ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 345, 2002-10-22 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת; היום יום שלישי, ט"ז בחשוון התשס"ג, 22 בחודש אוקטובר שנת 2002.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 7), התשס"ג–2002, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אריה האן: עוד אודיעכם, כי חברי הכנסת ענת מאור, אבשלום וילן ומוסי רז הסירו שמם מהצעת חוק-יסוד: כינון חוקה בישראל, שמספרה פ/1720.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לישיבה מיוחדת לזכרו של שר המשפטים לשעבר חבר הכנסת חיים צדוק.

אברהם בורג: אנחנו נקום דקה לזכרו.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

אברהם בורג: )

אברהם בורג: נא לשבת.

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, במהלך פגרת הקיץ הלך לבית-עולמו חבר הכנסת לשעבר, השר לשעבר חיים יוסף צדוק, זיכרונו לברכה.

אברהם בורג: חיים צדוק היה חבר בכנסות השלישית עד התשיעית, חבר בממשלות ישראל שבהן כיהן כשר התעשייה והמסחר, שר המשפטים ושר הדתות.

אברהם בורג: קשה לאלה שהכירוהו לדבר על צדוק בלשון עבר.

אברהם בורג: קשה וכואב.

אברהם בורג: עד שעצם לנצח את עיניו המשיך לעבוד וליצור בצלילות ובחריפות מעוררות קנאה, הערכה והשתאות, וכך אכן נזכור אותו.

אברהם בורג: חיים צדוק היה עולם מופלא של אמת, ידע מקיף ותבונה.

אברהם בורג: הוא היה חכם השבט שלנו, שתמיד טוב, ראוי ונכון היה להיוועץ בו.

אברהם בורג: מסלול חייו הוליך אותו מפולין לארץ-ישראל.

אברהם בורג: כאן עבד כפועל בניין, היה איש "ההגנה" ושירת במשטרת היישובים בתקופת השלטון הבריטי.

אברהם בורג: לאחר שהוסמך לעורך–דין פתח משרד מצליח בתל–אביב.

אברהם בורג: בשנת 1959 נבחר לכנסת מטעם סיעת מפא"י ועמד בראש ועדת החוץ והביטחון.

אברהם בורג: לאחר ח"י שנים גדושות ופוריות החליט לפרוש מהכנסת ולשוב למשרד הפרקליטים שבראשו עמד, אל העוגן האמיתי של חייו.

אברהם בורג: מאז ועד עתה, כשהוא נטול סמכות שלטונית או מפלגתית רשמית, ללא משרה רשמית, גדלה והתעצמה ההערכה אליו עד מאוד.

אברהם בורג: מידת האמון בחיים צדוק, ברמתו המוסרית ובהגינותו, במלתו, בקביעתו, בפסיקתו, רק גדלה והלכה בחלוף השנים.

אברהם בורג: כחבר בממשלה הוא הטביע את חותמו כשר המשפטים אשר קידם חוקי-יסוד בדרך ליצירת חוקה וכמי שעמד על משמר ערכי הדמוקרטיה.

אברהם בורג: הוא הרבה לתרום תרומה סגולית למען החברה בהשתתפותו בוועדות ציבוריות, במוסדות ציבור ובמועצת העיתונות, שהיה נשיאה במשך שבע שנים.

אברהם בורג: הוא ניחן בשנינות רבה, בהומור ובאהבת החיים.

אברהם בורג: תפיסתו הרחבה הצטיינה בהשראה ובממלכתיות.

אברהם בורג: את השקפת עולמו ואת העמדות שהציב לעצמו ביטא בכתב ובעל-פה, בסתר ובגלוי, באומץ ובעוצמה, מתוך דבקות באמת הפנימית שלו.

אברהם בורג: עדיין מוקדם להעריך מה היה לנו חיים צדוק ומה אבד לנו עם מותו.

אברהם בורג: בבית הזה, כמו בביתו שלו, כמו בבתים רבים אחרים, נזכור אותו תמיד ואך לטוב.

אברהם בורג: יהי זכרו ברוך; והשתתפותנו בצער המשפחה.

אברהם בורג: שר המשפטים, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, משפחת צדוק, עורך-הדין חיים יוסף צדוק, שר המשפטים לשעבר, שהלך לעולמו בגיל 89, היה בלי צל של ספק אחד מעמודי התווך של מדינת ישראל, מבוניה וממעצבי דמותה.

מאיר שטרית: בצעירותו לחם למען הקמתה של המדינה ולהגנת היישוב היהודי במסגרת "ההגנה" ובמשטרת היישובים העבריים.

מאיר שטרית: בתש"ח השתתף צדוק בלחימה למען עצמאותה של ישראל ולאחר המלחמה החל במאבק הארוך והמתמשך על אופיה ודמותה של המדינה.

מאיר שטרית: מ-1949 עד 1952 הוא שימש כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה וסייע רבות לעיצוב מערכת החוקים ומערכת המשפט.

מאיר שטרית: ב-1959 החליף את חבר הכנסת שפרינצק שנפטר ולאחר מכן נבחר לכהן כחבר הכנסת וכיהן בה עד להתפטרותו ב-1978.

מאיר שטרית: בפעילותו הציבורית הוא כיהן בתפקידים רבים: היה חבר ועדת החוקה, חוק ומשפט, יושב-ראש ועדת הכנסת, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, שר התעשייה והמסחר, שר הפיתוח, שר הדתות, וכמובן שר המשפטים.

מאיר שטרית: גם לאחר התפטרותו המשיך בפעילותו הציבורית והחינוכית.

מאיר שטרית: הוא הרצה באוניברסיטה העברית, ובמקביל לעיסוקו כעורך–דין, בעל משרד מצליח, הוא כיהן גם כנשיא מועצת העיתונות והקדיש חלק ניכר מזמנו לפעילות ולמעורבות ציבורית במאמרים שפרסם, בדברים שאמר וכחבר ויושב-ראש ועדות לבחינת תחומים שונים וחשובים, ובהם: הגבלת חסינות חברי הכנסת ורפורמה בחוקי העיתונות.

מאיר שטרית: הכרתי את חיים צדוק שנים רבות והוקרתיו כאחד האישים המקוריים והמעניינים ביותר בחשיבה ובעשייה המשפטית והציבורית בישראל.

מאיר שטרית: הוא היה מאלה שתענוג להתווכח אתם, וגם יכולת לקבל באהבה את הביקורת שלהם, כי היא נעשתה לשמו של עניין ולא כדי לבקר מישהו.

מאיר שטרית: בכל תחום שבו עסק חיים צדוק, בתחום המשפטי, הציבורי, הפוליטי והחברתי, השאיר את חותמו המיוחד.

מאיר שטרית: הוא ידע לאבחן במהירות ובמדויק את הבעיות שהוא ניצב בפניהן, את הצדדים השונים ואת יחסי הכוחות.

מאיר שטרית: הוא ידע לנתח, לחפש ולמצוא פתרונות מקוריים ויצירתיים לבעיות.

מאיר שטרית: ככזה הוא שימש גם לאורך השנים כיועץ וכאיש סודם של ראשי ממשלות שונים.

מאיר שטרית: הוא שמר לאורך פעילותו הרבה והארוכה על רעננות מחשבה, על חביבות לצד מכובדות, על הגינות, מוסריות ושמירה על ערכים לצד ריאליות ובחינה מפוכחת של הדברים.

מאיר שטרית: הוא עמד על משמר החוק והמשפט ולא היסס לעמוד כסלע איתן לעתים גם מול חבריו למפלגה ולממשלה כשהדברים עמדו במבחן.

מאיר שטרית: אני חושב שבתקופת היותו שר המשפטים, התקופה הבולטת ביותר היתה לחימתו להעביר את חוקי–היסוד ופעילותו למען שמירת החוק, המשפט והצדק בישראל.

מאיר שטרית: קשה לדבר על חיים צדוק כמי שנפטר, כי עד כמעט יומו האחרון – והכרתיו גם בשנים האחרונות – הוא נראה צעיר נצחי.

מאיר שטרית: עד פטירתו בגיל מבוגר הוא היה איש צלול ביותר, אנרגטי מאוד, פעיל מאוד, ותענוג היה לקרוא מפעם לפעם את המאמרים שלו בעיתונות, בתקשורת, לשמוע אותו מדבר ברדיו גם בשנה האחרונה.

מאיר שטרית: הזדמן לי להיות אתו פעמים אחדות בכינוסים של IPU במקומות שונים בעולם, שאליהם הוא הצטרף בתוקף היותו בעבר חבר ב-IPU, ולכן הוא הוזמן להצטרף על חשבונו.

מאיר שטרית: הוא הצטרף אלינו לכמה וכמה נסיעות ל-IPU, גם במוסקבה, גם בהוואנה בקובה, ובמרקש במרוקו רק לאחרונה, במרס 2002.

מאיר שטרית: אני לא יכול שלא לומר לחברי הכנסת ולהזכיר את התרשמותי מהחיוניות של חבר הכנסת חיים צדוק בכל מקום שבו היינו.

מאיר שטרית: החברים פה, שהיו אתי, אני רואה אותם מחייכים, גם יהודית נאות וגם אופיר פינס, כשהם נזכרים בחיוניות הבלתי–נלאית.

מאיר שטרית: הוא היה קם מוקדם מאוד בבוקר, מתייצב בכל מקום, נאבק יחד אתנו, מבקר, מטייל, מסתכל ורואה.

מאיר שטרית: אני חושב שחיים צדוק חי חיים מלאים.

מאיר שטרית: הוא תרם תרומה מלאה.

מאיר שטרית: הוא הקים משפחה לתפארת, ובניו ונכדיו, רובם הגדול, ממשיכים במקצוע שלו, במשפטים, ובמערכת המשפט גם הם עורכי-דין בכירים, מוכרים ומצליחים.

מאיר שטרית: אני משתתף בשם ממשלת ישראל ובשם משרד המשפטים באבלה של המשפחה.

מאיר שטרית: יהי זכרו של חיים צדוק ברוך.

אברהם בורג: תודה רבה לשר המשפטים.

אברהם בורג: השר דן מרידור, בבקשה.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, משפחת צדוק, גברת צדוק, רות ועפרה, המאה שחלפה, המאה ה-20, היתה המאה הדרמטית ביותר בתולדות העם היהודי.

דן מרידור: ירדנו בה עד תהומות ההשמדה ועלינו בה עד הקמת המדינה של היהודים.

דן מרידור: מאה של מאבק ולחימה, של ייאוש ותקווה.

דן מרידור: חייו של חיים צדוק היו שזורים במסכת העלילה הנוראה והמופלאה הזאת מילדותו ועד אחרון ימיו.

דן מרידור: הוא היה שותף מלא בעשייה הממלכתית והפרטית, הציבורית והפוליטית, הביטחונית והכלכלית.

דן מרידור: בשנים האחרונות זכיתי להכיר את חיים מקרוב מאוד.

דן מרידור: נתבקשתי לראיין אותו – סדרה ארוכה ומקיפה של ראיונות – על מסכת חייו ופעולתו.

דן מרידור: שר משפטים מראיין שר משפטים.

דן מרידור: ב"ספר חיים צדוק", שהוציא לאחרונה המכון הישראלי לדמוקרטיה, התפרסמו ראיונות אלה, ודרכם נתוודעתי מקרוב לאישיותו המיוחדת של חיים צדוק ולמפעלות חייו.

דן מרידור: חיים נולד למשפחה חסידית בעיירה במזרח–אירופה.

דן מרידור: בגיל צעיר נתפס לציונות והצטרף לתנועת "גורדוניה".

דן מרידור: ב-1935, אחרי שנת לימודים באוניברסיטה בוורשה, עלה ארצה.

דן מרידור: כפי שאמר לי באותם ראיונות: "הרגשתי שהאדמה בוערת תחתי".

דן מרידור: ממה התפרנס חיים צדוק, שהיה לימים שר המסחר והתעשייה, שר המשפטים, שר הדתות, שר הפיתוח של ישראל, ממה הוא התפרנס כשהגיע ארצה?

דן מרידור: כך הוא מספר: "בהתחלה התפרנסתי מעבודה בבניין.

דן מרידור: זו היתה תקופה של חוסר עבודה והיו לי, בדרך כלל, שניים-שלושה ימי עבודה בשבוע, לפי החלוקה מלשכת העבודה.

דן מרידור: התחלתי כעוזר לטייח.

דן מרידור: הכנתי את הטיט, הבאתי אותו לטייח בדליים או בדלי על חבל.

דן מרידור: אחר כך התקדמתי במקצוע והפכתי להיות משפשף – זה שעובר עם מכשיר מסוים אחרי עבודת הטייח ומחליק את הקירות.

דן מרידור: בהסתדרות נרשם שהמקצוע הראשון שלי היה משפשף".

דן מרידור: אחר כך היה נוטר, אחר כך הלך ללמוד משפטים והיה לעורך–דין שהקריירה המקצועית המרשימה והמוצלחת שלו הפכה אותו ואת משרדו לאחד הידועים והמובילים בישראל.

דן מרידור: במלחמת השחרור התגייס חיים לצה"ל והצטרף למשרד התובע הכללי, שהיה אחר כך לפרקליטות הצבאית שחיים צדוק היה בין מקימיה יחד עם גורלי, עם יואל זוסמן, בנימין כהן ואחרים, דווקא תוך הלחימה.

דן מרידור: כבר אז עמד חיים בצומת המאבק שלא נפסק מאז והוא חיוני מאוד גם היום, המאבק על שלטון החוק בצה"ל, על שמירת נורמות של חוק ומשפט גם בעת לחימה.

דן מרידור: והנה סיפור שסיפר חיים צדוק באותו ריאיון עם קצת חוש הומור.

דן מרידור: הוא אומר לי כך: "דיברת על 'אלטלנה'.

דן מרידור: אני רוצה לספר לך על אירוע מעניין.

דן מרידור: אלה שנעצרו על 'אלטלנה' הוחזקו במחנה בצפון תל-אביב.

דן מרידור: בן-גוריון מינה את השופט שלמה לובנברג לשופט שלום, שיבחן ויחליט מי ישוחרר ומי יישאר במעצר.

דן מרידור: נשלחתי על-ידי התובע הכללי הצבאי לייצג את הממסד הצבאי בפני לובנברג.

דן מרידור: בין אלה שהיו במחנה המעצר היה גם בחור שלא היה מ'אלטלנהי אלא מאנשי אצ"ל בתל-אביב, שבא לעזור לניצולי 'אלטלנה'.

דן מרידור: הוא נעצר יחד עם האוטו שלו.

דן מרידור: לובנברג שחרר אותו.

דן מרידור: הבחור אמר: אני מבקש לרשום גם שיחזירו לי את האוטו.

דן מרידור: לובנברג פסק שיחזירו לו את האוטו.

דן מרידור: אחרי הישיבה הלכתי" – אומר חיים צדוק – "עם הבחור כדי לעזור לו לשחרר את האוטו.

דן מרידור: הוא מצא אותו ורצה לזוז.

דן מרידור: באותו רגע הופיע בחור צעיר ג'ינג'י, ראינו שהוא בר-סמכא, ושאל: מה אתם עושים פה?

דן מרידור: הסברתי לו שיש לי צו של שופט.

דן מרידור: הוא אמר: לא מעניין אותי שום דבר.

דן מרידור: הסתלקו מפה.

דן מרידור: אינני רוצה לראות אתכם אפילו רגע.

דן מרידור: אמרתי לו: יש לי צו שופט.

דן מרידור: אני עצמי כחייל רואה מחובתי לבצע אותו.

דן מרידור: הבחור תקע לי אקדח – זה היה מכשיר מאוד משכנע.

דן מרידור: שמו של הבחור, כפי שנודע לי אחר כך, היה יצחק רבין".

דן מרידור: סיפורו של חיים צדוק ברוח מפויסת לפני כמה שנים.

דן מרידור: מייד אחרי המלחמה עמדה להכרעה שאלת השטחים שנכבשו על-ידינו במלחמת הקוממיות והתושבים הערבים שגרים בהם.

דן מרידור: ברור היה שסיפוח השטחים לישראל משמעו גם מתן אזרחות לתושבים הערבים.

דן מרידור: לא עלתה על הדעת מדינת אפרטהייד.

דן מרידור: השוויון המלא הובטח במגילת העצמאות.

דן מרידור: האם מותר לספח?

דן מרידור: מספר חיים צדוק: "אני זוכר שפעם שפירא, יעקב שמשון שפירא, שהיה היועץ המשפטי לממשלה, ביקש ממני שאתלווה אליו לשיחה עם בן-גוריון.

דן מרידור: הנושא היה: המעמד הבין-לאומי של מה שקראו אז השטחים המוחזקים – ירושלים המערבית והמשולש.

דן מרידור: בן-גוריון אמר לנו: אני רוצה שעל השטחים האלה יחול משפט מדינת ישראל.

דן מרידור: שפירא ענה: אבל מבחינת החוק הבין-לאומי צריך לחול על השטחים המוחזקים המשפט שהיה בתוקף לפני שהוחזקו, והוא הפנה לספרו של אופנהיים.

דן מרידור: אמר בן-גוריון: אז בהוצאה הבאה של אופנהיים ייאמר שבישראל נהגו אחרת.

דן מרידור: כתוצאה מפגישה זו נולד אותו החוק, נדמה לי שהוא היה בשנת 1949 או 1950, שקבע את העיקרון הזה".

דן מרידור: אחרי המלחמה השתחרר חיים משירותו הצבאי והצטרף למשרד המשפטים כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

דן מרידור: אחר כך פנה לפרקטיקה הפרטית.

דן מרידור: בשנת 1959 הוא הגיע לכנסת וכיהן בה כי"ח שנים.

דן מרידור: כאן בבית היה יושב-ראש ועדת הכנסת, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון בזמן מלחמת יום הכיפורים, יושב-ראש ועדת המשנה לחוקי–יסוד.

דן מרידור: בזמנו חוקקו חוק-יסוד: נשיא המדינה, חוק-יסוד: הממשלה וחוק-יסוד: מקרקעי ישראל.

דן מרידור: בממשלתו של לוי אשכול כיהן כשר המסחר והתעשייה.

דן מרידור: בממשלתו הראשונה של יצחק רבין שירת כשר המשפטים.

דן מרידור: תחת שרביטו של חיים צדוק חידש בית-המשפט העליון את פניו ומונו שופטים חדשים כמאיר שמגר, מרים בן-פורת ואחרים.

דן מרידור: חיים צדוק מינה את אהרן ברק לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה.

דן מרידור: במינויים אלה ואחרים השפיע צדוק על התפתחות המשפט בישראל לא פחות מאשר בפעילות החקיקה הענפה שעסק בה.

דן מרידור: גם כשפרש מן הכנסת ומן הפוליטיקה, לא פרש מענייני ציבור ומהציבור.

דן מרידור: כנשיא מועצת העיתונות עסק הן בהגנה על חופש העיתונות והן בעיצוב נורמות התנהגות לעיתונאים בלי חקיקה של הכנסת.

דן מרידור: שנים רבות השקיע ממרצו ומיכולתו בקידום המכון הישראלי לדמוקרטיה.

דן מרידור: וכל העת עסק בענייני מדינה, אמר את דבריו בעל-פה, העלה אותם על דפי עיתונות בנושאים החשובים ביותר שעל סדר-יומנו.

דן מרידור: עד מותו, והוא בן 89 שנים, היה חיים צדוק איש צעיר במחשבתו, בדבריו ובכתיבתו.

דן מרידור: קולו היה קול התבונה, מחשבתו היתה צלולה, דעתו מיושבת ודבריו חדים וברורים.

דן מרידור: כל אלה חסרים לנו מאוד עם לכתו מאתנו.

אברהם בורג: תודה רבה לשר מרידור.

אברהם בורג: אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משפחת צדוק היקרה, חיים צדוק, זיכרונו לברכה, היה אדם נדיר בפוליטיקה הישראלית.

אופיר פינס-פז: אני לא חושב שיש מישהו שלא יודע להכיר ולהוקיר את היושר האישי, את היושרה, את אומץ הלב הציבורי ואת ההקפדה על ערכי שלטון החוק והדמוקרטיה הישראלית, אשר תמיד היו נר לרגליו ונושא מרכזי בפעולתו הפוליטית.

אופיר פינס-פז: גם יריביו של צדוק, והיו גם כאלה מן הסתם, ידעו להכיר ולהעריך את עמדתו ואת עמידתו על עקרונותיו.

אופיר פינס-פז: חיים צדוק, בעיני לפחות, היה מר דמוקרטיה ומר שלטון החוק.

אופיר פינס-פז: הוא היה השר היחיד בממשלת רבין שהתנגד למה שקרה אז בסבסטיה.

אופיר פינס-פז: אני מניח, שאילו עדיין התהלך בינינו, כולנו יודעים מה היה כתוב במאמר שהוא היה מפרסם בעיתון שהוא נהג לפרסם בו מאמרים, ממש בימים אלה.

אופיר פינס-פז: חיים צדוק היה שר משפטים אולטימטיבי, משום שהוא בא עם השקפת עולם והוא בא עם ידע ומיומנות וניסיון חיים עשיר.

אופיר פינס-פז: הוא היה שר משפטים שידע לעמוד על עקרונות שלטון החוק, לקדם את הדמוקרטיה בישראל, לעמוד בצורה עניינית בקול רם, צלול וברור על העקרונות, על העמדות, ולא פחות חשוב – ידע גם לקדם את הדברים הלכה למעשה ולהשאיר את הדברים לא רק ברמה העקרונית אלא גם להעביר אותם לרמה האופרטיבית.

אופיר פינס-פז: אבל חיים צדוק היה בראש ובראשונה פרלמנטר.

אופיר פינס-פז: תיארו פה לפני את פועלו הפרלמנטרי.

אופיר פינס-פז: חבר כנסת פעיל ביותר, שדאג לקידום החקיקה הישראלית ולשיפורה.

אופיר פינס-פז: אגב, מהראשונים שהתנגדו התנגדות נחרצת ועקבית לחקיקת חוק הבחירה הישירה, והוא גם צפה באופן ברור את חסרונותיה של השיטה ואת המבנה של המערכת הפוליטית כתוצאה ממנה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שחיים צדוק היה בו השילוב הנדיר של פוליטיקאי, איש עקרונות, אבל גם איש מעשה, איש מקצוע בתחום המשפט, והשילוב המאוד נדיר הזה יצר את היצירה הפוליטית שבאמת היתה לה משמעות כל כך גדולה בחיינו, כל כך הרבה שנים.

אופיר פינס-פז: אחד האנשים היחידים שהוצע להם לשרת בבית-המשפט העליון וסירבו.

אופיר פינס-פז: אדם שהוביל את מועצת העיתונות בישראל וגם הוריש לנו מסקנות שעדיין לא הספקנו לחוקק, לצערי, באשר לחוק העיתונות, שהוא רצה מאוד שנחוקק אותו, ויש חברי כנסת בבית הזה שעדיין שוקדים על טיוטה של הצעת חוק בהקשר זה.

אופיר פינס-פז: מבחינתנו, אני חושב שהוא היה ה-statesman elder האמיתי, האותנטי, של תנועת העבודה במשך כל השנים האחרונות.

אופיר פינס-פז: אדם שתמיד אמר את דעתו ומעולם לא אמר את דעתם של אחרים, מעולם לא התפשר על עמדותיו ותמיד אמר את הדברים בצורה העניינית הברורה ביותר.

אופיר פינס-פז: עבורנו, עבורי, הוא היה דוגמה ומופת.

אופיר פינס-פז: יהי זכרו ברוך.

אברהם בורג: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אברהם בורג: אנחנו ניפרד בצער ממשפחת צדוק.

אברהם בורג: יהי זכרו של חיים ברוך.

אברהם בורג: אתם מוזמנים להישאר אתנו.

אברהם בורג: אנחנו נמשיך בסדר-יומנו, בבחינת עולם כמנהגו נוהג.

אברהם בורג: נקווה שלא תדעו יותר צער.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: נאומים בני דקה.

אברהם בורג: ניתן להירשם, בבקשה.

אברהם בורג: סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מסאלחה, שב.

אברהם בורג: חבר הכנסת מסאלחה, אולי תתחיל אתה?

אברהם בורג: אני קורא לך להיות ראשון הדוברים.

אברהם בורג: נרשמת לדבר בנאומים בני דקה, בבקשה.

אברהם בורג: אולי זה מה שישתיק את אדוני.

אברהם בורג: חבר הכנסת מסאלחה, ואחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אני חושב שאנחנו כאילו התרגלנו לחיות כשיש פיגוע, ואני בוודאי מגנה ושולח למשפחות השכולות את תנחומי ומאחל לפצועים החלמה.

נואף מסאלחה: אני לא קושר – נקודה.

נואף מסאלחה: כאילו התרגלנו גם למצור על הפלסטינים.

נואף מסאלחה: חלק מהמתנחלים מתנכלים להם, ואני יודע שהיה היום דיון בוועדת החוץ והביטחון, שיזם אותו חבר הכנסת אבו וילן, בעניין מוסקי הזיתים.

נואף מסאלחה: אני לא רוצה לדבר על העוצר המתמשך ועל חוסר העשייה הפוליטית או המדינית.

נואף מסאלחה: המצב הכלכלי, התרגלנו אליו – אין בכלל מצב כלכלי מניח את הדעת.

נואף מסאלחה: העני הפך ליותר עני.

נואף מסאלחה: אני לא יכול להגיד שהעשירים הפכו ליותר עשירים.

נואף מסאלחה: הצמיחה במשק שלילית.

נואף מסאלחה: התווכחנו עם שר האוצר לפני שנה – –

אברהם בורג: אתה צריך לסיים.

נואף מסאלחה: אני מייד מסיים.

נואף מסאלחה: – – הוא אמר: 1%.

נואף מסאלחה: זה לא נכון.

נואף מסאלחה: זה גם לא אפס, זה שלילי.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, הכנסת הזאת, בכנס החורף, יכול להיות שתסיים את ימיה תוך כמה חודשים.

נואף מסאלחה: אבל לא ראיתי כנסת מכובדת כמו הכנסת שלנו, שהיא חסרת אונים לפתור את הבעיות שלנו.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת תאופיק חטיב, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גלעד.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להסיט את הדיון לסיטואציה אחרת.

תאופיק חטיב: בשבועות האחרונים אני מקבל הרבה תלונות מאזרחים על הטיפול במשרד הפנים.

תאופיק חטיב: אומרים שמאז תחילת הקדנציה של השר אלי ישי, המשרד הפך כאילו לרכוש פרטי שלו, והוא לא פועל לפי הוראות ברורות וגם לא לפי פסקי-דין והוראות בג"ץ.

תאופיק חטיב: אתן דוגמה למה שמתרחש שם: אנשים שמגיעים לרשום את ילדיהם במשרד הפנים, מסרבים לרשום אותם מכיוון שהאשה טרם קיבלה תושבות.

תאופיק חטיב: היא בארץ שלוש, ארבע, חמש שנים, ועוד לא עברה את ההליך שמשביע את רצונו של השר.

תאופיק חטיב: יש רק שניים, שלושה ילדים, ולא רושמים אותם.

תאופיק חטיב: הילדים האלה לא קיימים בשום מקום, אף שבג"ץ קבע שצריך לרשום אותם בתעודת הזהות של האב, שיהיו רשומים בינתיים בתעודת זהות אחת.

תאופיק חטיב: השר עדיין מסרב לרשום אותם והוא מבקש קודם כול שהאב יירשם כנשוי ואחר כך יירשמו הילדים.

אברהם בורג: חבר הכנסת יהודה גלעד.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

יהודה גלעד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום כזה כולנו עומדים בלב קרוע ומורתח מזעם וכאב נוכח הטרור.

יהודה גלעד: אני רוצה לעשות הקשר שבעיני הוא לא מאולץ.

יהודה גלעד: אני מסתכל על מבחר התבטאויות של אישי ציבור בימים האחרונים, כששר מכנה שר בביטויים של מריבת ילדים ברמה של גן, שר אחר קורא לרבנים בביטוי שמפני הכבוד אני לא רוצה לחזור עליו, עיתון קורא לשר הביטחון "טיטוס", אתה, אדוני היושב-ראש, קורא לרבנים "רבני החמס".

יהודה גלעד: אני שואל, האם זה הביטוי המתאים כאשר הולכים ומפוצצים אוטובוסים על יושביהם?

יהודה גלעד: כמי שהצטרף לאחרונה לבית הזה אני חושב שאנחנו צריכים לתפוס את עצמנו בנושא הסגנון.

יהודה גלעד: אפשר להתווכח בשפה רהוטה, חדה וברורה ולנקוט לשון יותר נקייה ויותר הגונה בינינו.

יהודה גלעד: אסיים בפסוק מתהילים: "ה' הצילה נפשי משפת שקר מלשון רמיה; מה יתן לך ומה יסיף לך לשון רמיה; חצי גבור שנונים עם גחלי רתמים".

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אילן גילאון.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, היום בשידור ב"גלי צה"ל" שר העבודה בניזרי ואחיו תקף בצורה שלוחת רסן את אנשי השמאל שכאילו נוקטים שפה רפה כלפי הפיגועים שקורים ומתחבאים מתחת לכיסאות.

אילן גילאון: הוא תקף את אנשי השמאל והוא תקף גם אותי.

אילן גילאון: כמי שהילדים שלו נוסעים כל יום לבסיס שלהם באוטובוסים האלה נשמתי פורחת ואני ממש לא זקוק להטפות מפי נציגם של פרי הבשן המודרניים, אלה שהפכו רווחה לרווחה של עצמם ואת האבטלה של אחרים לעבודה של עצמם.

אילן גילאון: בכלל, אני מציע לשר בניזרי ואחיו בימים אלה, בגלל מה שעובר עליו, לאמץ את זכות השתיקה ולהתאמן עליה, כי יכול להיות שזה יועיל לו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אבשלום וילן.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת דוד מגן.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הרב יהודה גלעד, חבל שלא המשכת לצטט ברוח הימים האלה את הפסוקים על כרם נבות היזרעאלי.

אבשלום וילן: אמרתי היום בוועדת החוץ והביטחון, שמה שהמתנחלים עושים בשלושת השבועות האחרונים למוסקי הזיתים בגדה זה פשוט גזלה, שוד לאור היום.

אבשלום וילן: אני מתפלא על מנהיגי המתנחלים.

אבשלום וילן: כשם שבחוות–גלעד גיביתם אותם שייאבקו פוליטית כמה שהם רוצים, לא היה גינוי חד-משמעי של מי שמרים יד על שוטר או חייל.

אבשלום וילן: לא שמעתי את חבר הכנסת אורי אריאל יוצא בראש חוצות, לא שמעתי אתכם יוצאים נגד חמיסה של מסיק זיתים.

אורי אריאל: על מה?

אברהם בורג: אורי אריאל, לא להפריע, אתה לא תדבר בנאומים בני דקה.

אבשלום וילן: הגיע הזמן שגם אתם תבינו, שמוסר וצדק אינם ניתנים לחלוקה.

אבשלום וילן: גם אם השקפת

אבשלום וילן: כם הפוליטית היא בצד הימין, עדיין אני מצפה מכם לא לתמוך בגזלת עשוקים ולא לתמוך באלימות נגד כוחות הביטחון.

אברהם בורג: חבר הכנסת דוד מגן.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, נודע כי שר האוצר טס אתמול ללונדון בטיסה בהולה, שכנראה אמורה היתה גם להיות חשאית, כדי להיאבק בעניין האשראי הבין-לאומי של מדינת ישראל.

דוד מגן: צריך לחזק אותו על כך שאכפת לו והוא נלחם.

דוד מגן: אנחנו כפרלמנט, ככנסת, צריכים לקרוא הן לבנק ישראל והן לגורמים אצלנו בוועדת הכספים להיות שותפים במאבק השכנוע הזה, כי הוא חשוב מאוד.

דוד מגן: חשוב שלא תהא, חלילה, נסיגה ברמת הדירוג שנקבעה לנו, כי זה המפתח והסיכוי שלנו להבריא את המשק.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת צבי הנדל.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהמשך לדבריהם של הרב גלעד וידידי אבו, שקצת כעס, הייתם צריכים להאזין קצת לתקשורת ולראות את מידת ההתלהמות על המתיישבים ביש"ע בלי הבחנה.

צבי הנדל: הרי אתה יודע, שכל מי שנמצא פה ודאי שלא רק שלא מעודד להרים יד על לובש מדים, אלא פועל פעולה מאוד אקטיבית על מנת שזה לא יקרה.

צבי הנדל: לו חשבתי שאתה לא יודע לא הייתי כועס עליך.

צבי הנדל: הדבר היותר חשוב – לא שמעתי מישהו מכם קם ואומר: שר הביטחון שממונה על צה"ל לוקח את צבא-הגנה לישראל – ובעיני זו עדיין פרה קדושה – ומשתמש בו שימוש ציני וגס לתועלתו הפוליטית וגורר את כל המדינה למחול שדים איום, ולו בשביל מה שהוא הצליח אצל בורג שיצליח גם אצל רמון.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שזה יותר מדי ליום אחד – שתי ידיעות שמככבות בראש החדשות.

מוחמד ברכה: האחת מדברת על איסור של מסיק זיתים לפלסטינים מפני שהצבא לא יכול לאבטח אותם – אומנם מאוחר יותר הודיע דובר צה"ל שההחלטה הזאת בוטלה; באותו יום השר איתם, שר התשתיות, מודיע על איסור לעשות קידוחי מים בגדה המערבית.

מוחמד ברכה: אם רוצים לגזול לשנה שלמה את פת הלחם ממסיק הזיתים ולגזול את המים של ציבור שלם, אני לא יודע איך אנשים לא מסמיקים, איך אנשים לא מתביישים, איך אנשים לא זועקים, איך אנשים לא מזדעקים.

מוחמד ברכה: פשוט אין בפי מלים לתאר את הדבר הזה כאשר עוברים לסדר-היום על ידיעות כאלה ואמות הספים לא רועדות.

מוחמד ברכה: אם זו המדינה היהודית שהקמתם, וואלה מברוכ.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אורי אריאל.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מציע לכולנו וגם לחבר הכנסת וילן לא לשפוך את דמם של רבים, אין צורך בזה.

אורי אריאל: הרי יש מקרה אחד או שני מקרים שאתה יודע עליהם וכאן זה כבר הפך כלל המתנחלים ואני הפכתי להיות מחלקת הגינוי של מרצ.

אורי אריאל: אני פניתי היום לרמטכ"ל, אחרי שהעלית את הנושא ואחרי תשובתו שהוא לא מכיר איסור.

אורי אריאל: אמרתי לו שלמיטב ידיעתי יש איסור וגם נתתי לו את האסמכתה לזה ואני חושב שאחרי זה הוא טיפל בעניין.

אורי אריאל: מה יוצא לך מההשתלחות הזאת?

אורי אריאל: אתה כבר בבחירות?

אורי אריאל: אתה צריך לשפוך את דמם של רבים?

אורי אריאל: כפי שאמר ידידי הנדל, אנחנו לא גינינו, אלא פעלנו שלא ירימו יד על חיילים ועל שוטרים.

אורי אריאל: זו הזדמנות נוספת לפנות אליהם ולבקש את סליחתם.

אורי אריאל: מה אתה משתלח?

אורי אריאל: מה קרה לך?

אורי אריאל: אני מבקש לומר במשפט אחד, שהיות שיש ידיעות על אפשרות שיש סוכני שב"כ שעושים פרובוקציות, פניתי גם לראש הממשלה ולראש השב"כ לבדוק את הנושא הזה.

אורי אריאל: אם חס וחלילה יש תופעה חוזרת של מה שנקרא "שמפניה" – להפסיק אותה לאלתר.

אורי אריאל: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מישהו לחש לי פה היום שלחלשים אין מים ואין שמן.

האשם מחאמיד: גם זה אפשר.

האשם מחאמיד: מה שקורה הוא, שכאשר המתנחלים מונעים מהפלסטינים, מכים אותם ויורים בהם ואחר כך אומרים שצה"ל מגן על הפלסטינים כדי שיוכלו לעסוק במסיק הזיתים, ואחר כך המתנחלים יורים תחת עינו של צה"ל, אין פלא שאותם מתנחלים יכו גם את צה"ל, גם את המשטרה, ויכו את כולם.

האשם מחאמיד: מי שמתיר את דמם של הפלסטינים יתיר את הדם של צה"ל ושל המשטרה.

האשם מחאמיד: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שמואל הלפרט.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, מאות אלפי יהודים בארץ ובעולם נדהמו מחילול שבת המוני בצה"ל לצורך פינוי המאחז בחוות–גלעד בניגוד גמור לנהלים.

שמואל הלפרט: שבת קודש היא הנשמה של העם היהודי.

שמואל הלפרט: איך אנשים בלתי אחראיים מעזים לפגוע בקדושת השבת לצרכים פוליטיים ולגרום על-ידי זה פילוג בעם בשעה קשה זאת?

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, עת צרה היא ליעקב, מחוץ תשכל חרב.

שמואל הלפרט: צו השעה הוא לפעול למען אחדות העם ולא, חלילה, להיפך.

שמואל הלפרט: ראש הממשלה חייב לברר מי נתן את ההוראה האומללה והמבישה לחילול שבת ולמצות את הדין עם האחראים כדי למנוע הישנות מקרים דומים בעתיד, ולא להסתפק בגינוי בלבד.

שמואל הלפרט: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואחריו – חבר הכנסת יורי שטרן.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת – 1.

נחום לנגנטל: אם אבו וילן עדיין לא מכיר את עמדותי, אני רוצה לומר לו, שאם יש אנשים שרוצים לעסוק במסיק זיתים לפרנסתם, צה"ל צריך להגן עליהם, כי אסור לקפח את פרנסתם של אנשים; 2.

נחום לנגנטל: בשום פנים ואופן אסור להגיע למצב של הפרת החוק; 3.

נחום לנגנטל: אסור בשום פנים ואופן להגיע לאיזו אלימות, לא מילולית ובוודאי ובוודאי לא פיסית, כנגד אנשים גם בצבא וגם במשטרה.

נחום לנגנטל: דבר אחרון, בוודאי ובוודאי אסור לסרב פקודה גם לפינוי מאחזים וגם לשירות בשטחים.

נחום לנגנטל: אני רוצה שהדברים יהיו ברורים ושייאמרו גם מצד ימין, אבל, אבו וילן, אני שואל אותך, האם יושב-ראש התנועה שלך צריך לחרחר ריב ולרוץ לשם כדי לרקוד על הדם ולהשוות את המתנחלים לחגורות נפץ, כשמרחק של קילומטרים ספורים משם קיפדו את חייהם 14 אנשים והיו עשרות פצועים?

נחום לנגנטל: להשוות אותם ללבנות חבלה?

נחום לנגנטל: האם זה האופן שבו יושב-ראש של תנועה ציונית רצינית במדינת ישראל צריך לנהוג?

נחום לנגנטל: את הדבר הזה צריך לגנות.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יורי שטרן, ואחריו – חבר הכנסת צלי רשף.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, הפיגוע הנורא שאירע אתמול, שבו חיה מחבלת שרפה אנשים חיים, מחזיר אותנו למציאות אבסורדית, שבה כל סדר העדיפויות במדינה השתבש.

יורי שטרן: למה מגויס צבא-הגנה לישראל?

יורי שטרן: לפינוי משפחה שכולה מהגבעה שעליה היא יושבת על אדמה שהיא קנתה.

יורי שטרן: מה עושה שר הביטחון לאור הפיגוע?

יורי שטרן: הוא מקיים שיחות ביטחוניות עם אותם מחבלים פלסטינים, כדי שייכנסו לחברון וייקחו שוב את החוק לידיים שלהם.

יורי שטרן: הדברים הם אבסורדיים, ולכן אני קורא לשר הביטחון ולראש הממשלה להפסיק את כל הדיבורים על פינוי חברון, דבר שיביא רק לחידוש מעשי חבלה בעיר הקדושה הזאת.

יורי שטרן: אתמול ראשי שש או שבע סיעות – אני כבר לא זוכר – שחלקן בקואליציה וחלקן באופוזיציה, שמייצגות 41 חברי כנסת, חתמו על הפנייה הזאת לראש הממשלה, להפסיק מייד את מה שנקרא הפריסה מחדש של צה"ל בחברון ולא לתת למשטרה הפלסטינית להיכנס לעיר.

אברהם בורג: תודה רבה, יורי שטרן.

אברהם בורג: חבר הכנסת צלי רשף, ואחריו – חבר הכנסת חיים כץ.

צלי רשף: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני עשרה ימים מסרה פרקליטות המדינה הודעה לבג"ץ בשמו של שר הביטחון, שהוא נמצא בצרפת ומבקש לתת את דעתו על הנושא שנדון בבג"ץ באופן אישי, ולכן הוא מבקש לדחות קבלת הודעה מטעם הפרקליטות.

צלי רשף: הנושא שמדובר עליו הוא לא אחר מאשר בנייה של 16 יחידות דיור חדשות בתל–רומיידה.

צלי רשף: ובכן, שר הביטחון חזר מצרפת, ואני רוצה להודיע לכם, שפרקליטות המדינה הודיעה אתמול לבג"ץ – תוך כדי המהלך של יציאת צה"ל מחברון, תוך כדי המהלך של התמודדות עם המאחזים הבלתי–חוקיים – אשר הוגש על-ידי כמה תושבים, על-ידי ארכיאולוגים ועל-ידי חבר–הכנסת מוסי רז, ששר הביטחון הודיע לבג"ץ שהוא נתן את דעתו על הנושא והוא החליט לאשר לבנות בימים אלו 16 יחידות דיור חדשות בתל–רומיידה.

צלי רשף: אני מבקש להביא את זה לידיעת הבית ולידיעת הציבור.

יורי שטרן: כל הכבוד לשר הביטחון, הוא צריך לעשות משהו טוב.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת חיים כץ, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

זבולון אורלב: צלי, ספר את זה לאפי איתם.

אברהם בורג: יורי שטרן, אתה לא מבין.

אברהם בורג: הוא לא מתווכח עם ההחלטה, הוא כועס על חוסר העקביות.

נחום לנגנטל: הוא רוצה לומר שהוא באמת שר ביטחון אמיץ.

צלי רשף: רק הבאתי עובדות.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, אתה הנהגת בכנסת משהו טוב, נאומים בני דקה ביום שלישי.

חיים כץ: אנחנו נמצאים במדינה שהיא במצוקה כלכלית, מדינה שיש בה מצוקת אבטלה קשה.

חיים כץ: אנחנו נמצאים בכנסת שעוסקת כמעט אך ורק בנושאים מדיניים.

חיים כץ: אני מציע עוד הצעת ייעול, שתקבע דקה לנושאים חברתיים.

חיים כץ: אנחנו לקראת הסוף, ואני שמעתי פה משהו כמו 15 דוברים, ואף אחד מהם לא דיבר על הנושאים החברתיים.

חיים כץ: הכלכלה והחברה לא מעניינות אותם, אלא רק הנושאים המדיניים.

חיים כץ: אם אנחנו במצב כלכלי קשה, יש סיוע אמריקני.

חיים כץ: האמריקנים משתמשים בנו – איך אמרתי פעם?

חיים כץ: – כמו סוחרי סמים.

חיים כץ: את המנה הראשונה הם נותנים חינם, ואחר כך אנחנו משלמים ביוקר.

חיים כץ: כספי הסיוע בשקלים סוגרים לנו מפעל אחרי מפעל.

חיים כץ: אני מקווה שאתה תקבל את הצעת הייעול שלי ותקבע דקה חברתית, וכן שהמדינה הזאת תחיה עם מה שיש לה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחריו – חבר הכנסת בייגה שוחט, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הריסה ובנייה הן סוד החיים, ואין חיים בלי לבנות, והריסה פירושה קיפוח חיים וסיום חיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממשלת ישראל עוסקת בהריסת קיומו של העם הפלסטיני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק הבוקר בשעה 11:00 אמרו בחדשות שהורסים בתים שנבנו בבנייה בלתי חוקית לא רחוק מתל–רומיידה ומחברון, כאשר הרסו עד אז עשרה בתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יום-יום מתבצעת הריסת בתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יום-יום מונעים מפלסטינים את זכותם היסודית לקיום, בין שמדובר במוסקי זיתים ובין שמדובר בשואבי מים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פשוט אנשים צמאים למים, ואסור להם לשתות מים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם אסור שיהיה להם קידוח מים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משיח השקר אפי איתם הוא עכשיו ממונה על התשתיות, והוא כמובן מגדיל לעשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שמגדיש את הסאה זה שהדברים האלה מסתתרים לפעמים גם מאחורי מסכה של הלכה ופסיקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה טענו ארבעה בחורים הבוקר בבית-המשפט, כשנשאלו למה הם גוזלים את הזיתים של הפלסטינים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם טענו, שזאת ארץ-ישראל ושיש להם זכות על כל מה שיש בארץ, בכלל זה הזיתים של הפלסטינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה אחרונה, אדוני – מתי יבואו לקחת את הזיתים, או אולי את הפרחים, מתל–אביב, מנתניה ומהגליל, זה הכול ארץ-ישראל.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת בייגה שוחט, אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחרון אחרון חביב – חבר הכנסת זבולון אורלב.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, חברת דירוג האשראי עשתה עמנו חסד ודירוג האשראי הורד רק בסעיף אחד ולא בשניים אחרים, ועל כך יש לברך את שר האוצר על נסיעתו, אם זה באמת עזר לעניין.

אברהם-בייגה שוחט: אבל צריך לקרוא את הנימוקים שמופיעים בהודעת חברת הדירוג "פיץ'".

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לחזור ולומר בשניות ספורות, שמופיע שם גם המשבר העולמי כמרכיב בבעיות של המשק הישראלי, אבל הדבר המובן מאליו והמרכזי הוא המצב המדיני בארץ והעובדה שאין לנו פתרון מדיני.

אברהם-בייגה שוחט: לכן החברה גם אומרת, שלפי הערכתה שנת 2003 תהיה השנה השלישית ברציפות שבה ירד התוצר ותגבר האבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לכל חברי הכנסת לבקש מהאוצר את התרגום של ההודעה, שכן אולי מה שאומרים אלה שבודקים אותנו יחדור יותר לתפיסתם ולהבנתם של חברינו על הקשר בין העניין המדיני לעניין הכלכלי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אני אעביר את הדברים לידיעתו של חבר הכנסת חיים כץ.

אברהם בורג: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – אחרון, חבר הכנסת זבולון אורלב.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מתוך דאגה לשלום המתנחלים דווקא, וגם לאוהדי "בני יהודה", אני פונה למשטרה ולצבא לא להתייחס, בניגוד לתביעות שהיו בימים האחרונים, אל "נערי הגבעות", אל המפגינים, כפי שמתייחסים למפגינים ערבים באום-אל-פחם ובסח'נין, זה מסוכן, ולא להתייחס אל המתפרעים אוהדי "בני יהודה" כפי שמתייחסים אל "הפועל טייבה" או "הפועל סח'נין", זה מאוד מסוכן, כי במדינת היהודים, אדוני, לפחות צריך לתת את הפריווילגיה ליהודים ליהנות מהעובדה שהם מפגינים אבל יהודים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, פורסם היום בעיתון על שלוש תאונות שבהן נפצעו קשה או נהרגו ילדים: 1.

זבולון אורלב: באשדוד, משטח שיש נפל על ראשה של פעוטה בת שנתיים; 2.

זבולון אורלב: פעוט מהכפר כאוכב בלע מחדד ממתכת; 3.

זבולון אורלב: תינוק בן שמונה חודשים נפטר בביתו, כנראה מתאונה.

זבולון אורלב: בביקור שערכתי בארגון "בטרם", ארגון למניעת תאונות בקרב ילדים ליד בית-החולים לילדים "שניידר" בפתח–תקווה, התברר, אדוני היושב-ראש, שלמעלה מ-200 ילדים נהרגים כל שנה מתאונות המתרחשות בבית או בקהילה.

זבולון אורלב: מספר זה יותר גדול מסך כל הילדים שנפטרים ממחלות.

זבולון אורלב: אגב, ממחלת הסרטן נפטרים כ-70 ילדים כל שנה.

זבולון אורלב: בתאונות דרכים נהרגים כל שנה בין 30 ל-40 ילדים, ככיתה של ילדים.

זבולון אורלב: ובתאונות – 200 ילדים.

זבולון אורלב: לעומת כל המשאבים שאנחנו משקיעים בתחומים האחרים, נראה שבנושא התאונות כמעט אין השקעה.

זבולון אורלב: אני חושב שזאת הזדמנות טובה לעורר את המודעות, לקרוא גם למשרד החינוך, גם למשרד העבודה והרווחה, גם למשרד הבריאות, שכל משרד יפעל בתחום עבודתו כדי לעורר את המודעות.

אברהם בורג: תודה ליושב-ראש ועדת החינוך והתרבות.

אברהם בורג: (סוהרים ומאבטחים במקום משמורת מיוחד – חובות וסמכויות) (הוראת שעה), התשס"ג–2002

אברהם בורג: אנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 23) (סוהרים ומאבטחים במקום משמורת מיוחד – חובות וסמכויות) (הוראת שעה), התשס"ג–2002, קריאה ראשונה.

אברהם בורג: איפה סגן השר גדעון עזרא?

נסים זאב: הוא בחוץ, אפשר לקרוא לו.

אברהם בורג: אפשר להודיע לו שזה לא בריא לעשן.

אברהם בורג: בבקשה, סגן השר.

אברהם בורג: אנא הצג את הצעת החוק.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני מבקש לומר שני דברים.

גדעון עזרא: מטרת הצעת החוק הזאת היא להקל על העובדים הזרים שמבקשים להעביר אותם חזרה לארצותיהם ולאפשר להם לחיות בתנאים הולמים ולא בתנאים של בית-כלא.

גדעון עזרא: זו המטרה הראשונה.

גדעון עזרא: דבר שני: בגלל הדחיפות שוחררנו מחובת הנחה על-ידי ועדת הכנסת.

גדעון עזרא: לעצם ההצעה: אנחנו מבקשים את אישור המליאה להצעת החוק ולהעברתה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

גדעון עזרא: עניינה של הצעת החוק במתן סמכויות נדרשות לסוהרים ולמאבטחים במקום משמורת מיוחד, לצורך יישום החלטת הממשלה בנושא הרחקה של זרים העובדים בישראל והשוהים בה שלא כדין.

גדעון עזרא: ביום 18 באוגוסט 2002 קיבלה הממשלה את ההחלטה האמורה, ובין היתר הטילה על שירות בתי-הסוהר לנהל "מקום משמורת מיוחד", כהגדרתו בסעיף 13א לחוק הכניסה לישראל, להחזקת זרים המיועדים לגירוש, באמצעות סוהרים ותוך הסתייעות בגורמים אזרחיים.

גדעון עזרא: לצורך יישום ההחלטה פרסם שירות בתי-הסוהר מכרז ונמצא מקום מתאים בצפון הארץ, ליתר דיוק, בנצרת.

גדעון עזרא: נכון למועד זה אף התקבל היתר של רשויות התכנון והבנייה להשתמש באותו מקום כ"מקום משמורת מיוחד".

גדעון עזרא: ניהול מקום המשמורת המיוחד על-ידי סוהרים ומאבטחים אזרחיים מחייב, כאמור, תיקון חקיקה על מנת להסדיר את סמכויותיהם.

מוחמד ברכה: איפה בנצרת?

גדעון עזרא: בבית-מלון.

מוחמד ברכה: "רנסנס"?

גדעון עזרא: לא, אני לא חושב שב"רנסנס", במקום אחר.

גדעון עזרא: אני לא בטוח.

גדעון עזרא: לא בנצרת הערבית, בנצרת-עילית.

גדעון עזרא: על-פי המצב החוקי הנוהג, פקודת בתי-הסוהר [נוסח חדש], התשל"ב–1971, מסדירה את חובותיו, סמכויותיו ותפקידיו של סוהר בבית-סוהר.

גדעון עזרא: אין בפקודה הסדר המאפשר הצבת סוהר במקום משמורת שאיננו בית-סוהר ובהתייחס לאוכלוסייה שאיננה אסירים.

גדעון עזרא: חקיקה מוצעת זו באה לאפשר לשירות בתי-הסוהר להציב סוהרים במקום, כאמור, תוך החלת הוראות הפקודה לעניין חובותיהם, סמכויותיהם וכפיפותם לדין משמעתי גם לגבי ביצוע השירות ב"מקום משמורת מיוחד".

גדעון עזרא: ההבדלים המהותיים בין מקום משמורת מיוחד לבין בית-סוהר אמורים להתבטא בעיקרם בתנאי המשמורת, כקבוע בחוק הכניסה לישראל; באפשרות שירות בתי-הסוהר להשתמש בשירות מאבטחים שאינם סוהרים בתפקיד אבטחה נוכח מאפייניה המיוחדים של אוכלוסיית הנתונים במשמורת במקום זה, וממידת הסיכון שאיננה רבה על-פי הצפוי מאוכלוסייה זו לשלום הציבור אם יימלטו ממקום המשמורת המיוחד.

גדעון עזרא: כמו-כן, לצורך הסתייעות בשירותי אבטחה אזרחיים במקום משמורת מיוחד כדי למנוע בריחה של השוהים הבלתי-חוקיים וכדי לקיים ולהבטיח את ביטחון הציבור באותו מקום, מוצע להעניק למאבטחים סמכויות מסוימות הנדרשות על מנת שיוכלו לסייע לשירות בתי-הסוהר בביצוע תפקידיו.

גדעון עזרא: הסמכויות המוצעות דומות לאלו שמוצע להעניק למאבטח שאינו עובד ציבור, על-פי הצעת חוק סמכויות חיפוש לשם שמירה על שלום הציבור, התשס"ב–2002, המונחת על שולחן הכנסת, בשינויים המתחייבים מההבדלים בתפקיד, ובין אלו: א.

גדעון עזרא: סמכויות לדרוש הזדהות; ב.

גדעון עזרא: סמכויות חיפוש על גוף; ג.

גדעון עזרא: סמכות תפיסת חפצים העלולים לפגוע בביטחון או לאפשר בריחה; ד.

גדעון עזרא: סמכות לעכב מוחזק במשמורת עד לבואו של סוהר במקרה של סירוב לדרישות להזדהות או לבצע חיפוש, וכן במקרה של חשש כי האדם עומד לצאת ללא רשות ממקום המשמורת או במקרה שהוא נושא נשק שלא כדין; ה.

גדעון עזרא: סמכות שימוש בכוח סביר, שאינו גורם לחבלה, במקרה סירוב לדרישת העיכוב.

גדעון עזרא: על-פי המשתמע מהחלטת הממשלה, מוצע לקבוע תוקפו של החוק כהוראת שעה עד 1 בינואר 2004, שהוא המועד המתוכנן לתחילת עבודתה של רשות ההגירה הממלכתית.

גדעון עזרא: רשות זו אמורה לקום ולרכז תחת ידה את מכלול סמכויות משרדי הממשלה הנוגעים לאכיפת החוק נגד שוהים בלתי חוקיים.

גדעון עזרא: לאור כל האמור, אני שב ומבקש את אישור המליאה לחוק המוצע.

גדעון עזרא: ועוד הערה: אם יהיה מקום משמורת שני, מובן שנצטרך לבוא ולבקש תיקון חקיקה נוסף.

גדעון עזרא: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לסגן השר לביטחון פנים.

נסים זאב: האם המאבטחים ייחשבו עובדי מדינה?

גדעון עזרא: המאבטחים יועסקו כפי שמועסקים מאבטחים אחרים על-ידי המדינה.

גדעון עזרא: הם לא עובדי מדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, לפני שנעבור לרשימת המתדיינים, הודעה למזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הריני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים ונכי המלחמה בנאצים (תיקוני חקיקה), התשס"ג–2002, של חברי הכנסת יהודית נאות ויוסף לפיד, שהחזירה ועדת הכספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה למזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה ראשונה)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוסקים בהצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 23) (סוהרים ומאבטחים במקום משמורת מיוחד – חובות וסמכויות) (הוראת שעה), התשס"ג–2002.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון המתדיינים, חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו חברי הכנסת נחום לנגנטל, עזמי בשארה, זבולון אורלב, איוב קרא, משה גפני, מוחמד ברכה, וההמשך לפי הסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש היגיון עקבי מאוד בצורת החשיבה של הממשלה הזאת ובגישה שלה בכלל לשאלת הדמוקרטיה.

עסאם מח'ול: אני חושב שהיא לא מפספסת שום הזדמנות, והיא דואגת שהעקביות הזאת תישמע ותיראה ואנשים יחושו אותה על גופם.

עסאם מח'ול: יש מגמה במדיניות הממשלה הזאת, לצמצם את הזכויות, את החירויות הדמוקרטיות, לחפש את הדרך לצרף למעגל כוחות הביטחון, למעגל הכוחות שאמורים להגביל את הציבור – חלקים שונים בציבור – בצורה קשה ובצורה שיכולה לפגוע בחירויות הדמוקרטיות ולפגוע בנוהל התקין של חברה שמתיימרת להיות חברה, בין היתר, שגם מתייחסת לאזרחים שבה ולבני–האדם שבה.

עסאם מח'ול: הדרישה הזאת או הקריאה הזאת: כל ישראל סוהרים – זו הכותרת של הצעת החוק הזאת – היא לחפש עוד דרך ועוד מקום.

עסאם מח'ול: אם אין מספיק מקומות בבתי-סוהר, אז משמורות.

עסאם מח'ול: אם אין מספיק סוהרים, אז מאבטחים, הרחבת הסמכויות של מאבטחים.

עסאם מח'ול: אני חושב שאנחנו במגמה שהולכת ותופחת, ניסיון להפוך את השאלה הזאת של מתן סמכויות גם לשימוש באלימות, גם לפגיעה בזכויות האזרח, למגמה הולכת ומתרחבת.

עסאם מח'ול: אינני יכול לנתק את ההצעה הזאת ואת היחס לשאלה הזאת מחברות כוח–אדם, שמחר יספקו מאבטחים שיתערבו בחיים ויצמצמו בצורה דרסטית ובצורה חודרנית את זכויות האדם, זכויות האזרח והחירויות הדמוקרטיות.

עסאם מח'ול: זה חלק מהנוף הכולל של העולם אחרי 11 בספטמבר, לסמן את הזכויות, את החירויות של הציבור הרחב כדבר שצריך לפגוע בו וצריך לספק את הכלים כדי לפגוע בו.

עסאם מח'ול: השאלה המרכזית היא לא איך לעצור ואיך לכלוא את העובדים הזרים, את עובדי ההגירה, אלא איך לאפשר להם לחיות ולעבוד בכבוד גם בתוך מדינת ישראל, כי אתה לא יכול להחליט שההון, הקפיטל, חופשי לנוע ממקום למקום בלי גבולות של המדינה הלאומית, וכאשר עובדים מגיעים, אז השאלה העומדת היא איך לכלוא אותם ואיך להחזירם ולגרשם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עסאם מח'ול: אני חושב שכל התפיסה עומדת על הראש, וצריך להעמיד אותה כפי שנכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אדוני סגן השר, אני אתמוך בכל ההצעות שאתם מעלים כאן בפנינו.

נחום לנגנטל: לא התעמקתי בהצעות האלה, אבל מאחר שאתם מבקשים, נתמוך.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ברכה, נכון?

נחום לנגנטל: הרי אנחנו עושים, בסופו של דבר, מה שהמשטרה והממשלה מבקשות מאתנו.

נחום לנגנטל: הרי אנחנו עובדים פחות או יותר אצלם בימי שלישי.

נחום לנגנטל: סגן השר עזרא, היום ישבנו בוועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא הבטיחות בדרכים ודנו בסוגיה, ואני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת על מנת לפנות אליך באופן אישי.

נחום לנגנטל: היום עסקנו בתחום שקשור לנהיגה בשיכרות ולנהיגה תחת השפעת סמים במדינת ישראל, ומתברר שהנגע הזה לא גדול בהשפעה על נהגים צעירים.

נחום לנגנטל: המרכיבים האחרים של מהירות ודברים כאלה הם מרכיבים יותר משמעותיים בנושא התאונות.

נחום לנגנטל: אבל, התברר לנו דבר שהוא חמור מאוד בעיני, והוא, שהיום בחקיקה הישראלית, וכתוצאה מזה כמובן באכיפה, אין בכלל סטנדרדים לגבי נהיגה תחת השפעת סמים.

נחום לנגנטל: לגבי שיכרות, יש מדד שאם תופסים אדם וב"נשיפון" הוא נושף לתוך שקית הניילון ועובר את הרף, ממילא לוקחים אותו לבית-החולים, שם לוקחים לו בדיקת דם והוא מואשם בנהיגה בשיכרות.

נחום לנגנטל: אבל, יש נהיגה תחת השפעת סם, וזה חמור פי אלף, שהרי כל סם אסור.

נחום לנגנטל: אלכוהול לא אסור במדינת ישראל.

נחום לנגנטל: נהיגה תחת השפעת אלכוהול היא דבר אסור, אבל סם זה ודאי דבר אסור.

נחום לנגנטל: לא מעמידים אף אדם במדינת ישראל לדין על כך שהוא נהג תחת השפעת סמים.

נחום לנגנטל: זה דבר חמור מאוד.

נחום לנגנטל: הם אומרים שזה לא נמצא בחקיקה.

נחום לנגנטל: אם זה לא נמצא בחקיקה, ודאי שאי-אפשר לעשות בעניין הזה אכיפה.

נחום לנגנטל: יותר מכך, רק בחודשים האחרונים העבירה המשטרה את רשימת המורשעים בדין בבתי-משפט לא בסחר בסמים אלא בשימוש בסמים, כדי שהמכון הרפואי לבטיחות בדרכים יקרא אחד-אחד ויבדוק אותם אם הם באמת רשאים להמשיך להחזיק ברשיון נהיגה.

נחום לנגנטל: זה היה רק לאחרונה.

נחום לנגנטל: יש עוד דבר שאתה צריך לדעת.

נחום לנגנטל: למשל, הביטוח הלאומי מסרב להעביר את הרשימות הללו.

נחום לנגנטל: אני פונה לשר העבודה והרווחה, התורן מטעם הממשלה היום בדיון: הביטוח הלאומי לא מוכן להעביר את רשימת הנרקומנים שמקבלים קצבה מהביטוח הלאומי כיוון שהם נרקומנים.

נחום לנגנטל: בגלל הרעיון של צנעת הפרט, לא מוכנים להעביר זאת למכון הרפואי לבטיחות בדרכים.

נחום לנגנטל: אדוני השר, אני שואל אותך: בעולם הערכים, בין צנעת הפרט לבין ערך חיי אדם, כי אדם כזה שנוהג ברכב יכול לפגוע ולסכן את שלומם של האנשים – צריך איכשהו לקבוע איזה ערך קובע.

נחום לנגנטל: בנוסף, יש היום חובה בחוק, שכל רופא שיודע על מחלה כלשהי שיש לפציינט שלו, חייב לדווח על כך למכון הרפואי לבטיחות בדרכים, ואתה יודע זאת כשר הבריאות לשעבר.

נחום לנגנטל: ודאי שהביטוח הרפואי באמצעות הרופאים – שידווחו על אותם נרקומנים למכון הרפואי לבטיחות בדרכים, שיקראו להם, כי יכול להיות שהאנשים האלה הם גורמים ישירים לתאונות דרכים.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני השר ואדוני סגן השר, אני חושב שאת הנקודה הזאת אתם צריכים לבדוק במשרדיכם, כדי שנוכל לפתור את העניין הזה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, המגמה בחוק היא מגמה נכונה, אף שאינני יכול באמת להצביע, ואני חייב לציין זאת, בשל שאלת הטיפול בהם כאזרחים ולא כעבריינים.

עזמי בשארה: בסך הכול, הם פועלים שנמצאים בשהייה לא חוקית, כיוון שיש בעיה עם אכיפת החוק, אבל הם לא עבריינים פליליים מבחינה זו שצריך להתנהג כלפיהם כעצורים, כחשודים או כעבריינים לתקופות ארוכות וממושכות בצורה בלתי אנושית וצפופה בבתי-סוהר.

עזמי בשארה: לכן המגמה שהם לא יהיו בבתי-סוהר היא נכונה, אף שאי-אפשר לקבל את הסיפור של ההוראה להסמיך אנשים ולתת להם סמכויות של סוהרים, כשאנחנו לא יודעים מי הם.

עזמי בשארה: מי הם האזרחים האלה?

עזמי בשארה: מה אני יודע על האזרחים האלה?

עזמי בשארה: יש לי בעיה בכלל עם גיוס אזרחים, העבר שלהם והנטיות שלהם וכו'.

עזמי בשארה: פתאום יתאפשר להם לשלוט בבני–אדם בצורה הזאת כאילו הם עבריינים.

עזמי בשארה: יש לנו בעיה אפילו עם נשק לאזרחים, ואפילו סתם נשק, ומתן רשיונות נשק לאזרחים סתם במדינה הזאת.

עזמי בשארה: לתת להם לשלוט וכו', אני חושב שזה בעייתי.

עזמי בשארה: המגמה הזאת היא הפוכה ומפריעה לי בחוק הזה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות להגיד כמה מלים על הדיון הקודם, והנאומים בני הדקה התרכזו סביב הנושא הזה – הנושא של מה שקורה בגדה המערבית או ברצועת עזה מבחינת התנהגות המתנחלים.

עזמי בשארה: אף פעם לא התרשמתי שזה נושא של שבת.

עזמי בשארה: אני חושב שרוב הדתיים גם יודעים שזה לא נושא של שבת.

עזמי בשארה: גם ביום שני האנשים האלה היו מתנגדים.

עזמי בשארה: רצו לסכסך בין יחידות דתיות ללא-דתיות וכו', ובאמת הסבו את תשומת הלב לאיזו השפעה יש להם ביחידות הדתיות.

עזמי בשארה: יש קצין שבכלל סירב להתלונן.

עזמי בשארה: אני לא מבין ממתי בפלילי צריך להתלונן.

עזמי בשארה: ממתי קצין צריך להתלונן כדי לחקור מי התקיף אותו?

עזמי בשארה: אם היו ערבים מתקיפים קצין, היו מחכים עד שהוא היה מתלונן?

עזמי בשארה: קורים פה דברים מעניינים.

עזמי בשארה: מה שהכי מעניין זה המזג, מצב הרוח.

עזמי בשארה: עמדו כאן חברי כנסת, שכנראה הם מההתנחלויות – ואינני יודע איפה הם גרים ולא כל כך אכפת לי, אבל כן אכפת לי שההתנחלות היא התנחלות – וענו לחברי כנסת אחרים: "אתה יודע שאנחנו מגנים התקפת חיילים", אבל הטענות שהם העלו היו גם על התקפות פלסטינים.

עזמי בשארה: אף אחד לא אמר מלה על התקפת פלסטינים.

עזמי בשארה: לדעתי, זה לא היה מקרה.

עזמי בשארה: אף אחד לא עמד פה והסתייג מהתקפה על פלאחים בנושא מסיק הזיתים או גנבת זיתים או גנבת שמן זית, כאילו זה כשר, אבל רק ההתקפה על החיילים היתה לא כשרה.

עזמי בשארה: וזה לא מקרה.

עזמי בשארה: אבו וילן עמד פה ודיבר לא רק על החיילים, והאחרים דיברו לא רק על החיילים והתקפת החיילים, אלא גם על התנהגות המתנחלים כלפי הפלאחים הפלסטינים.

עזמי בשארה: אף ציוץ לא נשמע שם, כאילו זה בסדר, את זה צריך לעודד וכו', כאילו גזל, גנבה – זה בכלל חלק מהתרבות.

עזמי בשארה: הרי גזלת אדמה, גזלת שמן, גזלת מולדת, גנבה, "לא תגנוב", "לא תרצח", זה לא חלק מה-commandments; רק שמירת השבת היא ה-commandments, היא עשרת הדיברות, רק הדיבר הזה.

עזמי בשארה: שבת – זה הדיבר, אבל "לא תגנוב" – זה לא קיים, אל תשקר, אל תעיד עדות שקר – זה לא קיים, "לא תרצח" – גם זה לא קיים.

עזמי בשארה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא, אם הוא לא יהיה כאן – חבר הכנסת משה גפני, ואם גם הוא לא יהיה כאן – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי סגן השר לביטחון פנים, ראשית, אני רוצה להעיר שהחוק הוא הוראת שעה עד 31 בדצמבר 2003.

גדעון עזרא: לא, לא, 1 באפריל 2004, אמרתי.

זבולון אורלב: זה שונה ממה שכתוב פה.

זבולון אורלב: מה מחייב, מה שכתוב פה?

גדעון עזרא: לי רשום: 1 באפריל 2004, אבל אם כתוב כאן כך, זה מה שמחייב.

זבולון אורלב: אני רק קורא את סעיף 128ה בנייר שמונח לפנינו.

זבולון אורלב: מה אדוני אומר, עד מתי, עד 1 באפריל?

גדעון עזרא: לא, מה שכתוב בנייר.

זבולון אורלב: בנייר כתוב התאריך שנקבתי, אבל זה לא משנה, גם עם התאריך שאתה נוקב וגם עם התאריך שאני נוקב אני מוכן לומר לך, שעם הניסיון הקצר שלי בכנסת – שלוש שנים – זה ברור שהממשלה תעמוד באותו תאריך ותבקש להאריך את תוקף הוראת השעה.

זבולון אורלב: ותמיד אני אומר לממשלה: אל תעשו צחוק, תקבעו מלכתחילה פרק זמן ריאלי.

זבולון אורלב: הממשלה לא תספיק להקים את הרשות להגירה, והחוק הזה נועד למלא את החלל הריק עד להקמת הרשות.

זבולון אורלב: רשות הגירה לא יקימו תוך שנה, עם כל החקיקה, כשעדיין אין הצעות חוק ועכשיו רק מתחילים לדון, וצריכים שלוש קריאות, ועוד אף אחד לא יודע מה זה.

זבולון אורלב: אז קודם כול, מבחינת כבוד הכנסת אני מייעץ לך כבר להציע להאריך את זה בשנה.

זבולון אורלב: תמיד אפשר לקצר.

זבולון אורלב: אפשר להגיד: לשנתיים או עד שתקום רשות הגירה, הכול לפי התאריך המוקדם יותר.

זבולון אורלב: הדבר השני, אני חושב שחובתך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, לעניין התאריך, זה אותו תאריך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 31 בדצמבר 2003 ו-1 בינואר 2004 – זה אותו תאריך.

זבולון אורלב: אמרתי, אני מציע לדחות את זה בעוד שנה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, אני התייחסתי למחלוקת.

זבולון אורלב: הבנתי, אני לא הקשבתי לו היטב.

זבולון אורלב: תודה רבה לך, אדוני.

זבולון אורלב: הדבר השני, אם אפשר בדברי התשובה קצת לשמוע מה קורה עם השב"חים.

זבולון אורלב: יש לנו שני סוגים: הסוג הראשון, העובדים הזרים; והשני, השוהים הבלתי–חוקיים מיהודה ושומרון.

זבולון אורלב: סוגיית העובדים הזרים היא בעיה כלכלית וחברתית במדינת ישראל.

זבולון אורלב: אני רואה בה איום על תעסוקה, על זהותה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

זבולון אורלב: ולכן, מטפלים בנושא הזה ברצינות, ואני מחזק את ידיו של שר העבודה והרווחה שפעיל מאוד בנושא הזה – ואני בעמדותיו בסוגיה הזאת – ושעומד על דעותיו.

זבולון אורלב: אבל סוגיית השוהים הבלתי–חוקיים מיהודה ושומרון היא לא רק בעיה חברתית או בעיה כלכלית, היא גם בעיה ביטחונית.

זבולון אורלב: ואנחנו יודעים שלא רק שיכול לעבור ג'יפ "קאיה" ולבוא ולהתפוצץ בצומת כרכור, אלא שגם עוברים כל יום מאות, אם לא אלפים, ונמצאים שוהים בלתי חוקיים בכפרים כאלה או בכפרים אחרים, ואני חושב שמגיע לכנסת דוח על מה שקורה, מה נעשה לפני שעוצרים אותם.

זבולון אורלב: הדבר השלישי והאחרון שאני רוצה לומר: ככל שמקצרים את הטיפול בשוהים הבלתי-חוקיים, כך חוסכים גם משאבים.

זבולון אורלב: הרגשתי היא שהולכים להקים פה אפארט שלם של בתי-מלון, ואני מאוד מסכים לדברים שאמר חבר הכנסת עזמי בשארה, שטוב שזה לא במחנות מעצר וכדומה, וגם זה ראוי בהחלט לדבר שבח, אבל ככל שמקצרים זה גם פחות עינוי לשוהה הבלתי–חוקי, שנמצא פחות באותה משמורת מיוחדת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

זבולון אורלב: ואני לא רואה בהליכי החוק שום רמז שכוונת המחוקק או כוונת המציע – הממשלה שמציעה את החוק – שהוא מנסה להגביל ולומר כמה זמן אפשר להחזיק – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

זבולון אורלב: צריך לקבוע זמן.

זבולון אורלב: זה לטובת אותו אדם ולטובת המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

קריאה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש רשימה, אדוני, אנחנו הולכים לפי מה שרשום לנו פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שמת לב לתחילת דבריו של סגן השר, כשהוא אמר שהצעת החוק הזאת, הוראת השעה הזאת, באה כדי לאפשר לשוהים הבלתי–חוקיים את הזכות להיות במקום מאובטח.

מוחמד ברכה: אני חושב שזו פשוט ציניות שקשה לתאר.

מוחמד ברכה: זה כמו להגיד: השוטר הכה אזרח כדי שיפנים את המשמעות של הדמוקרטיה ושל החוק.

מוחמד ברכה: אני חושב שכל הסיפור וכל ההתנהגות כלפי מה שנקרא "עובדים זרים" ו"שוהים בלתי-חוקיים", זה דבר שמתבצע בחסות השלטון, ואם זה לא בחסות משרד העבודה והרווחה – בדרכים עקיפות של כל מיני גורמים שנותנים אישורים מאחורי הגב ומתחת לשולחן.

מוחמד ברכה: אני חושב, שאם יש משהו לתקן, צריך לתקן משהו בשיטה שמעדיפה עבודה זולה על עבודה מקומית, וכל יומיים קם קול זעקה בנושא של מחסור בפועלים, אף שיש כ-250,000 מובטלים רשומים, שלא לדבר על מובטלים אחרים שאינם נכללים בסטטיסטיקה של האבטלה במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אבל הצעת החוק הזאת באה לעשות מעשה נוסף בכל מה שקשור למיליטריזציה, שפשוט כופים אותה על החברה בישראל.

מוחמד ברכה: מה הקריטריונים לקבלת מאבטח, אדוני סגן השר?

מוחמד ברכה: לפי אילו קריטריונים הוא מתקבל?

מוחמד ברכה: כל אחד שהוא יוצא יחידה כלשהי, או יחידה קרבית, הוא אוטומטית מאבטח.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, ברגע שהאנשים האלה מקבלים את התו של מאבטח הם הופכים אוטומטית לאנשים שאמונים על שלטון החוק, ואז תפקידם לא ייעצר בגבולות אותו בית-מלון בנצרת–עילית שאתה שכחת את שמו, והתפקוד שלהם לא יצטמק ויצטמצם אך ורק להתייחסות לאי-אלו שוהים חוקיים או בלתי חוקיים.

מוחמד ברכה: זה נותן להם אפשרויות בלתי מוגבלות של כנופיות רחוב שיכולות להתנכל לכל מי שעובר, לכל מי שהולך.

מוחמד ברכה: והדבר שהוא באופנה היום הוא להתנכל, למשל, לערבים, לאנשים שבאים מהשטחים הכבושים וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: לכן, הוראת שעה כזו מקומה לא יכירנה במדינה שמתיימרת להיות דמוקרטית.

מוחמד ברכה: אבל מה אני מתפלא?

מוחמד ברכה: על מה אני מתפלמס?

מוחמד ברכה: לפני כמה רגעים דיברנו על כך שהצבא החליט על איסור מסיק זיתים.

מוחמד ברכה: שר התשתיות הלאומיות החליט על איסור קידוחי מים בגדה.

מוחמד ברכה: אז מה, כל יוצא צבא הופך לשוטר וסוהר?

מוחמד ברכה: זה עוד נדבך במבנה הזה של מיליטריזציה של החברה בישראל.

מוחמד ברכה: לכן, אני לא רואה שום חיוב בהצעת החוק הזאת.

מוחמד ברכה: אם יש צורך במשהו, הרי זה פשוט להתייחס לכל הסוגיה של העובדים הזרים והנחיצות של קיומם במדינת ישראל במונחים חברתיים, שקודם כול מעדיפים את האזרחים במדינת ישראל, ולהפסיק את מתן האישורים מתחת לשולחן ואת פעילותם של כל מיני אינטרסנטים שתמורת תשלום מביאים אנשים, גם בצורה חוקית וגם בצורה בלתי חוקית.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה עכשיו על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון מס' 4) (איזון בפקיעת נישואין), התשס"ג–2002, של חבר הכנסת אליעזר זנדברג וקבוצת חברי הכנסת.

אריה האן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה למזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (סוהרים ומאבטחים

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (הוראת שעה), התשס"ג–2002

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתקופה האחרונה אנחנו עדים לשורה של חוקים תחת הכותרת "הוראת שעה".

טלב אלסאנע: זה לא הוראת שעה ולא הוראת שנה, החוקים האלה נשארים לשנים.

טלב אלסאנע: לכן, כדי לעקוף את הגישה של חקיקת חוקים, נותנים להצעת החוק הזאת שם של הוראת שעה, אבל את הוראות השעה האלה ימשיכו להאריך ולחדש ככל שירצו.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אם שמת לב, בעצם בהצעת החוק נותנים איזו לגיטימציה למעשים בלתי חוקיים, נותנים גושפנקה לפעילות של פלנגות הפועלות בשטח, נותנים הכשר לאנשים שאין להם סמכות.

טלב אלסאנע: הם עושים מה שבא להם, השלטון מאציל מהסמכות השלטונית שלו לאותם אנשים ונותן להם עוד יותר סמכויות, והם יופיעו בהרבה כובעים.

טלב אלסאנע: אדם יהיה מאבטח ותהיה לו סמכות של חיפוש וגם של שוטר וגם של סוהר, ועוד מעט גם תהיה לו סמכות של שופט.

טלב אלסאנע: ואיפה אז יהיה האזרח?

טלב אלסאנע: כי כשמקנים סמכות שוללים זכות, מטילים אחריות, מגבילים את זכויותיו של האזרח.

טלב אלסאנע: כל החקיקה הזאת אומנם יכולה לקבל רוב, ולכן מבחינה פורמלית זה חוק, אבל מבחינה חוקתית זה דבר פסול, כי זו פגיעה קשה בזכויות אדם, פגיעה בזכויות אזרח, הטלת הגבלות והקניית סמכויות ללא שום הצדקה.

טלב אלסאנע: על-פי החוק, על-פי העיקרון, על-פי ההיגיון, יש שמקנים לאדם סמכות כשיש לו הכשרה ויש תכלית להקניית הסמכות.

טלב אלסאנע: מה בעצם נותנים כאן?

טלב אלסאנע: לכל מאבטח נותנים סמכות לעצור?

טלב אלסאנע: לעכב?

טלב אלסאנע: ראיתי אנשי מג"ב שעוצרים פועלים פלסטינים, מעמידים אותם בשמש לוהטת עם ידיים מעל הראש, מתנכלים להם, מתעללים בהם, ועכשיו באים ואומרים שלדבר הזה ייתנו להם סמכות.

טלב אלסאנע: הדבר הזה לא היה קודם פסול, ועכשיו הוא יהיה חוקי במסגרת הסמכות שלהם.

טלב אלסאנע: לכן צריך לעצור ולחשוב, כי מה שעושים היום הוא לדעתי התאבדות של הדמוקרטיה על-ידי חקיקה לא דמוקרטית, ולכן אני מתנגד להצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד, אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת שאול יהלום, ואם גם הוא לא יהיה – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, חבר הכנסת יגאל ביבי והרשימה עוד ארוכה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את העובדה ששר העבודה והרווחה וסגן השר לביטחון פנים נוכחים כאן ולדבר על שני נושאים.

אחמד טיבי: הנושא הראשון קשור לשר, והוא נוגע להחלטה של המשרד לסגור את הלשכה של המוסד לביטוח לאומי בטייבה ולהעביר את כל האזרחים של טייבה וקלנסואה לנתניה.

אחמד טיבי: הרי מי האוכלוסייה הנזקקת לשירותים כאלה, אדוני השר?

אחמד טיבי: מדובר באוכלוסייה נזקקת, מבוגרת, קשת יום.

אחמד טיבי: לשלוח אותם למוסד לביטוח לאומי בנתניה זה להעניש אותם עוד יותר, יותר ממה שהגורל פקד עליהם.

שלמה בניזרי: – – – זו לא החלטה שלי, אלא החלטה מקצועית – – –

אחמד טיבי: ההחלטה המקצועית, אדוני השר, נראית על פניה לא סבירה, או שהיא מקשה עוד יותר עם האנשים שמצבם בלאו הכי קשה.

אחמד טיבי: לכן אני פונה אליך תוך כדי כך שאתה בודק את זה, שתבדוק את זה במידת החיוב כלפי משפחות נזקקות, שאני יודע במה הן נתקלות כאשר הן נוסעות לנתניה, אדוני השר, שבעה מדורי גיהינום.

אחמד טיבי: שיפור וייעול השיפור של משרדך, של כל מוסדות ומשרדי הממשלה כלפי הציבור באשר הוא ציבור, כלפי האזרחים – – –

אורי אריאל: יש סכנה בדרך.

אחמד טיבי: אפילו בזה אתה ציני?

אחמד טיבי: הנקודה השנייה קשורה לסגן השר לביטחון הפנים, במה שקשור לבתי-הסוהר.

אחמד טיבי: אנחנו ביקשנו – גם האסירים ביקשו – לאפשר להם קשר טלפוני עם המשפחות בהשגחת הנהלת בתי-הסוהר.

אחמד טיבי: כלומר שיהיה טלפון ציבורי שם ושהנהלת בתי-הסוהר תקבע שעות, תנטר, תעקוב אחרי השיחות, על מנת שיהיה קשר אנושי, משפחתי, בין האסירים לבני משפחותיהם.

אחמד טיבי: לפעמים נזקקים לטלפון בגלל מחלה, בגלל חג, בגלל נישואים שלא מתאפשר להם לצאת או סתם בגלל געגועים.

האשם מחאמיד: ועל חשבונם.

אחמד טיבי: ועל חשבונם.

אחמד טיבי: הדבר הזה נדחה בשלב זה על-ידי רשויות בתי-הסוהר.

אחמד טיבי: אתם אומרים שיש כנראה אסירים שמשתמשים בפלאפונים, או שמישהו הצליח להכניס פלאפונים, כטענת שירות בתי-הסוהר.

אחמד טיבי: מה קרה בשבוע האחרון?

אחמד טיבי: שירות בתי-הסוהר, עמיתי חבר הכנסת האשם מחאמיד, החליט והכניס מכשירים להפרעת קליטה, כמו שפעם חשבו לעשות בכנסת.

אחמד טיבי: בימים האחרונים הכניסו לתוך התאים באחדים מבתי-הכלא – אומנם כתוב עליהם שזה גורם נזק ושצריך להיזהר ולא להתקרב למרחק של כמה מטרים, אבל מה זה חשוב – מכשירים, אדוני היושב-ראש, שיפריעו לקליטת תדרים מסוימים.

אחמד טיבי: אני לא יודע מה מידת החוקיות או הפגיעה בבריאות מבחינת קרינה וכו', אבל הדבר הטוב ביותר הוא להסדיר את זה בתקנות של שירות בתי-הסוהר, כדי שיהיה הסכם ושהיא תפקח בהסכמתה על טלפונים ציבוריים שיהיו בין כותלי בתי-הסוהר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת שאול יהלום, תמר גוז'נסקי, יגאל ביבי, אורי אריאל, צבי הנדל, ישראל כץ, צלי רשף, וגם דהאמשה, אם יהיה לו מחליף.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, סגן השר, חברי הכנסת, אני רוצה לומר שאני אצביע נגד החוק הזה, ואני אומר גם למה.

נסים זאב: אני המום לשמוע את זה.

נסים זאב: עד שסוף-סוף נותנים תנאים לאותם שוהים בלתי חוקיים – – –

האשם מחאמיד: אתה לא סופר לי עכשיו, אני שומע את ההרצאה שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה לא חייב לשמוע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאב, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו שותפים לזה שאתה המום.

נסים זאב: סיירנו בבתי-כלא, התמונה המרכזית – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יבוא תורך לדבר ותוכל להסביר את זה כאן.

האשם מחאמיד: אני אתחיל מהיכן שחבר הכנסת זאב התחיל.

האשם מחאמיד: או שיש מדינה או שאין מדינה.

האשם מחאמיד: מה זה תת-משרד ותת-בית-סוהר ותת-סוהר וכל ה"תתים" האלה?

האשם מחאמיד: בשביל מה צריך את זה?

שלמה בניזרי: – – –

האשם מחאמיד: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש פה דבר מסוכן.

האשם מחאמיד: או שיש מדינה שיש לה מוסדות, או שיש מדינה שהולכת לקראת הפרטה של מוסדותיה.

האשם מחאמיד: יש פה דבר מסוכן, אתם לא שמים לב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצית לומר מוסדות שיש להם מדינה?

האשם מחאמיד: אפילו את המוסדות הם רוצים לפרק ולהפריט.

האשם מחאמיד: זה דבר מאוד מסוכן וזכותי לחשוש מפני תופעה כזאת או מפני הידרדרות כזאת.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שמלכתחילה – חבר הכנסת זאב, אתה יודע את דעתי – אני נגד התופעה של העובדים הזרים.

האשם מחאמיד: הייתי נגד, אבל כבר הביאו אותם והפכו אותם לעבדים.

האשם מחאמיד: לכן, אדוני השר, מלכתחילה אמרתי שאני נגד, במיוחד אחרי שביקרתי אותם בתל–אביב, באזור התחנה המרכזית, היכן שהם לנים, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: אתה יודע איזו צחנה, איזה ביוב, אילו תנאים תת-אנושיים שהאנשים גרים בהם שם?

האשם מחאמיד: הרי חיות, אפילו חיות בהתנחלויות חיות יותר טוב.

האשם מחאמיד: אפילו בהתנחלויות.

האשם מחאמיד: אין לי כוונות מסוימות, אלא אני מדבר על חיות ממש.

קריאה: – – –

האשם מחאמיד: אתה חופשי להגיד מה שאתה רוצה, עכשיו אני נואם.

האשם מחאמיד: אומנם אדוני שר ואני לא, אבל אני גם לא אהיה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לעבור מאותם תנאים של העובדים הזרים לתנאים בבתי-הכלא.

האשם מחאמיד: בורחים כיוון שיש צפיפות ולכן רוצים להקים כל מיני מכלאות לאותם עובדים זרים, ומאבטחים וסוהרים, כאילו משחקים מסוכנים.

האשם מחאמיד: אני יודע מה המצב בבתי-הכלא.

האשם מחאמיד: אם אין מקום בבתי-הכלא ואנשים שוכבים על הרצפה ולנים על הרצפה, כפי שפורסם, זאת בושה.

האשם מחאמיד: אז קחו דוגמה, את שקולניק רוצים לשחרר, ועוד הרבה רוצחים רוצים לשחרר.

האשם מחאמיד: וכשאנחנו פונים, אני וחברי, מתחננים שאחד כמו סמי יונס, שהולך למות בכלא – מאסר עולם זה עד סוף החיים, עד שימות.

האשם מחאמיד: בסוף נתנו לו 50 שנה.

האשם מחאמיד: מה, הוא יחיה עוד 50 שנה?

אחמד טיבי: 40 שנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 40 שנה נתנו לו, לא 50.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה התיקון האחרון להיום.

האשם מחאמיד: ועוד וספי מנסור, אדוני, ואחרים.

האשם מחאמיד: תוציאו אנשים.

האשם מחאמיד: מה עשו אחרים?

האשם מחאמיד: תשווה אותם לאותם אסירים יהודים.

האשם מחאמיד: תעשו שוויון, תוציאו אנשים מהכלא, תנו להם ללכת הביתה, ואז יהיה מקום לכולם.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת שאול יהלום, תמר גוז'נסקי ויגאל ביבי – אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידבר חבר הכנסת דהאמשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברשות כבוד השר וסגן השר, ההצעה הזאת היא הצעה ראויה ואנחנו נתמוך בה, אבל כפי שכבר נאמר פה, אתם ממשלה, אתם לא צריכים הוראות שעה כדי לקצר ולדלג.

אורי אריאל: הרי זה חוק שיהיה פה הרבה שנים במדינה, לא ייגמר שום דבר בתוך שנה, גם לא בתוך שנתיים.

אורי אריאל: תביאו את זה כחוק, זה דבר מסודר, לא נדרשים לכל מיני הוראות שעה, זה מיותר.

אורי אריאל: אני רוצה לפנות אליך, אדוני סגן השר לביטחון פנים.

אורי אריאל: בפינוי שהיה בחוות-גלעד השתתפו הרבה חיילים, והדבר לא צודק, לא נכון, לא הכרחי ואף פוגע בביטחון המדינה.

אורי אריאל: אדוני סגן שר הביטחון, פניתי לשר שלך ושלי, שר הביטחון, וביקשתי ממנו שחיילים לא יפעלו לא בחוות-גלעד ולא בשום מקום, יש משטרה.

ויצמן שירי: שמועצת יש"ע תדאג שהם לא יבואו והם יפתרו לנו את הבעיות.

אורי אריאל: והמשטרה, זה תפקידה.

אורי אריאל: השימוש בחיילים הוא שימוש לא נכון, לעתים אפילו גובל בציניות, וודאי שהוא פוגע בביטחון, כי אותם חיילים צריכים להיות במקומות אחרים.

אורי אריאל: אני מבקש ממך, אדוני סגן השר לביטחון פנים, שתדבר עם השר לביטחון פנים ועם שר הביטחון ותיתנו תשובה אחרת לעניין הזה, כשם שעושים זאת בירושלים, ברמלה, בתל-אביב ובכל מקום בארץ.

אורי אריאל: אני מעיר לתשומת לבך, שהשוטרים של משטרת ישראל, שמשרתים אותנו כל הזמן, כל השנים בנאמנות – ואני מעל במה זו מתנצל בפני מי שנפגע מהם, אם חס וחלילה הרימו יד או הרימו קול – השוטרים הללו הופיעו בלי תגי זיהוי, מחלה כזאת.

אורי אריאל: מגיעים לשטח, לאף אחד אין תג.

אורי אריאל: יש בוודאי אחרים שמכירים את זה מהזדמנויות אחרות.

אורי אריאל: זה מיותר, אנחנו כבר עברנו את הגיל הזה שמתחבאים ובאים בלי התגים.

אורי אריאל: הם נשאלים לשמם, לכולם קוראים שחר איילון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אומרים בשמחות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: "בקרוב אצלכם".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו חיים עם זה שנים.

אורי אריאל: אמרתי שיש פה כאלה שבוודאי מכירים את זה מהזדמנויות אחרות, בסדר.

אורי אריאל: הייתי אומר שזה כמעט ילדותי, הרי בסוף מצלמים ויודעים הכול.

אורי אריאל: שיופיעו בכבוד, זה לכבוד למשטרה, זה לכבוד לכולנו.

אורי אריאל: מי שיש לו תלונה, היא תתברר בוודאי, הרי לא ייענש מישהו סתם.

אורי אריאל: כמו שאני בעד, ואמרתי את זה היום ואתמול, שמי שמהאזרחים צריך להישפט, שיישפט.

אורי אריאל: מה, הוא יסתתר?

אורי אריאל: הוא יברח?

אורי אריאל: אני מציע לכם להגיד לשוטרים שיישאו בגאון את שמם ואת תפקידם ויזדהו כשהם צריכים, כמו שהחוק מחייב, ואני מקווה שלא נצטרך לבוא להיתקלויות במקרים נוספים, זה לא הזמן עכשיו לעסוק בנושאים האלה.

אורי אריאל: כרגע מה שצריך לעסוק בו הוא ביטחון אזרחי מדינת ישראל ותושביה.

אורי אריאל: תודה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת אריאל.

רחמים מלול: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, סגן השר, חברי הכנסת, זו הצעה שמעוררת אצלי התלבטות קשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מצד אחד יש בה דברים שהם חיוביים ושיש בהם תיקון, וטוב ששוהים בלתי חוקיים, גם אם הם פועלים זרים במקרה הזה וגם שוהים אחרים, תחת שיהיו בבית-סוהר ובתנאים של אסיר רגיל, יהיו בתנאים הרבה יותר משופרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להגיע לשורש הבעיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם זה יפתור את בעיית העובדים הזרים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא יפתור אותה, כי תופסים כמה מאות, עוצרים אותם, אז בשנה תופסים כמה אלפים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדובר על מאות אלפים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והטיפול בבעיה חייב להיות לא בסימפטום הזה שנקרא איך להחזיק אותם והיכן ובאילו תנאים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך לטפל בבעיה מהשורש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שורש הבעיה הוא בכך, שהסחף במדינה הזאת – סחף האנטי–שלום, סחף של הריסת אוסלו, רציחת אוסלו, רציחת תקוות השלום בארץ הזאת – היה בראשית התופעה הזאת של עובדים זרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חשבו תוך כדי הסכסוך עם הפלסטינים – ואני לא מקל ראש במה שהיה, היו מקרים קשים והם גם נמשכים היום, זה לא תיקן את התופעה – אמרו שלא רוצים פלסטינים, לא פלסטינים של עזה ולא של הגדה, נביא עובדים זרים ונפתור את כל הבעיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התוצאה היא שבעיית הפועלים הפלסטינים נעשתה רק יותר קשה, שום בעיה ביטחונית לא נפתרה והפועלים הזרים מהווים היום בעיה הרבה יותר חמורה ולטווח ארוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני השר, אני יודע את כיוון חשיבתך בעניין הזה, אני רוצה שאולי תשלים את הכיוון עד הסוף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפתרון הוא השלום – גם לבעיה הזאת, גם לבעיות החברתיות הרבות שמקשות עלינו, גם לבעיה הביטחונית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות פתרון לחוליים האלה, הקשים ביותר, שכבר מאיימים מבחינה חברתית על קיומנו מכל צד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין פתרון אחר, הפתרון היחיד והנכון הוא פשוט למנוע ולרפא את הגורמים שהביאו אותנו לפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשיהיה שלום לא יהיה צורך בפועלים זרים, הם גם לא ימצאו שזה כדאי להם להיות פה, הם גם לא יבואו יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשלא כדאי לפועל הזר להיות פה, ויש פועלים שעובדים, אז ודאי שהוא מעצמו לא יבוא ואז לא תהיה לנו הבעיה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל חייבים לשנות מן היסוד את המדיניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי בזה חייבים לעשות, נדמה לי שזה פותר גם הרבה בעיות אחרות שהתעוררו פה בשעתיים האחרונות, לרבות מסיק הזיתים, לרבות מניעת המים, לרבות גזלת האדמות וגזלת הפרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל הדברים האלה ייפתרו בבת אחת אם נלך לקראת השלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא פושעי אוסלו, חבר הכנסת אריאל, אלא רוצחי אוסלו, הם חייבים לחזור בהם וללכת לתהליך השפוי, שפעם אחת נתן תקוות, והוא עדיין יכול לתת תקווה לצאת מהאסונות האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: חברי הכנסת צבי הנדל, ישראל כץ, צלי רשף, מוחמד כנעאן, תאופיק חטיב, אליעזר זנדברג ויעל דיין – אינם נוכחים.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

רחמים מלול: אם חבר הכנסת יורי שטרן לא יהיה נוכח באולם, נסים זאב יהיה, כרגיל, אחרון הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק באה להסדיר את סמכויותיהם וחובותיהם של סוהרים בהוראת שעה, ואני רוצה להזכיר שזו הוראת שעה בלבד.

נסים זאב: אני שמח שסוף-סוף הגענו למסקנה שאין מקום להכניס את השוהים הבלתי–חוקיים עם עבריינים.

נסים זאב: היינו בסיורים בבתי-סוהר וראינו אותם.

נסים זאב: יש 50,000 שבאו מירדן, יש למעלה מ-200,000 שוהים בלתי חוקיים שבאו ממדינות שונות.

נסים זאב: בשנת 1993 הוחלט להכניס כל חודש 2,000 עובדים זרים, ולפי הניירת יש רק 97,000 עובדים זרים, אבל בפועל יש 300,000.

נסים זאב: איפה נשים אותם?

נסים זאב: באילו בתי-כלא?

נסים זאב: אני חושב שזה דבר חכם, זה דבר נכון, זה דבר הכרחי.

נסים זאב: מי הביא עלינו את האסון הזה אם לא האינתיפאדה הארורה הזאת?

נסים זאב: למה הצטרכנו עובדים זרים בכלל?

נסים זאב: מי שמדבר על עבדים שידע, שאותם עובדים זרים מרוויחים כ-10,000 שקל בחודש.

האשם מחאמיד: מי אמר לך?

האשם מחאמיד: הם עבדים.

נסים זאב: אני אומר לך מתוך ידיעה.

נסים זאב: כל יום הם מרוויחים כמעט 400 שקלים.

נסים זאב: הם עובדים 12 שעות ביממה.

האשם מחאמיד: זה לא קיים.

נסים זאב: הוא מדבר על עבדים כאילו הביאו לפה מאות אלפי אנשים מסכנים.

נסים זאב: אף מסכן כזה לא מוכן לברוח ממדינת ישראל.

נסים זאב: כולם נלחמים להישאר פה ומוכנים לשלם כל מחיר כדי לשהות פה יום אחד נוסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יורי שטרן – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 23) (סוהרים ומאבטחים במקום משמורת מיוחד – חובות וסמכויות) (הוראת שעה), התשס"ג–2002.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – 5 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 23) (סוהרים ומאבטחים במקום משמורת מיוחד – חובות וסמכויות) (הוראת שעה), התשס"ג–2002, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 14 תומכים, חמישה מתנגדים ושני נמנעים, הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת הפנים להמשך חקיקתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה ראשונה)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא, לדיון משולב בשלוש הצעות החוק:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון), התשס"ג–2002; הצעת חוק שירות ביטחון (שירות מילואים במשמר הגבול – הוראת שעה) (תיקון), התשס"ג–2002; והצעת חוק שירות ביטחון (שירות מילואים) (הוראת שעה) (תיקון), התשס"ג–2002.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל שלוש ההצעות הן בקריאה ראשונה ובדיון משולב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את הצעות החוק סגן שר הביטחון חבר הכנסת ויצמן שירי; בבקשה.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני מתכבד להביא לכנסת את הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון), התשס"ג–2002.

ויצמן שירי: המצב הביטחוני במדינה, ובעיקר בעקבות מבצע "חומת מגן" וגיוס המילואים הרחב שנדרש בו, מחייב את הארכה בשנה נוספת, עד יום ו' בטבת התשס"ג, 31 בדצמבר 2003, של תוקף הוראת השעה העוסקת בשירות מילואים בתעסוקה מבצעית של קצינים שמלאו להם 41 שנה.

ויצמן שירי: הפיקוד בגדודי מילואים רבים נעשה על-ידי קצינים שגילם עולה על 41.

ויצמן שירי: פעילות גדודי המילואים עלולה להיפגע בתעסוקה מבצעית אם לא יהיה ניתן לגייס את הקצינים האלה.

ויצמן שירי: הכנסת מתבקשת להאריך את תוקף הוראת השעה עד לשנת 2003 בשל נטל הצרכים, המשימות והאיומים המתעצמים.

ויצמן שירי: מוצע לאפשר לצה"ל גם בשנת 2003 קריאה למילואים לצורך ביצוע תעסוקה מבצעית של קצין יוצא צבא, שמלאו לו 41 שנים, המשרת שירות מילואים ביחידה קרבית תקופה כוללת של עשר שנים לפחות, אם ראה הרמטכ"ל כי קיימים טעמים המצדיקים זאת.

ויצמן שירי: הוראת שעה זו התקבלה על-ידי הכנסת בשלהי 2001 ותוקפה עד 31 בדצמבר 2002.

ויצמן שירי: כאמור, ההארכה הנדרשת היא גם לשנת 2003.

ויצמן שירי: אני מבקש שהכנסת תאשר את הארכת תוקף הוראת השעה בקריאה ראשונה ותעבירה להמשך דיון ולהכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוץ והביטחון.

ויצמן שירי: אדוני, אני אקרא את שלוש הצעות החוק, ותשובה והצבעה במועד אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר סיום דבריו של סגן שר הביטחון נעבור לדיון וכל מי שרשום ויהיה נוכח יוכל להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצבעה תהיה במועד אחר, עם סיכום הדיון.

מוסי רז: למה תשובה והצבעה במועד אחר?

האשם מחאמיד: אפשר להסביר למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקרה הזה לא צריך הסבר, חבר הכנסת מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו קובעים פה את סדר-היום וזאת החלטתנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני סגן השר.

ויצמן שירי: אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק שירות ביטחון (שירות מילואים במשמר הגבול – הוראת שעה) (תיקון), התשס"ג–2002.

ויצמן שירי: אשתקד אישרה הכנסת הוראת שעה המאפשרת הצבת חיילי מילואים אשר עשו את שירותם הסדיר במשמר הגבול ביחידות מילואים של משמר הגבול.

ויצמן שירי: ההסדר הוא במסגרת סיוע למשטרת ישראל להתמודד עם משימות ביטחון הפנים הכבדות בצוק העתים.

ויצמן שירי: תוקף הוראת השעה אמור לפקוע ביום 14 בנובמבר 2002 והממשלה מציעה להאריכו בשלוש שנים נוספות.

ויצמן שירי: עיקרי ההסדר הקיים שהממשלה מבקשת להאריך: מתן סמכות לשר הביטחון בהתייעצות עם השר לביטחון פנים או מי שהוסמך על-ידם להציב חיילי מילואים במשמר הגבול.

ויצמן שירי: קביעת חובתו של חייל המילואים להתייצב לשירות במשמר הגבול בהתאם לצו שקיבל.

ויצמן שירי: קביעה כי הדין המשמעתי שיחול על חייל מילואים זה יהיה זה הקבוע בפקודת המשטרה ולא זה הקבוע בחוק השיפוט הצבאי, מהמועד שנקבע להתייצבותו.

ויצמן שירי: קביעה כי הסמכויות, החסינויות והחובות שיחולו על חייל מילואים המשרת במשמר הגבול יהיו כשל סמכויות שוטרים.

ויצמן שירי: אני מבקש כי הכנסת תאשר הארכת תוקף הוראת השעה בקריאה ראשונה והעברתה לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

ויצמן שירי: אני מתכבד להביא לכנסת את הצעת חוק שירות ביטחון (שירות המילואים) (הוראת שעה) (תיקון), התשס"ג–2002.

ויצמן שירי: נוכח המצב הביטחוני המיוחד, ובעיקר בעקבות מבצע "חומת מגן" וגיוס המילואים הרחב שנדרש בו, התעורר הצורך ביולי השנה בהתאמות זמניות בפרק שירות המילואים בחוק שירות ביטחון [נוסח משולב], התשמ"ו–1986.

ויצמן שירי: ביולי 2002 קיבלה הכנסת הוראת שעה שתוקפה עד 31 בדצמבר 2002.

ויצמן שירי: כעת מתבקשת הכנסת להאריך את תוקף הוראת השעה גם לשנת 2003, עד יום ו' בטבת התשס"ג, 31 בדצמבר 2003.

ויצמן שירי: המשימות המתרבות של צה"ל מול האיומים המתעצמים, ומנגד צורכי כוח-האדם באיזון הנטל בין הכוחות הסדירים לכוחות המילואים, מחייבים את אישור הוראת השעה.

ויצמן שירי: שלושה עניינים נכללים בהוראת שעה זו: הראשון – הגדלה של מספר ימי המילואים המרבי שלהם ניתן יהיה לקרוא ליוצא צבא הנמנה עם כוחות המילואים מכוח החוק.

ויצמן שירי: מוצע להגדיל באופן זמני את מספר ימי המילואים המרבי שלהם ניתן יהיה לקרוא ליוצא צבא הנמנה עם כוחות המילואים מתקופת שירות מילואים שנתי של 30 ימים, מתוכם תקופה שלא תעלה על 25 ימים לצורך תעסוקה מבצעית, לתקופת שירות מילואים שנתי של 37 ימים.

ויצמן שירי: השני – ביטול באופן זמני של ההגבלות בדבר צירוף ימי שירות המילואים החודשי לזה השנתי, כך שניתן יהיה לצרף, גם לגבי חוגרים, עד שישה ימי שירות מילואים חודשי לשירות המילואים השנתי, ובלבד שיופחת מספרם מסך ימי שירות המילואים החודשי בשנה שלהם ניתן לקרוא לאיש המילואים.

ויצמן שירי: לפיכך ניתן יהיה לצרף ל-37 ימי המילואים הרציפים גם את ששת ימי המילואים החד-יומיים ובסך הכול יוכל צה"ל לקרוא ל-43 ימים בשנה.

ויצמן שירי: השלישי – ביטול באופן זמני של ההבחנה, לעניין משך השירות, בין שירות מילואים בתעסוקה מבצעית לשירות מילואים באימונים ובהכשרה.

ויצמן שירי: כך יוכל צה"ל לזמן את איש המילואים בהתאם לצרכים הצבאיים ולא בכפוף למגבלות הקבועות בחוק בדבר ייעודו של שירות המילואים.

ויצמן שירי: אני מבקש שהכנסת תאשר את תוקף הארכת הוראת השעה בקריאה ראשונה ותעבירה להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

ויצמן שירי: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן שר הביטחון.

מוסי רז: אדוני סגן השר, האם זה הגיוני, שיום לאחר שהכנסת אומרת שאין כסף לתת את תגמול המילואים, היא תאריך את שירות המילואים?

מוסי רז: לתגמול הוגן לחיילי המילואים צריך 51 חברי כנסת שיצביעו בעד, ולעומת זאת כדי לשלוח אותם לקרב, לסכן את חייהם במשך 43 יום בשנה יכול להיות רוב מקרי של שני חברי כנסת ולזה לא צריך 51 חברי כנסת.

ויצמן שירי: מוסי, אני אמרתי לך את דעתי על כל מה שדורש רפורמה.

ויצמן שירי: ועובדה, ראית שאתמול אפילו לא השבתי, וזאת מסיבה פשוטה, כי אני חושב שאתה צודק במה שאתה אומר.

ויצמן שירי: מצד אחד יש בעיה קשה מאוד של תקציב.

ויצמן שירי: מצד שני, הצבא עובד על-פי חוקים, ומאחר שבתוך פחות משלושה שבועות יפוג תוקפם של חלק מהחוקים האלה, משמעות הדבר שהכול נפרץ.

ויצמן שירי: על הדברים האלה שאתה מדבר אנחנו באמת עובדים גם עם קצין מילואים ראשי, גם אתך וגם עם חברים אחרים, אבל זה דורש תקציבים, ומי כמוך יודע שאני אעשה הכול לפחות בתפקיד שלי כדי לשרת את העניין.

ויצמן שירי: אבל כרגע זה צורך מיידי.

ויצמן שירי: לכן, מאחר שצה"ל מתוח עד קצה גבול היכולת מהבחינה הזאת, מה לעשות?

ויצמן שירי: אנחנו עושים הכול.

ויצמן שירי: תודה.

אבשלום וילן: אדוני סגן השר, קצין מילואים ראשי אמר שיש כוונה של המערכת בשנת 2003, שמי שמשרת 37 יום – – – ויפסיקו עם זה כי זה לא הוגן.

אבשלום וילן: והנה אתם מאריכים עוד בשנה אף שקצין מילואים ראשי התנגד לכך.

ויצמן שירי: אני אשמח לעמוד כאן לא בעוד שנה אלא בעוד שלושה-ארבעה חודשים, כשהמתח הביטחוני, עם כל מה שמשתמע מכך, יירגע ויתחילו לדבר במקום לירות זה על זה, ותאמין לי שגם קצין מילואים יודע בדיוק מה קורה, אלא שהמצב פשוט מאלץ אותנו לעשות זאת.

ויצמן שירי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן שר הביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם הדו–שיח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאמור, תשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להתחיל עכשיו בדיון על שלוש הצעות החוק שהציג סגן שר הביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון המתדיינים, חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת נחום לנגנטל, עזמי בשארה, זבולון אורלב, איוב קרא, משה גפני ומוחמד ברכה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, השאלה המרכזית שלא נשאלה בהצעת החוק של סגן השר היא, אם פניה של מדינת ישראל, ואם הכנסת הזאת תקבע היום שפני המדינה למלחמה ולעוד מלחמה, למילואים ולעוד מילואים, להעמקת הכיבוש והדיכוי, או שהגיע הזמן לשנות כיוון ולחשוב איך יוצאים מכל העניין הזה, גם בגלל השאלות הקשות האלה של מילואים ועוד מילואים ועוד מילואים.

עסאם מח'ול: השאלה המרכזית שאי-אפשר לחמוק ממנה היום היא, מה קורה עם אנשי המילואים, ולא רק אתם, מה קורה עם הצבא הזה שאתם מדברים עליו ואתם רוצים לגייס אליו עוד ולהוליך אותו הלאה לעוד מלחמות וכו'.

עסאם מח'ול: ביום שישי האחרון האזנתי ב"מבט" לדבריו של מפקד אוגדת עזה, תת–אלוף ישראל זיו, ואני מדבר בדיוק יום אחרי הפיגוע האיום והנורא שהיה בכביש ואדי-עארה.

עסאם מח'ול: ואני שואל, כאשר קם מפקד כזה ואומר שהרג 14 פלסטינים, ילדים ונשים, זה כורח בל יגונה, שחלה עלינו חובת ההגנה, שאין לנו ברירה אלא להיכנס לאזור אזרחי, כי מסתתרים בתוך אוכלוסייה אזרחית, ובזה להצדיק את הטבח הנורא שהיה – אני הייתי מתאר לעצמי אם היום היה קם מישהו בצד הפלסטיני, או ברשות הפלסטינית, ואומר על מה שקרה אתמול בוואדי–עארה: חלה עלינו חובת ההגנה, או זה כורח בל יגונה, או אלה חיילים שמסתתרים באוטובוס של אזרחים, איך היינו מתייחסים לזה.

עסאם מח'ול: אני אומר שיש פגיעה מוסרית איומה ונוראה שקורית מול עינינו ותחת אפינו כולנו בבית הזה, קודם כול בצבא, קודם כול אצל המפקדים האלה, שחושבים שמותר בדם קר להרוג נשים וטף, ואז להגיד: טעינו, עשינו הכול.

עסאם מח'ול: לא עושים הכול.

עסאם מח'ול: לכן אני אומר, השאלה היא לא עוד ימי מילואים.

עסאם מח'ול: השאלה היא איך יוצאים מהמצב הזה, איך יוצאים מהדבר הבלתי-אנושי הזה שאתם מכניסים את העם הפלסטיני אליו ומכניסים את החיילים הישראלים אליו ומקבלים בסופו של דבר אנשים שהאנושיות שלהם פגומה ופגועה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת בשארה, אורלב, קרא, גפני, כפי שאמרתי, והרשימה ארוכה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני שר התיירות, אדוני סגן השר, עמיתי חברי הכנסת, הצעות החוק האלה הן הצעות ראויות, ואני אתמוך בהן.

נחום לנגנטל: אני רק רוצה לומר לך שני דברים, אדוני סגן השר, כשאתה נח בין מלה אחת למשנה של חבר הכנסת וילן, שהדברים האלה יהיו ברורים, ואני רוצה לומר אותם מעל דוכן הכנסת.

נחום לנגנטל: כשאנחנו מדברים כרגע על צה"ל, יש כאלה שרצו לומר פה, ודיברו כאן היום במסגרת של נאומים בני דקה, כאילו המתנחלים, או הציונות הדתית, או חלק מהמחנה שאני משתייך אליו בגאווה גדולה, יש להם איזה פקפוק בצבא או איזה רצון או רעיון, שאם צה"ל עושה כרגע משהו שהוא בניגוד לתפיסת עולמם הפוליטית, הכול מותר.

נחום לנגנטל: כך מאשימים אותנו כאילו אנחנו מטיפים לאלימות מילולית, לאלימות פיסית, להרים ידינו על חיילים.

נחום לנגנטל: ולא היא, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: הדברים האלה הם חד-משמעיים וברורים.

נחום לנגנטל: אמרנו את זה בכל הזדמנות, ואנחנו עומדים מאחורי הדבר הזה.

נחום לנגנטל: צה"ל מבחינתנו – הייתי אומר זאת – הוא אפילו חלק מהערכים הדתיים שלנו, חלק מתפיסת העולם שלנו, האומרת שמדינת ישראל היא ראשית צמיחת גאולתנו, ובגלל תפיסת העולם הזאת אנחנו מאמינים באמונה שלמה שהצבא הוא חלק מהזרועות הממלכתיות של מדינת ישראל, שאנחנו צריכים במובנים מסוימים, אני לא אומר במונחים פאשיסטיים, חס וחלילה, אבל במונחים מסוימים לקדש אותם.

עסאם מח'ול: אין מובנים אחרים.

נחום לנגנטל: יש מובנים אחרים, של ערכים מסוימים שכן מקיימים כך.

נחום לנגנטל: ואתה יודע מה?

נחום לנגנטל: לך לאמא רוסיה, לשמש העמים, ותראה שם את המגפיים במצעדים שבהם ראינו איך סוגדים לצבא ומה הצבא יכול לומר.

נחום לנגנטל: הרי זה חד"ש, זו תפיסת העולם הקומוניסטית שעליה ניסיתם פה – – –

אחמד טיבי: בחיפה.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני סגן השר, אנחנו אומרים חד-משמעית, מבחינתנו אנחנו לא נפגע בצה"ל, לא ננהג באלימות מילולית ולא ננהג באלימות פיסית.

נחום לנגנטל: ואם יש אלו שהם עשבים

אחמד טיבי: אתה גדול התומכים של המתנחלים בהפרת החוק.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, לכן, אם יש עשבים שוטים באותה ערוגה, יש לנכש אותם מן הערוגה, ולא לומר את זה גם עלינו.

נחום לנגנטל: דבר שני שאני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, הדבר הנורא מכול שכן קרה לנו היום בצבא הוא שהשתמשו בו לצרכים ציניים פוליטיים פנימיים בתוך מפלגת העבודה, על מנת לפנות מתנחלים ולעשות upgrade של המלחמה כאילו בין מתנחלים לבין צה"ל, ועוד לעשות את זה בשבת ולא ליצור משהו למען עם ישראל.

נחום לנגנטל: זה נעשה אך ורק מסיבה אחת – כי הם ראו את הסקרים של יום שישי בעיתוני סוף השבוע, הם שמעו את הכתבות, שאני לא ראיתי אותן, בערב שבת בטלוויזיה, והבינו שאין ברירה, צריך תמונות שיסמרו את שיערם של אותם מצביעי פריימריס במפלגת העבודה והם יתמכו בשר הביטחון.

נחום לנגנטל: חבל, חבל שצה"ל הופך להיות חלק מהתרגילים של אנשים פה, שככה רוצים לעשות בצה"ל ולהשתמש בהיותם שרי ביטחון כדי ליצור מצבים שבהם יהיו להם אולי יתרונות פוליטיים.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו יש כמה חברי כנסת שלא נמצאים באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריהם – חברי הכנסת מוחמד ברכה וטלב אלסאנע.

ויצמן שירי: חבר הכנסת דהאמשה, ביקשתי לשאול את חבר הכנסת לנגנטל אם הוא יכול להתייחס למלים הקשות של יושב-ראש המפלגה שלו.

ויצמן שירי: אתמול היה פיגוע מאוד קשה, הוא לא התאפק והשתלח בכל העולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עוד מעט יעלה לדוכן חבר הכנסת אורלב ותוכל להפנות את השאלה אליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מאותה סיעה והוא לא פחות קשור לאותה מפלגה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אשמח מאד להגן על יושב-ראש המפלגה שלי, רק אם תאפשר לי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהזדמנות אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורלב יוכל להגן עליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שדפוסים דתיים או פוליטיים של שימוש בדת הם אף פעם לא כלי שרת בידי פוליטיקאים.

עזמי בשארה: אני זוכר את שמעון פרס כשר הביטחון ואת רבין כראש הממשלה בין 1974 ל-1977.

עזמי בשארה: כאשר פרס רצה לעשות תככים נגד רבין הוא השתמש במתנחלים בתקוע ובמקומות אחרים.

עזמי בשארה: בסוף התנחלויות לא-חוקיות הפכו לחוקיות.

עזמי בשארה: שרון נגד נתניהו ב"וואי" השתמש במתנחלים.

עזמי בשארה: עכשיו בן-אליעזר משתמש בהם נגד רמון.

עזמי בשארה: הוא חושב שהוא משתמש בהם.

עזמי בשארה: יוצא בסוף שהם משתמשים בכולם, עם הלובי הכי חזק.

עזמי בשארה: הם מסרבים להיות כלי שרת בידי פוליטיקאים חילונים, צינים, בסכסוכים המפלגתיים ביניהם.

עזמי בשארה: המתנחלים מסרבים והם מתחזקים.

עזמי בשארה: השימוש של הפוליטיקאים בהם לא מחזק את הפוליטיקאים אלא מחזק את המתנחלים, עד כדי כך שמה שנקרא פה "עשבים שוטים" הפך לתרבות פוליטית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ויצמן שירי, כדאי שתשמע את דבריו של חבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם תסכם את הדיון מחר, תוכל מן הסתם גם להתייחס לזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עזמי בשארה: מה זה משנה?

עזמי בשארה: זה בכלל לא ישנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בשארה, בבקשה.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים לענות לויצמן שירי – – –

עזמי בשארה: אגיד לך, בדמוקרטיה לכל אחד מותר לדבר, אבל אף אחד לא מקשיב.

עזמי בשארה: זו דמוקרטיה.

עזמי בשארה: עזוב את הדמוקרטיה.

עסאם מח'ול: זה מה שנשאר ממנה.

עזמי בשארה: כן.

עזמי בשארה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהפוליטיקאים עושים טעות מרה בזה שהם משתמשים במתנחלים לצורכיהם והם הופכים לכלי בידי המתנחלים.

עזמי בשארה: היום הלובי הכי חזק במדינת ישראל זה לובי המתנחלים.

עזמי בשארה: זה לא עשבים שוטים.

עזמי בשארה: זו תרבות פוליטית שלמה.

עזמי בשארה: פעם אמרו שזו תרבות פוליטית שלמה של הפרת חוק.

עזמי בשארה: אלה לא מלים שלי.

עזמי בשארה: אלה מלים של מנהיגי מפלגת העבודה אז, בזמן שפרס השתמש בהם נגד רבין בין 1974 ל-1977, בתקוע ובמקומות אחרים.

עזמי בשארה: עכשיו זה שימוש אחר לגמרי.

עזמי בשארה: אבל הם הולכים ומתחזקים.

עזמי בשארה: ולא רק שהם הולכים ומתחזקים, ולא רק שזו תרבות פוליטית שלמה, אלא שהיום הסבו את תשומת לבנו לכך שיש להם השפעה ביחידות הצבא.

עזמי בשארה: יש יותר ויותר כיפות סרוגות ביחידות קרביות.

עזמי בשארה: תשמעו את מפקד חיל האוויר – איך הוא מדבר פתאום.

עזמי בשארה: פעם דיברו אחרת, המפקדים האלה של חיל האוויר וכו'.

עזמי בשארה: יש יותר ויותר כיפות סרוגות ביחידות קרביות ופתאום מסכסכים בנושא השבת בין חיילים למתנחלים.

עזמי בשארה: אהה, אז יש כל כך הרבה חיילים דתיים ביחידות האלה שליד המתנחלים, ויש קצין שמסרב להגיש תלונה וכו'.

עזמי בשארה: על זה הם משחקים.

עזמי בשארה: זה מה שמעניין אותי ולא הסיפורים הציניים האלה על ראשי מפלגות בזמן פריימריס.

עזמי בשארה: מה שמעניין אותי זה שזה מחלחל ראשית בתרבות הפוליטית הישראלית.

עזמי בשארה: הפרת חוק וגנבה זה בסדר.

עזמי בשארה: לגנוב זיתים ושמן של אחרים זה בסדר, כמו שלגנוב אדמה זה בסדר.

עזמי בשארה: זו ממש עבירה על מצוות "לא תגנוב" בלי שום בעיה.

עזמי בשארה: זה כמו עבירה על מצוות "לא תרצח" בלי שום בעיות.

עזמי בשארה: אבל בנוסף יש חלחול בתוך הצבא, בתוך היחידות.

עזמי בשארה: מה הסיפור הזה של שמירת שבת?

עזמי בשארה: מישהו התייעץ עם הדתיים בנושא הזה לפני שבאו למאחזים?

עזמי בשארה: נדמה לי שבאוקטובר 1998, אדוני סגן שר הביטחון חבר הכנסת שירי, שרון קרא: תלכו ותתפסו את הגבעות.

עזמי בשארה: בין 16 ל-23 באוקטובר, כמו בימים אלה, שהה נתניהו ב"וואי" והוא היה שר החוץ שלו.

עזמי בשארה: הוא היה שר החוץ שלו.

עזמי בשארה: אז זו תרבות פוליטית שלמה.

עזמי בשארה: היא תרבות פוליטית שלמה, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: וזה מה שקורה.

עזמי בשארה: היאחזויות בלתי חוקיות הופכות לחוקיות, ואין פה שום דבר חוקי.

עזמי בשארה: כל התנחלות היא לא חוקית לפי החוק הבין-לאומי.

עזמי בשארה: אין התנחלות חוקית.

עזמי בשארה: זה שטויות.

עזמי בשארה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, לפי הסדר, אם יהיו נוכחים באולם – חברי הכנסת איוב קרא, משה גפני, מוחמד ברכה, טלב אלסאנע, אחמד טיבי ועוד.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הואיל ומדובר בחיילי צה"ל, ובעיקר בחיילי המילואים, אני חושב שקודם כול זו חובתנו שוב לברך את חיילי צה"ל בכלל ואת חיילי המילואים באשר הם, ולהוקיר מאוד את תרומתם, את התגייסותם הרבה מאוד לעמוד לימין הביטחון.

זבולון אורלב: בוודאי, בלי שום קשר לוויכוחים הפוליטיים שגם ראש מפלגתי וגם שר הביטחון מעורבים בהם, בוודאי חיילי צה"ל וכל כוחות הביטחון עושים כל אשר לאל ידם כדי לסכל פעולות טרור.

זבולון אורלב: ואנחנו מברכים אותם מעל במה נכבדה זו.

זבולון אורלב: אדוני סגן שר הביטחון ויצמן שירי, אני צריך את תשומת לבך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד, אני מבקש.

ויצמן שירי: אני בן-אדם ביישן.

אחמד טיבי: הוא טוב לב.

זבולון אורלב: סגן השר ויצמן, לא הצלחתי עם אחרים, אולי אתך אצליח.

זבולון אורלב: במשך שנתיים שאנחנו עומדים כאן על הבמה ומעבירים חוקים שמכבידים על חיילי המילואים, לצערי אנחנו ממעטים מאוד לטפל בזכויותיהם, ואני מאוד מעריך את גישתך, שאתה מחפש את הדרך.

זבולון אורלב: אני חושב שעיקר הבעיה הוא הנטל.

זבולון אורלב: מה שקורה בשנתיים האלה הוא שלא הגדילו את הבסיס שממנו לוקחים את חיילי המילואים.

זבולון אורלב: כלומר, חייל שאושר כחייל קרבי ממשיך לעשות מילואים כחייל קרבי.

זבולון אורלב: חייל או קצין שלא עשה מסלול כזה פטור מכל הנטל.

זבולון אורלב: יש הרבה תפקידי שוליים שחיילים וקצינים עשו בשירות הסדיר ובהסבה יחסית קטנה הם יכולים להצטרף למעגל.

זבולון אורלב: מהידע האישי שלי ומבדיקת העניין, צה"ל – כנראה בגלל העומס שלו וכנראה כיוון שאנחנו לא לוחצים מספיק – לא פועל מספיק בעניין הזה.

זבולון אורלב: לכן, זה שוב אותם סטודנטים, שוב אותם אנשים ושוב זה הילדים שלנו, והעומס נופל על הטובים.

זבולון אורלב: תמיד התלמיד הטוב והחייל הטוב סובל.

זבולון אורלב: הואיל ולצערנו העמוק המלחמה מתארכת ואיננו רואים כרגע את האור בקצה המנהרה, והלוואי שהשלום יבוא כמה שיותר מהר, אני מבקש ממך שיחד עם הדיונים האלה יקוים דיון בשאלה איך מרחיבים את הבסיס בנושא נטל המילואים.

זבולון אורלב: מדובר בעיקר בקצינים ובעיקר במפקדים, כשכדרך הטבע, על כל יום מילואים שנקרא אליו חייל רגיל מפקד נקרא יותר, יש לו תוספת של בין 20% ל-30% של ימי מילואים.

זבולון אורלב: ובדרך כלל האנשים האלה או שהם סטודנטים, או שהם ראשי משפחות, או שהם עובדים.

זבולון אורלב: אעבור לדבר האחרון שאני רוצה לומר, ואנצל במה נכבדה זו.

זבולון אורלב: הואיל ואנחנו עוסקים כרגע שוב במחלוקות פוליטיות, אני רוצה לומר דברים ברורים גם בשמה של המפד"ל.

זבולון אורלב: אנחנו תנועה שמכבדת את חיילי צה"ל.

זבולון אורלב: אנחנו קוראים לכל חיילי צה"ל למלא את פקודות מפקדיהם.

זבולון אורלב: אנחנו קוראים לכל האזרחים במדינת ישראל: בל יהין איש להרים יד, או להרים קול, או לפגוע בכבודם של חיילי צה"ל.

זבולון אורלב: הדברים האלה הם מוחלטים, הם ללא תנאי.

זבולון אורלב: דנו על כך אתמול וזוהי דעתנו מקיר לקיר.

זבולון אורלב: אנחנו מברכים את חיילי צה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת איוב קרא ומשה גפני אינם אתנו פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעות החוק האלה, שמובאות על-ידי סגן שר הביטחון, הן מחויבות המציאות המלחמתית, אבל המציאות המלחמתית היא לא מחויבת המציאות של החיים.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת מנסה לטפל בסוגיות שהיא מערימה על חיינו ועל שולחננו בהערמות נוספות, כבדות עוד יותר.

מוחמד ברכה: לכן, כשהם באים לאזרח כלשהו שחייב לשרת בצבא וגוזלים אותו ממשפחתו ללא משכורת ראויה, עם משכורת של שכר מינימום – הדברים האלה נודעו לי אתמול מפי חבר הכנסת מוסי רז – אני חושב שנוסף על ההיבט המיליטריסטי בכל ההתנהלות על-פי קידוש הצבא וקידוש המלחמה וקידוש הכוח, לנושא הזה יש גם פן מאוד חברתי שאני חושב שאי-אפשר להעלים עין ממנו.

מוחמד ברכה: לכן, הצעות החוק האלה מכבידות חברתית על משפחות שלמות.

מוחמד ברכה: אבל הן בעצם באו כדי לענות לא על צרכים של המדינה אלא על צרכים של מדיניות הממשלה שמקבעת מצב של עימות, שמקבעת מצב של אלימות, שמקבעת מצב של כיבוש.

מוחמד ברכה: מעבר לזה, איזה אנשים יוצאים משם אחרי שהם משרתים במקום 30 יום, 37 יום במילואים ושירות חובה של שלוש שנים?

מוחמד ברכה: איזה אנשים יוצאים משם, מתוך השירות בכיבוש על העם הפלסטיני?

מוחמד ברכה: יוצאים אנשים יותר אלימים, יותר קהי חושים, פחות אנושיים, יותר מתעמרים ויותר דוחפים אותם להיות קלגסים של כיבוש.

מוחמד ברכה: הרי המחזות שחוזרים על עצמם בשטחים הם מחזות מסמרי שיער.

מוחמד ברכה: ראינו בימים האחרונים מול "נערי הגבעות" חיילים ושוטרים שלובים.

מוחמד ברכה: אבל אם היה מדובר בפלסטיני או בהתעמרות של המתנחלים לפלסטינים – – –

ויצמן שירי: לעניין של קלגסים, אני מציע שתיקח את המלה הזאת בחזרה.

מוחמד ברכה: אני אמרתי שדוחפים אותם להיות קלגסים.

מוחמד ברכה: אני לא מתבלבל במלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכוונה של הביטוי הזה היא קצת בעלת צבע מיוחד וכדאי לא להשתמש בו.

אחמד טיבי: קלגסי כיבוש.

מוחמד ברכה: כן, כן.

מוחמד ברכה: אמרתי קלגסי כיבוש.

מוחמד ברכה: אני מאוד רגיש למלים, סגן שר הביטחון, ואני בחרתי את המלים בקפידה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההערה נשמעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אני אומר שדוחפים את הבחורים הצעירים האלה להיות קהי חושים נוכח השפלה של אנשים, נוכח סגרים, נוכח העלבות, נוכח גזלת פת לחם.

מוחמד ברכה: ואילו כשה

מוחמד ברכה: מתנחלים מפירים חוק ובאים כדי להתעמר ולגזול, החיילים פתאום הופכים למשהו כמו כוח או"ם, שלא מעניין אותם.

מוחמד ברכה: יבול שלם של זיתים נגנב תחת עיניהם של החיילים.

מוחמד ברכה: פלסטיני שעסק במסיק זיתים נרצח תחת עיניהם של החיילים.

מוחמד ברכה: אתמול ביקרתי בכפר ינון, זה כפר קטן של 200-150 אנשים, שהמתנחלים מאיתמר התעמרו בהם במשך שלוש–ארבע שנים עד שאילצו אותם לצאת.

מוחמד ברכה: אני מודיע כאן, שאתמול ביקשתי מהתושבים לחזור.

מוחמד ברכה: אני מודיע מעל בימת הכנסת, שאני מאוד גאה באותם בחורים יהודים מארגון "תעאיוש", שבאו לינון ולנו עם האנשים כדי להיות אתם, כדי לשמור עליהם מפני ההשתוללות וההשתלחות של המתנחלים.

מוחמד ברכה: בכל זאת, אמרתי אתמול לאנשים של "תעאיוש":

מוחמד ברכה: אולי אתם מצילים לנו את התזה שיהודים וערבים יכולים לחיות ביחד, בניגוד לתזה שקובעים המתנחלים ואותם אנשים שיוצאים מהצבא עם קיהות חושים מוחלטת.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לדבריו האחרונים של חבר הכנסת ברכה, וגם אני שולח ברכות לחברים בארגון "תעאיוש", שלדעתי הם מייצגים את ישראל האחרת, השפויה, הנאורה, שבה אנחנו רוצים לחיות ואתם אפשר לחיות.

טלב אלסאנע: לדעתי הם מסמלים את הדו–קיום האמיתי, המבוסס על יחס של כבוד הדדי.

טלב אלסאנע: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפנות לסגן שר הביטחון, שהגיש כאן הצעות חוק.

טלב אלסאנע: אין לי שום בעיה עם אנשי המילואים, אבל אני שואל אותך, סגן שר הביטחון: מה אנשי המילואים האלה עושים?

טלב אלסאנע: אתה יודע שיש שני כפרים פלסטיניים שסמוכים לבאר–שבע, ואתה כאיש הנגב מכיר את הכפרים האלה: הכפרים יאטה וסמוע בדרום.

טלב אלסאנע: יותר משלושה חודשים האוכלוסייה של שני הכפרים מנותקת ממי שתייה.

טלב אלסאנע: מה השירות?

טלב אלסאנע: מה התכלית?

טלב אלסאנע: מה המטרה?

טלב אלסאנע: מדוע זה קורה?

טלב אלסאנע: הרי ברגע שהצבא נכנס לאיזה שטח, הוא נוטל על עצמו גם את האחריות לאוכלוסייה שחיה שם.

טלב אלסאנע: הוא צריך לדאוג לרווחתם, לבריאותם, לחיי היום

טלב אלסאנע: –יום שלהם, לא רק להיכנס כדי להבטיח ביטחון, כביכול, כפי שאתם טוענים.

טלב אלסאנע: מה התוצאה של מעשים כאלה, שלאנשים אין מים לשתות?

טלב אלסאנע: אני גם רוצה להבין מדוע בהתנחלות סוסיא, למשל, לא מאפשרים לאנשים למסוק זיתים.

טלב אלסאנע: קחו דוגמה, למשל, מה ההבדל בין הפלסטינים לבין המתנחלים.

טלב אלסאנע: אתה יודע, אדוני סגן שר הביטחון, שהיום, אחרי עימות בין פלסטינים לבין מתנחלים במהלך מסיק זיתים, הלך לאיבוד אקדח של אחד המתנחלים.

טלב אלסאנע: הפלסטינים מצאו את האקדח והעבירו אותו למשטרה.

טלב אלסאנע: זה הבדל בין הפלסטינים לבין המתנחלים.

טלב אלסאנע: אף שהם נתונים תחת כיבוש והם נלחמים על הפרנסה שלהם, מסיק הזיתים שלהם, נגד אלה שפלשו לאדמות שלהם ורוצים לשלול מהם את הפרנסה, הם ממשיכים להיות בני-אדם.

טלב אלסאנע: הם גם מכבדים את המשטרה, שהיא משטרת הכיבוש, וגם מכבדים את החוק שהם לא היו שותפים לחקיקתו.

טלב אלסאנע: אבל הם בני-אדם.

טלב אלסאנע: זה ההבדל בין הפלסטינים לבין המתנחלים, הבדל בין אלה שהם בני–אדם לאלה שאיבדו את האנושיות שלהם.

טלב אלסאנע: אסור שהצבא יהפוך להיות כלי שרת בידי המתנחלים.

טלב אלסאנע: אחרת פרצופו יהיה כפרצוף המתנחלים.

טלב אלסאנע: הוא צריך לשמור על השפיות, על האנושיות ועל הנורמות הבסיסיות, לאפשר לפלסטינים לחיות כבני-אדם.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

נסים זאב: מי סייע אתמול ברציחתם של 14 אזרחים – – –

האשם מחאמיד: מה זה קשור?

נסים זאב: – – –

האשם מחאמיד: מי רצח – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת נסים זאב, שבבית הזה לפעמים גם מדברים בשקט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אותך אף פעם לא שמעתי מדבר בשקט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי תנסה פעם אחת, כאתגר, בלי צעקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם מהדוכן אתה צועק.

ויצמן שירי: הוא רוצה להתחרות בי.

ויצמן שירי: אני מדבר בשקט – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן שר הביטחון, עמיתי חברי הכנסת, אני אתייחס לנושא מסיק הזיתים.

אחמד טיבי: האנשים האלה משתמשים בפן של שליחות, של יהדות, כדי להתעמר, לקפח, לתקוף, לשדוד ולמנוע אורח חיים נורמלי מכפריים פלסטינים הגרים בביתם בלי לאיים על אף אחד.

אחמד טיבי: עצם החיים שלהם בתוך הבית נתפס כאיום על מתנחלים, שהם תושבים זרים שפלשו למקום.

אחמד טיבי: השאלה היא אם המתנחלים האלה הם אנשים שהחוק חל עליהם, החוק שחל עליך, סגן השר ויצמן שירי, שחל על חברת הכנסת אורית נוקד, עליך, האשם מחאמיד.

אחמד טיבי: האם החוק הזה חל עליהם?

אחמד טיבי: התשובה: הם אומרים שלא.

האשם מחאמיד: כאשר אומרים שבונים על הגבעות מאחזים, אז אתה שומע שאומרים: מה עם הבנייה הבלתי-חוקית במקומות האלה?

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: אגב, הסימטריה וההשוואה כל כך מקוממות, להשוות אזרחים בתוך מדינת ישראל למתנחלים שגרים מחוץ למדינת ישראל, שלא על-פי החוק הבין-לאומי ובניגוד לחוק הבין-לאומי, ולאחרונה אפילו יש גורמים בממשלת ישראל שאומרים שזה בניגוד לחוק הישראלי.

אחמד טיבי: למשל, שר הביטחון וסגן שר הביטחון, שלאחרונה, אגב, מגלה פעלתנות יתר והפתיע את המערכת הפוליטית.

ויצמן שירי: – – –

אחמד טיבי: חכה, אפשר לגלות יושר גם כלפי יריבים.

אחמד טיבי: אתה ממפלגה אחרת, אנחנו יריבים פוליטיים, אבל לזכותך ייאמר, למרות חילוקי הדעות, שאתה ממלא את התפקיד הזה באופן שמפתיע גם את יריביך.

אחמד טיבי: אבל אני רוצה לשמוע ממך אמירה מוסרית לגבי ההתעמרות של מתנחלים, שאתה כסגן שר הביטחון אחראי עליהם, אחראי על שלטון החוק, שאמור להיות גם בשלטון כובש, על אוכלוסייה לא חמושה, אוכלוסייה החשופה להתקפות.

אחמד טיבי: סגן שר הביטחון ויצמן שירי: כל מי שלוקח את החוק לידיים ומפרש את החוק איך שהוא רוצה, מבחינת החוק הוא פושע.

אחמד טיבי: אל תעשה הכללה.

אחמד טיבי: אותם אנשים שבשבת מרשים לעצמם ללכת ולפגוע באותה שבת, ובו זמנית גם לגנוב משהו, זה מעוות.

אחמד טיבי: אני מדבר על מוסקי זיתים.

אחמד טיבי: אני אומר, המתנחלים עוברים על החוק הבין-לאומי.

ויצמן שירי: יש אנשים שבשבת מרשים לעצמם ללכת, הרי אנחנו יודעים שזה היה בשבת, ולפגוע בצורה כל כך קשה, באותה שבת שהם כל כך מאמינים בה, ובו זמנית גם לגנוב – – –

אחמד טיבי: כאן באה הטרוניה שלי אליך, אדוני, כנציג משרד הביטחון וחבר ממשלה.

אחמד טיבי: הרי אתם אחראים על הצבא.

אחמד טיבי: הצבא אמור למנוע הפרות חוק כאלה.

אחמד טיבי: האמת היא, שאני אומר את זה ולא מאמין למה שאני אומר, כי הצבא היום, אדוני סגן השר – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא לסיים.

אחמד טיבי: אני מייד מסיים.

אחמד טיבי: הצבא הוציא הודעה, החלטה, האוסרת על פלסטינים מסיק זיתים, בשל העובדה שהם לא יכולים להגן עליהם, בגלל עומס עבודה בפעולות מבצעיות במקומות אחרים, מפני מתנחלים.

אחמד טיבי: אתה מאמין למשמע אוזניך?

אחמד טיבי: ההחלטה התקבלה היום, והיא השתנתה היום בעקבות הלחץ.

אחמד טיבי: היא פשוט התפרסמה.

אחמד טיבי: זה כל כך מביך, כל כך מביש.

ויצמן שירי: אני לא מכיר את ההודעה הזאת.

ויצמן שירי: מי שפרסם לא היה מוסמך לכך.

אחמד טיבי: לא היה מוסמך?

אחמד טיבי: זה הצבא.

אחמד טיבי: פיקוד מרכז.

אחמד טיבי: האמת היא, שההודעה הזאת מייצגת ומשקפת, אדוני סגן השר, את המציאות.

אחמד טיבי: באופן קבוע, יום–יום, לא נותנים הגנה לפלסטינים.

אחמד טיבי: המתנחלים עושים את מה שעושים תחת עינו הפקוחה של החייל והקצין, של חיילי צה"ל.

אחמד טיבי: שיתוף הפעולה המקומם הזה כנגד פלאח ואשתו, שאין להם הגנה לא מפני הכיבוש ולא מפני מתנחלים, שום דבר.

אחמד טיבי: אתה יודע מה מקומם, סגן השר?

אחמד טיבי: זה עובר כחוט השני, כלאחר יד בחברה הישראלית.

אחמד טיבי: יש רבדים מסוימים בחברה הישראלית שזה מפריע להם, אבל זה עובר חלק כאילו זה דבר נורמלי.

אחמד טיבי: גם בבית הזה זה עובר חלק.

אחמד טיבי: יש כאלה שמוכנים להגן על הדבר הזה.

אחמד טיבי: אם יעלה לכאן חבר הכנסת נסים זאב, נציג היהדות הדתית בבית הזה בשעה כזאת, הוא יגן והוא יגיד לך שמה שהם עשו יש לו סיבות, יש לו רקע, והוא יגן על ההתעמרות בפלסטינים שמסקו זיתים.

ויצמן שירי: אתה גם ראית, בין שאר הדברים שחלק גדול מאזרחי מדינת ישראל ראו, שאחד המתנחלים כיוון את הרובה שלו כלפי אשה, והחייל עמד באמצע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אחמד טיבי: יש מקרים.

אחמד טיבי: כאשר החייל בעצמו לא יורה, אז לפעמים הוא – – –

ויצמן שירי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טיבי, סיימת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, לפי הסדר – חברי הכנסת שאול יהלום, תמר גוז'נסקי, יגאל ביבי, צבי הנדל וישראל כץ.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד סגן שר הביטחון, אדוני הנואם הקודם; אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול עד מתי נמשיך פה בכנסת לעסוק בעוד מילואים ובעוד הארכת תקופת מילואים?

האשם מחאמיד: עד מתי יימשך התהליך הזה?

האשם מחאמיד: הרי אנחנו יודעים, אדוני סגן השר, שרפורמה צבאית לא תפתור את הבעיה.

האשם מחאמיד: אנחנו יודעים שגדר ביטחון שדיברו עליה לא פותרת בעיה.

האשם מחאמיד: אתמול היה אותו פיצוץ, אותו פיגוע, וכולנו חשים כאב עמוק על האנשים שנהרגו או נפצעו.

האשם מחאמיד: הרי הסכסוך הזה שותה המון דם, אוכל דם.

ויצמן שירי: מי אשם?

האשם מחאמיד: אני אגיד.

האשם מחאמיד: מי שאשם, אדוני, תראה באיזה נימוס – – –

ויצמן שירי: – – –

האשם מחאמיד: אדוני סגן השר – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת ויצמן שירי ומח'ול, אני מבקש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם יכולים לעשות את זה במקום אחר, אל תפריעו לחבר הכנסת מחאמיד.

אחמד טיבי: האשם אשם, האשם תמיד.

אחמד טיבי: האשם אשם תמיד.

האשם מחאמיד: בדיוק.

האשם מחאמיד: אדוני סגן השר, תראה באיזו לשון של נימוס אני פונה אליך, ואתה לא מקשיב לי.

ויצמן שירי: – – –

אחמד טיבי: – – –

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנו לחבר הכנסת מחאמיד לסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם הוא מזמין את ההתערבות שלכם – – – תואיל לסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשאתה פונה לאדם בשמו, הוא עונה לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחר כך אתה אומר, לא היה לי זמן.

האשם מחאמיד: אדוני סגן שר הביטחון, אל תפריע לי.

האשם מחאמיד: תראה, אתה רוצה יותר אנשי מילואים כדי שיעשו את מה שנעשה כרגע במחסום קלנדיה?

ויצמן שירי: מה נעשה שם?

האשם מחאמיד: שמונה שעות אנשים, נשים וטף עומדים שם חולים, כדי שיוכלו לעבור את המחסום.

האשם מחאמיד: איזו הומניות זו?

האשם מחאמיד: אחר כך, בא אחמד טיבי ואומר, שכאילו אנשי המשטרה והצבא העלימו עין.

האשם מחאמיד: אומר יותר מזה, הם לא העלימו עין, הם היו עדים למה שקורה וחלק מהחיילים עודדו אותם, לרבות חטיבה מסוימת.

האשם מחאמיד: אתה יודע מי?

האשם מחאמיד: העלימה עין וקרה מה שקרה, אבל אנשים לא מבינים איזו קדושה יש לעץ הזית אצל בני–אדם.

האשם מחאמיד: אין להם הבנה לנושא הזה.

האשם מחאמיד: אחמד טיבי אמר שסגן שר הביטחון הוא הומני והוא בסדר.

האשם מחאמיד: אתה בן-אדם.

האשם מחאמיד: אבל בוא תראה את זה בפועל.

האשם מחאמיד: תשנה משהו.

האשם מחאמיד: לא מעניינת אותי ההתנהגות שלך עם החברים שלך.

האשם מחאמיד: תעשה משהו.

האשם מחאמיד: תעשו משהו.

האשם מחאמיד: תצילו צלם אנוש.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים ברשימת המתדיינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת שאול יהלום, תמר גוז'נסקי ויגאל ביבי – אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת צבי הנדל, ישראל כץ, צלי רשף – כנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לגבי ההצעות אני שותף לדברי חברי שדיברו קודם, אבל אני לא שותף להערכתו של חבר הכנסת טיבי, ששיבח את סגן השר.

מוחמד כנעאן: סגן השר, לצערי הרב, לא עשה שום דבר מעבר לזה שהוא ממלא את ההוראה של הבוס שלו, שיום-יום – – –

אחמד טיבי: הוא פשוט פעלתן.

מוחמד כנעאן: הוא נותן הוראות להמשך הכיבוש, להמשך הרג ערבים פלסטינים חפים מפשע.

מוחמד כנעאן: היום היתוספה הוראה – אני לא יודע אם חזרו בהם או לא – הוראה טיפשית, אומללה וחסרת אחריות למנוע מאותם חקלאים פלסטינים למסוק את הזיתים, בו בזמן ששר הביטחון ומשרד הביטחון יודעים היטב, כי 70%–80% מהעם הפלסטיני מובטלים ומחוסרי עבודה כתוצאה ממדיניות הכיבוש, מהכיבוש הנמשך, מההרעבה ההולכת ונמשכת וקוטלת ילדים ונשים חפים מפשע ומהעוצר המתמשך המוטל על הכפרים, על היישובים הקטנים ועל הערים הגדולות.

מוחמד כנעאן: רק אתמול ושלשום ראינו את המראות המזעזעים בעימות בין הצבא לבין המתנחלים, והיו 30 פצועים .

מוחמד כנעאן: שאלתי את עצמי, חבר הכנסת ויצמן שירי – אם המתעמתים עם הצבא היו ערבים, היינו רואים לא רק 30 פצועים אלא טבח של ערבים, 30 הרוגים ערבים, כי כאשר מדובר בערבים הצבא לא מהסס לרגע להרוג ולירות בכוונה תחילה.

מוחמד כנעאן: אבל לא כאשר מדובר על מתנחלים מפירי חוק, פושעים ופורעים.

מוחמד כנעאן: זאת עוד הוכחה שזה לא צבא שמתכוון לשמור על החוק, אלא להגן על אותם פורעי חוק, אותם מתנחלים, על אותם גנבי אדמות של ערבים, על אותם אנשים שיום-יום מפירים את ההוראות כשהם מגובים על-ידי רבנים שקוראים לסרב פקודה.

מוחמד כנעאן: אני שואל את עצמי, אם אלה לא היו ערבים פלסטינים מן השטחים אלא ערבים ישראלים, איך היתה ההתייחסות?

מוחמד כנעאן: מה היו אומרים עליהם יפי הנפש בבית הזה ומחוצה לו?

מוחמד כנעאן: אני מקווה מאוד, שאותו עם שכבר סובל שנתיים מהמתנחלים ומשולחיהם וממדיניות הממשלה, יתאפשר להם לגמור את עונת מסיק הזיתים בלי לראות עוד הרוגים, ילדים ונשים חפים מפשע.

מוחמד כנעאן: כשהם רוצים למסוק את הזיתים שלהם הם רוצים שיהיה להם מה לאכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת תאופיק חטיב – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו, אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת אליעזר זנדברג, נסים זאב, יורי שטרן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש עוד שניים-שלושה חברי כנסת, ולאחר מכן נסיים את הדיון הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת רז.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר הביטחון, חברי הכנסת, לפעמים אני עומד פה פשוט נדהם מגודל החוצפה וגם מגודל הבושה – טוב ש-90% מחברי הכנסת ברחו כדי שלא יהיו שותפים לבושה הזאת.

מוסי רז: אתמול באנו והצענו לתגמל את חיילי המילואים תגמול ראוי על השירות שלהם, לא באיזה סכום גבוה אלא בשכר ממוצע למובטלים, לסטודנטים שלוקחים אותם לשירות מילואים.

מוסי רז: מה אמרו לנו?

מוסי רז: – אין כסף.

מוסי רז: כנראה בלילה במשרד האוצר או במשרד הביטחון מישהו גילה איזה בור של זהב ופתאום יש כסף; יש כסף להאריך את שירות המילואים מ-30 ימים ל-37 ימים.

מוסי רז: החשבון הפשוט שלי אומר, שאם זו הארכה מ-30 ימים ל-37 ימים, כנראה מדובר כאן על הוצאה של כ-300 מיליון שקל בשנה – סגן שר הביטחון לא מסר לנו על כך.

מוסי רז: אתמול דיברנו בהצעה שלנו על 150 מיליון שקל בשנה, וגם הסכמנו לעשות אותה בשלבים, אבל לא היה כסף.

מוסי רז: זה מעניין מאוד.

מוסי רז: יש כאן עוד דבר מרגיז.

מוסי רז: יושבים פה אנשים ומנהלים דיון ואנחנו נחליט עכשיו לכמה זמן לשלוח חיילים לחזית, לעזוב את המשפחות שלהם ולסכן את חייהם.

מוסי רז: הם ילכו לקרב – אנחנו לא נתגמל אותם כראוי, כי לזה אין כסף, אבל כמובן יש כסף לשלוח אותם לחזית – ולא נמצא שום דרך איך לחסוך במשאב היקר הזה של כוח–האדם.

מוסי רז: אתם רוצים עצות?

מוסי רז: בבקשה, יש הרבה עצות.

מוסי רז: אנחנו צריכים לצמצם את ימי המילואים.

מוסי רז: אם זה אומר להיאבק במשתמטים – אחת היא אם הם חרדים, או חילונים, או דתיים, זה לא מעניין אותי – אז להיאבק במשתמטים.

מוסי רז: ברור שהצבא לא ייאבק במשתמטים אם הוא יכול לגייס את ה"פראיירים" שבאים ל-37 ימים, או יותר נכון, ל-43 ימים.

מוסי רז: למה לא?

מוסי רז: אם הוא יוכל לגייס כל אחד רק ל-30 ימים, הצבא יצטרך להתאמץ טיפה ולגייס גם את אלה שלא כל כך קל לגייס אותם.

מוסי רז: אבל הצבא לא רוצה להתאמץ, מה פתאום?

מוסי רז: יותר קל לשלוח צווים לאלה שבאים במהירות.

מוסי רז: אתם רוצים לדעת מאיפה אפשר להביא כוח–אדם?

מוסי רז: אפשר לבטל את חוק טל והדומים לו שמבטלים חלק גדול מכוח–האדם שלנו בסדיר ובמילואים.

מוסי רז: עוד דרכים לחסוך כוח–אדם?

מוסי רז: אפשר לפנות התנחלויות ששומרים עליהן עשרות אלפי חיילי מילואים.

מוסי רז: אין לנו כרגע הסדר עם הפלסטינים, אבל למה אנחנו צריכים לשמור על פגעים כאלה?

מוסי רז: אין לנו חיילי מילואים.

מוסי רז: הרי אתם אומרים: אין לנו כסף לשלם להם ואנחנו רוצים לגייס אותם עוד ועוד.

מוסי רז: למה אנחנו צריכים להחזיק כל כך הרבה נקודות?

מוסי רז: למה 600 חיילים צריכים להגן על הרבה פחות מזה היושבים בנצרים?

מוסי רז: למה יותר מ-100 חיילים צריכים להגן על כמה משפחות במורג?

מוסי רז: למה חיילים צריכים להגן על מאחזים בלתי חוקיים שקמו?

מוסי רז: הרי אין לנו חיילים, אתם בעצמכם אומרים את זה.

מוסי רז: זה לא שיש לנו צבא גדול חזק ועשיר שמתגמל את החיילים שלו.

מוסי רז: עד לאן נוליך את הבושה הזאת?

מוסי רז: עד לאן נוליך אותה?

מוסי רז: בואו נגיד היום לממשלה "לא" כדי שיהיה לנו כסף לתגמל את חיילי המילואים.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת רז.

נעמי חזן: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – לא נמצא, על כן – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, גם אני אעסוק בנושא שעסקו בו חברי, שהוא גם מרגיז, גם מעליב, גם מכאיב וגם מלא הטעיות, אולי בתום לב ואולי לא בתום לב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אתקן שתיים מהטעויות האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הטעות הראשונה, אומרים שהמתנחלים גונבים את הזיתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם לא גונבים, הם לא עושים את זה בסתר, בלילה, בחושך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם אפילו לא שודדים, כי שודד מנסה להסתיר את פניו כדי שלא ידעו מי הוא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם פשוט גוזלים לאור היום, בכוח הנשק, בכוח הזרוע ובכוח הצבא, כי בלי הצבא הם לא היו מעזים לגשת לא לזיתים, לא לכרמים ולא לפלסטינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה את אוזנך, אדוני סגן שר הביטחון, וכאן אני מתקשר לטעות השנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ויצמן שירי, אם הצבא איננו יכול ואיננו מסוגל להגן על הפלסטינים מפני המתנחלים במסיק הזיתים, המסקנה היא לא למנוע מהפלסטינים לצאת לזיתים שלהם אלא שהצבא יואיל לפנות את השטח ולצאת ממנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוא לא מסוגל להגן – שיצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי בכוח הצבא הם נמצאים שם, בכוח הצבא הם תוקפים את הפלסטינים, בכוח הצבא הם גוזלים את הזיתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבא לא מסוגל להגן – כך הודיעו בבוקר – בסדר, מאמינים לך ומקבלים את זה, אז תואיל בטובך לצאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל להישאר, להגן על המתנחלים וכאילו לומר לפלסטינים: אני לא יכול להגן עליכם, אל תצאו לזיתים שלכם – זאת טעות וזה אבסורד שאין מישהו שמסוגל להבין אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, גברתי, קיצרתי כי אני רוצה לומר כמה דברים בשפה הערבית לשומעינו הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי המאזינים, התעניינתי בדיון המתנהל בשעות אלו על התנכלות המתנחלים לפלסטינים, במונעם מהם את האפשרות להגיע לכרמי הזיתים ולבצע את המסיק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שהשימוש במושג "גנבה" או כדוגמתו, אינו במקומו בסיטואציה זו, שכן המתנחלים אינם גונבים בסתר ואפילו אינם מבצעים שוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שוד מחייב להתחפש כדי למנוע זיהוי השודד, ואילו הם גוזלים בכוח הנשק והאלימות את הרכוש הפלסטיני ואת הזיתים של הפלסטינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שהודעת הצבא בבוקר זה, שלפיה אין ביכולתו להגן על פלסטינים ולכן אל להם לצאת, או ההוראה שנתן להם שלא יצאו אל שדות הזיתים, גם היא עומדת בניגוד לכל היגיון, חוק או דמיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הצבא אינו יכול להגן על הפלסטינים המגיעים אל כרמי הזיתים, עליו לעזוב את המקום ולצאת, שכן תחת כנפי הרובים של הצבא יוצאים המתנחלים אל הכרמים, ותחת חסותם והגנתם של רובים אלו הם עושקים את הרכוש והזיתים של הפלסטינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הצבא אינו יכול להגן על הפלסטינים, הרי שעליו לעזוב את האזור, ואז נראה מה יעשו המתנחלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) תודה רבה.

נעמי חזן: אני מאוד מודה לך.

נעמי חזן: חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ניסיתי היום להיות פעם אחת אחרון, אחרי חבר הכנסת נסים זאב, אבל לא הצלחתי, ללמדך שמה שהיה הוא שיהיה.

אבשלום וילן: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש טעם לפגם בהצעה הנוכחית, סגן שר הביטחון.

אבשלום וילן: תראה, אמרתי לך קודם בקריאת ביניים, שכאשר לפני שנה הובאו החוקים האלה להארכה, זה נעשה בצורה מתוחכמת.

אבשלום וילן: לקח לנו כמה ימים להבין את מה שהיה כתוב, מה שהיום סוף סוף נכתב בשפת בני–אדם – שבעצם אתם פונים לקצינים ולאחרים ומבקשים מהם לשרת בשנה הבאה 43 ימים במילואים, כאשר אתם מחברים את ששת הימים החד-יומיים המותרים בחוק ל-37 הימים הנוספים, ויוצרים שירות מילואים של 43 יום.

אבשלום וילן: מי הם אותם קצינים?

אבשלום וילן: בדרך כלל הם או מנהלי עסקים, או שהם בעמדות בכירות בתחומי עבודתם, או שהם באקדמיה, ושירות של חודש וחצי בשנה נראה לי היום קצת מעל ומעבר.

אבשלום וילן: בשיחות שאני קיימתי בשנה האחרונה עם קצין מילואים ראשי ואחרים, תוך כדי עיסוק בנושא ברמת הכנסת, היתה הבנה ונאמר שזה יהיה חד-שנתי, כלומר: רק לשנת 2002, ובשנת 2003 יעשה הצבא מאמץ וישאיר את 37 היום ולא יעלה מעבר לכך.

אבשלום וילן: כמו תמיד במקומותינו, נאמר לנו: אז מה?

אבשלום וילן: זה נאמר גם מעל לבימה הזאת, מעל לדוכן הזה, ואוטומטית אתם מבקשים הארכה.

אבשלום וילן: אני פונה אליך, סגן שר הביטחון, להביא את זה – הרי ההצבעה לא תתקיים היום – פעם נוספת לשיקול מערכת הביטחון.

אבשלום וילן: אני אומר לכם, שלא יכול להיות שכאשר אתמול עלתה פה הצעת החוק של חבר הכנסת מוסי רז ושלי להעלות את שכר המינימום שמקבלים אותם אנשים שאנחנו מגייסים בגין 43 ימי מילואים בשנה לשכר הממוצע במשק – והאוצר אמר לא, וועדת שרים לענייני חקיקה אמרה לא.

אבשלום וילן: הצעתי לך הצעה, שאני חוזר אליה פה פומבית, וישפוט ציבור אזרחי ישראל.

אבשלום וילן: אפשר במשך חמש עד עשר שנים להעלות את השכר לשכר הממוצע במשק.

אבשלום וילן: השנה אין כסף ויש בעיות קשות?

אבשלום וילן: נעלה במשהו.

אבשלום וילן: בשנה הבאה ירווח?

אבשלום וילן: נעלה יותר.

אבשלום וילן: לא יכול להיות מצב, שתשאירו את זה בשכר מינימום, תגידו שאין כסף, ומצד שני תאריכו את השירות ל-43 ימי מילואים לסטודנטים, מפקדי פלוגות, מפקדי מחלקות ומג"דים בשכר מינימום.

אבשלום וילן: זה זועק לשמים, זה לא מוסרי וזה לא הוגן.

אבשלום וילן: אל תגידו שאין כסף, כי סדרי הגודל שבהם מדובר זה לא 100 מיליון שקל.

אבשלום וילן: אתה יודע מה?

אבשלום וילן: זה אולי 20 מיליון שקל בהצעה שחבר הכנסת רז ואנוכי מציעים בשלבים לעשר שנים.

אבשלום וילן: אז אם יש לך אפשרות להאריך את המילואים בהצעה שאת העלות הכספית שלה לא אמרת – אבל אני אומר לך שהיא עולה יותר מ-20 מיליון שקל – שיהיה לך האומץ לשלם גם את זה.

אבשלום וילן: זה נראה הרבה כסף, אבל בסך תקציב הביטחון ועקב האילוצים זה לא הרבה, בהתחשב במטרה החברתית הראויה של הצעתנו.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת וילן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו יחתום את הדיון, אם יהיה נוכח, חבר הכנסת אורי אריאל.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק היא צורך השעה וצו השעה, ונקווה שלא נצטרך אותה בעתיד.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לכמה חברי כנסת שדיברו רבות על מסיק הזיתים ועל 3,000 העובדים ששר הביטחון הורה שלא לאפשר להם עבודה בגליל.

נסים זאב: באופן חד-משמעי מדובר פה ב-3,000 עובדים שבאים מהשומרון וכל יום מגיעים לגליל כדי לעבוד בענף החקלאות.

נסים זאב: בעקבות הפיצוץ המזעזע האחרון שאירע, הרצח הנורא והשרפה הגדולה שהתרחשה אמש, שר הביטחון הורה שלא לאפשר לאותם עובדים לעבור לגליל מטעמי ביטחון.

נסים זאב: אז על מה קמה פה הזעקה, כאילו מתעללים ומתעמרים באותם עובדים מסכנים הזקוקים לפת לחם?

נסים זאב: מה לעשות, זאת המדיניות שמדינת ישראל נאלצת לנקוט, כי היא נמצאת תחת איום של טרור ובמצב של מלחמה, ולכן היא אינה יכולה לעבור לסדר-היום ולחזור לחיי שגרה, כאשר יום–יום רוצחים בנו.

נסים זאב: גם שר הביטחון אמר, שלפחות בימים האחרונים צה"ל הצליח למנוע פיגועים על-ידי עשרה מתאבדים, זאת אומרת: כל מתאבד, בפוטנציאל יש לו יכולת להרוג עשרות ואולי לפצוע מאות אזרחים יהודים חפים מפשע.

נסים זאב: לכן, אני חושב שהמדיניות מחייבת אותנו לעשות חשבון נפש.

נסים זאב: תראו מה קרה בעקבות המדיניות של ההקלה כלפי אותם פלסטינים.

נסים זאב: היתה הקלה עד לפני יומיים בג'נין, הפירו את העוצר, ואחרי יומיים, בתוך 48 שעות ראינו את הפיצוץ הנורא.

נסים זאב: לכן, אי-אפשר להתעלם מהמצב שבו אנחנו נמצאים.

נסים זאב: לגבי גנבת הזיתים ומטעי הזיתים, מעניין שלא שמעתי קול זעקה כאשר גנבו מאתנו יום–יום בממוצע בין 50 ל-100 מכוניות ברכס–שועפאט וברמת–שלמה.

נסים זאב: אני לא אשכח את אותו ערב שבו נגנבו 35 מכוניות משכונה אחת.

נסים זאב: לא שמענו כלום.

נסים זאב: לאן הם הלכו?

נסים זאב: הם הלכו לג'נין, הם הגיעו לעזה והם הגיעו לרמאללה.

נסים זאב: אז פה פתאום מדברים על כמה מטעי עצים – וזה דבר חמור, ואני מגנה אותו – אבל לא שמענו את קול הזעקה הזאת כשנגנבו פה רכבים בשווי של מאות מיליוני דולרים ונלקחו למטחנות ברמאללה, בג'נין ובעזה.

נסים זאב: לא שמענו את קול הזעקה של חברי הכנסת הערבים פה.

נסים זאב: לכן אני מבקש, אנא מכם, התנהגו באופן קצת יותר רציני גם כלפי דברים שנוגעים לעם ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תמה רשימת המתדיינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאמור, סיכום הדיון והצבעה יתקיימו בהזדמנות אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לנושא הבא: שאילתות ותשובות לסגן שר הביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאן הוא נעלם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תמתינו דקה, הוא יחזור בתשובות ולא בתשובה אחת בלבד.

צלי רשף: הוא עזב מתוך מחאה.

זבולון אורלב: יש לי שאלה.

זבולון אורלב: לגבי הדיון בסעיף הבא – הטיית מי החצבני – האם יהיו היום הודעות סיכום והצבעה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין סיבה שלא, זה ילך כרגיל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד עכשיו זה הסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון, אנחנו עוברים לנושא הבא – שאילתות לשר הביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יענה על השאילתות סגן השר חבר הכנסת ויצמן שירי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב שאל את שר הביטחון ביום ט"ו באדר התשס"ב (27 בפברואר 2002): במקומון "כל העיר" מ-1 בפברואר 2002 פורסם, שמפקד הנח"ל מזהיר כי העומס על יחידת "דובדבן" הוא בלתי סביר ומקשה ביצוע נוהל קרב ותחקור מבצעי כראוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם יש בסיס לידיעה? 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כן – כיצד יפעל משרדך למנוע הישנות מקרים כדוגמת אלה שבהם נהרגו לוחמים ביחידה זו מירי חבריהם?

ויצמן שירי: 2-1.

ויצמן שירי: על יחידת "דובדבן" אכן מוטל עומס רב מאוד.

ויצמן שירי: עם זאת, כל פעילות של היחידה מאושרת באופן אישי על-ידי מיפקדת אוגדת איו"ש, וחלק גדול מן הפעילויות אף מאושרות על-ידי האלוף והרמטכ"ל.

ויצמן שירי: העומס המוטל על היחידה הובא בחשבון בעת ההחלטות על פעילותה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: תודה לסגן השר על התשובה.

זבולון אורלב: פורסם בראשית השבוע, שיש ויכוח בתוך הצבא בדיוק בשאלה הנדונה, האם מפקדי צה"ל, בגלל לחץ המלחמה, מקפידים לשמור על זכויות החיילים באשר לשעות שינה, הוצאתם לחופשות וכדומה, והמפקדים מטבע הדברים, בגלל מצוקת המשימות המבצעיות, שוחקים את הזכויות.

זבולון אורלב: האם לא הגיע הזמן שלא להפקיד החלטות כאלה בידי מפקד זוטר, מפקד היחידה הישיר, כי הוא נתון תחת לחץ של ביצוע משימה?

זבולון אורלב: האם דווקא לעת כזאת אין צורך להעלות את הדרג המאשר, כדי לא לשחוק זכויות בסיסיות של חייל ביחס לשינה, לחופשות וכדומה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יואיל אדוני להשיב על השאלה הנוספת.

ויצמן שירי: חבר הכנסת אורלב, אתה יודע, כאשר מדובר על מפקד אוגדה, מדובר על קצין בכיר ביותר בדרגת תת-אלוף.

ויצמן שירי: כשקצין כזה מקבל החלטה מהסוג הזה, צריך לסמוך עליו.

ויצמן שירי: באותה מידה, ביחידות האלה במיוחד, אנחנו יודעים ואתה גם יודע, שחלק גדול מהחיילים מתנדבים בתוך היחידה עצמה לצאת לפעילות מסוימת גם אם זה בא על חשבון השינה שלהם, וגם אם זה על חשבון הבילוי האישי שלהם.

ויצמן שירי: לכן בעניין הזה אני מעריך, שהיום הצבא הוא הרבה יותר מתחשב לעומת מה שהיה בתקופתנו, ואם חייל מסוים מרגיש שנעשה לו עוול, יש לו כתובת, מה שלא היה כל כך בתקופה מסוימת.

ויצמן שירי: חבר הכנסת אחמד טיבי שאל את שר הביטחון ביום ט"ו באדר התשס"ב (27 בפברואר 2002):

ויצמן שירי: ב"כל העיר" מ-15 בפברואר 2002 פורסם, כי חיילי הנח"ל החרדי השחיתו גופת פלסטיני שביצע פיגוע התאבדות סמוך למחסום בקעות בבקעה.

ויצמן שירי: כמו כן נטען, כי במערכת העיתון עדויות וצילומים, וכי זה איננו המקרה הראשון.

ויצמן שירי: רצוני לשאול: 1.

ויצמן שירי: האם הידיעות נבדקו ונמצאו נכונות?

ויצמן שירי: 2.

ויצמן שירי: האם נחקרו או ידועים מקרים דומים מהעבר?

ויצמן שירי: 3.

ויצמן שירי: אם כן – אילו צעדים ננקטו בנדון?

ויצמן שירי: 4.

ויצמן שירי: מה עלה בגורלה של אותה גופה?

ויצמן שירי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 4-1.

ויצמן שירי: לאחר בירור שערך פיקוד המרכז נמסר לנו, כי לא ידוע להם על המקרה המתואר בשאילתתך, ולכן על מנת לבדוק במה מדובר הוא מבקש לקבל את הצילומים המדוברים על מנת שיוכל לבדוק את התלונה.

ויצמן שירי: חבר הכנסת עסאם מח'ול שאל את שר הביטחון ביום ז' בניסן התשס"ב (20 במרס 2002): הובא לידיעתי, כי קיים חשד שחיילי צה"ל ביצעו "וידוא הריגה" בשלושה פלסטינים פצועים מאזור שכם ב-6 בנובמבר 2001; שמותיהם מופיעים במקור.

ויצמן שירי: רצוני לשאול: 1.

ויצמן שירי: האם המידע הנ"ל נכון?

ויצמן שירי: 2.

ויצמן שירי: האם נפתחה חקירת מצ"ח, ואם כן – מה היו תוצאותיה?

ויצמן שירי: 2-1.

ויצמן שירי: מדובר בשלושה פלסטינים אשר השתייכו לחוליית "חמאס" מדיר-איסתיא, והיו חמושים בשלושה כלי נשק.

ויצמן שירי: החוליה היתה בדרך לבצע פיגוע כנגד אזרחים חפים מפשע, הנעים בציר גב-ההר–קדומים, והיתקלותם בכוח צה"ל היא זו שמנעה את הפיגוע.

ויצמן שירי: יש לציין, כי במהלך הקרב עם החוליה נהרג תחילה קצין שלנו, סרן אייל סלע ז"ל.

ויצמן שירי: המידע בדבר וידוא הריגה אינו נכון.

ויצמן שירי: חיילי צה"ל ניהלו קרב עם החוליה, ובמהלך הקרב נהרגו שלושת המחבלים וקצין צה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני סגן השר, על-פי עדויות משלושה מקורות, לרבות כתבה שהתפרסמה בעיתון "הארץ", לרבות דוח של ארגון לזכויות האדם, לרבות עדויות של אנשי הסהר–האדום הפלסטיני, התקבלה תמונת מצב שלמה יותר ממה שהביא סגן השר.

עסאם מח'ול: מתברר שבשעה 12:00 התנהל הקרב.

עסאם מח'ול: בקרב הזה נפצעו שלושת הפלסטינים.

עסאם מח'ול: הם נשבו על-ידי כוחות צה"ל ונשמרו על-ידי החיילים.

עסאם מח'ול: בינתיים בהמשך מתברר שהקצין סלע נהרג באותו אירוע.

עסאם מח'ול: הוא היה פצוע.

עסאם מח'ול: הרופאים של הסהר-האדום טיפלו בקצין ולא הורשו לטפל בפצועים הפלסטינים.

עסאם מח'ול: בינתיים בשעה אחת הם עדיין נמנעו מלהגיע לפצועים הפלסטינים.

עסאם מח'ול: כשהתברר שהקצין הישראלי נהרג, החיילים הישראלים ירו בהם כשהם שבויים ובחיים.

עסאם מח'ול: אני חושב שכאן יש ניסיון שלא לתת את מלוא התמונה שמצטיירת מכל העדויות, לרבות מה שהתפרסם בעיתון "הארץ".

ויצמן שירי: חבר הכנסת מח'ול, זו האינפורמציה שיש לי.

ויצמן שירי: אני לא יודע מאין אתה שואב את האינפורמציה.

ויצמן שירי: אני מבקש להסתפק בתשובה הזו, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין שאין לך מה לענות יותר ולכן חייבים להסתפק, אם כי אפשר להביא תשובה נוספת בכתב או השלמה לאחר בדיקת הנתונים שחבר הכנסת מח'ול הביא.

עסאם מח'ול: תבדוק.

ויצמן שירי: תסתפק כרגע בעניין הזה ואני מוכן לבדוק פעם נוספת.

ויצמן שירי: מה שאני רק מבקש, שתעביר לי את מקור המידע שיש לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

קריאה: – – –

ויצמן שירי: את המידע עם מקור המידע.

ויצמן שירי: מידע צריך להיות עם כתובת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תאמינו לי שחבר הכנסת מח'ול ידע בדיוק מה להעביר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שר הביטחון ביום כ"ו באייר התשס"ב (8 במאי 2002):

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאור גיוס המילואים הגדול שנערך למבצע "חומת מגן", רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הוא אחוז המתגייסים מבין מקבלי הצווים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמה חיילים סירבו לשרת מטעמי מצפון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמה חיילים, אם בכלל, לא הופיעו, האם הם נענשו, ואם כן – כיצד?

ויצמן שירי: 1.

ויצמן שירי: שיעור המתגייסים מבין מקבלי הצווים עמד על כ-95%.

ויצמן שירי: 2.

ויצמן שירי: לא ניתן לעמוד על מספרם המדויק של סרבני הגיוס, אך עם זאת בידינו נתונים לגבי סרבני הגיוס מטעמי מצפון אשר נשפטו על-ידי מפקדיהם ונידונו למחבוש בפועל.

ויצמן שירי: על-פי נתוני מיפקדת קצין משטרה ראשי לחודש אפריל 2002: חוגרים – 35; קצינים – 6.

ויצמן שירי: סך הכול – 41.

ויצמן שירי: כפרומיל מסך כל המתגייסים.

ויצמן שירי: 3.

ויצמן שירי: כלל הקצינים והחוגרים נשפטו למחבוש בפועל לתקופות של 14 עד 35 יום.

ויצמן שירי: נבהיר, כי יתר ה-5% שלא גויסו הם חיילים בחו"ל, חיילים ששוחררו על-ידי מפקדיהם, חיילים ששוחררו רפואית, חיילים שנפקדו מהגיוס, לאו דווקא בשל סרבנות.

אחמד טיבי: מה עם השאילתא שלי?

ויצמן שירי: אני מוכן להשיב לך, אם היושב-ראש יאשר, כמובן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תלמד היום במי זה תלוי, בדרך הנכונה.

ויצמן שירי: חשבתי שהסולידריות היא הרבה יותר חזקה.

ויצמן שירי: שאלתי אותך קודם מה הסיבה שהוא נתן לך זמן כפול מהזמן שהוא נתן לחבר המפלגה שלו, ולא קיבלתי תשובה.

ויצמן שירי: זה סימן שהיושב-ראש הגון.

ויצמן שירי: הוא שומר על הכללים בתנאי שזה לא מהמפלגה שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת וילן, יש לך שאלה נוספת?

אבשלום וילן: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, אתה לא חייב.

ויצמן שירי: מה עם אחמד טיבי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נענה לאחמד טיבי, אבל לקראת הסוף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תחילה נענה לנוכחים שנמצאים במקומם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה שאל את שר הביטחון ביום ד' בסיוון התשס"ב (15 במאי 2002):

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בפלישה האחרונה של צה"ל לשטחי הרשות נעצרו פלסטינים רבים מכל שטחי הרשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד כה המספר לא מדויק ולא ידוע היכן כלואים העצורים הפלסטינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הוא מספרם המדויק של הפלסטינים שנעצרו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היכן הם נכלאו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מאילו ערים וכפרים נעצרו הפלסטינים, וכמה נעצרו מכל עיר וכפר?

ויצמן שירי: 1.

ויצמן שירי: צה"ל אינו יכול לנקוב במספר המדויק של הפלסטינים שנעצרו, וזאת משום שלא הוא בלבד ביצע מעצרים, כמו גם את התהליך הממיין והמזהה.

ויצמן שירי: שתי הפעולות הנ"ל בוצעו על-ידי גורמים שונים – שב"כ, משטרת ישראל, כוחות צה"ל וכו'.

ויצמן שירי: התהליך כלל שחרור של אלפי עצורים עוד בטרם הגיעו אל אחד ממתקני הכליאה.

ויצמן שירי: 2.

ויצמן שירי: כליאתם של עצורים אלו מתבצעת בשני מתקני כליאה עיקריים – מתקן כליאה "עופר" ומתקן כליאה "קציעות", וכן בכמה מתקני מעצר הפרוסים ברחבי איו"ש.

ויצמן שירי: 3.

ויצמן שירי: מעצרם של הפלסטינים נעשה בכל אחת מהערים בשטחי הרשות הפלסטינית שבהם ביצע צ ה"ל פעילות מסכלת – ג'נין, שכם, טול–כרם, בית-לחם, קלקיליה וכפרים נוספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, זו תשובה על שאילתא שהוגשה ממש בזמן הפלישה, באפריל, ואחרי כל כך הרבה חודשים משרד הביטחון לא יכול להשיב לי כמה אסירים יש?

עזמי בשארה: בסדר, שוחררו חלק ונעצרו חלק.

עזמי בשארה: אפשר לעשות חישוב מתמטי כמה נעצרו וכמה שוחררו לפחות עד תאריך מסוים.

עזמי בשארה: אדוני, תגיד לי עד תאריך מסוים כמה אנשים נעצרו.

עזמי בשארה: אי-אפשר כך.

עזמי בשארה: אלה בני–אדם, ובכל זאת חלקם הגדול חשודים ובכלל עצורים מינהליים וכו'.

עזמי בשארה: אחריות המדינה לתת מספרים, ואם לא משרד הביטחון, מי?

עזמי בשארה: תגיד לי.

עזמי בשארה: זה בלתי אפשרי.

עזמי בשארה: זו תשובה לא מספקת.

ויצמן שירי: חבר הכנסת עזמי בשארה, הרי אתה יודע שאם הייתי מביא היום את המספר הזה, יכול להיות שבעוד שעה הוא היה המספר הנכון.

ויצמן שירי: אמרתי לך שמי שעוצר – – –

עזמי בשארה: תגיד עד לפני ארבעה ימים כמה עצורים יש – – –

ויצמן שירי: היות שאני מתאר לעצמי שהשאילתא הזאת נשלחה לפני הרבה מאוד זמן, קרוב לוודאי שהמספרים השתנו משמעותית.

ויצמן שירי: לכן, המספרים האלה לא גבוהים.

ויצמן שירי: מה שכן בטוח הוא, שבמדינת ישראל, שהיא מדינת חוק, אין מאסר של אדם ולא יודעים עליו.

ויצמן שירי: זה לא מצב שעוצרים מישהו והמשפחה שלו צריכה לחפשו כי לא יודעים שהוא עצור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מניח, שאפשר להשלים את התשובה – – –

עזמי בשארה: – – – אדוני, 10,000 – – –

ויצמן שירי: אם אתה תרצה, אין שום בעיה.

ויצמן שירי: זה לא סוד.

ויצמן שירי: נוכל להעביר לך את המספר נכון לסוף חודש ספטמבר למשל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עזמי בשארה: הערכה של 10,000 נשמעת לך סבירה?

ויצמן שירי: 10,000 עצורים?

ויצמן שירי: לגמרי לא.

האשם מחאמיד: 9,000 – – –

עזמי בשארה: 9,000 עצורים.

ויצמן שירי: אני לא רוצה להגיד, אבל 10,000, זה הרבה פחות.

ויצמן שירי: אבל אני אומר שאעביר לך את המספר עד סוף חודש ספטמבר.

ויצמן שירי: זה הרבה פחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את המספר נכון להיום או נכון לאיזה שהוא תאריך.

ויצמן שירי: אביא לו נכון לסוף חודש ספטמבר, כי כפי שאמרתי לו, המספרים נכון לרגע זה יכולים להשתנות בן-רגע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עתה שאילתא מס' 3336, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה, בעניין לקיחת רכוש על-ידי חיילי צה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה שאל את שר הביטחון ביום י"א בסיוון התשס"ב (22 במאי 2002):

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נטען כי במהלך הפלישה האחרונה של צה"ל לשטחי הרשות הפלסטינית לקחו החיילים רכוש רב השייך למשפחות פלסטיניות, לארגונים אזרחיים ולמשרדי הרשות, לרבות מכוניות "לנדרובר" המשמשות את אנשי הרשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם הידיעות נכונות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כן – מי הורה לקחת רכוש זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם נלקחו מכוניות ה"לנדרובר" לצורכיהם של קציני הצבא? 4.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם ננקטו/יינקטו צעדים במקרה זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 5.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם יוחזר הרכוש, ואם לא – מדוע?

ויצמן שירי: 3-1.

ויצמן שירי: ברשות צה"ל מספר מצומצם של כלי רכב שנלקחו שלל במסגרת מבצע "חומת מגן".

ויצמן שירי: על-פי הידוע, שימשו כלי הרכב הללו גורמי טרור – מרבית הרכבים שימשו את כוח–17.

ויצמן שירי: על-פי חוות דעת משפטית, דינם של כלי רכב אלו, ששימשו ארגוני טרור, כדין רכב שלל; ציוד הנתפס בשדה הקרב מהווה שלל מלחמה והופך רכושו של הצד הלוחם שתפס אותו.

ויצמן שירי: כלי רכב נוספים נפגעו במהלך הלחימה ונגררו כגרוטאות מאתרי הפעילות של צה"ל.

ויצמן שירי: 4.

ויצמן שירי: לא. 5.

ויצמן שירי: טרם סוכם מה יהיה גורלם של כלי הרכב.

ויצמן שירי: כנראה תוכל לראות אותם יום אחד במכרז של המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת בשארה.

עזמי בשארה: אדוני סגן שר הביטחון, כשאתה אומר ש"נלקחו שלל – דינם כדין וכו'", כלומר, זה היה דין?

עזמי בשארה: היתה פקודה של הצבא להפקיע ג'יפים של כוח–17, להבדיל מ"כוח כך"?

עזמי בשארה: כלומר, היה איזה קצין, איזה דרג ביצועי או מדיני שנתן הוראה, נניח מופז נתן הוראה ואמר: תיקחו את הג'יפים האלה ולא את אלה, או: תיקחו את המכונות האלה, וכו'?

עזמי בשארה: היתה הוראה כזו, או שקצינים בשטח החליטו לקחת ג'יפים, כי למשל אין בצה"ל ומצאו חן בעיניהם?

עזמי בשארה: לדעתי, למשל, רכבים מסוג "ריינג'רובר" ו"לנדרובר" הם רכבים יפים.

עזמי בשארה: הבנתי שיש מריבה מי ייקח אותם ביחידות.

ויצמן שירי: חבר הכנסת עזמי בשארה, בוא ונגיד את האמת שחלק קטן מכלי הרכב האלה פשוט חזרו לבעליהם הקודמים, אבל לא חשוב.

ויצמן שירי: היות שאמרת דברים – – –

עזמי בשארה: – – –

ויצמן שירי: היות שאנחנו מדינת חוק, ואתה גם יודע שבמדינת ישראל כל עבריין שמשתמש ברכבו לצורך פשע או עבריינות מסוימת, הרכב מוחרם, על אחת כמה וכמה כשמדובר בכך שכלי רכב שימש ללחימה נגד חיילי צה"ל – הוא מוחרם.

ויצמן שירי: מה יעשו?

ויצמן שירי: ימים יגידו.

עזמי בשארה: אתה צריך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ויצמן שירי, סגן שר הביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עתה שאילתא מס' 3340, מאת חברת הכנסת נעמי חזן – התשובה תועבר לפרוטוקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת נעמי חזן שאלה את שר הביטחון ביום י"א בסיוון התשס"ב (22 במאי 2002):

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פורסם בהרחבה שבעת שהיית צה"ל במוקטעה ברמאללה נלקחו 23 "לנדרוברים" השייכים לרשות הפלסטינית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם ידיעות אלו נכונות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כן – איזו יחידה לקחה את הרכבים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היכן נמצאים הרכבים עכשיו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 4.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יעשה צה"ל בהם?

ויצמן שירי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

ויצמן שירי: ברשות צה"ל מספר מצומצם של כלי רכב שנלקחו שלל במסגרת מבצע "חומת מגן".

ויצמן שירי: על-פי הידוע, שימשו כלי הרכב הללו גורמי טרור – מרבית הרכבים שימשו את כוח-17.

ויצמן שירי: על-פי חוות דעת משפטית, דינם של כלי רכב אלו, ששימשו ארגוני טרור, כדין רכב שלל; ציוד הנתפס בשדה הקרב מהווה שלל מלחמה והופך רכושו של הצד הלוחם שתפס אותו.

ויצמן שירי: כלי רכב נוספים נפגעו במהלך הלחימה ונגררו כגרוטאות מאתרי הפעילות של צה"ל.

ויצמן שירי: 4.

ויצמן שירי: טרם סוכם מה ייעשה ברכבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עתה שאילתא מס' 3341, מאת חבר הכנסת דהאמשה, בנושא: הריגת אשה ושני בניה מקבטיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יואיל אדוני לענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל את שר הביטחון ביום י"א בסיוון התשס"ב (22 במאי 2002):

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ב-5 במאי 2002 נורו גברת פא"ת – שמה המלא מופיע במקור – ושני בניה, בני ארבע ושש, ליד קבטיה בידי חיילי צה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהתחלה נאמר כי הטנק שנסעו בו החיילים עלה על מוקש ולכן הם ירו לכל עבר, אך לאחר מכן הוברר ששרשרת הזחל"ם שבו נסעו התפרקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם נחקר העניין, ואם כן – מה הן התוצאות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם יפצה צה"ל את משפחת ההרוגים?

ויצמן שירי: 1.

ויצמן שירי: הנושא נחקר ומסקנות הפרקליטות הצבאית קובעות: ניתן לקבוע, כי הנחתו של מפקד הטנק כי הטנק נפגע ממטען, ופעולת הכוח בעקבות הנחה זו, על אף התוצאה האומללה שבסופה, לא חרגה ממתחם הסבירות המצופה מפעילות כוח צבאי באזור ובתנאים שבהם פעל.

ויצמן שירי: 2.

ויצמן שירי: עם כל הצער והכאב על מותם של חפים מפשע, נופלים אירועי התקופה האחרונה בכלל והאירוע שבו עסקינן בפרט בגדר הפטור של סעיף 5 לחוק הנזיקין האזרחיים (אחריות המדינה), התשי"ב–1952, שעל-פיו אין המדינה אחראית בנזיקין על מעשים שנעשו תוך כדי פעולה מלחמתית של צבא-הגנה לישראל.

האשם מחאמיד: גם זה לא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה שתענה לי עכשיו, אבל מה שחשוב פה הוא שזו לא היתה פעולה מלחמתית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היתה פשוט תאונה של הזחל"ם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם חשבו שמישהו יורה עליהם, ואז ירו באשה ובבנים שלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה הן העובדות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם תרצה להשלים או לתת התייחסות נוספת, כדאי לשקול את העניין הזה שנית.

ויצמן שירי: אדוני, טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עתה – שאילתא מס' 3345, מאת חבר הכנסת דהאמשה, בנושא: פציעתה של תושבת כפר מעיליא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יואיל אדוני לענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל את שר הביטחון ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002):

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נטען כי ב-9 באפריל 2002, כשהיתה הגברת ו"א-ע – שמה המלא מופיע במקור – מכפר מעיליא בצפון בדרכה לצומת ג'למה עם אחרים, נחסמה דרכם בידי מתנחלים, ואדם במדי צה"ל ירה לעברם בנשק חם וגרם לפציעתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם הידיעות נכונות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כן – מי היה האיש שירה באשה הנ"ל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עושה משרדך בנדון?

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תשובה על שאילתא מס' 3345 מאת חבר הכנסת דהאמשה.

ויצמן שירי: 3-1.

ויצמן שירי: כנגד החייל היורה באירוע המתואר הוגש כתב אישום המייחס לו חבלה בכוונה מחמירה, לפי סעיף 329(א)(1) לחוק העונשין, התשל"ז–1977.

ויצמן שירי: החייל נעצר ביום 9 באפריל 2002, וביום 7 במאי 2002, בעקבות בקשה לעיון חוזר במעצרו והגשת חוות דעת מומחה בעניינו, החליט בית-הדין הצבאי של פיקוד מרכז על העברתו למעצר-בית בתנאים מגבילים, עד לתום ההליכים המשפטיים בעניינו.

מוחמד ברכה: זה היה ניסיון לרצח.

מוחמד ברכה: מה אתה מדבר?

ויצמן שירי: חבר הכנסת ברכה, אנחנו לפחות – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: זה לכוון לאמצע הגוף ולא לראש או לרגליים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עתה שאילתא מס' 3365, מאת חבר הכנסת שמואל הלפרט, שאיננו נוכח – התשובה תועבר לפרוטוקול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שמואל הלפרט שאל את שר הביטחון ביום י"א בסיוון התשס"ב (22 במאי 2002): בעקבות פרסומים שונים, הועלתה הצעה להפריט את "גלי צה"ל" ובכך לחסוך סכומים ניכרים בתקציב הביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם הנושא נדון במערכת הביטחון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הוא התקציב השנתי של "גלי צה"ל"?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם ייבדק נושא ההפרטה כדי לחסוך בתקציב?

ויצמן שירי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

ויצמן שירי: "גלי צה"ל" הינה תחנת השידור של צבא-הגנה לישראל והיא מקנה לצה"ל ולחברה הישראלית ערך מוסף גבוה בדמות תוכניות צבאיות יומיות ושבועיות, מבצעי שידור מיוחדים – יום הוקרה למערך המילואים, יום שידורים על קליטת העלייה בצה"ל, "שירותרום" וכו' – ועיסוק שוטף בסוגיות של צה"ל ומערכת הביטחון.

ויצמן שירי: התחנה, בהיותה חלק חשוב בשידור הציבורי, מקדישה חלק נכבד מתוכניותיה ל"אוניברסיטה המשודרת", לתוכנית "שעה היסטורית", למגזין לענייני ספרות, לתוכניות מורשת והיסטוריה, לתוכניות בעניין מסורת ישראל וחגים וכיוצא באלה.

ויצמן שירי: מערכת הביטחון לא דנה בהפרטת "גלי צה"ל" ואף התנגדה להצעת החלטה של האוצר בעניין זה בספטמבר 2001.

ויצמן שירי: גם משפטית אין יכולת להפריט יחידה צבאית ואין לכך כל תקדים מן העבר, שכן על מנת להפריט יש צורך לתאגד ולמכור אחזקות.

ויצמן שירי: תקציב צה"ל עבור "גלי צה"ל" הינו כ-22 מיליון שקל בשנה.

ויצמן שירי: התחנה פועלת ביעילות בהיבטי תקציב וכוח-אדם בהשוואה לכל כלי תקשורת אחר.

ויצמן שירי: בסכום זה מספקת התחנה למאזיניה בכלל ולחיילי צה"ל בפרט לוח משדרים מגוון ואיכותי הכולל חדשות, תרבות, מוסיקה, שידורי אומר, חגים ומורשת ושידורים מיוחדים לצבא ולחיילים.

ויצמן שירי: היות שכך, לא נכון לדון בנושא זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 3379, מאת חבר הכנסת דהאמשה, בנושא: הריגת אזרחים ערבים בידי חיילים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יואיל אדוני לענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל את שר הביטחון ביום י"ח בסיוון התשס"ב (22 במאי 2002):

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ב-18 במאי 2002, נסע רופא – שמו המלא מופיע במקור – אזרח ערבי ישראלי עם אחר ברכבו הפרטי ליד הכפר בית-אומר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר תעו בדרך ונסעו בדרך עפר במטרה לעבור לכביש, ירה לעברם טנק והרופא נהרג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדוע נהרג הרופא בירי מרחוק?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה היא עמדת משרדך לגבי מקרי ההריגה התכופים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם תפוצה המשפחה?

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תשובה על שאילתא מס' 3379 מאת חבר הכנסת דהאמשה: 1.

ויצמן שירי: מבירור העניין מסתבר כי הרכב שבו נסע המנוח ניסה לעקוף מחסום, לא שעה לקריאת החיילים שקראו לו לעצור ואף החל להימלט מן המקום.

ויצמן שירי: אם לא די בכך, חיילי הכוח הבחינו באדם הנמלט מן הרכב כשהוא מחזיק בידיו חפץ הנחזה ככלי נשק.

ויצמן שירי: לאור כל האמור, אין ספק כי היה לחיילים יסוד סביר להניח כי הימלטות הרכב קשורה בפעילות חבלנית עוינת המצדיקה, ככזו, הפעלת נוהל מעצר חשוד.

ויצמן שירי: יצוין כי התנהלות הכוח היתה תקינה – ראשית קריאה לעצור בעברית ובערבית, אחר כך ירי באוויר ולבסוף ירי לעבר גלגלי הרכב – ולא העלתה חשד לביצוע עבירה בפלילים.

ויצמן שירי: 2.

ויצמן שירי: כל תלונה נבדקת לגופה.

ויצמן שירי: 3.

ויצמן שירי: נוכח הסיכון אשר נשקף בנסיבות אלה מהרכב והנוסעים בו ולאור החשד כי מדובר בפעילות חבלנית עוינת, הרי שפעולת הכוח היתה סבירה על-פי אמת מידה ומכל מקום חל סעיף 5 לחוק הנזיקין האזרחיים (אחריות המדינה), התשי"ב–1952, שעל-פיו אין המדינה אחראית בנזיקין למעשה שנעשה על-ידי פעולה מלחמתית של צבא-הגנה לישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה מהמקום הזה לשאול שאלה נוספת, אבל, לצערי, אנחנו חלוקים לפחות בעובדות.

נואף מסאלחה: – – – יש פה חברי כנסת ערבים – – – היושב-ראש ערבי – – –

יוסף (טומי) לפיד: כי יש לי הצעת חוק – – –

נואף מסאלחה: אתה רואה?

יוסף (טומי) לפיד: יש משמעת סיעתית אצלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני סגן שר הביטחון, מדובר שם ברופא שנסע במחסום ולא באבנים ולא בשום דבר אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה רופא שרצה לעבור לצורך טיפול.

ויצמן שירי: אני מוכן לבדוק את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אשמח מאוד אם אדוני יבדוק את העניין וייתן תשובה משלימה בעניין הזה.

ויצמן שירי: טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עתה שאילתא מס' 3382, מאת חבר הכנסת עסאם מח'ול, בעניין גורלו של אזרח ששהה בג'נין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול שאל את שר הביטחון ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002):

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מר ממ"ת – שמו המלא מופיע במקור – נראה ביום התשיעי למצור על ג'נין, ואחרי סיום הלחימה במחנה, מובל על-ידי חיילי צה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם הנ"ל עצור, ואם כן – איפה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם הוא בטיפול בבית-חולים, ואם כן – איפה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם הוא הרוג, ואם כן – איפה גופתו, ולמה טרם נמסרה למשפחתו?

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תשובה על שאילתא מס' 3382 מאת חבר הכנסת עסאם מח'ול: 3-1.

ויצמן שירי: מבדיקה שנערכה על-ידי משל"ט כליאה במקמצ"ר עולה, כי האזרח הפלסטיני מוחמד מחמוד תורקמאן, ת"ז 900038464, לא נמצא בידי כוחות הביטחון – צה"ל, שב"ס, משטרת ישראל, שב"כ.

ויצמן שירי: על-פי הרישומים הקיימים, הנ"ל לא היה עצור כלל במהלך מבצע "חומת מגן".

קריאה: – – –

ויצמן שירי: התאדה.

ויצמן שירי: כנראה, מישהו ברשות הפלסטינית – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

אחמד טיבי: כל אלה לא – – –

ויצמן שירי: לא, זה, זה – – –

מוחמד ברכה: זה מה?

ויצמן שירי: מיפקדת קצין משטרה צבאית ראשי.

מוחמד ברכה: שזה מה?

ויצמן שירי: מיפקדת קצין משטרה צבאית ראשי.

מוחמד ברכה: איך קראת לזה?

ויצמן שירי: מקמצ"ר.

נואף מסאלחה: עסאם מח'ול, שאלה נוספת.

ויצמן שירי: לא, הבא בתור זה – – –

נואף מסאלחה: חכה, יש לו שאלה נוספת.

נואף מסאלחה: דקה, אדוני סגן שר הביטחון.

ויצמן שירי: סליחה, בבקשה.

ויצמן שירי: שלום, אדוני, שלום לך, מה שלומך?

נואף מסאלחה: מה נשמע?

ויצמן שירי: בסדר, תודה.

עסאם מח'ול: מה שלומך?

עסאם מח'ול: איך אתה מרגיש?

ויצמן שירי: קצת fun לא מזיק, נכון, אחמד?

ויצמן שירי: המתח הזה לא מוסיף בריאות לאף אחד, תאמינו לי.

עסאם מח'ול: אתה צודק, רק שאין לי קול גבוה כמו שלך.

ויצמן שירי: בוודאי כשיש לידי המיקרופון.

נואף מסאלחה: בבקשה, עסאם מח'ול.

קריאה: – – –

עסאם מח'ול: אדוני סגן השר, אני רוצה להביא בחשבון את מה שאמרת בתשובה על השאילתא של חבר הכנסת בשארה, שאין גוף אחד שמבצע מעצרים נגד הפלסטינים בתקופה האחרונה.

עסאם מח'ול: ולכן, סביר להניח שהעדות שיש ממחנה ג'נין, שהם ראו את כוחות הצבא או מי מכוחות הביטחון הישראליים וזרועותיו מובילים את האדם הזה החוצה ממחנה ג'נין, בידיים שלהם – ומאז אני לא מצליח לקבל שום תשובה על גורלו.

עסאם מח'ול: אני מוסיף שעוד בתקופתו של שר הביטחון אהוד ברק אני הגשתי שאילתא בעניין 13 גופות של פלסטינים, כדי לקבל אינפורמציה אם הן מוחזקות בידי הרשויות הישראליות, ואם הן כן מוחזקות בידיהן, למה הן לא מוחזרות.

עסאם מח'ול: התשובה שקיבלתי היא שהדבר נבדק כבר שנה וחצי, ואין תשובה.

עסאם מח'ול: אני חושב שמישהו, כנראה, מעוניין לא לספק את התשובות האלה, כי הידיעות שיש אצל התושבים בג'נין הן שהאדם הזה נהרג.

ויצמן שירי: חבר הכנסת מח'ול, אני רק יכול להגיד לך שבמדינת ישראל אנשים לא נעלמים.

ויצמן שירי: אני רק מקווה שזה לא אותו אחד שבזמנו הראו אותו בג'נין על אלונקה, והוא נפל כמה פעמים מהאלונקה.

ויצמן שירי: אני רק אומר, תסתפק בתשובה.

ויצמן שירי: היתה לחימה בתוך ג'נין במסגרת "חומת מגן", ויכול להיות שהוא גם נהרג, אבל אתה שאלת ואמרת שהאדם הזה נלקח, ויכול להיות שהוא נמצא בשטח – – –

עסאם מח'ול: האם מוחזקות גופות או חלקי גופות של פלסטינים בידי צה"ל, ולא מחזירים – – –

נואף מסאלחה: ודאי, מוחזקים, אבל לא בידי צה"ל, בידי – – –

ויצמן שירי: אני מוכן לבדוק.

ויצמן שירי: אני אומר עוד פעם, אני לא יודע על הדבר הזה.

ויצמן שירי: זו התשובה ואני מבקש שתסתפק בה.

מוחמד ברכה: אולי ברשות היושב-ראש, אני רוצה להעיר משהו על האלונקה.

מוחמד ברכה: פעם אחת ולתמיד צריך לדעת, שמה שהיה זה היה צילום של סרט, סרט שעשה השחקן מוחמד בכרי, והסרט הזה יוצא עכשיו להקרנה.

מוחמד ברכה: בעוד שבוע זה יוקרן ב"סינמטק" בתל-אביב.

נואף מסאלחה: ב-31 באוקטובר.

מוחמד ברכה: – – – משחק של ילדים.

מוחמד ברכה: ולכן, תרדו מהשקר הזה שהופץ בכל העולם, כאילו ההלוויות היו מין הצגה.

מוחמד ברכה: זאת לא הצגה, זה רצח – – –

אחמד טיבי: זו הצגת אמת.

ויצמן שירי: היות שלא הייתי אף פעם במאי ואני לא מבין בהצגות, אני משאיר את זה כך.

ויצמן שירי: אני מחכה שהסרט הזה יוקרן והציבור יהיה מספיק חכם כדי להבחין אם הוא סרט אמיתי או סרט מבוים.

מוחמד ברכה: היה חשוב להגיד את הדברים האלה כדי שיירשמו לפחות בפרוטוקול הכנסת.

עזמי בשארה: – – –

ויצמן שירי: סיפור אמיתי או סיפור מבוים.

מוחמד ברכה: זה סרט אמיתי – – –

ויצמן שירי: יש?

ויצמן שירי: יש, יש.

מוחמד ברכה: יש משחק של הילדים שלי שמשחקים הלוויה, ואז שמים יד על – – –

ויצמן שירי: הרי לכל דבר יש לך תשובה.

ויצמן שירי: מה אפשר לעשות?

ויצמן שירי: עזוב, בסדר.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ויצמן שירי מגן עלינו כסגן שר הביטחון.

נואף מסאלחה: אני צריך להגן עליו עכשיו.

מוחמד ברכה: – – – שילדי הפלסטינים משחקים בהלוויה.

נואף מסאלחה: סגן שר הביטחון ישיב על שאילתא מס' 3423, של חבר הכנסת אחמד טיבי, בנושא: תקיפת צוות טלוויזיית "אל-ג'זירה" בכניסה לחברון.

נואף מסאלחה: בבקשה, אדוני.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אחמד טיבי שאל את שר הביטחון ביום כ"ה בסיוון התשס"ב (5 ביוני 2002):

נואף מסאלחה: ב-26 במאי 2002 הוכה צוות כתבי הספורט של תחנת הטלוויזיה "אל-ג'זירה" בראשות העיתונאי לוטפי זועבי, שהוא אזרח ירדני המתגורר בקטאר, וזאת בכניסה לחברון, בדרכם לסקר פעילותם של ספורטאים פלסטינים.

נואף מסאלחה: נוסף על המכות הוטחו בצוות עלבונות והשפלות רבות.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם ידוע לשר על המקרה?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: האם נפתחה חקירה בעקבות תלונת הצוות?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: האם אותרו החיילים המכים?

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תשובה על שאילתא מס' 3423 של חבר הכנסת אחמד טיבי: 3-1.

ויצמן שירי: בעקבות השאילתא נעשתה בדיקה, וממנה עולה כי התקיפה אינה מוכרת.

ויצמן שירי: כמו כן לא הוגשה תלונה בנדון.

ויצמן שירי: החיילים במחסומים, ובכלל ברחבי איו"ש, מתודרכים לפעול תוך הקפדה על מוסר הלחימה ועל ערכי צה"ל.

ויצמן שירי: אתה ודאי לא תסתפק.

ויצמן שירי: הרי כמו שאני מכיר אותך, אני יודע שאתה לא תסתפק בתשובה הזאת.

ויצמן שירי: עכשיו יש לך הזדמנות לעוד שאלה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: סגן השר – א.

אחמד טיבי: אני מתפלא על הקשר בין מוסר לחימה לבין יחס לצוות טלוויזיה; ב.

אחמד טיבי: מה אומר אדוני סגן השר על העובדה שכמה עיתונאים פלסטינים נורו ונהרגו על-ידי חיילי צה"ל, בעיקר בשנתיים האחרונות, ויותר מ-40 מהם נפצעו בכדורים חיים של אש צה"ל?

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: בבקשה, אדוני סגן השר.

מוחמד ברכה: היום שוחרר – – – שהיה שישה חודשים במעצר, ולא הוגש נגדו אפילו כתב אישום – היום, היום.

ויצמן שירי: אני אתחיל דווקא מההערה של חבר הכנסת ברכה.

ויצמן שירי: אני אומר עוד הפעם, במדינת ישראל, כשעוצרים מישהו, אפילו לשישה חודשים, כל מי שצריך לדעת – יודע שהוא עצור.

ויצמן שירי: אנחנו מכירים מקומות, שהם לא רחוקים מכאן, שבהם עוצרים אנשים על מה שהם רק אמרו – אתה שומע?

ויצמן שירי: – ואחר כך מחפשים את התשובות.

ויצמן שירי: לכן, בעניין הזה בוא נהיה קצת יותר זהירים.

ויצמן שירי: לגבי השאלה שלך, חבר הכנסת אחמד טיבי, צה"ל וחיילי צה"ל מקבלים – ואני אומר את זה כמי שגם שירת בצבא – את ההנחיות הברורות שלא לפגוע באזרחים חפים מפשע, וודאי וודאי כשמדובר בעיתונאים, ויש הרבה מאוד פעמים תקלות.

ויצמן שירי: אני לא שמעתי על 40 עיתונאים, וגם לא על עשרה עיתונאים.

אחמד טיבי: – – – ותשעה הרוגים, עיתונאים.

ויצמן שירי: אני לא יודע, יכול להיות.

אחמד טיבי: לפני חודש-חודשיים ירו בו ברגל, מנעו ממנו טיפול רפואי והוא מת משטף דם פנימי.

ויצמן שירי: טוב, אני מבקש ממך להסתפק בעניין הזה.

אחמד טיבי: זה מביך, נכון?

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תראה, הוא מסמיק.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת טיבי, אתה שואל ואתה עונה.

נואף מסאלחה: לאט לאט.

אחמד טיבי: סוף-סוף בממשלה הזאת יש מי שמסמיק – סוף-סוף.

נואף מסאלחה: סגן השר ישיב על שאילתא מס' 3443, של חבר הכנסת מוחמד ברכה, בנושא: היעלמותו של תושב הכפר קריות.

ויצמן שירי: את החשבונות נעשה אחר כך.

ויצמן שירי: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר הביטחון ביום כ"ה בסיוון התשס"ג (5 ביוני 2002):

ויצמן שירי: ב-7 במאי 2002 נעלם מר מגא"מ – שמו המלא מופיע במקור – תושב קריות שבנפת שכם.

ויצמן שירי: בפעם האחרונה הוא נראה ברמאללה כשהוא יוצא ממועדון הספורט.

ויצמן שירי: יש אנשים שטענו שראו אותו במגרש–הרוסים, ואחרים אמרו שהוא נמצא במתקן הכליאה "עופר".

ויצמן שירי: רצוני לשאול: 1.

ויצמן שירי: האם הנ"ל עצור? 2.

ויצמן שירי: אם כן – בגין אילו אשמות?

ויצמן שירי: 3.

ויצמן שירי: היכן הוא מוחזק?

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תשובה על שאילתא מס' 3443 של חבר הכנסת מוחמד ברכה: 3-1.

ויצמן שירי: בירורנו העלה שהאיש אינו עצור בידי גורמי הביטחון.

נואף מסאלחה: בבקשה, שאלה נוספת.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, מדובר על אדם שנעלם ולא נמצאו עקבותיו, ומדובר על מקרה מתוך מקרים רבים, גם של אנשים שנעלמו, ויכול להיות שנהרגו ויכול להיות שנעצרו ויכול להיות שהם עצורים ללא משפט.

מוחמד ברכה: אני לא מצפה לתשובה אחרת אחרי מה שאמרת, אבל אני חושב שפה מתחיל להירשם הדוח או כתב האישום של המבצע האחרון שנקרא "חומת מגן" – וכל השמות האלה שהתגלגלו בזמן האחרון – וכתב האישום הזה נכתב בשמות של בני–אדם, ולכל איש יש שם, רק צריך את זה לזכור.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ברכה, תראה – – –

מוחמד ברכה: אתה לא חייב לתת תשובה.

ויצמן שירי: אני לא חייב, אבל אני אגיד לך שבמה

ויצמן שירי: לך לחימה יש גם עניין של חיסולי חשבונות למיניהם.

ויצמן שירי: אני פשוט נותן לציבור המקשיב – לא לך – דרך למחשבה.

ויצמן שירי: יכול להיות שיש חיסולי חשבונות, ותוך כדי הלחימה האדם הזה נעלם מסיבות כאלה ואחרות, ולא כדאי להציג את זה כך שהכתובת היא צה"ל, שהרי אנחנו יודעים מה היה בעזה לפני שבוע וחצי עם קצין מאוד בכיר ומה עשו לו אנשי ה"חמאס".

מוחמד ברכה: יכולת לא לענות – – –

ויצמן שירי: לא, אני לא עניתי לך.

ויצמן שירי: אני עניתי פשוט לפרוטוקול, כי צריך גם להגיד את האמת.

מוחמד ברכה: זה נימוק כל כך נמוך.

מוחמד ברכה: לא היית צריך להידרש לו בכלל.

נואף מסאלחה: סגן השר ישיב על שאילתא מס' 3451, של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי; איננה באולם.

נואף מסאלחה: לפרוטוקול.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי שאלה את שר הביטחון ביום כ"ה בסיוון התשס"ג (5 ביוני 2002):

נואף מסאלחה: מאז המבצע הצבאי "חומת מגן" נעצרו כ-7,000 פלסטינים, וכ-1,600 נותרו במעצר, חלק לא מבוטל – קטינים.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: כמה קטינים מתחת לגיל 18 נעצרו במהלך המבצע, וכמה מהם נשארו במעצר?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: כמה מהעצורים כיום הם בני 16 ומטה, והאם הם מופרדים מהעצורים הבוגרים?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: כיצד מובטחים ביקורי בני המשפחה והצלב-האדום אצל הקטינים?

ויצמן שירי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

ויצמן שירי: אין ברשות צה"ל נתונים על מספרם של הקטינים הפלסטינים אשר נעצרו מאז מבצע "חומת מגן".

ויצמן שירי: במתקני הכליאה והמעצר הצה"ליים מוחזקים כיום 126 עצורים פלסטינים בני 18-16.

ויצמן שירי: 2.

ויצמן שירי: במתקני ההשהיה הצה"ליים מוחזקים כיום תשעה קטינים פלסטינים – עד גיל 16 – המיועדים לעבור למתקני השב"ס.

ויצמן שירי: עצורים אלה מוחזקים בנפרד מהעצורים הבגירים.

ויצמן שירי: 3.

ויצמן שירי: נציגי ארגון הצלב–האדום הבין-לאומי מקיימים במתקנים אלה ביקורים עתיים ועומדים מקרוב על תנאי הכליאה שבהם מוחזקים העצורים.

ויצמן שירי: אשר לביקורי משפחות, אין מתקיימים בשלב זה ביקורים במתקני המעצר והכליאה, וזאת מטעמים ביטחוניים.

ויצמן שירי: חבר הכנסת יובל שטייניץ שאל את שר הביטחון ביום ב' בתמוז התשס"ב (12 ביוני 2002):

ויצמן שירי: מדי פעם מתפרסמות בכלי התקשורת השונים ידיעות על מצוקתם הקשה של חיילים בודדים.

ויצמן שירי: רצוני לשאול: כיצד מטפלת מערכת הביטחון במצוקתם של חיילים אלו?

ויצמן שירי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) א.

ויצמן שירי: אוכלוסיית החיילים הבודדים מוכרת בצה"ל כאוכלוסייה מיוחדת, המחייבת התייחסות אישית ומקצועית על-ידי סגל הת"ש – תנאי שירות – הן ביחידה והן במיפקדות הממונות.

ויצמן שירי: ב.

ויצמן שירי: ההטבות שצה"ל מאפשר לאוכלוסייה זו כוללות: 1.

ויצמן שירי: סיוע בדיור – פתרונות דיור רבים שצה"ל מאפשר הם: לינה בבתי-החייל, דירות בודדים, לינה בקיבוצים – פתרונות דיור אלה לא מחייבים את החייל להוצאה כלכלית – השתתפות בשכר דירה והשתתפות בהוצאה של אחזקת דירה; 2.

ויצמן שירי: סיוע כלכלי – אוכלוסייה זו זכאית לתוספת כספית חודשית במשכורת.

ויצמן שירי: חיילים שאינם מסוגלים לעבוד בעבודה פרטית בגין פעילותם הצבאית מקבלים מענק נוסף.

ויצמן שירי: כמו כן, חייל בודד שנקלע למצוקה כלכלית יוכל לקבל מענק כספי עד לגובה של 1,200 ש"ח – ביחידה מבצעית הוא יכול לקבל מענק בגובה של 2,400 ש"ח – ובנוסף גם מענק חריג בגובה 1,800 ש"ח; 3.

ויצמן שירי: הטבות מיוחדות – דמי כלכלה בעת חופשת מחלה, שיחת טלפון בין-לאומית – חייל בודד מקבל כרטיס "בזק בין-לאומי" שעמו יכול להתקשר להוריו למשך עשר דקות בחודש – סיוע במימון טיסה לחו"ל לביקור הורים, פעם בשירות, בהתאם לאופי היחידה.

ויצמן שירי: ג.

ויצמן שירי: ההטבות המפורטות ניתנות נוסף על ההטבות הניתנות ממשרד הקליטה וממשרד השיכון לאוכלוסיית חיילים בודדים עולים חדשים.

ויצמן שירי: ד.

ויצמן שירי: לאחרונה נערך סקר בודדים, שמטרתו לבחון את הצרכים והעמדות של אוכלוסייה זו כלפי תנאי השירות שצה"ל מאפשר, ועל-פי ממצאי הסקר צה"ל מקיים עבודת מטה נרחבת, שמטרתה שיפור הסיוע הניתן לחיילים הבודדים.

ויצמן שירי: ה.

ויצמן שירי: אוכלוסיית החיילים הבודדים הינה אוכלוסייה בעלת חשיבות רבה לגורמי צה"ל, ועל כן אנו מקפידים ללוות ולתמוך באוכלוסייה זו במהלך השירות וגם אחריו.

ויצמן שירי: חבר הכנסת אמנון רובינשטיין שאל את שר הביטחון ביום ט' בתמוז התשס"ג (19 ביוני 2002):

ויצמן שירי: ביטול עסקת ה"פלקון" עם סין עלה ממון רב.

ויצמן שירי: המטוס הותקן ואחר כך פורק במאות מיליוני דולרים, וישולמו עוד 350 מיליון דולר פיצויים לסין.

ויצמן שירי: רצוני לשאול: 1.

ויצמן שירי: כמה עלתה פרשה זו? 2.

ויצמן שירי: מתי נודע לישראל כי קיימת אפשרות להתנגדות אמריקנית לעסקה?

ויצמן שירי: 3.

ויצמן שירי: מדוע לא הופסקה העסקה עם היוודע ההתנגדות האמריקנית, ולחלופין, מדוע לא בורר עניין ההתנגדות האמריקנית בטרם יימשך הפרויקט?

ויצמן שירי: 4.

ויצמן שירי: מי קבע כי העסקה תימשך למרות הסיכון שבהתנגדות האמריקנים?

ויצמן שירי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 4-1.

ויצמן שירי: ישראל נאלצה להפסיק את פרויקט ה"פלקון" – מטוס ההתרעה – שיועד לסין משיקולים הנוגעים ליחסי ישראל–ארצות-הברית.

ויצמן שירי: חתימת החוזה היתה ב-1996, הביטויים הראשונים להתנגדות האמריקנית החלו בינואר 2000.

ויצמן שירי: אלה צברו תאוצה עד ליולי 2000, מועד שבו הופסקה העסקה.

ויצמן שירי: במהלך כל התקופה נוהלו מגעים שוטפים עם האמריקנים על מנת לשכנעם להמשיך את הפעילות כמתוכנן, זאת בדרגים הבכירים ביותר אצלנו ובצד האמריקני.

ויצמן שירי: במהלך השנה האחרונה ניהלנו משא-ומתן עם הסינים במטרה לסיים את הפרשה.

ויצמן שירי: הסינים מצדם הציגו תביעות מפליגות לפיצויים.

ויצמן שירי: בסופו של דבר סיכמנו על החזרת כל הכספים ששולמו לנו על-ידי הסינים בתוספת ריבית ובתוספת סכום סמלי לפיצוי.

ויצמן שירי: המטוס עצמו כפלטפורמה אווירית הוחזר לסין.

ויצמן שירי: בכך באה לסיומה הפרשה שהעיבה על יחסי סין–ישראל.

ויצמן שירי: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר הביטחון ביום כ"ג בתמוז התשס"ב (3 ביולי 2002):

ויצמן שירי: ב-22 ביוני 2002 הגיעו אנשי פיקוד העורף למשרדי ועד ההצלה האסלאמית באום–אל-פחם, בנצרת וברהט וערכו בהם חיפוש.

ויצמן שירי: נטען כי הם החרימו ציוד רב ולאחר מכן סגרו את המשרדים על-פי צו של אלוף פיקוד העורף.

ויצמן שירי: רצוני לשאול: 1.

ויצמן שירי: האם הידיעות נכונות?

ויצמן שירי: 2.

ויצמן שירי: אם כן – מדוע נסגרו המשרדים הנ"ל?

ויצמן שירי: 3.

ויצמן שירי: האם יבוטל הצו?

ויצמן שירי: 4.

ויצמן שירי: האם ייפתחו משרדי ועד ההצלה האסלאמית מחדש כדי להמשיך בסיוע לנזקקים?

ויצמן שירי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

ויצמן שירי: הצו הוצא בהסתמך על חומרים אשר הביאו למסקנה כי העמותה מקיימת קשרים עם ארגון ה"חמאס" ומזוהה אתו.

ויצמן שירי: כמו כן, העמותה הפירה לאורך זמן תנאים עיקריים, שאותם התחייבה לכבד ולמלא.

ויצמן שירי: כאמור, הצו הוצא מאחר שהוא נחוץ לטובת שלומו של הציבור והגנתה של מדינת ישראל.

ויצמן שירי: בהחלט ניתן לומר כי הנימוקים לצו הם שלומו של הציבור וביטחון המדינה.

ויצמן שירי: 4-3.

ויצמן שירי: התשובה שלילית.

ויצמן שירי: חבר הכנסת האשם מחאמיד שאל את שר הביטחון ביום כ"ג בתמוז התשס"ב (3 ביולי 2002): בשבת, 22 ביוני 2002, נסגרו משרדי ועד ההצלה האסלאמית באום-אל-פחם, בנצרת וברהט על-פי צו סגירה.

ויצמן שירי: הסגירה פוגעת קשות במאות משפחות נזקקות.

ויצמן שירי: רצוני לשאול: 1.

ויצמן שירי: מדוע נסגרו משרדים אלו?

ויצמן שירי: 2.

ויצמן שירי: כיצד תימנע פגיעה במשפחות הנזקקות?

ויצמן שירי: 3.

ויצמן שירי: האם ייפתחו המשרדים מחדש?

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תשובה על שאילתא מס' 3623 של חבר הכנסת האשם מחאמיד: 1.

ויצמן שירי: הצו הוצא בהסתמך על חומרים אשר הביאו למסקנה, כי העמותה מקיימת קשרים עם ארגון ה"חמאס" ופעיליו ומעבירה כספים הנאספים על-ידה לאגודות בשטחי איו"ש ואזח"ע הקשורות בארגון ה"חמאס" ומזוהות אתו.

ויצמן שירי: כמו כן, העמותה הפירה לאורך זמן תנאים עיקריים שאותם התחייבה לכבד ולמלא.

ויצמן שירי: כאמור, הצו הוצא מאחר שהוא נחוץ לטובת שלומו של הציבור והגנתה של מדינת ישראל.

ויצמן שירי: 2.

ויצמן שירי: המשפחות שנעזרו על-ידי ועד ההצלה אינן נמנות עם אזרחי מדינת ישראל ואין זה מתפקידנו לדאוג להן.

ויצמן שירי: 3.

ויצמן שירי: התשובה שלילית.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מחאמיד, שאלה נוספת.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר הביטחון, אני לא מצפה ממך לתשובה שאני אהיה מסופק ממנה ונגיד שזו התשובה.

האשם מחאמיד: הרי מה שמסרת לי אני יודע מהעיתונות.

האשם מחאמיד: השאלה שלי היא כזאת: במדינה שטוענת ומדגישה כל יום שהיא מדינה דמוקרטית, איך אפשר לבוא ולסגור משרדים, לסגור עמותות, לסגור כל מיני דברים על-פי דוחות חשאיים סודיים, שאני, אתה וכולנו פה לא יודעים?

האשם מחאמיד: מלבד זאת, העמותה הזאת פשוט נתנה, ואני נותן וכולנו נותנים, למשפחות עניות, למשפחות הרוסות, למשפחות פלסטיניות.

האשם מחאמיד: אנחנו מסייעים להם.

האשם מחאמיד: האם זאת עבירה?

ויצמן שירי: חבר הכנסת האשם מחאמיד, הבדיקה היא כנראה בדיקה שלא ניתן לחשוף.

ויצמן שירי: אלה מקורות מודיעיניים עם כל מה שמשתמע מזה.

ויצמן שירי: קרוב לוודאי שיש מאות עמותות כאלה שעוסקות בעזרה לציבור הנצרכים ולא סוגרים אותן.

ויצמן שירי: אבל עמותה שעוסקת במימון דברים או נושאים שקשורים לא לנושא שלשמו היא קמה, ואם היא קשורה גם ישירות או בעקיפין לנושא של טרור, היא נסגרת.

ויצמן שירי: כנראה זה מה שיש במקרה הזה.

נואף מסאלחה: אדוני סגן השר, יש עוד שאילתא.

נואף מסאלחה: אני לא יודע אם זה "פייר" או לא "פייר", אבל אני יושב כאן כיושב-ראש ומקבל פתק דחוף על כך ששני בני אחי נתפסו ולקחו להם את המפתחות.

נואף מסאלחה: הם לא מחבלים ולא לוחמים.

נואף מסאלחה: אני יושב כאן עכשיו ולכן ביקשתי שידברו עם משרד הביטחון.

נואף מסאלחה: אולי תואיל בטובך, אחרי שתסיים כאן, לדבר עם אבו-סנינה – הם מוכרים נעליים ולקחו להם את המפתחות ותעודות הזהות.

ויצמן שירי: צריך לראות מה קרה שם.

ויצמן שירי: לא צריך לשתף את כולם בזה.

ויצמן שירי: אתה אדם אחראי, בוא נחכה ונבדוק את זה.

נואף מסאלחה: אני מבקש שתבדוק את זה.

ויצמן שירי: אני מקווה שכל העניין הזה לא בפרוטוקול.

ויצמן שירי: זה המעצר הכי מתוקשר במדינת ישראל, בזמן אמת.

נואף מסאלחה: אני רוצה שתבין דבר אחד – – –

נסים זאב: – – –

נואף מסאלחה: נסים זאב, אני יושב כאן ואני לא יכול לרדת ולטפל בזה.

נואף מסאלחה: קיבלתי את זה לא כסגן יושב-ראש הכנסת, כי מהשעה 16:00 ועד עכשיו לא מטפלים בהם.

נואף מסאלחה: הם לא מחבלים ואני לא מנצל את הרשות.

נסים זאב: אין לי בעיה.

נואף מסאלחה: אני אשאר יושב-ראש והוא ירד – – –

ויצמן שירי: הבקשה היא בקשה חברית, ואני מבטיח שאני אבדוק את זה ברגע שאני ארד.

נואף מסאלחה: נסים זאב, אלה אזרחי מדינת ישראל, בסדר?

נסים זאב: אין לי בעיה עם זה.

נואף מסאלחה: מגיע גם כן ליושב-ראש.

ויצמן שירי: נסים, קצת סבלנות זה דבר לא מזיק, תאמין לי.

נסים זאב: מותר לי גם להעיר איך נראית הכנסת.

נואף מסאלחה: הכנסת נראית מצוין כל עוד אתה לא מעיר.

נואף מסאלחה: אתה שומע, כל עוד אתה לא מעיר.

נואף מסאלחה: שאילתא מס' 3158, של חבר הכנסת אחמד טיבי – גופת מתאבד פלסטיני.

ויצמן שירי: (קורא את התשובה על שאילתא מס' 3158, ראה לעיל.

ויצמן שירי: )

נואף מסאלחה: בבקשה, שאלה נוספת, חבר הכנסת אחמד טיבי.

ויצמן שירי: יש לך איזה חומר לתת לי במקום שאילתות?

אחמד טיבי: – – –

נואף מסאלחה: זה גופת מתאבד פלסטיני.

אחמד טיבי: – – –

נואף מסאלחה: אחמד טיבי, זה לא "פייר".

נואף מסאלחה: זה לא "פייר".

נואף מסאלחה: ב"כל העיר", 15 בפברואר, פורסם כי חיילי הנח"ל החרדי השחיתו גופת מתאבד.

נואף מסאלחה: האם הידיעות נבדקו ונמצאו נכונות?

נואף מסאלחה: האם נחקרו או ידועים מקרים דומים מהעבר?

נואף מסאלחה: אם כן – אילו צעדים ננקטו בנדון?

נואף מסאלחה: אדוני סגן השר, סיימת?

ויצמן שירי: כן, תודה.

אחמד טיבי: אדוני סגן השר, שאלה נוספת.

ויצמן שירי: חשבתי שסיימתי אתך להיום.

אחמד טיבי: בעקבות התשובה שלך, מגיעה לי שאלה נוספת.

אחמד טיבי: יש תמונות, אדוני סגן השר, של המקרה הזה.

ויצמן שירי: ביקשתי להעביר לי אותן.

אחמד טיבי: נגיד שנמציא לך את התמונות, מה תעשה?

ויצמן שירי: תסתפק בתשובה הזאת.

נואף מסאלחה: תודה, אדוני סגן השר.

נואף מסאלחה: (קריאה ראשונה)

נואף מסאלחה: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 7) (דרישת מידע על-ידי גופים ציבוריים), התשס"ג–2002, של חבר הכנסת יוסף לפיד וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

נואף מסאלחה: בבקשה, חבר הכנסת יוסף לפיד.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, יש לי הצעת חוק פשוטה ועניינית.

יוסף (טומי) לפיד: אני מודה לעורכת-הדין אירית רוזנבלום מ"משפחה חדשה" שהסבה את תשומת לבי לכך שיש טפסים של הרשויות הממשלתיות או המקומיות שכוללים שאלות שלא לעניין ולא מן המניין.

יוסף (טומי) לפיד: גברתי היושבת-ראש, אני מדבר על שלושה טפסים שנוגעים לנשים.

יוסף (טומי) לפיד: הם כבר לא בתוקף, אבל בתקופות שונות שלושתם היו בתוקף ולא ייאמן שהיו בתוקף.

יוסף (טומי) לפיד: טופס אחד הוא לקבלת רשיון נהיגה ובו כתוב "גבר" או "אשה", ואם התשובה היתה "אשה", היתה שאלה אם ביצעה הפלות.

יוסף (טומי) לפיד: איזה קשר יש בין הפלה לבין יכולת נהיגה?

יוסף (טומי) לפיד: טופס דומה – בדיקה רפואית של מועמד לשירות המדינה, וזה דבר הרבה יותר רציני.

יוסף (טומי) לפיד: אם היה מדובר באשה, היתה שאלה אם היא ביצעה הפלה.

יוסף (טומי) לפיד: מה זה עניינה של המדינה?

יוסף (טומי) לפיד: בטופס למעקב בריאות הילדים, בטופס של הילד יש שאלה אם האמא שלו ביצעה הפלה.

יוסף יצחק פריצקי: ואם היא עשתה – – –

יהודית נאות: לא במקרה שלו.

יוסף (טומי) לפיד: למה זה קורה?

יוסף (טומי) לפיד: מפני שיושבים פקידים ואומרים: למה שלא נשאל גם את זה?

יוסף (טומי) לפיד: אני יכול לתת לכם דוגמאות מרחיקות לכת יותר.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו ממלאים אין–ספור טפסים שבהם אנחנו נשאלים אם אנחנו רווק, נשוי, אלמן או אלמנה.

יוסף (טומי) לפיד: תאמינו לי ששואלים את זה בטפסים שהמצב המשפחתי של אדם אין לו שום השלכה לגביהם.

יוסף (טומי) לפיד: מדוע?

יוסף (טומי) לפיד: כי פקיד רגיל לשאול את השאלה הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: אותו דבר יכול להיות אפילו לגבי השאלה אם זה גבר או אשה.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו כל כך רגילים ששואלים אותנו שאלות מיותרות, שאולי ב-90% מהטפסים בנושא שלגביו נשאל הנשאל, אין שום משמעות לשאלה אם הוא גבר או אשה.

יוסף (טומי) לפיד: אם בטופס של הרבנות למועמדות לרב, חבר הכנסת נסים זאב, שואלים אם אתה גבר או אשה, אני עוד יכול להבין, אף שאצל הרפורמים זה כבר לא ממלא שום פונקציה.

יוסף (טומי) לפיד: אם אתה תוציא טופס כזה ותשאל אם הוא גבר או אשה, אני מבין, אבל 99% מהטפסים שבהם שואלים – גבר או אשה, אין לזה שום משמעות.

יוסף (טומי) לפיד: אני הסכמתי, לפי בקשת הממשלה, להכניס דבר אחד שפוטר את הממשלה מהטופס הזה, וזה שירותי הביטחון.

יוסף (טומי) לפיד: את שירותי הביטחון אני לא יכול להגביל בשאלות, כי לפעמים הם מרחיבים את היריעה מפני שצריכים אינפורמציה מאוד יסודית על בני-אדם שרוצים לעבוד בשירותי הביטחון, ואני מבין את זה.

יוסף (טומי) לפיד: לגבי כל יתר השירותים הממשלתיים, המוניציפליים, אין לדבר הזה שום הצדקה, ולכן אני מבקש מהכנסת הנכבדה לאשר את הצעת החוק שלי, שביסודו של דבר אומרת:

יוסף (טומי) לפיד: לא יישאל אדם בטופס של רשות ממלכתית או מוניציפלית שאלה שאינה נוגעת לעניין.

צלי רשף: אבל למה ההנחה הגורפת לשירותי הביטחון?

צלי רשף: הם לא צריכים לנמק למה הם שואלים שאלות?

צלי רשף: לא צריך להיות לזה הסבר?

יוסף (טומי) לפיד: אם הייתי מכניס את הנושא הזה, הממשלה היתה פשוט מכשילה את הצעת החוק שלי.

יוסף (טומי) לפיד: לכן היתה לי שאלה פרקטית, האם אני אעביר הצעת חוק שהיא נכונה ב-90% מהמקרים או שלא אעביר אותה.

יוסף (טומי) לפיד: אל תשכח, גם אתה באופוזיציה, גם אני באופוזיציה, וקשה להעביר חוקים.

צלי רשף: אני בקואליציה.

יוסף (טומי) לפיד: חוץ מזה, אם שירותי הביטחון יעשו שימוש לרעה – – –

יהודית נאות: הוא בקואליציה.

יוסף (טומי) לפיד: אתה בקואליציה?

צלי רשף: אתה לא רואה?

יוסף (טומי) לפיד: סליחה, אני חשבתי שאתה מהחלק האנטי-קואליציוני.

יוסף (טומי) לפיד: אבל אתה נגד הקואליציה.

צלי רשף: נגד הממשלה, בהחלט.

יוסף (טומי) לפיד: אז בסדר, הביטוי שלי לא היה מדויק.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו שנינו נגד הממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: אני לא רציתי להכשיל, ואני גם חושב, שאם יעשו שימוש לרעה, תמיד אפשר לפנות לבתי-המשפט, אבל לפחות אני אצמצם את המכה הזאת במידה מסוימת.

יוסף (טומי) לפיד: ואני בטוח שלמרות קריאת הביניים שלך אתה תצביע בעד החוק.

צלי רשף: אני אציע הסתייגויות לחוק.

יוסף (טומי) לפיד: אגב, זאת קריאה ראשונה, אתה מוזמן לבוא ולהציע תיקון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, לשם אני מבקש להעביר את הצעת החוק.

יוסף (טומי) לפיד: תודה.

יהודית נאות: רבותי, רשימת הדוברים היא כדלקמן: ראשון – חבר הכנסת עסאם מח'ול, אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד, אם יהיה, חבר הכנסת נחום לנגנטל, חבר הכנסת זבולון אורלב, חבר הכנסת עזמי בשארה וחבר הכנסת שאול יהלום.

יהודית נאות: אלה השישה הראשונים.

יהודית נאות: בבקשה, שלוש דקות.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ההיגיון של הצעת החוק הוא בכיוון הנכון, הוא חיובי.

עסאם מח'ול: אני לא מצליח להבין, או כן מצליח אבל לא יכול להסכים עם העניין של טפסים שקשורים לשירותי הביטחון, ואני חושב שכאן יש בעיה אמיתית ויש שאלות חודרניות שאינן קשורות לשום דבר אחר.

עסאם מח'ול: אבל אני רוצה להתייחס להגנה על הפרטיות דווקא בעניין אחר, שאינו נוגע להצעת החוק.

עסאם מח'ול: אני רוצה להתייחס לאותם מתנחלים שנעצרו אתמול כאשר הם גנבו את הזיתים של חקלאים פלסטינים.

עסאם מח'ול: הם אומרים שהם גנבו את זה מכיוון שמדובר במטע השייך לעם ישראל.

עסאם מח'ול: אני חושב שפרטיות לא ניתנת לחלוקה במובן הזה, וזכויות של חקלאי שמתייחס לזיתים ולמטע שלו בצורה אדוקה, בצורה כמעט קדושה, ובמיוחד במסיק הזיתים – אני חושב שאי-אפשר לעבור על זה לסדר-היום.

עסאם מח'ול: במיוחד שהיום הצבא מחליט להפסיק לא את המתקפה על מוסקי הזיתים, אלא את מסיק הזיתים, וגורם צבאי ישראלי אומר כי החיילים מנסים למנוע ממתנחלים להתנכל לפלסטינים, אולם משימתם העיקרית במקום היא שמירה על שלום המתנחלים מפני הפלסטינים.

עסאם מח'ול: אני חושב שזאת שאלה שצריכה לקומם, זה מצב שצריך לקומם, וצריך להזהיר שהמתנחלים ככלל הם סכנה אמיתית לחברה הישראלית, הם סכנה מוסרית, הם סכנה ביטחונית, והם סכנה לעם הפלסטיני בצורה בוטה וחריפה.

עסאם מח'ול: אני רוצה להזכיר דווקא בימים האלה של מסיק זיתים, שלפני כמעט 50 שנה אותם מוסקי זיתים מכפר-קאסם, בצל עבירה כזאת, נטבחו.

עסאם מח'ול: אני מדבר לפני הטבח הבא, לפני הטבח שנובע מכך שהחיילים נמצאים שם לא כדי להגן, הם ינסו למנוע התנכלות, אבל הם נמצאים שם כדי לשמור על המתנכלים ועל המתנחלים כאחד, שהם אותו דבר.

עסאם מח'ול: אני רוצה להזכיר עוד דבר בעניין.

עסאם מח'ול: מה עומד מאחורי המדיניות הזאת של התנכלות והתעמרות במוסקי הזיתים והפיכת הנושא של הזיתים לנושא המריבה כביכול?

עסאם מח'ול: יש שני דברים שעומדים על הפרק.

עסאם מח'ול: האחד – באזור קו התפר, באזור גדר ההפרדה, יש ניסיון ואומרים לכפריים הפלסטינים באזור קו התפר: יש לכם שתי אפשרויות, או שאנחנו נמנע מכם את העונה הזאת של הזיתים, ואם אתם רוצים להציל אותה, אנחנו נרשה לכם לעבד את הקרקעות שלכם, את הזיתים שלכם, בתנאי שאתם תסכימו לוותר עליהן בלי טענות, בלי תביעות, לטובת גדר ההפרדה.

עסאם מח'ול: זה צד אחד.

עסאם מח'ול: הצד השני, עצם הפיכת עץ הזית לביטוי לשירוש הפלסטינים מאדמתם ולגירושם, כפי שראינו במו-עינינו אתמול את ההתעקשות שהיתה בינון, כאשר אותו שריף של ההתנחלות, של המאחז שם, נכנס לבתי האזרחים באמצע הלילה, עושק אותם, גונב את מה שיש להם, מכה את האב בפני הילדים שלו ואומר לו: אתם צריכים לדעת שלא המשמר האזרחי, לא הצבא, לא הקצין הזה ולא האחר אלא אני כאן הקובע, אני כאן הריבון, אני כאן מקור הסמכות, ומה שאתם תבקשו אתם צריכים להפנות אלי.

עסאם מח'ול: אני חושב שהשאלה שעומדת על הפרק היא, האם תשלים המדינה הזאת, האם תשלים החברה הזאת, האם ישלים הבית הזה עם המציאות הזאת של סדום ועמורה, או שהיא תרצה להיפטר ממנה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת האשם מחאמיד – איננו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת המונחת בפנינו אומרת שבאופן עקרוני כל גוף ציבורי שרוצה לקבל פרטים מאדם שבא להירשם או לבקש שירות כלשהו מאותו גוף לא ישאל שאלות ולא ישאל פרטים שהוא איננו צריך לדעת אותם.

נחום לנגנטל: זאת הצעת חוק שעל פניה היא הצעה נכונה מאוד, היא עושה צדק באותם דברים מסמרי שיער שלפעמים שואלים אנשים בשאלות אינפורמטיביות.

נחום לנגנטל: אפילו בבתי-ספר, כששואלים את ההורים לא רק מה מוצא האבא או מאיפה מגיע הסבא או מה מספר הילדים, שזה דבר שהוא לגיטימי, אלא איפה הם למדו ואיפה הם ילמדו ומה הם יעשו.

נחום לנגנטל: אנחנו תמיד ערים לשאלות מאוד מסובכות.

נחום לנגנטל: כשהייתי מנכ"ל משרד התחבורה עברנו על השאלון של קבלת רשיון רכב, וקיבלתי לא מעט פעמים פרטים אינפורמטיביים על אנשים, דברים שלא נצרכים בכלל.

נחום לנגנטל: במקרים מסוימים שאלו שאלות שאפילו לא הקלידו אחר כך במשרד התחבורה את התשובות עליהן.

נחום לנגנטל: שנים שאלו את השאלות האלה והמשיכו לשאול אותן.

נחום לנגנטל: לכן אני חושב שצריך לבדוק בכל גוף וגוף במוסדות ממשלתיים שעוסקים בזה, גם בגופים פרטיים, שלא יהיה מצב שבו אדם יהיה חייב לחשוף את כל מה שיש לו על מנת שהוא יוכל לקבל אותו שירות באותו מקום, ובפרט בקבלה לעבודה.

נחום לנגנטל: בקבלה לעבודה הרבה פעמים נשאלים הרבה מאוד שאלות, ואם העובד מסרב לענות על שאלות מסוימות, כמובן לא יקבלו אותו לעבודה.

נחום לנגנטל: ואותן שאלות הן לא שאלות שמן הצדק לשאול אותן באותה סיטואציה.

נחום לנגנטל: אשר על כן אני מבקש ומציע להעביר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני חושב שבאיזון הכולל שבו מוצג בפנינו החוק, נכון לתמוך בו וזאת הצעה ראויה.

זבולון אורלב: זו יוזמת חוק פרטית שראוי בהחלט לברך עליה, כי, כפי שהציג חבר הכנסת טומי לפיד, יש באמת אבסורדים שקשה מאוד להשלים אתם.

זבולון אורלב: אף שאני מסכים לכך שיש אבסורדים שצריך למחוק, צריך כל הזמן לחשוב איך אנחנו שופכים את המים המעופשים, אבל לא שופכים גם את התינוק יחד אתם.

זבולון אורלב: אני רוצה להעיר שתי הערות.

זבולון אורלב: במה שקשור לנושאי ביטחון אומרת הממשלה: אנחנו לא מסוגלים לעשות כרגע סדר בעניין.

זבולון אורלב: יכול להיות שבבוא הזמן אפשר יהיה לעשות סדר.

זבולון אורלב: אני רוצה לדבר גם על מה שקשור בטובת הילד, חבר הכנסת טומי לפיד.

זבולון אורלב: שירותים חברתיים ושירותים חינוכיים שואלים בשאלונים רבים המון שאלות על ילד.

זבולון אורלב: העיר קודמי, חברי למפלגה חבר הכנסת לנגנטל, שמתחילים לחקור מה השכלת ההורים, מה מוצא ההורים וכדומה.

זבולון אורלב: לכאורה אתה אומר: מה זה שייך?

יוסף (טומי) לפיד: שואלים אם האמא שלו הפילה.

זבולון אורלב: אני מסכים.

זבולון אורלב: אין מחלוקת שיש שאלות טיפשיות שחייבים לעקור אותן.

יוסף (טומי) לפיד: פולשניות.

זבולון אורלב: פולשניות, מיותרות, מכוערות, אין על זה שום מחלוקת.

זבולון אורלב: לצורך האיזון צריך לזכור, שיחד עם זאת שיש במדינת ישראל קדושת הביטחון, מבחינתנו יש גם קדושת הילד.

זבולון אורלב: לפעמים שירותים סוציאליים ושירותים חברתיים ששואלים שאלות פולשניות מאוד, בסופו של דבר רוצים להגיע לטובתו של הילד.

זבולון אורלב: בסעיף 23א1(ג), כשאתה אומר ש"גוף ציבורי רשאי לבקש מידע בעבור גוף ציבורי אחר – – – ובלבד שיודיע מי הוא הגוף הציבורי שאליו יעבור המידע ומכוח איזה דין מבוקש המידע" – לא תמיד בענייני ילדים המידע עובר מכוח דין, אבל אם מתברר למורה שערכה ביקור בית שיש בעיות בין בני הזוג, שיש אלימות, שיש התאכזרות לילד, והיא מבקשת את התערבות השירותים החברתיים, לפעמים מידע עובר בין גופים בכל מה שקשור בטובת הילד.

זבולון אורלב: אני מסכים שאם מעבירים לגוף אחר צריך להודיע.

זבולון אורלב: זה ראוי, זאת הגנת הפרטיות, אבל אני חושב שבשירותים החברתיים המידע עובר לא מכוח דין אלא מכוח שיקול של טובת הילד.

זבולון אורלב: לכן אני מאוד מציע לשקול את האפשרות להוריד את הסייג הזה, אחרת נמצא את עצמנו לכודים.

זבולון אורלב: לשירותים חברתיים יש מידע, ולו היה המידע הזה עובר לשירות חברתי אחר, הדבר היה משרת את טובת הילד.

זבולון אורלב: תודה.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חברי הכנסת שאול יהלום ומוחמד ברכה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ודאי שהעיקרון הוא עיקרון ליברלי ועיקרון חשוב, העיקרון של הגנת הפרט והפרטיות, ובנושא מידע, ודאי וודאי.

עזמי בשארה: הבנתי בהתחלה שזה מתייחס לזמן שבו באים להעסיק, לקבל רשיון, לקבל תפקיד וכו', אבל מתברר לי שבסעיף ראשון זה למען מילוי תפקידו של המשרד ולא כאשר בא אדם לקבל תפקיד באיזה משרד.

עזמי בשארה: זה לא בזמן העסקה, לא כשאתה מעסיק מישהו, אלא שלמשרד אסור לפנות לאזרחים וכו'.

עזמי בשארה: אם באת והוצאת את שירות הביטחון אמרת: כשהוא רוצה להעסיק מישהו, היוצא מן הכלל שונה מן הכלל, ולא הבנתי בכלל.

עזמי בשארה: אתה מוציא את הכלל מאותו כלל ואתה מוציא אותו מכלל אחר, בזמן העסקה.

עזמי בשארה: האם אתה משחרר את שירות הביטחון לפנות לאזרחים ולבקש כל דבר שהוא רוצה או בזמן העסקת מישהו בשירותי הביטחון?

עזמי בשארה: זה הבדל.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו יכולים לדון בזה.

עזמי בשארה: אני כבר הוצאתי מהוועדה, זאת הבעיה.

עזמי בשארה: הייתי באיזה סידור עם מפלגת העבודה ועשו עכשיו סידור עם הליכוד, עם זאב בוים.

עזמי בשארה: זה מתאים לרוח התקופה.

עזמי בשארה: אני מציע לטומי לפיד, מכיוון שיש לו כוח, ודאי הרבה יותר ממני, להעביר חוקים בכנסת וכליברל.

עזמי בשארה: אני מאמין שבנושאים אזרחיים הוא באמת ליברל, להבדיל מנושאים לאומיים, שם אנחנו חלוקים.

עזמי בשארה: לו מותר להיות לאומן יהודי ולי לא מותר להיות לאומי ערבי, ואנחנו חלוקים על זה.

עזמי בשארה: מה עם גופים פרטיים?

עזמי בשארה: כשאתה רוצה להיות מועסק בחברה פרטית היא מתנה לך מיליון תנאים שהיא רוצה לדעת עליך לפני שהיא מעסיקה אותך.

עזמי בשארה: למה ידיו של המעסיק הפרטי משוחררות כל פעם לשאול אותי אם שירתתי בצה"ל או לא, לפני שהוא מעסיק אותי?

יוסף (טומי) לפיד: מפני שאתה יכול ללכת הביתה ולא לענות לו, אבל כשהרשות מבקשת ממך, אתה נאלץ לענות לה.

עזמי בשארה: זה ברור, אבל לפעמים אתה צריך את העבודה.

עזמי בשארה: זה כמו להגיד שאסור למדינה להתערב ביחסי העבודה, כי מותר לך לקבל או לא לקבל את העבודה.

עזמי בשארה: אתה צריך את העבודה הזאת והמעסיק הפרטי רוצה לדעת עליך כל כך הרבה דברים לפני שהוא מעסיק אותך.

עזמי בשארה: ודאי שהוא יכול לברר עליך ולא צריך לשאול אותך, אבל יש טפסים של כל כך הרבה מעסיקים שכוללים את השאלה: האם שירתת בצה"ל או לא שירתת בצה"ל, כאשר זה לא נוגע בכלל לנסיבות העניין ולסוג התפקיד.

עזמי בשארה: אני אתמוך בחוק.

עזמי בשארה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת שאול יהלום – אינו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חברי הכנסת גדעון עזרא ועבד-אלמאלכ דהאמשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני בעד החוק.

מוחמד ברכה: אני חושב שצנעת הפרט והחיסיון על הפרטיות הם ביסודה של הדמוקרטיה, אבל אני רוצה לדבר על משהו שמתבקש, אבל הפוך.

מוחמד ברכה: היום היה דיון בוועדת החקירה הפרלמנטרית לעניין תאונות הדרכים בשיתוף עם הוועדה למלחמה בנגע הסמים והתברר שיש רישומים רפואיים של אנשים שהם צרכני סמים קשים, אבל אין לרשויות שאוכפות את התנועה גישה למקורות האלה כדי לטפל באנשים האלה, שיש להם רשיון נהיגה וכשהם על הכביש הם מסוכנים לאנשים.

מוחמד ברכה: אני מעריך ומחשיב מאוד את נושא צנעת הפרט, ודווקא דיברתי על כך שלא צריך לערער אותו גם בהקשר של תאונות הדרכים, אבל זה לא נושא שאפשר לשחק בו.

מוחמד ברכה: הרי מדובר על אנשים שלא יכולים להיות אחראיים כשהם על הכביש, כשהם נוסעים וכשהם נוהגים.

מוחמד ברכה: חייהם עצמם בידיהם, אבל גם חיי אחרים בידיהם, ולכן יכול להיות שבעניינים כאלה, שהם באמת במהות צנעת הפרט – לא צריך לחשוף תיק רפואי של אדם.

מוחמד ברכה: יכול להיות שצריך לרכז את זה תחת חסות של ערכאה משפטית כלשהי ושתהיה אפשרות גישה רק לאנשים מסוימים לבדוק אם אנשים מסוימים שנמצאים מחוץ לרשימה, צריכים להיות בתוכה.

מוחמד ברכה: אין כוונה שכל הרשימה תהיה חשופה, ואני לא רוצה לקרוא לזה בנק של אינפורמציה, אבל אני חושב שיש מקום לרכז סיכונים חברתיים, תחבורתיים ומה שלא יהיה תחת חסות של גוף שיפוטי, כדי למנוע כל אפשרות שאדם, שהוא מסוכן לציבור בתור נהג, ייהנה מהחיסיון הרפואי כשהוא צרכן סמים או צרכן אלכוהול קשה.

מוחמד ברכה: לנגנטל, אני מדבר בסדר?

נחום לנגנטל: מצוין.

מוחמד ברכה: אתה לא דיברת על זה.

מוחמד ברכה: למה לא דיברת על זה?

מוחמד ברכה: הנה, בדיוק, אנחנו הולכים לטפל בזה, אבל גם תוך שמירה על המגבלה שדווקא אתה רוצה לחתור אליה, והיא שמירה על צנעת הפרט.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, כדי לתקן את זה לא צריך לזרוק את הילד עם המים, אבל אין ספק שיש פה מקום לתת מענה גם על צרכים הפוכים שהם בגדר סכנת חיים.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

מוחמד ברכה: היו"ר נואף מסאלחה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת גדעון עזרא – אינו נוכח.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ההצעה טובה באופן כללי ואני אתמוך בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להתייחס גם לנקודה אחרת, או לפן אחר של העניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני משתייך למגזר חברתי שבשבילו זה מותרות לשמור על פרטיות ולשמור על דברים כאלה ואחרים שלא אישרו אותם, כי זה בכלל לא בא בחשבון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שם משהו אחר קובע, במיוחד בכל מה שקשור לתפקידים במוסדות ציבוריים, ממשלתיים וכיוצא באלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שואלים את השב"כ, חבר הכנסת לפיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם השב"כ אומר או.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קיי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: , אז בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרי שהשב"כ אומר או.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קיי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: , שואלים את המפלגות השולטות, וזו כבר אופנה שהתחדשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נחנו מזה קצת וזה רפה ונחלש, אבל לאחרונה זה עלה מחדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שואלים את האיש כמה מתפקדים אתה יכול להביא למפלגה השלטת, למשל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמה אתה יכול להביא לליכוד, והוא ברוב רצונו לזכות בתפקיד אפילו מזייף שמותיהם של מתפקדים ושל חברים וידידים ולפעמים הוא עושה את זה אפילו בלי ליידע אותם כדי להספיק להגיע לרשימה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל אופן, אלה נגעים שכן חייבים לטפל בהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הלוואי שבחוק הזה יהיה גם מענה על הנגעים והסרטנים האלה שעדיין מוצאים את מקומם ואת ביטוים בתוך החברה שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה, אדוני.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת צבי הנדל, אופיר פינס-פז, איוב קרא, טלב אלסאנע, משה גפני, יובל שטייניץ – אינם נוכחים.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לברך את חבר הכנסת טומי לפיד על הצעת החוק, שהיא חשובה מאוד.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, היא נחוצה ואנחנו נזקקים לה היום יותר מבעבר.

מוחמד כנעאן: עם זאת, חבר הכנסת לפיד, אני גם מסכים להערתו של חבר הכנסת בשארה לגבי סעיף קטן (ג).

מוחמד כנעאן: אתה אמרת שבהחלט יש מקום לבדוק ואם אפשר אולי גם לשנות ולתקן במשהו בהמשך הדיון על הצעת החוק.

מוחמד כנעאן: כי, לצערי הרב, אנחנו במיוחד נתקלים היום בבעיות רבות, כשאדם רוצה לעבוד במשרה כלשהי ממררים את חייו על-ידי מילוי כל מיני פרטים לא נחוצים, שאין בהם שום צורך למילוי אותו תפקיד, והוא נאלץ לעשות זאת מאחר שהוא זקוק לעבודה ולתפקיד שהוא מגיש מועמדות אליו.

מוחמד כנעאן: אני לא יודע כמה החוק הזה יכול למנוע, להגן ולאפשר לאותם אנשים, בלי שיידרשו למלא פרטים מיותרים כשהם רוצים להגיש מועמדות לתפקיד זה או אחר, אך אינני מבין את הנושא של הממונה, כאילו ממונה, בסמכות של שופט מחוזי, על מנת לקבוע או לאשר שהוא יהיה בר–סמכא בנושא הזה.

מוחמד כנעאן: כפי שאמרתי, בסעיפים קטנים (ב) ו-(ג) יש כמה פרטים לא ברורים מספיק.

מוחמד כנעאן: אני מאד מקווה שיובא בחשבון כל מה שצריך, על מנת שהצעת החוק אכן תענה על הצרכים, על הדרישות, ותפתור בעיות רבות שאנשים רבים שרוצים לעבוד נתקלים בהן.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, אני אתמוך בהצעת החוק של חבר הכנסת טומי לפיד.

מוחמד כנעאן: תודה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת צלי רשף.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אין ספק שמדובר בהצעת חוק חשובה, שבאה לצמצם את שרירות לבו של השלטון כלפי האזרח ותוקפת פגם שהיה קיים בחוק ואפשר לגופים ציבוריים לדרוש מידע שאינו נחוץ על מי שפונה לקבל עבודה.

אחמד טיבי: אבל אני שותף להסתייגות של עמיתי צלי רשף גם בעניין הפטור הגורף לגבי כוחות הביטחון, וגם לגבי הניסוח עצמו.

אחמד טיבי: כך כתוב בסעיף 23יא: "סייג לגבי כוחות הביטחון.

אחמד טיבי: הוראות סימן זה לא יחולו אם היה הגוף הציבורי, שלגביו הועלתה הטענה, רשות ביטחון כהגדרתה בסעיף 19א או אם הועלתה הטענה לגבי מי מטעמה או לפי הנחיותיה".

אחמד טיבי: אני לא יודע אם אתה יודע.

אחמד טיבי: אני אתן לך דוגמה.

אחמד טיבי: במשרד החינוך קיים סמנכ"ל לחינוך הערבי, איש שב"כ.

אחמד טיבי: אגב, הוא גם מקבל את משכורתו מהשב"כ, לא ממשרד החינוך.

אחמד טיבי: פעם קראו לו יצחק כהן, עכשיו אמרו לי שהוא התחלף.

אחמד טיבי: האיש הזה מקבל את ההנחיות לא מהשר אלא ממערכת הביטחון.

אחמד טיבי: נגיד שמישהו מגיש בקשה למשרד החינוך ויש הנחיות של מערכת הביטחון, חבר הכנסת לפיד, ואני יודע מה הולך לקרות.

אחמד טיבי: תהיה הסתייגות שכל ערבי או ב"מ, בן מיעוטים – כך נהוג לכתוב – שמגיש בקשה על מנת שאנחנו לא נבין, כי אתם חושבים – לא אתם – על הסתייגות, שהחוק החשוב הזה, שמטרתך כמציע החוק היא שהוא יחול על כולם, לא יחול, למשל, על ערבים, כי יש הנחיות של מערכת הביטחון לגבי משרדי הממשלה השונים.

אחמד טיבי: הרי יש להם נציג בכל משרד.

אחמד טיבי: נתתי דוגמה של משרד החינוך, שם יש סמנכ"ל לחינוך הערבי.

אחמד טיבי: אגב, הוא חשוב יותר מהמנכ"ל.

נואף מסאלחה: הוא לא סמנכ"ל.

נואף מסאלחה: לא משנה, אני לא רציתי לתקן לך.

מוחמד כנעאן: הוא סגן הממונה.

אחמד טיבי: סגן הממונה, הוא צודק.

אחמד טיבי: אני טעיתי.

נואף מסאלחה: אני מסכים אתך, אבל הוא לא סמנכ"ל.

אחמד טיבי: טעיתי, הוא לא במעמד של סמנכ"ל.

אחמד טיבי: באיזה מעמד?

אחמד טיבי: לא חשוב.

אחמד טיבי: הוא בדרך כלל חשוב יותר מהממונה, והוא סגן הממונה על החינוך הערבי, אבל הוא קובע.

אחמד טיבי: נכון?

אחמד טיבי: אני צודק?

עזמי בשארה: הוא לא סגן הממונה, הוא סגן ממונה.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: ועל כן, חבר הכנסת טומי לפיד, זו נקודה שצריך לתת עליה את הדעת.

אחמד טיבי: הרי מטרתך להקטין את שרירות הלב של השלטון בדברים שהם לא נחוצים.

אחמד טיבי: אני חושב שיש כאן פרצה.

אחמד טיבי: אומנם זה נותן למערכת הביטחון, למשל, לשלוט באופן חריג באוכלוסיית הערבים.

אחמד טיבי: אולי גם אוכלוסיית ההומוסקסואלים, בצורה זו או אחרת גם אותה אפשר להכניס כחריג ומישהו אולי יבקש עליה בצורה עקיפה מידע אחר.

אחמד טיבי: על כן אני חושב שהפטור הגורף שנתת למערכת הביטחון לא היה במקום, אף שאני מבין את הרצון שלך שהחוק יעבור בתמיכת הממשלה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תדונו על זה בוועדה, לאחר שהצעת החוק תעבור לוועדה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת צלי רשף, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו יש הרבה חברי כנסת שנרשמו והם לא כאן.

נואף מסאלחה: נגיע לחבר הכנסת מיכאל קליינר, אם הוא רוצה בכך.

נואף מסאלחה: אבל אני חייב לקרוא את שמות חברי הכנסת, אלא אם אתה מוותר.

מיכאל קליינר: אלא אם כן כל אלה יבואו בריצה וידברו.

נואף מסאלחה: לכן, אני רק מזהיר שלא תצא החוצה.

נואף מסאלחה: אולי יגיע תורך.

נואף מסאלחה: בבקשה, אדוני.

צלי רשף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך את חבר הכנסת לפיד.

צלי רשף: אני רוצה לנסות ללכוד את תשומת לבו ולברך אותו.

צלי רשף: חבר הכנסת לפיד.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת גאגולה שווילי.

צלי רשף: חבר הכנסת לפיד, ראשית, אני רוצה לברך אותך על הצעת החוק.

צלי רשף: אבל אני רוצה להגיד שנגעת בקצה–קצה של הבעיה עם הצעת החוק הזאת.

צלי רשף: כמו שאתה בטח יודע וכולנו יודעים, צריך לתקתק רק את מספר תעודת הזהות של כל אחד מאתנו באחד מעשרות המרשמים שקיימים במדינת ישראל ולקבל את כל הפרטים עלינו, את כל מה שרצינו ולא רצינו, וגילינו, מאז נולדנו ועד היום.

צלי רשף: אומנם, יש כידוע חוק מאגרי מידע, ובחוק הגנת הפרטיות יש גם הגנות מהגנות שונות, אבל נדמה לי שאם כבר לקחת על עצמך את היוזמה הברוכה הזאת, יכול להיות שיש מקום ליוזמת חקיקה הרבה יותר רחבה, שבאמת אולי עלינו היא כבר לא תגן, כי האינפורמציה שלנו כבר מרוחה בכל מקום, אבל ייתכן שיוזמת חקיקה כזאת תגן לפחות על הדור שעוד לא התגבשו אצלו אפילו כל הפרטים שאותם שואלים אותנו, פרטי ההפלות והפרטים האחרים שעוד מוקדם לשאול עליהם.

צלי רשף: לכן, לדעתי, יש מקום לנקוט יוזמה ולעשות רפורמה משמעותית בעניין הזה.

צלי רשף: לעצם הצעת החוק – אני, כמובן, אתמוך בהצעת החוק ואכן אציע הסתייגות.

צלי רשף: חבר הכנסת לפיד, שמעתי את הנימוק הפרגמטי שהבאת וכאיש פרגמטי גם אני מבין שאיזה שהן פשרות יצטרכו להיעשות.

צלי רשף: עם זאת, אני חושב שאפשר ללכת על פשרה שהיא פחות מרחיקת לכת, כמו למשל להגיד, שאותו ממונה שאתה מציע בהצעת החוק, אפשר יהיה לפנות אליו גם בשאלות שנשאלות על-ידי גורמי הביטחון השונים.

צלי רשף: ייתכן שיצטרכו לקבוע פרוצדורה פחות פתוחה לבדיקת השאלות האלה.

צלי רשף: אבל נדמה לי שיש לדרוש גם משירותי הביטחון השונים להסביר למה הם צריכים אינפורמציה כלשהי, ולו בפרוצדורה שתהיה לא הפרוצדורה הפתוחה והפומבית כמו שמוצע לגבי הגורמים האחרים.

צלי רשף: יכול להיות שכדאי לעבד את הדברים בוועדות, ובכל אופן לא להפוך את האפשרות לשאול שאלות כאפשרות בלתי מוגבלת באופן מוחלט, גם לא על-ידי גורמים כאלה.

צלי רשף: הרי אנחנו יודעים – וזה לא יהיה דבר חדש שאגיד אותו היום – שהאצטלה של הביטחון, הנימוק של הביטחון והאמירות על הביטחון יכולים לשמש ויכולים להכשיר כל טרפה.

צלי רשף: לכן, אני חושב שאם אנחנו באמת חרדים לזכויות הפרט ולצנעת הפרט – ובמדינת ישראל אין דרך יותר מהימנה, יותר בדוקה ויותר טובה לפגוע בזכויות האלה מאשר להשתמש בנימוקי ביטחון – אנחנו צריכים לעשות מאמץ משותף בשלבי החקיקה הבאים כדי לנסות לכסות את הנקודה הזאת.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת ישראל כץ – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת ויצמן שירי – איננו.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת תאופיק חטיב, תמר גוז'נסקי, אבשלום וילן, אורי יהודה אריאל – אינם.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת זאב בוים – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יגאל ביבי – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: וחבר הכנסת נסים זאב?

נואף מסאלחה: וחבר הכנסת נסים זאב.

נואף מסאלחה: איך מעליבים אותו?

נואף מסאלחה: הוא תמיד אחרון.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קשה להתנגד להצעת חוק שלכאורה נשמעת קוסמת מאוד.

מיכאל קליינר: הבעיה של הרעיונות הטובים והמוצלחים היא, שלעתים קרובות הם נגמרים באיזה מנגנון ביורוקרטי, שמחזיר אותנו אל הביטוי האמריקני: אם זה לא מקולקל, אל תתקן את זה.

מיכאל קליינר: אני הייתי אפילו קצת מאמץ זאת ואומר, שאם זה קצת מקולקל, אל תתקן את זה אם התיקון יוצר בעיה.

מיכאל קליינר: אני תמכתי בהצעה אחרת של חבר הכנסת לפיד, שהיום היא כבר חוק, בעניין נציב הדורות הבאים, ולא נבהלתי, לא מהביקורת ולא מהעלויות.

מיכאל קליינר: אני עדיין חושב שזה באמת דבר גדול, שהוא רצוי, כי באמת היה פה איזה חלל, איזו לקונה.

מיכאל קליינר: לבוא ולומר בחוק שגוף ציבורי לא ידרוש מידע אלא לצורך מילוי תפקידו ובמידה הדרושה?

מיכאל קליינר: אם זה דבר כל כך תמים – – –

יוסף (טומי) לפיד: לא היית פה, אבל סיפרתי שבטופס הקודם של משרד התחבורה של מבחן הנהיגה היתה שאלה אם אשה עשתה הפלה.

יוסף (טומי) לפיד: אתה יכול להסביר את זה?

מיכאל קליינר: לא, אני לא יכול.

מיכאל קליינר: אביא לך דוגמה יותר טובה.

מיכאל קליינר: יושבת כאן העוזרת שלי והיא אומרת לי, שבטופס קבלת עובדים לכנסת שאלו שאלות על בריאות ואם אנשים עברו טיפול פסיכולוגי.

מיכאל קליינר: הם נדרשו לחתום – – –

יוסף (טומי) לפיד: את זה מחברי הכנסת לא דורשים.

מיכאל קליינר: מחברי הכנסת לא דורשים כלום.

מיכאל קליינר: מחברי הכנסת לא דורשים כלום כי לא רוצים להסתבך.

מיכאל קליינר: היה פעם, נדמה לי, באחת הכנסות, חבר כנסת שרצה באופן פוזיטיבי לשלוח את כולם לבדיקה פסיכיאטרית, אני חושב שבסוף הוא הגיע אליה באופן אישי.

מיכאל קליינר: אני לא זוכר מי זה היה.

מיכאל קליינר: אפילו ביקשו מהם לוותר על סודיות רפואית.

מיכאל קליינר: לכאורה זה היה הולך לפקיד והיה ערעור.

מיכאל קליינר: נניח שהחוק שלך היה מיושם והיו הולכים על זה לבג"ץ, והפקיד לא היה עומד בעומס, כי אתה מכיר את עם ישראל, אנחנו לא עם רגיל, יכתבו הרבה מאוד מכתבים – אז הפקיד יצטרך עוזרת פקיד.

מיכאל קליינר: מחר זה יהיה אגף ותקציבים.

מיכאל קליינר: אני לא יודע אם זה עומד ב-5 מיליוני שקל.

יוסף (טומי) לפיד: משרד האוצר אישר את זה.

מיכאל קליינר: אישר, יופי אם משרד האוצר אישר, זה יכול לעלות גם 100 מיליון שקל.

מיכאל קליינר: אבל אני כחבר הכנסת, שכמוך אמור לייצג את משלמי המסים, מותר לי לשאול את עצמי אם זה עד כדי כך מקולקל שצריך לתקן את זה.

מיכאל קליינר: יכול להיות שאם הייתי בשווייץ, בוודאי, ואולי לפני שנתיים, יכול להיות שהייתי אומר שיהיה.

מיכאל קליינר: אבל דווקא במדינת ישראל, כשאני התעניינתי למה שואלים כל כך הרבה שאלות, אמרו: תשמע, יש שאלות שיש להן מניע ביטחוני שאי-אפשר להסביר אותו.

מיכאל קליינר: אז לך ותבוא אל אותו פקיד, ואני יודע שיש סעיף כזה, ותסביר אם זה כן ביטחוני או לא נראה ביטחוני.

מיכאל קליינר: ומחר בנתב"ג ישאלו אותך אם ארזת לבד.

מיכאל קליינר: האם זה רלוונטי?

מיכאל קליינר: לך תוכיח, לך תשכנע.

מיכאל קליינר: תאמין לי, זו פרנסה שלמה – – –

נואף מסאלחה: זה לא טופס.

יוסף (טומי) לפיד: זה טופס?

מיכאל קליינר: רגע, ומה שקובע זה הטופס?

מיכאל קליינר: מחר אתה תראיין פקידה ויבוא חבר כנסת חרוץ ונמרץ, מסיעה שאולי תמיד רוצה להתחרות בך, שאמונה על זכויות אזרח, ותבוא ותגיד: רגע, כשאתה מראיין מזכירה ושואל אותה שאלות בעל-פה, אז מאי נפקא מינה שזה בעל-פה?

מיכאל קליינר: אז מחר גם תוכל ללכת לפקיד אם נשאלה שאלה לא ראויה בעל-פה.

מיכאל קליינר: אני אומר, שזה מסוג הכוונות הטובות, שלא מוליכות אותנו, חס ושלום, לגיהינום, אבל – – –

נואף מסאלחה: אתה סיימת.

נואף מסאלחה: אתה תומך בחוק או לא?

מיכאל קליינר: אני מסיים.

מיכאל קליינר: אתה יודע שברגע שאמרת – אני ממלא את מצוות היושב-ראש.

נואף מסאלחה: אין בעיה.

נואף מסאלחה: אתה רוצה עוד דקה?

נואף מסאלחה: בבקשה.

מיכאל קליינר: לא, לא דקה.

מיכאל קליינר: לולא העיר לי אדוני היושב-ראש כבר הייתי למטה.

נואף מסאלחה: ואני שאלתי: האם אתה בעד או לא?

מיכאל קליינר: אני אומר, שהיות שאני חושש שזה יוליד ביורוקרטיה גדולה, ותועלת זה לא יביא, אני לא רואה שהמצב הוא כל כך גרוע היום.

מיכאל קליינר: אם דבר פוגע באיזה עיקרון של המשפט הישראלי, בלאו הכי אפשר ללכת לבג"ץ, שימצא דרך.

מיכאל קליינר: אם הוא יחשוב שמשהו לא בסדר, הוא כבר ימצא דרך להתערב.

מיכאל קליינר: אנחנו יודעים.

מיכאל קליינר: לכן, האמת, או שאצביע נגד, או שאמנע.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אלי כהן – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת בני אלון – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת יורי שטרן, שאף הוא איננו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לגבי הצעת החוק, אני חושב שהדוגמאות שהעלה והביא חבר הכנסת טומי לפיד הן באמת דוגמאות שממחישות לנו שאסור לפגוע בצנעת הפרט וצריך להגן עליו.

נסים זאב: אתה הבאת דווקא את הדוגמה של ההפלות.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, שנושא ההפלות ברבנות הוא שאלה מאוד רלוונטית.

נסים זאב: אתה בוודאי מכיר את העניין של פדיון פטר חמור ואת העניין של פדיון הבן.

נסים זאב: את החמור לא יכולים לשאול אם זה ראשון או לא, אבל את האשה כן שואלים.

נסים זאב: שואלים אותה: האם היתה לך הפלה או לא היתה לך הפלה?

נסים זאב: תאר לך שזה היה בטפסים, האם תאמר שהרבנות או הכוהן שפודה את התינוק, את הבכור, לא יכול לשאול את השאלה הזאת?

אברהם פורז: תשאלו רק את החמור.

נסים זאב: כפי שבאת ואמרת שלגבי שירותי הביטחון זה לא חל, הייתי בהחלט תומך בחוק אם היית אומר לי שגם לגבי הרבנות הראשית או כל גוף ציבורי שמבחינתו זה רלוונטי והשאלות הן רלוונטיות – זה לא יחול עליהם.

נסים זאב: זאת אומרת, שמחר לא יהיה מצב שלפיו הרבנות שואלת שאלה והיא רוצה לדעת אם האיש זכר או נקבה – אם דנה אינטרנשיונל הוא זכר או נקבה, הוא בעצמו לא יודע.

נסים זאב: אז תשאל אותו.

נסים זאב: מה הוא יכתוב בטופס?

יהודית נאות: אם הוא לא יודע, מה הוא יכתוב בטופס?

נסים זאב: לכן, אתה לא יכול לומר שזה לא רלוונטי.

נסים זאב: זה רלוונטי ועוד איך, וזה חייב להיות כתוב בטופס.

נסים זאב: אם הרבנות רוצה לדעת אם אפשר לקדש אותו כדת משה וישראל או לא, צריכים לדעת קודם כול את המין, את הסוג של האדם.

נסים זאב: תודה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 7) (דרישת מידע על-ידי גופים ציבוריים), התשס"ג–2002, של חבר הכנסת יוסף לפיד וקבוצת חברי הכנסת.

נואף מסאלחה: מי בעד ומי נגד?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – 3 נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 7) (דרישת מידע על-ידי גופים ציבוריים), התשס"ג–2002, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

נואף מסאלחה: 15 בעד, שלושה נגד, שלושה נמנעים.

נואף מסאלחה: הצעת החוק אושרה ומועברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: הטיית מי החצבני – דיון בעקבות הצעות לסדר-היום של חברי הכנסת מיכאל קליינר, מוחמד ברכה, תאופיק חטיב, יצחק גאגולה, זבולון אורלב, עבד-אלמאלכ דהאמשה ואופיר פינס-פז.

נואף מסאלחה: יפתח את הדיון חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבין שההתרגשות רבה, אבל אחרי שהפרטיות שלנו מרגע זה מוגנת יותר בחסות החוק הקודם, אני מעלה הצעה לסדר-היום שבטח מבלבלת חלק מהציבור, מכיוון שהנושא לדיון הוא לא מפעל המים הלבנוני על הווזאני אלא המפעל של החצבני.

עזמי בשארה: זה מעיין שמוביל לחצבני.

מיכאל קליינר: נכון, וזה מוביל לליטני גם, והכול מוביל לכינרת בסוף.

עזמי בשארה: הליטני זה נפרד.

מיכאל קליינר: לא, לא.

מיכאל קליינר: הם רוצים להעביר את המים לשם.

מיכאל קליינר: אני רוצה לשבח, אדוני היושב-ראש, את נשיאות הכנסת.

מיכאל קליינר: אני מניח שהיה איזה נופך אקטואלי ובחרו להעלות את הדיון הזה אחרי שנה, נדמה לי, היות שהוא באמת הפך לאקטואלי.

מיכאל קליינר: היחיד שדיבר על האקטואליה הזאת, או מי שהעלה את הנושא, אולי אני לא היחיד, אולי היו דוברים נוספים – – –

עזמי בשארה: אתה נגד ערבים.

עזמי בשארה: אתה תמיד מוכיח בשער.

מיכאל קליינר: לא, לא.

מיכאל קליינר: אני מדבר על מים בלבנון.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, מה אמרה לי ממשלת ישראל כשאני העליתי את הנושא הזה לפני שנה?

מיכאל קליינר: אמרו לי: זה קטן, זה מקומי, למה אתה מנפח, אין כוונה לקחת מים להשקיה, זה לכמה כפרים.

מיכאל קליינר: ואני אמרתי שהרי ברור שתמיד מתחילים בקטן.

מיכאל קליינר: ככה היה גם בסוריה בשנות ה-60, וישראל הגיבה אז, וישראל לא השלימה אז, וישראל הרגה את זה כשזה היה קטן.

מיכאל קליינר: ומה אמרתי: תראו שאם לא תגיבו מחר יעשו יותר.

מיכאל קליינר: מה אומרים לנו היום?

מיכאל קליינר: גם היום אומרים לנו אותו דבר.

מיכאל קליינר: אומרים לנו: זה בכלל טעות.

מיכאל קליינר: זה נביה ברי.

מיכאל קליינר: חרירי בכלל חשב שזה רק לשתייה, הרי הטקס הזה הוא על ריק, כי בינתיים זה לא מוביל לשום מקום, וזה עוד ייקח הרבה מאוד זמן, והצינור עוד לא מוכן.

עזמי בשארה: זה מים.

מיכאל קליינר: מים זה נושא חיוני לכל מדינה.

מיכאל קליינר: עיין ערך התגובה הסורית כשהיה נדמה שטורקיה רוצה לקחת מהמים שלה, ועיין ערך התגובה המצרית כשחס וחלילה סודן עמדה לפגוע.

מיכאל קליינר: אתה בטח שיודע שמקובל במשפט הבין-לאומי, שמדינה שנמצאת למטה מודאגת מאוד שלא ייקחו לה את המים.

עזמי בשארה: אתה רוצה מלחמה?

מיכאל קליינר: למה מלחמה?

מיכאל קליינר: למה הפרובוקציה הזאת?

מיכאל קליינר: הרי נסראללה לא היה בסוד העניין.

מיכאל קליינר: זה לא נסראללה, זה בכלל המתחרה שלו.

מיכאל קליינר: אבל זה לא מקרה שנסראללה מייד תפס טרמפ ומייד מגיב במלחמה, וסוף סוף הוא מצא את הנושא שיכול להעמיד אותו במצב שהוא מגן על אינטרס לבנוני ולא עושה איזו פרובוקציה.

מיכאל קליינר: אז מה, אם ישראל תגיב בהתאם לאינטרסים החיוניים שלה ו"חיזבאללה" יגיב, אז לבנוני אחד יכול להגיד ל"חיזבאללה": אתם לא בסדר?

מיכאל קליינר: אני אומר, אם לפני שנה היינו מגיבים, וזו היתה תגובה בקטן, והיינו מעמידים את הדברים על דיוקם והיינו מסבירים באופן חד-משמעי שאנחנו לא מוכנים שייקחו לנו את המים ממאגר המים היחיד של מדינת ישראל, היינו נמצאים היום במצב יותר טוב.

מיכאל קליינר: שאלו פה: מה זה, נשק גרעיני?

עזמי בשארה: זה המים שלהם.

עזמי בשארה: הם לוקחים פחות ממה שמגיע להם, הם לוקחים פחות מהמכסה.

מיכאל קליינר: הרי אתה יודע טוב מאוד שבליטני יש עודפי מים.

מיכאל קליינר: כאשר רבין דיבר על הסכם בין ישראל לסוריה, אמרו: מה יהיה עם המים בגולן?

מיכאל קליינר: אמרו: ייקחו מים מהליטני, שיש בו עודפים, וייתנו לישראל כחלק מההסכם עם סוריה.

מיכאל קליינר: אז רוצים לומר לי שזה מפעל קטן לשתייה, כשבינתיים כבר רואים שמעבדים את השטחים שבהם מתכוונים להשקות במים, והולכים לפגוע בצורה משמעותית במי השתייה של מדינת ישראל, לא רק של יהודים.

מיכאל קליינר: אתה אזרח ישראלי.

מיכאל קליינר: זה עלול לפגוע גם במי השתייה של הגליל, שאחיך שותים אותם.

מיכאל קליינר: למה ישר לחשוב תמיד מה הטיעון נגד האינטרס החיוני של מדינת ישראל?

עזמי בשארה: אנחנו יודעים את דעותיך.

מיכאל קליינר: אני יודע את דעותיך, אתה יודע את דעותי, זה לא מעניין.

מיכאל קליינר: אז בוא לא תקשיב לי ואל תפריע לי.

מיכאל קליינר: אני מדבר כרגע על מים, מים של אזרחי מדינת ישראל, שכל אזרח ישראלי נורמלי צריך להגן עליהם וצריך להיות חרד ולדאוג.

מיכאל קליינר: יוסי ביילין אמר לי פעם: מה מנפחים את העניין של מים, היום מים זה כסף.

מיכאל קליינר: מי שחזון מדינת ישראל שלו זה שפלת החוף כולה מכוסה במתקנים להתפלת מי ים, שאגב, יש להם השלכה אקולוגית איומה על כל אזרחי מדינת ישראל, יבושם לו.

מיכאל קליינר: אני חושב שאנחנו צריכים לעמוד על האינטרסים החיוניים שלנו, והחוק הבין-לאומי הוא חד-משמעי ומפורש, שכאשר מדינה זקוקה למים ומדינה אחרת אינה זקוקה למים, הטיית מים שגוזלים מאותה מדינה שזקוקה למים, היא דבר בלתי מקובל בחוק הבין-לאומי.

מיכאל קליינר: האמריקנים יודעים את זה, האו"ם יודע וכל מי שבחן את העניין יודע, שלמפעל הזה אין הצדקה, אלא הופכים אותו לפרובוקציה נגד מדינת ישראל, ובאיזו שרשרת של טעויות, שחרירי לא ידע מה נביה ברי רצה והיום נסראללה חוגג על הכול, יש תסבוכת.

מיכאל קליינר: אני מזהיר מפני ניסיון שעוד נשמע עליו מפי ממשלת ישראל, להתחיל לגמד את העניין ולהגיד שהוא מתרחק.

מיכאל קליינר: זה לא יהיה לשתייה, זה יהיה השקיה, וגם אם יהיו עודפים של מים בליטני ייתנו להם לזרום לים וייקחו את המים האלה על חשבון מדינת ישראל, כי זה חלק מהמלחמה נגד מדינת ישראל, גם אם מישהו התחיל את זה בתום לב וזו לא היתה הכוונה.

מיכאל קליינר: לכן, כמו שעשיתי לפני שנה, כשהעליתי את הנושא הזה לפני שנה, אני מציע שהכנסת תקרא לממשלת ישראל להפסיק את העניין הזה ולהודיע באופן חד-משמעי – – –

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יצחק פרץ, אתה עושה ישיבת שיחה?

נואף מסאלחה: כולם מסביבך.

יאיר פרץ: מה יצחק פרץ?

יאיר פרץ: אני עוד חי.

נואף מסאלחה: אני יושב-ראש הישיבה ואסור לי להתערב.

נואף מסאלחה: לחבר הכנסת אורלב יש תרומה עצומה לחינוך והוא גם הביא את אפי איתם.

נואף מסאלחה: אני לא מחווה דעה.

נואף מסאלחה: הוא דאג גם לזה.

נואף מסאלחה: אני שותק, אסור לי לדבר.

נואף מסאלחה: בבקשה.

מיכאל קליינר: רבותי חברי הכנסת, אני מציע שנגיד לממשלה – – – רבותי, לא הפריע לי הדיון הזה, אבל אחרי שהיושב-ראש העיר, בכל זאת.

מיכאל קליינר: אני מציע לממשלה כהאי לישנא: אם היא חושבת כמו חבר הכנסת בשארה, שזה באמת סערה בכוס מים וזה רק עניין פוליטי ואין כאן שום בעיה, שתבוא הממשלה ותגיד שזה כלום, וזה לא בעיה, ובלאו הכי זה עוד המון זמן וזה בסדר.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת גאגולה.

מיכאל קליינר: למדינת ישראל יש עודף מים?

מיכאל קליינר: מאה אחוז.

מיכאל קליינר: בפעם הבאה, כשנשמע את הילד המעצבן הזה מתשדירי הטלוויזיה צועק: אבא, תסגור את המים, אני אשאל את הממשלה אם הם לא ידעו על התשדיר הזה כשהם החליטו שזה בסדר.

מיכאל קליינר: אבל אם באמת מעבדים שם שטחים ואם מניחים צינור 16 צול – אני לא שמעתי על אף אחד שבשביל איזה מפעל קטן של מים לשתייה לשני כפרים מתכנן צינור 16 צול באורך של 17 קילומטרים.

מיכאל קליינר: אם באמת רוצים לקחת לנו מים שאפשר לקחת בצינור של 16 צול, אז להרוס את זה מייד כשזה קטן, ולא מעניין אותי עירק ולא מעניין אותי אמריקה, כי קודם כול האינטרס של מדינת ישראל; קודם כול האינטרס שיהיו מים לשתייה לאזרחי מדינת ישראל.

מיכאל קליינר: כשרצים לטורקיה וכן עושים הסכם ולא עושים הסכם וכשמדברים על מפעלי התפלה – שאגב, יהיו אפקטיביים בעוד שנתיים, ובכל שבועיים מפרסמים מחקר חדש על זיהומים במי השתייה של כל המאגרים של מדינת ישראל.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת קליינר, בוא נתפלל עכשיו לאלוהים שהחורף הזה יהיה גשום והכינרת תתמלא, וכן הווזאני והליטני והירדן.

מיכאל קליינר: בזה אנחנו מאוחדים.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אני הקדמתי את תורו של חבר הכנסת דהאמשה, כי הוא מחליף אותי.

נואף מסאלחה: אני חייב לנסוע לצפון.

נואף מסאלחה: אדוני, בבקשה.

נואף מסאלחה: שלוש דקות כל אחד.

נואף מסאלחה: אחריו – חברי הכנסת מוחמד ברכה, תאופיק חטיב, יצחק גאגולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשפה הערבית יש פתגם: אומרים, פלוני, אם הוא ילך לים הוא ייבש אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קליינר מייבש אותו לא רק מפני שהוא טועה ומטעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מייבש אותו מפני שהוא לא מוכן לראות את המציאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא דיבר פה חצי שעה כמעט והוא לא שם לב שגם ללבנונים יש זכויות לגבי מים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם המים האלה נמצאים בלבנון ונובעים בלבנון, האם ללבנונים אסור לשתות מהם או לגעת בהם או לקבל אותם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שמעתי מלה בעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא רק בעניין הזה הוא חד-סטרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אפילו לא רוצה התפלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, היה לי הכבוד להיות חבר בוועדת החקירה לענייני המים, שפה-אחד, בהסכמה כללית, מצאה פתרון שאין בלתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפתרון העתידי לבעיית המים הוא רק התפלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע מה רע בהתפלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מפחיד אותנו, מאיים עלינו שאם תהיה התפלה זה יכער את החוף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חוף הים כל כך יפה עכשיו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא כל כך מפואר וכל כך נקי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק מתקני התפלה יכערו אותו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע, חבר הכנסת קליינר הוא מאלה שאינם מוכנים אפילו לחשוב על שיתוף פעולה או על הכרה באחר או על זכויות האחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא חושב: אני, וזהו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא חושב שהוא עכשיו חזק ויש לו כוח והוא מזמין את הממשלה להשתמש בכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה הזאת הוגשה לא לפני שנה, הוא טועה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא הוגשה במרס 2001.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כלומר, חודשיים לפני הנסיגה מלבנון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה גם אז ממשלת ברק לא שעתה, לא קיבלה את המלצות חבר הכנסת קליינר ולא רצתה להתערב בחצבני ולא בווזאני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: טעות נוספת, הוא מערבב גם את הליטני בעניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יש לך עם הליטני?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הליטני הולך לים התיכון, בעומק השטח הלבנוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא לא נוגע בגבול ולא מגיע לכאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: או שההשקפה היא, שאיפה שיש מים, ישראל חייבת להיות בעלת המקום, גם אם היא שכנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי ככה הם עושים במים של הפלסטינים, במים של רמת–הגולן, וככה עושים במים הגובלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההשקפה הזאת חייבת לעבור מן העולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שאנשים יותר אחראיים ויותר שפויים יגידו למר קליינר ולכמותו: די לך, הס לך, שבענו מהתעמולה המסוכנת וההרסנית הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו הולכים לפתרון האחד והיחיד שאין בלתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, גם המים מטורקיה לא משתלמים, הם לא מסחריים, הם לא נכונים והם הובאו מטורקיה תחת לחץ מדיני, מפני שטורקיה איימה: אם אתם לא לוקחים את המים, לא נעשה את תיקון המטוסים והמפעל הביטחוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן מר שרון בכבודו ובעצמו נכנע ומייבא מים מטורקיה תחת הלחץ הזה, לא מפני שזה מסחרי ולא מפני שזה כדאי ולא משום סיבה עניינית אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפתרון היחיד, מר קליינר, הוא התפלת מי ים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה ייעשה בהקדם, זה ייעשה במאוחר, זה ייעשה כאשר לא תהיה שום דרך אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יבואו ימים וזמנים שבלאו הכי לא יהיה לך פה מספיק מים, אבל את הים לא נרשה לך לייבש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את מי הים נתפיל ונפתור את הבעיה ויהיו פה זמנים הרבה יותר טובים, זמנים של שלום, ואז יהיו מים לכולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת תאופיק חטיב – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יצחק גאגולה, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הקמתה של תחנת השאיבה הלבנונית בווזאני חושפת חולשה אסטרטגית ראשונה במעלה של מדינת ישראל.

יצחק גאגולה: המציאות בגבול הצפון היא מציאות קשה.

יצחק גאגולה: אויבינו מן הצד השני של הגבול עושים כל מה שהם יכולים על מנת לגרור אותנו להתקפה וכתוצאה מכך להביא להסלמה באזור כולו.

יצחק גאגולה: בפתיחתה של תחנת השאיבה הם פגעו בול.

יצחק גאגולה: מניעת פעולתה של התחנה היא עבורנו הכרח.

יצחק גאגולה: אנו מוצאים את עצמנו ללא כל יכולת תמרון.

יצחק גאגולה: תקיפתה של התחנה, אם המאמצים הדיפלומטיים למניעתה לא יצלחו, היא בלתי נמנעת, כאשר רק שאלת העיתוי נותרה פתוחה.

יצחק גאגולה: אנו מוצאים עצמנו במצב שבו הצד השני שולט במצב ומסוגל למעשה לתת לנו תכתיבים, ואנו, כמו ילד שמתגרים בו, לא נוכל להתאפק, לא נוכל לפעול אחרת, כי כל טיפה וטיפה חשובה לנו כמו אוויר לנשימה.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, מצב זה של איבוד שליטה על גורלנו אנו יכול היה להימנע אילו היתה הממשלה מפנימה אחת ולתמיד את החשיבות בניהול נכון של משק המים.

יצחק גאגולה: למרבה הצער, האובדן ההדרגתי הטרגי של הכינרת ושל ים–המלח, אובדן שמכאיב לכל אזרח במדינת ישראל, אין בו כדי להביא את הרשויות לקבלת החלטות אסטרטגיות אמיצות בנוגע למשק המים.

יצחק גאגולה: תחת זאת מנוהל משק המים זה שנים בצורה חובבנית, ללא ראייה ארוכת טווח, כאשר נדמה שכל שעשתה הממשלה בעשור האחרון לטובת משק המים הוא להכריז אחת לשנה על קו אדום חדש.

יצחק גאגולה: לסוגיות ביטחוניות תמיד היתה נטייה להשפיע באופן אפקטיבי על החלטות ממשלות ישראל, שמאז ומתמיד נתברכו בגנרלים רבים.

יצחק גאגולה: הקישור הכל–כך ברור שמספק לנו משבר הווזאני בין סוגיית משק המים בישראל לבין ביטחון המדינה צריך לשמש קול קורא שיעיר את הממשלה לפעול בצורה אמיצה ואחראית לשחרורה של מדינת ישראל מהעול הקשה של מצב חירום תמידי בתחום המים.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, למדינת ישראל אין בעיה של משאבי מים.

יצחק גאגולה: אנו שוכנים לחופו של הים התיכון, או הים הגדול כפי שהוא נקרא בכתובים.

יצחק גאגולה: הטכנולוגיה המודרנית מסוגלת כיום לחולל את הנס של הפיכת מי ים דלוחים למי שתייה טהורים, נס שמאז הפך ליאונרדו דה-וינצ'י עופרת לזהב לא נראה עוד כדוגמתו בתחום הכימיה.

יצחק גאגולה: התפלת מי ים בקנה מידה גדול יכולה לא רק להחזיר לעם ישראל את הכינרת ואת ים-המלח במתכונת שבה בראם אלוהים, אלא גם לשחרר את מדינת ישראל מתכתיביהם של מחרחרי המלחמה מהצפון.

יצחק גאגולה: לסיום, לפני כמה ימים קראתי כי ראש הממשלה ריחף לו במסוקו מעל מפעלי התפלת המים בעיר אשדוד.

יצחק גאגולה: מידיעה זו הסקתי, כי נושא המים קרוב ללבו של ראש הממשלה, שכן אני מניח שבארצנו היפה יש אזורים אחרים יפים יותר להשקפה מהאוויר.

יצחק גאגולה: אם אכן קרוב העניין ללבו של ראש הממשלה – אני בטוח שכן – אני רוצה לקרוא לו מעל במה זו: אדוני ראש הממשלה, אל תדמה בנפשך להימלט ממשבר המים, כי אם החרש תחריש בעת הזאת, מי יודע אם רווח והצלה יקומו לנו ממקום אחר.

יצחק גאגולה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת גאגולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, לפי הסדר, אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת אופיר פינס-פז, אברהם רביץ, שאול יהלום, מאיר פרוש, משה גפני, נחום לנגנטל, זאב בוים, יגאל ביבי, יובל שטייניץ, אחמד טיבי, בנימין אלון, ויצמן שירי, אברהם הירשזון, אליעזר זנדברג, האשם מחאמיד ועוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הטיית החצבני ושאיבת הווזאני מהוות התגרות בלתי נסבלת של לבנון במדינת ישראל, כנראה בחסות ה"חיזבאללה".

זבולון אורלב: המחסור במים במזרח התיכון הביא להסכמים ולהסדרים בין-לאומיים כדי לאפשר חלוקה מסוימת של המים.

זבולון אורלב: אינני יודע אם היא חלוקה צודקת, לא בדקתי, אבל ההסדרים פעלו שנים רבות.

זבולון אורלב: בגלל מים גם פרצה מלחמה לאחר שהסורים ניסו להטות את מקורות הירדן.

זבולון אורלב: גם בהסכם השלום עם ירדן יש סעיף חשוב מאוד בסוגיית המים, וחרף המחסור והבצורת מדינת ישראל עומדת בהסכם ומעבירה מדי שנה מיליוני קוב מים לירדן.

זבולון אורלב: ברור שזו שאלה מהשאלות הרגישות והנפיצות ביותר במערכת היחסים.

זבולון אורלב: מי שפועל באופן חד-צדדי בניגוד להסדרים ולהסכמים בין-לאומיים, מזמין סכסוך שעלול להיות מזוין ועלול להיות מלחמתי.

זבולון אורלב: אני קורא לממשלה למצות את כל הדרכים המדיניות והדיפלומטיות.

זבולון אורלב: אני חושב שגיוס התערבותה של ארצות-הברית הוא בהחלט מבורך, אם מדינת ישראל יכולה לערב את האו"ם זה מבורך, אם היא יכולה לגייס את מדינות אירופה וכל יתר המדינות שיכולות להתערב, זה דבר מבורך.

זבולון אורלב: נראה שהממשלה בלבנון איננה השולטת האמיתית.

זבולון אורלב: אני מרגיש שיש גורמים בלבנון, שאני סבור שהם גורמי ה"חיזבאללה", שכל הזמן מחפשים עילות להרים את הרף כדי להביא את צה"ל ואת מדינת ישראל לפתוח בפעולות מלחמתיות ולחמם את הגזרה משיקולים ידועים, אולי גם כדי להקל במלחמה נגד הפלסטינים, אולי לקעקע את החזית של מדינת ישראל יחד עם ארצות-הברית במלחמה שאולי תתרגש ותבוא נגד עירק וכדומה.

זבולון אורלב: אני חושב שטוב עושה הממשלה שהיא פועלת כרגע בשיקול דעת ובסבלנות, אבל אויבינו מעבר לגבול צריכים לדעת, שנושא המים הוא שאלת חיים; זו לא שאלה של נוחיות, זו לא שאלה של איכות חיים, אלא זו שאלה של חיים.

זבולון אורלב: גם ללבנון וגם למדינת ישראל חסרים מים, והדבר צריך להיות במסגרת מוסדרת.

זבולון אורלב: אם האמצעים המדיניים והדיפלומטיים לא יעזרו ולא יתמצו לאחר שיינתן פרק זמן ארוך וסביר, אני סבור שלמדינת ישראל לא תהיה ברירה אלא לנקוט את כל האמצעים העומדים לרשות מדינה כדי להגן על זכויות המים שמגיעות לה כדין.

זבולון אורלב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו, אם יהיו נוכחים, לפי הסדר – חברי הכנסת בנימין אלון, ויצמן שירי, אברהם הירשזון, אליעזר זנדברג, האשם מחאמיד, אלי בן-מנחם ועזמי בשארה, ויש עוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, סיפור משבר המים בווזאני הוא סיפורה של יהירות.

אחמד טיבי: מדובר ביהירות של כוח, מדובר במדינה שעדיין לא השלימה עם העובדה שהיא נאלצה לסגת משטח כבוש.

אחמד טיבי: גם בשל העובדה הזאת אני מתנגד ליהירות של ממשלת המדינה שבה אני אזרח.

אחמד טיבי: מה לעשות?

אחמד טיבי: כשאני אזרח של מדינה, האם אני צריך לתמוך בכל העוולות של ממשלת ישראל?

מיכאל קליינר: האם אי-פעם תמך סורי בעמדה הטורקית?

מיכאל קליינר: למה אין אף סורי שתומך בעמדה הטורקית?

מיכאל קליינר: למה אין אף טורקי שתומך בעמדה הסורית?

מיכאל קליינר: למה אצלנו בישראל יש חברי כנסת מסוימים שתמיד תומכים בעמדת הצד השני כמו הערבים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת קליינר, ההנחות שלך – – –

אחמד טיבי: זה לא נכון.

אחמד טיבי: אני לא מכיר חבר כנסת אחד מפה שתמך בשיגור טילים של עירק על מדינת ישראל.

אחמד טיבי: לא רק שלא תמכנו, אלא התנגדנו בתוקף ואנחנו מתנגדים בתוקף גם עכשיו.

אחמד טיבי: למה תעוות?

מיכאל קליינר: אתה מכיר את מידת הדיוק שלהם.

אחמד טיבי: יש case צודק של מדינה שמנצלת את אוצרות הטבע שלה שהם סם חיים לצרכים של פיתוח טבעי.

אחמד טיבי: אגב, כל הזמן שמעתי שהמתנחלים יש להם ריבוי טבעי והריבוי הטבעי הזה צורך תשתיות, בניינים, מים, חשמל, תמיד על חשבון הפלסטינים שהם תושבי המקום.

אחמד טיבי: אבל כאשר מדובר בערבים שדווקא הריבוי הטבעי שלהם הוא גדול יותר – שם אין ריבוי טבעי, אין צורך בהתפתחות, אין צורך בפיתוח.

אחמד טיבי: הרי אחרי שצה"ל נסוג משם המדינה מפתחת את הדרום ומפתחת את האזור, ועל מנת לפתח את האזור יש צרכים.

אחמד טיבי: ממשלת לבנון החליטה לנצל 5 מיליוני קוב יותר, אגב, מגיע לה פי-תשעה או פי-עשרה, מגיע לה הרבה יותר.

אחמד טיבי: היא ניצלה פחות ממה שמגיע לה, כי היא מביאה בחשבון שיקולים גיאו–פוליטיים של המרחב.

אחמד טיבי: אני מודה שנושא המים לא קשור רק במדינות שיש להן הסכמים מדיניים אלא גם במדינות שאין להן הסכמים, אפילו מדינות אויבות, כי יש חוקים לחלוקת מים – מדינת מקור, מדינת שטח, נהר עובר, נהר מסתיים, זה מוכר גם בסודן, במצרים, באתיופיה וכדומה.

אחמד טיבי: אבל פה הלבנונים נאנקים תחת המחסור הנורא, כאשר יש מים בארץ שלהם.

אחמד טיבי: בא ראש הממשלה ודבר ראשון מודיע שאפשר לצאת למלחמה.

אחמד טיבי: תגיד, האם מדובר באחרון המוהיקנים בעולם?

אחמד טיבי: מדובר במלחמה, יכול להיות שהוא מתגעגע עוד פעם למלחמה, כי מזמן לא היתה פה מלחמה בצפון?

אחמד טיבי: מזמן לא נהרגו אנשים...

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני שמעתי ב"קול ישראל" קול שפוי של ראש מינהלת המים בצפון, לא בצפון אתיופיה – קוראים לו מיקי שמחאי.

אחמד טיבי: הוא דיבר נגד פרופסור זסלבסקי.

אחמד טיבי: מלבד העובדה שזסלבסקי הזה הוא איש צומת, איש הימין הקיצוני, איש של רפול, הוא רוצה מלחמה.

אחמד טיבי: כן, על דבר כזה צריך לצאת למלחמה, אמר מומחה המים מהטכניון.

אחמד טיבי: בא ראש מינהלת המים בצפון וקבע שמדובר בשאיבה של 5 מיליוני קוב מים בשנה, ועל דבר כזה לא יוצאים למלחמה, כי זה צורך לבנוני – כך אמר האיש ברשת ב', מפי המלוכה, מפי מי שאחראי למאזן המים של מדינת ישראל בצפון.

אחמד טיבי: על כן, גם בשל העובדה שאני אזרח ישראלי, חבר הכנסת גאגולה, אני מודאג ממלחמה.

אחמד טיבי: מה לעשות, אני נגד מלחמות, אבל בעיקר אני נגד יהירות, ואני שמח שהאמריקנים התערבו, וכשהאמריקנים מתערבים, אתה רואה – –

יצחק גאגולה: – – –

אחמד טיבי: – – שם ישראל מתחילה לעשות חושבים, נסוגה מהאיום למלחמה, ואחרי פיגוע קשה מאוד, פתאום המוקטעה לא הפכה להיות מטרה לדחפורים.

אחמד טיבי: אז כנראה האמריקנים בסגנון הזה בלבד צריכים להתערב מול ראש הממשלה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו, אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת צבי הנדל, חיים כץ, עסאם מח'ול, דוד אזולאי, תמר גוז'נסקי, מיכאל איתן ומוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפעמים אני לא מבין את המזרחנים, שמדברים על חשיבה קונספירטיבית ערבית.

עזמי בשארה: אני חושב שכל אחד מהם היה צריך לעבור פה השתלמות בכנסת ולשמוע כל יום על ארבע-חמש קונספירציות של ערבים.

עזמי בשארה: לא שמענו שמישהו בכלל רוצה לחרחר מלחמה בצפון.

עזמי בשארה: האם מלחמה מעניינת את לבנון?

עזמי בשארה: יש מי שחושב – אפי איתם חושב – שכאשר הפלסטינים הולכים לשירותים, זה כדי לזהם את מי התהום של ישראל, כך הוא כותב.

עזמי בשארה: אפי איתם חושב, שהליכה פלסטינית רגילה לשירותים נעשית למטרת זיהום מי התהום של ישראל ושזאת קונספירציה.

עזמי בשארה: לכן אסור לחפור בארות.

עזמי בשארה: קליינר חושב שזאת בכלל קונספירציה זה עשורים שהלבנונים רוצים להשקות שדות, והוא אומר: עובדה שהצינור הוא כזה ולא כזה.

עזמי בשארה: אסור ללבנונים לעשות צינורות ואסור להם להשקות שדות כי זאת קונספירציה?

עזמי בשארה: אלה המים של דרום–לבנון.

עזמי בשארה: כל הזמן לא יכלה דרום–לבנון להשתמש במים האלה, כי הצבתם מוצב בכפר ראג'ר מאז 1967 מול הוואזני בדיוק, ומנעתם מהם לשאוב מים מהמעיין שלהם.

עזמי בשארה: זה מעיין שלהם, אדוני.

עזמי בשארה: אתם לא לקחתם רק מים מהמעיינות שלכם, אלא גם מהמעיינות של הפלסטינים, ומי שאחראי יותר מכל לזיהום מי התהום של ישראל זאת הבזבזנות הישראלית, כי צריכת המים הממוצעת לפרט בישראל גדולה פי-ארבעה מהצריכה של כל העולם הערבי וכל האזור.

עזמי בשארה: יש בזבזנות בצריכת המים, זאת ארץ תעשייתית, יש חקלאות אינטנסיבית במדינה הזאת, ואנחנו יודעים שאין חישובים למי התהום, ועכשיו גם מי האקוויפר, רכס ההר וגם המים של הפלסטינים – ואנחנו יודעים כמה מים צורכים המתנחלים בעזה וכמה שאר העזתים.

עזמי בשארה: כמה אלפי מתנחלים צורכים שליש מכל צריכת המים בעזה.

עזמי בשארה: הם צורכים שליש מכל צריכת המים בעזה, אז מדברים על מים ועל גנבת מים?

עזמי בשארה: והמים שלהם, חבר הכנסת קליינר.

עזמי בשארה: קזוס–בלי, סיבה לצאת למלחמה?

עזמי בשארה: ואתה אומר שאתה היחיד?

עזמי בשארה: לא, ראש הממשלה שלך כבר אמר שזאת סיבה לצאת למלחמה, והוא התקפל.

מיכאל קליינר: לא, בפעם הקודמת.

עזמי בשארה: בפעם הקודמת.

עזמי בשארה: אפילו אורי שגיא השקול – הוא איש שקול בדעותיו בדרך כלל, ראייתו את המשא-ומתן כנראה נכשלה והוא מעוצבן, הוא הרי בעד נסיגה מרמת–הגולן כולה – ופתאום מדברים ככה, למה?

עזמי בשארה: מפני שמאז 1964

עזמי בשארה: הלבנונים פשוט לא היו יכולים לעשות אחרת, כי פעם הפציצו להם, אחר כך היה הכיבוש ב-1967 והציבו שם מוצבים.

עזמי בשארה: ולמה פתאום זה קורה עכשיו?

עזמי בשארה: כי עכשיו הם יכולים, עכשיו ישראל נסוגה והאו"ם אמר לישראל שהמוצב הזה צריך ללכת לפי הקו הכחול.

עזמי בשארה: המוצב ירד, והלבנונים פתאום יכולים לשאוב מים, זה הכול.

עזמי בשארה: זה הזמן היחיד מאז 1964 שלתושבים האלה של דרום

עזמי בשארה: –לבנון יש גישה למים שלהם, זאת הקונספירציה.

עזמי בשארה: האם זאת סיבה לצאת למלחמה, מפני שהם מנצלים את המים שלהם?

עזמי בשארה: הם צריכים לנצל את המים שלהם, אחרת מה יעשו ומאיפה יביאו מים?

עזמי בשארה: טורקיה צריכה לשלוט במים של סוריה – זה בסדר; וישראל, שהמים בסוף עוברים בה, צריכה לשלוט במים של לבנון, אני לא מבין.

עזמי בשארה: אגב, תצטט לנו סעיף אחד או אמנה אחת של החוק הבין-לאומי שלבנון הפירה.

עזמי בשארה: הצרפתים חושבים אחרת?

עזמי בשארה: לא, אדוני.

עזמי בשארה: האמריקנים לא חושבים אחרת, והאו"ם לא חושב אחרת.

עזמי בשארה: אף אחד לא חושב שזאת סיבה למלחמה.

עזמי בשארה: אם כבר מדברים על חשיבה קונספירטיבית, אז יש כמה ימנים וישראלים שצריכים לחשוב פה בפוליטיקה הפנימית הישראלית על סיבה למלחמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו, אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת איוב קרא, אבשלום וילן, אברהם שוחט, חיים כץ, קולט אביטל, נעמי חזן, חוסניה ג'בארה, מרדכי משעני, אורי יהודה אריאל, אלי כהן ונסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת כנעאן.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, שוב מדברים על בעיה שדיברו עליה, כפי שאמר חבר הכנסת בשארה, כבר עשרות שנים, על בעיית המים במזרח התיכון, בעיקר בצפון.

מוחמד כנעאן: התשובה שכל הזמן נאמרה היא, שעל מנת לפתור בעיה מרכזית כזאת, לא צריך לצאת למלחמה.

מוחמד כנעאן: זאת בעיה קטנה מאוד, שלצערי הרב חוגים במדינת ישראל, בעיקר בימין ויושב-ראש המפלגה שאתה חבר בה, אורלב, עשו ממנה בעיה לאומית אזורית ועולמית, שבגללה צריך לצאת למלחמה נגד לבנון.

מוחמד כנעאן: בסך הכול, כפי שאמר חבר הכנסת בשארה, היא מיצתה את הזכות המינימלית שלה וחלק מהזכות שמגיעה לה.

מוחמד כנעאן: כל הזמן אמרנו שעל מנת לפתור את הבעיה הזאת יש לחזור לשולחן המשא-ומתן עם הסורים, עם הלבנונים ועם כלל המדינות הערביות מסביב, ואז לא רק פותרים את בעיית המים של הווזאני, של החצבני או של הליטני, אלא פותרים את בעיות המים בכלל באזור וגם את יתר הבעיות, חבר הכנסת אורלב, כי אז פותרים לא רק בעיה אחת, אלא את מכלול הבעיות.

מוחמד כנעאן: כשמדברים על הבעיות שם, לא מדברים על הבעיות כאן, שממשלת ישראל מנצלת את בארות המים בשטחים הכבושים פי-שלושה או פי-ארבעה ממה שמגיע לה וממה שהיא נותנת לתושבים הפלסטינים עצמם; זאת אומרת:

מוחמד כנעאן: הפלסטינים מקבלים רבע או שליש, וממשלת ישראל מנצלת את היתר.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה, שממשלת ישראל תתעשת ולא תיגרר אחרי הצהרות הימין, אחרי ההצהרות של קליינר וחבריו, או תיגרר למלחמה שאין לה מקום או למלחמה שאין לה סוף.

מוחמד כנעאן: על כן, אני קורא מכאן לממשלת ישראל לחזור למשא-ומתן עם ממשלת סוריה, שהכריזה בעבר ומכריזה היום כל פעם שהיא מוכנה לחזור לשולחן המשא-ומתן מהנקודה שסיימו בה, על מנת לשים קץ לסכסוך בין הסורים לבין מדינת ישראל – להחזיר את הגולן לסורים ולפתור את כלל הבעיות, חבר הכנסת אורלב, לרבות בעיית המים.

מוחמד כנעאן: ואז אתה לא תצטרך לנאום נאום כזה, לא אתה ולא חבר הכנסת קליינר ולא אף חבר כנסת אחר.

מוחמד כנעאן: לא נצטרך לזה בכלל.

מוחמד כנעאן: לא רק מדינת ישראל – כל מדינות האזור זקוקות למים וחייבות לקבל אותם, כמו שממשלת ישראל חתמה הסכם עם ירדן, ועד היום הזה, ואתה יודע את זה טוב מאוד ויותר טוב ממני, ממשלת ישראל לא מכבדת את ההסכם.

זבולון אורלב: כן מכבדת.

מוחמד כנעאן: הכוונה היא, שהיא לא מכבדת את הכמות.

מוחמד כנעאן: הכמות שמגיעה לירדן – הם לא מקבלים אותה.

מוחמד כנעאן: הם מקבלים 50% ממנה.

מוחמד כנעאן: את זה אתה יודע, והירדנים יודעים את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב הוא ככל הנראה אחרון הדוברים, כי חבר הכנסת מסאלחה לא יהיה כאן ונראה שכך גם חבר הכנסת יורי שטרן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן, יש, כמובן, הודעות סיכום דיון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאז קום המדינה נושא המים הוא אחד ממוקדי הסכסוך והאלימות.

נסים זאב: מדינות ערב הכינו תוכניות, שאחת ממטרותיהן היא ניצול המים תוך פגיעה מכוונת במקורות המים של מדינת ישראל.

נסים זאב: מדינת ישראל עשתה ועושה כל מאמץ לנצל באופן מרבי את מקורות המים העומדים לרשותה.

נסים זאב: היא בנתה את המוביל הארצי.

נסים זאב: המחלוקת בין ישראל לשכנותיה בנוגע לניצול המים הלכה והחריפה.

נסים זאב: בשנת 1964, בעקבות פתיחת המוביל הארצי, הוחלט להטות את מקורות הירדן, החצבני והבניאס, ובסופו של דבר זה הביא גם את מלחמת ששת הימים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק למען הגיאוגרפיה, מדובר במקום אחר לגמרי – ברמת–הגולן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא החצבני ולא הבניאס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל, בסדר, תמשיך.

נסים זאב: אבל, למעשה, זה הביא את המלחמה.

נסים זאב: המאבק על נושא המים מ-1964 הביא את המלחמה של 1967.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – מה שאתה רוצה.

עזמי בשארה: אתה יכול לקרוא לזה המוביל הארצי שמדינת ישראל הכינה – – –

נסים זאב: אני רק רוצה לומר על מה שחברי הכנסת אמרו, שמדובר פה כאילו בשאיבה מקומית של כפר ראג'ר בדרום–לבנון, שהיתה אפילו הכרזה על-ידי ראש הממשלה וגם על-ידי שר החוץ שלא על זה ישראל תצא למלחמה ולא על זה המאבק שלנו.

נסים זאב: לא נהיה צבועים.

נסים זאב: לא מדובר על 5 מיליוני קוב בשנה שאותם המסכנים שיושבים בכפרים צריכים את השאיבה שלהם.

נסים זאב: כמו שאמר גם חבר הכנסת דהאמשה, ששמעתי אותו כמה פעמים, המים הם של הקדוש–ברוך–הוא, הם מן אללה, וכולם צריכים לשתות.

נסים זאב: פה מדובר ברצון לפגוע.

נסים זאב: ה"חיזבאללה" מוביל את המאבק הזה.

נסים זאב: אומנם הוא עלה טרמפ על המאבק הזה, כיוון שהיוזמה היא יוזמה ממשלתית של ממשלת לבנון.

נסים זאב: ממשלת לבנון היא אחראית.

נסים זאב: לגבי הצורך באופן אמיתי, הרי מדובר באוכלוסייה שיש לה כ-2,000 קוב מים בשנה לנפש מול 300 קוב לנפש של כל ישראלי ממוצע.

נסים זאב: אז מה אתה אומר שהיחס – – –

עזמי בשארה: אני מדבר – – –

נסים זאב: בסדר.

נסים זאב: אז אין בעיה.

עזמי בשארה: ישראל צורכת יותר – – –

נסים זאב: אבל אתה אמרת שכאילו ישראל משופעת במים מול הלבנונים.

עזמי בשארה: לא.

עזמי בשארה: משום שהיא לא משופעת במים היא לא צריכה לצרוך מים יותר מכל – – –

אחמד טיבי: שאיבת יתר.

נסים זאב: לגבי זה אני מסכים אתך.

נסים זאב: אתה חס על מקורות המים של מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בשארה, תודה רבה.

עזמי בשארה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת נסים זאב לסיים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, משפט אחד.

נסים זאב: היום, הכרזת המלחמה האמיתית של ה"חיזבאללה", וגם של ממשלת לבנון שמובילה את זה, היא הטיית מעיינות הדן, וזאת לא מתוך – – –

עזמי בשארה: מעיינות הדן הם בישראל.

עזמי בשארה: אף אחד לא יכול להטות את הדן.

עזמי בשארה: כל הדן בישראל.

עזמי בשארה: אדוני, אתה מבלבל.

נסים זאב: אני לא מבלבל.

עזמי בשארה: מעיינות הדן הם בצפון הארץ.

עזמי בשארה: אתה מבלבל בין – – – והבניאס.

עזמי בשארה: הדן הוא בישראל.

נסים זאב: אני רוצה לומר, שהרצון לפגוע במעיינות אינו רצון הנובע מצורך להשתמש מים, אלא רצון לפגוע במקורות המים של מדינת ישראל.

נסים זאב: על זה המאבק.

נסים זאב: לא מדובר באיזה כפר קטן שבאמת זקוק, ועל כך אין מחלוקת ויש הסכמה גם מצד ממשלת ישראל כן לאפשר להם את שאיבת המים לצורך שתיית מים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, יש לנו כמה הודעות סיכום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את הראשונה יעלה ויקרא חבר הכנסת זבולון אורלב בשם סיעות המפד"ל, ש"ס וחרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן יש הודעות סיכום של סיעות רע"ם, בל"ד והמפלגה הערבית הלאומית ושל סיעות חד"ש ותע"ל.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת סיכום מטעם מפלגות ש"ס, מפד"ל וחרות: א.

זבולון אורלב: הכנסת קובעת כי על ממשלת ישראל לשמור על זכויות המים של המדינה במעיינות החצבני והווזאני.

זבולון אורלב: זכויות אלה מעוגנות בהסכמים בין-לאומיים ובהסדרים שפעלו במשך שנים רבות.

זבולון אורלב: ב.

זבולון אורלב: הכנסת קוראת לממשלה לפעול בדרכים מדיניות בשיתוף עם ארצות-הברית, האו"ם וכל יתר מדינות העולם, כדי לשכנע את לבנון שלא לחרוג מהסכמים והסדרים או לפגוע בזכויות המים של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: ג.

זבולון אורלב: הכנסת קובעת שמדינת ישראל אינה יכולה לוותר על זכויות המים ועל הממשלה למצות את כל האמצעים העומדים לרשותה כדי לשמור על זכויות אלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עתה, הצעת סיכום מטעם הרשימה הערבית המאוחדת, המפלגה הלאומית הערבית וברית לאומית דמוקרטית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, הצעת סיכום, כפי שאמר היושב-ראש, לדיון במליאה בנושא הטיית מי החצבני: א.

עזמי בשארה: הכנסת מדגישה את הצורך בחלוקה נכונה וצודקת של המים באזור.

עזמי בשארה: הכנסת רואה בתהליך זה חלק מתהליך השלום וחלק מהסוגיות שצריכות להיפתר כחלק מתהליך השלום.

עזמי בשארה: רק בהסכם שלום צודק עם העם הפלסטיני ועם סוריה ולבנון תבוא שאלת המים על פתרונה.

עזמי בשארה: ב.

עזמי בשארה: הכנסת לא רואה פסול בכך שלבנון כמדינה ריבונית מנצלת את משאבי המים שבתחומה, לרבות מעיין הווזאני ונחל החצבני, לרווחת תושביה ובלי לפגוע בחוקים ובאמנות בין-לאומיות.

עזמי בשארה: ג.

עזמי בשארה: הכנסת דוחה את איומי המלחמה של ראש הממשלה נגד לבנון.

עזמי בשארה: מן הראוי שמר שרון יישא באחריות לתרומתו להרס החברה והמשק בדרום

עזמי בשארה: –לבנון במקום לאיים עוד במלחמות.

עזמי בשארה: ד.

עזמי בשארה: הכנסת קוראת לממשלה גם לשחרר את משאבי המים הפלסטיניים מהנישול הקולוניאלי, וקוראת לפתור את שאלת המים בגדה המערבית וברצועת–עזה במשא-ומתן עם העם הפלסטיני במסגרת פתרון קבע.

עזמי בשארה: ה.

עזמי בשארה: הכנסת קוראת לממשלת ישראל להתייחס לנושא המים כמוטיבציה למשא-ומתן לשלום, ולא כסיבה לחרחר מלחמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת הסיכום האחרונה היא של סיעות חד"ש ותע"ל, ויקרא אותה חבר הכנסת אחמד טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת טיבי, אפילו עם החבר שלך אתה לא מסתדר.

עזמי בשארה: לא היינו באותו זמן במליאה.

אחמד טיבי: דרך אגב, גם ההודעה שהוא קרא – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מתבדח, אבל לדעתי בנושא הזה אפשר יהיה להגיע להסכמה כללית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נדמה לי שאין הבדלים גדולים בין הסיכומים.

עזמי בשארה: אין חילוקי דעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שמאזין יכול להבחין.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לא צריך להגזים.

מיכאל קליינר: כנראה היושב-ראש לא הקשיב להצעה של חבר הכנסת בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק שהקשבתי, אני גם שותף לה.

אחמד טיבי: דרך אגב, אני מסכים אתה במאת האחוזים.

דוד אזולאי: – – –

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אני אצביע יחד אתו, והוא יצביע נגד אתי.

אחמד טיבי: אז תירגע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, בואו ונחזור לסדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: הודעת סיכום מטעם סיעות חד"ש ותע"ל לסיכום הדיון על הטיית מי החצבני: 1.

אחמד טיבי: הכנסת קוראת לממשלה להפסיק מייד את התערבותה בענייניה הפנימיים של לבנון.

אחמד טיבי: שאיבת מים ממעניינות הווזאני הינה זכות חוקית וטבעית של ממשלת לבנון, המעוגנת בחוק הבין-לאומי ובהחלטות ועדת-ג'ונסטון שהסדירה את עניין המים בין ישראל ולבנון.

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: הכנסת קוראת לממשלה לסגת מחוות-שבעא, שהינה שטח ריבוני של לבנון, ובכך תסיר מוקד מתיחות מיותר בין ישראל ולבנון.

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: הכנסת קובעת ששאלת המים באזור יכולה לבוא על פתרונה רק על בסיס הבנות והסכם בין כל המדינות והעמים באזור.

אחמד טיבי: הדבר יתממש במסגרת הסכם שלום כולל בין ישראל והעם הפלסטיני והמדינות השכנות, ועל כן על ממשלת ישראל להימנע מכל איום נגד מדינת לבנון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, איך הוא מציע לגשר בין ההצעות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במלה אחת, שכולם יכבדו את הזכויות הצודקות וגם המקורות בחוק הבין-לאומי לגבי המים; כל השותפים, כל השכנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שמשותף לכל ההצעות ויכול להיות משותף לכולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה הגישור למשל, חבר הכנסת קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה הראשונה לסיכום הדיון היא של סיעות חד"ש ותע"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 4 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אחמד טיבי – 4 נגד – 7 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אחמד טיבי לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של שבעה מתנגדים וארבעה תומכים – הצעת סיעות חד"ש ותע"ל לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעות רע"ם, עמ"ל ובל"ד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 5 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת עזמי בשארה – 4 נגד – 7 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת עזמי בשארה לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של שבעה מתנגדים וארבעה תומכים, גם הצעה זו לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת הסיכום של סיעות מפד"ל, ש"ס וחרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 6 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת זבולון אורלב – 8 נגד – 4 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת זבולון אורלב נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של שמונה תומכים, ארבעה מתנגדים וללא נמנעים, הצעת סיעות מפד"ל, ש"ס וחרות נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנו עוברים לנושא האחרון על סדר-היום: שאילתות לסגן שר הפנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני סגן שר הפנים יואיל לעלות ולענות על שאילתות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איתן כבל שאל את שר הפנים ביום ד' בטבת תשס"ב (19 בדצמבר 2001): מצב העיר עכו הוא הקשה ביותר באזור הצפון ומהקשים ביותר בארץ וגורם להגירה השלילית של התושבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: כיצד פועל משרדך כדי לסייע לחלץ את העיר מהמצוקה הקשה שאליה נקלעה?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) משרד הפנים מודע לבעייתיות של העיר עכו.

דוד אזולאי: עובדה זו הנחתה את שר הפנים להציע הקמת ועדת שרים מיוחדת לטיפול בענייני העיר עכו.

דוד אזולאי: זאת ועוד, ברשות מנכ"ל משרד הפנים הוקמה ועדת מנכ"לים המטפלת בבעיותיה של העיר, ולאחרונה גם ראש הממשלה נכנס בעובי הקורה, כשהמטרה היא להביא לפיתוחה ולשגשוגה של העיר עכו על כל מאפייניה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שר הפנים ביום י"ח בטבת תשס"ב (2 בינואר 2002): "כל העיר" מיום ו' בטבת תשס"ב, 21 בדצמבר 2001, מדווח כי "דחפורי העירייה הרסו השבוע כיפה שהוקמה על קבר המקובל ששון כהן ופגעו גם במצבות סמוכות".

דוד אזולאי: מתפללי בית-הכנסת החלבי שבנחלאות, שם התפלל הרב, ניסו למנוע את ההריסה והעלו חרס.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם הידיעות נכונות?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: אם כן – מי הורה על ביצוע ההריסה?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: האם יורה משרדך לעיריית ירושלים לבנות את הציון שנהרס ואת המצבות הסמוכות שנפגעו?

דוד אזולאי: 1.

דוד אזולאי: הידיעה נכונה.

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: ראש העירייה הוא זה שהורה על ביצוע ההריסה.

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: בכל מקרה כל המצבות שנפגעו תוקנו ואין בסמכותנו להורות לעירייה לבנות בניין ללא היתר.

דוד אזולאי: בדיקה משפטית העלתה שבניין זה חייב בהיתר בנייה כמו כל מבנה אחר.

דוד אזולאי: עם זאת, אני חושב, שראש העיר, עם קצת רצון וקצת גילוי הבנה, היה יכול להימנע מהריסת המבנה הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, מעבר לחוק התכנון והבנייה, אני חושב שבנושא כל כך רגיש של מצבה, ומדובר פה בבית-העלמין, לא צריך להפעיל את כל החוק.

נסים זאב: לדעתי היה פה פרינציפ שלא במקום ולא היתה שום התחשבות ברגשות של הציבור שבאמת נפגעו כתוצאה מההריסה.

דוד אזולאי: אני חושב שפה היה צריך לגלות קצת יותר רגישות משני הצדדים.

דוד אזולאי: הייתי מצפה שגם אלה שבנו היו צריכים לפנות ולבקש היתר ולהמתין עם צו ההריסה.

דוד אזולאי: הדבר לא נעשה וחבל, כי בסופו של דבר שני הצדדים נפגעים.

דוד אזולאי: בכל זאת מדובר על אתר קדוש.

דוד אזולאי: חבר הכנסת האשם מחאמיד שאל את שר הפנים ביום י"א בסיוון התשס"ב (22 במאי 2002): לאחרונה פנתה אזרחית המדינה למשרד הפנים בכרמיאל על מנת לשנות את שם משפחת הנעורים לשם משפחת בעלה.

דוד אזולאי: הנ"ל הציגה בפני הפקיד את תעודת הנישואין שהנפיקה הכנסייה.

דוד אזולאי: לדבריה, סירב הפקיד לקבלה בטענה שהמסמך כתוב בערבית.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם מודע משרדך למקרים כגון אלו?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: מה ייעשה בנדון?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד אזולאי: ככלל, אין משרד הפנים דורש תרגום משפות רשמיות.

דוד אזולאי: לעתים מוגשים תעודות או מסמכים רשמיים הכתובים בכתב יד, ואז קיימת בעיה בפענוח כתב היד.

דוד אזולאי: בכל מקרה קיימת הנחיה בלשכות מינהל האוכלוסין לברר את הנתונים עם בתי-הדין השרעיים והמשרד לענייני דתות.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אריה גמליאל שאל את שר הפנים ביום י"ח בסיוון תשס"ב (29 במאי 2002):

דוד אזולאי: במענה על שאילתא של חבר הכנסת פורז השבת, כי עיריית אופקים תקצבה סך 700,000 ש"ח מלגות לאברכים הלומדים באופקים, וסכום דומה לבני אופקים הלומדים במוסדות להשכלה גבוהה.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: כמה אברכים וכמה לומדים במוסדות להשכלה גבוהה קיבלו מלגות?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: מה היה סך המלגה לאברך וכמה סך המלגה לתלמיד? 3.

דוד אזולאי: האם קיבלו תלמידי מוסדות להשכלה גבוהה הלומדים מחוץ לאופקים, ואם כן – כמה? 4.

דוד אזולאי: מדוע רק לאברכים התנו את מתן המלגה בלימודים באופקים?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

דוד אזולאי: 306 אברכים ו-35 סטודנטים.

דוד אזולאי: המלגה לאברך היא 2,287 ש"ח, ועד כה שולמה מחציתה.

דוד אזולאי: לגבי המלגות לסטודנטים – הן מחולקות באמצעות פרויקט "שותפות 2000" על-ידי הקהילה היהודית בארצות-הברית.

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: למרות ההבטחה, עד כה תלמידי המוסדות להשכלה גבוהה לא קיבלו את המלגות.

דוד אזולאי: 4.

דוד אזולאי: התנאי למתן מלגה לאברכים הלומדים באופקים נובע מהרצון לתמוך בכוללים ביישוב ולעודדם.

דוד אזולאי: חבר הכנסת עופר חוגי שאל את שר הפנים ביום י"ח בסיוון התשס"ב (29 במאי 2002): פורסם ב"הארץ" כי עיריית תל-אביב מקפיאה פרויקטים, בהם פרויקטים שיקומיים וחינוכיים.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם הפרטים נכונים?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: באילו פרויקטים מדובר?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: האם גם בערים נוספות מוקפאים פרויקטים שיקומיים וחינוכיים?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

דוד אזולאי: עיריית תל-אביב השיבה לנו, כי לנוכח המצב הכלכלי במשק, וכפי שקורה בהתאם לתקציב המדינה ולרשויות מקומיות אחרות, היא נאלצת לדחות כמה פרויקטים אשר קיים ספק לגבי יכולת העירייה לממנם.

דוד אזולאי: ביקשנו מהעירייה פירוט של דוגמאות לדחיית פרויקטים, והיא העבירה לנו רשימה הכוללת את שיקום שוק התקווה, שיפוץ רחוב יהודה הימית, שיפוץ רחוב יהודה המכבי, שיפוץ בית-הספר "היובל", שבילי אופניים ברמת-אביב ועוד.

דוד אזולאי: ברצוני להדגיש, כי מצב דומה קיים בכל הרשויות המקומיות במדינה בגלל המצב הכלכלי שהמדינה מצויה בו.

דוד אזולאי: חברת הכנסת מרינה סולודקין שאלה את שר הפנים ביום כ"ה בסיוון התשס"ב (5 ביוני 2002):

דוד אזולאי: על-פי נוהל פנימי של משרדך, עולים חדשים הנמצאים בארץ פחות משלוש שנים מנועים מלהוציא רשיון לנשק אישי גם אם הם עומדים בכל הקריטריונים.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם תשונה מגבלה זו לגבי עולים חדשים המשרתים בסדיר ובמילואים או מתנדבים במשמר האזרחי במשך שלוש השנים הראשונות שלהם בישראל?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: האם תיבחן מחדש באופן עקרוני מגבלה זו ביחס לעולים חדשים לאור המצב?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

דוד אזולאי: הטלת המגבלה באה כדי לתת מענה לגורמי הביטחון האמורים לגבש את עמדתם לגבי תושב המבקש רשיון לכלי ירייה.

דוד אזולאי: על-פי המלצתם נקבע זמן מסוים, כדי לתת בידם מספיק זמן שבו יוכלו לגבש עמדה זו.

דוד אזולאי: אם גורמי הביטחון, שאמונים על ביטחון תושבי המדינה, יפנו בדרישה לשנות את תבחין הסף, נבחן זאת בהתאם.

דוד אזולאי: חברת הכנסת ענת מאור שאלה את שר הפנים ביום כ"ה בסיוון התשס"ב (5 ביוני 2002):

דוד אזולאי: לאור העובדה שעיריית ירושלים מסרבת להשתתף במימון "מצעד הגאווה" בירושלים – רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: מה הם השיקולים שהביאו לסירוב?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: האין בכך סטייה מ"נוהל פעולות משותפות" המקובל בעיריית ירושלים?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: האם נכון שהנושא לא הובא, כמתחייב, לדיון מועצת העירייה?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד אזולאי: השיקולים שהביאו לסירוב הם שהעירייה משתתפת בהוצאות לצעדות המבטאות הזדהות עם ירושלים ומעמדה בארץ ובעולם.

דוד אזולאי: צעדות כאלה מתקיימות ביום ירושלים, בחג סוכות ובחג הפסח.

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: אין בכך שום סטייה מנוהל פעולות משותפות.

דוד אזולאי: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר הפנים ביום ב' בתמוז התשס"ב (12 ביוני 2002):

דוד אזולאי: ב-3 ביוני 2002 נהרס בית בכפר מג'ד-אל-כרום על-ידי היחידה המחוזית לפיקוח על הבנייה בצפון, בטענה לבנייה בלתי חוקית.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם יתיר משרד הפנים להרחיב את תוכניות המיתאר, והאם יינתנו לתושבים היתרי בנייה?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: מה היא מדיניות משרד הפנים לגבי הריסות הבתים?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: האם יוקפאו כל הריסות הבתים עד מציאת פתרון, ואם לא – מדוע?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

דוד אזולאי: לאחרונה אישרה ועדת היגוי תוכנית-אב למג'ד-אל-כרום.

דוד אזולאי: תוכנית-האב אומצה על-ידי הוועדה המחוזית בתאריך 18 ביוני 2000.

דוד אזולאי: תוכנית-האב מרחיבה במידה נאותה את שטחי הבנייה למגורים ולמבני ציבור במג'ד-אל-כרום.

דוד אזולאי: אחרי אישור תוכנית-האב הוחל בהכנת שלוש תוכניות מיתאר מפורטות.

דוד אזולאי: אין תוכניות לצרף שטח למג'ד-אל-כרום מדרום לכביש 85.

דוד אזולאי: הוועדה המחוזית שנדרשה לנושא ב-18 ביוני 2000 קבעה מפורשות כי לא תתקבל ולא תאושר תוכנית מדרום לכביש 85.

דוד אזולאי: הריסות בתים – משרד הפנים מתנגד להריסת בתים שנבנו על-פי החוק.

דוד אזולאי: מאידך גיסא, משרד הפנים יפעל נחרצות להריסת בתים שנבנו בניגוד לחוק, כגון בתים שנבנו ללא היתר או כאלה שנבנו מחוץ לתוכנית מיתאר על מסילות ברזל, או על שטחים שנועדו לבניית בית-ספר, או כל בית שנבנה שלא על-פי חוק התכנון והבנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתה מס' 3490, של חבר הכנסת אורי יהודה אריאל – לפרוטוקול.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אולי, ברשותך, חבר הכנסת אריאל ביקש שבכל זאת יקראו את התשובה על השאילתה מעל דוכן הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לך יש עניין לקרוא אותה?

דוד אזולאי: אם הוא ביקש, לא אכפת לי להיענות לבקשתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה לסטות מהנוהג, אבל יש פה משהו מיוחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה חושב שבאמת חשוב לקרוא את התשובה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כן, אני ארשה לך.

דוד אזולאי: אני חושב שאפשר לקרוא את השאילתא.

דוד אזולאי: הוא ביקש, ואני משתדל להיענות לבקשתו של חבר הכנסת, אם אפשר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, אני לא אתנגד.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: השאילתא של חבר הכנסת אורי אריאל היא בעניין יוסי ביילין.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל שאל את שר הפנים ביום ב' בתמוז התשס"ב (12 ביוני 2002):

דוד אזולאי: לדברי ד"ר יוסי ביילין, עמותת ECF מקבלת כספים מהאיחוד האירופי ומממשלת נורבגיה.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם הידיעה נכונה?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: אם כן – האם משרדך בודק את מטרות הכספים האלה, ולאילו מטרות שולמו?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: האם התקבל כסף, והאם הופנה למטרות ראויות?

דוד אזולאי: 4.

דוד אזולאי: אם לא – מה עושה רשם העמותות בנדון?

דוד אזולאי: 4-1.

דוד אזולאי: מדיווחי העמותה אשר נמסרו ליחידת רשם העמותות, ואשר כוללים בין היתר דוחות כספיים עד לשנת 1999, עולה כי העמותה קיבלה כספים מחוץ–לארץ, אולם לא מפורט מאילו גורמים מחוץ–לארץ התקבלו כספים אלו.

דוד אזולאי: יצוין כי על-פי חוק העמותות לא קיימת חובה לפרט בדוחות הכספיים את זהות הגופים שמעבירים כספים לעמותה.

דוד אזולאי: בימים אלו מתבצעת בדיקה של העמותה על-ידי רואה–חשבון מטעם רשם העמותות, אשר מטרתה לבדוק אם העמותה עומדת בדרישות החוק.

דוד אזולאי: במסגרת זאת נבדקים בין היתר עמידת העמותה בחובת הדיווח הקבועה בחוק העמותות ונושאים כספיים העולים מדוחות העמותה.

דוד אזולאי: למרות דרישות שהופנו לעמותה מטעם רשם העמותות, נמנעת העמותה מלהעביר אליו מסמכים על-פי החוק וכן הסברים באשר לתנועות כספיות בחשבונותיה.

דוד אזולאי: לאור האמור לעיל, אין באפשרות הרשם לתת בשלב זה תשובה באשר לאופן השימוש בכספים.

דוד אזולאי: אם תמשיך העמותה לפעול בניגוד לחוק, ישקול הרשם הגשת בקשת פירוק או מינוי חוקר לעמותה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שר הפנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ב (3 ביולי 2002):

דוד אזולאי: דוח של עיריית ירושלים מתריע על כך שבעוד 20 שנה כבר לא יהיה רוב יהודי בירושלים.

דוד אזולאי: לדעת מחברי הדוח, בעוד הבנייה הערבית בתנופה, לא אושרו בעשור האחרון תוכניות בנייה משמעותיות ליהודים, בשל העדר קרקעות והתנגדות תנועת הירוקים.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם הפרטים ידועים למשרדך?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: מה עושה משרדך בנדון?

דוד אזולאי: 1.

דוד אזולאי: הדוח לא מדבר על מעבר מרוב יהודי למיעוט יהודי.

דוד אזולאי: עולה מהנתונים כי הרוב יקטן ועלול להגיע ליחס של 60% יהודים ו-40% לא-יהודים.

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: עיריית ירושלים בסיוע ממשלת ישראל נוקטת פעולות שיבטיחו את פיתוחה ושגשוגה של עיר הבירה של מדינת ישראל, ירושלים עיר הקודש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתה מס' 3713, של חבר הכנסת נסים זאב.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מה היינו עושים בלי חבר הכנסת נסים זאב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מסיימים את הישיבה.

דוד אזולאי: הוא היחיד שנמצא פה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שר הפנים ביום ט"ז באב התשס"ב (24 ביולי 2002): בשבועון "יום השישי" פורסם כי יקום מרכז לימודים נוצרי-מיסיונרי בלב ירושלים.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם ידועה תוכנית זו למשרדך?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: האם התוכנית נדונה וקיבלה אישור מהגורמים המוסמכים?

דוד אזולאי: חבר הכנסת נסים זאב, קודם כול אני מודה לך על כך שנשארת פה עד סוף הדיון, ונשארת לקבל מענה על כל שאלותיך.

דוד אזולאי: אני מקווה שחבריך ילמדו מכך.

דוד אזולאי: בכל אופן, התשובה על שאלתך הארוכה היא מאוד קצרה: 2-1.

דוד אזולאי: ניסיונותינו במשרד לאתר תוכנית כזו העלו חרס.

דוד אזולאי: אני לא יודע מנין הביא העיתונאי את הכתבה הזאת, מנין לו החומר.

דוד אזולאי: אנחנו לא מצאנו שום דבר על התוכנית הזאת.

דוד אזולאי: חבר הכנסת יצחק סבן שאל את שר הפנים ביום ט' בתמוז תשס"ב (19 ביוני 2002):

דוד אזולאי: נודע לי כי עיריית הרצלייה פועלת לשיפוץ מגדל המים ברחוב גלי-תכלת בהרצלייה, בהיותו אתר היסטורי המיועד לשימור, והקציבה לשיפוץ 360,000 ש"ח.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם הפרטים נכונים?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: מי קבע על האתר כהיסטורי, מתי, מכוח איזו סמכות ועל-פי אילו קריטריונים?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: האם השיפוץ תואם את תמ"א 13? 4.

דוד אזולאי: מנין יגויס הסכום הנ"ל, והאם זה הסכום הסופי?

דוד אזולאי: 5.

דוד אזולאי: האם ייבחנו חוקיות מהלך זה ושיקולי מקבלי ההחלטות?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד אזולאי: העירייה פועלת לייצוב מגדל המים הממוקם על המצוק שלאורך חוף הים, שטח המיועד לצורכי ציבור והופקע על-ידי העירייה.

דוד אזולאי: העבודות מבוצעות, בין השאר, על-פי הוראות פסק-דינו של בית-המשפט לעניינים מינהליים, שעליו הוגש ערעור, ובהתאם להיתר בנייה שהוצא על-ידי הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה.

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: בהתאם להמלצות המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות, אשר אומצה על-ידי הוועדה העירונית לשימור אתרים, יש לשמר את מגדל המים כסמל וציון דרך לעלייה לארץ דרך חופי הים ולציון–דרך ייחודי בהתפתחותה של הרצלייה–פיתוח.

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: תמ"א 13 אינה אוסרת עבודות ייצוב של מגדל מים קיים, העומד זה עשרות שנים ומהווה סכנה לציבור, והממוקם בשטח ציבורי על-פי תב"ע מאושרת ועל-פי תמ"א 13.

דוד אזולאי: 4.

דוד אזולאי: הסכום לשיפוץ אושר על-ידי מועצת העיר הרצלייה כתב"ר – תקציב בלתי רגיל – בסך 392,000 ש"ח.

דוד אזולאי: הסכום הנוסף הדרוש לשיפוץ, עקב נזקי חבלה שנגרמו למגדל במזיד, יאושר כתוספת תב"ר בסך 165,000 ש"ח.

דוד אזולאי: חברת הכנסת נחמה רונן שאלה את שר הפנים ביום ט' בתמוז תשס"ב (19 ביוני 2002): ראש סיעת ש"ס בטבריה התמנה לראש מועצת רמת–חובב.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: מדוע לא מונה לתפקיד איש מקצוע מהנגב, המכיר היטב את האזור ובעיותיו ומודע לדרישות התושבים לשקיפות ולשיתוף פעולה עם המועצה התעשייתית?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: האם תמכו שרי האוצר והתעשייה והמסחר במינוי זה?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד אזולאי: למר צביקה כהן ניסיון עשיר בנושאים מוניציפליים ובנושאי פיתוח.

דוד אזולאי: הוא כיהן כסגן ראש עיריית טבריה במשך עשר שנים וכמשנה למנכ"ל ברשות לפיתוח הגליל כשלוש שנים.

דוד אזולאי: כישוריו תואמים את התפקיד, ולכן אושר על-ידי הוועדה בראשות היועצת המשפטית של המשרד.

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: מינוי ראשי מועצות הוא בתחום הסמכות של שר הפנים בלבד.

דוד אזולאי: חברת הכנסת ענת מאור שאלה את שר הפנים ביום ט' בתמוז תשס"ב (19 ביוני 2002): פורסם ב"ידיעות אחרונות" ב-10 ביוני 2002, כי ראש עיריית דימונה הוציא צווי פינוי ל-2,800 שחורים עבריים מדימונה, שבשל העדר מעמד חוקי כאזרחי קבע בונים באופן בלתי חוקי ומסוכן.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: מדוע לא העניק משרדך מעמד של אזרחי קבע לבני הקהילה?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: מה יעשה משרדך למציאת פתרון דיור חלופי לקהילה?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

דוד אזולאי: משרד הפנים פעל בנושא בעקבות המלצות ועדות שפעלו בעניין, והמעמד שהוענק לאוכלוסייה שמדובר בה נקבע כ-א/5 ארעי, מעמד המאפשר להם לקבל את זכויותיהם ברשויות מקומיות, בביטוח הלאומי, בבריאות ובתעסוקה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת יצחק גאגולה שאל את שר הפנים ביום ט"ז בתמוז התשס"ב (26 ביוני 2002):

דוד אזולאי: שנה חלפה מאז התקבלה החלטה לבנות לגמלאים בעיר מודיעין מועדון סמוך לבית-הנוער, ונודע לי כי מאז לא נעשה דבר בנושא.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם הידיעה נכונה?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: אם כן – האם למשרד הפנים מדיניות פיקוח על הביצוע של ההחלטות מסוג זה?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: האם יש תוכנית חלופית לטובת גמלאי העיר במודיעין?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד אזולאי: הידיעה נכונה.

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: מדיניות הפיקוח של משרד הפנים נעשית באמצעות אישור חוזים ו/או הגשת תוכניות בניין.

דוד אזולאי: בכל מקרה, זוהי סמכותה של הרשות המקומית לקבוע את סדרי העדיפויות שלה במגזר לפי המצב הכלכלי של הרשות ושל המדינה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת יורי שטרן שאל את שר הפנים ביום ט"ז בתמוז התשס"ב (26 ביוני 2002):

דוד אזולאי: ב-30 במאי 2002 הודח ראש המועצה מסעדה, לאחר חתימתו על חוזה חכירת קרקע עם המדינה.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: איך ההדחה מתיישבת עם הביקורת הטובה בוועדת הביקורת של משרד הפנים והבודק החיצוני?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: האם יש קשר בין הדחתו של הנ"ל לבין חתימתו על החוזה האמור?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: האם תורכב המועצה החדשה ברובה מאזרחי ישראל?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

דוד אזולאי: שתי שנות כהונתו של ראש המועצה התאפיינו בחוסר שקט קבוע.

דוד אזולאי: מעורבות אחיו בפעילותו, חוסר פיתוח, חוסר אחזקה והזנחה קשים בגני–הילדים, ב"חילווה" ועוד.

דוד אזולאי: אין למחוז מידע על חוזה החכירה שנעשה עם מינהל מקרקעי ישראל, אם נעשה חוזה כזה.

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: רשימת המועמדים שהמחוז הציע לשר כוללת ייצוג הוגן ואמיתי למשפחות מבין המועמדים בעלי אזרחות.

דוד אזולאי: המועצה הורכבה ומונתה בימים אלו.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שר הפנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ב (3 ביולי 2002): מפעל "פלסטופיל", שזימן לביקור עסקי אורח מאוקראינה, נדרש למלא טופסי עובד זר, ביטוח רפואי וכתב התחייבות, וזאת לאחר שהאורח עוכב יום בשדה–התעופה.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: מה הם האישורים הנדרשים לזימון אנשי עסקים לישראל?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: האם יש קריטריונים שונים על בסיס מדינת המוצא? 3.

דוד אזולאי: כיצד פועל משרדך ליידוע הגורמים הרלוונטיים בארץ ולמניעת הישנות מקרים דומים?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד אזולאי: בישיבה שנערכה בתאריך 26 ביוני 2002, ובה השתתפו נציגי משרד החוץ, משרד הפנים, שירות התעסוקה והתמ"ס, הוחלט, כי אנשי עסקים המבקשים להיכנס לארץ על מנת לעבוד, ומבקשים אשרה לתקופה של יותר משלושה חודשים, יחולו עליהם הקריטריונים של עובד זר, דהיינו, ימציאו היתר משירות התעסוקה, ביטוח רפואי, כתב התחייבות למעסיק וכו'.

דוד אזולאי: המבקשים אשרה לתקופה של פחות משלושה חודשים יקבלוה על-פי בקשה שתוגש על-ידי הגורם המזמין מהארץ ללא קריטריונים של עובד זר.

דוד אזולאי: אם יעלה חשד כלשהו שהמוזמן לא יצא מן הארץ בתום התקופה, יתבקש המזמין להפקיד ערבות בנקאית כדי להבטיח את יציאתו מהארץ בזמן.

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: מדובר בזרים ללא קשר לארץ מוצאם.

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: נוהל זה יופץ בקרוב בין הגורמים הרלוונטיים.

דוד אזולאי: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה שאלה את שר הפנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ב (3 ביולי 2002): נודע לי, כי הרשויות הישראליות מנעו מ-20 מוסלמים אמריקנים מקבוצת "מוסלמים אמריקנים למען ירושלים", שביקשו להיפגש עם פעילי שלום, להיכנס לתחומיה דרך נמל התעופה בן-גוריון מטעמים ביטחוניים.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם הפרטים נכונים?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: אם כן – מדוע לא הורשתה הקבוצה להיכנס לישראל?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: כיצד הוחזרה הקבוצה לארצות-הברית?

דוד אזולאי: 4.

דוד אזולאי: האם יורשו קבוצות כאלה להיכנס לישראל בעתיד?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 4-1.

דוד אזולאי: בתאריך 1 ביולי 2002 הגיעו 16 אזרחי ארצות-הברית ואזרחית בריטית אחת.

דוד אזולאי: הקבוצה התכוונה להיכנס לשטחי הרשות.

דוד אזולאי: מאחר שאין כניסה לשטחי הרשות, עקב פעילות צה"ל, והיה חשש שיפריעו לפעילותו, הוחלט לסרב את כניסתם.

דוד אזולאי: הקבוצה הגישה בקשה בשגרירות ישראל בארצות-הברית לקבל אישור להגיע.

דוד אזולאי: השגרירות ביקשה מהם מסמכים ואינפורמציה על פעילותם, אך הם לא העבירו את הנדרש והחליטו להגיע על דעת עצמם.

דוד אזולאי: לגבי כניסת קבוצות מסוג זה בעתיד, לא ניתן להשיב מראש, מאחר שכל מקרה נבחן לגופו.

דוד אזולאי: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר הפנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ב (3 ביולי 2002):

דוד אזולאי: נודע לי כי עיריית מעלות-תרשיחא הסכימה לניתוק המים לתושבים הערבים בתרשיחא למשך שש שעות באחד הימים החמים ביותר בשנה, 9 ביוני 2002, וזאת לטובת לולי עופות של מושב מעונה.

דוד אזולאי: אין זה המקרה הראשון של ניתוק מים לתרשיחא.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם הידיעה נכונה?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: אם כן – מדוע הסכימה העירייה לנתק קו מים ביום חם למשך שש שעות?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: אילו צעדים יינקטו כדי למנוע הישנות של מקרים כאלה?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

דוד אזולאי: בתאריך הנקוב בשאילתא היה יום חם מהרגיל ובעלי הלולים במושב מעונה הסמוך לתרשיחא פתחו את הממטרות על גגות הלולים על מנת לקררם, דבר שגרם לירידת לחץ המים בתרשיחא.

דוד אזולאי: אנו מצדנו הגשנו התרעה חריפה ל"מקורות".

דוד אזולאי: עלי לציין, שהרשות המקומית סיימה לאחרונה לבצע בריכת איגום בתרשיחא, והמטרה היא מניעת ירידת לחץ המים, במיוחד בימים שבהם הצריכה מוגברת.

דוד אזולאי: הבריכה תמנע את הישנות הבעיה.

דוד אזולאי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי שאלה את שר הפנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ב (3 ביולי 2002): ב"מעריב" מיום 16 ביוני 2002 פורסם, כי מנכ"ל עיריית נתניה הפיץ בקרב עובדי העירייה תמונות עירום של תינוקת וצעירה בצירוף הערות מיניות.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם חקר משרדך את הנושא?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: אם כן – מה הן המסקנות?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: אם לא – אילו צעדים יינקטו על מנת למנוע הישנות מקרים דומים?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

דוד אזולאי: מעיריית נתניה נמסר לנו כי מדובר בהומור לא מוצלח וטעות בשיקול דעת.

דוד אזולאי: מנכ"ל העירייה התנצל בפני מקבלי הדואר האלקטרוני ובפני מועצת העיר, הסביר את העניין ודבריו נתקבלו.

דוד אזולאי: אין בדעת משרדי להתערב בעניין.

דוד אזולאי: חבר הכנסת יהודה גלעד שאל את שר הפנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ב (3 ביולי 2002):

דוד אזולאי: ידוע לי כי על אותה עבירה – חנייה במקום אסור – הקנס המוטל על-ידי העירייה נע בין 70 ש"ח בירושלים ל-490 ש"ח בפתח-תקווה.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם יש פיקוח בסיסי של משרד הפנים לגבי גובה הקנס?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: האם נשקל לערוך מבחן של סבירות בהשוואה בין רשויות מוניציפליות שונות וביחס שבין חומרת העבירה לגובה הקנס?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד אזולאי: שיעורי הקנסות נקבעים בצווי התעבורה – עבירות קנס.

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: השאלה צריכה להיות מופנית למשרד המשפטים, המטפל בנושאים אלה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת נחום לנגנטל שאל את שר הפנים ביום ח' באב התשס"ב (17 ביולי 2002):

דוד אזולאי: בבדיקה שנערכה במשרד הפנים עלה, כי שליש מבתי-העסק בישראל, 40,000, פועלים ללא רשיון.

דוד אזולאי: מדובר גם בעסקי מזון המסכנים את בריאות הציבור.

דוד אזולאי: החוק הקיים היום אינו מאפשר לרשויות לנקוט אמצעי הרתעה אפקטיביים, ובתי-המשפט מתייחסים באופן סלחני.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: מה ייעשה בעקבות ממצאי הדוח?

דוד אזולאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) האחריות לאכוף את החוק מוטלת על ראשי הרשויות המקומיות מתוקף היותם רשות הרישוי.

דוד אזולאי: משרד הפנים פועל במספר מישורים כדי לקדם את הרישוי: א.

דוד אזולאי: במישור ההדרכתי – אנו מפרסמים הן במדיה הכתובה והן במדיה המשודרת הנחיות וכן מוציאים עיתון לרישוי.

דוד אזולאי: אנו מקיימים כנסים לרשויות המקומיות.

דוד אזולאי: אנו מפיצים חומר הדרכתי לרשויות; ב.

דוד אזולאי: במישור החקיקתי – אנו פועלים לקידום חקיקה ותקנות כדי לתת כלים טובים יותר לרשויות להתמודד עם התופעה; ג.

דוד אזולאי: במישור האכיפתי – אנו פועלים דרך הממונים על המחוזות ומשרדי הפנים והן דרך האחראים במשרדי הממשלה האחרים, לפעול ולהנחות את ראשי הרשויות לנקוט אמצעים נגד מפירי החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן שר הפנים חבר הכנסת אזולאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה – מחר, יום רביעי, י"ז בחשוון התשס"ג, 23 באוקטובר 2002, בשעה 11:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבה זו נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חוזר, הישיבה נעולה.