכנסת מכל סיעות הבית.

אופיר פינס-פז: הבאתי הצעת חוק מאוזנת, עמדתי על כך שהיא תהיה רק לשנה, קיבלתי את ההסתייגויות של החברים שביקשו להעלות מ-2.5 מיליוני שקלים ל-5 מיליוני שקלים, הורדתי את הרוב הנדרש של חברי הכנסת מ-61 חברי כנסת ל-50 חברי כנסת, על-פי בקשת חברי כנסת בבניין.

אופיר פינס-פז: הרבה הצעות חוק, גם פרטיות, תעבורנה אחרי החוק, כי אני מעריך שתהיה להן תמיכה של 50 חברי כנסת, חבר הכנסת יהלום.

אופיר פינס-פז: זה לא שלא תהיה יותר חקיקה פרטית.

שאול יהלום: לא?

אופיר פינס-פז: לא.

אופיר פינס-פז: תהיינה חקיקות לא מעטות שתזכינה לתמיכת ממשלה או לתמיכת 50 חברי הכנסת.

אופיר פינס-פז: הודיע לי חברי, חבר הכנסת מיכאל איתן, שאפשר להצביע.

אופיר פינס-פז: אני פונה לכל החברים: הכלל הנקוט בכל המדינות המפותחות בעולם הוא הרבה יותר מחמיר מהכלל שנקוט אצלנו.

אופיר פינס-פז: בכל העולם יש זכות וטו של נשיא או של ממשלה על הצעות חוק פרטיות.

אופיר פינס-פז: לחבר פרלמנט בעולם מותר להביא הצעת חוק פרטית אחת בקדנציה, בחלק מהמדינות.

אופיר פינס-פז: אצלנו באמת הגישה היא ליברלית וחופשית עד הסוף, אבל אי-אפשר להגיע למצבים אבסורדיים כמו שאנחנו נמצאים בהם היום.

אופיר פינס-פז: לכן, ההוראה היא הוראת שעה לשנה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שאחרי השנה הזאת, בכוחות משותפים – הממשלה, הכנסת, המגזר העסקי, הסתדרות העובדים – נצליח להבריא את המשק, ואולי גם נצליח להיחלץ מהמצב המלחמתי, נקווה שגם זה יקרה.

אופיר פינס-פז: אולי נצליח לחזור להתנהלות של שלום, אף שבעניין הזה קשה להיות אופטימי.

אופיר פינס-פז: אבל אני חושב שעד אז הכלכלה הישראלית היא כלכלה של כולנו, כולם צריכים לשאת באחריות, מי יותר ומי פחות – הממשלה יותר והכנסת פחות, אבל כולם צריכים לשאת באחריות.

אופיר פינס-פז: לכן אני סבור שהצעת החוק היא במקומה, ראוי להעביר אותה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכל החברים, אני אתנגד ואני מציע להתנגד לכל ההסתייגויות, גם ההסתייגויות שמנסות להקל את הצעת החוק וגם ההסתייגויות שמנסות להחמיר את הצעת החוק; יש גם הסתייגויות כאלה.

אופיר פינס-פז: אני מציע להיצמד לנוסח המאוזן שעליו סיכמנו עם שר האוצר וראש הממשלה בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהנוסח הזה נותן מענה מאוזן, הוגן, צודק ואחראי למציאות הכלכלית-חברתית של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: קל מאוד להידרדר במדרון חלקלק, ובכוחנו לסייע ולעצור את התהליך הזה בעודו באבו.

אופיר פינס-פז: להצעת החוק הזאת בוודאי יכול להיות משקל רב בהתמודדות הזאת.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להזכיר לכולם, שעשרות הצעות חוק בעלות של עשרות מיליארדי שקלים ניצבות על סדר-יומה של הכנסת, אחרי קריאה ראשונה, בהכנה לשנייה ושלישית.

אופיר פינס-פז: חברים, אם הצעות החוק האלה תעבורנה, הלכה כלכלת מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: זו לא רק בעיה של שר אוצר וראש ממשלה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שבקדנציה הזאת נפרצו כל הסכרים, ולכן הגענו לאן שהגענו.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שבקדנציה הבאה של הכנסת הדברים מלכתחילה ייראו אחרת, יתנהלו אחרת, יופעלו אחרת, ואנחנו נחזור למצב שבו למדינת ישראל תהיה כלכלה בריאה ואיתנה, וממילא האפשרויות לעשות צדק חברתי תהיינה יותר רחבות, ולא בצורה בלתי מבוקרת, שכל אחד דואג לסקטור שלו או לעניין שלו וכדומה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר גם לראש הממשלה וגם לשר האוצר, נדמה לי שהם ביטאו את ההשקפה שלהם בגילוי לב, במהלך ההתדיינות הקודמת.

אופיר פינס-פז: אני מציע שכולם ילמדו לקחים.

אופיר פינס-פז: לא צריכה להיות התנהגות שונה כשאתה באופוזיציה והתנהגות שונה כשאתה בקואליציה.

יהודית נאות: כן, ראינו את זה.

אופיר פינס-פז: גם כשאתה באופוזיציה אתה צריך להתנהג כאילו תהיה בקואליציה.

אופיר פינס-פז: גם כשאתה בקואליציה אתה צריך להביא בחשבון את האילוצים.

אופיר פינס-פז: לכן, היו כאן אנשים בעלי תפקידים – – –

קריאה: מתי אתה מסיים?

אופיר פינס-פז: עוד חמש דקות.

אופיר פינס-פז: אז אני אומר, אני מאוד מקווה – –

מיכאל נודלמן: חברים.

אופיר פינס-פז: – – ששרים שמכהנים היום בממשלה, אם חלילה ישרתו את הציבור מהאופוזיציה, הם יגלו את אותה אחריות כמו שמגלים מספסלי הממשלה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לחברי מהאופוזיציה, תביאו בחשבון שאולי פעם תהיו בקואליציה.

יהודית נאות: תדבר על הקואליציה.

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת נאות, יכול להיות שאולי תהיי פעם שרת החינוך ואת תבכי על החוקים שהעברת כשהיית באופוזיציה.

אופיר פינס-פז: אני מציע לכולם להבין, שהכיסאות הם כיסאות מוזיקליים והאינטגריטי צריך להיות אינטגריטי של כל אחד מאתנו כל הזמן, כלפי הציבור, בכל פוזיציה שהוא נמצא בה, בין באופוזיציה, בין בקואליציה, בין בכנסת ובין בממשלה.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שאם הכנסת היום תחוקק את הצעת החוק הזאת, היא תוכיח לציבור שהיא לא אטומה, שהיא רגישה, שהיא מבינה עד כמה קשה למדינה; שהיא לא נמצאת באיזה חדר אטום או באיזו צוללת.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהכנסת תעשה מעשה נדיב ומשמעותי ומרחיק-לכת מבחינתה.

אופיר פינס-פז: היא מוכנה לוותר לשנה על חקיקה חשובה שעולה כסף גדול.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזה ויתור של הכנסת, ריסון עצמי של הכנסת, זו הוכחה שהכנסת כן מתחשבת בצורכי השעה – – –

צבי הנדל: רציתי להצביע בעד.

חיים כץ: – – –

מאיר פרוש: – – –

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: להיפך, אני חושב שזו הערכה, שהכנסת מתחשבת בצורכי השעה של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שאם הכנסת תעביר את החוק ההיסטורי הזה, היא תשפר גם את תדמיתה וגם את אמינותה בעיני הציבור.

אופיר פינס-פז: אם יגידו לי שאפשר להצביע, אני אשמח לרדת מהדוכן; לא מהאופוזיציה, שיגידו לי מהקואליציה שאפשר להצביע.

יעקב ליצמן: אנחנו נצביע נגד אם לא תסיים.

אליעזר זנדברג: שכנעת אותנו.

אופיר פינס-פז: אדוני יושב-ראש הקואליציה, איך היה במצרים?

אופיר פינס-פז: היה מרשים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר, שיש כאן הסתייגויות שהן באמת הסתייגויות מתחכמות.

אופיר פינס-פז: במקום 50 חברי כנסת, 45 חברי כנסת; במקום 45 – 40; במקום 40 – 30; במקום 30 – 20; במקום 20 – 10.

אופיר פינס-פז: חבר'ה, אפשר להפוך כל דבר לבדיחה.

אופיר פינס-פז: אני חושב ש-50 חברי כנסת זה המינימום שבמינימום.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, תהיינה חקיקות שחברי כנסת יזמו, שהממשלה תתמוך בהן לפי דעתי ותעביר אותם ביותר מ-50 חברי כנסת.

אופיר פינס-פז: אני משוכנע בזה במאה אחוזים.

יהודית נאות: ראינו את הממשלה פה.

אופיר פינס-פז: אני משוכנע בזה.

אופיר פינס-פז: אם ידובר בהצעות חוק שהן חשובות – – – אמרו לי לדבר, יצחק.

קריאות: תפסיק כבר לדבר.

חיים כץ: אופיר, שיגעת אותנו.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת זאב, למה אתה נסער?

אופיר פינס-פז: אתה דווקא יודע שבוועדת החוקה אני מדבר פחות וחותך יותר, פה צריך לדבר יותר ולחתוך פחות.

אופיר פינס-פז: אני מדבר אליך כחותך אל חותך.

אופיר פינס-פז: אני חותך בבשר החי התקציבי והוא חותך בבשר החי בכלל.

יהודית נאות: אופיר, תתייחס להסתייגויות.

חיים כץ: – – –

אופיר פינס-פז: שר האוצר אומר לי שאפשר להצביע.

אופיר פינס-פז: חברי חברי הכנסת, אני מבקש להקפיד שלכל אחד יהיה התנ"ך הזה, ההסתייגויות והחוק.

אופיר פינס-פז: אני מאחל לכולנו הצבעה נעימה, ואני מקווה שהחוק יעבור בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת במקומות.

מיכאל נודלמן: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אבקש לדעת מפי שר האוצר, אם תמורת הצבעה בעד החוק הזה נעשו הסכמים כלשהם בין סיעות הבית.

נעמי חזן: ספציפית, האם הצבעה של סיעת ש"ס ויהדות התורה בעד החוק היא תמורת תמיכה בחוק ועדת-טל.

נעמי חזן: אדוני, אני אבקש תשובה, וכמובן שר האוצר יגיד לעם ישראל אם הסכם כזה לא עולה יותר מ-5 מיליוני שקלים.

מיכאל נודלמן: אדוני שר האוצר, בבקשה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא מהחשובות שהיו אי-פעם בדמוקרטיה הישראלית.

סילבן שלום: להצעת החוק הזאת חוברות כל סיעות הקואליציה.

סילבן שלום: לא היה שום הסכם, לא עם סיעה ולא עם חבר כנסת בודד.

סילבן שלום: כל ההצבעה תהיה הצבעה חופשית של חברי הכנסת וסיעות הבית.

יורי שטרן: זה לא נכון.

מיכאל נודלמן: יורי שטרן, בבקשה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, אני שמעתי מאנשי ש"ס וגם מאנשי יהדות התורה, שהתמיכה שלהם בחוק היא תמורת הסדר בנושא חוק טל.

יורי שטרן: אז על זה מדברים פה גלויות.

יורי שטרן: למה זה לא נכון?

נסים זאב: זה לא נכון.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת רביץ, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: מי עונה?

תמר גוז'נסקי: ממשלה, תענו.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני, בשם סיעת יהדות התורה, קובע בזה, שלא היה שום הסכם בגין הצעת החוק הזאת.

אברהם רביץ: באשר לחוק של ועדת-טל, היה לנו הסכם עם מפלגת העבודה, כשהיא הגישה את הצעת חוק טל, עוד לפני כמה שנים.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, בשם סיעת ש"ס אני מוחה על דבריו של חבר הכנסת יורי שטרן.

נסים זאב: לא היה ולא נברא.

נסים זאב: לא היה שום הסכם.

נסים זאב: אנחנו חברים בקואליציה ואנחנו מחויבים לקואליציה.

נסים זאב: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של קבוצת נאות לשם החוק.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 3 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 61 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת חברת הכנסת י' נאות לשם החוק לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: ברוב של 61 נגד, 30 בעד, ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של קבוצת ברכה וקבוצת אלסאנע לשם החוק.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 4 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 63 נמנעים – 5 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת מ' ברכה וקבוצת חבר הכנסת ט' אלסאנע ושל חבר הכנסת ע' בשארה לשם החוק לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: נגד – 63, בעד – 20, חמישה נמנעים.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת שוחט, אתה מסיר את ההסתייגות שלך?

אברהם-בייגה שוחט: כן.

מיכאל נודלמן: מסיר אותה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על שם החוק כהצעת הוועדה.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 5 בעד שם החוק, כהצעת הוועדה – 56 נגד – 28 נמנעים – 5 שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מיכאל נודלמן: שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל ברוב של 56 בעד, 28 נגד וחמישה נמנעים.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 1, סעיף קטן (א), הסתייגות של חבר הכנסת עזמי בשארה.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 64 נמנעים – 6 ההסתייגות של חבר הכנסת ע' בשארה לסעיף 1(א) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: ברוב של 64 נגד, 21 בעד ושישה נמנעים, ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת יוסי כץ לסעיף 1(א).

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 18 נגד – 68 נמנעים – 4 ההסתייגות של חבר הכנסת יו' כץ לסעיף 1(א) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: ברוב של 68 נגד, 18 בעד וארבעה נמנעים, ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של חבר הכנסת דוד טל.

דוד טל: אני מוריד אותה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של חברי הכנסת מרדכי משעני, עזמי בשארה וקבוצת מאור.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 60 נמנעים – 2 ההסתייגות של חברי הכנסת מ' משעני וע' בשארה ושל קבוצת חברת הכנסת ע' מאור לסעיף 1(א) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: 60 נגד, 30 בעד, שני נמנעים.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת אברהם שוחט.

מיכאל נודלמן: נא להצביע.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 82 נמנעים – 2 ההסתייגות של חבר הכנסת א' שוחט לסעיף 1(א) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: נגד – 82, בעד – 8, שני נמנעים.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להסתייגות של חברי הכנסת נסים זאב ודוד טל לסעיף 1(א).

מיכאל נודלמן: אתם מסירים אותה?

מיכאל נודלמן: מסירים.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של חברת הכנסת ענת מאור.

מיכאל נודלמן: נא להצביע.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 58 נמנעים – 2 ההסתייגות של חברת הכנסת ע' מאור לסעיף 1(א) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: 58 נגד, 33 בעד, שני נמנעים.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת עמיר פרץ אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: אנחנו מסירים את ההסתייגות.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של חברי הכנסת יהלום, דרוקמן, ביבי, אורלב ולנגנטל – קבוצת יהלום.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 56 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ש' יהלום לסעיף 1(א) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: 32 בעד, 56 נגד, ללא נמנעים.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של קבוצת נאות.

מיכאל נודלמן: נא להצביע.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 58 נמנעים – 3 ההסתייגות של קבוצת חברת הכנסת י' נאות לסעיף 1(א) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: 29 בעד, 58 נגד, שלושה נמנעים.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של חברי הכנסת מרדכי משעני ועזמי בשארה.

מיכאל נודלמן: נא להצביע.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 55 נמנעים – 5 ההסתייגות של חברי הכנסת מ' משעני וע' בשארה לסעיף 1(א) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: ברוב של 55 נגד, 28 בעד וחמישה נמנעים, ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה ידנית.

מיכאל נודלמן: הסתייגות של קבוצת ברכה וקבוצת אלסאנע.

מיכאל נודלמן: נא להצביע.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת מ' ברכה וקבוצת חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 1(א) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת יוסי כץ, בהצבעה אלקטרונית.

יוסי כץ: אני מוותר על ההסתייגות הראשונה.

מיכאל נודלמן: הבנתי.

מיכאל נודלמן: אתה מוותר על ההסתייגות הראשונה.

מיכאל נודלמן: אנחנו נצביע כעת על "לחלופין", בהצבעה אלקטרונית.

מיכאל נודלמן: נא להצביע.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 50 נמנעים – 3 ההסתייגות לחלופין של חבר הכנסת יו' כץ לסעיף 1(א) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: 30 בעד, 50 נגד, שלושה נמנעים.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף קטן (ב).

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת דוד טל אינו נוכח.

מיכאל נודלמן: אנחנו נצביע על הסתייגותו של חבר הכנסת עזמי בשארה.

מיכאל נודלמן: נא להצביע.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות של חבר הכנסת ע' בשארה לסעיף 1(ב) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: סעיף קטן (ג) – הסתייגות לקבוצת נאות, קבוצת מאור וחברי הכנסת מרדכי משעני ודוד טל.

מיכאל נודלמן: הצבעה אלקטרונית.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 55 נמנעים – 5 ההסתייגות של קבוצת חברת הכנסת י' נאות וקבוצת חברת הכנסת ע' מאור ושל חברי הכנסת מ' משעני וד' טל לסעיף 1(ג) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: 55 נגד, 28 בעד, חמישה נמנעים.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא התקבלה.

מיכאל נודלמן: הסתייגות לסעיף קטן (ג) של קבוצת ברכה וקבוצת אלסאנע.

מיכאל נודלמן: הצבעה ידנית.

מיכאל נודלמן: מי בעד?

מיכאל נודלמן: מי נגד?

מיכאל נודלמן: מי נמנע?

מיכאל נודלמן: ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת מ' ברכה וקבוצת חבר הכנסת ט' אלסאנע לסעיף 1(ג) לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא עברה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על סעיף 1 בנוסח הוועדה.

מיכאל נודלמן: הצבעה אלקטרונית.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 16 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 56 נגד – 29 נמנעים – 5 סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מיכאל נודלמן: בעד – 56, נגד – 29, נמנעים – 5.

מיכאל נודלמן: סעיף 1, כהצעת הוועדה, אושר בקריאה שנייה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים לסעיף 2.

מיכאל נודלמן: הסתייגות לקבוצת יהלום, קבוצת מאור וחברי הכנסת נסים זאב, עמיר פרץ, דוד טל ואברהם רביץ.

מיכאל נודלמן: מי בעד?

מיכאל נודלמן: מי נגד?

מיכאל נודלמן: מי נמנע?

מיכאל נודלמן: הכנסת נ' זאב, ע' פרץ, ד' טל וא' רביץ לסעיף 2 לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא עברה.

מיכאל נודלמן: לחלופין, חבר הכנסת רביץ – מוריד.

מיכאל נודלמן: לחלופין, חבר הכנסת רביץ – מוריד.

מיכאל נודלמן: לחלופין, חבר הכנסת רביץ – מוריד.

מיכאל נודלמן: הסתייגות של חבר הכנסת עזמי בשארה לסעיף 2.

מיכאל נודלמן: מי בעד?

מיכאל נודלמן: מי נגד?

מיכאל נודלמן: מי נמנע?

מיכאל נודלמן: ההסתייגות של חבר הכנסת ע' בשארה לסעיף 2 לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא עברה.

מיכאל נודלמן: הסתייגות לסעיף 2 של חברי הכנסת גנדי ריגר, מיכאל איתן ואברהם רביץ.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת גנדי ריגר?

גנדי ריגר: מוריד.

מיכאל נודלמן: חבר הכנסת מיכאל איתן?

מיכאל איתן: מוריד.

מיכאל נודלמן: אנחנו מצביעים על סעיף 2 בנוסח הוועדה.

מיכאל נודלמן: הצבעה אלקטרונית.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 17 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 54 נגד – 28 נמנעים – 3 סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מיכאל נודלמן: 54 בעד, 28 נגד, שלושה נמנעים.

מיכאל נודלמן: סעיף 2, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עוברים לסעיף 3.

מיכאל נודלמן: הסתייגות לקבוצת נאות – הצבעה אלקטרונית.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 54 נמנעים – 5 ההסתייגות של קבוצת חברת הכנסת י' נאות לסעיף 3 לא נתקבלה.

מיכאל נודלמן: נגד – 54, 28 בעד, חמישה נמנעים.

מיכאל נודלמן: ההסתייגות לא התקבלה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על סעיף 3 לפי נוסח הוועדה.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 19 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 56 נגד – 26 נמנעים – 5 סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מיכאל נודלמן: 56 בעד, 26 נגד, חמישה נמנעים.

מיכאל נודלמן: סעיף 3 התקבל בנוסח הוועדה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מצביעים על החוק בקריאה שלישית.

מיכאל נודלמן: מי בעד? מי נגד?

מיכאל נודלמן: אני מבקש להצביע.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 20 בעד החוק – 53 נגד – 29 נמנעים – 6 חוק-יסוד: משק המדינה (הצעות חוק והסתייגויות שבביצוען כרוכה עלות תקציבית) (הוראת שעה) נתקבל.

מיכאל נודלמן: בעד – 53, נגד – 29, נמנעים – 6.

מיכאל נודלמן: החוק התקבל בקריאה שלישית.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש הבהרה מהמחלקה המשפטית.

יהודית נאות: האם לא צריך 61 חברי כנסת?

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, על החוק שהצבענו לא צריך רוב של 61.

מיכאל נודלמן: זו חוות דעת משפטית.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אתה צודק במאת האחוזים.

אופיר פינס-פז: מדובר בחוק-יסוד: משק המדינה.

אופיר פינס-פז: הוא לא חוק משוריין, הוא לא מצריך 61.

אופיר פינס-פז: לכן החקיקה היא בסדר גמור.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא הפערים החברתיים-הכלכליים בישראל להאריך את תוקף פעילותה בשמונה חודשים.

מיכאל נודלמן: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני כעשרה חודשים התחלנו את העבודה של ועדת החקירה לפערים החברתיים-הכלכליים, כאשר הוועדה הזאת מייצגת את הכנסת על כל אגפיה.

רן כהן: העבודה שאנחנו עושים היא עבודת בדיקה, מה קרה ב-20 השנים האחרונות בתחום הפערים החברתיים.

רן כהן: אין זה עניין לא של קואליציה, לא של אופוזיציה.

רן כהן: זו בדיקה של המצב החברתי, ואנחנו לקראת סיום העבודה.

רן כהן: אנחנו צריכים כמה חודשים.

רן כהן: היום ישבנו עם מרכז מחקר ומידע בכנסת כדי לסכם.

רן כהן: אנחנו מבקשים חודשים אחדים של הארכה, בעצם כדי להגיע לסיכום ולהביא אותו למליאת הכנסת.

רן כהן: אנחנו מבקשים לאשר את זה.

רן כהן: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מיכאל נודלמן: מי בעד הארכת התקופה?

מיכאל נודלמן: מי נגד?

מיכאל נודלמן: ההצבעה החלה.

מיכאל נודלמן: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה – 19 נגד – 8 נמנעים – אין הצעת ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא הפערים החברתיים-הכלכליים בישראל להאריך את תקופת כהונתה נתקבלה.

מיכאל נודלמן: בעד – 19, נגד – 8, אין נמנעים.

מיכאל נודלמן: ההצעה התקבלה.

מיכאל נודלמן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

מיכאל נודלמן: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 51), התשס"ב–2002, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיכאל נודלמן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת דוד טל.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 51).

דוד טל: הצעת החוק המונחת בפניכם מהווה ציון דרך בזכויותיהם של נפגעי עבודה התובעים את המוסד לביטוח לאומי בגין פגיעה בעבודה.

דוד טל: אדוני ראש הממשלה, האם אתה יכול לבקש מהשר ריבלין שלא יפריע לדובר?

אריאל שרון: אבל יש יושב-ראש.

דוד טל: אבל יש גם ראש ממשלה.

דוד טל: הם שרים.

דוד טל: אנחנו מכבדים את השרים.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להעלות את הצעת החוק הזאת לקריאה שנייה ושלישית.

דוד טל: הצעת החוק המונחת בפניכם מהווה ציון דרך בזכויותיהם של נפגעי עבודה התובעים את המוסד לביטוח לאומי בגין פגיעה בעבודה.

דוד טל: הטיפול בתביעה לדמי פגיעה בגין תאונת עבודה עשוי להימשך זמן רב.

דוד טל: במצב החוקי הקיים עלולות להיפגע זכויותיהם של הנפגעים בשל העובדה שהטיפול בתביעה עלול להימשך זמן רב, וכיום חוק הביטוח הלאומי אינו קובע מועדים שבהם מחויב המוסד לביטוח לאומי להשיב למבוטח בדבר זכאותו.

דוד טל: הצעת החוק שבפניכם כוללת תיקונים בשני סעיפים חשובים אלה.

דוד טל: לגבי הסוגיה הראשונה קובע החוק, כי ניתן לשלם מקדמות לתובע גמלה לפי פרק ה' לחוק הביטוח הלאומי אם הוכח, להנחת דעתו של פקיד התביעות, כי אירעה לו פגיעה בעבודה.

דוד טל: בנוסף קובע החוק, כי שר העבודה והרווחה יקבע כללים והוראות, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, לגבי משך הזמן המרבי שבו על פקיד התביעות להחליט לגבי התביעה.

דוד טל: אני מודה לחבר הכנסת משה גפני על יוזמתו הברוכה ומבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

רחמים מלול: תודה רבה ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

רחמים מלול: נגיע למסתייגים.

רחמים מלול: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – איננה נוכחת.

רחמים מלול: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

רחמים מלול: האם אדוני רוצה לנמק את הסתייגותו?

רחמים מלול: אם כן, לאדוני חמש דקות.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת ברכה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בסופו של דבר אוריד את ההסתייגות הזאת.

רחמים מלול: אבל לא את ההנמקה.

יהודית נאות: האם זה חוק שהעלות שלו היא מעל 5 מיליוני שקלים?

רחמים מלול: אין לי מושג.

רחמים מלול: גברתי תשאל את יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה, חבר הכנסת אמנון כהן, אודה לכם אם תשבו.

רחמים מלול: תודה רבה לכם.

עסאם מח'ול: אני חושב שהדבר החשוב שצריך להגיד ברגע זה, אחרי ההצבעה המבישה על הצעת חוק-יסוד: משק המדינה, של אופיר פינס, הוא, שיש לחשוב איך תוכל הכנסת הזאת להמשיך בתפקודה אחרי שמפלגת העבודה, בצורה סיסטמטית, שמה את ידה בידי סילבן שלום וממשלת שרון, שמנסה בצורה עקבית ובכל שטח ושטח משטחי עבודת הכנסת לסרס אותה ולהפוך אותה לכלי שרת ריק מתוכן, שמשרת בסופו של דבר ומאשר בסופו של דבר את מדיניותה של הממשלה האומללה, המנופחת, שאנחנו סובלים ממעשיה ומהמדיניות שלה בכל שטחי החיים.

רחמים מלול: חברי הכנסת טל, יאיר פרץ, אמנון כהן, יצחק גאגולה, אתם מפריעים.

רחמים מלול: תודה רבה.

עסאם מח'ול: אני רוצה להתייחס דווקא למתקפה חסרת התקדים של הממשלה הזאת על הזכויות החברתיות של השכבות החלשות, החל בכל הסיפור הזה של הפגיעה בעניים והפגיעה במובטלים.

עסאם מח'ול: במקום לטפל באבטלה נלחמים במובטלים.

עסאם מח'ול: במקום לטפל בעוני נלחמים ומפילים עוד מכות על העניים.

עסאם מח'ול: אני חושב, שהמדיניות הזאת היא מדיניות אומללה, היא מדיניות לא מוסרית, היא מדיניות שאיננה בעלת זכות קיום במדינה שרוצה להתקרא מדינה דמוקרטית.

עסאם מח'ול: אבל מה לעשות?

עסאם מח'ול: יש רוב, יש רוב מנופח, יש ממשלה שמורכבת מכמחצית חברי הכנסת ואז הכול אפשרי.

עסאם מח'ול: אנחנו מביאים את הצעות החוק האלה בעידן שבו אנחנו שמים לב לכך שדווקא בביטוח הלאומי עובדים זרים הופכים להיות נושא לפגיעה אנטי-אנושית, פגיעה שפוגעת בצלם אנוש, באנשים שמנוצלים עד תום על-ידי הקפיטל הישראלי ועל-ידי בעלי החברות שמיוצגים בתוך הממשלה הזאת בצורה חזקה ביותר.

עסאם מח'ול: אני מדבר על אותם חוקים ותקנות שמנסים להעביר, שמתעלמים מהביטוח הלאומי שמעבידים משלמים על עובדים זרים.

עסאם מח'ול: כאשר העובדים האלה הופכים להיות קורבנות לפגיעות עבודה, החוק הוא שאותם פועלים מסכנים ומנוצלים לא יוכלו לקבל טיפול רפואי ולא יוכלו לזכות בביטוח הלאומי ששולם עבורם בטענה שהם עובדים לא חוקיים.

עסאם מח'ול: אין קשר ולא צריך להיות קשר בין השאלה של עובד חוקי או לא חוקי לבין תשלום הביטוח הלאומי וכיסוי הסבל של אותם עובדים, במיוחד אלה שהם נפגעי תאונות עבודה.

עסאם מח'ול: אני חושב שהמדיניות הזאת היא שוד באמצע היום, היא שוד תחת השמש, באור היום, של אותם עובדים ואותם אנשים, שלא מספיק שגוזלים מהם את האנושיות שלהם אלא גם גוזלים מהם את הזכות הבסיסית לקבל טיפול במקרה שהם נפגעים אחרי ששולם עבורם ביטוח לאומי.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת מח'ול.

רחמים מלול: ההסתייגות האחרונה היא של חבר הכנסת ברכה, והוא אינו נוכח.

רחמים מלול: לידיעת חברי הכנסת, לפני שניגש להצבעה, יש תיקון קל במספרי התיקונים בהצעות החוק.

רחמים מלול: בסעיף ח' – בהצעת חוק הביטוח הלאומי, במקום תיקון מס' 52 זה ייהפך לתיקון מס' 51.

רחמים מלול: לאחר מכן בסעיף ט' – תיקון מס' 49 ייהפך לתיקון מס' 50.

רחמים מלול: בסעיף י' – במקום תיקון 53 זה יהפוך להיות תיקון מס' 52.

רחמים מלול: תודה רבה.

משה גפני: יש לי הודעה.

רחמים מלול: בבקשה, מן הצד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק פרטית שלי שהובאה לוועדת העבודה והרווחה.

משה גפני: בוועדת העבודה והרווחה – בקריאה הטרומית הממשלה התנגדה ואני אמרתי שלא אקדם את ההצעה אלא בהסכמת הממשלה.

משה גפני: הנוסח הסופי המונח לפנינו הוא נוסח שהביא הביטוח הלאומי.

משה גפני: בהסכמת משרד האוצר שיניתי את החוק לחלוטין, ובפועל מדובר על מקרים שבהם אדם נפגע בעבודה – הביטוח הלאומי, בתקנות של שר העבודה והרווחה, יקבע את המועדים שבהם הוא מודיע אם האדם זכאי או לא זכאי.

משה גפני: אם הממשלה מתנגדת, אני לא מבין את זה, הרי זה היה בהסכמת הממשלה.

משה גפני: זה כבר בכלל לא נוסח שלי אלא נוסח של הביטוח הלאומי.

משה גפני: נמצא פה יושב-ראש הוועדה, והוא יכול לומר את זה.

רחמים מלול: האם אדוני שר האוצר רוצה להגיב על דבריו, או שניגש להצבעה?

רחמים מלול: בבקשה, אדוני שר האוצר.

משה גפני: אגב, אין לזה עלות תקציבית.

רחמים מלול: אדוני השר, תגובה קצרה, בבקשה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא יודע על הסכמה שיש עם חבר הכנסת גפני.

סילבן שלום: אני נמצא כאן עם אנשי, והדיווח שיש לי הוא שאנחנו מתנגדים להצעה.

סילבן שלום: לכן אנחנו נגד ההצעה, אלא אם אתה מושך אותה.

סילבן שלום: אם זה יבוא להצבעה, נצביע נגד.

רחמים מלול: אני פונה ליושב-ראש הוועדה: האם אדוני מושך את ההצעה?

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת טל.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ידידי שר האוצר, לא יעלה על הדעת, שבוועדה נציגי האוצר מסכימים, ואחרי שאנחנו עמלים על החוק הזה, משקיעים בו הרבה שעות בעוד ישיבה ועוד ישיבה, ואחרי שאנחנו מסיימים את כל החוק הזה אתם אומרים כאן שאתם מתנגדים.

דוד טל: יש כללים אלמנטריים בעבודה.

דוד טל: זכותם המלאה של נציגי האוצר להתנגד בוועדה, אנחנו מבינים את זה, אבל ברגע שנותנים לנו או.קיי.?

דוד טל: אם לא נאמין להם לא רק בדברים אחרים אלא גם בזה, אנה אנו באים?

רחמים מלול: תודה, אדוני חבר הכנסת טל.

רחמים מלול: תגובה אחרונה של שר האוצר, ולאחר מכן חבר הכנסת טל יחליט אם אנחנו ניגשים להצבעה, אם לא.

סילבן שלום: לפי החישובים שלנו, יש להצעת החוק הזאת עלות של 60 מיליון שקלים.

אורי אריאל: חה-חה-חה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אריאל, זה שבוע שחל בו תשעה באב, ולא צריכים לשמוע את הצחוק עד לכאן.

רחמים מלול: תודה רבה.

סילבן שלום: אם כבר, מה שלא יעלה על הדעת הוא, שוועדת העבודה והרווחה, בפרץ חקיקה בלתי נדלה, מעבירה בקריאה שנייה ושלישית הצעות חוק פרטיות נגד עמדת הממשלה, כשיושב-ראש הוועדה הוא מטעם הקואליציה.

סילבן שלום: אם מתחילים במה לא עולה על הדעת, אז זה לא עולה על הדעת.

סילבן שלום: לא עולה על הדעת שעברו בשבוע שעבר בוועדה, בסיטונות, הצעות חוק בניגוד לעמדת הממשלה וכאשר יושב-ראש הוועדה הוא מהקואליציה.

סילבן שלום: זה לא יעלה על הדעת.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני שר האוצר.

רחמים מלול: אדוני יושב-ראש הוועדה, מה אדוני מחליט?

דוד טל: להצביע.

רחמים מלול: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 51), התשס"ב–2002.

רחמים מלול: רבותי, לשם החוק ולסעיפים 1 ו-2 אין הסתייגויות, לכן נצביע עליהם בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: בבקשה, אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 22 בעד סעיפים 2-1 – 24 נגד – 15 נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

רחמים מלול: בעד שם החוק וסעיפים 1 ו-2 – 24 תומכים, 15 מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך זה נתקבל כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: רבותי, לסעיף 3.

רחמים מלול: חברת הכנסת גוז'נסקי מושכת את הסתייגותה?

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול?

רחמים מלול: מושך.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה – איננו נוכח.

רחמים מלול: על כן נצביע על סעיפים 3 ו-4 כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: אפשר להצביע, בבקשה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 23 בעד סעיפים 4-3 – 22 נגד – 18 נמנעים – אין סעיפים 4-3 נתקבלו.

רחמים מלול: אם כן, סעיפים 3 ו-4 נתקבלו כהצעת הוועדה ברוב של 22 תומכים, 18 מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על כל החוק, על שמו ועל כל סעיפיו.

רחמים מלול: אפשר להצביע, בבקשה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 23 נגד – 20 נמנעים – 1 חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 51), התשס"ב–2002, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 51), התשס"ב–2002, נתקבלה בקריאה שלישית ברוב של 23 תומכים, 20 מתנגדים ונמנע אחד.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת דוד טל, ליועצת המשפטית של הוועדה, למנהלת הוועדה, לנציגי המוסד לביטוח לאומי ולנציגי משרד האוצר.

משה גפני: אני תמה על מה שאירע כאן.

משה גפני: מדובר על הצעת חוק שהיא לטובת העובדים ואין לה עלות תקציבית.

אופיר פינס-פז: 60 מיליון שקל.

משה גפני: חבר הכנסת אופיר פינס, אל תפריע לי.

משה גפני: אין לה עלות תקציבית.

משה גפני: החוק הזה בא להיטיב עם העובדים באופן כזה, שאם הם נפגעו בעבודה, יודיעו להם במועד אם הם זכאים או שהם לא זכאים.

משה גפני: זו היתה טעות להתנגד לחוק הזה, ואני שמח שהכנסת ניצחה.

משה גפני: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: סעיף ט', הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 50), התשס"ב–2002 – במקור זה תיקון מס' 49, אבל זה הפך להיות תיקון מס' 50 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

רחמים מלול: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנצל את ההזדמנות הזאת כדי להודות לעובדים שלצדי בוועדה – למנהלת הוועדה, למזכירות וליועצת המשפטית, שהקדישה הרבה מאוד זמן, עד השעות המאוחרות של הלילה, להצעות החוק הללו.

דוד טל: אני מודה לכולם.

דוד טל: אדוני שר האוצר, הדיווח שנתת, שלפיו העלות היא 60 מיליון שקל – מבדיקה שעשיתי כרגע, הדבר בדוק, לא היה ולא נברא, אין עלות של 60 מיליון שקל, אין עלות בכלל.

תמר גוז'נסקי: מה זה חשוב.

דוד טל: כדי להרגיע אותו.

דוד טל: למה להלך אימים על אנשים כשאין צורך?

דוד טל: כשזה נכון, אני מבין, אבל כשאין צורך?

תמר גוז'נסקי: נצטרך להכניס את זה לחוק של אופיר.

דוד טל: בדקתי את זה עכשיו עם אנשים מוסמכים, ונאמר לי שאין עלות תקציבית.

אברהם רביץ: זה מתבטל מאליו בגלל החוק הקודם שקיבלנו.

דוד טל: לא.

רחמים מלול: לא, הוא לא מתבטל.

רחמים מלול: זה עדיין לא פורסם ברשומות, חבר הכנסת רביץ.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להעלות לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 50).

דוד טל: מדובר בהצעה המשלבת הצעת חוק ממשלתית ושתי הצעות חוק פרטיות של חברי הכנסת אברהם הירשזון, ישראל כץ, צבי הנדל, אליעזר כהן ועמיר פרץ, ואני מודה להם על יוזמתם.

דוד טל: החוק נותן מענה למצב שנוצר, בין השאר, כתוצאה מפעילותם של אנשים שמבצעים פשע על רקע לאומני והם תושבי ישראל.

דוד טל: נוצר מצב אבסורדי, שבו בת הזוג או בן הזוג, וכן הילדים של מי שביצע פשע על רקע לאומני ונהרג עקב ביצוע הפשע, יהיו זכאים למענק פטירה ולקצבת שאירים ממדינת ישראל.

דוד טל: החוק מדבר על שלילת הגמלאות הבאות:

דוד טל: קצבת שאירים לאלמנה, לאלמן ולילדי הנפטר; מענק פטירה לבן הזוג ולילדים של מי שהשתלמה לו קצבה לפני פטירתו, על-פי סעיף 310 לחוק הביטוח הלאומי; מענק לבן זוגה ולילדיה של מי שילדה בשנה שקדמה לפטירתה.

דוד טל: ההצעה עומדת בקריטריונים חוקתיים, שכן הגמלאות שהיא שוללת אינן גמלאות קיום, ומראית עין הצדק מחייבת לשלול אותן ממי שזכאי לקבלן, כתוצאה מביצוע הפשע, פשע שבו נהרגים ונפגעים קורבנות חפים מפשע, אנשים, נשים וטף.

דוד טל: ההצעה אינה שוללת גמלאות אשר אינן קשורות למותו של מבצע הפשע, כגון קצבאות ילדים וקצבת נכות של ילדו או בת זוגו של מבצע הפשע.

דוד טל: מחד גיסא אני מבין את הקושי שבקבלת חוק השולל גמלאות לפי חוק הביטוח הלאומי, ומאידך גיסא, אני סמוך ובטוח כי כולכם מצדיקים את חובתה של המדינה להגן על עצמה מפני מי שקם לפגוע בה.

דוד טל: בעת הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות אמרה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, כי לא שיקולים כלכליים הם המניעים את מבצעי הפיגועים.

דוד טל: אני חולק על דעתה של עמיתתי, שכן ידוע כי חלק מהמניעים לביצוע פיגועים הם גם כלכליים, ואם נמנע באמצעות חקיקה זו אפילו ממחבל אחד לבצע את זממו – דיינו.

דוד טל: להצעה יש הסתייגויות, ואני מציע לדחותן ולאשרה בקריאה שנייה ושלישית.

דוד טל: תודה רבה.

רחמים מלול: אני מודה מאוד לחבר הכנסת דוד טל.

רחמים מלול: חברי הכנסת, יש לנו הסתייגויות גם לשם החוק וגם לסעיף 2.

רחמים מלול: חברת הכנסת גוז'נסקי, יש לגברתי שתי הסתייגויות.

רחמים מלול: אפשר לסכם עם הסיעה שלכם להסתפק בחמש דקות לשתי ההסתייגויות?

רחמים מלול: אני מודה לך מאוד וגם לחבר הכנסת מח'ול.

רחמים מלול: זה על דעתה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, לא נורא, אנחנו מכבדים את הגברת.

רחמים מלול: אני אוסיף לך חמש דקות בהזדמנות אחרת.

רחמים מלול: בבקשה, גברתי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא אחת דיברנו בכנסת על זכויות ילדים ועל זכויות נשים, וכולם כמובן נושאים נאומים חוצבי להבות.

תמר גוז'נסקי: אני מתנגדת לחוק הזה גם ברמה העקרונית וגם משום שזאת חקיקה כמעט פרסונלית.

תמר גוז'נסקי: בקשר להתנגדות העקרונית – חברי הכנסת, למדנו במקורות, שהכלל "אבות אכלו בוסר ושיני בנים תקהינה", הוא לא רק כלל לא דמוקרטי.

תמר גוז'נסקי: הוא לא מוסרי והוא לא אנושי.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא מוכנים, שאדם שהורשע ברצח, אנחנו נפגע בילדים שלו משום שהוא רצח על רקע כזה או על רקע אחר.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא מוכנים לפגוע בנשים – – –

צבי הנדל: לא נפגע אבל לא ניתן לו פרס.

תמר גוז'נסקי: תקשיב רגע אחד.

תמר גוז'נסקי: אף אחד לא נותן פרס.

תמר גוז'נסקי: הרי אנחנו מדברים על פיגוע.

תמר גוז'נסקי: במקרה הזה שבו מדובר, מדובר בכך שמי שביצע את הפיגוע מת.

תמר גוז'נסקי: הוא המת, אנחנו לא מדברים על הזכויות שלו, החוק לא עוסק בזה.

תמר גוז'נסקי: החוק אומר, יש לו אלמנה, נשארו יתומים.

תמר גוז'נסקי: עכשיו, השאלה העקרונית היא, האם אנחנו מקבלים את העיקרון הזה?

תמר גוז'נסקי: כי מחר יבוא מישהו אחר ויגיד, לא רק בפשע לאומני, למה רק בפשע לאומני?

תמר גוז'נסקי: יש עוד פשעים נוראים ואיומים.

תמר גוז'נסקי: אם מישהו ביצע רצח סיטוני?

תמר גוז'נסקי: אם מישהו עשה דבר נורא ואיום?

תמר גוז'נסקי: אם מישהו הבעיר?

תמר גוז'נסקי: אם מישהו הצית, לא על רקע לאומני, על רקע אחר, מה נעשה אז?

תמר גוז'נסקי: הדבר השני, מדובר פה בחוק פרסונלי, ככל הידוע לי, מדובר במקרה אחד.

תמר גוז'נסקי: החוק יהיה רטרואקטיבי?

תמר גוז'נסקי: אומרים: לא, הוא לא יהיה רטרואקטיבי, אתה זוכר את הדיון הקודם.

תמר גוז'נסקי: אז ביחס לזה שמדובר בו – זה לא יחול.

תמר גוז'נסקי: על כמה מקרים כאלה ידוע לנו בכלל, אזרחי ישראל שביצעו פשע והשאירו אחריהם אשה ויתומים?

צבי הנדל: הלוואי שלא יהיו.

תמר גוז'נסקי: תקשיב רגע.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני אומרת, זה חוק מגוחך, אתה לא עושה חוק על אולי, אולי יהיה מקרה אחד.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הדקה שנשארה לי ולומר משהו על התגייסות הממשלה נגד הדמוקרטיה ונגד זכויות חברי הכנסת.

תמר גוז'נסקי: אנחנו ראינו שכשהממשלה רוצה היא מתגייסת יפה מאוד, מגייסת את הקואליציה שלה ומעבירה את החוק האנטי-חוקתי הזה נגד חקיקה פרטית שעולה כסף והממשלה מתנגדת לה.

תמר גוז'נסקי: ואני רוצה לשאול, במקום לעשות את הצעד האנטי-דמוקרטי הזה, בכל פעם שאנחנו מעלים הצעת חוק והממשלה מתנגדת, יכלה גם אז, בכל פעם לגייס את הרוב הזה.

תמר גוז'נסקי: אבל עכשיו לא.

תמר גוז'נסקי: הדבר היחיד שצריך לעשות זה להורות לחברי הקואליציה, ובכלל לחברי הכנסת, לשבת בבית.

תמר גוז'נסקי: כי בחקיקה פרטית מי שיקבע לא מי שיהיה במליאה אלא מי שלא יטרח ולא יבוא למליאה, ובעצם ימנע אותו רוב של 50.

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, זו דמוקרטיה הפוכה, זו דמוקרטיה שהיא פשוט חוכא ואטלולא, ולכן אני חושבת שהכנסת ירתה לעצמה ברגל, ואני מאוד מצטערת על סיעות בבית הזה, שבסיבובים הקודמים גילו אומץ לב חברתי ופוליטי, גילו יושרה והצביעו נגד החוק, והיום הצביעו נגד דעתן, ואני יודעת מה דעתם של חברי הכנסת, גם בסיעת ש"ס וגם ביהדות התורה, על הצעת החוק האנטי-דמוקרטית הזאת, ובכל זאת באו לכאן, מסיבות כאלה ואחרות שאולי במהלך הזמן אנחנו נברר אותן ונשמע עליהן ונדע אותן.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אני חושבת שזה יום שחור לכנסת, יום רע לדמוקרטיה ויום עצוב מאוד לחברה הישראלית.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי, גם על שחסכת לנו כשש דקות.

רחמים מלול: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

קריאה: – – –

רחמים מלול: לא, לכל אחד מהם יש שתי הסתייגויות, ועל-פי התקנון הם יכולים לדבר עשר דקות; סיכמנו שזה יהיה בחמש דקות.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת מח'ול, אני מקווה שעכשיו הבנת אותי.

רחמים מלול: לא התכוונתי שלא תדבר לא התכוונתי שחברת הכנסת גוז'נסקי תנמק במקומך.

רחמים מלול: התכוונתי ששתי הסתייגויות תנמק בחמש דקות.

רחמים מלול: בסדר?

עסאם מח'ול: לא, אני מקווה שאתה הבנת אותי, שאולי אני אגלוש ואדבר קצת יותר.

רחמים מלול: בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעת חוק שראוי לקרוא לה פיגוע מוסרי.

עסאם מח'ול: הצעת החוק הזאת באה כחלק מאווירה מתלהמת – –

צבי הנדל: אתה מגן על רוצחים.

עסאם מח'ול: – – ובניסיון לענות על התלהמות של אספסוף, שכנראה אין צורך יותר שהוא יהיה ברחובות ובכיכרות, כי חלקו יושב גם בממשלה.

עסאם מח'ול: אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעה שההיגיון שלה בנוי על השרשת המנטליות של הענישה הקולקטיבית.

עסאם מח'ול: הרי מנסים לצייר כאן, כאילו המענקים שמדברים עליהם בהצעת החוק שבאה לגזול אותם היום מהילדים, הם מוענקים למת.

עסאם מח'ול: ולי יש בשורה: המענקים האלה מוענקים לילדים לא כפרס על מות האב, בכל מקרה לא רק במקרה הזה, אלא כמתן אופציה לאותם ילדים לחיות, כמתן אופציה לאותה משפחה להתקיים.

עסאם מח'ול: ואני חושב שההיגיון שעומד מאחורי ההצעה הזאת הוא הדבר האיום, הוא הדבר המסוכן, להעניש את הילדים – שאני לא יודע איך הם יחשבו בכלל, בכל נושא שעומד על הפרק שהצעת החוק הזאת מתייחסת אליו – מכיוון שאבא שלהם פעל בצורה זו או אחרת.

עסאם מח'ול: כל התפיסה הבנויה על הרעיון שצריך להעניש הענשה קולקטיבית היא מסוכנת.

אליעזר כהן: צריך לגרש את המשפחות שלהם.

אליעזר כהן: צריך לגרש את המשפחות שלהם – – –

עסאם מח'ול: אני מכיר, אתה עם הפרשות שלך, עם המנחת שלך, אתה לך תנחת באיזה מדבר ותשתוק, אתה מבייש את הכנסת, אתה מבייש את הדמוקרטיה – – –

אליעזר כהן: אין להם מה לעשות פה.

אליעזר כהן: אתה מגן על רוצחים.

רחמים מלול: חבר הכנסת אליעזר כהן, תודה רבה.

עסאם מח'ול: אתה בושה לדמוקרטיה, אתה בושה, אתה בושה וחרפה.

אליעזר כהן: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אליעזר כהן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עסאם מח'ול: ולכן, השאלה הבסיסית, אדוני ראש הממשלה, עד מתי אתה תרצה לשלוט בכוח הענישה הקולקטיבית?

עסאם מח'ול: עד מתי תשלוט בכוח כך ש-78% מכוח העבודה של העם הפלסטיני – אני לא מדבר עכשיו על החוק הזה – לא יכול להגיע למקום עבודה, מובטל, רעב, מורעב.

יורי שטרן: מי אשם בזה?

יורי שטרן: מי אשם בזה?

עסאם מח'ול: עד מתי?

עסאם מח'ול: עד מתי תמשיך לכלוא 600,000 איש במכלאות, אגיד לך, במחנות ריכוז גדולים, עד מתי?

אליעזר כהן: כל עוד תמשיכו לרצוח.

אליעזר כהן: כל עוד תמשיכו לרצוח – – –

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת אליעזר כהן.

רחמים מלול: חבר הכנסת אליעזר כהן.

עסאם מח'ול: עד מתי 16,000 תושבים בבית-פוריכ ובית-דג'ן לא יכולים להשיג מים לשתות בקיץ הזה.

יורי שטרן: שיפסיקו את הטרור.

עסאם מח'ול: אדוני ראש הממשלה, עד מתי תגרום צימאון לילדים בבית-פוריכ ובית-דג'ן, שצריכים להעביר מים במכליות?

מיכאל איתן: כמה מהם תומכים בטרור?

מיכאל איתן: כמה מהם רוצים להרוג יהודים – – –

עסאם מח'ול: תפסיק את ההתלהמות הזאת.

רחמים מלול: חבר הכנסת איתן.

רחמים מלול: חבר הכנסת מיקי איתן, שמענו את השאלה.

עסאם מח'ול: עד מתי תמשיך במדיניות של הענישה הקולקטיבית?

אליעזר כהן: כל עוד תמשיכו לרצוח.

רחמים מלול: אליעזר, אליעזר, חבר הכנסת כהן, חבר הכנסת איתן, הוא שמע, הוא שמע.

עסאם מח'ול: אנחנו מכירים משטרים בהיסטוריה שפעלו על-פי ההיגיון של ענישה קולקטיבית.

עסאם מח'ול: לכן, אני שואל על אותן משפחות שנאבקות היום כדי – –

מיכאל איתן: שלא יתמכו בטרור.

עסאם מח'ול: – – שיוכלו – בכל סיטואציה אתה לא תצמיא עם שלם, לא תמנע מאלפי משפחות לשתות מים, בשום תנאי, בשום תנאי, גם כשאתה כובש, בשום תנאי.

מיכאל איתן: ממך מונעים לשתות מים – – –

עסאם מח'ול: אני מדבר על 16,000 איש, אשה, ילד, זקן וזקנה, שמשוועים לטיפת מים.

עסאם מח'ול: אני יליד הכפר פקיעין, שם יש הרבה מעיינות מים, שם יש גם תרבות של מים, אבל יש אמירה אחת: מי שצמא, גם נחש לא יכיש אותו.

עסאם מח'ול: אולי אז לא חשבו על כיבוש, על ממשלה בראשותו של אריק שרון, שתמנע מים מ-16,000 תושבים בבית-פוריכ ובבית-דג'ן.

עסאם מח'ול: השאלה הזאת היא לא שאלה של חוק, השאלה הזאת היא לא שאלה של כוח.

עסאם מח'ול: זו שאלה של מוסר, זו שאלה של אנושיות – האם נמשיך לשתוק כאשר הדבר הזה קורה מול העיניים שלנו?

עסאם מח'ול: כמה קילומטרים מהבית הזה, על-יד שכם, עוצרים גם מכליות מים כשמגיעות, עוצרים אותן במחסום כל היום, מונעים מהן להגיע.

אליעזר כהן: המנהיגים שלכם מכניסים את הכסף לכיסים.

עסאם מח'ול: אתה תשתוק עם המנחתים שלך.

אליעזר כהן: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אליעזר כהן, תירגע.

עסאם מח'ול: אתה בושה וחרפה לכל ערך דמוקרטי.

רחמים מלול: נא לסיים.

עסאם מח'ול: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהבעיה היא לא רק בחוק הזה – –

אליעזר כהן: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אליעזר כהן, חבל שאקרא לך לסדר.

רחמים מלול: תירגע.

עסאם מח'ול: – – שנוגע לכמה אנשים, אלא הבעיה היא עם מנטליות, מנטליות של ענישה קולקטיבית, שאם לא תיפסק, היא תהיה בית-היוצר של מתאבדים ושל פעולות איבה.

אליעזר כהן: תפסיקו לרצוח.

רחמים מלול: חבר הכנסת כהן, הצעקות האלה אינן מכובדות.

מיכאל איתן: בית-היוצר סגור בינתיים.

רחמים מלול: חבר הכנסת מיקי איתן, תודה רבה.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: חברת הכנסת גוז'נסקי, להצביע על ההסתייגויות שלכם?

תמר גוז'נסקי: כן.

רחמים מלול: לשם החוק יש הסתייגות לקבוצת גוז'נסקי.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 25 בעד ההסתייגות – 7 נגד – 21 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת ת' גוז'נסקי, ע' מח'ול ומ' ברכה לשם החוק לא נתקבלה.

רחמים מלול: בשבעה תומכים, 21 מתנגדים וללא נמנעים, ההסתייגות לא נתקבלה.

רחמים מלול: על כן, אנו מצביעים על שם החוק ועל סעיף 1, שעליו אין הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 26 בעד שם החוק וסעיף 1, כהצעת הוועדה – 22 נגד – 7 נמנעים – 1 שם החוק וסעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

רחמים מלול: ברוב של 22 תומכים, שבעה מתנגדים ונמנע אחד, מתקבלים שם החוק וסעיף 1 כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: קבוצת גוז'נסקי, להצביע על ההסתייגויות לסעיף 2?

תמר גוז'נסקי: כן.

רחמים מלול: אנו מצביעים על ההסתייגות לסעיף 2.

רחמים מלול: הצבעה מס' 27 בעד ההסתייגות – 7 נגד – 23 נמנעים – 1 ההסתייגות של חברי הכנסת ת' גוז'נסקי, ע' מח'ול ומ' ברכה לסעיף 2 לא נתקבלה.

רחמים מלול: ההסתייגות לא נתקבלה ברוב של 23 מתנגדים, שבעה תומכים ונמנע אחד.

רחמים מלול: על כן, חברי הכנסת, נצביע על סעיף 2 כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 28 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 23 נגד – 8 נמנעים – 1 סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

רחמים מלול: אני קובע שסעיף 2 נתקבל כנוסח הוועדה, ברוב של 23 תומכים, שמונה מתנגדים ונמנע אחד.

רחמים מלול: נעבור להצבעה בקריאה שלישית על כל החוק, על שמו ועל שני סעיפיו.

רחמים מלול: בבקשה, אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 29 בעד החוק – 22 נגד – 8 נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 50), התשס"ב–2002, נתקבל.

רחמים מלול: אני קובע, שהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 50) נתקבלה כנוסח הוועדה ברוב של 22 תומכים, שמונה מתנגדים וללא נמנעים.

רחמים מלול: חבר הכנסת הנדל ידבר בשם המציעים.

רחמים מלול: בבקשה.

צבי הנדל: תודה לראש הממשלה ולקואליציה שעזרה להעביר את החוק.

צבי הנדל: תודה ליושב-ראש הוועדה ולכל הצוות.

דוד טל: איזו ועדה?

צבי הנדל: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

צבי הנדל: אין חוק יותר צודק ויותר נכון מזה.

צבי הנדל: תודה.

סילבן שלום: יש גרסה מול גרסה.

רחמים מלול: צריך להציג קודם את החוק.

רחמים מלול: יושב-ראש הוועדה אמור להציע אותו.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: אנו עוברים לסעיף י': הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 52), אף שלפניכם רשום תיקון מס' 53, עשינו כאן תיקון.

רחמים מלול: בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

רחמים מלול: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת טל, בבקשה.

רחמים מלול: אדוני שר האוצר, כעת אנחנו מגיעים להצעת החוק בעלת שתי הגרסאות.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, סגנית שר התשתיות נעמי בלומנטל, גבירותי ורבותי, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 52).

דוד טל: במצב החוקי הקיים, אדוני היושב-ראש, קובע חוק הביטוח הלאומי הוראות בדבר תשלום דמי ביטוח למבוטח שמלאו לו 18 שנה.

דוד טל: חובת התשלום חלה גם על תלמיד בית-ספר על-יסודי, או על תלמיד הכשרה מקצועית מעל גיל 18, למעט פטור לתקופה שלא תעלה על 12 חודשים לגבי מי שהתגייס עד גיל 21.

דוד טל: נוצר מצב שבו יש תלמידים, בהם עולים חדשים רבים, שאינם מצליחים לסיים את חוק לימודיהם עד גיל 18 וכך הם נופלים בין הכיסאות: הם אינם מבוטחים כילדים עד גיל 18, אך הם מחויבים בתשלום דמי ביטוח לאומי לגבי יתרת תקופת הלימודים, אף שאינם עובדים.

דוד טל: הצעת החוק שבפניכם, אדוני היושב-ראש, של חברי הכנסת צבי הנדל, אליעזר כהן ומיכאל נודלמן, ביקשה לקבוע, כי תלמיד הלומד בבית-ספר על-יסודי או בהכשרה מקצועית, אשר אינו עובד או עובד עצמאי, יהיה פטור מדמי ביטוח לגבי מכלול התקופה בגיל 21-18, ובלבד שהתגייס לצה"ל, או לשירות לאומי, עד מלאות לו 21.

דוד טל: בעת הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות הודיע שר העבודה והרווחה, ממשלת ישראל, כי הוא מבקש למחוק מנוסח החוק המוצע את הסייג שלפיו מדובר במי שמתגייס לצה"ל ולהותיר על כנו את הפטור מדמי ביטוח לכל תלמיד עד גיל 21.

דוד טל: לאור זאת, אדוני היושב-ראש, הוסיפה הוועדה נוסח נוסף להצעת החוק, כך שמובאות לפניכם שתי חלופות: א.

דוד טל: נוסח הצעתם המקורית של שלושת יוזמי החוק – גרסה א'; ב.

דוד טל: נוסח חלופי, שהוצע ביוזמתי, ברוח הצעתו של שר העבודה והרווחה – גרסה ב'.

דוד טל: אבקש מחברי הכנסת להצביע עבור אחת משתי החלופות בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד טל: תודה רבה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה גרסה מול גרסה.

רחמים מלול: להצעת החוק אין הסתייגויות, יש שתי גרסאות.

רחמים מלול: אדוני יושב-ראש הוועדה ממליץ על גרסה ב'.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, בעל ההצעה ממליץ על גרסה א'.

רחמים מלול: בסדר.

רחמים מלול: כל אחד יקיים את הלובי שלו בנפרד.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, שימו לב לדרך ההצבעה: אנחנו מצביעים תחילה על גרסה א' ולאחר מכן על גרסה ב'.

רחמים מלול: הגרסה שתצבור יותר קולות היא שתתקבל.

סילבן שלום: גרסה א' מול גרסה ב'.

רחמים מלול: לא, אני לא מצביע גרסה מול גרסה.

רחמים מלול: אני אצביע בדרך שלי.

סילבן שלום: גרסה א' מול גרסה ב'.

רחמים מלול: לא.

קריאות: מי שבעד גרסה א' – בעד, מי שבעד גרסה ב' – נגד.

רחמים מלול: אני אצביע כפי שאתם רוצים, אנחנו בדמוקרטיה.

רחמים מלול: אם כן, מי שבעד – הוא בעד גרסה א'.

רחמים מלול: מי שנגד – הוא בעד גרסה ב'.

רחמים מלול: אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 30 בעד גרסה א' – 21 בעד גרסה ב' – 15 נמנעים – אין גרסה א' נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שגרסה א' התקבלה ברוב של 21, ולגרסה השנייה יש לנו רק 15 קולות.

רחמים מלול: לפיכך, גרסה א' נתקבלה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, כעת אנחנו מצביעים על גרסה א' על כל סעיפיה.

רחמים מלול: אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 31 בעד סעיפים 3-1 – 21 נגד – 8 נמנעים – אין סעיפים 3-1 נתקבלו.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהצעת החוק בגרסתה הראשונה נתקבלה בקריאה שנייה, ברוב של 21 תומכים, שמונה מתנגדים ואפס נמנעים.

רחמים מלול: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 32 בעד החוק – 22 נגד – 13 נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 52), התשס"ב–2002, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהצעת החוק בגרסתה הראשונה נתקבלה בקריאה שלישית ברוב של 22 תומכים, 13 מתנגדים ואפס נמנעים.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

רחמים מלול: זכות התודה, זכות המלה האחרונה.

צבי הנדל: תודה לקואליציה, תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

צבי הנדל: החוק הזה, מר טל – הוא לא מוועדת-טל, זה טל אחר – פותר בעיה גדולה לעולים חדשים שלא מסיימים את בחינות הבגרות עד גיל 18, כך שלא ישלמו ביטוח לאומי עד גיל 21, ואז יתגייסו לצה"ל.

צבי הנדל: תודה לכולם.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת הנדל.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: רבותי, סעיף י"א: הצעת חוק שכר מינימום (תיקון מס' 3), התשס"ב–2002, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

רחמים מלול: יעלה ויבוא שוב חבר הכנסת טל.

רחמים מלול: אני מקווה שהפעם רק גרסה אחת באמתחתך.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להעלות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק שכר מינימום (תיקון מס' 3), שהוכנה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ביוזמתי וביוזמת חברי הכנסת צבי הנדל ותמר גוז'נסקי.

דוד טל: במדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, קיים אומנם חוק שכר מינימום כבר משנת 1987.

דוד טל: אולם, לצערנו הרב, כשלה הרשות המבצעת באכיפתו, ועל כן יש צורך דחוף בחוק המונח לפניכם, המחמיר במידה רבה את הענישה המוטלת על מי שיפירו את החוק.

דוד טל: על-פי החוק המוצע, יציג המעביד במקום בולט לעין במקום העבודה כרזה, שבה יפורטו זכויות העובד, לפי חוק זה, לרבות גובה שכר המינימום, וכן כתובת ומספר טלפון של האגף לאכיפת חוקי עבודה במשרד העבודה והרווחה.

דוד טל: השר יקבע בתקנות את נוסח הכרזה, השפות שבהן תפורסם, המעבידים שיוכלו לפרסמה בדרך חלופית והמעבידים שיהיו פטורים מפרסומה.

דוד טל: רבותי, חברי הכנסת, אני רואה בחוק זה שלוש אבני דרך בהגנה על עובד שזכותו הבסיסית ביותר, הזכות לתשלום שכר מינימלי, נפגעת, ואלו הן: החוק מחמיר במידה רבה את הענישה המוטלת על מפירי חוק שכר מינימום.

דוד טל: שיעור הקנס הועלה בו ביותר מפי-15 השיעור הקיים, מ-9,500 שקלים ל-150,000 שקלים.

דוד טל: יתר על כן, החלופה לתשלום הקנס היא מאסר של שנה בפועל למעסיק.

דוד טל: אין חולק, אדוני היושב-ראש, כל כך שמדובר בעונשים כבדים, אשר, יש לקוות, ירתיעו מעסיקים מלהפר את החוק.

דוד טל: החוק קובע לראשונה חזקות אשר בהתקיימן ייחשב המעביד כמי שלא שילם שכר מינימום:

דוד טל: אם לא הציג רישום נוכחות המתייחס לעובד, במידה שהוא מחויב לכך על-פי חוק שעות עבודה ומנוחה; אם לא נתן לעובד פירוט שכר על-פי החוק להגנת השכר, או לא הציג פנקס שכר, על-פי דרישת מפקח עבודה או בית-משפט.

דוד טל: החוק מטיל את האחריות להפרת חוק שכר מינימום, במקרה של עובד המועסק על-ידי קבלן כוח-אדם, הן על הקבלן והן על המעסיק בפועל.

דוד טל: במקרה זה, נוסף על העונש שיוטל על קבלן כוח-האדם, שלא שילם שכר מינימום לעובדו, תושת גם מחצית העונש – מאסר חצי שנה או מחצית הקנס, גם על המעסיק בפועל.

דוד טל: הזכות לגבי מעסיק בפועל תתקיים במקרים הבאים: העובד דרש מקבלן כוח-האדם את תשלום שכר המינימום ומסר למעסיק בפועל הודעה בכתב, שלאחריה לא שולם שכר המינימום במשך 21 יום; מפקח עבודה מסר הודעה למעסיק בפועל ושכר המינימום לא שולם 21 יום; העובד הגיש תביעה בשל הפרת חוק שכר מינימום, נגד קבלן כוח-האדם והמעסיק בפועל, וחלפו 21 יום.

דוד טל: חידוש נוסף בהצעת החוק הוא שיתוף הפעולה של הוועדה עם משרד העבודה והרווחה, שחלק מהתיקונים בחוק המוצע התקבלו ביוזמתו.

דוד טל: זהו יום חשוב במובן ההגנה על זכויות העובדים, ובמיוחד החלשים ביותר בהם, שלא רק מלכתחילה הם מקבלי שכר מינימום, אלא שאפילו שכר זעום זה אינו משולם להם.

דוד טל: החוק גם מטיל חובות על גופים ציבוריים ואוסר התקשרות עם ספק, אלא אם הוכח, על-פי תצהיר, כי הספק לא הורשע בעבירה לפי חוק שכר מינימום, וכי חלפה שנה לפחות ממועד ההרשעה, או – במקרה שהספק או בעל הזיקה אליו הורשעו בשתי עבירות או יותר לפי חוק שכר מינימום – שחלפו שלוש שנים לפחות.

דוד טל: הצעת החוק קובעת, שימונו מפקחי עבודה, שניתנה להם סמכות לדרוש ממעביד למסור להם מידע ומסמכים, וכן להיכנס למקום שיש להם יסוד סביר להניח שנעברה בו עבירה על חוק שכר מינימום.

דוד טל: אני מודה לשותפי ליוזמה, חברי הכנסת הנדל וגוז'נסקי, לסגן הבכיר ליועץ המשפטי במשרד העבודה והרווחה, עורך-הדין מיכאל אטלן, לעורכי-הדין שי אורנשטיין ושי סומך ממשרד המשפטים, לעורכת-הדין ג'ודי וסרמן, למנהלת הוועדה, למזכירות הוועדה, לפורום הארגונים לאכיפת שכר מינימום, ואני מבקש מחברי הכנסת לאשר את ההצעה בקריאה שנייה ושלישית.

דוד טל: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, על הצגת הצעת החוק.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, להצעת חוק זו, על 11 סעיפיה, אין הסתייגויות, ולפיכך נצביע על כולה, על כל הסעיפים שבה, בקריאה שנייה.

רחמים מלול: אפשר להצביע.

רחמים מלול: אם כן, אנחנו מצביעים על כל הסעיפים כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 34 בעד סעיפים 11-1 – 26 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 11-1 נתקבלו.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה ברוב של 26 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 35 בעד החוק – 28 נגד – אין נמנעים – אין חוק שכר מינימום (תיקון מס' 3), התשס"ב–2002, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהצעת החוק נתקבלה בקריאה שלישית ברוב של 28 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: נעבור לסעיף הבא, סעיף י"ב.

רחמים מלול: על סדר-היום: הצעת חוק לפיתוח הנגב והגליל (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2002, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להעלות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק לפיתוח הנגב והגליל (תיקוני חקיקה).

דוד טל: במצב החוקי הקיים אין במועצות הציבוריות – מועצת מינהל מקרקעי ישראל והמועצה הארצית לתכנון ולבנייה – מקומות משוריינים לנציגי הנגב והגליל.

דוד טל: זאת אף שמבקר המדינה כבר קבע שהנגב הוזנח על-ידי כל ממשלות ישראל.

דוד טל: חבר הכנסת סבן, יוזם ההצעה, הציע לשריין במועצות הללו מקומות לנציגי הנגב והגליל, נציגי הרשות לפיתוח הנגב והרשות לפיתוח הגליל.

דוד טל: לשמחתי, הסכימה הממשלה להרחיב את מועצת מינהל מקרקעי ישראל כך שניתן יהיה למנות את הנציגים הנוספים כבר כעת.

דוד טל: אין חולק על חשיבות חיזוקה של הפריפריה ותמיכה בכל דרך בתושבי הנגב והגליל, ואני סמוך ובטוח כי הצעת החוק שבפניכם מהווה נדבך נוסף בחיזוק זה.

דוד טל: להצעה אין הסתייגויות, ואני מציע לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת טל.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק לפיתוח הנגב והגליל (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2002.

רחמים מלול: בבקשה, אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 36 בעד סעיפים 2-1 – 17 נגד – 3 נמנעים – 1 סעיפים 2-1 נתקבלו.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה ברוב של 17 תומכים, 18 תומכים, לרבות חבר הכנסת קרא, שלושה מתנגדים ונמנע אחד.

רחמים מלול: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: בבקשה, אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 37 בעד החוק – 17 נגד – אין נמנעים – 8 חוק לפיתוח הנגב והגליל (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2002, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, הצעת החוק נתקבלה בקריאה שלישית, ברוב של 17 תומכים, אין מתנגדים ושמונה נמנעים.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת סבן, היוזם והמציע, בבקשה, מילות תודה.

יצחק סבן: אני מבקש להודות לחברי הכנסת שהצטרפו ליוזמה – חברי הכנסת צבי הנדל, נסים זאב, דוד טל, אמנון כהן, מוחמד כנעאן, יוסי כץ, ישראל כץ, יאיר פרץ, עמיר פרץ, איוב קרא וויצמן שירי.

יצחק סבן: הצעת חוק זו נודונה לקריאה הראשונה בוועדת הכספים, ולכן אני מבקש לברך גם את עובדי ועדת הכספים.

יצחק סבן: אחרי כן עברה ההצעה – הקריאה השנייה והשלישית – לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ואני מבקש להודות לכל עובדי הוועדה על הזריזות בהבאת ההצעה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק סבן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת סבן, ויישר כוח על הצעת החוק.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו בסעיף י"ג – הצעת חוק תגמולים לנשים השוהות במקלט לנשים מוכות (מענק הסתגלות) (הוראת שעה).

ענת מאור: מה עם דמי מחלה?

רחמים מלול: לאחר מכן נגיע לחוק לתיקון דיני הראיות.

רחמים מלול: זה סדר-היום המופיע בפני ואני פועל על-פיו, חברת הכנסת מאור.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת טל.

ענת מאור: מה עם דמי מחלה?

דוד טל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק התגמולים לנשים השוהות במקלט לנשים מוכות (מענק הסתגלות) (הוראת שעה).

דוד טל: מטרת הצעת החוק שבפניכם לסייע לנשים הבורחות למקלט לנשים מוכות בשל סכנה לחייהן ובתום שהותן בו אינן שבות לביתן ולבעל המכה, אלא בוחרות לפתוח בחיים חדשים, על כל הקשיים הנובעים מכך.

דוד טל: אין מדובר, אדוני היושב-ראש, רק בהסתגלות למקום ולתנאי מחיה חדשים, אלא גם בצעד בעל משמעות כלכלית כבדה עבור האשה, שצריכה בעצם לצייד בית חלופי עבורה ועבור ילדיה.

דוד טל: על-פי ההצעה, אדוני היושב-ראש, אשה ששהתה במקלט לנשים מוכות 30 יום לפחות – בין על-פי הפניה מראש ובין על-פי אישור שניתן בדיעבד על-ידי עובד סוציאלי – ושוכרת דירה עם יציאתה מהמקלט, זכאית למענק לשם רכישת מיטלטלין.

דוד טל: מענק ההסתגלות – חבר הכנסת אדוני השר ריבלין – – –

ראובן ריבלין: – – – נשים – – – רק כדי לקבל את המענק – – –

דוד טל: צריך אישור של עובדת סוציאלית.

דוד טל: מענק ההסתגלות יהיה בגובה 8,000 שקלים חדשים, בתוספת 1,000 ש"ח עבור כל ילד.

דוד טל: אגב, חבר הכנסת השר ריבלין – האשה לא מקבלת את הכסף.

דוד טל: הוועדה דנה באפשרות לתת מענק מכוח החוק גם לנשים שבורחות מבעל אלים לא למקלט לנשים מוכות אלא למקום אחר, למשל לדירת קרובי משפחה, דבר המקובל בקרב קבוצות מסוימות באוכלוסייה.

דוד טל: לאור התנגדות נציגי משרדי הממשלה ובשל הקושי להוכיח כי נשים אלו אכן ברחו מביתן – השר ריבלין – לא אושרה הכללתן בחוק.

דוד טל: עמדנו על ההצעה הזאת שאדוני העלה כרגע.

דוד טל: ההצעה אף קובעת, כי שר העבודה והרווחה רשאי לקבוע הוראות שלפיהן ישולם המענק במקרים מסוימים ישירות לספק המיטלטלין ולא לאשה.

דוד טל: זאת לאור העובדה כי חלק מן הנשים עשויות לנצל את כספי המענק שלא למטרות שלשמן נועד.

דוד טל: אני מודה ליוזמת החוק, חברת הכנסת זהבה גלאון.

דוד טל: להצעה אין הסתייגויות, ואני מבקש לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ובאותה הזדמנות – להודות ליועצת המשפטית הנוספת שלנו בוועדה, שדילגתי עליה – אורית – על תרומתה הסגולית לעבודת הוועדה.

דוד טל: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת טל.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק תגמולים לנשים השוהות במקלט לנשים מוכות (מענק הסתגלות) (הוראת שעה).

רחמים מלול: אפשר להצביע בקריאה שנייה, בבקשה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 38 בעד סעיפים 10-1 – 15 נגד – 10 נמנעים – 2 סעיפים 10-1 נתקבלו.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שבהצעת החוק בקריאה שנייה תומכים 15 חברי כנסת, עשרה מתנגדים ושניים נמנעים.

רחמים מלול: אני עובר להצבעה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: בבקשה, אפשר להצביע, רבותי חברי הכנסת, על הצעת חוק התגמולים לנשים השוהות במקלט (מענק הסתגלות) (הוראת שעה) בקריאה שלישית.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 39 בעד החוק – 17 נגד – 9 נמנעים – 3 חוק תגמולים לנשים השוהות במקלט לנשים מוכות (מענק הסתגלות) (הוראת שעה), התשס"ב–2002, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שברוב של 17 תומכים, תשעה מתנגדים ושלושה נמנעים, נתקבלה הצעת החוק בקריאה שלישית.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: בבקשה, חברת הכנסת גלאון, דברי תודה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שתמכו בהצעה – בעיקר אני מרגישה חובה להודות ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת דוד טל, ליועצת המשפטית של הוועדה ג'ודי וסרמן, למנהלת הוועדה שירלי אברמי.

זהבה גלאון: החוק הזה עבר גלגולים על גלגולים.

זהבה גלאון: אני מאוד שמחה ואני חושבת שחוקק כאן חוק חשוב ביותר לטובתן של נשים מוכות.

זהבה גלאון: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה, חברת הכנסת גלאון.

רחמים מלול: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 29), התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ד' לב: תודה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: אדוני סגן המזכיר, אפשר להקדים את חוק דמי מחלה?

קריאה: – – –

רחמים מלול: חברת הכנסת גוז'נסקי איננה פה.

נעמי חזן: סליחה, אדוני, זו הצעת חוק – – –

רחמים מלול: בסדר-היום המופיע בפניכם, הצעת החוק נמצאת באיזה סעיף, חברת הכנסת נעמי חזן?

נעמי חזן: בסעיף י'.

רחמים מלול: בבקשה, אנחנו נקדים את זה.

רחמים מלול: אצלי בסדר-היום זה מופיע בסעיף כ"ד.

רחמים מלול: למעשה, אנחנו מקדימים את סעיף כ"ה – הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 6), התשס"ב–2002.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להעלות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 6).

דוד טל: במצב החוקי הקיים, רשאי עובד שהוא הורה לילד עד גיל 16 להיעדר מעבודתו עד שמונה ימים בשנה על חשבון ימי המחלה הצבורה.

דוד טל: נוצר מצב, שבמשפחה שבה שני הורים, יכולים ההורים להיעדר עד 16 יום בשנה בשל מחלת ילדם, ואילו במשפחה חד-הורית תותר היעדרות של שמונה ימים בלבד.

דוד טל: חברי הכנסת תמר גוז'נסקי, מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, ענת מאור ונעמי חזן ביקשו לשפר את מצבם של עובדים העומדים בראש משפחה חד-הורית, על מנת שיוכלו להיעדר מספר ימים רב יותר כדי להישאר עם ילדם החולה.

דוד טל: אני מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד טל: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת טל.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 6).

רחמים מלול: אפשר להצביע בקריאה שנייה, בבקשה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 40 בעד סעיפים 3-1 – 25 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-1 נתקבלו.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה ברוב של 25 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 41 בעד החוק – 25 נגד – אין נמנעים – אין חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 6), התשס"ב–2002, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהצעת החוק נתקבלה בקריאה שלישית ברוב של 25 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: בבקשה, חברת הכנסת מאור – מיוזמות הצעת החוק – מילות תודה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא תרומה חשובה מאוד למשפחות חד-הוריות.

ענת מאור: אני רוצה להזכיר, שכמציעות החוק – חברת הכנסת גוז'נסקי, חברת הכנסת חזן ואנוכי – רצינו למעשה שלחד-הוריות יהיו 16 ימים כמו למשפחה, שכן הילד הוא ילד.

ענת מאור: עם זאת, הפשרה על 12 ימים גם היא תרומה רצינית מאוד.

ענת מאור: ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד טל, ליועצת המשפטית ג'ודי וסרמן ולמנהלת הוועדה – תודה רבה, ונקווה שהכנסת תשכיל לקדם עוד ועוד את המשפחות החד-הוריות, שמונות יותר מ-120,000 ועדיין לא מצליחות לפרנס מספיק בכבוד את משפחתן.

ענת מאור: תודה רבה.

רחמים מלול: אני מודה לך, חברת הכנסת מאור.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: הסעיף הבא על סדר-היום, סעיף י"ד: הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון מס' 9), התשס"ב–2002, קריאה שנייה ושלישית.

רחמים מלול: חבר הכנסת אופיר פינס, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט עד ליום רביעי, בבקשה.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: אני מבין שהיושב-ראש סופר כל דקה.

רחמים מלול: לא אני.

רחמים מלול: אדוני, אתה יודע את יחסי אליך.

אופיר פינס-פז: אבל יש מי שסופר, זה בסדר.

רחמים מלול: אבל מאידך גיסא, אני מאחל הצלחה גם לחבר הכנסת מיקי איתן.

אופיר פינס-פז: בשמחה רבה, הצלחה רבה.

אופיר פינס-פז: הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון מס' 9), קריאה שנייה ושלישית – אני מביא בצער רב את הצעת החוק הזאת.

אופיר פינס-פז: זו הצעת חוק ממשלתית, שבעצם דחתה את הכניסה לתוקף של חוק קודם שהיה אמור להיכנס לתוקף ב-1 ביולי – אם אתה זוכר, זה הגיע לאחת מישיבות הממשלה האחרונות.

אופיר פינס-פז: אנחנו תיקנו בעצם את הצעת החוק הזאת כך – מדובר בעדות של ילדים.

אופיר פינס-פז: לגבי ילדים שהיו עדים לרצח או לניסיון לרצח – פה לא תהיה דחייה, פה יהיה טיפול מיידי של משרד העבודה והרווחה.

אופיר פינס-פז: העלות של העניין הזה היא אפסית, כי המקרים הם נדירים, ולכן אין להם בעיה להתמודד עם זה.

אופיר פינס-פז: חלק מהנושאים החזרנו למשטרה.

אופיר פינס-פז: משרד העבודה לא מסוגל להתמודד עם זה וזה עולה יותר מדי כסף – החזרנו למשטרה, וחלק מהנושאים ייכנסו לתוקף ב-1 במאי 2003, וזו הדחייה הגדולה.

יעל דיין: שנה ילדים יחכו – – –

אופיר פינס-פז: לא, לא, עד אז הם יהיו בטיפול משטרת ישראל.

קריאה: מה העלות?

אופיר פינס-פז: העלות שאמורה להיות במאי – בין 5 ל-10 מיליוני שקלים.

ראובן ריבלין: זו יוזמה של משרד המשפטים?

אופיר פינס-פז: זה חוק ממשלתי, בוודאי.

ראובן ריבלין: משרד המשפטים או משרד הרווחה?

אופיר פינס-פז: משרד המשפטים, המשרד לביטחון פנים ומשרד העבודה והרווחה שותפים לחקיקת החוק הזה.

אופיר פינס-פז: אלה הם הדברים המרכזיים.

אופיר פינס-פז: אני אומר שמצד אחד אי-אפשר להשאיר מצב שבו אין טיפול בעדות ילדים, מצד שני, אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה: שנה שלמה עברה מאז חוקק החוק הזה.

אופיר פינס-פז: אילו ישבו משרד האוצר ומשרד העבודה והרווחה והמשרד לביטחון פנים מתוך רצון ליישם את החוק, לא היינו צריכים היום לדחות אותו.

שלמה בניזרי: זה לא נכון.

אופיר פינס-פז: כי היו לוקחים כסף מהמשרד לביטחון פנים – – –

שלמה בניזרי: לא נכון.

שלמה בניזרי: אנחנו ביקשנו – – –

אופיר פינס-פז: תרשה לי.

אופיר פינס-פז: רגע, מה אני אומר?

אופיר פינס-פז: אמרתי שלו היו עושים את מה שהיה מתבקש – אין לי טענות אליך – היו לוקחים משהו מהמשרד לביטחון פנים, שהפסיק לטפל בעניין הזה, על-פי חוק, מעבירים למשרד העבודה והרווחה, והמשרד, גם מעצמו, היה נותן את החלק השולי, לא היינו צריכים להגיע לרגע הזה, והחוק הזה היה נכנס לתוקף במועדו.

אופיר פינס-פז: אבל לא היה שיתוף פעולה, והשר בניזרי יכול להעיד שלא היה רצון טוב.

אופיר פינס-פז: לא כסף גדול.

אופיר פינס-פז: באמת לא כסף גדול – 5 מיליוני שקלים, אולי 7 מיליוני שקלים, אולי 10 מיליוני שקלים.

אופיר פינס-פז: זה המקסימום, וזה כסף בתוך הממשלה, זה להעביר ממשרד למשרד.

רן כהן: איך זה – – –

אופיר פינס-פז: יש לנו בעיה של קואורדינציה בתוך הממשלה, אנחנו יודעים את זה.

אופיר פינס-פז: זו המציאות.

אופיר פינס-פז: אני מבקש לדחות את ההסתייגויות, שהן באמת הסתייגויות רק לשם דיבור, ולאשר את הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: תודה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים למסתייגים.

דוד טל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – לא נמצאת.

דוד טל: חבר הכנסת שאול יהלום – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת נסים זאב – מוותר, תודה.

נסים זאב: אני לא מוותר.

דוד טל: בבקשה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני לא אאריך בדברים, אבל אי-אפשר להתעלם.

נסים זאב: עלות החוק הזה היא בערך 20 מיליון שקלים.

נסים זאב: האלטרנטיבה היא שזה יכול לבוא על חשבון סעיפים אחרים ברווחה.

נסים זאב: לכן, אי-אפשר להשאיר פה חלל ריק, מצד אחד לא לחקור ילדים, כי על-פי החוק הקיים, משטרת ישראל לא יכולה לחקור, רק דרך העובדים הסוציאליים.

נסים זאב: לכן, בלית ברירה אנחנו דוחים את זה עד מאי בשנה הבאה, נכון?

נסים זאב: זוהי הצעת החוק.

נסים זאב: לכן, אני תומך בדחייה הזאת.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותי, חברי הכנסת אנחנו עוברים להסתייגויות לשם החוק – אין הסתייגויות.

דוד טל: אשר על כן אנחנו עוברים להצבעה על שם החוק כהצעת הוועדה – מי בעד, מי נגד, אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 42 בעד שם החוק – 13 נגד – 12 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

דוד טל: אם כן, שם החוק, בעד – 13, נגד – 12.

דוד טל: אשר על כן אני קובע ששם החוק התקבל כהצעת הוועדה.

דוד טל: חבר הכנסת אופיר פינס, חברת הכנסת ענת מאור, אנחנו באמצע ההצבעה.

דוד טל: אנחנו עוברים לסעיף 1, להסתייגות של חברי הכנסת תמר גוז'נסקי, שאול יהלום, נסים זאב – אתם מורידים?

דוד טל: מורידים.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: לסעיף 2 – אין הסתייגויות.

דוד טל: לסעיף 3 אתה מוריד את ההסתייגויות?

דוד טל: יפה.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על סעיפים 1, 2 ו-3 כהצעת הוועדה.

דוד טל: מי בעד, מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 43 בעד סעיפים 3-1 – 15 נגד – 11 נמנעים – אין סעיפים 3-1 נתקבלו.

דוד טל: אם כן, קריאה שנייה – החוק עבר.

דוד טל: 15 בעד, מתנגדים – 11, לסעיפים 1, 2 ו-3.

דוד טל: אנחנו עוברים לקריאה השלישית.

דוד טל: מי בעד, מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 44 בעד החוק – 16 נגד – 11 נמנעים – אין חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון מס' 9), התשס"ב–2002, נתקבל.

דוד טל: 16 בעד, 11 נגד, אין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

דוד טל: תודה רבה, חברי הכנסת.

דוד טל: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דוד טל: אנחנו עוברים להצעה הבאה – הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 6), התשס"ב–2002, קריאה שנייה ושלישית.

דוד טל: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות המוכשר, חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים וראש הממשלה, תיקון מס' 6 לחוק החינוך המיוחד, קודם כול – אין לו עלות כספית, ואולי הוא אפילו יחסוך כסף.

זבולון אורלב: ההצעה עלתה במהלך הדיון על חוק החינוך המיוחד.

זבולון אורלב: התברר שעל-פי חוק החינוך המיוחד הקיים, כל ילד, אני חוזר: כל ילד – אין הסתייגויות, זו גם הצעה של משרד החינוך – כל ילד, ללא יוצא דופן, חייב לעבור ועדות השמה.

זבולון אורלב: ועדת השמה היא ועדה מקצועית של הרבה אנשים, שהיא עמוסה, ולהורים נגרם עינוי בהמתנה של חודשים עד שהם עוברים את ועדות ההשמה.

זבולון אורלב: יזם משרד החינוך, ואנחנו הפכנו את זה להצעת חוק פרטית, שאותם אחוזים בודדים שהם מקרים מובהקים של הלקויות הקשות ביותר, רשאי יהיה שר החינוך לקבוע כללים, לדלג על ועדת ההשמה, ולהכניס אותם ישר לחינוך המיוחד, ובלבד שחוות הדעת המקצועיות באותם מקרים מובהקים של הלקויות הקשות ביותר, תהיינה כאלה שלילדים האלה אין שום סיכוי במוסד חינוך רגיל.

זבולון אורלב: ההצעה הזאת היא בהסכמה של ארגוני הנכויות למיניהם.

זבולון אורלב: היא בהסכמה של ההורים שהיו מיוצגים בוועדה, והיא מוסכמת גם על משרד האוצר, הואיל ואין לה עלות כלל.

דוד טל: אולי אדוני, באותה הזדמנות, כבר יודה לעובדים?

זבולון אורלב: הואיל ואני יוזם החוק, באותה הזדמנות, כדי לחסוך, נודה למנהלת הוועדה יהודית גידלי, ליועצת המשפטית מירב ישראלי – –

זאב בוים: מה אתה מודה?

זאב בוים: עוד לא הצבענו.

זבולון אורלב: אם זה יעבור.

זבולון אורלב: חזקה עלי מצוות היושב-ראש.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: אנחנו רק מייעלים את עבודת המליאה.

זבולון אורלב: – – ולצוות הוועדה – דלית אזולאי, חנה יוסף, פרח אלימלך ואפרים קילשטוק.

זבולון אורלב: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותי, אם כן, כאמור – אין הסתייגויות לחוק, אשר על כן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 6) כהצעת הוועדה.

דוד טל: מי בעד, מי נגד?

דוד טל: הצבעה מס' 45 בעד סעיפים 3-1 – 25 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-1 נתקבלו.

דוד טל: אם כן, 25 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

דוד טל: אנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 46 בעד החוק – 22 נגד – אין נמנעים – אין חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 6), התשס"ב–2002, נתקבל.

דוד טל: אם כן, 22 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן אני קובע שחוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 6) עבר בקריאה שלישית.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דוד טל: רבותי, חברי הכנסת.

דוד טל: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון מס' 70).

דוד טל: תציג את הצעת החוק היושבת-ראש של הוועדה לקידום מעמד האשה.

דוד טל: בבקשה, גברתי.

דוד טל: אין הסתייגויות, ולכן נצביע מייד לאחר הדברים.

יעל דיין: אדוני היושב-ראש, אני מביאה את החוק לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יעל דיין: חברי הכנסת ביציע, אנחנו משלימים את החקיקה בדבר הפרת צווים.

יעל דיין: אנחנו מדברים על הפרת צווים, צווי הרחקה וצווי מניעה.

יעל דיין: לצערנו היינו עדים למספר לא קטן של מקרי רצח של נשים אף שנגד הבעל האלים היה צו הרחקה.

יעל דיין: אפילו בששת החודשים האחרונים, שתיים מהרציחות היו על אף הצווים.

יעל דיין: הבעלים הורחקו, ובכל זאת הפירו צווים, לא לקחו ברצינות את ההתראה.

יעל דיין: אנחנו מנסים פשוט להכפיל את הענישה על הפרת צווים, כאשר עם הצו ניתן למנוע סיכון חיים לקורבן.

יעל דיין: אני אעשה מה שיעצת לקודמי, בהנחה שהחוק יעבור – –

דוד טל: אם יורשה לי להציע לך להישאר על הדוכן, משום שהצעת החוק הבאה גם היא שלך.

יעל דיין: אבל תספור את ההצבעה שלי.

דוד טל: ודאי.

יעל דיין: אני רוצה להודות, כמובן, ליועצת המשפטית של הוועדה, הלית, שעד לפני שבוע היתה הלית ברק, ועכשיו, עקב נישואיה, יש לה שם חדש לגמרי – מגידו.

יעל דיין: ברכות לנישואייך וברכות על החוק, וכן על החוק הבא.

דוד טל: אני מצטרף לברכות, גם לנישואים וגם על הצעת החוק הזאת.

דוד טל: אשר על כן אנחנו עוברים להצבעה, רבותי חברי הכנסת.

יעל דיין: סליחה, מלה אחת.

יעל דיין: החוק הזה הוא ביוזמת ארגון הנשים "נעמת".

יעל דיין: אנחנו מודים להן על היוזמה, ומקווים שהן יעזרו לנו גם בשלב של אכיפת החוק.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה שנייה.

דוד טל: מי בעד הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 70)?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 47 בעד סעיף 1 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

דוד טל: בעד – 17, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

דוד טל: אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת היוזמת, חברת הכנסת יעל דיין.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

דוד טל: אני מוסיף גם את חברת הכנסת יעל דיין למניין המצביעים בעד.

דוד טל: הצבעה מס' 48 בעד החוק – 17 נגד – אין נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 70), התשס"ב–2002, נתקבל.

דוד טל: הנה כי כן, יש לנו 17 מצביעים בעד, ויחד עם חברת הכנסת דיין 18, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן אני קובע שחוק העונשין (תיקון מס' 70) התקבל.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דוד טל: אנחנו עוברים להצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 37).

דוד טל: חברת הכנסת יעל דיין, בבקשה.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: שוב אני מודה גם ליועצת המשפטית – זו אותה יועצת משפטית שהתחתנה, רק להזכיר לכם – למנהלת הוועדה ולחבר הכנסת מוסי רז, מציע החוק, והוא הציג אותו לקריאה ראשונה, ועכשיו אנחנו משלימים את עבודתו.

רן כהן: חבר הכנסת מוסי רז במילואים ולכן הוא איננו פה.

יעל דיין: אני יודעת.

יעל דיין: לכן הקדמנו את הקריאה הראשונה, ועכשיו הקריאה השנייה והשלישית.

יעל דיין: אני חושבת שיעניין את החברים גם תוכן החוק הזה.

יעל דיין: כפי שאתם יודעים, לפי חוק השיפוט הצבאי, כאשר נעברה עבירה של הטרדה מינית בצבא, הוגש כלפי הנאשם אישום, ופסק-הדין היה – השיפוט הצבאי קבע שעבירה של הטרדה מינית זו פשוט התנהגות שאינה הולמת קצין.

יעל דיין: חשב, ובצדק, חבר הכנסת רז ביחד עם הוועדה בראשותי, שצריך לקרוא – לא הייתי מעליבה ילדים ואומרת לקרוא לילד בשמו, אלא צריך לקרוא לעבירה בשמה.

יעל דיין: הטרדה מינית היא הטרדה מינית, זו לא התנהגות שאינה הולמת; זו לא כומתה, זה דבר מאוד חמור.

יעל דיין: ולכן בחקיקה הזאת אנחנו מחילים על השיפוט הצבאי את חוק הטרדה מינית האזרחי, כך שלעבירה נקרא בשמה, העונש יהיה בהתאם, וכן שונתה רמת השיפוט בצבא.

יעל דיין: עכשיו, כשהתחלפו הרמטכ"לים, נותר רק לקוות שהרמטכ"ל החדש ייטיב כמו קודמו בכל הנושאים הקשורים בקידום נשים בצבא ובהגנה על חיילות בנושאים של הטרדה מינית.

יעל דיין: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, גברתי.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: אם כן, כאמור, אין להצעת החוק הסתייגויות.

דוד טל: אשר על כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 37).

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 49 בעד סעיף 1 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

דוד טל: בעד – 16, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד טל: אומרים לי שהתיקון צריך להיות מס' 38.

דוד טל: אמרנו את זה לפרוטוקול.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 50 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 38), התשס"ב–2002, נתקבל.

דוד טל: אם כן, הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 38), כאמור, עברה ב-18 קולות בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד טל: אנחנו קובעים שהחוק עבר.

דוד טל: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דוד טל: אנחנו עוברים להצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002) (תיקון), התשס"ב–2002.

דוד טל: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

דוד טל: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק זו היא הצעה שיזמה הממשלה.

יעקב ליצמן: הצעה זו היתה כלולה בחוק ההסדרים במשק המדינה לשנת הכספים 2002, אך פוצלה בכנסת, לפי סעיף 121 לתקנון.

יעקב ליצמן: מטרתה של הצעת החוק להתמודד עם תופעת ההעסקה, בלא היתר העסקה, של עובדים זרים ששוהים בישראל שלא כדין.

יעקב ליצמן: על-פי ההצעה ייקבע בחוק עסקאות גופים ציבוריים (אכיפת ניהול חשבונות ותשלום חובות מס), התשל"ו–1976, פרק חדש, ולפיו המדינה וגופים ציבוריים נוספים, ובהם רשויות מקומיות, מועצות דתיות וחברות ממשלתיות, לא יתקשרו בעסקה עם מי שהורשע בעבירה לפי חוק עובדים זרים (איסור העסקה שלא כדין והבטחת תנאים הוגנים), התשנ"א–1991.

יעקב ליצמן: האיסור על ההתקשרות כאמור הוא למשך שנה אחת מיום שניתן פסק-דין חלוט מרשיע, ואם קיימת יותר מהרשעה אחת – למשך שלוש שנים מיום ההרשעה.

יעקב ליצמן: הוראות החוק יחולו לגבי עבירות שנעברו ביום 1 בינואר 2002 ואילך.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק המבקשת לצמצם תופעה חמורה.

יעקב ליצמן: אני מבקש מכם לתמוך בה ולהצביע בעדה בקריאה השנייה והשלישית כהצעת הוועדה.

יעקב ליצמן: תודה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002) (תיקון).

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 51 בעד סעיף 1 – 11 נגד – 2 נמנעים – 2 סעיף 1 נתקבל.

דוד טל: בעד – 11, שניים מתנגדים, שניים נמנעים.

דוד טל: אשר על כן אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 52 בעד החוק – 13 נגד – 1 נמנעים – 1 חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002) (תיקון), התשס"ב–2002, נתקבל.

דוד טל: אני קובע שחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002) (תיקון) עבר והתקבל ברוב של 13 נגד אחד ונמנע אחד.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דוד טל: אנחנו עוברים להצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 55), קריאה שנייה ושלישית.

דוד טל: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

דוד טל: גם כאן אין הסתייגויות.

יעקב ליצמן: אדןני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק זו היא הצעה שיזמה הממשלה.

יעקב ליצמן: החוק לעידוד השקעות הון קובע תנאים למתן מענק השקעה מאת המדינה למפעלים שתוכניתם אושרה על-ידי המדינה.

יעקב ליצמן: על-פי החוק, מפעל מאושר זכאי למענק השקעה שנקבע באחוזים ביחס למחיר המקורי של נכסיו ולהוצאות שהוציא בעל המפעל לפיתוחו.

יעקב ליצמן: שיעורי המענק נקבעו בחוק בהתאם לתחומי עיסוק שונים.

יעקב ליצמן: בחוק ההסדרים במשק המדינה לשנת 2001 תוקן החוק לעידוד השקעות הון ונקבע, שמפעל מאושר שמיקומו בנגב, למעט תחומי עיסוק שונים ובהם ענפי הכימיה, שאינם ענפי ביוטכנולוגיה ופרמצבטיקה, יהיה זכאי למענק השקעה בשיעור של 30% ביחס למחירו המקורי ולהוצאות שהוצאו לפיתוחו.

יעקב ליצמן: הצעת חוק זו מציעה לאפשר לכל המפעלים בענף הכימיה בנגב ליהנות ממענק השקעה בשיעור של 30%, כשאר המפעלים שתוכניתם אושרה בנגב.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק חשובה, שיש בה משום הטבה עם מפעלי הכימיה בנגב.

יעקב ליצמן: אני מבקש מכם לתמוך בה ולהצביע בעדה בקריאה השנייה והשלישית כהצעת הוועדה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים אם כן להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 55).

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 53 בעד סעיפים 2-1 – 23 נגד – 3 נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

דוד טל: אם כן, 23 בעד, שלושה מתנגדים ואין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 54 בעד החוק – 26 נגד – 3 נמנעים – אין חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 55), התשס"ב–2002, נתקבל.

דוד טל: ובכן, הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 55), התשס"ב–2002, עברה בקריאה שלישית.

דוד טל: 26 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: (קריאה ראשונה)

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק המיסוי על יבוא ויצוא (סיוע למדינות חוץ) (תיקון מס' 2) – קריאה ראשונה.

דוד טל: סגן שר האוצר, בבקשה.

יוחנן כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חוק המיסוי על יבוא ויצוא (סיוע למדינות חוץ) מאפשר לאגף המכס ליישם הסכמים לסיוע הדדי בענייני מכס הנחתמים בין מדינת ישראל למדינות חוץ.

יוחנן כהן: הסיוע מוענק לפי הסכמים אלה, לרבות סיוע מינהלי ומסירת מידע הנמצא בידי אגף המכס, פעולות למניעת עבירות וביצוע חקירות עבור רשות מכס זרה.

יוחנן כהן: רובי, שאלת, בוא תשמע את ההסבר.

רן כהן: לא, זה אני שאלתי.

יוחנן כהן: בסדר, אתה תסביר לרובי.

יוחנן כהן: התיקונים המוצעים לסעיף 1 לחוק באים כדי לשקף את תפקידי המכס בעולם המודרני, כאשר הדגש עובר מגביית מסי יבוא לאכיפת דיני יבוא, כגון: חוקים המתייחסים לקניין הרוחני, הסחר הבלתי-חוקי בסמים, אכיפת תקנים וכן אכיפת הסכמי סחר.

יוחנן כהן: לכן, חברי חברי הכנסת, מוצע להחליף את ההגדרה של "מסי יבוא" בהגדרה של "דיני מכס", המשקפת את כל תפקידי המכס.

יוחנן כהן: כמו כן, כדי להסיר ספק בעניין יכולתה של מדינת ישראל לבצע הוראות הקשורות לסיוע בין רשויות מכס לאכיפת הסכמי סחר, מוצע להוסיף להגדרה של הסכם סחר אותן הוראות להגדרה של "סיוע".

יוחנן כהן: התיקון המוצע לסעיף 6 בא לאפשר לאגף המכס להעניק סיוע לרשות מכס זרה, אפילו אם המעשים שלגביהם מתייחסת הבקשה לסיוע לא היו מהווים עבירה לפי דיני המכס הישראליים.

יוחנן כהן: תיקון זה בא כדי להתאים את החוק לדין הקיים בישראל לגבי סיוע משפטי למדינות חוץ.

יוחנן כהן: חשוב להדגיש, אדוני השר דני נוה – – –

דוד טל: אני שמח שיש נוכחות מוגברת של השרים כאן.

דוד טל: לפעמים אנחנו תוהים מדוע הם אינם, אבל כשהם נמצאים, אז שלא יפריעו לנו.

יוחנן כהן: חשוב להדגיש, כי הענקת הסיוע היא הדדית.

יוחנן כהן: כמו שאגף המכס מעניק סיוע לרשויות זרות שעם מדינותיהן קיים ההסכם, כך הוא גם מקבל סיוע מאותן רשויות מכס זרות, כאשר סיוע הדדי הינו חיוני לקבלת מידע לצורך מניעת עבירות ותפיסת עבריינים.

יוחנן כהן: העבירות בנושא מכס הן בעיקרן בין-לאומיות, כך שהעזרה ההדדית בין המדינות היא קריטית הן למניעה והן בהיבט הראייתי, לצורך העמדה לדין.

יוחנן כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יוחנן כהן: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים, ואני סוגר כרגע את הרשימה.

דוד טל: חבר הכנסת נסים זאב היתוסף.

דוד טל: אנחנו מתחילים עם רשימת הדוברים, כל דובר דקתיים: חבר הכנסת עסאם מח'ול – – –

זבולון אורלב: עכשיו קיצצו אותנו בכסף ובחוקים, אתה רוצה לקצץ אותנו בזמן?

דוד טל: באותה פרופורציה צריך לעשות גם בזה.

דוד טל: חבר הכנסת מח'ול לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: כל השלוש דקות – – –

דוד טל: מנהל הישיבה קבע דקתיים על-פי התקנון.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אומר גם לראש הממשלה וגם לחברי הכנסת, לו חבר כנסת היה מציע את הצעת החוק הזאת כהצעת חוק פרטית, כלשונה, היא לא היתה עומדת בקריטריונים של החוק החדש, כיוון שהעלות של החוק הזה היא יותר מ-5 מיליוני שקלים.

זבולון אורלב: הרי מדינת ישראל צריכה להגיש עכשיו סיוע משפטי למדינות כפי שלא הצטרכה קודם לכן.

זבולון אורלב: כולנו מבינים מה זה לערוך חקירה, להעמיד מסמכים, לסדר תיקים, להפעיל חוקרים.

זבולון אורלב: זה חוק.

זבולון אורלב: קודם דחינו חוק.

זבולון אורלב: על-פי הצעה ממשלתית, חוקרים של משרד העבודה והרווחה היו צריכים לחקור ילדים שרואים מקרים קשים מאוד בבתיהם, להעביר את החקירה, אדוני, חבר הכנסת זאב בוים, מהמשטרה לחוקרי נוער של משרד העבודה והרווחה.

זבולון אורלב: היות שלמדינה אין כסף והאוצר לא סידר את התקציב, לפי הצעת הממשלה דחו זאת עד מרס 2003, נדמה לי.

זבולון אורלב: עכשיו, באה הממשלה ומציעה הצעת חוק.

זבולון אורלב: אגב, היא לא כותבת כמה זה עולה.

זבולון אורלב: אנחנו, חברי הכנסת, צריכים להציע כל דבר?

זבולון אורלב: אני חושב, שהיום עשתה הכנסת, ביוזמת הממשלה, מעשה אנטי-דמוקרטי.

זבולון אורלב: לצערי, יעבור זמן עד שייפול האסימון והציבור יבין מה עשתה יוזמת ממשלה, על-ידי כך שהיא ביטלה כל יכולת אמיתית של חברי כנסת לחוקק.

זבולון אורלב: דבר שני שאני רוצה להעיר ולהדגיש יותר: אם עד עכשיו, הבקשות ממדינות זרות בעניין המכס היו רק לגבי עבירות במדינת ישראל, עכשיו אתם עומדים להצביע, חבר הכנסת נסים זאב, על כך שגם אם אותה עבירה לא נעברה במדינת ישראל אלא שם, מדינת ישראל תגיש, נגד אזרחיה, את כל הסיוע למדינה אחרת, לתבוע את אותו אזרח לדין שם, באותה מדינה.

זבולון אורלב: אני חושב שזה דבר בלתי מוסרי ובלתי נכון.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אנחנו עוברים לחבר הכנסת אבשלום וילן – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת משה גפני – לא נמצא.

דוד טל: חברי הכנסת ויצמן שירי, מיכאל קליינר, אברהם רביץ, אברהם שוחט, זאב בוים, נחום לנגנטל, שאול יהלום, האשם מחאמיד, מוחמד ברכה, אלי כהן, ישראל כץ.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קשה שלא לדבר על המבול של הצעות חוק שהציף אותנו בשעות האחרונות, כולן לקריאה שנייה ושלישית, וזאת הצעת החוק לקריאה ראשונה, שניתן אולי להתבטא בה ואולי בצורה כלשהי להצביע על שני חוקים קשים שעברו כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אסתפק עכשיו ואדבר על החוק של אפליית סטודנטים ערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק לפני זמן לא רב – – –

עזמי בשארה: ערבים וחרדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ערבים וחרדים, זה ברור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק לפני זמן לא רב עבר פה חוק קצבאות ילדים תחת הכותרת של יוצאי צבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היום, אפליית סטודנטים, שוב, תחת הכותרת של יוצאי צבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יכול שלא לשבח את עמדתו של יושב-ראש הישיבה, שהוא גם יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, אשר שם לב לחוק הזה והעמיד שם גרסה מקבילה או גרסה נוספת או חלופית לאותה גרסת אפליה גזענית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר גזענית בפה מלא, כי כל בר-דעת יודע, שכאשר מדברים על יוצאי צבא, הוא צריך לשים לב שיש פה שני ציבורים שהם פטורים על-פי דין משירות בצבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברגע שאתה פוטר אותם משירות ולאחר מכן מפלה נגדם משום שהם לא משרתים, אתה לא נוהג נכון ולא צודק, וודאי שאתה גם מפלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לציין פה עובדה חשובה אחת בהצבעה הזאת: יש בפני נייר הצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעד החוק הגזעני הצביעו 22 חברי כנסת, נגדו – 13.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתוך 22 חברי הכנסת שהצביעו בעד היו חמישה חברי כנסת מסיעת ישראל אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה בעלי הפרצוף הכפול, בעלי המוסר הכפול, בעלי העמדות המתרפסות פעם אחת, והגזעניות-הנוקשות פעם אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם בעניין של קצבאות ילדים העמידו פני גיבורים ואמרו שלא יעמדו נגד, בסוף המערכה הם אומנם הצטרפו לממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל, לפחות לגבי הציבור, לגבי לשון הדיבור שלהם, הם אמרו שהם יתנגדו לביטול מורשת רבין, לביטול תיקון חוק השוואת קצבאות ילדים, שהתקבל בממשלתו של רבין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו הם התגלו בפרצופם האמיתי והם הצביעו כאיש אחד, כל אנשי ישראל אחת שנכחו באולם, בעד חוק אפליית סטודנטים ואפליה גזענית, בדיוק אותה אפליה שבחוק של קצבאות הילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, לא נותר לי אלא להצר על כך ולומר, שמאוד קשה שאנשים כאלה, אנשים בעלי דו-פרצוף ודו-מוסר, הם מייצגים והם קובעים והם מכריעים בהצבעות בכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברי הכנסת איוב קרא, צבי הנדל, מוחמד כנעאן, אחמד טיבי, תאופיק חטיב, תמר גוז'נסקי, אורי אריאל, יובל שטייניץ, אופיר פינס, אליעזר זנדברג, טלב אלסאנע, יגאל ביבי, מיכאל איתן, בנימין אלון, גדעון עזרא, יורי שטרן.

דוד טל: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

דוד טל: אחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דנו הרבה בחוק שמגביל את החקיקה בכנסת לסכומים מסוימים, אבל בסופו של דבר הריבון פה הגביל את עצמו.

עזמי בשארה: לדעתי, הוא עשה מעשה שלא ייעשה.

עזמי בשארה: הכנסת עושה את זה לעצמה, היא מקצצת בזכויות הפרלמנט, או בפרלמנטריות של המשטר הישראלי.

עזמי בשארה: הוא נהיה פחות ופחות פרלמנטרי, מקדנציה לקדנציה.

עזמי בשארה: אני הצעתי, אדוני היושב-ראש, בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שיחזירו לחברי הכנסת את העיסוק הנוסף כדי שיוכלו לחזור לעבוד עבודות נוספות, כפי שפעם עבדו.

דוד טל: אני גם הצעתי את זה כאן.

עזמי בשארה: אם כבר לא נותנים לאנשים לעבוד ולחוקק חוקים, אז שייתנו לאמנון רובינשטיין גם ללמד משפטים, שייתנו לי לחזור ללמד באוניברסיטה, כל אחד יחזור ויעסוק בעיסוקו.

עזמי בשארה: אם כבר לא מחוקקים חוקים בכנסת, שיהיו לנו שני תפקידים.

עזמי בשארה: הדבר השני, אדוני היושב-ראש, לא מפרגנים מספיק בכנסת.

עזמי בשארה: נראה לי, למרות חילוקי הדעות בינינו בכל מיני נושאים, לרבות נושאים אידיאולוגיים, שאתה עשית מעשה מצוין היום בכך שהצעת גרסה ב' לחוק בענין הסטודנטים.

עזמי בשארה: אני ממש לא רוצה לטשטש חילוקי דעות בינינו.

עזמי בשארה: אני חולק עליך גם בנושאים אידיאולוגיים, לא רק בנושאים פוליטיים.

עזמי בשארה: אבל כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה עשית היום מעשה מצוין, לדעתי, גם פרלמנטרי וגם מבחינת הציבורים שאנחנו מייצגים, כשבאת והצעת גרסה שנייה לחוק אשר מפלה בין אנשים, בין סטודנטים, על רקע שירותם הצבאי או אי-שירותם הצבאי.

עזמי בשארה: הסטודנטים האלה נקראו לשירות ולא שירתו, אדוני היושב-ראש?

עזמי בשארה: מה הקטע הזה?

עזמי בשארה: כאשר ייקראו, אנחנו כבר נגיד את דעתנו לגבי זה.

עזמי בשארה: אבל מה, הסטודנטים באוניברסיטה הם משתמטים?

עזמי בשארה: מה הדבר הזה?

עזמי בשארה: ובכלל, למה מפלים במדינה הזאת?

עזמי בשארה: למה הקריטריון של שירות צבאי הוא קריטריון לזכויות?

עזמי בשארה: מה שייכות רווחה חברתית וזכויות לשירות בצבא?

עזמי בשארה: מה הקטע?

עזמי בשארה: מה הסיפור פה?

עזמי בשארה: עכשיו חוזרים למאה ה-19 של רפובליקות לאומניות, ששירות בצבא הוא קריטריון לאזרחות?

עזמי בשארה: מה זה גל הלאומנות ששוטף פה את הבית?

עזמי בשארה: עזוב את הערבים עכשיו.

עזמי בשארה: יהודי שלא משרת בצבא, לא מגיע לו.

עזמי בשארה: מה הדבר הזה?

עזמי בשארה: זה גל לאומנות ששוטף את הבית ולא משאיר שום חלקה טובה.

עזמי בשארה: כל דבר כזה עובר אוטומטית.

עזמי בשארה: צבי הנדל מביא חוק, זה מביא חוק, אלה הצבעות אוטומטיות שעוברות.

עזמי בשארה: אני חושב שההפסקה שעשית בזה שהבאת שתי גרסאות, הראית תרבות אזרחית.

עזמי בשארה: אומנם החוק לא עבר.

עזמי בשארה: אפילו לא היה מספיק גיוס.

עזמי בשארה: לא כל חברי הכנסת הערבים היו באולם בזמן ההצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק שלושה היו באולם.

עזמי בשארה: רק שלושה.

עזמי בשארה: אני מאוד מצטער על מה שהיה, אבל זו לא אשמתו.

עזמי בשארה: לדעתי, היינו צריכים לדעת על זה ולהתכונן הרבה לפני.

עזמי בשארה: התרבות הזאת, שאנחנו נתחיל מפעם לפעם להגיד: הקריטריון לזכויות הוא אזרחות, ולא מה האזרח עשה או לא עשה.

עזמי בשארה: הזכויות לא צריכות להיות מדורגות כמו החובות, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש לנצל את ההזדמנות כדי להתייחס למשהו חמור שקורה במדינת ישראל.

מאיר פרוש: משחטת "הוד חפר", שהיא בהשגחת הרבנים הראשיים של חדרה, הרב ורנר והרב סבג – באו לידי מסקנה שבמשחטה יש בשר טרפה שנמכר גם ליהודים.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר גם מדוע זה מתקשר למה שאני רוצה להעלות כאן.

מאיר פרוש: כתוצאה מהעובדה שיש בשר טרפה שנמכר גם ליהודים, ביקשו הרבנים הראשיים להסיר את ההכשר, בטענה שאם בעל המשחטה מוכר בשר טרפה, אי-אפשר לסמוך עליו שהוא לא יעשה עוד מעשים שאסור לעשות על-פי ההלכה.

מאיר פרוש: לכן הם סברו שיש להוריד את ההכשר.

מאיר פרוש: בא בית-המשפט העליון, בג"ץ, וקבע שעל הרבנים הראשיים לאפשר לאותו בעל משחטה למכור בשר טרפה ליהודים.

מאיר פרוש: כאשר הדבר הזה קרה, הרבנות הראשית, במצבה הדחוק, הוציאה מנשר שאומר, שהבשר הזה הוא כשר רק מכיוון שבג"ץ חייב את הרבנים הראשיים לומר שהוא כשר.

מאיר פרוש: דהיינו, בעצם הוא לא כשר.

מאיר פרוש: הם לא נותנים את האחריות למה שבעל המפעל הזה עושה, אבל מאחר שבג"ץ מחייב את הרבנים לומר שזה כשר, אז זה כשר.

מאיר פרוש: ועל זה הלך בעל המפעל שוב לבג"ץ, והנושא הזה נדון בימים אלה בבית-המשפט הגבוה לצדק.

יוחנן כהן: מה ברק מבין בכשרות?

מאיר פרוש: אני יודע שהוא לא מבין בכשרות.

מאיר פרוש: אבל אני רוצה לשאול אותך, אדוני סגן השר, ואני אנצל את הבמה הזאת פעמים מספר.

מאיר פרוש: אדוני סגן השר, אתה האישיות הבכירה מצד הממשלה שיושבת פה, ואני יודע שהממשלה לא יכולה לעשות שום דבר בנושא הזה מול מה שבג"ץ קובע.

מאיר פרוש: לידך יושב חבר הכנסת דהאמשה.

מאיר פרוש: הייתי רוצה לדעת, אם אצל המוסלמים היו קובעים שדבר הוא בניגוד למסורת והאמונה ואסור למכור אותו, האם בג"ץ היה מעז לבוא ולפגוע ברגשות המוסלמים?

יוחנן כהן: לא.

מאיר פרוש: אני שואל כאן מעל הבמה: עד מתי?

מאיר פרוש: מה הגבול לפגיעה ברגשות שלנו?

מאיר פרוש: ללכת ולהתערב בפסיקה של רבנים ראשיים?

מאיר פרוש: ללכת ולהתערב בסמכות שיש לרבנים הראשיים, אף שהם חושבים שאסור לעשות דבר כזה על-פי ההלכה, לקבוע ולומר להם: אסור לכם אפילו לומר מדוע אתם חושבים שהדבר הזה אסור לפי ההלכה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני חושב, שאם אנחנו עוסקים ביבוא ויצוא ומחפשים דרך איך לסייע בנושאים האלה, איך אפשר לדבר על חקיקת חוק כזה כאשר בפועל אנחנו פוגעים בעצמנו?

מאיר פרוש: אנחנו גורמים לכך שאנחנו מייבאים טרפה.

מאיר פרוש: אנחנו גורמים לכך שאנחנו מוכרים טרפה.

מאיר פרוש: אם רב רוצה לומר שהבשר הזה טרף, מאלצים אותו בבג"ץ.

מאיר פרוש: הדבר הזה לא ייעשה.

מאיר פרוש: אוי לה למדינת ישראל שכך קורה לה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים, ואנחנו עוברים להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מה בעצם מטרת הצעת החוק?

נסים זאב: הצעת החוק באה לאפשר סיוע לרשות מס של מדינה זרה, כאשר הדרישה היא, שאותם מעשים שלגביהם מתייחסת בקשת הסיוע יהיו מוגדרים עבירה במדינת ישראל, אילו נעשו בשטח מדינת ישראל.

נסים זאב: מה בעצם אנחנו מציעים?

נסים זאב: לאפשר להעניק סיוע למדינת חוץ גם אם המעשה אינו מהווה עבירה על-פי דיני הסכם במדינת ישראל ולהתאים את עצמנו למדינות אחרות.

נסים זאב: אנחנו לא שוטר של העולם, אדוני סגן שר האוצר.

נסים זאב: אנחנו לא צריכים להעביר אינפורמציות ולהיות מחסידי אומות העולם.

נסים זאב: אנחנו לא חסידי אומות העולם בשביל העולם.

נסים זאב: לא צריכים להעמיד פה יהודים לדין ולמסור אותם לשלטונות אחרים בגין מעשה שלדעתנו אינו עבירה, במדינת ישראל זו אינה עבירה.

נסים זאב: אנחנו צריכים לזכור שאנחנו בעצם מבריחים אנשים שבאים להשקיע פה.

נסים זאב: ואם אדם מחליט שהוא רוצה להשקיע במדינת ישראל בגלל אותה פרצה שקיימת, הוא בא להיטיב עם מדינת ישראל, אנחנו בעצם מרחיקים אותו.

נסים זאב: אנחנו אומרים לו: תשמע, אל תשקיע פה.

נסים זאב: אבוי לך, אם אתה תשקיע פה, אנחנו נמסור אותך לאותה מדינה שמשם הבאת את הכסף.

נסים זאב: אנחנו לא מדברים פה על מאפיה.

נסים זאב: הלוא אם באים להלבין פה הון באופן אמיתי, אני חושב שהחקיקה שקיימת היא מעל ומעבר.

נסים זאב: פה זה פשוט למסור אנשים ולהעביר כספים והשקעות של משקיעים רבים, שרוצים להשקיע במדינת ישראל, ולומר להם: תשמעו, במקום שתבואו מארצות-הברית למדינת ישראל, תיסעו יותר דרומה.

נסים זאב: לכו לארגנטינה, לאורוגוואי, לברזיל.

נסים זאב: שם תשימו את הכסף שלכם.

נסים זאב: אני חושב שאין מקום להצעת החוק.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: אם כן, מי בעד הצעת החוק?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: מי נמנע?

דוד טל: הצבעה מס' 55 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המיסוי על יבוא ויצוא (סיוע למדינות חוץ) (תיקון מס' 2), התשס"ב–2002, לוועדה לא נתקבלה.

דוד טל: בעד – 5, נגד – 7, אין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן, אני קובע שהצעת החוק לא עברה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברי לשאילתות ותשובות.

דוד טל: סגן שר האוצר יתכבד וישיב על השאילתות הללו.

דוד טל: חבר הכנסת א' אריאל שאל את שר האוצר ביום ט"ו באדר התשס"ב (27 בפברואר 2002): ב"הארץ" מ-18 בפברואר 2002 פורסם, כי החל ביום הפרסום תחל "מקורות" להזרים 100,000 מטר קוב ליום לים בשל סחבת בין-משרדית בבניית מאגר.

דוד טל: רצוני לשאול: 1.

דוד טל: האם הידיעה נכונה?

דוד טל: 2.

דוד טל: אם כן – מדוע לא הוחל בבניית המאגר במצב זה של משק המים?

דוד טל: 3.

דוד טל: כיצד יקדם משרדך נושא דחוף זה?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוחנן כהן: גשמי חורף 2001/02 מילאו את רוב נפח מאגרי הקולחין של אזור מפעל תשלובת הקישון במי שיטפונות, ולפיכך לא היה נפח איגום למי קולחין.

יוחנן כהן: איכות מי שיטפונות עדיפה מאיכות מי קולחין.

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: הואיל ומפעל תשלובת הקישון כולל כבר במצב הקיים מעל 70% כושר איגום – כמות המים במאגרים לעומת כלל הצריכה השנתית של המים – שיעור כה גבוה של כושר איגום, אשר הינו חריג ביחס למקובל במפעלי השבת קולחין באזורים אחרים – 40%–50% איגום – פיתוח פרויקט תשלובת הקישון ביחס לפרויקטים להשבת קולחין שאושרו בשנים האחרונות אינו בראש סדר העדיפויות.

יוחנן כהן: קיימים פרויקטים אחרים בעלי חשיבות גבוהה יותר למשק המים, דוגמת חיבור יישובי פתחת-שלום ופרדסי תקומה למערכת השפד"ן, הרחבת מפעל השבת קולחי נשר-איילון, הרחבת אתרי החדרה לשפד"ן ועוד.

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: משרד האוצר מקדם מפעלים להשבת מי קולחין, תוך המרת השימוש במים שפירים.

יוחנן כהן: בשנתיים האחרונות אושר סיוע בהיקף של 40%–60% מסך ההשקעה בהיקף של כ-250 מיליון ש"ח לביצוע פרויקטים על-ידי יזמים פרטיים, וזאת ללא פרויקטים שאושרו לחברת "מקורות" בחודש אוגוסט 2000.

יוחנן כהן: עם חתימה על הסדר עלויות עם חברת "מקורות" לשנים 2005-1999 תוכל הממשלה להסדיר את קביעת סדר העדיפויות בפרויקטים לפיתוח של חברת "מקורות", לצורך קידום פרויקטים בתחום השבת הקולחין.

יוחנן כהן: חבר הכנסת ג' ריגר שאל את שר האוצר ביום ט"ו באדר התשס"ב (27 בפברואר 2002):

יוחנן כהן: בתקנות מס הכנסה (שיעור המס על הכנסה בעד עבודה במשמרות), התשמ"ז–1986, ניתן עד תחילת שנת 2002 לעובדי משמרת שנייה ושלישית זיכוי משכר משמרת שנייה או שלישית בשיעור של 15% משכר המשמרות.

יוחנן כהן: הטבות אלו מותנות בהארכת תוקף.

יוחנן כהן: הטבות אלו ניתנו לבני השכבות החלשות שעובדים בעבודות מעין אלו, וכעת הם נפגעים מההחלטה שלא להאריך את תוקף התקנות.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: מדוע לא האריך משרדך את תוקף התקנות בשנה זו? 2.

יוחנן כהן: האם יש למשרד האוצר תוכנית אחרת להיטיב עם עובדי המשמרות?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יוחנן כהן: ועדת הכספים אישרה ביום 20 בפברואר 2002 את בקשתו של שר האוצר להאריך את תוקפן של התקנות המעניקות הטבות מס לעובדי משמרות, במסגרת תקנות מס הכנסה (שיעור המס על הכנסה בעד עבודה במשמרות) (תיקון), התשס"ב–2002.

יוחנן כהן: תוקף התקנות יהיה רטרואקטיבי לכל שנת המס 2002.

יוחנן כהן: חבר הכנסת מ' גפני שאל את שר האוצר ביום כ"ט באדר התשס"ב (13 במרס 2002):

יוחנן כהן: המפקח על הבנקים קבע במרס 2000, כי ניתן לפרוע משכנתאות בכמה מועדים בחודש.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: האם כל הבנקים מיישמים הוראה זו? 2.

יוחנן כהן: אם לא – מדוע, ומה יעשה משרדך בנדון?

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: האם הוראה זו חלה על כל סוגי המשכנתאות?

יוחנן כהן: 4.

יוחנן כהן: אם לא – על אלו מהן חלה הוראה זו, ומדוע ההבדל ביניהן?

יוחנן כהן: 5.

יוחנן כהן: מדוע לא יינתן ללווה לבחור מועד פירעון בכל אחד מימי החודש?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוחנן כהן: כן.

יוחנן כהן: ההוראה חלה על כל הבנקים והם מיישמים אותה.

יוחנן כהן: 4-3.

יוחנן כהן: ההוראה חלה על כל סוגי המשכנתאות שיינתנו החל מיום 1 באפריל 2002.

יוחנן כהן: 5.

יוחנן כהן: משיקולי עלות-תועלת חויבו הבנקים לאפשר ללווה לשלם את התשלום החודשי לפירעון המשכנתה באחד משלושה מועדים קבועים: ב-1 בחודש, ב-10 בחודש וב-15 בחודש – בבוקר – שכן שיטת ההתחשבנות מבוססת על המדד הידוע, המתפרסם ב-15 בחודש אחר הצהריים.

יוחנן כהן: כמו-כן, הטיעון שעמד בבסיס ההוראה היה לאפשר ללווים, המקבלים את משכורתם עד 10 בחודש, לפרוע את המשכנתה לאחר קבלת המשכורת החודשית.

יוחנן כהן: חבר הכנסת ש' בן-עמי שאל את שר האוצר ביום כ"ט באדר התשס"ב (13 במרס 2002):

יוחנן כהן: בעקבות התמשכותו של המשבר הכלכלי-חברתי, רוכשי דירות רבים אינם יכולים לעמוד בתשלומי המשכנתה באופן סדיר.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: האם ניתן למנוע את פינוי הדיירים, ואם כן – כיצד?

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: האם ניתן לבנות הסדרים מיוחדים?

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: האם ניתן לתת ארכה של כמה חודשים?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: בין היתר קובע החוק מתן ארכה לחייב להסדרת חוב הפיגורים טרם מימוש דירתו המשועבדת.

יוחנן כהן: חבר הכנסת ז' אורלב שאל את שר האוצר ביום כ"ו באייר התשס"ב (8 במאי 2002): ב"ידיעות אחרונות" מ-6 במרס 2002 פורסם בשם סגן שר האוצר, שהאוצר מתכנן להדיח את ההסתדרות מניהול קרנות הפנסיה כתנאי לכיסוי הגירעונות של הקרנות.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: מה הוא גובה גירעונות קרנות הפנסיה שבאחריות ההסתדרות?

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: האם יכסה האוצר גירעונות אלה, ואם כן – כיצד?

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: האם תודח ההסתדרות מניהול הקרנות?

יוחנן כהן: 1.

יוחנן כהן: גובה הגירעונות 132 מיליארד ש"ח, נכון ליום 31 בדצמבר 2000.

יוחנן כהן: זה כבר עלה מאז.

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: בשלב זה אין בכוונת משרד האוצר לשלם גירעונות אלו.

יוחנן כהן: הצעדים המתבקשים הם מינוי מנהלים מורשים בקרנות הפנסיה, ובשלב השני – גיבוש תוכניות הבראה.

יוחנן כהן: היציאה לתוכניות ההבראה היא ניהול מורשה.

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: לאור מצבן של הקרנות, מתקיימים דיונים במשרד האוצר לצורך מציאת פתרונות למצבן הקשה של הקרנות.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: שאלת הבהרה נוספת, בבקשה.

זבולון אורלב: אני מקווה שאדוני לא מתכוון לקצץ לי אותה.

דוד טל: בקצרה, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני סגן השר, תודה על התשובה.

זבולון אורלב: אדוני בוודאי מודע לכך שקרנות הפנסיה אלה החסכונות של אנשים שצריכים לקבל את הפנסיה.

זבולון אורלב: אם יש גירעון של 132 מיליארד והאוצר מתמהמה, ואין מועד לקביעת מנהלים מורשים, הרי כל יום הגירעון גדל.

זבולון אורלב: האם הממשלה מוכנה להבטיח לאותם עמיתים חוסכים שהם יוכלו לקבל את הפנסיה?

זבולון אורלב: זאת השאלה העיקרית.

זבולון אורלב: האם כל עמית יכול להיות בטוח שבבוא הזמן תהיה מובטחת לו הפנסיה?

דוד טל: תודה רבה.

יוחנן כהן: שאלה יפה מאוד שאלת, אדוני, ושאלה כבדה מאוד.

יוחנן כהן: יש מיליון וחצי חשבונות של עמיתים, שמהווים בערך כמיליון עמיתים.

יוחנן כהן: כל מה שאנחנו עושים זה לדאוג לאותם עמיתים שיוכלו לישון בשקט.

יוחנן כהן: בשלב זה אני לא ישן בשקט.

יוחנן כהן: אבל בעזרת השם אני מקווה שנגיע עם התוכנית של מינוי מנהלים מורשים לשלב שנוכל לצאת אתה וגם עם תוכניות הבראה, לאחר מינוי המנהלים המורשים, להקמת מינהלת קרנות הפנסיה שבהסדר.

יוחנן כהן: אלה הצעדים היחידים שאפשר לעשות.

יוחנן כהן: אני לא מכיר צעדים נוספים.

זבולון אורלב: לא קיבלתי תשובה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת ד' מגן שאל את שר האוצר ביום כ"ו באייר התשס"ב (8 במאי 2002):

דוד טל: על-פי סעיף 29ב לחוק יסודות התקציב, יש לשר האוצר סמכות לגבות תשלומים שניתנו לעובד שלא כדין.

דוד טל: ברצוני לשאול: באיזה היקף נעשה שימוש בסעיף הנ"ל, כמה עובדים חויבו להחזיר תשלומים שניתנו להם, ומה הוא הסך הכולל?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) במסגרת כ-500 החלטות של הממונה על השכר על פני שלוש שנות אכיפה בלבד, נדרשו סכומים להשבה בסך של כ-15 מיליון ש"ח.

יוחנן כהן: אומדן סכומי ההשבה מופיע בדוח הממונה על השכר לשנת 2000, אשר פורסם ב-24 בפברואר 2002.

יוחנן כהן: מתוך הסכומים האמורים נגבו 80%, והשאר נמצאים בהליך משפטי.

יוחנן כהן: חבר הכנסת י' שטרן שאל את שר האוצר ביום ד' בסיוון התשס"ב (15 במאי 2002): נודע לי, כי בבית בשכונת גילה, אשר נפגע כבר שלוש פעמים מכדורים, ואשר כל חלונותיו פונים אל בית-ג'אלה ובית-לחם, עדיין לא מוגנו החלונות.

יוחנן כהן: למרות ההחלטה למיגון, התקציב לכך מעוכב.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: האם הועבר התקציב הדרוש למיגון למינהלת גילה, ואם לא – מדוע?

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: האם ימוגנו כל הבתים הראויים למיגון, ואם כן – מתי?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

יוחנן כהן: בהתאם לסיכומים בין עיריית ירושלים, משרד ראש הממשלה, משרד האוצר, ובאישור פיקוד העורף ומשרד הפנים, הקצה משרד האוצר תקציב בהיקף של 83 מיליון ש"ח למיגון נגד ירי של דירות בשכונת גילה.

יוחנן כהן: במסגרת התקציב כאמור ימוגנו נגד ירי חלונות ופתחי אור בבתים בשכונת גילה, אשר נמצא כי הם חשופים לירי מכיוון בית-ג'אלה, על-פי נתוני סקר שערכה עיריית ירושלים בסיוע פיקוד העורף.

יוחנן כהן: התקציב כאמור תוקצב בתקציב משרד הפנים ומועבר לעיריית ירושלים בהתאם לביצוע.

יוחנן כהן: עיריית ירושלים הינה האחראית לניהול, לפיקוח ולביצוע פרויקט המיגון.

יוחנן כהן: חבר הכנסת א' אריאל שאל את שר האוצר ביום ד' בסיוון התשס"ב (15 במאי 2002):

יוחנן כהן: לאחרונה קיבלו ארבעה בכירים במשרד האוצר רכבי שרד במחיר 180,000 ש"ח האחד.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: כיצד מתיישב הדבר עם הצניעות המתחייבת מהמצב הכלכלי גם במשרדך?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יוחנן כהן: מינהל הרכב הממשלתי מנהל את מאגר הרכב הממשלתי באופן הבא: א.

יוחנן כהן: קבלת הזמנה מהמשרד פלוס תקציב ראשוני; ב.

יוחנן כהן: תשלום שנתי ליצירת קרן הון, המיועדת לחידוש כלי הרכב; ג.

יוחנן כהן: החלפת הרכב לחדש בתום ארבע שנות שימוש; אין הבדל בנוהל החלפת רכבי שרים, מנכ"לים ובכירים אחרים.

יוחנן כהן: מועד ההחלפה לבכירי משרד האוצר נעשה בהתאם למדיניות מינהל הרכב הממשלתי.

יוחנן כהן: "טויוטה קאמרי", שעלותה דומה לעלות רכבים אחרים במכרז, צורפה כזוכה רביעית למכרז, לאחר שאחד היבואנים ביקש לצאת ממנו.

יוחנן כהן: חבר הכנסת א' פינס-פז שאל את שר האוצר ביום ד' בסיוון התשס"ב (15 במאי 2002):

יוחנן כהן: גמלאי קרנות הפנסיה ההסתדרותיות זכאים לעדכון גמלאותיהם בהתאם לעליית מדד המחירים אך ורק במועדי תשלום תוספת יוקר.

יוחנן כהן: זה שנים לא משולמת תוספת יוקר והגמלאות לא מעודכנות.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: מדוע לא יבוטל ההסדר הקיים? 2.

יוחנן כהן: מדוע לא יעודכנו הגמלאות הנ"ל במנותק ממועד תשלום תוספת היוקר?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוחנן כהן: שינוי ההסדר הקיים יכול שייעשה אך ורק תחת מנגנון איזון אקטוארי.

יוחנן כהן: יש לזכור כי מנגנון זה קיים בגופים נוספים המשלמים פנסיות, כגון המוסד לביטוח לאומי.

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: שינוי ההסדר לצורך ניתוקו ממועד תשלום תוספת היוקר יכול שייעשה תוך קביעות מסודרות ביחס למועד העדכון וקביעה מפורשת שבהסדר החדש לא תהיה תוספת עלות לקרנות הפנסיה הוותיקות.

יוחנן כהן: חברת הכנסת ס' לנדבר שאלה את שר האוצר ביום ד' בסיוון התשס"ב (15 במאי 2002):

יוחנן כהן: בעקבות הגזירות הכלכליות האחרונות ולאור הבעיות והמצוקה הכלכלית של אזרחי מדינת ישראל – רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: האם הוברר היכן כדאי לקצץ?

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: מדוע מקצצים ומטילים מסים באופן גורף?

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: מדוע לא הוצע קיצוץ במשכורות בכירים אשר משתכרים מאות אלפי שקלים בחודש?

יוחנן כהן: 2-1.

יוחנן כהן: לאחר דיונים רבים במשרד האוצר, בממשלה ובכנסת, הוחלט על הרכב קיצוצים מאוזן, תוך התחשבות בצורך להימנע מפגיעה קשה בשכבות הביניים ובשכבות החלשות ובצורך להימנע עד כמה שאפשר מנקיטת צעדים העלולים לעכב את התחדשות הצמיחה והגברת התעסוקה.

יוחנן כהן: התוכנית הכלכלית, שאושרה בכנסת, נועדה למנוע חריגה גדולה ומסוכנת בגירעון התקציבי, בעקבות הירידה בהכנסות המדינה בגלל המיתון, והצורך להגדיל את הוצאות הביטחון בגלל התגברות מלחמת הטרור ומבצע "חומת מגן".

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: בתוכנית הוצע תחילה לקצץ בשכר הבכירים בשירות הציבורי ולהקפיא שכר באופן גורף.

יוחנן כהן: ההסתדרות התנגדה לחקיקה בנושא זה ואיימה בשביתה כללית.

יוחנן כהן: מכיוון שההסתדרות מוכנה להידבר על נושא השכר, הוחלט שלא להשתמש בנשק החקיקה בענייני השכר, אלא לפתוח בהידברות עם ההסתדרות בנושא.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: גברתי מסתפקת בתשובה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת ת' חטיב שאל את שר האוצר ביום ד' בסיוון התשס"ב (15 במאי 2002):

דוד טל: עקב הטלת ההיטלים הצפויה על-פי תוכנית הקיצוצים החדשה, רצוני לשאול: 1.

דוד טל: מה הוא מספר העובדים הכולל במדינה בשנת 2001?

דוד טל: 2.

דוד טל: מה הוא מספר העובדים הכולל ששכרם השנתי עלה על 360,000 ש"ח, ומה היה סך השכר החייב במס בעבורם?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוחנן כהן: מספר העובדים הכולל במדינה לשנת 2001 הסתכם בכ-2,635,000 עובדים.

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: מספר העובדים הכולל ששכרם השנתי עלה על 360,000 ש"ח הסתכם בכ-23,700 עובדים, ושכרם הכולל הסתכם ב-1.9 מיליארד ש"ח.

יוחנן כהן: חבר הכנסת א' כבל שאל את שר האוצר ביום י"א בסיוון התשס"ב (22 במאי 2002):

יוחנן כהן: מצ"ב פניות ראשי עיריות תל-אביב-יפו וכפר-סבא בנושא גירעונות הרשויות המקומיות כהשלכה מסוף תחולת תקנת גבייה בעת פטור מארנונה.

יוחנן כהן: גירעון העיריות גדל מאחר שפג תוקף התקנה המאפשרת גבייה בעת פטור מארנונה.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: מדוע משרדך אינו מחדש את תוקף התקנה?

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: האם יבטל משרדך את סעיפים 4 ו-5 לפקודת הפטורים?

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: כיצד פועל משרדך לתת מענה לרשויות המקומיות לכיסוי גירעונותיהן?

יוחנן כהן: לאחרונה גובשה הצעת חוק, אשר היתה אמורה לאפשר לרשויות המקומיות לגבות ארנונה בשיעורים מסוימים ובאופן הדרגתי מהגופים הפטורים לפי סעיפים 4 ו-5 לפקודת מסי העירייה ומסי הממשלה.

יוחנן כהן: הצעת חוק זו נמשכה מהכנסת על-ידי שר הפנים בטענה של העדר רוב להעברתה.

דוד טל: איתן כבל, האם אתה מסתפק בתשובה?

איתן כבל: כן.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת א' וילן שאל את שר האוצר ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002):

דוד טל: בעקבות פרסומים שונים על פיצויי הפרישה ומענקים שונים שניתנו למנכ"ל היוצא של הבנק לפיתוח התעשייה – רצוני לשאול: 1.

דוד טל: מה הוא גובה הפיצויים וכל המענקים הכספיים שניתנו?

דוד טל: 2.

דוד טל: מי הם הגורמים שאישרו כספים אלו, ועל-פי אילו קריטריונים?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) המידע המבוקש בשאילתא אינו מצוי ברשות משרד האוצר.

יוחנן כהן: אני מציע כי חבר הכנסת וילן יפנה ישירות לבנק לפיתוח התעשייה.

יוחנן כהן: חבר הכנסת ד' מגן שאל את שר האוצר ביום י"א בסיוון התשס"ב (22 במאי 2002):

יוחנן כהן: מאז העלאת המיסוי על הסיגרים והטבק למקטרת, ב-25 באפריל 2002, הופסק הייבוא באופן מוחלט.

יוחנן כהן: לפי נתונים שנמסרו לי, הכנסות האוצר מהענף הנ"ל מגיעות ל-16 מיליון שקל בחישוב שנתי.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: האם בשל העלייה הדרסטית במיסוי והפסקת המסחר לא עלול לצאת שכרנו בהפסדנו?

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: עד כמה גוברת סכנת ההברחות של המוצר היקר הנ"ל?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוחנן כהן: העלאת המיסוי על סיגרים וטבק מקטרת נועדה בעיקר למנוע אפליה בין מוצרים תחליפיים, בין סיגריות, שעליהן מוטל מס קנייה גבוה מאוד, ובין תחליפים אלו, שלא היו חייבים במס קנייה.

יוחנן כהן: בבדיקה של המיסוי בקהילה האירופית נמצא, כי על מוצרים אלה מוטלים מסים נוספים מעבר למס ערך מוסף.

יוחנן כהן: יצוין, עם זאת, כי נושא גובה המיסוי נמצא בבדיקה מחודשת באגף המכס ומע"מ.

יוחנן כהן: בימים הקרובים יחליט שר האוצר בהתאם לממצאים שיוצגו בפניו.

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: ידוע לנו, כי הטלת מס עלולה להגביר את ההברחות, והעניין הובא אף הוא בשיקולי המיסוי.

יוחנן כהן: חבר הכנסת א' אריאל שאל את שר האוצר ביום י"א בסיוון התשס"ב (22 במאי 2002): ב"ידיעות אחרונות" מ-14 במאי 2002 צוטט סגן שר האוצר כאומר, שגילויי השחיתות בקרנות הפנסיה של פועלי הבניין הם רק "ראש הסיכה", ו"כשתשמעו מי תחב ידו לקרנות הפנסיה – תזדעזעו".

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: האם הציטוט מדויק?

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: אם כן – מי תחב ידו לקרנות הפנסיה, ולאילו קרנות?

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: מה הם ההיקפים הכספיים?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוחנן כהן: אכן אמרתי את הדברים בוועדת העבודה והרווחה.

יוחנן כהן: 3-2.

יוחנן כהן: קרנות הפנסיה כולן נמצאות היום בהליך של שימוע, שבמסגרתו יובררו כל ההיבטים ויוסקו מסקנות כנדרש.

יוחנן כהן: חבר הכנסת מ' גפני שאל את שר האוצר ביום י"א בסיוון התשס"ב (22 במאי 2002):

יוחנן כהן: על-פי החוק, הרוכש דירה שנייה חייב בתשלום מס רכישה מוגדל ב-3.5% אם הוא מחזיק בשתי הדירות יותר משנתיים, חיוב שמטרתו להטיל מס על מחזיק דירה שנייה למטרות רווח.

יוחנן כהן: ההוראה קיימת גם כשהדירה השנייה עדיין בבנייה או כשלפי החוזה מועד הכניסה עולה על שנתיים.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: האם יפעל משרדך כדי לפטור מתשלום זה אנשים שאינם מחזיקים שתי דירות הראויות למגורים?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חוק מיסוי מקרקעין רואה גם בדירה שנרכשה "על הנייר" משום דירת מגורים, אף-על-פי שהדירה אינה גמורה, וייתכן שאף לא הוחל כלל בבנייתה.

יוחנן כהן: גישה זו של החוק דווקא מקלה עם רוכשי הדירות, משום שאילולא ההוראה המקלה, הדירה הבלתי-גמורה היתה נחשבת כ"זכות אחרת במקרקעין", שרכישתה חייבת במס רכישה בשיעור קבוע של 5%, בעוד החשבת הנכס כדירת מגורים מאפשרת לרוכשים להתחייב במס רכישה מדורג החל מהמדרגה של 3.5%, או אף 0.5%, אם ימכרו את דירתם הקודמת בתוך 18 חודשים.

יוחנן כהן: למותר להזכיר, שרק לאחרונה נכנס לתוקפו תיקון מס' 48 לחוק מיסוי מקרקעין, שהאריך את התקופה שבה יכולים רוכשי הדירה החדשה למכור את דירתם הקודמת, מ-12 חודשים ל-18 חודשים כהוראה קבועה, ואף לתקופה ארוכה יותר – כהוראת שעה עד תום שנת 2003.

יוחנן כהן: מניסיוננו אנו סבורים, שהארכת התקופה, כפי שנקבעה בתיקון מס' 48 הנ"ל, נותנת מענה טוב למרבית רוכשי הדירות הרוכשים דירה נוספת, ומאפשרת להם פרק זמן מספיק להתארגנות ולמכירת דירתם הישנה.

יוחנן כהן: יצוין כי במהלך הדיון בוועדת הכספים של הכנסת בהקשר של תיקון מס' 48 הנ"ל, הועלתה ההצעה למתן טיפול ייחודי לרוכשי דירות "על הנייר", אך זו נדחתה והועדפה המתכונת הכוללת, כפי שקיבלה את ביטויה בחוק.

יוחנן כהן: לדעתנו, אין צורך להאריך את התקופה מעבר לכך, או לקבוע הוראות מיוחדות לרוכשי דירות.

יוחנן כהן: חבר הכנסת ז' אורלב שאל את שר האוצר ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002):

יוחנן כהן: בעקבות גילוי מבקר המדינה על שימוש בכרטיס אשראי מוסדי על-ידי נגיד בנק ישראל – רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: מה הן הנחיות משרדך באשר לעצם השימוש בכרטיסי אשראי מוסדיים במשרדי המדינה, בתאגידים ממשלתיים, בתאגידים ממלכתיים, בחברות ממשלתיות ובגופים נתמכים?

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: מי הם האישים המורשים לשאת כרטיסי אשראי מוסדיים בגופים אלה, אם בכלל?

יוחנן כהן: 1.

יוחנן כהן: בעיקרון משרדי הממשלה אינם משתמשים בכרטיסי אשראי.

יוחנן כהן: יוצאי דופן הם משרד הביטחון ומשרד החוץ, עקב אופי פעילותם הרבה מחוץ לגבולות הארץ.

יוחנן כהן: לגבי חברות ממשלתיות ותאגידים ממשלתיים – הללו אינם בתחום אחריות החשב הכללי.

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: משרד הביטחון: מנכ"ל משרד הביטחון וראש המשלחת בניו-יורק מחזיקים בכרטיס אשראי מוסדי.

יוחנן כהן: משרד החוץ: קצין מינהלה ניו-יורק מחזיק בכרטיס אשראי מוסדי.

יוחנן כהן: הכרטיס משמש אותו אך ורק כעירבון לבתי-מלון, ולא משמש לרכש.

דוד טל: שאלה נוספת לחבר הכנסת זבולון אורלב.

דוד טל: הוא לא הסתפק בתשובה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, באופן עקרוני אמצה עכשיו את כל זכויות הדיבור שלי לאחר שהפחיתו את זכויות החקיקה שלנו.

זבולון אורלב: לכן, תרשה לי, אדוני.

זבולון אורלב: אני בכל זאת רוצה להתעקש על תאגידים ממשלתיים, תאגידים ממלכתיים, חברות ממשלתיות וגופים נתמכים.

זבולון אורלב: הואיל והתברר שהשיטה הזאת של כרטיס אשראי מוסדי היא פתח לשחיתות, והיו לנו כבר שני מקרים, גם של יושב-ראש הסוכנות – – –

יוחנן כהן: יצא זכאי.

יוחנן כהן: יצא זכאי.

זבולון אורלב: כן, כן.

זבולון אורלב: אני אמרתי רק פתח.

זבולון אורלב: זו פרצה קוראת לגנב.

יוחנן כהן: אבל הם לא גנבו.

יוחנן כהן: הם יצאו זכאים.

זבולון אורלב: והרי אנחנו מתפללים כל בוקר: אל תביאנו לא לידי ניסיון ולא לידי ביזיון.

זבולון אורלב: אני שואל: האם האוצר בכל זאת מוכן להוציא הנחיה לכל הגופים הנתמכים, תאגידים, חברות ממשלתיות, שהוא מתקצב אותם, לאסור שימוש בכרטיס אשראי מוסדי?

יוחנן כהן: לא.

יוחנן כהן: ראשית, אמרתי לך, שמשרדי הממשלה שהמבנה שלהם ואופן הפעילות שלהם הם כאלה שמחייבים שימוש בכרטיסי אשראי, ימשיכו להשתמש בכרטיסי אשראי.

יוחנן כהן: קיימות הוראות חמורות של החשב הכללי, ואין צורך להוסיף עליהן.

יוחנן כהן: אשר למה שאמרת לגבי יושב-ראש הסוכנות – להזכירך, הוא יצא זכאי.

זבולון אורלב: מה עם תאגידים?

זבולון אורלב: אין תשובות?

יוחנן כהן: אמרתי שזו התשובה.

יוחנן כהן: חברת הכנסת ס' לנדבר שאלה את שר האוצר ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002):

יוחנן כהן: לפני כמה חודשים עבר במליאת הכנסת החוק להקמת בית-החולים בעיר אשדוד.

יוחנן כהן: למרות זאת, לא החלו ביישומו.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: האם יצא לפועל המכרז אשר על-פי החוק אמור היה להתחיל לפני יותר מחודש, ואם לא – מדוע?

יוחנן כהן: חוק בית-החולים באשדוד (הקמה והפעלה) התקבל בכנסת, לצערי הרב, בסוף ינואר 2002.

יוחנן כהן: מייד עם התקבל החוק החלה לפעול ועדה בין-משרדית מיוחדת, המשותפת למשרד האוצר, למשרד הבריאות ולמינהל מקרקעי ישראל.

סופה לנדבר: באיחור של כמה חודשים?

יוחנן כהן: את שואלת אותי באופן אישי?

יוחנן כהן: זה מיותר לגמרי.

יהודית נאות: את זה תשאלי במסגרת שאלה נוספת, חברת הכנסת לנדבר.

יוחנן כהן: הוועדה נאלצה להקפיא את פעילותה בתקופת מבצע "חומת מגן", בעקבות גיוסו הלא-מתוכנן לשירות מילואים פעיל – צו-8 – של יושב-ראש הוועדה, אשר נמשך כ-35 יום.

יוחנן כהן: מאחר שכך, לא יכלה הוועדה להתכנס ולקבל החלטות עקרוניות בתקופה זו.

יוחנן כהן: כתוצאה מכך חל עיכוב בפרסום המכרז להקמת בית-החולים, כנדרש בחוק.

יוחנן כהן: הוועדה פועלת כעת לפרסום המכרז במהירות האפשרית.

יוחנן כהן: אבל למען השקיפות והגילוי הנאות אני חייב לומר, שאני התנגדתי לבית-החולים וכנראה אמשיך להתנגד.

יוחנן כהן: אבל זה לא קשור.

יוחנן כהן: החוק התקבל.

סופה לנדבר: – – –

יוחנן כהן: עובדים על זה.

סופה לנדבר: מתי עובדים על זה?

יוחנן כהן: הוא חזר מהמילואים, מתי בדיוק אני לא יודע.

יוחנן כהן: ממשיכים לפעול.

יוחנן כהן: חברת הכנסת סופה לנדבר, את שואלת מתי יוגש המכרז.

יוחנן כהן: השאלה צריכה להיות מופנית אל משרד הבריאות.

יוחנן כהן: אני אבדוק במשרד האוצר אם יש תשובה ואשלח לך.

סופה לנדבר: המכרז נמצא במשרד האוצר.

יהודית נאות: חברת הכנסת לנדבר, זה לא ייכנס לפרוטוקול.

יהודית נאות: אני ממליצה שתדברי אל המיקרופון.

סופה לנדבר: גברתי, אדוני סגן השר, התשובה מאוד לא מספקת אותי.

סופה לנדבר: אני אומרת לך באופן חברי ביותר, אדוני סגן השר, אני חושבת שהגזבר או הממונה על התיק הזה במשרד שלך לא צריך להביא פתק מהאמא, מזמן הוא חזר מהמילואים, וכל התירוצים האלה פוגעים בחקיקה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: זה לא מקובל.

סופה לנדבר: אני רוצה לקבל תשובה ברורה באיזה תאריך יוצא המכרז.

יוחנן כהן: אני לא יודע.

יוחנן כהן: אין לי תשובה מתי בדיוק, אני מצטער.

יוחנן כהן: הסברתי לך מה היו גורמי העיכוב, אבל מתי בדיוק אני לא יודע.

יהודית נאות: הרעיון הוא שתושבי אשדוד צריכים להיות בריאים.

יהודית נאות: חבר הכנסת א' קרא שאל את שר האוצר ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002):

יהודית נאות: בשנים 2000 ו-2001 נתקבלו כמה החלטות ברמה הארצית בעלות משמעות כספית קשה למועצה, אשר גרמו למעמסה תקציבית המקשה את העמידה בדרישות משרד הפנים.

יהודית נאות: רצוני לשאול: 1.

יהודית נאות: האם הועברה למועצה האזורית לכיש השלמת קיצוצים במענק-סוארי לשנים 2001-2000 ובגין תוספות שכר? 2.

יהודית נאות: אם לא – מדוע, ומתי היא תועבר?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

יוחנן כהן: למועצה האזורית לכיש הועבר מלוא הסכום שהגיע לה, על-פי הסיכום עם השלטון המקומי, בגין הסכמי שכר.

יוחנן כהן: חבר הכנסת א' גילאון שאל את שר האוצר ביום י"ח בסיוון תשס"ב (29 במאי 2002):

יוחנן כהן: תקציב בנק ישראל לשנת הכספים הנוכחית לא פורסם.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: מה הוא תקציב הבנק?

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: מה הוא מספר עובדי הבנק, לרבות עובדים זמניים ובעלי חוזה מיוחד?

יוחנן כהן: 1.

יוחנן כהן: תקציב בנק ישראל לשנת 2002 – 557.4 מיליון ש"ח.

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: מספר העובדים בבנק ישראל, לרבות עובדים זמניים ובעלי חוזה מיוחד, הוא 858.

יהודית נאות: אתה מסתפק בתשובת השר?

אילן גילאון: זה יותר מדי.

אילן גילאון: חבר הכנסת א' פינס-פז שאל את שר האוצר ביום כ"ה בסיוון התשס"ב (5 ביוני 2002):

אילן גילאון: מפנייה שהגיעה ללשכתי עולה, כי הליכי החקיקה בעקבות ההסכם עם הנכים עדיין לא הושלמו, וכן שיחלפו עוד שלושה חודשים מרגע החקיקה ועד יישומם על-ידי המוסד לביטוח לאומי.

אילן גילאון: רצוני לשאול: 1.

אילן גילאון: מדוע לא הושלם עד עתה הליך החקיקה בנדון?

אילן גילאון: 2.

אילן גילאון: מתי ייכנסו לתוקף זכויות הנכים על-פי ההסכם?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוחנן כהן: עם אישור תוכנית החירום הכלכלית בכנסת, העמיד משרד האוצר את המקורות התקציביים לביצוע ההסכם עם הנכים באופן מיידי.

יוחנן כהן: על-פי החלטת הממשלה, הוטל על המוסד לביטוח לאומי ומשרד העבודה והרווחה להכין הצעה לשינוי החוק ליישום ההסכם עם הנכים.

יוחנן כהן: יישום ההסכם התעכב עד כה בשל חקיקה.

יוחנן כהן: הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה במליאת הכנסת ביום 10 ביולי.

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: הזכויות ייכנסו לתוקף כפי שייקבע בחקיקה, בהתאם ליכולת המוסד לביטוח לאומי לבצע את החוק.

יוחנן כהן: חבר הכנסת ש' הלפרט שאל את שר האוצר ביום כ"ה בסיוון התשס"ב (5 ביוני 2002):

יוחנן כהן: בדוח מבקר המדינה האחרון פורסם, כי 50 מיליון ש"ח המיועדים למשרד לענייני דתות בעבור הפרשים מעוכבים מחודש ספטמבר.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: מה היא הסיבה לאי-העברת הכסף?

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: מה יעשה משרדך כדי להעביר את הכסף בהקדם?

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: האם ישולמו הפרשים בעבור תקופה זו?

יוחנן כהן: 3-1.

יוחנן כהן: בספטמבר 1999 הכניס המשרד לענייני דתות מערכת חדשה ממוחשבת מקוונת לדיווח על תלמידי הישיבות.

יוחנן כהן: תוך כדי ובשל בעיות בהטמעת המערכת, נוצרו הפרשים בין דיווחי המוסדות ובין תשלום המשרד בפועל.

יוחנן כהן: בשל חילוקי דעות בין משרד האוצר לבין המשרד לענייני דתות בדבר החזר הכספים, הופנתה השאלה ליועץ המשפטי לממשלה.

יוחנן כהן: בדיון שנערך אצל היועץ המשפטי לממשלה הוחלט על החזר ההפרשים, בכפוף לבדיקה ואימות של דיווחי המוסדות.

יוחנן כהן: זאת אומרת, הגיעו למסקנה שלמוסדות מגיעים הפרשים, נעשתה עבודה מאוד מקפת.

יוחנן כהן: לצורך הבדיקה נבחרו חמישה משרדי רואי-חשבון לביצוע הביקורת.

יוחנן כהן: בנוסף, הוסכם עם המשרד לענייני דתות, כי המוסדות הטוענים להפרשים ימלאו תצהיר.

יוחנן כהן: הפצת התצהיר הינה באחריות המשרד לענייני דתות.

יוחנן כהן: עד כמה שידוע לי, רואה-החשבון שיצר, שהיה אחראי לריכוז העבודה, סיים את עבודתו ואכן למוסדות מגיעים הפרשים.

יוחנן כהן: גם מבקר המדינה התייחס לעניין הזה, וגם לדעתו לא בסדר שעד עכשיו לא שילמו להם.

יוחנן כהן: אנו ממתינים לתצהירים, ולאחר קבלתם מהמשרד לענייני דתות נבצע בדיקה ונאשר לתשלום.

יוחנן כהן: התשלום ייעשה בכפוף לתקציב המשרד.

יוחנן כהן: אני מקווה, בעזרת השם, שזה יהיה כמה שיותר מהר.

יהודית נאות: שאלה נוספת, חבר הכנסת הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, אדוני סגן שר האוצר, לבי לבי לך איך אתה צריך להתפתל.

יוחנן כהן: לא, אמרתי תשובה ברורה: מגיעים להם הפרשים.

יוחנן כהן: שום התפתלות.

שמואל הלפרט: זה מגיע מ-1999, אבל לא מעבירים את התקציב, ועכשיו אנחנו בשנת 2002.

שמואל הלפרט: אדוני סגן שר האוצר, מי כמוך יודע, שמדובר בהפרשים שנבדקו בזכוכית מגדלת, כל מוסד ומוסד.

שמואל הלפרט: בסופו של דבר, האוצר לא משחרר את הכספים.

שמואל הלפרט: נוצר הרושם שכל תקציב המיועד לישיבות ולמוסדות דת עושים את כל האפשרויות כדי לעכב אותו ואת התשלום שלו.

שמואל הלפרט: אגב, היום אנחנו ב-15 ביולי ותקציב הישיבות טרם הועבר.

שמואל הלפרט: האם קיים דבר כזה לגבי אוניברסיטאות או כל מוסד אחר במדינת ישראל, שב-15 בחודש עדיין לא הועבר התקציב שלו?

יוחנן כהן: אתה צודק, כבוד הרב.

יוחנן כהן: נעשתה בדיקה מאוד מדוקדקת, ואני לא חושב שבמשרדי ממשלה אחרים היו עושים את הבדיקה הזאת.

יוחנן כהן: בתום הבדיקה הוכח מעבר לכל ספק, שמגיעים למוסדות תשלומי ההפרשים.

יוחנן כהן: גם היועץ המשפטי לממשלה וגם מבקר המדינה התייחסו לעניין הזה, לכן צריך לזרז – – –

שמואל הלפרט: אז למה אתם לא מעבירים את הכסף?

יוחנן כהן: נכון, שאלה טובה.

יוחנן כהן: ברגע שהמשרד לענייני דתות יסיים את העברת התצהירים, המשרד ישלם את ההפרשים.

שמואל הלפרט: היום ה-15 בחודש יולי, וטרם הועבר התקציב לישיבות.

יוחנן כהן: הנושא נמצא בדיונים בין משרד האוצר לבין המשרד לענייני דתות.

יוחנן כהן: קיים חסר תקציבי, שכרגע מטפלים בהשלמתו.

יוחנן כהן: ברגע שהוא יושלם – אני מקווה שהוא יושלם בימים הקרובים – המשרד לענייני דתות יוכל לשלם את התקציב השוטף.

יוחנן כהן: חבר הכנסת ר' מלול שאל את שר האוצר ביום כ"ה בסיוון התשס"ב (5 ביוני 2002): ב"הארץ" מ-12 במאי 2002 פורסם, כי האוצר לא יעביר את התמיכות לתלמידי ישיבות מחוץ-לארץ.

יוחנן כהן: רצוני לשאול: 1.

יוחנן כהן: האם הידיעה נכונה?

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: אם כן – מדוע?

יוחנן כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

יוחנן כהן: בביקורת שנערכה במשרד לענייני דתות, הן על-ידי החשב הכללי והן על-ידי מבקר המדינה, נמצאו ליקויים בפיקוח של המשרד על התמיכות בתלמידי חוץ-לארץ.

יוחנן כהן: תלמידים אלו מדווחים במערכת על-פי מספר הדרכון שברשותם, ואין תהליך של אימות נתונים.

יוחנן כהן: גם למוסדות אין תמיד מידע אמין על התלמידים הרשומים במוסד.

יוחנן כהן: נוסף על כך, בשנים האחרונות גדל מספר תלמידי חוץ-לארץ מ-16,000 תלמידים בתחילת 2000 ל-19,400 תלמידים בתחילת 2002, עלייה של כ-21%.

יוחנן כהן: בהעדר מערכת ממוחשבת אמינה, שבעזרתה ניתן לאמת את הנתונים המדווחים, הוחלט בתיאום עם המשרד לענייני דתות, כי התלמידים המדווחים באמצעות מספר דרכון יתייצבו ויירשמו בסניפי הדואר.

יוחנן כהן: בחודש ינואר 2002 נחתם הסכם עם בנק הדואר, הוכנו טופסי ההרשמה ונקבע כי החל בחודש מרס 2002 תשולם תמיכה עבור תלמידים שנרשמו בלבד.

יוחנן כהן: לפי בקשת המשרד לענייני דתות נדחה תאריך החלת הנוהל בתחילה ל-1 באפריל 2002 ואחר כך ל-1 במאי 2002, כאשר תלמיד שלא יירשם עד תאריך זה, יקוזז התשלום שניתן עבורו בחודש אפריל.

יוחנן כהן: עקב אחוזי הרישום הנמוכים ובקשת המוסדות, החליט המשרד לענייני דתות להאריך את תקופת ההרשמה עד ליום 31 במאי 2002.

יוחנן כהן: בימים אלו פועל המשרד על מנת לטייב את הנתונים, כך שניתן יהיה לשלם את התמיכה עבור כלל התלמידים שנרשמו.

יוחנן כהן: כיום קיבל המשרד לענייני דתות מימון לתשלום לתלמידים שנרשמו ואושרו במערכת.

יהודית נאות: אדוני סגן שר האוצר, אני מודה לך.

יהודית נאות: אני מבינה ששר התחבורה איננו כאן, צר לי על כך.

יהודית נאות: לא נמסר לנו שום דבר מהמזכירות, והתשובות תינתנה במועד אחר.

יהודית נאות: (קריאה ראשונה)

יהודית נאות: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 37) (צילום רכב), התשס"ב–2002, של חבר הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

יהודית נאות: יציג את ההצעה חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת שעוד נותרו במליאה, יש אצלנו טבע כזה שאדם כל עוד לא הוכחה חפותו הוא בגדר נאשם.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, את יודעת, את וגם אני נוהגים, ולפעמים נהג עושה – – –

זבולון אורלב: כולם חושבים שיש לנו נהגים; אנשים שואלים אותי: איפה הנהג שלך?

אילן גילאון: אנשים מתבלבלים.

אילן גילאון: בתור נהגים, לפעמים אנחנו גם עושים עבירות.

אילן גילאון: אם את שמה לב, יש מצלמות בדרכים שמצלמות את העבירות האלה.

אילן גילאון: כל הצעת החוק – אני יכול להבטיח לך שלא מדובר כאן בהצעת חוק שמאז ה"מגנה כרטה" היא הכי חשובה – היא מאוד פעוטה.

אילן גילאון: היא באה לעשות קצת צדק עם אותם נהגים שמקבלים אחרי שנה ושנה וחצי מכתב בזו הלשון: גברתי, ביום זה וזה, בכ"ה בניסן 1999, חלפת במהירות מופרזת בכביש מס' 4 באוטו כזה וכזה.

אילן גילאון: כמובן קשה להתגונן.

אילן גילאון: אני אומר לעצמי, שאני אלך לעזאזל, ואני הולך ומשלם כי אין לי כוח לקחת עורך-דין וגם אין לי זמן.

אילן גילאון: אני חושב שזה לא בסדר.

אילן גילאון: נחשוב בצורה פשוטה.

אילן גילאון: יש מצלמה, במצלמה יש פילם.

אילן גילאון: המצלמה מצלמת, ואחרי שבוע אפשר להוציא את הפילם.

אילן גילאון: נניח שלוקח עוד שבוע לפתח את הפילם ועוד שבוע לשלוח את המכתב ועוד שבוע עד שהוא מגיע.

אילן גילאון: אני חשבתי שחודש הוא פרק זמן סביר לגמרי, כדי שלא יקרה מה שקורה לי תמיד, שאני לא זוכר אפילו מה אכלתי אתמול.

אילן גילאון: באנו בדברים עם המשרד לביטחון פנים, ישבנו אתם והם הסבירו לנו למה צריך לקחת את הסרט לראס-אל-עמוד בקופסה מיוחדת, עם אוטו מיוחד שמקרר וכו'.

אילן גילאון: אני חשבתי ש-30 יום זה סביר לגמרי, אבל הגענו לחוק מקוצץ של 120 ימים.

אילן גילאון: עד היום אני לא מבין למה.

אילן גילאון: לזה הגענו, ואני מקווה שבין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה והשלישית מישהו יעשה צדק בדבר הזה.

אילן גילאון: זה דבר קטן, אבל מעצבן ומאפיין, איך בכל מקום שמים פחים לאנשים, לנהגים ולאזרחים.

אילן גילאון: אני יכול להודות כאן ליועצת המשפטית כבר בקריאה הראשונה?

אילן גילאון: טוב, אני לא יכול להודות בקריאה ראשונה.

אילן גילאון: אני רק רוצה לברך בברכת החלמה מהירה את יושב-ראש ועדת הכלכלה, שמטפל בנושא הזה.

אילן גילאון: אני אודה לכם מאוד על תמיכתכם בחוק.

רן כהן: המשמעות של החוק היא שחייבים לשלוח את זה בתוך – – –

אילן גילאון: כן, ואם לא, "אלי פאת מאת", חבר הכנסת רן כהן, מה לעשות?

אילן גילאון: אם בתוך 120 יום אי-אפשר להעביר מה שצילמו, כאשר אפשר היה לעשות את זה בתוך יום, אז חבל על הזמן.

אילן גילאון: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: אנחנו נפנה לרשימת הדוברים.

יהודית נאות: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת משה גפני – איננו נוכח.

יהודית נאות: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

יהודית נאות: אני לא אקרא את שמות חברי הכנסת שאינם נוכחים, אלא אלך לפי סדר הרישום של הנוכחים בלבד.

יהודית נאות: לכן, חבר הכנסת עזמי בשארה, אתה תהיה הדובר הבא.

זבולון אורלב: חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, אף שהקואליציה קיבלה הנחיות להתנגד להצעת החוק הזאת, אני רוצה לומר לחבר הכנסת אילן גילאון, שאני מתכוון לתמוך בה, מפני שהיא רואה את האזרח במקום הראשון ולא את הביורוקרטיה הממשלתית במקום הראשון.

זבולון אורלב: בהחלט צריכים להעדיף את זכויות האזרח.

זבולון אורלב: אני מתנדב להגיש את ההסתייגות כדי לקצר את התקופה, כי אני חושב שגם תקופה של ארבעה חודשים היא תקופה בלתי סבירה בעליל.

זבולון אורלב: חבר הכנסת רובינשטיין היה אז שר החינוך, ולי היתה גם זכות לעבוד במערכת, ולא ברור לי למה, אם את ציוני בחינות הבגרות, במלואם – נבחנים מאות אלפי תלמידים – מערכת החינוך מסוגלת לתת באמצע אוגוסט, ציונים של מי שנבחנו במהלך החודשים יוני ויולי, ולהוציא את הזכאות, מדוע משטרת ישראל לא מסוגלת להתארגן כדי להעביר דוחות וצילומים בתוך חודש ימים, 60 יום גג.

זבולון אורלב: מה זה הדבר הזה?

זבולון אורלב: האם הם באמת מצפים שאזרח יזכור מה הוא עשה לפני חודשים?

זבולון אורלב: מישהו כנראה מניח הנחה, שאזרח יהיה מיואש כמוך, לא מסוגל לבדוק, יגיד שהוא לא מסתבך עכשיו עם בתי-משפט, וישלם.

זבולון אורלב: לכן, הזכות האלמנטרית של האזרח היא לקבל את הדוח בזמן, מצולם.

זבולון אורלב: אנחנו חייבים לתת פרק זמן הוגן למשטרה.

זבולון אורלב: אני חושב ש-60 יום הם פרק זמן הוגן.

זבולון אורלב: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, גם אני אצביע בעד הצעת החוק הזאת, אבל הייתי מצפה, שכאשר אנחנו מדברים על תרבות אזרחית מול הביורוקרטיה, נדבר עליה גם מול הלאומנות, ולא רק מול הביורוקרטיה.

עזמי בשארה: כאשר עבר כאן חוק אנטי-אזרחי, שהפלה בין סטודנט לסטודנט על רקע שירות או אי-שירות בצבא, לא שמעתי דיבורים על התרבות האזרחית.

עזמי בשארה: נגד הביורוקרטיה זה קל, אבל זה טוב.

עזמי בשארה: הרי חבר הכנסת אילן גילאון לא מציע רק חוקים מהסוג הזה, הוא מציע גם חוקים מסוגים אחרים, של מבחנים יותר קשים.

עזמי בשארה: לכן, ודאי שצריך להצביע בעד החוק הזה, גם אם זה לא הדבר הכי חמור שמשטרת ישראל עושה.

עזמי בשארה: היא עושה הרבה דברים חמורים מאוד, אבל גם זה חוק טוב.

עזמי בשארה: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

יהודית נאות: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

יהודית נאות: אני אזכיר לך, מדובר בחוק סדר הדין הפלילי (צילום רכב).

יורי שטרן: כבוד היושבת-ראש, תודה על האזכור.

יורי שטרן: אני עדיין בהלם שפספסתי את השאילתא שלי לשר האוצר.

יורי שטרן: השאילתא היתה על מיגון הבתים בגילה.

יורי שטרן: אני לא יודע כמה אנשים בכנסת יודעים, אבל המיגון הזה נפסק בהעדר תקציב.

יורי שטרן: היו החלטות, יש בתים שמיועדים למיגון, ועבודות המיגון נפסקו כי אין הקצבה לצורך העניין.

זבולון אורלב: זאת היתה הצעת חוק פרטית?

יורי שטרן: לא, זאת היתה שאילתא שלי לשר האוצר.

יורי שטרן: בעניין הצעת החוק הזאת, אני חושב שאנחנו עושים מעשה נכון בהכנסת סדר מסוים במעמד של האזרח מול רשויות אכיפת החוק.

יורי שטרן: לכנסת יש הרבה מאוד מה להגיד ומה לעשות בקטע הזה, ואני חושב שפיקוח על פעילות המשטרה, מעבר לחקיקה, חייב להיכנס כחלק אינטגרלי בעבודה הפרלמנטרית שלנו.

יורי שטרן: אנחנו הצענו, שבמסגרת ועדת הפנים של הכנסת תקום תת-ועדה, בדומה לזאת שיש בוועדת החוץ והביטחון, שאחראית לשירותים הביטחוניים החסויים, כך צריכה להיות גם המשטרה תחת פיקוח פרלמנטרי צמוד.

יורי שטרן: אין כל סיבה, שדווקא משטרת ישראל, עם כל העבודה החשובה שהיא עושה, ודווקא בגלל העבודה החשובה שהיא עושה ומשום שהיקפי הפעילות צריכים להיות יותר ויותר גדולים – ואני מקווה שאנחנו עכשיו בשלב של תוספת תקנים למשטרה, ויש הנושא הביטחוני והנושא הפלילי ואכיפת החוק בדרכים – בכל התחומים האלה, מעבר להסדרת הנושאים בצורה כזאת שהאזרח יהיה יותר מוגן מול הרשויות, שכביכול באות לעזור לו ולסייע לחוק וסדר, מעבר לזה אנחנו צריכים גם פיקוח פרלמנטרי צמוד.

יורי שטרן: אני מניח שאנחנו נאשר את החוק הנוכחי, אבל אנחנו צריכים לדאוג שכל הנושאים המשטרתיים יהיו באופן שיטתי בדיונים בכנסת.

יורי שטרן: המסגרת הנכונה לזה היא תת-ועדה מיוחדת בוועדת הפנים.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה, אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ואחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת רן כהן.

יהודית נאות: בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לפני כחצי שעה התייחסתי למה שאני קורא: התערבות בג"ץ במתן הכשר של הרבנות הראשית לחדרה, של הרבניים הראשיים הרב ורנר והרב סבג.

מאיר פרוש: שאלתי האם אצל הערבים בג"ץ היה מתערב באותה צורה כמו שהוא מתערב בסמכות הרבניים הראשיים של חדרה.

יהודית נאות: אפשר יהיה להשיב לך על זה אחר כך?

מאיר פרוש: בהחלט.

עזמי בשארה: הם לא יכולים לעשות מכירה ולא כלום.

מאיר פרוש: שאלתי האם אצל הערבים היו נוהגים כך.

יהודית נאות: אתה לא תיארת מה מהות הבג"ץ.

מאיר פרוש: אם זה לא יהיה על חשבון זמני, אני מוכן לפרט.

אילן גילאון: – – –

מאיר פרוש: כותב בג"ץ: "בבוחננו את החלטת הרבנות במשקפי החשש הסביר – לא כל שכן במבחן של 'אפשרות קרובה' – אין ספק בדעתנו כי אין לה להחלטה על מה שתסמוך עצמה.

מאיר פרוש: החשש להונאה עקב מכירת העופות הלא-כשרים לעותרת חשש של שווא הוא, וההחלטה הסומכת על עצמה על אותו חשש-לא-חשש קורסת מעצמה".

מאיר פרוש: מוסיפים השופטים: "אף לא באחד מן המקורות אליהם הופנינו לא נמצאה הבחנה בין תעודת הכשר רגילה לבין תעודת הכשר 'מהדרין' בנוגע למי שמוכר טרפות ליהודים.

מאיר פרוש: הרב פיינשטיין והרב יוסף לא התייחסו להלכות כשרות 'מהדרין' כקטגוריה נפרדת.

מאיר פרוש: לא הובא אפוא שום הסבר להבחנה שמבחינה המשיבה 1 בין תעודת הכשר 'רגילה' לתעודת הכשר 'מהדרין'".

מאיר פרוש: מה זאת אומרת שהשופטים כותבים על הרבנים הראשיים, שהחשש שלהם הוא לא חשש?

מאיר פרוש: מאיפה השופטים יודעים לומר בנושא הלכה, שהחשש שלהם אינו חשש, שזה חשש שווא?

יהודית נאות: זה לא מה שהם כותבים.

מאיר פרוש: אני יודע שהם כותבים, אני שואל מאיפה יש להם העוצמה והכוח והסמכות לומר משפטים כאלה על רבנים.

מאיר פרוש: הרי אם רב יאמר על שופט את מה שהשופט אומר על הרב, יסקלו אותו באבנים.

מאיר פרוש: אני רוצה להבין מה היה קורה אם בחוץ-לארץ שופטים היו מדברים כך על רבנים.

מאיר פרוש: היינו אומרים שזאת אנטישמיות.

מאיר פרוש: אני רוצה לשאול, האם לבית-משפט יש מושג מה זאת הלכה.

מאיר פרוש: כאשר אין לו מושג מה זאת הלכה, מנין הסמכות שלו לדבר ולהתערב בנושאים הלכתיים?

מאיר פרוש: אני לא יכול להבין איך שופטים מתערבים בשיקול דעת של רב, כאשר הוא סבור שהדבר הזה הוא בניגוד למצפון, בניגוד להלכה ובניגוד לדעתו.

מאיר פרוש: איך אפשר לומר על חששות של רבנים שהם חששות שווא?

מאיר פרוש: איך אפשר לומר שהחששות האלה קורסים מעצמם?

מאיר פרוש: נפלא מבינתי להבין איך דבר כזה קורה במדינת ישראל, ואנחנו עוברים לסדר-היום ושותקים – אני רואה שחבר הכנסת אמנון רובינשטיין רוצה להגיב – שותקים על התנהגות מחפירה של שופטים כלפי רבנים.

יהודית נאות: תודה רבה, אם לזה תיקרא שתיקה.

יהודית נאות: חבר הכנסת נסים זאב, אתה רוצה להרחיב בעניין הבג"ץ?

יהודית נאות: בבקשה.

יהודית נאות: שלוש דקות, לא יותר.

נסים זאב: רק בנושא הזה.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, מאחר שביקשת שאתייחס לנושא הבג"ץ, אייחס זאת לפרשת השבוע.

נסים זאב: בפרשת השבוע כתוב: "הבו לכם אנשים חכמים ונבנים וידעים לשבטיכם ואשימם בראשיכם".

נסים זאב: מה ההבדל בין מה שיתרו הציע למשה למה שמשה ביצע בפועל?

נסים זאב: יתרו אמר למשה: ואתה תחזה מכל העם אנשי חיל, יראי אלוקים, אנשי מידות.

נסים זאב: אפילו פוליטיקאים יכולים להיות דיינים.

נסים זאב: אבל משה אמר, לא, "הבו לכם אנשים חכמים ונבנים", אנשים שבקיאים בהלכה, שיודעים מה זה חוק ומשפט, שיודעים מה זה "יורה דעה", אלה אנשים שראויים לשפוט בדיני הלכה את עם ישראל.

נסים זאב: דבר נוסף, ההבדל בין יתרו למשה.

נסים זאב: משה רבנו אמר לעם ישראל, אתם תבחרו את השופטים, ויתרו אמר לו: ואתה תחזה מכל העם.

נסים זאב: משה רבנו לא לקח לעצמו את הקרדיט ואמר: אני מושיעם של ישראל, אני הנשיא של עם ישראל, אני אחליט מי יהיו השופטים, כמו שקיים פה במדינת ישראל.

נסים זאב: אני חושב שאצלנו חייבים ללמוד מהתורה איך למנות שופטים ודיינים בעם ישראל.

נסים זאב: העם צריך לבחור את השופטים פה, ולא שנשיא בית-משפט העליון הוא יקבע מי יהיו שופטיו של עם ישראל.

נסים זאב: ולכן, כל הקלוקלת הזאת שאנחנו רואים פה, מה שאמר הרב פרוש.

נסים זאב: בוודאי, כשהם מתערבים בדברים שהם אינם מוסמכים, אינם מבינים בהם, והם מציגים את עצמם שהכול שפיט והכול ראוי לשפיטה של בית-משפט, כאשר הנושא הוא הלכתי גרידא.

נסים זאב: עכשיו, לנושא החוק הזה, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהחוק לא חזק מספיק; הוא ראוי, אבל הוא לא עושה מספיק צדק עם מה שנעשה בפועל.

נסים זאב: אנשים מקבלים תביעות משפטיות וקנסות אחרי שנה, אנשים בכלל לא זוכרים שעברו בכביש הזה, והם מקבלים קנס על מהירות של 100 או 120 קמ"ש, אחרי שנה, כשיש בזה גם אלמנט פלילי, ולפעמים צריך אולי האיש הנתבע, מעבר לקנס שהוא צריך לשלם, גם לעמוד בפני בית-משפט, והוא אפילו לא זוכר אם היה באותו רחוב או באותה סמטה.

נסים זאב: לכן אני חושב שצריכים לצמצם, ולא משנה אם זה רכב חדש, לא צריכים לתת את 300 הימים, ובעניין הזה אני אגיש את ההסתייגות שלי.

יהודית נאות: הבנתי שמדובר ב-120 ימים.

נסים זאב: לא, אם זה רכב חדש, מדובר ב-300 יום.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה, ואחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

קריאה: – – –

יהודית נאות: אתה לא רשום.

קריאה: – – –

יהודית נאות: אתה רשום אומנם, אבל כבר דיבר יורי שטרן.

יהודית נאות: אתה היית במקום ה-20, והוא היה במקום ה-25.

יהודית נאות: אין דבר, תדבר בחוק הבא, יש עוד הרבה סעיפים בסדר-היום.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, כמדומני שבשנים האחרונות אנחנו מנסים להגיע לאיזו תרבות של התדיינות בתוכנו, כאשר מדובר בהצעת חוק שלכל הדעות יש בה מרכיב מאוד משמעותי של יצירת היחס שבין השלטון לאזרח.

רן כהן: בהצעתו של חבר הכנסת אילן גילאון באים ומתפרצים בדבר אחר לחלוטין, לא בהערת אגב, לא באיזה אילוץ הכרחי, אלא לא מתייחסים כלל להצעת החוק, גונבים, כאילו סוחטים רשות דיבור.

מאיר פרוש: – – – זאת לא פעם ראשונה – – –

רן כהן: כדאי להתכוון לזה, חבר הכנסת פרוש.

רן כהן: אומר רק דבר אחד – אנחנו חיים במדינת חוק.

רן כהן: שופטים על-פי החוק ולא על-פי ההלכה, ולא זו בלבד אלא אנחנו חיים במדינת חוק שבה לא רבנים בוחרים את השופטים; לא רבנים, בארצנו ובמדינתנו, בוחרים את השופטים.

יהודית נאות: חבר הכנסת פרוש, זה גם לא המקרה שתיארת, אני מכירה את פרשת משחטת "הוד חפר".

מאיר פרוש: את יושבת-ראש ואין – – –

רן כהן: אולי תיתנו לי לסיים, אני מבקש לכבד את תרבות הדיבור הזאת, אני מדבר בשקט ובנחת, תן לי לעשות את זה.

רן כהן: אנחנו מדינת חוק, ואנחנו מדינה שבה שופטים מפרשים את החוק, וכך צריך לנהוג, ואת שאר הדברים יאמרו אחרים.

רן כהן: עליתי לכאן באמת, בעיקרו של דבר, כדי לומר דברים מאוד מאוד חמים בזכות הצעת החוק של חבר הכנסת אילן גילאון.

רן כהן: בעצם, יש צורך הכרחי בהצעת החוק הזאת, מורחבת מאוד.

רן כהן: משום שעד היום, באמת, כאשר אין חובת השלטון לעמוד בקריטריונים של מגבלות זמן ובמגבלות אחרות של שירות לאזרח, ברגע שאין המרכיבים הללו, והם לא קיימים, נדמה לי שהזכות הכי בסיסית של כבוד האזרח נמעכת ולא מתקיימת.

רן כהן: ולכן, בקביעה הזאת אני אצטרף לאותה הצעת הסתייגות שדיבר עליה כאן

רן כהן: חבר הכנסת זבולון אורלב או להצעות של אחרים, אפילו לקצר את התקופה מארבעה חודשים לחודשיים או לשלושה חודשים או ל-50 יום.

רן כהן: אין שום סיבה בעולם – גם כאשר הייתי שר בממשלה, קבעתי במשרד שלי: לאזרח עונים בתוך 30 יום, ואם לא עונים לו בתוך 30 יום, באותו רגע הפקיד שצריך לענות הוא שלא עומד בתקן.

רן כהן: לכן, בעניין הזה אני רוצה לברך על הצעת החוק ולהעביר אותה במהרה בימינו, לא רק לחקיקה בקריאה שנייה ושלישית, אלא גם להרחיב אותה על תחומים אחרים ועל משרדי ממשלה אחרים.

רן כהן: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: אחרון הדוברים, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, ואחר כך ניגש להצבעה.

אמנון רובינשטיין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק של עמיתי וידידי אילן גילאון היא כל כך טובה שאני לא יכול אפילו למצוא נימוקים כדי לתמוך בה.

אמנון רובינשטיין: זה דבר המובן מאליו.

אמנון רובינשטיין: ביקשתי את רשות הדיבור כדי לענות על דברים של חבר הכנסת נסים זאב ושל חבר הכנסת פרוש.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת פרוש שאל שאלה אחת, למה בית-המשפט העליון מתערב בענייני רבנים יהודים ולא בענייני קאדים מוסלמים או כמרים נוצרים, ואני מוסיף את הכמרים הנוצרים.

אמנון רובינשטיין: התשובה היא פשוטה: מפני שאתם מעבירים בכנסת חוקים שנוגעים אך ורק לסמכויות של יהודים; זו הסיבה האחת והיחידה.

אמנון רובינשטיין: אין חוק הונאה בכשרות מוסלמית.

אמנון רובינשטיין: אין חוק הונאה בכשרות נוצרית.

אמנון רובינשטיין: אתם משתמשים בכוח הפוליטי שלכם כדי להעביר חוקים.

אמנון רובינשטיין: ברגע שאתם מעבירים חוקים, בית-המשפט העליון ממונה על העניין הזה.

אמנון רובינשטיין: ולמה אין בעיות כאלה בקבוצות יהודיות?

אמנון רובינשטיין: מכיוון שיהודים בתפוצות, בארצות-הברית, באנגליה, באמריקה הלטינית, בכל מקום, מסתדרים בלי החוקים של הפרלמנטים.

אמנון רובינשטיין: אני מציע לכם, אם אתם רוצים להיפטר מסמכות בג"ץ, תבטלו את החוקים האלה.

יהודית נאות: נכון, העותרים הסתמכו על חוק הונאה בכשרות.

אמנון רובינשטיין: תבטלו את החוקים האלה, לא תהיה שום התערבות.

אמנון רובינשטיין: אם היהדות תהיה, כמו שהיא צריכה להיות, על בסיס וולונטרי – כי היא מספיק חזקה כדי להיות על בסיס וולונטרי.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת זאב, אין שום חוק בעניין ברית מילה, הבאתם של בנים בבריתו של אברהם אבינו, אין שום חוק, זה מסתדר לבד, בגלל זה גם אין משפטים על זה.

אמנון רובינשטיין: אבל ברגע שיש חוק שמחייב יהודים להינשא ברבנות, יש משפטים, וככה זה יהיה.

קריאה: – – –

אמנון רובינשטיין: על כל פנים, אני רוצה לומר, יש מסקנה אחת מהדברים האלה, מההתקפה, באמת, חסרת הרסן הזאת על בית-המשפט העליון: תבטלו את כל החוקים האלה שבהם אתם מכניסים את הכנסת לעניין לא לה.

אמנון רובינשטיין: העניין הדתי הוא עניין לא לה, הוא עניין שלכם, גם שלי, אבל לא לבתי-משפט ולא לחוקים.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 37) (צילום רכב), התשס"ב–2002, של חבר הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת, קריאה ראשונה.

יהודית נאות: אפשר להצביע, בבקשה.

יהודית נאות: הצבעה מס' 56 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 37) (צילום רכב), התשס"ב–2002, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יהודית נאות: בעד הצעת החוק הצביעו 16, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יהודית נאות: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יהודית נאות: בהצלחה.

יהודית נאות: (קריאה ראשונה)

יהודית נאות: חברי הכנסת, נעבור לסעיף הבא בסדר-היום, סעיף כ"ו: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 13) (תאגיד עירוני), התשס"ב–2002, של חברת הכנסת יהודית נאות וחבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת.

יהודית נאות: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת איתן כבל.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, לפי הסדר צריכה להיות הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 13) (העדפת תוצרת הארץ).

זבולון אורלב: ההצעה הזאת לא תידון היום?

יהודית נאות: אתה מתכוון להצעה של חבר הכנסת לנגנטל?

זבולון אורלב: כן.

איתן כבל: ההצעה הזאת אמורה לעלות מחר.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש לכנסת הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 13) (תאגיד עירוני), התשס"ב–2002.

איתן כבל: מהות ההצעה היא: הוראת סעיף 249(30) לפקודת העיריות, שכותרתה "ייסוד חברות ואגודות" – מעניקה לעירייה סמכות לייסד חברה, אגודה שיתופית או כל אגודה אחרת לכל מטרה שהיא בגדר סמכויות העירייה ותפקידיה, לרכוש מניות או ניירות ערך או זכות הנאה אחרת של כל חברה, אגודה שיתופית או אגודה אחרת, שמטרותיה מסייעות, לדעת המועצה, להשגת כל מטרה כאמור, ומאפשרת לה לנהוג בה כשם שהיא בבעלותה.

איתן כבל: בשונה מתאגידים ממשלתיים, מועצות דתיות וקופות-חולים, אין חוק חובת המכרזים מטיל על תאגידים עירוניים כאמור את החובה לערוך מכרזים פומביים הנותנים לכל אדם הזדמנות שווה להשתתף בו.

איתן כבל: מן הדין להחיל את חובת המכרז האמורה אף על תאגידים עירוניים, שכן אין כל טעם המצדיק דין שונה מדין תאגידים ממשלתיים, מועצות דתיות וקופות-חולים בהקשר הנדון.

איתן כבל: בדומה לגופים אשר עליהם חל חוק חובת המכרזים כך גם על עיריות ותאגידים עירוניים חלה חובת אמון כלפי הציבור.

איתן כבל: מחובת אמון זו נגזרות חובותיהם של עיריות ותאגידים עירוניים כאמורים לפעול באמות מידה שוויוניות.

איתן כבל: עליהם לפעול באופן פומבי המאפשר שקיפות של הליך קבלת ההחלטות ולפעול בהתאם לכללי המינהל הציבורי התקין.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, לצערנו, זאת אומרת גם חברתי, חברת הכנסת יהודית נאות, ואני, הגענו למסקנה, כיוון שמעבר לעובדה ששקיפות נדרשת וחובת מכרזים נדרשת בכל מקום, במשך השנים הפכו הגופים האלה להיות המסלקות של הרשויות המקומיות.

איתן כבל: חס וחלילה, איני רוצה לדבר סרה בכל הרשויות המקומיות, אבל לא במעט רשויות מקומיות הפכה להיות החברה, החברה-הבת הזאת, מסלקה לכל מיני פעולות שהן נסתרות מן העין.

איתן כבל: לדעתנו, ראוי שבכל נושא ציבורי באשר הוא, לא משנה אם זה ברשות מקומית, כמו שאנחנו תובעים מהממשלה לפעול בשקיפות מלאה, אין שום סיבה שגם החברות-הבנות של הרשויות המקומיות לא תפעלנה בשקיפות הנדרשת.

איתן כבל: כמעט שאין מקומון בארץ שלא עולה בו מדי שבוע נושא הקשור בדרך כזאת או אחרת להתנהלות חברה-בת של אותה רשות מקומית.

איתן כבל: אנחנו מבקשים לעשות סדר בעניין, בידיעה ובהכרה שעם הזמן יידרש בכלל גם טיפול בחוק חובת המכרזים שעוסק בנושאים באופן כללי.

איתן כבל: אחרי שחלפו שנים אנחנו מכירים את החוק, יודעים איך פועל חוק חובת המכרזים, ולדעתנו, ראוי אחרי תקופה לתקן נושאים שנדרש לתקן אותם, כיוון שהם הפכו להיות מגבלה.

איתן כבל: כלומר, בחוק חובת המכרזים התכוונו שהשקיפות תהיה מרבית ולעתים השקיפות הזאת היא שקיפות חונקת.

איתן כבל: אני מאמין שתתמכו בהצעה.

איתן כבל: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: נפתח את הדיון.

יהודית נאות: ראשון הדוברים – חבר הכנסת זבולון אורלב.

יהודית נאות: אחריו, מבין הנוכחים – חבר הכנסת איוב קרא.

יהודית נאות: חבר הכנסת אורי אריאל, אתה רשום?

יהודית נאות: אתה רוצה לדבר בנושא?

אורי אריאל: כן.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מאז נכנס לתוקפו חוק חובת המכרזים הצטבר ניסיון, ולצערי בכל הקשור לשירותי החינוך הניסיון הוא רע.

זבולון אורלב: רק לפני זמן לא רב התברר, שעמותה שעסקה במיון תלמידים עולים מברית-המועצות נדרשה לעמוד למכרז.

זבולון אורלב: היא לא תקבל עוד כספים ממשרד החינוך עד שתעמוד במכרז.

זבולון אורלב: אמרו, בסדר, מכרז – מכרז.

זבולון אורלב: פורסם מכרז, ואז חברה פרטית, לא עמותה ללא כוונות רווח, חברה פרטית מסחרית, שאמורה להרוויח כסף, הגישה הצעה.

זבולון אורלב: לכאורה אתה יכול לומר, אם חברה מסחרית הגישה, ודאי זה יותר יקר, כי הם גם צריכים להרוויח.

זבולון אורלב: והנה התברר, שהחברה הגישה מחירים יותר זולים.

זבולון אורלב: איך זה קרה?

זבולון אורלב: מפני דבר פשוט: אותה עמותה העסיקה פסיכולוגים, תואר שני, בשיא הוותק, שעברו השתלמות, והם גם ישראלים.

זבולון אורלב: החברה המסחרית שהגישה את ההצעה, שכרה פסיכולוגים בברית-המועצות, שאין להם ההכרה והידע של מה שנעשה פה בארץ, וממילא כל אחד מבין כמה משתכר פסיכולוג ישראלי מול שכר פסיכולוג מברית-המועצות.

זבולון אורלב: אחרי מאמצים רבים בוטל המכרז ואותה עמותה, עמותת נעל"ה, ממשיכה לעשות את עבודת הקודש.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, את גם מיוזמי החוק, וגם מבינה היטב בנעשה בשלטון המקומי, ואני חושב שהכנסת מתברכת בכך – אני מציע לא לשפוך את התינוק עם המים העכורים ולחשוב על אותם שירותים חברתיים שניתנים על-ידי עמותות, שהן לא מסוגלות לעמוד בתחרות מול חברות מסחריות, כי החברות המסחריות לעולם יציעו כוח-אדם יותר זול, פחות מיומן, והן תמיד יפחיתו, ומי שיצא נפסד זה הילד.

זבולון אורלב: אוניברסיטה איננה מסוגלת להתחרות על תוכנית התערבות חינוכית בעיר פיתוח.

זבולון אורלב: תמיד תהיה חברה מסחרית שתציע הצעה זולה יותר, כי היא לא תיקח את הפרופסורים המלומדים ובעלי הניסיון של האוניברסיטה.

זבולון אורלב: לכן אני מציע, הואיל ואת גם רגישה מאוד לתחום החינוך – – –

יהודית נאות: מתי עושים מכרזים בתחום החינוך?

זבולון אורלב: עושים, אוהו.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, זאת תעשייה שלמה – – –

אורי אריאל: יש חוק חובת המכרזים.

יהודית נאות: לא.

יהודית נאות: לפי פקודת העיריות זה בכלל עניין של יחסי אמון.

יהודית נאות: מה פתאום, זה לא שייך.

זבולון אורלב: בחינוך עושים מכרזים לא רק על מי מסיע את הילדים.

יהודית נאות: המסיעים זה אוטובוס.

זבולון אורלב: הממשלה יכולה להעביר כסף לגופים רק באחד משני האופנים: או שאלה כספי תמיכה, כלומר, נתינה חד-צדדית בלי לתבוע מהצד השני כל תמורה.

זבולון אורלב: המדינה תומכת ב"הבימה", ואיננה מבקשת מ"הבימה" שום תמורה.

זבולון אורלב: או שהיא רוכשת שירותים מאותה עמותה.

זבולון אורלב: לדוגמה, השירות הלאומי במדינת ישראל של הבנות המתנדבות – – –

איתן כבל: זה לא החוק הזה.

יהודית נאות: זה לא החוק הזה.

זבולון אורלב: אני אומר מה קורה במישור הממשלתי.

זבולון אורלב: אמרתי ואני מציע ללמוד את הלקח ולא להיכשל במישור המקומי.

זבולון אורלב: אביא רק דוגמה אחרונה: השירות הלאומי של הבנות המתנדבות במדינת ישראל מופעל היום על-ידי מכרזים.

זבולון אורלב: מפרסמים מכרז ואותן אגודות ניגשות למכרז.

זבולון אורלב: על מה המכרז?

זבולון אורלב: מי מסוגלת לתת שירותים יותר טובים ויותר זולים.

זבולון אורלב: עד עכשיו, ברוך השם, לא ניגשו גופים מסחריים.

זבולון אורלב: אני לא רוצה להוציא סתם דברים, אבל בשנה הבאה תיגש גם חברה פרטית.

תמר גוז'נסקי: מה קרה בחברות הסיעוד?

זבולון אורלב: אותו דבר.

תמר גוז'נסקי: יש חברות ציבוריות ויש חברות פרטיות.

זבולון אורלב: אבל פה אנחנו מדברים על התערבות חינוכית.

זבולון אורלב: לכן אני מציע, גברתי היושבת-ראש, בשל הבנתך העמוקה בשירות המוניציפלי ורגישותך הרבה לחינוך, לבדוק היטב ולשקול איך ייעשו המכרזים בתחומי חינוך ורווחה, על מנת להבטיח שהילדים לא יהיו קורבנות של חוק המכרזים.

זבולון אורלב: תודה.

יהודית נאות: תודה, חבר הכנסת אורלב.

יהודית נאות: אני רוצה להגיד לך, שאת שירותי החינוך נותנת הרשות המקומית, ועליה יש חובת מכרזים.

יהודית נאות: אנחנו מדברים על תאגיד עירוני, ועוד לא ידוע לי על תאגיד עירוני שעוסק בחינוך.

יהודית נאות: כשיפריטו את החינוך זה יהיה.

זבולון אורלב: אני רוצה להביא לידיעתך שיש מוסדות חינוך שהם תאגידים עירוניים, כי העירייה החליטה להקים תאגיד עירוני.

זבולון אורלב: באור-יהודה זה אפילו חברת "מוסדות בע"מ".

זבולון אורלב: יש צורות שונות של התארגנות, ולכן אני חושש מאוד שחלק מהתאגידים העירוניים – – –

יהודית נאות: לא מוכר לי תאגיד עירוני.

זבולון אורלב: אביא לך דוגמה: מתנ"ס הוא תאגיד עירוני?

זבולון אורלב: המתנ"ס הוא תאגיד עירוני.

זבולון אורלב: עכשיו צריכים לקחת מלכ"ר שהוא יקיים את שיעורי העזר.

זבולון אורלב: אני שואל אותך: יפרסמו מכרז, אז העמותה מביאה סטודנטים לתואר שני, הם יותר יקרים, והחברה הפרטית תביא סטודנטים הלומדים שנה ראשונה, והם יהיו יותר זולים.

זבולון אורלב: לכן אני מציע לפתור את העניין הזה.

יהודית נאות: הבנו.

יהודית נאות: זה רציני.

יהודית נאות: תודה.

יהודית נאות: חבר הכנסת אורי אריאל.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

נסים זאב: תדבר על הסיור שעשינו.

יהודית נאות: בשעה הזאת מדברים רק לעניין.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הרב נסים זאב, אני מקבל את עצתה של היושבת-ראש שנדבר על העניין.

אורי אריאל: חבר הכנסת אורלב, רציתי לגעת בדברי בנקודה האחרונה שהעלית – נושא המתנ"סים.

אורי אריאל: לכל אחד מאתנו היה כנראה ניסיון כזה או אחר, או כצרכן או כמישהו שהיתה לו איזו נגיעה כראש רשות או כחבר רשות או בצורה אחרת.

אורי אריאל: הכוונה בוודאי טובה, אין לי ספק.

אורי אריאל: אני מבין את רצונכם לשפר את הצד הציבורי של התאגידים, שהם שלוחה של הרשות המקומית, העירייה, המועצה המקומית, המועצה האזורית וכו'.

אורי אריאל: אבל אני מציע, לאט לאט, לא להיחפז בעניין.

אורי אריאל: גם כשהכוונות טובות – ואני מקווה שלא במקרה הזה, ואני לא מייחס את זה למקרה הזה – לפעמים הן מובילות לגיהינום.

אורי אריאל: אנחנו רוצים לקבל גם את השקיפות, גם את הצד הציבורי, את כל הניסיון שנרכש גם.

יהודית נאות: גם את המשחק ההוגן.

אורי אריאל: את כל הצד החיובי שרכשנו ב-40-50 שנה.

אורי אריאל: אבל צריך להתאים כל פעם את הכלי לכלי הבא שבו הולכים להשתמש, ולא תמיד הכול אותו דבר.

אורי אריאל: במקרה דנן זה לא אותו דבר.

אורי אריאל: לכן צריכה להיות פה הפרדה.

אורי אריאל: אנחנו חשבנו להצביע נגד החוק.

אורי אריאל: אולי אנחנו הולכים פה לקיצוניות השנייה.

אורי אריאל: אבל הייתי שמח אם את או חבר הכנסת כבל, שיצא לרגע, תתייחסו לעניין, כי זה ישפיע על החלטתי אם לתמוך או לא.

אורי אריאל: אם לא תהיה התחשבות בדברים שאמר חבר הכנסת אורלב, בדברי ובדברי אחרים שבוודאי תיכף נשמע פה, ואין פה הבדל, לפי דעתי, בין חבר הכנסת מח'ול בעניין הזה לבין חברים אחרים פה.

אורי אריאל: לכן, חשובה לי התייחסותכם.

אורי אריאל: כי אם תעמדו על כך שזה החוק ואין בלתו והוא מרובע, אי-אפשר לזוז, אנחנו נצביע נגד.

אורי אריאל: תודה.

יהודית נאות: מאה אחוז.

יהודית נאות: הדובר הבא: חבר הכנסת איוב קרא.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחרון – חבר הכנסת נסים זאב.

יהודית נאות: אורי, זה לא חל על מתנ"סים.

אורי אריאל: אני מדבר בכלל.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהצעת החוק של איתן כבל היא מאוד עניינית, טובה וחשובה, כמי שמכיר את המאטריה המוניציפלית, והיתה לנו זכות להיות שותפים בהרבה דברים בעבר, גברתי היושבת-ראש.

יהודית נאות: נכון.

יהודית נאות: שיהיו מכרזים הגונים, נכון?

איוב קרא: נכון.

איוב קרא: אני חושב שמי שהתעסק בנושא הזה יכול להבין שבעצם הכול פרוץ, לפחות בכל מה שקשור לנושא המוניציפלי.

איוב קרא: יש מקומות שמקפידים יותר, ויש שפחות, אבל אין לי ספק שכשנבחר ראש עיר או ראש רשות, בעצם נקבעו כל המכרזים אוטומטית.

איוב קרא: על זה לא צריכה להיות מחלוקת.

איוב קרא: מה שכן, לדעתי, אלה כספי ציבור, וחשוב מאוד להביא למצב שאנשים יתנהגו כראוי, לפחות ברמה הארצית וברמת משרדי הממשלה.

איוב קרא: אין לי ספק שבתאגידים הקשורים לרשויות המקומיות המצב הוא יותר אבסורדי, כי כל דבר שרוצים לעשות במקומות הללו נעשה על-פי מה שקובע המנכ"ל שם, על-פי מה שקובעים בעלי השליטה באותו תאגיד, וזה דבר שקרה במשך שנים וצריך פעם אחת לעשות לו סוף.

איוב קרא: אני חושב שבהצעת החוק הזאת אנחנו מתקנים עוול כלפי אנשים שלא יכולים למצוא את עצמם, ברשות מקומית, משתתפים במכרז הוגן, אם הם אינם קשורים בצורה זו או אחרת לאחד מקברניטי הציבור באותה רשות מקומית.

יהודית נאות: נכון.

איוב קרא: זה דבר אבסורדי בעידן הדמוקרטי והליגליסטי כמו שלנו, והייתי מצדד בחוק הזה בכל מאודי.

איוב קרא: כי אני מכיר את זה מקרוב, ולא אחת קרה שבעיני ראש רשות לא מצאה חן זכייה כלשהי או זכייה של תאגיד מסוים, והוא ביטל את המכרז.

איוב קרא: לפעמים הוא ביטל פעמיים, כדי להביא למצב שתזכה אותה חברה שהוא חפץ בה, דבר שלא יכול לעלות בקנה אחד עם כל הרעיונות הדמוקרטיים, הליברליים והחוקתיים של מדינת ישראל.

איוב קרא: לכן, אני מחזק את ידי איתן כבל.

איוב קרא: אני אתמוך בחוק, ואני חושב שזה דבר מאוד טוב ובשורה טובה לכל האנשים שמחפשים את הצדק במדינה ובדרכה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שעדיין תישאר הבעיה, גם אחרי החוק הזה, איך עוקפים אותו על-ידי סידורים כאלה ואחרים, כמו שקורה בשאלת חובת המכרזים, במיוחד בשלטון המקומי.

יהודית נאות: נכון.

עסאם מח'ול: אבל אני תוהה, ואולי בגלל זה אני מנצל את זכות הדיבור, אם תושבים מגנים ומכדים זכו במכרז לנהל את מחסום ג'למה היום.

יהודית נאות: אני מקשיבה במלוא הרצינות לראות איך זה נוגע לחוק.

עסאם מח'ול: כי טיפלתי בחצי השנה האחרונה בקבוצה של ערבים ויהודים מנצרת ותנועת "תעאיוש" שנכנסו היום לג'נין עם עזרה הומניטרית, מזון, ביגוד וכו', ובדרכם החוצה מג'נין, בשעה 17:00 נתקלו במחסום השני, שהוא בעצם באזור B ולא באזור A, אולי אפילו באזור C, בגבול ישראל בכלל, נתקלו בקבוצת מתנחלים שהפגינה במקום וכבשה את המחסום ומנעה מהם, עד לשעה זו, להיכנס לגבולות מדינת ישראל.

עסאם מח'ול: הקבוצה הזאת מנעה מהם לחזור הביתה.

עסאם מח'ול: היא התנפלה עליהם, גידפה אותם, זרקה אבנים, דרכו נשק, שברו מכוניות.

עסאם מח'ול: מי שקיבלו הכי הרבה מכות אלה אותן בחורות יהודיות מ"קואליציית נשים לשלום".

עסאם מח'ול: תמר, לא תמר גוז'נסקי, התקשרה ודיברה על מכות קשות שהיא קיבלה.

עסאם מח'ול: הייתי בקשר מסיבי עם לשכת שר הביטחון, וזה ארך זמן עד שהם החליטו להתערב.

עסאם מח'ול: בהתחלה הצבא אמר שהמשטרה אחראית.

עסאם מח'ול: המשטרה הגיעה ואמרה שהצבא אחראי.

עסאם מח'ול: האנשים האלה היו צריכים לחכות מ-17:00 עד רגע זה תחת איומים, תחת סכנה אמיתית ותחת פגיעה אמיתית מידי מתנחלים.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן להחליט שהמתנחלים טרם זכו במכרז של ניהול המחסומים וניהול חיי האזרחים, שבאים ועושים את הפעולות שהם חושבים שמצפונית צריכים לעשות.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: טוב, זה עדיין לא חל על תאגידים.

יהודית נאות: החוק עוד לא גמור.

יהודית נאות: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

יהודית נאות: אחריו ישיב חבר הכנסת כבל.

אורי אריאל: האם המחסום שוחרר?

איתן כבל: נראית מודאג.

יהודית נאות: הוא מייד הלך לדבר בטלפון, דבר האסור.

אורי אריאל: הלכתי לבדוק את זה.

יהודית נאות: הוא הלך לבדוק את זה.

אורי אריאל: שטח משוחרר לא יוחזר.

יהודית נאות: הדינמיקה בשעה הזאת פה היא פנטסטית.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני בהחלט תומך בהצעת החוק.

נסים זאב: הנושא מאוד קרוב לי ואני מכיר אותו מקרוב.

נסים זאב: אתן לכם דוגמה.

נסים זאב: חברת "מוריה" היא חברה-בת של עיריית ירושלים.

נסים זאב: תגידו לי איזה מכרז לא עבר דרך חברת "מוריה", אף שחברת "מוריה" לקחה לפעמים הרבה יותר מחברות אחרות, והצעות לא יצאו למכרזים.

נסים זאב: זאת אומרת, כשבאה חברת "בראשי" ואמרה: למה "מוריה" זוכה, אני עושה עבודה הרבה יותר טובה, יותר זולה והרבה יותר מהירה, והגורמים לא תלויים בי ואני לא תלויה בהם – כאשר "מוריה" זו בעצם חברה של עירייה, היא מנווטת את המדיניות שלה דרך אותה חברה, זה הרבה יותר מאשר לתת את המכרז הזה ל"מוריה".

נסים זאב: אני רק רוצה לומר שהרבה יותר חשוב מי יושב בוועדת המכרזים.

נסים זאב: נאמר שיצא מכרז, אם אותם גורמים אחראים יהיו אותם אנשים מהרשות המקומית, הרי באופן אוטומטי הם יתפרו את המכרז, ואנחנו יודעים איך תופרים מכרזים, לא רק לגבי מכרזים שהם בתחומי בנייה או תוכניות של חפירה וכו'.

נסים זאב: אפילו כשרוצים לבנות מכרז ליועץ משפטי או למבקר עירייה, ליושב-ראש ועדה, אפילו למנהל מחלקה בחינוך – תופרים את זה לפעמים כל כך מתאים לאותו אדם שרוצים, שזה יהיה תפור עליו בדיוק.

נסים זאב: לכן חשוב מאוד שבהצעת החוק שלך ושל חברת הכנסת נאות תידון גם הסוגיה של מי יושב בוועדה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר כנסת איתן כבל, אני מציעה שתתייחס להערות שנאמרו.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לגבי הצעת החוק שלי ושל חברת הכנסת יהודית נאות, כל השאלות שהועלו כאן, לרבות ההתייחסות של חבר הכנסת אורלב, נדונו בינינו לבין מרכז השלטון המקומי, ואנחנו מתכוונים ועוד איך להתייחס על מנת שלא נשפוך – כפי שאתה אמרת – את התינוק עם המים, שבמקרים מאוד מיוחדים לא ייווצר מצב שבו החוק יגרום עוול, זו בטח לא כוונתנו.

איתן כבל: המהות המרכזית היא לגרום לכך שהפעולות המתבצעות על-ידי התאגידים יתבצעו בשקיפות הנדרשת.

איתן כבל: לקריאה השנייה והשלישית אנחנו נביא את הצעת החוק עם התיקונים הנדרשים.

איתן כבל: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו ניגש להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 13) (תאגיד עירוני).

יהודית נאות: אפשר להצביע, בבקשה.

יהודית נאות: הצבעה מס' 57 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 13) (תאגיד עירוני), התשס"ב–2002, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

יהודית נאות: בעד ההצעה הצביעו חמישה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יהודית נאות: ההצעה תועבר לוועדת הפנים להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יהודית נאות: אנחנו נעבור לסעיף הבא על סדר-היום.

יהודית נאות: הצעת חוק לציון מידע בדבר השפעת חקיקה על זכויות הילד, התשס"ב–2002, קריאה שנייה ושלישית.

יהודית נאות: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד הילד, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

יהודית נאות: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני גאה מאוד להביא את הצעת החוק לציון מידע בדבר השפעת חקיקה על זכויות ילדים, שהוצעה על-ידי חברי הכנסת זבולון אורלב, מוחמד ברכה, אילן גילאון, יעל דיין, נעמי חזן, עסאם מח'ול, יהודית נאות, אופיר פינס-פז, נחמה רונן ואנוכי.

תמר גוז'נסקי: לפעמים, חברת הכנסת נאות, גברתי, נשאלת השאלה למה נחוצה ועדה לקידום מעמד הילד.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהצעת החוק הזאת שגובשה בוועדה היא אחת הדוגמאות של ניסיון להשפיע לא רק על זכות מסוימת של ילדים אלא על תפיסה.

יהודית נאות: נכון.

תמר גוז'נסקי: כאשר אנחנו מדברים על תפיסה, אנחנו מדברים בעצם על ראיית 2 מיליוני ילדים, שהם כשליש מאוכלוסיית המדינה, כקבוצה שצריך להתחשב בה, צריך להתייחס אליה וצריך לתת לה את המשקל הנאות בחישובים השונים שנעשו.

תמר גוז'נסקי: לצערי הרב, בשנים האחרונות, ובעיקר בשנה האחרונה, הרבה מאוד זכויות של ילדים והרבה מאוד תנאים שבהם גדלים ילדים, נפגעו קשות.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על קצבאות הילדים ועל הקיצוצים במשרד החינוך ועל הקיצוצים ברווחה.

תמר גוז'נסקי: רק היום התקיים דיון על העיצומים שנוקטים פקידי סעד לענייני נוער.

תמר גוז'נסקי: הסתבר שהיתה פעם ועדה, גברתי, שקבעה שהמספר המרבי שפקיד סעד יכול לטפל בו זה 20 תיקים, ובפועל היום המספר הממוצע של תיקים לעובד סוציאלי הוא 220.

תמר גוז'נסקי: 220 במקום 20.

תמר גוז'נסקי: לכן, לא פלא שנופלים דברים ובעצם אין תשובה על הרבה מאוד מצוקות של ילדים.

תמר גוז'נסקי: הצעת החוק שמונחת לפניכם באה לקבוע, שחברי הכנסת וגם הממשלה, בהצעת חוק שמגיעה לקריאה ראשונה ומצורפים לה דברי הסבר, יצטרכו לכלול בדברי ההסבר, במידה שהצעת החוק הזאת יש לה השפעה על ילדים, במישרין או בעקיפין, יצטרכו להסביר את ההשפעה של הצעת החוק על זכויות הילדים ברוח עקרונות אמנת האו"ם בדבר זכויות הילד.

תמר גוז'נסקי: אמנת האו"ם בדבר זכויות הילד מדברת על דאגה לצרכים של הילדים, אבל היא מדברת גם על שוויון בין ילדים.

תמר גוז'נסקי: אמנת האו"ם מדברת על הצורך להקשיב לילדים ועוד הרבה מאוד תכונות חשובות אחרות שצריך לקיים כדי להבטיח משטר המכבד זכויות של ילדים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו בדקנו בהתחלה את האפשרות שיהיה מדובר רק בהצעות חוק ממשלתיות, ודווקא בעצת משרד המשפטים חזרנו להצעה המקורית שדיברה גם על הצעות חוק פרטיות.

תמר גוז'נסקי: הצעת החוק הזאת לא יכולה למנוע חקיקת חוק, אפילו אם הוא פוגע בילדים, אבל אני חושבת שיהיה חשוב מאוד, אם תובא הצעת חוק שפוגעת בילדים, שיהיה ברור בכמה ילדים היא פוגעת וגם באיזו מידה תנאי החיים או השירותים שמוקנים לילדים נפגעים כתוצאה ממנה.

תמר גוז'נסקי: כמובן, אנחנו נשמח מאוד אם יהיו גם הצעות חוק שבהן ייאמר שכתוצאה מהצעת החוק הזאת כך וכך אלפי ילדים יזכו במעון-יום או כך וכך אלפי ילדים יזכו בשיקום וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהנתונים האלה הם חשובים לא פחות מנתונים אחרים.

תמר גוז'נסקי: אני הבאתי כדוגמה גם את העיקרון של תסקיר השפעה על הסביבה, ששם מדובר על שמירת הטבע, וגם הצעת החוק הזאת שקיימת בבלגיה.

תמר גוז'נסקי: מבחינת הסעיפים בחוק אנחנו קבענו שבעצם יהיו לנו שני מסלולים.

תמר גוז'נסקי: שר המשפטים – הוא יהיה אחראי להצעות החוק הממשלתיות והוא יתקין תקנות באישור ועדת החוקה, חוק ומשפט; ויושב-ראש הכנסת – הוא יהיה אחראי לביצוע החוק הזה לעניין הצעות חוק פרטיות, באישור ועדת הכנסת; גם כן יותקנו תקנות.

תמר גוז'נסקי: כידוע, יש בכנסת נציב הדורות הבאים.

תמר גוז'נסקי: קיבלתי ממנו מכתב, והוא סבור שהוא, כמי שאחראי לראיית העתיד, צריך להיות מי שבאמת יוטל עליו הטיפול בנושא זה, ואני מניחה שוועדת הכנסת תצטרך לדון ולהחליט איך זה ייעשה.

תמר גוז'נסקי: מבחינתי, אין בעיה שזה יהיה הנציב, אבל יצטרכו לדון בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: לכן, אנחנו מציעים שהחוק הזה של השפעת חקיקה על זכויות הילד, אני מאוד מקווה שלראשונה יעמיד במרכז תשומת הלב של עבודת החקיקה שלנו את זכויות הילדים ואת טובתם.

תמר גוז'נסקי: עצם החשיבה הזאת, אני מאוד מקווה, יקטין את הפגיעות בילדים ודווקא יגדיל את מספר החוקים שמיטיבים עם ילדים.

תמר גוז'נסקי: אומנם היום, גברתי, הכנסת אישרה את הצעת החוק נגד החקיקה הפרטית, ומבחינה זאת החקיקה הפרטית פה כמובן תסבול מקשיים חדשים שלא היו כדוגמתם, אבל אני מאוד מקווה שלמרות זאת אנחנו נוכל לקדם עוד ועוד חוקים לטובת ילדים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להודות לכל מי שעזר לנו במלאכה: לעורכת-הדין הלית ברק, היועצת המשפטית של הוועדה, למנהלת הוועדה רחל סעדה, וגם לנציגים של משרד המשפטים ומשרד העבודה והרווחה שעזרו לנו.

נסים זאב: זה יסרבל את החוקים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר לך, כאשר כותבים דברי הסבר, ממילא – – –

יהודית נאות: זה צריך להופיע בדברי ההסבר.

נסים זאב: אני אביא לך דוגמה, בנושא של – – –

תמר גוז'נסקי: קצבאות ילדים?

נסים זאב: כן, קצבאות ילדים.

נסים זאב: צריכים לבדוק כמה ילדים ייפגעו ומה מידת הנזק.

תמר גוז'נסקי: נו, מה הבעיה?

יהודית נאות: מה יזיק לכנסת ישראל אם יהיו לה נתונים קודם שהיא מצביעה?

תמר גוז'נסקי: אני אביא דוגמה.

תמר גוז'נסקי: המוסד לביטוח לאומי שולף לך את הנתונים האלה מייד.

תמר גוז'נסקי: לא צריך שום מחקר.

תמר גוז'נסקי: קיימנו דיון בוועדה לקידום מעמד הילד בנושא קצבאות הילדים.

תמר גוז'נסקי: קיבלנו נייר מאוד מסודר.

תמר גוז'נסקי: לכן, אין שום בעיה להגיד שזה נוגע לכך וכך ילדים ושההשפעה תהיה כך וכך.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שחשוב שחברי הכנסת ידעו שכתוצאה מהחוק הזה, למשל, יהיו כך וכך ילדים מתחת לקו העוני.

תמר גוז'נסקי: אדוני לא רוצה לדעת?

תמר גוז'נסקי: אדוני לא רוצה לדעת איך זה ישפיע?

תמר גוז'נסקי: אבל אם, לעומת זאת, הממשלה תציע הצעת חוק שמשפרת את מצבם של הילדים – – –

נסים זאב: – – – להביא את הנתונים, זה הכול.

יהודית נאות: הרעיון הוא, שאם אומרת יושבת-ראש הוועדה למעמד הילד – זו לא הדוגמה הקלאסית, אבל היא אומרת לך נתון; אתה אומר, עוד חבר כנסת עולה על הדוכן ואומר את דבריו.

יהודית נאות: כשזה מופיע בדברי ההסבר, המשמעות של חוק מסוים, אם זו פגיעה או שיפור, בדברי ההסבר יש בזה אחריות.

יהודית נאות: זה כבר לא דבר שעשוי להטעות.

יהודית נאות: אתה לוקח את זה עובדתית.

יהודית נאות: זו המשמעות של החוק הזה.

תמר גוז'נסקי: אתה יודע מה, נסים זאב?

תמר גוז'נסקי: אני מאוד אשמח שתהיה תחרות גם של הממשלה וגם של חברי הכנסת, שיוכלו לנופף בחוקים שמשפרים את מצבם של הילדים.

תמר גוז'נסקי: תוכל הממשלה לבוא אחר כך ולומר: בשנה שחלפה הוגשו שבע הצעות חוק ששיפרו את מצבם של הילדים.

תמר גוז'נסקי: אתה לא חושב שזה יהיה טוב שנעשה תחרות מי עוזר לילדים, מי משפר את מצבם?

תמר גוז'נסקי: הרי בסך הכול זו המטרה שלנו.

תמר גוז'נסקי: המטרה שלנו היא לזכור שילדים הם באחריות שלנו.

תמר גוז'נסקי: הם לא יכולים לדאוג לעצמם.

תמר גוז'נסקי: אנחנו חייבים לדאוג להם.

תמר גוז'נסקי: אם אנחנו לפעמים חוטאים, ולא דואגים להם כמו שצריך, זה עצוב מאוד.

תמר גוז'נסקי: אם באמת יסתבר אחר כך, שכתוצאה מהשינויים בשנה האחרונה נוספו 100,000 ילדים מתחת לקו העוני, מה נאמר?

תמר גוז'נסקי: מה נאמר, חבר הכנסת זאב?

תמר גוז'נסקי: לכן, אני אומרת, ממשלה יכולה להחליט שהיא מקצצת בקצבאות, יכולה להחליט שהיא מקצצת בתקציב החינוך.

תמר גוז'נסקי: היא יכולה להחליט הרבה דברים.

תמר גוז'נסקי: אם, למשל, מחליטים לקצץ בתקציב החינוך, או איזו הצעת חוק אחרת, למה שלא יגידו לנו – פירוש הדבר להוריד את שבוע הלימודים מכך וכך שעות לכך וכך שעות.

תמר גוז'נסקי: שיגידו לנו, שייתנו לנו פרטים.

תמר גוז'נסקי: למה שלא יגידו לנו את זה?

תמר גוז'נסקי: הרי בסופו של דבר, בוועדות, אומרים את זה.

תמר גוז'נסקי: אתה יודע שאומרים את הדברים האלה, מביאים את הנתונים.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שהצעת הוועדה שלנו היא להעביר מסר.

תמר גוז'נסקי: נכון שהחוק הזה לא ימנע חקיקה שפוגעת בילדים, אבל מסר, שכולנו מחויבים לטובת הילדים ולזכויותיהם, אני חושבת שיש פה, בחוק הזה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה.

יהודית נאות: אני רק אתן ליושבת-ראש הוועדה למעמד הילד להגיע למקומה.

יהודית נאות: אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה על החוק לציון מידע בדבר השפעת חקיקה על זכויות הילד, כהצעת הוועדה.

יהודית נאות: אפשר להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 58 בעד סעיפים 5-1 – 4 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 5-1 נתקבלו.

יהודית נאות: בעד הצעת החוק בקריאה שנייה הצביעו ארבעה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יהודית נאות: האם לגשת להצבעה בקריאה שלישית?

יהודית נאות: נא להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 59 בעד החוק – 4 נגד – אין נמנעים – אין חוק לציון מידע בדבר השפעת חקיקה על זכויות הילד, התשס"ב–2002, נתקבל.

יהודית נאות: בעד הצעת החוק ואישורה בקריאה שלישית הצביעו ארבעה, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יהודית נאות: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

יהודית נאות: ברכותי.

יהודית נאות: (קריאה ראשונה)

יהודית נאות: אנחנו בסעיף הבא: הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים נכים (תיקון מס' 2) (פעוטות עם מוגבלות), התשס"ב, של חברי הכנסת גוז'נסקי, ברכה ועסאם מח'ול – קריאה ראשונה.

יהודית נאות: תציג את ההצעה חברת הכנסת גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להעלות לקריאה ראשונה את הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים נכים (תיקון מס' 2) (פעוטות עם מוגבלות), שנדונה בוועדה לקידום מעמד הילד.

תמר גוז'נסקי: הצעת החוק שמונחת לפניכם בעצם משלימה את הצעת החוק מעונות-יום שיקומיים.

תמר גוז'נסקי: הצעת חוק מעונות-יום שיקומיים נכנסה לתוקפה כבר באפריל 2001, אבל בעצם היא תתחיל להתבצע באופן מעשי רק בספטמבר הקרוב.

תמר גוז'נסקי: חוק מעונות-יום שיקומיים הקנה לפעוטות עד גיל שלוש עם מוגבלות, כאלה שלא כלולים במסגרת חוק חינוך מיוחד, זכאות למסגרת שהיא גם חינוכית וגם טיפולית, שמתאימה לצרכים שלהם.

תמר גוז'נסקי: במסגרת יישום החוק הזה נקבע סל שירותים שיש לו תמחור, שהוסכם על-ידי משרד העבודה והרווחה, משרד הבריאות ומשרד האוצר, ובתוך התמחור הזה יש גם עלות של ההסעה.

תמר גוז'נסקי: הצעת החוק שמונחת לפניכם באה לקבוע איך יוסעו הילדים, לא כמה זה יעלה, כי זה כבר נמצא במקום אחר.

תמר גוז'נסקי: חוק הסעה בטיחותית לילדים נכים שקיים כבר מאז 1994 קובע כללים לגבי הסעת ילדים עם מוגבלות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים להוסיף גם את הילדים האלה, כמה מאות ילדים, אני מקווה, שיהיו במסגרת החוק הזה – איך הם יוסעו ואיך ההסעה שלהם תשתלב עם שאר ההסעות שמארגנת הרשות המקומית?

תמר גוז'נסקי: כדי להנהיג את החוק הזה קיימנו ישיבות עם המרכז לשלטון מקומי ועם הארגונים שמפעילים ועם משרד העבודה והרווחה ומשרד הבריאות, וכל הגורמים האלה הסכימו, בעצם, על העיקרון הזה.

תמר גוז'נסקי: לכן העיקרון של ליווי ההסעה על-ידי מבוגר, למשל, יודגש לגבי הפעוטות האלה.

תמר גוז'נסקי: עם זה, אני חושבת שמה שחשוב פה הוא לראות שריכוז העניין הזה והדאגה להסעה הם בידי מרכז השיקום, מעון-היום השיקומי, שהוא מקבל את הכסף, את התקציב, והוא יגיע להסכם עם הרשות המקומית, או שיסיע בעצמו או שימצא סידור אחר, אבל אנחנו מאפשרים לו להגיע להסכם עם הרשות המקומית.

תמר גוז'נסקי: אם הוא מגיע להסכם עם הרשות המקומית, הוא נכנס תחת החוק הזה.

יהודית נאות: איזו סיבה יש לו להגיע להסכם עם הרשות המקומית?

תמר גוז'נסקי: הסיבה היא, שהרשות המקומית ממילא מסיעה ילדים עם מוגבלויות ממקום למקום, וזו אותה הזדמנות.

תמר גוז'נסקי: זה כדאי לעירייה.

תמר גוז'נסקי: לפעמים מיישוב קטן יוצא רכב אחד בבוקר.

תמר גוז'נסקי: בשביל הפעוט בן השנתיים להוציא עוד רכב, זו פשוט הוצאה גדולה מאוד.

תמר גוז'נסקי: מצד שני, אם אנחנו לא נדאג להסעה, ולא נדאג שתהיה הסעה בטיחותית – הילדים לא יגיעו.

תמר גוז'נסקי: משרד העבודה והרווחה ומשרד הבריאות אומרים שהם דואגים להקמת מעונות-היום השיקומיים בפיזור בכל רחבי הארץ.

תמר גוז'נסקי: אבל זה תהליך, כי באופן טבעי, שירותים כאלה תמיד מתחילים במרכז, ולאט לאט הם עוברים לפריפריה.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה שצריך יהיה בעתיד פחות ופחות הסעות.

תמר גוז'נסקי: ילדים קטנים – ככל שפחות יסיעו אותם יותר טוב, אבל במציאות של היום אני חושבת שזה דבר חשוב מאוד.

תמר גוז'נסקי: לכן העלות של החוק בעצם נכללה כבר בתקציב שאושר למימון חוק מעונות-יום שיקומיים.

תמר גוז'נסקי: אני מאוד מקווה שהצעת החוק הזאת תאושר ונוכל להשלים את החקיקה כך שבספט

תמר גוז'נסקי: מבר הקרוב אותם ארגונים שמפעילים את מעונות-היום השיקומיים יוכלו להגיע גם להסכמים עם הרשויות המקומיות ולדאוג להסעה.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: ראשון הדוברים – אלא אם כן אתה מוותר לחבר הכנסת אורלב – – –

עסאם מח'ול: אני מוותר בכלל.

יהודית נאות: אתה מוותר בכלל.

יהודית נאות: הוא רשום ראשון, הוא אחד המציעים.

יהודית נאות: אם כך – חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחרון הדוברים, בהפתעה ובמפתיע – נסים זאב.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, אני שקלתי שלא לקחת רשות דיבור בגלל השעה המאוחרת, אבל אני עושה זאת כדי לעזור להצעת החוק.

זבולון אורלב: יש לי בשורה לא כל כך טובה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

זבולון אורלב: מניסוח החוק, וקראתי אותו, עולה, שהמדינה חייבת לדאוג להסעה ואיננה חייבת לדאוג למימונה.

זבולון אורלב: שימי לב לניסוח החוק.

תמר גוז'נסקי: אני אסביר.

זבולון אורלב: בחוקי החינוך, אינני זוכר אם זה בחוק חינוך ממלכתי או בחוק חינוך חובה, יש הסדרים לגבי הסעות תלמידים רגילים, שאינם גרים קרוב לבית-ספרם.

זבולון אורלב: כיתות א' ב' ג' – מרחק שעולה על 2 קילומטרים, ומכיתות ד' ואילך – 3 קילומטרים.

תמר גוז'נסקי: פה זה חוק חינוך מיוחד.

זבולון אורלב: רק דקה אחת.

זבולון אורלב: שם, כל השנים, ברוב הרשויות המקומיות – המדינה מימנה 50% והרשות המקומית 50%.

זבולון אורלב: בשנים האחרונות, לנוכח המצוקה, באו רשויות מקומיות ואמרו להורים: תשמעו, את מה שמשרד החינוך והתרבות מעביר לנו עבור ההסעה שאתם זכאים לה על-פי הקריטריונים, אנחנו נממן; אבל, הרשות המקומית אין לה כסף ולכן תשלמו אתם עבור ההסעות לקיום חוק חינוך חובה.

זבולון אורלב: תלמידים גרו בנצרת, אין בית-ספר על-יסודי והם צריכים לנסוע לעפולה, אז אמרו להם: תיסעו לעפולה ותשלמו 50% מההסעות.

זבולון אורלב: הוגשו אז בג"צים ונכנסו יועצים משפטיים והתברר שבחוקי החינוך כתוב שהרשות המקומית צריכה לארגן את ההסעה; לא כתוב שהיא צריכה לממן.

זבולון אורלב: לכן, בכל פעם שהממשלה תומכת, וראית גם פה שהממשלה תומכת, והחוק עולה 28 מיליון שקלים, אמרתי: משהו פה לא מסתדר לי.

זבולון אורלב: אני מייעץ לבדוק היטב, ולומר ברחל בתך הקטנה, שלא יהיה ספק.

זבולון אורלב: ראיתי שהמעון השיקומי צריך להעביר את המימון לעירייה.

זבולון אורלב: זה בסדר, וטוב שהעירייה תארגן את זה, כי לעירייה יש ידע בכל הנוגע לפרסום המכרזים; קודם דיברנו על חובת המכרזים, לגבי הסעות זה בסדר גמור שיפרסמו מכרזים וכדומה, זה בסדר.

זבולון אורלב: על המכרז הכולל של העירייה מדביקים עוד שתיים-שלוש הסעות, וזה בסדר.

זבולון אורלב: אבל, מי יממן את זה?

זבולון אורלב: איפה כתוב שהמדינה צריכה לממן 100% של הסעה?

זבולון אורלב: לכן אני מציע לדאוג ולוודא במהלך הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית – זכרי את הלקח שלמדנו על בשרנו מהחינוך הרגיל.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מברך את חברת הכנסת גוז'נסקי על הצעת החוק.

נסים זאב: מה זה משנה כמה זה עולה למדינה.

נסים זאב: למדינה יש כסף.

נסים זאב: מה, אתה פתאום דואג למדינה, חבר הכנסת אורלב?

יהודית נאות: לא, הוא דואג שבחוק יהיה כתוב שהמדינה תשלם.

זבולון אורלב: מאיפה למדינה יש כסף?

נסים זאב: עכשיו המדינה חסכה מיליארדים בהצעת חוק משק המדינה.

נסים זאב: יש מספיק למוגבלים, יש מספיק גם לנכים, אז באמת, בהצעת חוק שמדברת בסך הכול על בטיחות של אותם מוגבלים, תינוקות של בית-רבן?

נסים זאב: אני רוצה להעיר את תשומת לבך: מה כתוב?

נסים זאב: כתוב שכל הסעה של פעוט עם מוגבלות תלווה באדם מבוגר.

נסים זאב: זאת אומרת, ליווי כל תינוק כזה מתחת לגיל שלוש, כי אי-אפשר להטיל את האחריות של ההסעה על אותו נהג, כי לא שייך שהנהג יהיה אחראי לאותו תינוק בן שנתיים או בן שנה.

נסים זאב: בעצם, על כל תינוק כזה צריך עוד אדם מבוגר.

נסים זאב: זאת אומרת, זה עובד נוסף.

נסים זאב: תיאורטית, נכון להיום, אנחנו יודעים שאין מספיק מסגרות כאלה ברחבי הארץ, המשמעות היא שצריכים לעבור קילומטרים רבים לפעמים כדי להגיע למעון-יום שיקומי, וגם כאשר יגיע היום, עוד חזון למועד, שיוקמו בסייעתא דשמיא עוד הרבה מעונות כאלה, את חושבת שלא יצטרכו הסעות?

נסים זאב: אפילו אם זה יהיה רק כמה מטרים, כדי לקחת תינוק כזה למעון שיקומי, חייבים רכב הסעה או עגלה.

נסים זאב: אבל צריך שמישהו ייקח אותו.

נסים זאב: לכן, אני חושב שיש בזה עלות תקציבית די רצינית, ואני בהחלט מתייחס לדבריו של חבר הכנסת זבולון אורלב.

נסים זאב: אני מאמין שבמסגרת הרזרבות הרבות שיש לאוצר יימצא גם סעיף לחוק הזה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו ניגש להצבעה על הצעת חוק הסעה בטיחותית – – –

תמר גוז'נסקי: רגע, אני רוצה להסביר.

יהודית נאות: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אני מודה על ההערות המאוד-ענייניות.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להסביר לך, חבר הכנסת אורלב: חוק מעונות-יום שיקומיים קבע סל לכל ילד.

תמר גוז'נסקי: בתוך הסל יש הסעה.

תמר גוז'נסקי: כלומר, כשהילד מגיע למעון השיקומי, בא אתו הסל הזה.

תמר גוז'נסקי: נוסף על הסל הממשלתי, יש השתתפות הורים, שנקבעת בדרך מסוימת, ויש השתתפות של קופות-החולים בכל הטיפולים הפארה-רפואיים.

תמר גוז'נסקי: כלומר, יש כמה מקורות למימון.

תמר גוז'נסקי: לכן, יש הכסף הזה.

תמר גוז'נסקי: הכסף הזה יועבר לעירייה.

תמר גוז'נסקי: הכסף הזה, לפי דעת השלטון המקומי, מכסה את הוצאות ההסעה.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני מסכימה אתך.

תמר גוז'נסקי: מה שאמרת נכון.

תמר גוז'נסקי: אבל במקרה הזה ידענו שמדובר בקבוצה, שאם אתה לא מבטיח לה הכול, פשוט אף אחד לא יטפל בה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

יהודית נאות: זאת אומרת, מטרת הצעת החוק היא לאפשר את העברת הכספים לרשות המקומית, כדי להוזיל את כל העניין ולהשאיר כספים לדברים אחרים.

תמר גוז'נסקי: להבטיח שההסעה תהיה בטיחותית.

יהודית נאות: תודה.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה ראשונה של הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים נכים (תיקון מס' 2).

יהודית נאות: אפשר להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 60 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים נכים (תיקון מס' 2) (פעוטות עם מוגבלות), התשס"ב–2002, לוועדה לקידום מעמד הילד נתקבלה.

יהודית נאות: בעד ההצעה הצביעו חמישה, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יהודית נאות: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא מועברת לוועדה לקידום מעמד הילד, להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יהודית נאות: רבותי, חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יהודית נאות: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ז' באב התשס"ב, 16 ביולי 2002, בשעה 16:00.

יהודית נאות: ישיבת הכנסת נעולה.