ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 281, 2002-02-04 00:00

יהודית נאות: רבותי חברי הכנסת, היום יום שני, כ"ב בשבט התשס"ב, 4 בפברואר 2002.

יהודית נאות: אני פותחת בזאת את ישיבת הכנסת.

יהודית נאות: הודעות ליושבת-ראש הישיבה, סגנית יושב-ראש הכנסת, חברת הכנסת יהודית נאות, בדבר היעדרויות שרים מהארץ והודעת מזכיר הממשלה, כדלקמן: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי השר דן מרידור ימלא את מקום שר הבינוי והשיכון בעת היעדרו מהארץ, מיום ט"ו בשבט התשס"ב, 28 בינואר 2002, עד יום י"ח בשבט התשס"ב, 31 בינואר 2002.

יהודית נאות: אני חושבת שזו הודעה בדיעבד.

נעמי בלומנטל: בוודאי, רק לא ידענו.

נעמי בלומנטל: זאת ממש בעיה.

יהודית נאות: השר אשר אוחנה ימלא את מקום שר הבריאות בעת היעדרו מהארץ, מיום ט"ז בשבט התשס"ב, 29 בינואר 2002, עד יום כ"ז בשבט התשס"ב, 8 בפברואר 2002; השר צחי הנגבי ימלא את מקום שרת החינוך בעת היעדרה מהארץ, מיום ט"ז בשבט התשס"ב, 29 בינואר 2002, עד יום כ"א בשבט התשס"ב, 3 בפברואר 2002; השר ראובן ריבלין ימלא את מקום השר לביטחון הפנים בעת היעדרו מהארץ, מיום י"ז בשבט התשס"ב, 30 בינואר 2002, עד יום י"ח בשבט התשס"ב, 31 בינואר 2002; השר רענן כהן שב ארצה ביום י"ז בשבט התשס"ב, 30 בינואר 2002; שרת החינוך שבה ארצה ביום כ"א בשבט התשס"ב, 3 בפברואר 2002; שר הבינוי והשיכון שב ארצה ביום י"ח בשבט התשס"ב, 31 בינואר 2002; השר לביטחון הפנים שב ארצה ביום י"ט בשבט התשס"ב, 1 בפברואר 2002; השר שלום שמחון ימלא את מקום שרת התעשייה והמסחר בעת היעדרה מהארץ, מיום י"ח בשבט התשס"ב, 31 בינואר 2002, עד יום כ"ד בשבט התשס"ב, 6 בפברואר 2002; ראש הממשלה ימלא את מקום שר הביטחון בעת היעדרו מהארץ, מיום י"ט בשבט התשס"ב, 1 בפברואר 2002, עד יום כ"ח בשבט התשס"ב, 10 בפברואר 2002; ראש הממשלה ימלא את מקום שר החוץ בעת היעדרו מהארץ, מיום י"ח בשבט התשס"ב, 31 בינואר 2002, עד יום כ"ג בשבט התשס"ב, 5 בפברואר 2002; השר דן מרידור ימלא את מקום השר לשיתוף פעולה אזורי בעת היעדרו מהארץ, מיום י"ט בשבט, 1 בפברואר 2002, עד יום כ"ו בשבט התשס"ב, 8 בפברואר 2002.

יהודית נאות: האם יש התנגדות לרשום את ההודעה?

נעמי בלומנטל: לא, אבל אנחנו רוצים לעודד חופשה בישראל.

נעמי בלומנטל: אני אומרת את זה גם בשם שר התיירות שנמצא פה.

יהודית נאות: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק ערים מועדפות תיירות, התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת מרדכי משעני; הצעת חוק יום ירושלים (תיקון – חגיגות יום ירושלים), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל, שאול יהלום, צבי הנדל, מיכאל נודלמן ואליעזר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (פיטורי עובדים בכירים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק מאגר מידע גנטי (היעלמות ילדי עולים מתימן), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת אליעזר זנדברג, צבי הנדל ואריה גמליאל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי הסעה לחולים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק בניינים ציבוריים (מתקני שתייה למים צוננים) (תיקון – הגדרת בניין ציבורי), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל, נעמי חזן, שאול יהלום ומיכאל נודלמן; הצעת חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל (תיקון – אישור ועדת החוץ והביטחון), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק בית-המשפט לחוקה, התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – הפקדת כלי ירייה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב] (תיקון – הרחבת מתן גמלאות בגין ילד נכה), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת מרדכי משעני ודוד טל; הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – החזר ללקוח בגין פגם), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת חיים דרוקמן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הרוב הדרוש להעברת סגן ראש רשות מתפקידו או מסמכויותיו), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – ביטול אגרת הטלוויזיה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת חיים דרוקמן; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – חובת עשיית מכרז), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – בתי-שימוש לנכים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (נגישות תשלום חנייה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת מוסי רז;

א' האן: הצעת חוק רשות השידור (תיקון), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכנסת (תיקון – העברה מכהונה של יושב-ראש הכנסת או של סגן מסגניו שלא מחמת עבירה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת זאב בוים; הצעת חוק הכנסת (תיקון – העברה מכהונה של יושב-ראש הכנסת), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל, צבי הנדל ואליעזר כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 41) (סיוע למשפחות ברוכות ילדים) (תיקון – ביטול החוק), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יוסף לפיד, אליעזר זנדברג, יהודית נאות, יוסף פריצקי וויקטור בריילובסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עונשי מינימום בתאונות דרכים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל וקבוצת חברי הכנסת.

א' האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 10), התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

א' האן: מסקנות ועדת הפנים ואיכות הסביבה בעקבות החלטה על דיון מהיר, בנושא: הגמשת הקריטריונים לקבלת נשק אישי לאזרחים על-ידי שר הפנים.

א' האן: הצעת החלטת ועדת הכספים בדבר חלוקת הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2002.

א' האן: הצעת ועדת הכנסת להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא תאונות הדרכים.

א' האן: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה.

יהודית נאות: נעבור לסעיף הבא: שאילתות ותשובות לשר התשתיות הלאומיות.

יהודית נאות: תשיב סגנית שר התשתיות הלאומיות.

נעמי בלומנטל: סליחה, השאילתות הן לראש הממשלה.

יהודית נאות: השאילתות הוגשו לראש הממשלה ותשיב עליהן סגנית שר התשתיות הלאומיות.

יהודית נאות: חבר הכנסת ר' ברונפמן שאל את ראש הממשלה ביום כ"ג בכסליו התשס"א (20 בדצמבר 2000): פורסם – רצ"ב צילום הידיעה – כי מינהל מקרקעי ישראל הרס בתחילת נובמבר בית הנמצא על אדמת המינהל בכפר-גבירול שברחובות.

יהודית נאות: הדבר נעשה למרות ההסכמה לכלול את הבית בתוכנית "פינוי-בינוי".

יהודית נאות: עוד נטען, כי תושבי הבית פונו בכוח, ללא תיאום עם העירייה ובניגוד לדעתה.

יהודית נאות: רצוני לשאול: 1.

יהודית נאות: האם הפרטים נכונים?

יהודית נאות: 2.

יהודית נאות: אם כן – מדוע נהרס הבית למרות ההסכמה?

יהודית נאות: 3.

יהודית נאות: מדוע פינה מינהל מקרקעי ישראל את תושבי הבית, כפי שמתואר בתחקיר?

נעמי בלומנטל: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

נעמי בלומנטל: המקרה המדובר מתייחס למר מאיר מחדון, אשר פלש בשנת 1994 לגוש/חלקה 3769/13,14 בשכונת אבן-גבירול ברחובות, למגרש שייעודו מגורים, והקים בו צריף למגורים ומחסנים.

נעמי בלומנטל: בחודש ינואר 1996 ניתן נגדו פסק-דין לפינוי ולסילוק.

נעמי בלומנטל: יש לציין, כי מר מחדון אינו מהמתיישבים הוותיקים של כפר-גבירול, שאתם יש החלטת הנהלה להגיע להסדר זכויות.

נעמי בלומנטל: ההוצאה לפועל של פסק-הדין נדחתה פעמים רבות, בין היתר בשל התערבות ראש עיריית רחובות וסירוב המשטרה לסייע בביצוע ההוצאה לפועל, עקב חשש מפני התבצרות ופגיעה עצמית במשפחתו.

נעמי בלומנטל: מר מחדון פנה לבית-המשפט לשם עיכוב ההליכים ולביטול פסק-הדין.

נעמי בלומנטל: בית-המשפט דחה את הבקשה וקבע כי יש לבצע את פסק-הדין.

נעמי בלומנטל: בחודש נובמבר 2000 בוצע פסק-הדין באמצעות ההוצאה לפועל.

נעמי בלומנטל: המשטרה דאגה לעצור את כל בני המשפחה, ואף נכחה בכוחות גדולים בעת פינוי המבנים.

נעמי בלומנטל: באפריל 2001 נתברר כי מר מחדון פלש שוב לשטח.

נעמי בלומנטל: התיק מחכה לטיפול אצל קבלן הוצאה לפועל לפינוי פעם נוספת.

נעמי בלומנטל: התשובה תינתן במליאה בהקדם.

נעמי בלומנטל: חבר הכנסת אמ' כהן שאל את ראש הממשלה ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): דוח של נציבות שירות המדינה מדווח, כי חלה עלייה של 375% במספר מקרי הטרדה מינית במשרדי הממשלה, דבר המכביד על עובדות רבות בשירות המדינה.

נעמי בלומנטל: רצוני לשאול: 1.

נעמי בלומנטל: האם נבחנו הסיבות לעלייה זו?

נעמי בלומנטל: 2.

נעמי בלומנטל: מה נעשה לשם מיגור התופעה?

נעמי בלומנטל: 3.

נעמי בלומנטל: כמה עובדי מדינה הועמדו לדין בגין הטרדה מינית בשנת 2000?

נעמי בלומנטל: בעקבות השאילתא שלך, חבר הכנסת אמנון כהן, בנושא העלייה במקרי הטרדה מינית במשרדי הממשלה, אני רוצה לומר את התייחסותנו.

נעמי בלומנטל: כאמור, העברת את השאילתא לראש הממשלה, ואני רוצה לענות בשמו.

נעמי בלומנטל: 1.

נעמי בלומנטל: העלייה במספר התלונות על הטרדה מינית בשירות המדינה אינה מבטאת בהכרח גידול במספר המקרים, אלא יש לשער שנשים רבות יותר מבעבר מוכנות להתלונן לפני הרשויות.

נעמי בלומנטל: גידול זה מוסבר בחקיקת החוק למניעת הטרדה מינית, שנכנס לתוקפו בספטמבר 1998; אגב, אני הייתי שותפה לחקיקתו.

נעמי בלומנטל: במסגרת החוק הזה, החוק למניעת הטרדה מינית, יש הרבה מאוד פרסום והסברה לגבי הוראות החוק ומנגנוני הטיפול גם בקרב עובדי המדינה.

נעמי בלומנטל: ההד התקשורתי אשר הטיפול בתלונות מסוימות זכה לו והידיעה כי תלונותיהן של עובדות מדינה תטופלנה בכל הרצינות המתחייבת, מביאים בוודאי לידי כך שיש הרבה יותר תביעות, אף שאנחנו משערים שאין בהכרח גידול משמעותי בהטרדות המיניות – זה פחות או יותר מה שאנחנו חושבים – אלא ירידה בהן, בשל המודעות שגברה וגם בשל ידיעתן של הנשים שמוטרדות שיש להן סוף-סוף מישהו שאמור לגאול אותן.

נעמי בלומנטל: אני מקווה שזה אומנם מתבצע.

נעמי בלומנטל: 2.

נעמי בלומנטל: נציבות שירות המדינה הקימה מנגנון משולב לטיפול בתלונות והסמיכה את הממונות על מעמד האשה במשרדי הממשלה וביחידת הסמך לאחראיות לטיפול בנושא.

נעמי בלומנטל: התלונות מועברות לטיפול משמעתי באגף החקירות ובאגף התביעה והמשמעת בנציבות שירות המדינה.

נעמי בלומנטל: המתלוננות מקבלות ליווי וייעוץ צמודים מהאגף לקידום ולשילוב נשים לכל אורך ההליך של הטיפול בתלונה, לרבות ליווי לבית-הדין המשמעתי ולבתי-המשפט.

נעמי בלומנטל: משרדי הממשלה הונחו לערוך פעולות הסברה והדרכה ללימוד הוראות החוק, להטמעת הערך של מניעת הטרדה מינית ולהיכרות עם מנגנוני הטיפול והסיוע.

נעמי בלומנטל: עד עתה השתתפו בסוג הזה של קורסים והסברות שהתנהלו במשרדי הממשלה למעלה מ-20,000 עובדי מדינה בפעולות הדרכה שונות שנוגעות כמובן לנושא.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להתייחס עוד במשפט אחד לשאלתך, והייתי אפילו מנצלת את הבמה הזאת לבוא ולומר, שאם יש נשים שהתלוננו ולא קיבלו את הליווי הצמוד והייעוץ מן האגף לקידום ולשילוב נשים, אני בהחלט פונה אליהן שלא להישאר לבד במערכה הזאת.

נעמי בלומנטל: מי שסובלת, מי שמוטרדת – זכותה המלאה לחיות כאדם חופשי בלי שיפלו אותה לרעה בשל כך, בלי שתחשוש שלא תקודם או שתהיה חשופה לכל מיני איומים שמתלווים בדרך כלל להטרדה מינית.

נעמי בלומנטל: גופו של כל אחד מאתנו הוא שטח פרטי שלנו, ורשותנו לעשות בו מה שאנחנו מוצאים לנכון, ולאף אחד אין זכות לגעת בנו או להתייחס אלינו או לפעול בניגוד לכך – אז יש לך כאן תשובה, נדמה לי, כמעט ממצה, אבל אני רוצה לנסות – – –

צבי הנדל: איך זה שייך למשרד התשתיות?

רחמים מלול: גם שם יש הטרדות.

נעמי בלומנטל: סליחה, אתה לא היית בתחילת הדיון, זה גם לא שייך לוועדת העלייה והקליטה שאתה היורש שלי בה, אלא זה קשור לראש הממשלה, והשאילתא הופנה אליו; יחידת הסמך לקידום מעמד האשה נמצאת בסמכות ראש הממשלה, ואני עונה בשמו.

אמנון כהן: תשובה על שאלה מס' 3.

נעמי בלומנטל: 3.

נעמי בלומנטל: בהחלט, אני כבר עונה לך, אתה יכול להיות סמוך ובטוח – בשנת 2000 הועמדו לדין 19 עובדי מדינה בגין הטרדה מינית.

נעמי בלומנטל: עוד 68 עובדים היו בהליכים שונים של טיפול במערך המשמעתי.

נעמי בלומנטל: בשם ראש הממשלה אני רוצה להתנצל על העיכוב במתן התשובה, ואני מאוד מקווה שהתופעה של הטרדה מינית תחלוף מעל פנינו, ובמהרה.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

יהודית נאות: שאלה נוספת, חבר כנסת כהן.

רחמים מלול: כל שאלה נוספת זה בגדר הטרדה.

אמנון כהן: אני רוצה באמת להצטרף לקריאתה של סגנית השר ולשבחה על התשובה, ובאמת לתת את האפשרות לכל אחת שמרגישה שמטרידים אותה לפנות לגופים המתאימים.

אמנון כהן: תודה.

נעמי בלומנטל: תודה רבה לחבר הכנסת אמנון כהן.

נעמי בלומנטל: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: בשנים 1999 עד 2003), התשס"ב–2002

יהודית נאות: נעבור לסעיף ד' בסדר-היום – הצעת חוק תכנון משק החלב בישראל (תיקון) (הוראות מיוחדות למכירות בשנים 1999 עד 2003), התשס"ב–2002, קריאה שנייה ושלישית.

יהודית נאות: צריך להציג את ההצעה חבר הכנסת רחמים מלול, ממלא-מקומו של יושב-ראש ועדת הכספים.

יהודית נאות: בבקשה.

צבי הנדל: המומחיות שלו זה חלב.

רחמים מלול: טוב שלא אמרת הטרדות, בהקשר הקודם.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש.

רחמים מלול: גברתי היושבת-ראש, סליחה.

רחמים מלול: ראיתי אותך מולי, חבר הכנסת דהאמשה.

רחמים מלול: – – הנני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק תכנון משק החלב בישראל (תיקון) (הוראות מיוחדות למכירות בשנים 1999 עד 2003), התשס"ב–2002.

רחמים מלול: הצעת חוק זו, פרי יוזמתה של הממשלה, מועלית לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

רחמים מלול: מטרתו של חוק זה לתמרץ את ביצוע הרפורמה בענף הרפת באמצעות הסדר מיסוי מיוחד לחישוב המס בשל רווח הון ריאלי שנצמח ממכירת מכסת חלב.

רחמים מלול: התיקון המוצע מאפשר למוכר מכסת חלב בחמש שנות המס, החל משנת 1999 ועד לשנת 2003, לפרוס את רווח ההון שנצמח לו ממכירת המכסות, כך שיראו את התמורה כרווח ההון הריאלי שנבע בחלקים שנתיים שווים בכל אחת מאותן שנים באופן הדרגתי.

רחמים מלול: בתוך 30 ימים מיום מכירת מכסת החלב ישלם המוכר מקדמה בשל חלק רווח ההון המיוחס לשנת המכירה ולשנים הבאות כאחד.

רחמים מלול: בחישוב המקדמה יראו את חלק רווח ההון היחסי בכל אחת מהשנים הבאות כאילו היה הכנסתו היחידה של המוכר בשנת המס.

רחמים מלול: מוכר מכסות חלב שיבחר בכך שההסדר הקבוע בהצעת חוק זו יחול לגבי הכנסתו, לא יחולו לגבי הכנסתו שיעורי המס הקבועים לגבי רווחי הון בסעיף 91(ו) לפקודת מס הכנסה.

רחמים מלול: מדובר בתיקון חשוב שיוביל לרפורמה נחוצה בענף הרפת בישראל.

רחמים מלול: לפיכך אני מבקש מחברי הבית לאשר בקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק שהובאה על-ידי הוועדה.

רחמים מלול: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: אנחנו יכולים לגשת להצבעה, משום שלהצעת החוק הזאת אין הסתייגויות.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק תכנון משק החלב (תיקון), וכיוצא בזה.

יהודית נאות: אפשר להצביע, בבקשה.

יהודית נאות: הצבעה מס' 1 בעד סעיף 1 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יהודית נאות: בעד החוק בקריאתו השנייה הצביעו 12 חברים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יהודית נאות: אם כך, חבר הכנסת רחמים מלול, האם לגשת לקריאה שלישית?

רחמים מלול: כן.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו יכולים לגשת להצבעה בקריאה שלישית.

יהודית נאות: נא להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 2 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק תכנון משק החלב בישראל (תיקון) (הוראות מיוחדות למכירות בשנים 1999 עד 2003), התשס"ב–2002, נתקבל.

יהודית נאות: בעד החוק הצביעו 13 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יהודית נאות: אני קובעת שהצעת חוק תכנון משק החלב בישראל (תיקון) (הוראות מיוחדות למכירות בשנים 1999 עד 2003), אושרה בקריאה שלישית.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: אנחנו ניגש לנושא הבא בסדר-היום: החלטת ועדת הכספים בדבר חלוקת הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2002.

יהודית נאות: יציג את ההצעה ממלא-מקום יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת רחמים מלול.

רחמים מלול: מחלב לבשר עכשיו.

רחמים מלול: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2002 – חלוקה לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.

רחמים מלול: הכנסת מחליטה בזה להרשות לוועדת הכספים להביא לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), המהווה מיזוג של שלוש הצעות חוק ההסדרים לשנת 2002, בלא הסעיפים הבאים: סעיף 48(4) להצעת חוק ההסדרים מס' 1, אשר קובע תיקון בחוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה), התשכ"ג–1963, לעניין פטור ממס במכירת דירת מגורים מזכה המצויה במתחם פינוי ובינוי.

רחמים מלול: סעיפים 14-7 להצעת חוק ההסדרים מס' 3, שעניינם עידוד המגזר העסקי (קליטת עובדים).

רחמים מלול: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה, רבותי.

יהודית נאות: אם כך, אנחנו ניגשים להצבעה האם לאשר את הצעת ועדת הכספים.

יהודית נאות: הצבעה מס' 3 בעד ההחלטה – 6 נגד – 7 נמנעים – אין החלטת ועדת הכספים בדבר חלוקת הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2002, לא נתקבלה.

רחמים מלול: אני מבקש להוסיף את קולי.

יהודית נאות: בעד ההצעה הצביעו שישה, נגדה – 7.

יהודית נאות: זה לא עבר.

יהודית נאות: גם אם נוסיף את קולך זה יהיה תיקו ולכן ההחלטה לא עברה.

יהודית נאות: אני קובעת שהצעתה של ועדת הכספים לא עברה, רבותי.

קריאה: – – –

יהודית נאות: אולי כדאי לפנות למזנון.

יהודית נאות: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יהודית נאות: אנחנו ניגשים להצעה הבאה בסדר-היום: הצעת חוק התכנון והבנייה – אני מקווה שגורלה לא יהיה זהה – (תיקון מס' 59), התשס"ב–2002, קריאה שנייה ושלישית.

יהודית נאות: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, חבר הכנסת משה גפני.

יהודית נאות: בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת הרב רחמים מלול, אל תיקח ללב את מה שקרה כאן.

משה גפני: יש מפלגת שלטון, שהיא מפלגת הליכוד.

צבי הנדל: מי אמר?

משה גפני: היא מפלגת השלטון, אני אומר לך.

צבי הנדל: היא לא יודעת את זה.

משה גפני: כתוב בעיתונים.

משה גפני: כך מעבירים.

משה גפני: בוועדת הכנסת עכשיו גם העבירו נושאים חדשים.

משה גפני: הליכוד לא הגיע.

משה גפני: הכול בסדר.

רחמים מלול: ב"יתד" כתוב שיהדות התורה היא מפלגת השלטון.

משה גפני: ב"יתד" לא כתוב שיהדות התורה היא מפלגת שלטון.

משה גפני: ב"יתד" כתוב היום, שיש פגיעה קשה מאוד בתקציב הזה בציבור החרדי, פגיעה חסרת תקדים.

משה גפני: השאלה מה יגיד יושב-ראש התנועה.

צבי הנדל: אולי נצא?

יהודית נאות: אני חושבת שכולם מרגישים שממילא הכול פה להקת חימום.

משה גפני: אני מעריך, כפי שאני מכיר את חברי הכנסת, שגורלה של הצעת החוק הזאת, שאני מתכבד להביא לקריאה שנייה ושלישית, לא יהא זהה למה שקרה קודם, מכיוון שזאת הצעת חוק טובה במיוחד, של חברת הכנסת, שמובילה בין כל חברי הכנסת שהגישו את הצעת החוק הזאת, והיא חברת הכנסת יהודית נאות.

משה גפני: אני מתכבד להגיש לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 59), התשס"ב–2002.

משה גפני: הצעת החוק הזאת באה לשדרג למעשה את הנושא של תסקיר השפעה על הסביבה.

משה גפני: הצעת החוק קובעת, לאחר שקיימנו דיונים בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, שאם נדרש מגיש תוכנית להגיש תסקיר השפעה על הסביבה – אם נדרש, משום שיש מקרים שבהם אין בזה צורך – ייערך התסקיר וייחתם בידי בעל מקצוע.

משה גפני: השר לאיכות הסביבה יקבע, לסוגי תוכניות, את המקצועות, ההשכלה וההכשרה המקצועית, הכישורים והניסיון המקצועי הנדרשים מבעל מקצוע, כאמור בסעיף קטן (א).

משה גפני: דהיינו, המציאות הזאת שעד היום כל אחד יכול להכין תסקיר השפעה על הסביבה – עם קבלת הצעת החוק הזאת המציאות משתנה, ואז צריך שהתסקיר ייחתם על-ידי בעל מקצוע, ושהשר לאיכות הסביבה יקבע לסוגי התוכניות השונים מה המקצועות וההשכלה שנדרשים.

משה גפני: התקנות, לפי סעיף 1, יובאו לאישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, וכאן קבענו מועד על מנת שלא יקרה מה שקורה הרבה פעמים, שהשר צריך לקבוע תקנות, והוא איננו קובע אותן, והמועד הוא תשעה חודשים מיום פרסומו של חוק זה.

משה גפני: תחילתו של החוק שלושה חודשים מיום פרסום התקנות.

משה גפני: זה כדי למנוע מצב שבו החוק חל ותקנות אין, ואנחנו בעצם עושים דבר שיכול להיות בלתי אפשרי, ויצטרכו חתימה של תסקיר השפעה על הסביבה בידי בעל מקצוע, אבל אנחנו לא יודעים מי הוא בעל המקצוע, מכיוון שעדיין התקנות לא קיימות.

משה גפני: הוראות סעיף 83ב לחוק העיקרי כנוסחן בסעיף 1 לחוק זה, יחולו על תוכנית שלגביה נדרש מגיש תוכנית להגיש תסקיר השפעה על הסביבה לאחר תחילתו של חוק זה.

משה גפני: זה לא חל רטרואקטיבית, אלא רק לאחר תחילתו של חוק זה.

משה גפני: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מצוינת.

משה גפני: אני משבח שוב את חברת הכנסת יהודית נאות על כך שהיא מובילה בהצעת החוק הזאת.

משה גפני: מכיוון שאין הסתייגויות להצעת החוק, אני מבקש לאשר אותה בקריאה שנייה ושלישית, ולא כמו שקרה בהצבעה הקודמת.

אופיר פינס-פז: של מי הצעת החוק?

משה גפני: של חברת הכנסת יהודית נאות ועוד חברי כנסת רבים.

משה גפני: אם גם אני חתום על זה, תצביע נגד?

אופיר פינס-פז: לא.

משה גפני: רק שאלתי.

משה גפני: אם כן – אני אמחק את החתימה, כדי שתצביע בעד.

משה גפני: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: אחרי כן נקרא את כל רשימת החותמים, והם מכל הסיעות.

יהודית נאות: אנחנו יכולים לגשת להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 59), התשס"ב–2002.

יהודית נאות: נא להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 3-1 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-1 נתקבלו.

יהודית נאות: בעד הצעת החוק הצביעו 20, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יהודית נאות: אם כך, יושב-ראש ועדת הפנים, אנחנו ניגשים לקריאה שלישית.

יהודית נאות: נא להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 59), התשס"ב–2002, נתקבל.

יהודית נאות: בעד החוק הצביעו 18, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יהודית נאות: אני קובעת שהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 59), התשס"ב–2002, עברה בקריאה שלישית.

יהודית נאות: תודה רבה לעמיתי חברי הכנסת.

יהודית נאות: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יהודית נאות: אנחנו עוברים, רבותי, לסעיף ז' בסדר-היום: הצעת חוק סיווג וסימון שידורים (תיקון), התשס"ב–2002, קריאה שנייה ושלישית.

יהודית נאות: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, שכמדומני הוא גם היוזם.

זבולון אורלב: אני לא היוזם.

זבולון אורלב: היוזם הוא מוסי רז.

יהודית נאות: יושב-ראש הוועדה, בבקשה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת התיקון לחוק סיווג וסימון שידורים.

זבולון אורלב: אגב, אני יזמתי את החוק הבסיסי, ועכשיו עושים לו תיקון ראשון.

זבולון אורלב: הצעת חוק זו יזם ידידי, חבר הכנסת מוסי רז ממרצ.

זבולון אורלב: אני מברך אותו על יוזמת הצעת החוק הזאת, ואני עוד יותר מברך אותו, כיוון שזה פרי הביכורים החקיקתי שלו, שכן זו הצעת החוק הראשונה שלו שמובאת לקריאה שנייה ושלישית.

זבולון אורלב: אני שמח שהתגלגלה זכות לידך לעשות זאת במסגרת ועדת החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: תיקון החוק מועלה לקריאה שנייה ושלישית לאחר שההצעה נדונה במליאת הכנסת בקריאה ראשונה ביום כ' בחשוון התשס"ב, 6 בנובמבר 2001, והועברה לוועדת החינוך והתרבות, ולאחר שהוועדה דנה בה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

זבולון אורלב: חברי חברי הכנסת, מטרתה של הצעת חוק זו היא להסדיר את הנושא של שידור בטלוויזיה של קדימונים ופרסומות בעלי תכנים אשר עלולים להזיק לילדים, כאשר "ילד" מוגדר בהצעת החוק כמי שטרם מלאו לו 12 שנים, ולקבוע איסורים וכללים מנחים, אשר יחולו על כלל הגופים המשדרים בעניין זה.

זבולון אורלב: אומנם גם היום קיימים הסדרים מסוימים בכללים שקבעו הגורמים המפקחים על חלק מן הגופים המשדרים הנוגעים לעניין זה.

זבולון אורלב: עם זאת, ועדת החינוך והתרבות כולה היתה סבורה, כי על מנת שהנושא יוסדר בצורה טובה ואחידה לכלל הגופים המשדרים, עליו להיות מוסדר בחקיקה ראשית, וזו מטרתה של הצעת חוק זו.

זבולון אורלב: בהתאם לכך מוצע גם לשנות את שמו של החוק, ואם זה יאושר ייקרא החוק הראשי: חוק סיווג, סימון ואיסור שידורים מזיקים.

זבולון אורלב: יודגש כי הוראות החוק מתייחסות אך ורק לקדימונים ולפרסומות ולא למשדרים.

זבולון אורלב: חוק סיווג וסימון שידורים הקיים, שאותו מוצע לתקן עתה, קובע חובת סיווגם וסימונם של משדרים שונים, כך שהורים לילדים יוכלו להחליט באופן מושכל כיצד לפקח על התכנים שילדיהם חשופים להם.

זבולון אורלב: אדוני שר התקשורת, אני מנצל את ההזדמנות להפציר בך לזרז מאוד את התקנת התקנות, שהיו אמורות להיות מוכנות עוד בסוף אוגוסט.

ראובן ריבלין: זה תלוי ביועץ המשפטי שיסיים.

ראובן ריבלין: אנחנו סיימנו את תפקידנו.

זבולון אורלב: אני יודע שאדוני עושה מאמצים, ובתורתנו כתוב: אין מזרזין אלא למזורזין.

זבולון אורלב: לעומת זאת, פרסומות וקדימונים עשויים להיות משולבים במהלכם של שידורים שונים שילדים צופים בהם, בלא שיש להורים מידע על תוכנם או יכולת לפקח על חשיפת ילדיהם לתוכן זה.

זבולון אורלב: לפיכך מוצע לקבוע הגבלות ואיסורים מסוימים על קדימונים ופרסומות, על מנת להבטיח שילדים לא יהיו חשופים לתכנים מזיקים כאמור.

זבולון אורלב: לגוף העניין, הצעת החוק קובעת איסור על שידורם של פרסומת או קדימון העלולים לעודד עבריינות או שימוש בסמים מסוכנים.

זבולון אורלב: כן מוצע, שפרסומות או קדימונים הכוללים ביטויים חזותיים, מילוליים או קוליים של אלימות, של מין או של אכזריות, לא ישודרו במהלך או בין משדרים המיועדים לילדים או בתכוף להם, וכן לא במסגרת של שעות שהוועדה השתכנעה כי קיים בהן סיכון לחשיפתם של ילדים לתכנים מזיקים, דהיינו בשעות 21:00-14:30 בימי חול ובשעות 21:00-06:00 בשבת ובמועד.

זבולון אורלב: נקבעו הגופים האחראים והמפקחים לעניין ההגבלות והאיסורים האמורים, וניתנה לגופים המפקחים השונים סמכות לקבוע כללים לעניין ההגבלות והאיסורים האמורים.

זבולון אורלב: אדוני שר התקשורת, הואיל ובחוק יש שתי גרסאות – – –

ראובן ריבלין: באיזו גרסה אתה תומך?

זבולון אורלב: בגרסה א', שהשר יהיה אחראי.

זבולון אורלב: כן נקבע, כי ניתן לקבוע חריגים שבהם יותר שידורם של קדימונים ופרסומות מסוימים, על אף ההגבלות והאיסורים האמורים, כאשר מדובר בערוצים או במשדרים שמקורם מחוץ לישראל ושהפקתם לא נעשתה במיוחד בעבור הציבור בישראל, וכן לגבי ערוצים ומשדרים אשר אינם מיועדים לילדים, אף אם הם משודרים בשעות שצוינו לעיל.

זבולון אורלב: בנושא אחרון זה הוועדה מביאה שתי גרסאות.

זבולון אורלב: על-פי גרסה א', מוצע כי שר התקשורת, הממונה על ביצוע החוק, הוא שיהיה מוסמך לפטור ערוצים או משדרים מסוימים שאינם מיועדים לילדים כאמור, וזאת לאחר התייעצות עם הגופים הרלוונטיים.

זבולון אורלב: הגורסים כי יש לתת סמכות זו לשר סבורים – אגב, אני שייך למי שסבורים שצריך לתת סמכות זאת לשר אחרי שהוא התייעץ עם הגופים – שעדיף כי השר, הרואה את התמונה בכללותה לגבי כלל הגופים המשדרים, הוא שיקבע הוראות בעניין זה.

זבולון אורלב: צריכה להיות פה ראייה ממלכתית כוללת.

זבולון אורלב: על-פי גרסה ב', מוצע כי הגופים המפקחים השונים – לעניין רשות השידור, השר הממונה עליה; לעניין הרשות השנייה, מועצת הרשות השנייה; לעניין הכבלים והלוויין, המועצה על-פי חוק הבזק; לעניין הטלוויזיה הלימודית, שר החינוך – הם שיקבעו חריגים כאמור, כל אחד לגבי הגוף שעליו הוא מפקח.

זבולון אורלב: אולי גם בסוף תהיה ברית-המועצות, אבל לא תהיה מועצה אחת, ועלול לצאת עגל שלם, שכל אחד יעשה שבת לעצמו.

זבולון אורלב: הגורסים כי יש להעניק סמכות זו לגופים המפקחים, כנהוג גם היום בתחומים דנן, סבורים כי אין מקום ששר התקשורת יתערב בנושאים שעניינם תוכן של שידורים.

זבולון אורלב: אני סבור אחרת.

זבולון אורלב: דעתי היא שצריך להסמיך את העניין ולקבל את גרסה א'.

זבולון אורלב: עוד קובעת הצעת החוק, שהפרת האיסורים הקבועים בו, לאחר שנתקבלה התראה מן הגוף המפקח, היא עבירה פלילית, וזאת בלי לגרוע מסמכותם של הגופים המפקחים לאכוף את הוראות החוק באמצעים אחרים העומדים לרשותם, כגון עיצום כספי או נטילת זמן שידור.

זבולון אורלב: לסיום, מדובר בהצעת חוק חשובה, שתמנע חשיפתם של ילדים לתכנים מזיקים בעת שהם צופים בטלוויזיה, ותקדם, לעניות דעתי באופן משמעותי, את המאבק בתופעות שליליות שונות הנעשות נפוצות יותר ויותר בקרב ילדים ובני נוער ובחברה כולה, לרבות אלימות, עבריינות, שימוש בסמים, אלכוהול, הימורים וכדומה.

זבולון אורלב: לכן אני מבקש מחברי הבית לדחות את ההסתייגות להצעת החוק ולאשרה כפי שהוגשה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

זבולון אורלב: יש הסתייגות של חבר הכנסת טיבי.

זבולון אורלב: בהצעת החוק הצענו, שההגבלה של האיסורים תהיה עד 21:00, כי עד שעה זו ילדים רואים טלוויזיה.

זבולון אורלב: חבר הכנסת טיבי מציע להקדים את השעה ל-19:00.

אחמד טיבי: 19:30.

זבולון אורלב: אנחנו סבורים שלא כדאי לקחת את הסיכון.

זבולון אורלב: הנזק מול התועלת לא שווה, כי יש ילדים, בהם גם ילדים קטנים, שצופים עד השעה 21:00.

זבולון אורלב: לכן הוועדה כולה התאחדה על 21:00, ואם תתקבל הצעתו של חבר הכנסת טיבי אני אצטרך למשוך את החוק, ואין רצוני למשוך את החוק.

אופיר פינס-פז: הוא משך את ההסתייגות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: בסיום אני רוצה להודות למנהלת הוועדה יהודית גידלי; ליועצת המשפטית עורכת-הדין מירב ישראלי; לצוות הוועדה – לדלית אזולאי, לחנה יוסף ולעוזרתי פרח אלימלך.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החינוך.

יהודית נאות: יש שתי הסתייגויות.

יהודית נאות: האחת – של חבר הכנסת מוחמד כנעאן לסעיף 1.

יהודית נאות: האם אתה רוצה לנמק אותה?

אופיר פינס-פז: החוק הוא על כל הערוצים?

יהודית נאות: כן, אבל אל תשאל אותי, תשאל את מציע החוק.

ראובן ריבלין: מוותר.

יהודית נאות: מוותר.

יהודית נאות: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה רוצה לנמק את ההסתייגות או לומר למה אתה מוריד אותה?

אחמד טיבי: כן.

יהודית נאות: בבקשה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, החוק הוא חוק טוב, חוק נחוץ, חוק חיוני להגנת צופים צעירים וילדים מנזק של שידור קדימונים או חומרים הקשורים לנושאים כמו סמים, אלימות, מין וכדומה.

אחמד טיבי: האזהרה הזאת היא חיונית.

אחמד טיבי: גרסתי שבמקום האיסור הגורף, כמעט על כל שעות השידור, ראוי שהאיסור יהיה עד 19:30, ולאחר מכן לא יהיה איסור.

אחמד טיבי: זו ההסתייגות שלי.

אחמד טיבי: תודה.

יהודית נאות: אני מבינה שאתה מסיר את ההסתייגות שלך, נכון?

אחמד טיבי: לא.

יהודית נאות: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, אתה רוצה שנצביע על ההסתייגות שלך?

מוחמד כנעאן: לא.

יהודית נאות: אתה מסיר.

יהודית נאות: אם כך, אנחנו בראש ובראשונה מאשרים את סעיפים 1, 2 ו-3 בקריאה שנייה, וכן את שם החוק.

יהודית נאות: בבקשה, נא להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 3-1 – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-1 נתקבלו.

יהודית נאות: בעד אישור שם החוק וסעיפים 3-1, כהצעת ועדת החינוך והתרבות, הצביעו 18.

יהודית נאות: אין מתנגדים ואין נמנעים.

יהודית נאות: לכן זה אושר בקריאה שנייה.

יהודית נאות: אשר לסעיף 4, אנחנו צריכים קודם להצביע על ההסתייגות של חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: מוריד.

יהודית נאות: אתה מסיר?

אחמד טיבי: משעמם פה.

יהודית נאות: כי ה"אקשן" לא פה.

יהודית נאות: אם כך, אנחנו מודים לך.

יהודית נאות: לאור זה שהסרת באדיבותך את ההסתייגות, אנחנו צריכים להצביע בסעיף 4 בין שתי גרסאות, גרסה א' או גרסה ב', ואנחנו מצביעים זו מול זו.

יהודית נאות: "בעד" זה בעבור גרסה א', ו"נגד" זה בעבור גרסה ב'.

יהודית נאות: נא להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 7 בעד גרסה א' – 16 בעד גרסה ב' – 2 נמנעים – אין גרסה א' נתקבלה.

יהודית נאות: בעד גרסה א' הצביעו 16, בעד גרסה ב' הצביעו שניים, אין נמנעים.

יהודית נאות: אני קובעת שגרסה א' התקבלה בקריאה שנייה.

יהודית נאות: לסעיף 5, לרבות סעיף 6 ועד סוף החוק, אין לנו מתנגדים ואין לנו מסתייגים.

יהודית נאות: אנחנו מצביעים מסעיף 5 עד סוף החוק בקריאה שנייה.

יהודית נאות: נא להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 10-5 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 10-5 נתקבלו.

יהודית נאות: רבותי, בעד הצביעו 19, נגד – אין, נמנעים – אין.

יהודית נאות: אני קובעת שסעיפים 5 ועד סוף החוק, לרבות סעיף 6, התקבלו כהצעת הוועדה.

יהודית נאות: יושב-ראש ועדת החינוך, האם אנחנו יכולים לגשת להצבעה בקריאה שלישית?

יהודית נאות: נא להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק סיווג וסימון שידורים (תיקון), התשס"ב–2002, נתקבל.

יהודית נאות: בעד החוק בקריאה שלישית הצביעו 18.

יהודית נאות: אין מתנגדים ואין נמנעים.

יהודית נאות: אני קובעת שהצעת החוק אושרה, ואני מברכת את יוזם הצעת החוק חבר הכנסת מוסי רז, שרוצה לומר כמה מלים.

יהודית נאות: בבקשה.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, אני רק רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, ידידי חבר הכנסת זבולון אורלב; אני מקווה שזה לא מזיק לך שאני אומר "ידידי".

מוסי רז: לגברת יהודית גידלי – מנהלת הוועדה, לעורכת-הדין מירב ישראלי – היועצת המשפטית של הוועדה, גברת דלית אזולאי – מזכירת הוועדה, וגברת חנה יוסף – מזכירה בוועדה.

מוסי רז: כולן סייעו בהכנת הצעת החוק הזאת, ואני חושב שבלעדיהן היא לא היתה מוכנה עד היום, ואולי גם עוד זמן רב בעתיד.

מוסי רז: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז וליושב-ראש ועדת החינוך.

יהודית נאות: ואי-קיום בחינות בגרות בחורף

יהודית נאות: אנחנו נעבור לסעיף הבא בסדר-היום, להצעה לסדר-היום בנושא: הודעת ארגון המורים התיכוניים על השבתת מוסדות החינוך ואי-קיום – או בשל אי-קיום – בחינות בגרות בחורף; מס' 5901.

יהודית נאות: מציע ההצעה, חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ארגון המורים התיכוניים הכריז על סכסוך עבודה והתכוון להשבית את מוסדות החינוך בשל הוראות של משרד החינוך המשנות את כללי המשחק בביצוע בחינות הבגרות במועד החורף.

זבולון אורלב: יש כוונה עקרונית מבורכת של שרת החינוך לעודד תלמידים לקיים בחינות משנה, על מנת לתת להם הזדמנות נוספת להשיג את הזכאות לתעודת הבגרות, אלא שכנראה הפעם המשרד מיהר מדי, וטרם מיצה את ההידברות עם ארגוני המורים שנושאים בעול היומיומי.

זבולון אורלב: יצאו הנחיות שמאפשרות לתלמידים לקבל ציון בית-ספרי – או בלשון העם: ציון מגן – לא רק בבחינה העיקרית, אלא גם במועדי המשנה בחורף, דבר שיצר בעיות קשות מאוד, כיצד יוכלו המורים לקיים את הבחינות במועד החורף, ובעיקר כיצד להבטיח שלא רק העשירים שיקיימו קורסים ולימודים סדירים, להם יעשו בחינות מתכונת ולאחרים לא.

זבולון אורלב: בישיבה שקיימה ועדת החינוך והתרבות רק לפני שעתיים סוכם, שלקראת מועד הקיץ יצא חוזר מנכ"ל חדש, שהפעם יהיה בהידברות בין משרד החינוך לבין ארגוני המורים, על יסוד זה שאנחנו רוצים שלתלמידים כן תהיה אפשרות לתקן גם את ציון המגן, במקרה שהילד בצעירותו עשה טעויות, או שבאותו יום שבו נערכה בחינת המתכונת הוא הרגיש לא טוב.

זבולון אורלב: דרך אגב, ציון המגן לא בנוי רק על בחינת המתכונת.

זבולון אורלב: 70% מהציון בנויים על ההישגים הלימודיים המצטברים שלו, ציון שנתי של שנה לפני הבחינה והציון של השליש של שנת הלימודים שבה מתקיימת הבחינה.

זבולון אורלב: בחינת המתכונת מהווה רק 30%.

זבולון אורלב: רוצים כן לתת לתלמיד הזדמנות הוגנת, אבל הדבר הזה כרוך במשאבים רבים על מנת לאפשר זאת לכל התלמידים.

זבולון אורלב: איום הסכסוך תלוי ועומד.

זבולון אורלב: אני מצטער על שבכל פעם מערכת החינוך נקלעת לעין הסערה בגלל חיפזון בקיום מהלכים, לפעמים מצד המשרד ולפעמים מצד היד בארגוני המורים שלוחצת מהר מדי על ההדק.

זבולון אורלב: אני שמח שבשבוע שעבר נענה ארגון המורים לפנייתי לדחות את הפגישה.

זבולון אורלב: דרך אגב, אני מתנצל בפני סגן השר, שבגלל נסיעתי לשארם-א-שיח' עם שר הביטחון נדחתה ההצעה להיום.

זבולון אורלב: גם רצינו לתת יותר זמן.

זבולון אורלב: אבל ביקשתי שלא לבטל את ההצעה היום, מפני שאני אומר לאדוני סגן השר, אין ברירה למשרד החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: זה לא משרד רק להוצאת הוראות.

זבולון אורלב: המשרד צריך לקיים ולמצות את כל ההידברויות.

זבולון אורלב: זה לפעמים מתיש, זה לפעמים מרגיז ולפעמים אתה מרגיש שזה בזבוז זמן.

זבולון אורלב: אין ברירה, מערכת החינוך בנויה על משרד החינוך, השלטון המקומי, התלמידים, ארגוני המורים, ארגון ההורים הארצי, ארגונים וולונטריים, ויש צורך לקיים את ההידברות הזאת.

זבולון אורלב: אני רוצה לקוות, שבעקבות ההתערבות הזאת, גם של מליאת הכנסת, נקרא לכולם, גם למשרד החינוך וגם לארגוני המורים, למצות את ההידברות שלהם על מנת שמועד בחינות הבגרות בקיץ לא יהיה תחת איום שביתה.

זבולון אורלב: אני רוצה להודות גם למנכ"לית משרד החינוך, שגילתה היום סובלנות רבה והסכימה להקפיא בינתיים את ההוראות הקיימות, ולהודות גם לארגון המורים, שגילה סובלנות וכרגע הסיר את איום השביתה למחר או מחרתיים.

זבולון אורלב: אבל כדי שחרב השביתה תוסר אחת ולתמיד, אני מקווה מאוד שגם המשרד וגם הארגון יהיו סובלניים עד השגת הסכם.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: ישיב על ההצעה סגן שרת החינוך חבר הכנסת אברהם רביץ.

יהודית נאות: בבקשה.

אברהם רביץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת זבולון אורלב, אני מוכרח להזכיר את זה.

אברהם רביץ: פעם הייתי יושב-ראש ועדה בכנסת, זו היתה ועדת הכספים, ופעם אחת נכשלתי ולא יותר.

אברהם רביץ: אני מאוד התערבתי בשביתת העובדים האדמיניסטרטיביים של בתי-החולים, כי מאוד נגע ללבי כל הסיפור שלהם, והתערבתי על מנת להפסיק את השביתה, ואז קניתי לעצמי, כמו שאומרים בלשוננו, מפטיר.

אברהם רביץ: דרך אגב, אני הצלחתי אז בטיפול בשביתה וביטלתי אותה לקראת חג הפסח, ואחר כך העניינים הסתדרו איכשהו.

אברהם רביץ: אבל מאז, כל קבוצת עובדים חשובה מאוד, והיו הרבה קבוצות כאלה, ראו כי טוב.

אברהם רביץ: נבוא אל הכנסת; לא תמיד אל ועדת הכספים אלא אל ועדות מוועדות שונות.

אברהם רביץ: והגיעו גם אלי עוד קבוצות – הרי אתה עושה את זה מצוין.

אברהם רביץ: אז למדתי שמאוד מאוד לא יעיל ומסוכן להעלות את התביעות השונות כאשר יש להן ריח של כסף.

אברהם רביץ: לו היתה זו תביעה ברמה הפדגוגית האידיאולוגית בלבד, יכול להיות שזה נכון, יש לזה מקום בוועדת החינוך, בפרט בראשותך, כמי מכיר כל כך טוב את משרד החינוך ואת כל הדרישות.

אברהם רביץ: אבל אני בטוח שלמדת את הפרק שבסופו של דבר זה "פצ'ה-מצ'ה".

אברהם רביץ: בסופו של דבר זה מגיע אל שביל הכסף.

זבולון אורלב: לא במקרה הזה.

אברהם רביץ: גם במקרה הזה, ותראה איך זה ייגמר בסוף.

אברהם רביץ: אני מוכן להתערב, איך שאומרים הילדים.

אברהם רביץ: נכון שידברו גבוהה-גבוהה, ידברו על ההכרח ועל התועלת, על פתיחת הדלת לציבור נוסף של ילדים שיש לתת להם הזדמנות נוספת, וכן הלאה וכן הלאה, ולבסוף יקרה הנס הזה שפתאום ימצאו את שביל הזהב כאשר ירפדו את השביל הזה בכסף.

אברהם רביץ: מה לעשות, כולנו הופכים להיות מהר מאוד צינים כאשר אנחנו מטפלים בבעיות הרות-עולם.

אברהם רביץ: נכון שהם אומרים: מה זאת אומרת, אתם תקבעו את זה בלי המורים?

אברהם רביץ: המורים צריכים לעבוד ועוד הפעם לתת ציוני מגן, הם צריכים לעשות מלאכה שהיא איננה רמייה, אז צריכים ללמד וצריכים לעשות מבחנים, ובעד זה צריך לשלם.

אברהם רביץ: זה מה שיקרה.

אברהם רביץ: לכן, לא את הטיעון הזה קיבלתי ממשרד החינוך לומר לך מעל הבמה.

אברהם רביץ: אבל מכיוון שכבר חלפו כמה ימים, אין לי הטיעון שלהם, אז אני אומר לך, אוריגינלי – בטיעון שקיבלתי ממשרד החינוך, הרי אין שביתה, בוטלה השביתה, דברים מן הסוג הזה.

זבולון אורלב: נדחתה.

אברהם רביץ: נדחתה, בסדר.

אברהם רביץ: על כל פנים, מתוך ניסיוני, אני יודע שבסוף זה עניין של כסף, ולא כדאי, אני נותן לך עצת חבר, לא כדאי, במידת האפשר כמובן; כאשר יש קטסטרופה, כמובן שכולנו בעד.

אברהם רביץ: יש הסיפור הזה של הנכים, אז בוודאי שכולנו צריכים להזדעק לכך.

אברהם רביץ: אני באמת רוצה לומר, בטיעון הזה מדובר על כסף, כסף זה דבר חשוב, אני לא מבטל זאת, ולפי דעתי צריך לתת פיצוי למורים, אם זה אפשרי.

אברהם רביץ: אבל באמת, לא צריך להפסיק את הניסיון הזה, שהוכיח את עצמו, גברתי היושבת-ראש – 55% מאלה שלא הצליחו בשלב הראשון, עברו בשלב השני.

אברהם רביץ: זה דבר גדול מאוד.

יהודית נאות: באותה רמת קושי?

אברהם רביץ: כן.

אברהם רביץ: אני מבין שיש הבנה בין המשרד לבינך, ולכן, כדי לא להעמיס על הוועדה שלך, אני מציע שיסתפקו בדברי.

אברהם רביץ: הרי בין כך ובין כך אתה יושב-ראש הוועדה, ואם תמצא לנכון, אתה לא צריך את השביל דרך המליאה, אתה יכול להעלות לדיון, באופן דחוף, כל נושא, ואני רוצה לשחרר אותך מהחובה לדון בעניין הזה, ואתה תעשה את דרכך, כפי הבנתך.

אברהם רביץ: לכן, אני מציע להסתפק בדברי.

אברהם רביץ: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: הצעה אחרת לחבר הכנסת נסים זאב.

יהודית נאות: בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, סגן שרת החינוך מציע לעשות עבודה קלה יותר ליושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת זבולון אורלב.

נסים זאב: אבל אנחנו יודעים שלפעמים הדרך הקצרה היא הארוכה.

נסים זאב: אנחנו אולי רוצים לקצר ולא לקיים דיון, אבל בסופו של דבר נתקלים בבעיה הרבה יותר חריפה כשהשביתה בעיצומה, ואז אנחנו לא יכולים להגיע אפילו להידברות.

נסים זאב: לכן, טוב עושה חבר הכנסת זבולון אורלב, שמוכן לקבל על עצמו לקיים דיון רציני ומעמיק בוועדה, כדי למנוע את השביתה בבוא העת.

יהודית נאות: חבר הכנסת אורלב, האם אתה מקבל את הצעתו של סגן שרת החינוך?

זבולון אורלב: אני מקבל את הצעתו של חבר הכנסת נסים זאב.

יהודית נאות: לקיים דיון נוסף בוועדה, בבוא המועד.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו נצביע בין שתי חלופות.

אברהם רביץ: לא, לא.

אברהם רביץ: הצעתי, חבר הכנסת אורלב לא קיבל את הצעתי, אני לא מתנגד להעברת הנושא לוועדה.

יהודית נאות: סגן שרת החינוך, חבר הכנסת רביץ, אין לך התנגדות להעברת הנושא לוועדה, כי המועד לא נקבע.

יהודית נאות: אם כן, אנחנו מצביעים.

יהודית נאות: מי בעד ההצעה להעביר את הנושא לדיון בוועדה, במועד שייקבע על-ידי יושב-ראש הוועדה?

יהודית נאות: מי בעד הסרת ההצעה מסדר-היום?

יהודית נאות: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

יהודית נאות: בעד ההצעה להעביר את הנושא לדיון בוועדת החינוך – 12, אין מתנגדים, אין נמנעים, לכן, ההצעה תועבר לדיון בוועדת החינוך והתרבות.

יהודית נאות: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת ועדת הכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא תאונות הדרכים.

יהודית נאות: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יוסי כץ.

יהודית נאות: בבקשה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת ועדת הכנסת היא בבחינת מבוא נכון גם לגבי הצעת החוק הבאה, לגבי משפחות הנפגעים בתאונות הדרכים.

): ובכן, מדובר בהצעה של ועדת הכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לעניין תאונות הדרכים.

): בהתאם לסעיף 22 לחוק-יסוד: הכנסת ולפרק חמישי 1 לתקנון הכנסת, מציעה ועדת הכנסת לאמץ את הצעתו לסדר-היום של חבר הכנסת מרדכי משעני, שעברה במליאה, נדונה בוועדת הכנסת וקיבלה את תמיכתה ואישורה, פה-אחד, להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לעניין תאונות הדרכים.

): הרכב ועדת החקירה הפרלמנטרית, כפי שמוצע על-ידינו: יושב-ראש הוועדה – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

): חברי הוועדה: חבר הכנסת מרדכי משעני, חברת הכנסת נחמה רונן, חברת הכנסת נעמי חזן, חבר הכנסת מוחמד ברכה, חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, חבר הכנסת יאיר פרץ, חבר הכנסת אברהם הירשזון וחבר הכנסת איתן כבל.

): אני מבקש להביא לאישור ועדת הכנסת, בישיבת הקרובה, שחבר הכנסת שמואל הלפרט, מיהדות התורה, יהיה משקיף בוועדה הזאת, ואני מקווה שליושב-ראש הוועדה לא תהיה התנגדות.

): בכל אופן, תפקידי ועדת החקירה הפרלמנטרית יהיו אלה: 1.

): בחינת ההסבר לעלייה של 8% במספר ההרוגים בתאונות הדרכים בשנה שחלפה, תוך התייחסות לעובדה שמספר תאונות הדרכים ירד אך מספר ההרוגים עלה.

): 2.

): בחינת האכיפה של דיני התעבורה על-ידי משטרת ישראל בהשוואה לשנים קודמות וניצול התקנים הקיימים במשטרת התנועה לפעילות בתחום סמכותה בלבד.

): 3.

): בחינת מערך ההסברה למניעת תאונות דרכים על-ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

): בדיקת ניצול התקציבים והאפקטיביות של מסעי הפרסום שעשתה הרשות לאחרונה.

): 4.

): בחינת התייחסותה של מערכת החינוך לנושא הבטיחות בדרכים והיישום בפועל של ההחלטה לקיים שעת לימוד קבועה, אחת לשבוע, בנושא.

): בחינת חומרי הלימוד בכלל בתי-הספר ומערך ההשתלמויות של רכזי הבטיחות בדרכים.

): 5.

): בחינת תפקודה של מערכת בתי-המשפט לתעבורה תוך התייחסות למשך זמן הטיפול הממוצע בתיקים מהיום שבו התרחשה התאונה ועד ההרשעה.

): 6.

): לימוד הנעשה בעולם בעניין המלחמה בתאונות דרכים תוך אפשרות לאמץ תוכניות/שיטות עבודה אשר הוכיחו את עצמן בארצות חוץ והן מתאימות לאקלים ההתנהגותי בארץ.

): 7.

): בחינת מצב התשתיות, לרבות ניצול התקציבים במשרדי התשתיות והתחבורה, במטרה לבדוק אם ניתן לשפר את מצב הכבישים תוך הקצאה יעילה של המשאבים ופיקוח על העמידה ביעדים.

): 8.

): בחינת המצב החוקי הקיים במסגרת פקודת התעבורה והתקנות הנלוות לה, מתוך מטרה לאחד בצורה בהירה ויעילה את כלל החוקים ולהמליץ על שינויי החוק העוסקים במניעה ובאכיפה של תאונות הדרכים והרתעה של נהגים.

): כפי שמחייב אותנו התקנון, אני מביא לאישור גם את סמכויות ועדת החקירה הפרלמנטרית: 1.

): בחינת יישומו של חוק המאבק הלאומי בתאונות הדרכים, התשנ"ז–1997, על-ידי הרשויות המוסמכות.

): 2.

): בדיקת החקיקה הקיימת, בשילוב עם המשטרה, משרד התחבורה, מומחי אקדמיה ושופטי בית-המשפט לתעבורה, בתחומי ההרתעה, האכיפה וההסברה של מניעת תאונות הדרכים, תוך בחינת האפשרות של שינויי החקיקה הקיימת.

): 3.

): התוויית מדיניות משולבת למשטרה ולרשות הלאומית לבטיחות בדרכים בהעברת קורסי נהיגה לנהגים צעירים, לנוער ולמחויבים בקורסי נהיגה מונעת.

): 4.

): בחינה מחודשת של תוכניות המגירה הקיימות במשרד התחבורה בעניין הטיפול בגורם האנושי, הכשרת הנהג הצעיר ושינוי שיטת הניקוד.

): 5.

): בחינה של מערך התשתיות הקיים, תוך התמקדות בכבישים האדומים, בהסתמך על הטיפול העתידי המצוי בסמכותו של משרד התחבורה.

): 6.

): בחינת האפשרות למתן סמכויות קבועות למתנדבי משטרת התנועה והמשמר האזרחי למטרות אכיפה בכבישים, מתוך מטרה להגביר את הנוכחות בכבישים ולחזק את משטרת התנועה.

): ועדת החקירה הפרלמנטרית תכהן, לפי המלצתנו, עד תום כהונתה של הכנסת החמש-עשרה.

): הוועדה תגיש את מסקנותיה והמלצותיה ליושב-ראש הכנסת ולכנסת.

): אני מודה בהזדמנות זו גם לחבר הכנסת מרדכי משעני, שלא רק הגיש את ההצעה אלא עמל ושקד על ניסוח התפקידים והסמכויות של הוועדה, ועשה זאת בצורה מאוד יסודית, וכן לחבר הכנסת נחום לנגנטל, שהסכים לעמוד בראש ועדת החקירה, וצפויה לו עבודה רבה.

): אם נסתכל ביושר, הנושא הזה הוא אחד הנושאים החשובים ביותר שעולים על סדר-יומה של הכנסת, ואני מניח שהעבודה של ועדת החקירה הפרלמנטרית תמצא ביטוי בפעילות של הכנסת, בעבודת החקיקה.

): אני מקווה שהיא גם תבוא לידי ביטוי בפעולות של ממשלת ישראל, כל ממשלה שהיא.

): תודה רבה.

): אני מבקש לאשר את ההצעה.

יהודית נאות: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יהודית נאות: רבותי, על-פי סעיף 97(ה), לדוברים בנושא הזה – לרשותו של כל אחד עד חמש דקות.

יהודית נאות: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת זבולון אורלב.

יהודית נאות: בבקשה.

יהודית נאות: ברשותך, הדוברת הבאה תהיה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית הדברים אני רוצה לברך את חבר הכנסת מוטי משעני מגשר, שהעלה את הנושא על סדר-יומה של הכנסת, וגם לברך את חבר סיעת המפד"ל, חבר סיעתי, חבר הכנסת נחום לנגנטל, שמיועד לעמוד בראש הוועדה.

זבולון אורלב: הוא היה מנכ"ל משרד התחבורה והוא עומד בראש ועדת המשנה.

זבולון אורלב: הוא העוסק כאן בבית בסוגיית תאונות הדרכים.

זבולון אורלב: טוב תעשה הכנסת כשתאשר את ועדת החקירה, שהרי המחדל האזרחי הקשה ביותר של מדינת ישראל, אין ספק, הוא בתחום תאונות הדרכים, שנהרגים בהן הרבה יותר אנשים – לעומת פעולות איבה, מלחמות וכדומה.

זבולון אורלב: כולנו יודעים מניסיוננו, שהמחדל הוא לא בשמים.

זבולון אורלב: המחדל הוא בידי בני-אדם, שיכולים לעשות ולפעול, ויוכיחו שנים מסוימות שבהן היה טיפול אינטנסיבי במשרד התחבורה ועקומת התאונות ועקומת ההרוגים בתאונות דרכים ירדו.

זבולון אורלב: יוכיחו גם מדינות אחרות בעולם שהדבר הזה אפשרי.

זבולון אורלב: במעט הזמן שנותר לי אני רוצה, ידידי נחום לנגנטל, להעיר עוד תשומת לב.

זבולון אורלב: מטבע הדברים אני עוסק בחינוך ובתלמידים, אני ורוצה לומר כמה מלים על משמרות הזהירות בדרכים, או כפי שהן נקראות, משמרות הזה"ב.

זבולון אורלב: תלמידי כיתות ו' בכל הארץ, כ-80,000 תלמידים יוצאים בוקר בוקר אל הצמתים ומניפים את השלטים, כדי שתלמידים יוכלו לחצות בבטחה.

זבולון אורלב: לאחרונה הכריז ארגון המנהלים על ביטול משמרות הזה"ב, כי התברר שיש לקונה בחוק באשר לאחריות המנהלים כלפי התלמידים שיוצאים למשמרתם לשמור על הזהירות בדרכים.

זבולון אורלב: מנהלי בתי-הספר טענו: איך אתם יכולים לתבוע מאתנו אחריות בשעה שהתלמיד נמצא מחוץ לבית-הספר, ולא רק זאת, אלא שלא אנחנו קובעים היכן הוא יעמוד ולא אנחנו מדריכים את התלמידים בעבודתם המקצועית, מתי לעשות ואיך.

זבולון אורלב: לכן ביקשו המנהלים להסדיר שהם לא יישאו באחריות.

זבולון אורלב: דא עקא, גם משטרת ישראל מסרבת לקבל את האחריות, אף ששוטרות הן שמדריכות את התלמידים בכל הקשור להפעלת משמרות הזהירות בדרכים ואף שהמשטרה היא שקובעת היכן יעמדו משמרות הזה"ב.

זבולון אורלב: הואיל והאחריות הפלילית היא מגיל 14 והתלמידים שעושים זאת הם בכיתה ו' – אם אינני טועה כיתה ו' זה גיל 11 או 12 – אזי אין אחריות פלילית.

זבולון אורלב: גם משרד החינוך לא מוכן לקבל אחריות, גם משרד התחבורה לא מקבל אחריות, ובקיצור, הסדר ישראלי קלאסי שכולם בורחים מאחריות, אבל כולם מסכימים על כך שמשמרות הזהירות בדרכים חייבות להתקיים.

זבולון אורלב: אף שארגון המנהלים כבר הוציא הוראות למנהלים להשבית ולמנוע את הפעלת משמרות הזה"ב, הוא נענה לבקשתנו בשבוע שעבר והסכים להפעילן לאחר שניתנה הבטחה שהכנסת תתערב בחקיקה ותסדיר את סוגיית האחריות.

זבולון אורלב: אני רוצה לנצל את ההזדמנות לבקש מיושב-ראש הוועדה – אני אביא גם את הסוגיה בפניו, והוא גם השתתף אתנו ברוב חריצותו בישיבת ועדת החינוך שדנה בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: אם בעיית אחריות מנהלי בתי-הספר למשמרות הזה"ב לא תיפתר בתוך שבועיים, שלושה שבועות, אנחנו צפויים חס וחלילה להשבתת שירות שהוא מציל נפש, פשוט שירות מציל נפש.

זבולון אורלב: אני מבקש, אם אפשר, שאחד הנושאים הראשונים שיידונו בוועדת החקירה יהיה הסוגיה המשפטית, כדי להבטיח שמיליון וחצי תלמידים יוכלו כל בוקר להגיע לבית-ספרם בבטחה.

זבולון אורלב: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

יהודית נאות: אחריה – חבר הכנסת אופיר פינס-פז, אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול, אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל, אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל, אחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי, ואחריו – חבר הכנסת מרדכי משעני.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להרהר בקול במה צריכה לעסוק ועדת החקירה הפרלמנטרית, אם אנחנו רוצים שהיא לא תהיה ועדה שרק תעסוק בזוטות, כלומר בשאלות של תקנים וכו', שהן שאלות חשובות, אבל נראה לי שהן לא השאלות החשובות.

תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שאפשר לנתק את הגידול בתאונות הדרכים ואת הגידול במספר הנפגעים, במיוחד במספר הנפגעים בקרב בני-נוער צעירים, ילדים וקשישים, את כל הפרובלמטיקה של ההתנהגות הברוטלית בכבישי ישראל מכמה שאלות יסוד.

תמר גוז'נסקי: שאלה ראשונה היא שאלת התשתיות.

תמר גוז'נסקי: אף שאני חושבת שההשקעות האלה יש להן משמעות, העובדה היא שהשקעות בכבישים לא מורידות את מספר תאונות הדרכים ואת היחס בין מספר תאונות הדרכים לבין מספר הנוהגים ולקילומטרז'.

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, אני חושבת שוועדת חקירה כזאת צריכה לדון גם בחלופות שיש לכבישים, ולא רק לעסוק בשאלה מה יש בכבישים ואיך.

תמר גוז'נסקי: בהקשר זה, פיתוח כל מערך הרכבות, הרכבות העיליות והתחתיות, הוא שאלה מהותית אחרת, שבה נעסוק בשוליים.

תמר גוז'נסקי: נוסף על שאלת התשתיות, הנקודה השנייה היא ההשפעה של גורמים מסוימים על הנהגים, שהם לאו דווקא גורמים שקשורים רק בענישה.

תמר גוז'נסקי: הרבה פעמים הפתרון הוא להכפיל את העונש ל-5,000 ש"ח, לתת לנהג ארבע נקודות, להכריח את הנהג ללכת לקורסים שבהם כולם מנמנמים, מפהקים, גומרים את הקורס, הולכים הביתה וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: בעצם צריך לשאול את השאלה, למה אנשים כל כך אלימים וכל כך תוקפנים ולמה דווקא בכביש הם מוציאים את האלימות שלהם?

תמר גוז'נסקי: כל אחד מאתנו מכיר לא מעט נהגים – הוא פוגש אותם בדרכים – שכאשר הם נוהגים בכביש הם בעצם נמצאים במין מלחמה איומה נגד כל יתר הנהגים והם מוכרחים לנצח במלחמה הזאת.

תמר גוז'נסקי: לכן הם מוכרחים כל 100 מטר להחליף נתיב, פעם בצד ימין ובפעם בצד שמאל, פעם בצד ימין ופעם בצד שמאל.

תמר גוז'נסקי: הם מוכרחים לסכן את כולם, מוכרחים.

תמר גוז'נסקי: אם הם לא יעשו את זה הם לא יוכלו להגיע הביתה, לנשום ולהסתכל בטלוויזיה.

תמר גוז'נסקי: זה קשור לכל המערך של האלימות בארץ, זה קשור לאלימות בכלל, זה קשור להבדלים בין המינים וזה קשור להרבה מאוד שאלות.

תמר גוז'נסקי: אם הוועדה לא תחקור את זה, היא לא תעלה על זה.

תמר גוז'נסקי: הנקודה השלישית היא הבעיה הספציפית של הצעירים.

תמר גוז'נסקי: ניסינו למצוא כל מיני פתרונות – שמישהו ישב עם הנהג הצעיר, כל מיני שאלות של גיל – אבל באיזה מקום אנחנו נכשלים.

תמר גוז'נסקי: אם אחת המסקנות לא תהיה, שהחינוך לנהיגה, ואני לא מדברת רק על השאלה איך לעבור כביש, אלא החינוך לנהיגה יהיה חלק בלתי נפרד ממערכת החינוך, שלא יהיה אחד שיגמור את מערכת החינוך בלי לעמוד בבחינה בנושא הזה, בלי זה, לדעתי, לא יצא שום דבר.

תמר גוז'נסקי: לכן אני מקווה שוועדת החקירה הפרלמנטרית תיקח שאלות יסודיות כאלה ותדון בהן.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני סבור שחבר הכנסת מוטי משעני ראוי להערכה.

אופיר פינס-פז: אני שמח שאני אומר את הדברים כשהוא לא כאן, כי אחרת אולי הוא היה מסמיק.

אופיר פינס-פז: אני חושב שמוטי עושה עבודה פרלמנטרית מאוד ראויה, מאוד חשובה, וזה אחד הביטויים שלה.

אופיר פינס-פז: טוב עושה ועדת הכנסת שמחליטה להקים את ועדת החקירה הזאת, לא משום שאנחנו רוצים דווקא לחקור במובן הנגטיבי של העניין, אלא דווקא כדי להיות קונסטרוקטיביים ולסייע במשימה הלאומית לממשלה וליתר רשויות אכיפת החוק במלחמה בתאונות הדרכים, בעיקר בהרג בכבישים, שזו כמובן אחת ממכות המדינה הקשות ביותר והכאובות ביותר, שפגעה במשפחות רבות בישראל, והעניין הזה מדיר שינה מעיני רבים, ובצדק.

אופיר פינס-פז: כל אחד מאתנו מבין משהו בנהיגה ויכול להסיק את המסקנות לגבי ראיית המקרו שקשורה בעניין.

אופיר פינס-פז: לכל אחד מאתנו ודאי שיש המלצות מניסיונו האישי והמלצות על רקע דברים אחרים שהגיעו לידיעתו.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שמשרד התחבורה במשך כל הקדנציה הזאת – יכול להיות שאני טועה, ואם אני טועה, אז הטעות היא קטנה מאוד – לפי מיטב ידיעתי משרד התחבורה לא הביא שום הצעת חוק ממשלתית כדי לתת מזור או לטפל טיפול שונה בנושא תאונות הדרכים, למרות מבחן התוצאה המאוד מאוד קשה שעובר על החברה בישראל.

אופיר פינס-פז: אני לא אומר שהדברים נעשים רק באמצעות הצעות חוק, מובן שלא, אבל אני זוכר את הצעת החוק בקדנציה שעברה, שהציעה להוריד את גיל הנהיגה המינימלי.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, זו הצעת חוק פופוליסטית, לא אחראית, לא נכונה, מאוד בעייתית, כי כל מי שמכיר את הסטטיסטיקה יודע, שנהגים צעירים – וחבר הכנסת לנגנטל מבין בזה לא מעט, תקן אותי אם אני טועה – נהגים צעירים ונהגים עם פחות ניסיון מעורבים יותר בתאונות דרכים מאשר נהגים מבוגרים ואלה שיש להם יותר ניסיון.

אופיר פינס-פז: לכן, להוריד את הגיל בלי לשנות באופן משמעותי את קורס הנהיגה, את לימוד הנהיגה וכל מה שקשור בחינוך לנהיגה, לפי דעתי גרם לתוצאות אחרות ממה שהיינו רוצים שתהיינה בכבישים.

אופיר פינס-פז: לכן אני מציע בתחום הזה לוועדה הפרלמנטרית הזאת לעסוק בעניין הזה בכל הרצינות, לנתח את הדברים בצורה מקצועית ככל האפשר, לא לקבל החלטות בחופזה, לא לקבל החלטות שנשמעות טוב אבל התוצאות שלהן עלולות להיות הרסניות, להציע את התשובות המתאימות.

אופיר פינס-פז: זה לא עניין מפלגתי.

אופיר פינס-פז: הטיפול וההתמודדות עם העניין הזה חייבים להיות טיפול של כל עם ישראל, טיפול של כל החברה בישראל, טיפול בידיים משולבות, ולא טיפול תוך כדי ויכוח ומאבק, משום שאין לנו מאבק בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שהוועדה הזאת תצליח להביא את נושא המלחמה בתאונות הדרכים לדרגת עדיפות הרבה יותר גבוהה של ממשלת ישראל.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שמהוועדה הזאת תצאנה יוזמות גם להחלטות ממשלה וגם להצעות חקיקה שלא קיימת היום.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שלוועדה הזאת תהיה היכולת ויהיו הכלים לקיום בקרה מקצועית על המציאות, על תהליך קבלת ההחלטות הממשלתיות, על הדרך שבה הממשלה מבצעת את תפקידה במובן הרחב של המלה, ואני מקווה שהוועדה הזאת תתרום את תרומתה.

אופיר פינס-פז: אני מציע לא להשלות את הציבור ובוודאי לא להשלות אותנו.

אופיר פינס-פז: אם תקום הוועדה הזאת לא יהיה שינוי דרמטי במובן הזה שמהיום למחר תשתנינה הנסיבות או המציאות תהיה ורודה.

אופיר פינס-פז: אבל אני כן חושב, שאם הוועדה תשכיל לקבוע לעצמה דרכי עבודה, תתאם את רמת הציפיות, תיקח על עצמה לטפל באופן אינטנסיבי בכמה נושאים, נושאים מרכזיים, היא יכולה לתרום תרומה משמעותית וחשובה במסגרת המאבק הכולל בתאונות הדרכים.

אופיר פינס-פז: אני מאחל ליושב-ראש הוועדה ולחברי הוועדה הצלחה רבה.

אופיר פינס-פז: הצלחתם היא הצלחת כולנו.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: הדובר הבא, חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

יהודית נאות: ביניכם יש איזו הודעה.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חשוב וטוב ובריא שאנחנו נזקקים לנושא של תאונות הדרכים והטיפול בהן, לאו דווקא בעקבות איזו תאונה קטלנית במיוחד חס וחלילה שקורית.

עסאם מח'ול: אני חושב שזה נותן גם לדיון שלנו ולוועדת החקירה שאנחנו מדברים עליה או מציעים כאן נפח אחר ויחס אחר, כשצריכים להעמיד כמה שאלות אקוטיות מתוך הקביעה הבסיסית, הראשונית, שניתן להילחם בתאונות הדרכים וניתן לצמצם את מספר הקורבנות ואת קציר הדמים בכבישים השונים של הארץ.

עסאם מח'ול: יש כמה דברים שצריך לשאול אותם וצריך להעמיד אותם.

עסאם מח'ול: צריך לשאול את השאלה גם על מצב הרוח הכללי, הציבורי הכולל בישראל.

עסאם מח'ול: אני לא מדבר על הצד המדיני דווקא בעניין הזה, אלא על המצב הכלכלי, על המצב החברתי, על הקשיים והסיבוכים של החיים שלנו.

עסאם מח'ול: אנחנו צריכים לראות את ההשתקפות שלהם בתאונות דרכים.

עסאם מח'ול: אבל יש דברים יותר ישירים.

עסאם מח'ול: אם אני מדבר על אותם עובדים שצריכים לנסוע עשרות רבות של קילומטרים, כדי להתחיל יום עבודה שמתחיל השכם בבוקר ומסתיים בסוף היום, בתנאים של העבודה היום ושל שעות נוספות, ואחר כך עוד לנהוג למקום מגוריהם, אני חושב שיש כאן איזה מתכון לחוסר עירנות, לעייפות, ומצב הרוח הלאומי, שהוא קשה ופוגע, יכול להיות גם קטלני.

עסאם מח'ול: יש שאלת התשתיות והכבישים וחוסר הטיית אוזן קשבת לדרישה שעומדת על הפרק, מטעמים שונים ורחבים, לשנות את התשתית התחבורתית בישראל בכיוון של תשתית רכבות ופחות רכבים פרטיים וכבישים, וזאת מכל מיני סיבות, גם איכות סביבה, גם שמירה על הקרקע ודברים כאלה.

עסאם מח'ול: נוסף על זה אנחנו צריכים להביא בחשבון את התופעה הקיימת לפחות בעשור האחרון, שכמעט כל הכבישים בארץ הם בשיפוצים, הם בעבודות פיתוח, ועבודות הפיתוח לא נגמרות, הן נמשכות ונמשכות.

עסאם מח'ול: אם נשים לב, התאונות הגדולות ביותר קרו באזורים שבהם הכבישים בשיפוצים ומטעמים כאלה ואחרים הם לא נסגרים, אם בתוך הערים ואם בכבישים הבין-עירוניים.

עסאם מח'ול: אני חושב שאחד הדברים החשובים בתחום זה הוא החינוך ויצירת אווירה ציבורית לא נייטרלית לגבי תאונות הדרכים.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן שתהיה אמירה חברתית כלפי אנשים שמובילים לתאונות דרכים.

עסאם מח'ול: אני חושב שערכית חשוב שהדבר הזה ייאמר.

עסאם מח'ול: חשוב שהחברה תציין את אלה שמובילים או מביאים לתאונות דרכים ולהרוגים בכביש, מעבר לזה שנוטלים מהם את הרשיון או אפילו מכניסים אותם לפעמים למעצר לכמה ימים וכו'.

עסאם מח'ול: חשובה האווירה הציבורית הזאת וחשובה האמירה החינוכית.

עסאם מח'ול: אני חושב שצריך לאכוף, אבל תוך שימת דגש בחינוך.

עסאם מח'ול: אולי בין היתר צריך לחייב את כל מי שמתעקשים לנסוע רק במסלול השמאלי, שיקישו מדרך הנסיעה שלהם גם על העמדות הפוליטיות שלהם, ואז אולי היינו פותרים את הבעיה.

עסאם מח'ול: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, מטעם ועדת הכספים, הצעת החלטה: הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2002 – חלוקה לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.

ד' לב: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: אני רוצה להודיע, שמלבד חבר הכנסת נחום לנגנטל רשומים לדיבור עוד שבעה חברי כנסת.

יהודית נאות: בבקשה, חבר הכנסת נחום לנגנטל.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, בראש ובראשונה אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת מוטי משעני על כך שהוא העלה את ההצעה לסדר-היום להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית וגם על הנכונות שלו להגיע להבנות.

נחום לנגנטל: אני רוצה לשבח אותו על כך.

נחום לנגנטל: אני לא הרבה יותר ותיק ממך, מוטי, באתי לבניין אולי כמה חודשים לפניך, ומצחיק שאני אומר לך את זה, אבל אני אומר לעוזרי הפרלמנטריים, שאני מתקנא בחריצות שלך ובפוריות העבודה שלך, כי כמעט בכל יום רביעי אנחנו מצביעים על איזה חוק שלך, ובכל יום אנחנו נדרשים להתייחסויות הערכיות בחוקים שאתה מביא לפה.

נחום לנגנטל: בעניין הזה אני אומר לך "יישר כוח".

נחום לנגנטל: דבר שני, הלכת לדבר שאני עוסק בו כבר הרבה מאוד שנים, ואמרת שצריך להקים בשביל זה ועדת חקירה, כי לא מספיק שנקבע ועדת משנה ולא מספיק שנלך בעניין באופן בינוני, אלא צריך להעלות את זה לרמה הכי גבוהה שהכנסת מסוגלת להעלות נושא.

נחום לנגנטל: אני מודה לך על התעוזה.

נחום לנגנטל: בשגרת העבודה היומיומית אפילו לא חשבתי שאפשר ללכת על דברים כאלה, ובעניין הזה אנחנו חייבים לך המון תודות.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, רק מסיבה תקנונית אי-אפשר לציין שחבר הכנסת משעני הוא ממלא-מקום יושב-ראש הוועדה, אבל בהבנה ג'נטלמנית שקיימת בינינו, העבודה תיעשה בשיתוף פעולה מלא, והוא יהיה ממלא-המקום הקבוע.

נחום לנגנטל: אני מקווה שכל החברים בוועדה יקבלו את הדבר הזה בשמחה ובטוב לבב.

נחום לנגנטל: אלה דברי הקדמה שהם לא רק מחויבים, אלא אני רואה לעצמי זכות לומר אותם.

נחום לנגנטל: לגופו של עניין.

נחום לנגנטל: ההערה שהעיר כאן חבר הכנסת זבולון אורלב מקובלת עלי מאוד.

נחום לנגנטל: הנושא של משמרות הזה"ב הוא מאוד קריטי והוא נושא קלאסי להתערבות שלנו, לא משום שאני רוצה שנתערב בזה.

נחום לנגנטל: יש משפט כזה של פוליטיקאים שאני לא אוהב לומר אותו, אבל לא יעלה על הדעת שמשרד התחבורה אומר: אני לא מכיר בתמרור שהילדים מחזיקים; והמשטרה אומרת: אנחנו גם נגד זה שתמרור יהיה נע ונד, כשממילא אין לזה מעמד חוקי.

נחום לנגנטל: אז אומרים מנהלי בתי-הספר: אנחנו לא רוצים לקחת על עצמנו אחריות ואנחנו מפסיקים את העניין הזה.

נחום לנגנטל: במי פוגעים?

נחום לנגנטל: באותם ילדים שלהורים שלהם יש אמצעים פחותים והם לא יכולים לקחת אותם לבית-הספר.

נחום לנגנטל: הם ילכו לבית-הספר הפקר בכבישים, בלי משמרות הזה"ב, ומי יודע מה יקרה להם.

נחום לנגנטל: בעיני זה יותר מנורא.

נחום לנגנטל: דבר שני שצריך לעסוק בו באמת נוגע לתחומים שהזכיר חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

נחום לנגנטל: כשהתחלנו בתהליך של הורדת גיל הנהיגה, זה היה מלווה בחובה להכשיר את הנהג הצעיר.

נחום לנגנטל: חשבנו שצריך להכשיר את הנהג הצעיר בדרך שונה מזו שבה הוכשר נהג צעיר בשנות ה-60.

נחום לנגנטל: צריך לדעת, שספר התיאוריה בנהיגה של מדינת ישראל נכתב בשנות ה-60, והיום נבחנים עליו.

נחום לנגנטל: ברוך השם, אחרי דיונים מפרכים אצלי בוועדה, הגיעו למסקנה שלא צריך את השאלות לגבי המכניקה, כי המכניקה הזאת כבר לא קיימת ברכבים, כי גם הרכבים התפתחו מאז שנות ה-60.

נחום לנגנטל: אז את השאלות האלה כבר הוציאו ממבחן התיאוריה.

נחום לנגנטל: אבל שאלה כמו: מה יותר משכר – בירה, ליקר, יין, עדיין קיימת במבחן התיאוריה של מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: כל הנושא של הכשרת הנהג הצעיר ומגרשי ההדרכה לוקה בחסר.

נחום לנגנטל: אני יודע שבמשרד התחבורה יש תוכניות טובות וחשובות, אבל צריך להזדרז להוציא אותן לפועל, כי כל יום שאנחנו לא מקדמים בו את הכשרת הנהג הצעיר, אנחנו צריכים להביא בחשבון שאנשים מוכשרים בו פחות טוב לנהיגה בכבישים, וכשהם פחות טובים, תרבות הנהיגה שלהם תהיה פחות טובה.

נחום לנגנטל: יהיה קשה לתקן, כי יש לך הרגלי התנהגות לא נכונים מהבית, והמורה לנהיגה לימד אותך שמה שחשוב זה לעבור את הטסט, ולא בדיוק איך לנהוג, ואם הבוחן בודק את השאלות האלה, אז את הדברים האלה מתרגלים יותר מאשר דברים אחרים.

נחום לנגנטל: גם זה לוקה בחסר.

נחום לנגנטל: אני לא יכול להתייחס כרגע לכל הדברים שנאמרו קודם, אבל אני מקווה שנעמוד בכל המטרות והדברים שהביא חבר הכנסת משעני בפני ועדת הכנסת.

נחום לנגנטל: מאחר שאנחנו עוסקים פה ממש בדיני נפשות, תפילתי היא שלא תצא תקלה מתחת ידינו ושהקדוש-ברוך-הוא ייתן לנו את היכולות ואת הכוחות לעבוד, לעשות ולהועיל בדברים שבהם אולי נצליח להציל נפשות בישראל.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: הדובר הבא יהיה חבר הכנסת יגאל ביבי, ואחריו – חבר הכנסת מרדכי משעני.

יגאל ביבי: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את חבר הכנסת משעני על הרעיון והטיפול בנושא, ולברך את חברי, חבר הכנסת נחום לנגנטל, שמקדיש זמן רב לפעילותו בנושא החשוב שעומד על הפרק.

יגאל ביבי: בהזדמנות זו אני רוצה לומר, שכאשר אני רואה מה נעשה כל יום בכבישים, אני נדהם מהאטימות של המערכת.

יגאל ביבי: כל הזמן מדברים על תשתיות, וכמעט בכל לילה אני רואה צילומים ליד גשרים ומחלפים, אבל להגיע היום בבוקר מירושלים לתל-אביב לוקח שעתיים.

יגאל ביבי: אנחנו עדיין לא עשינו אלף-בית של מדינה מודרנית.

יהודית נאות: ומתל-אביב לירושלים?

יגאל ביבי: אותו דבר.

יגאל ביבי: לפני 100 שנה בנו הטורקים את הרכבת מתל-אביב לירושלים במשך שנה על חמורים, כי לא היו אז טרקטורים ולא היה אז חומר נפץ.

יגאל ביבי: אומנם נכון, אלפי עובדים עבדו, וזה לקח שנה.

יגאל ביבי: אצלנו בכלל לא מתקרבים לשדרג את הרכבת, רק מדברים על זה כבר שנתיים.

יגאל ביבי: בירושלים עיר הבירה יש 600,000 תושבים.

יגאל ביבי: באוגנדה, באתיופיה ובכל מקום אחר לעיר הבירה אין רכבת?

יגאל ביבי: יש בירה כזאת בעולם, העיר הבודדת והנצורה?

יגאל ביבי: איפה שר התחבורה?

יגאל ביבי: יושב כאן שר התיירות בני אלון, שמבין מה זו רכבת משדה התעופה לירושלים, רכבת קלה ישר לתוך המלונות, כאשר תייר מגיע לירושלים בתוך 20 דקות מהרגע שהוא נוחת, ולא עומד שעה בכניסה לעיר.

יגאל ביבי: צריך להסיר את המצור מעל ירושלים.

יגאל ביבי: הגיע הזמן שהממשלה תעשה רכבת לירושלים, אבל אפילו תוכנית עדיין אין, יש ויכוחים בין העירייה לבין משרד התחבורה ולא יודעים מה רוצים לעשות.

יגאל ביבי: חברי הכנסת לנגנטל ומשעני, אתם צריכים לחקור את המצב שבו אדם שאין לו מזגן ברכב תקוע בתוכו שעתיים, מעוצבן, הוא לא יכול לעשן בתוך הרכב; הוא עצבני, ואחרי שהוא כבר יכול לנסוע הוא לוחץ במהירות על הגז, כי הוא לא רוצה לאחר לפגישה, או שאשתו צריכה להוציא את הילד מהמעון.

יגאל ביבי: לכן אני אומר, שנושא התחבורה הוא קריטי לפיתוח הכלכלה.

יגאל ביבי: כמה מיליארדים מבזבזים הנהגים האלה בשעות ובדלק שהם שורפים?

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לכם שאני זוכר את ירושלים לפני שנים, כאשר הייתי יורד מגילה, עם הטללים של הבוקר והאוויר הצח.

יגאל ביבי: היום, כאשר אתה יורד מגילה, אתה רואה בשעות הבוקר את הערפיח.

יגאל ביבי: לפני שבע שנים התחילו לדבר בירושלים על הרכבת הקלה, וכך גם בתל-אביב.

יגאל ביבי: הקימו מנגנונים, אבל אין תכנון ולא יודעים מה עושים, ואין גם אישורים.

יגאל ביבי: אנחנו מדינה שמפגרת בתחום הזה בצורה משמעותית ביותר.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לראשי ועדת החקירה, אם הכנסת החליטה להקים ועדה ממלכתית, תחקרו את המחדלים שקשורים בממלכתיות – איך הם נוהגים בצורה כזאת.

יגאל ביבי: אם כבר עושים משהו, הוא בזבזני ולא חכם.

יגאל ביבי: אני לא מהנדס, אבל כל פעם כאשר אני עובר אחרי דרך בגין לכיוון רמות ורואה את הגשרים שהוקמו בהוצאה אדירה, אני אומר שהמתכננים בזבזנים.

יגאל ביבי: במקום לעשות את האלף-בית, עושים דברים מפוארים שעולים מיליונים; דברים לא תכליתיים ולא פונקציונליים ופשוטים.

יגאל ביבי: כאשר אתה נוסע בארצות-הברית אתה לא רואה דברים כאלה שעולים מאות מיליונים.

יגאל ביבי: עושים דברים פשוטים, דברים פרקטיים.

יגאל ביבי: הגיע הזמן שניתן את הדעת על הנושא הזה.

יגאל ביבי: אני מקווה שהוועדה תהיה אמיצה ולא תפחד משום דבר, אלא תקבל החלטות בצורה ברורה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: הדובר הבא הוא חבר הכנסת מרדכי משעני.

יהודית נאות: אחריו – אם יהיה נוכח, חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

יהודית נאות: אם לא – חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואם לא – חבר הכנסת נסים זאב, ואם לא – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יהודית נאות: כרגע אף אחד מהם איננו במליאה.

מרדכי משעני: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להשמיע כמה הערות פתיחה.

מרדכי משעני: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יוסי כץ, שלאור חשיבות העניין עשה כמיטב יכולתו כדי שהוא יידון במהירות ונגיע מהר ככל האפשר להצבעה ולאישור ועדת החקירה בעניין הקטל בדרכים.

מרדכי משעני: אני רוצה להודות גם לחבר הכנסת לנגנטל, שיעמוד בראש הוועדה.

מרדכי משעני: אני רוצה להודות לו ראשית על דבריו במליאה עכשיו ועל הברכות שהוא שלח לי.

מרדכי משעני: כפי שאמרתי במליאה בעת שהעליתי את ההצעה לסדר-היום למנות ועדת חקירה, השיקול האישי לעולם לא ישפיע עלי בעניין זה.

מרדכי משעני: חשבתי והחלטתי, שמן הדין שיושב-ראש ועדת המשנה, חבר הכנסת נחום לנגנטל, שעוסק בסוגיה הזאת הרבה מאוד, הוא שיעמוד בראש ועדת החקירה, ואשתדל כמיטב יכולתי לסייע לו ולחברי הוועדה.

מרדכי משעני: אני רוצה להודות לו גם על העזרה שהושיט.

מרדכי משעני: בעצם שנינו, גם אני וגם הוא, ניסחנו את המטרות ואת סמכויות ועדת החקירה.

מרדכי משעני: אני רוצה להודות לו גם על כך.

מרדכי משעני: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שהסכימו להיות חברים בוועדת החקירה.

מרדכי משעני: אני חושב שמחכה לנו מלאכה קשה מאוד, אם אנחנו רוצים לעשות עבודתנו נאמנה.

מרדכי משעני: המלאכה קשה, קשה מאוד.

מרדכי משעני: הגשתי הצעה לסדר-היום בעניין הקמת ועדת חקירה, משום שהנתונים של החודשים ספטמבר-אוקטובר גרמו לי לזעזוע.

מרדכי משעני: אני חושב שזו מכה שבשום פנים ואופן לא ניתן להשלים אתה.

מרדכי משעני: זו מכה, ואנחנו, אנשי הציבור וחברי הכנסת, חייבים להשתמש בכל הכלים שעומדים לרשותנו כדי להילחם בה.

מרדכי משעני: אם הכלי הוא ועדת משנה, תהיה זו ועדת משנה.

מרדכי משעני: אם זה לא מספיק, אז ועדת חקירה פרלמנטרית.

מרדכי משעני: אם יהיה צורך, אולי אפילו ועדת חקירה ממלכתית, משום שלא ייתכן שעל כבישי מדינת ישראל ייהרגו כל שנה מאות אנשים, והדבר הולך ונעשה גרוע מיום ליום, למרות כל ההשקעות, גם בהסברה, גם בחינוך, גם באכיפה ואולי גם בתשתיות.

מרדכי משעני: יכול להיות שכל זה לא מספיק, או שהעבודה נעשית בצורה לא מסודרת.

מרדכי משעני: אני רוצה לומר מה הסיבה הנוספת שהביאה אותי לבקש ועדת חקירה: הכנסת עשתה עבודה טובה לפי דעתי, כאשר אישרה ב-1997 את חוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים.

מרדכי משעני: אין לי ספק שעל החוק הזה עבדו רבות, וכנסת ישראל חוקקה אותו משום שראתה את חומרת הנושא ונתנה את דעתה עליו.

מרדכי משעני: הכנסת רצתה שתהיה התמודדות עם הנושא הזה, אבל אני חושב שהגורמים שהחוק הזה הטיל עליהם את התפקיד לחפש דרכים ולמצוא פתרונות על מנת להיאבק בתופעה, לא עשו מאומה.

מרדכי משעני: אני לא אומר זאת סתם:

מרדכי משעני: החוק הזה קובע שראש ממשלה – שימו לב, ראש ממשלה ולא אחר – חייב אחת לשלושה חודשים לבוא לכנסת ולדווח לחברי הכנסת מה עשתה הממשלה בשלושת החודשים האחרונים בנושא המלחמה בתאונות דרכים.

מרדכי משעני: האם יש מישהו מבין חברי הבית שיוכל לומר כי ההוראה הזאת קוימה?

מרדכי משעני: הרי זו הפרת חוק.

נחום לנגנטל: זה נעשה רק פעם אחת.

מרדכי משעני: יפה, פעם אחת.

מרדכי משעני: החוק הזה קיים מ-1997.

מרדכי משעני: היו צריכות להיות פעמים רבות מאוד.

מרדכי משעני: החוק הזה קובע למשל, כי ממשלה אינה מאשרת את תקציבה אלא אם היא דנה קודם כול באישור תקציבה של הרשות למלחמה בתאונות הדרכים.

מרדכי משעני: עד כדי כך ראו את חשיבות הנושא.

מרדכי משעני: אני רוצה לומר לכם, שוועדת השרים לעניין החוק הזה לא התכנסה מעולם, אף שהיתה חייבת לעשות זאת, אלא לאחר שהגשתי את ההצעה להקמת ועדת חקירה.

מרדכי משעני: מכיוון שזמני מוגבל, אני רוצה לסיים באיחולים ליושב-ראש הוועדה ולחברי הוועדה.

מרדכי משעני: מוטלת עלינו מטלה כבדה מאוד, ואני חושב שאנחנו צריכים לשבור את כל המוסכמות בנושא חשוב זה, ולא להתחשב בפרוצדורות ובטכניקות.

מרדכי משעני: עלינו לעשות את מה שאנחנו חושבים שהוא חשוב באמת.

מרדכי משעני: אין כאן חילוקי דעות, אין כאן עניין של סיעות, צריך ללכת עם זה עד הסוף.

מרדכי משעני: אני מקווה שנצליח ולו רק לצמצם את התופעה.

מרדכי משעני: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: הדובר הבא – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, לצערי הרב הדיון החשוב הזה מתקיים בלי שיהיה נוכח כאן שר התחבורה, או לפחות סגנו, שאמור להיות ממונה על המלחמה בתאונות הדרכים.

מוחמד כנעאן: זו הצורה שבה הממשלה מטפלת בתאונות הדרכים.

מוחמד כנעאן: זה כואב וחמור מאוד.

מרדכי משעני: הנהג שלו נוסע עכשיו במהירות של 60 קילומטר לשעה, לכן הוא לא הספיק להגיע.

מוחמד כנעאן: זה כואב מאוד וחמור מאוד.

מוחמד כנעאן: עם זאת, אני מברך על כך שהוקמה ועדת חקירה פרלמנטרית, אך אני אצביע נגדה.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש ויושב-ראש ועדת הכנסת, אני אצביע נגד הוועדה; לא על מהות הוועדה או על עצם הקמת ועדה כזאת, אלא על ההרכב, ההרכב שמתעלם – מדי פעם יושב-ראש ועדת הכנסת מתעלם מסיעות פרלמנטריות כאן בכנסת, שהן פעילות מאוד ורוצות להיות שותפות לעבודה הזאת.

מוחמד כנעאן: לכן אני וחברי תאופיק חטיב נתנגד וננסה לגייס כמה שיותר חברים להתנגד לנושא הזה, עם כל הכבוד.

מוחמד כנעאן: אני ניסיתי לדבר עם יושב-ראש הוועדה – ואני מברך אותו על העבודה המאומצת שלו – חבר הכנסת נחום לנגנטל, שהוא שכני למושב.

מוחמד כנעאן: אני מברך אותו על העבודה המאומצת שלו בנושא הזה, ואני משוכנע שכיושב-ראש ועדת החקירה הפרלמנטרית הוא יעשה כמיטב יכולתו.

מוחמד כנעאן: הוא אדם שיש לו מה לומר בתחום הזה, עשה בתחום הזה, ואני מניח שהוא יתרום את חלקו בוועדה הזאת, שאכן אנחנו זקוקים לה, כי הממשלה לא מטפלת בנושא.

מוחמד כנעאן: אני רציתי לראות את ראש הממשלה, חבר הכנסת שטייניץ – ואני לא תוקף את הליכוד.

מוחמד כנעאן: אתה מבסוט אם אני תוקף את ראש הממשלה.

מוחמד כנעאן: זה בסדר, אני יודע את זה.

מוחמד כנעאן: ראש הממשלה, לא שמענו עד היום שהוא קיים דיון רציני בממשלה, שבו החליטו להשקיע פעם אחת ולתמיד השקעה רצינית בנושא התשתיות, בנושא חינוך בבתי-הספר, ביסודי, בחטיבות הביניים ובחטיבות העליונות, ולא רק לאיים מדי פעם להוריד את משמרות הזה"ב של בתי-הספר, שבסך הכול יש להם 37 תקנים, ולכל הדעות אין די בזה.

מוחמד כנעאן: זה מעט מאוד יחסית לעבודה שהם משקיעים, לתרומה שהם אמורים לתרום בעבודת החינוך בבתי-הספר, ועל כן אנחנו רואים שיש יישובים גדולים בארץ שלא מגיעות אליהם משמרות הזה"ב, כי אין מספיק תקנים.

מוחמד כנעאן: היתה עבודה מאומצת בוועדת החינוך על מנת למנוע את הגזירה הזאת, ואני שמח שבסופו של דבר הנושא נשאר בבתי-הספר.

מוחמד כנעאן: עם זאת, גברתי היושבת-ראש, מדי יום, מדי חודש, אנחנו עדים לעלייה במספר תאונות הדרכים הקטלניות מאוד, שנגרמות לא רק על-ידי נהגים צעירים, אלא גם על-ידי נהגי משאיות כבדות ועל-ידי אוטובוסים, שלפעמים לא מתחשבים ברכבים הקטנים בכבישים השונים.

מוחמד כנעאן: הייתי רוצה מאוד לראות – –

יהודית נאות: חבר הכנסת לנגנטל, אתה נוהג בלי דיבורית.

מוחמד כנעאן: – – כבישים או מסלולים לרכבים כבדים ומסלולים לרכבים קלים או ל"פרייבטים".

מוחמד כנעאן: אני משוכנע שדבר כזה יפחית את מספר תאונות הדרכים בארץ.

יהודית נאות: אני מבקשת לסיים.

מוחמד כנעאן: אני מסיים, גברתי היושבת-ראש.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה, שלאחר הדיון הזה ולאחר הקמת הוועדה הזאת, אולי תשכיל הממשלה פעם אחת לקיים דיון מעמיק, מקצועי, אמין, עם גישה חיובית ועם הגדלה משמעותית בתקציב הטיפול בתאונות הדרכים, הכפלת התקציב לתשתיות, ואני מאוד מקווה שהגזירות הבאות עלינו לרעה בתקציב החדש לא יפגעו בנושא הזה, לא יפגעו בתשתיות, אלא להיפך – ירחיבו, על מנת שאולי, אולי בכל זאת, נזכה בשנה הבאה לשמוע ולראות שהדוחות והדיווחים מראים הפחתה במספר תאונות הדרכים, הפחתה במספר ההרוגים, הפחתה במספר האנשים שנזקקים לטיפול לאורך זמן.

מוחמד כנעאן: תודה, גברתי.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

קריאה: הוא אחרון?

יהודית נאות: לא.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע מבין הנוכחים פה.

יהודית נאות: הרשימה כרגע סגורה, אבל עדיין רשומים פה חברים שאינם נמצאים.

יהודית נאות: בבקשה.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אצביע נגד כינון ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת נושא תאונות הדרכים.

יובל שטייניץ: תאונות הדרכים – מכה שלא ברא השטן, ואין ספק שצריך לעשות הרבה כדי לצמצם אותה.

יובל שטייניץ: אבל עוד ועדת חקירה?

יובל שטייניץ: הרי יש כאן זילות של מושג ועדות החקירה.

יהודית נאות: נכון.

יובל שטייניץ: הרי זו בדיחה.

יובל שטייניץ: הציבור יושב בבית וצוחק מהפרלמנט הישראלי, שכל שבוע יש בו הצעות אי-אמון וכל שבוע מקימים בו גם ועדת חקירה פרלמנטרית.

אברהם פורז: – – – למה יש כל כך הרבה הצעות אי-אמון?

יהודית נאות: 120 ועדות תהיינה.

יובל שטייניץ: למה יש כל כך הרבה ועדות?

יובל שטייניץ: אני חושב שכל חבר כנסת כבר חבר בכמה ועדות.

יהודית נאות: מה זה כל חבר כנסת?

יהודית נאות: בממוצע בארבע, משום שיש פה רק כ-40 חברי כנסת שעובדים.

יובל שטייניץ: כן.

יובל שטייניץ: אני רוצה להזכיר למציעים ולעצמנו, שוועדות הכנסת – הרי בכנסת יש 16-17 ועדות סטטוטוריות ועוד ועדות לא סטטוטוריות.

יובל שטייניץ: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, שוועדות הכנסת הן בעצם ועדות חקירה.

יובל שטייניץ: הרי לפרלמנט, בדמוקרטיה קלאסית של הפרדת רשויות, יש שני תפקידים.

יובל שטייניץ: התפקיד האחד הוא לחוקק חוקים והתפקיד השני הוא לפקח, לבקר, לבדוק ולחקור את פעולות הרשות המבצעת.

יובל שטייניץ: ולכן, אם לפרלמנט הזה יש, למשל, ועדת פנים, ועדת הפנים היא היא ועדת חקירה גם לנושא פעולות משרד התחבורה והבטיחות בכבישים.

יהודית נאות: לא, זו ועדת הכלכלה, נדמה לי.

יובל שטייניץ: או ועדת הכלכלה.

יובל שטייניץ: ואם יש ועדת חינוך, אז הוועדה הזאת היא גם ועדת חקירה סטטוטורית לבדיקת החינוך לזהירות בדרכים והמעורבות של תלמידים בתאונות דרכים.

יובל שטייניץ: רק בפרלמנט הישראלי יש מצב שבו נוסף על הוועדות הסטטוטוריות מקימים עוד ועוד ועוד ועדות חקירה, שלא יובילו לשום דבר ולא יתרמו לשום פתרון אבל יאפשרו לכמה חברי כנסת להתהדר בעוד תואר מיותר ויאפשרו לציבור – – –

מרדכי משעני: זאת בפירוש לא היתה הכוונה.

יובל שטייניץ: אני יודע שזאת לא היתה הכוונה.

מרדכי משעני: אתה עצמך מסביר בהסבר שלך, כי ועדת החינוך תתעסק בחינוך בכל הנוגע לנהיגה, וועדת הפנים תתעסק בזה – פה אנחנו רוצים לאחד את הכול בוועדה מיוחדת רק לנושא זה, כמו שבדרך כלל קורה בוועדות פרלמנטריות.

מרדכי משעני: אחרת בשביל מה?

יובל שטייניץ: חבר הכנסת משעני, הסכת והקשב לתשובתי.

יובל שטייניץ: הרי אני לא התקוממתי על הכוונות הטובות של היוזמים, ואני בטוח בכוונות הטובות שלך, של חבר הכנסת לנגנטל ושל אחרים.

יובל שטייניץ: אני התקוממתי על התוצאה.

יובל שטייניץ: עכשיו, אם אנחנו נקים – לפי הנימוק שלך – ועדת חקירה לכל נושא, כי כל נושא כמעט מפוזר בכמה ועדות – –

מרדכי משעני: – – –

יובל שטייניץ: רגע, שנייה.

יובל שטייניץ: – – ויש כמה משרדי ממשלה וכמה ועדות כנסת שנוגעות לו, אז אנחנו נתחיל להקים פה מבנה אין-סופי של ועדות חקירה וועדות פרלמנטריות, והדבר הזה יימשך עד אין-סוף.

יובל שטייניץ: יהיו פה לא מאה ועדות חקירה, אלא אלפי ועדות חקירה.

יובל שטייניץ: אני פונה לכנסת להתעשת, להפסיק להציע הצעות אי-אמון כל שבוע – אין שום פרלמנט בעולם שעושה את הקרקס הזה – ולהפסיק להקים ועדות חקירה פרלמנטריות כל שבוע.

יובל שטייניץ: יש ועדות חקירה בכנסת, אלה ועדות הכנסת.

יובל שטייניץ: הן פועלות טוב, הן פועלות נכון.

יובל שטייניץ: מעניין לעניין בעניין דומה.

יובל שטייניץ: אינני יכול להימנע מלהעיר הערה, הערה חריפה, על שביתת הנכים.

יובל שטייניץ: וכאן ההערה שלי תהיה לא על השאלה האם דרישות הנכים צודקות או שמא עמדת הממשלה צודקת – ואולי שני הצדדים צודקים – כי הדרישות הן על פניהן צודקות, אבל המצב קשה.

אברהם פורז: אם שני הצדדים צודקים גם אתה צודק.

יובל שטייניץ: כן, תמיד, או כמעט תמיד.

יובל שטייניץ: ואני לא רוצה להיכנס לסוגיה, האם הנכים לא הפריזו בדרישותיהם, ולא אצטט אותם נכים שפנו אלי וחשבו שהדרישות לא מוצדקות ושהן יזיקו למצב הנכים, כי הם יעודדו אי-יציאה מהבית וחוסר תעסוקה.

יובל שטייניץ: ואני גם רק אזכיר על קצה המזלג שאני ורבים אחרים חשבנו בזמננו, כשבא נשיא המדינה והציע פשרה כל כך סבירה והוגנת בזמן הקשה הזה, שתקום ועדה בראשות שופט עליון בדימוס שתבדוק את טענות הנכים, ואם באמת הופרו הבטחות שניתנו להם – והממשלה מתחייבת ליישם; אני חושב שרוב אזרחי המדינה חשבו שהעניין הזה נכון וצודק.

יובל שטייניץ: אני אפילו לא מבין את התקשורת הישראלית, איך היא התעלמה מההצעות הסבירות הללו והיא נותנת גיבוי אוטומטי לשביתת הנכים, כאילו השביתה הזאת צודקת באופן אוטומטי – בלי קשר להצעות שהוצעו – אבל אני רוצה להתייחס לדרך המאבק.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, אין שום מדינה דמוקרטית שמרשה לשובתים – יהיו צודקים ככל שיהיו – לחסום ולסגור את דרכי הגישה לקריית-הממשלה שלה, לפרלמנט שלה, לבית-המשפט העליון.

יובל שטייניץ: הדבר הזה לא קורה באנגליה, לא קורה בארצות-הברית, בטח לא כתופעה חוזרת ונשנית פעם אחרי פעם.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר לממשלת ישראל – הממשלה חייבת לשלוט.

יובל שטייניץ: שביתת נכים – כן, ברשיון, לפי החוק.

יובל שטייניץ: לא מצור על הכנסת ועל עם ישראל.

אברהם פורז: הנכים זה לא שביתה, זו הפגנה.

יובל שטייניץ: הפגנה.

יובל שטייניץ: לא מצור על הכנסת, לא מצור על בית-המשפט העליון, לא מצור על משרדי הממשלה.

יובל שטייניץ: ואני רוצה להזהיר – מחר ישימו כאן מצור על הכנסת אנשי שמאל, מחרתיים יהיו אלה אנשי ימין – –

יהודית נאות: אני שמחה שאיזנת.

יובל שטייניץ: – – לאחר מכן יבואו הערבים וישימו מצור על משרד ראש הממשלה והכנסת ובית-המשפט עליון.

יהודית נאות: נא לסיים.

יובל שטייניץ: ומה נעשה אז?

יובל שטייניץ: נאמר שאת אלה ניתן לפנות, שכולם צריכים לשמור על החוק, אבל את אלה לא?

יובל שטייניץ: הממשלה הזאת – – –

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת שטייניץ, להזכיר לך, בימי רבין היה פה מצור של המתנחלים – שבועות לא נתנו לנו להיכנס לכנסת, ואף אחד לא נגע בהם – – –

יובל שטייניץ: חברת הכנסת גוז'נסקי – – –

יהודית נאות: אולי רצח רבין אומר שצריך ללמוד לקח.

אורי אריאל: – – –

יובל שטייניץ: אני חושב שגם כאשר היה פה מצור של מתנחלים על הכנסת, היה צריך להוריד אותם מהכביש בכוח, אבל – – –

תמר גוז'נסקי: אז לא שמעתי אותך.

יהודית נאות: חבר כנסת שטייניץ, בכוח או במוח – סיימת.

יובל שטייניץ: אני מסיים בהערה אחרונה.

יהודית נאות: משפט אחרון ממש.

יובל שטייניץ: ממשלה שמתירה לציבור שובתים או מפגינים – צודק ככל שיהיה – לצור על הכנסת ועל בית-המשפט העליון ועל משרדי הממשלה ולשתק אותם, היא ממשלה שתיכנע לבריונות ולאלימות לאורך כל הדרך, ואסור לעשות את ההבחנה ולהגיד: הבריונות והאלימות והפרת החוק של אלה צודקות, כי הם צודקים ולכן באלה לא נטפל, אבל באלה נטפל ביד קשה ובזרוע נחושה.

יובל שטייניץ: אנחנו מאבדים את היכולת לשלוט ולקיים מדינה ודמוקרטיה תקינה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר כנסת אורי אריאל, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר כנסת נסים זאב.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ראשית ברצוני לשבח את חבר כנסת משעני על היוזמה וההובלה, ובזכות יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר כנסת כץ, זה גם הלך מהר.

אורי אריאל: לא הבנתי את דבריך, חבר כנסת יובל שטייניץ.

אורי אריאל: הדברים הם לא ככל דבר.

אורי אריאל: הרי יש באמת דברים רבים שראוי לעסוק בהם ובכנסת ובוועדותיה עוסקים בהם.

אורי אריאל: לומר בנושא תאונות דרכים – שזוהי מלחמה אליבא דכל יושבי הבית הזה, ללא הבדל בין המפלגות – שזה עוד נושא שראוי להתהדר בו חבר כנסת זה או אחר, אני מתפלא על דבריך, מצטער עליהם וחושב שהם אינם במקומם.

אורי אריאל: אנחנו פשוט נמצאים במלחמה, ובמלחמה כמו במלחמה.

אורי אריאל: הבית הזה עוסק בנושא המלחמה של הטרור יום וליל, ללא הפסקה, ובצדק.

אורי אריאל: כך ראוי.

אורי אריאל: אנחנו נמצאים במלחמה קשה.

אורי אריאל: אינני אומר קיומית, אבל קשה.

אורי אריאל: מי שחושב – – –

יובל שטייניץ: אני מבין שאתה מציע להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לנושא המלחמה בטרור – –

יהודית נאות: לא, אבל לחוקים שלא מומשו עד היום.

יובל שטייניץ: – – או לנושא המים אולי, משבר המים?

אורי אריאל: מי שחושב שהנושא הזה הוא פחות – טועה בעניין – –

יהודית נאות: חבר הכנסת יוסי כץ, אני מציעה לך לדעת, כי יש עוד דוברים.

): יש חוק חשוב – – –

אורי אריאל: – – וראוי שהוועדה הזאת תוקם, ומהר.

אורי אריאל: לא הבנתי למה לוח הזמנים כה ארוך.

אורי אריאל: ראוי לקבוע אותו קצר, מהיר, כפי שהתבטא גם חבר כנסת משעני, ולהביא את הדברים במהירות לביצוע בחקיקה, בתקנות או בכל דרך אחרת.

אורי אריאל: הדבר המרכזי הוא החינוך בבתי-הספר, והוועדה ודאי תידרש לזה, ודיברו על זה גם חברי כנסת קודמים.

אורי אריאל: ראוי שזה יהיה מרכז העבודה והעשייה, כי הנושא הוא חינוכי בעיקרו, והלוואי שנצליח בזמן הקרוב, בשנה הקרובה, להוריד את מספר הנפגעים וההרוגים.

אורי אריאל: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר כנסת נסים זאב.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, בינתיים, עד שהוא עולה – כמה ועדות חקירה כבר הוקמו בכנסת הנוכחית?

יהודית נאות: אני יכולה לומר לך – ארבע.

יובל שטייניץ: – – –

יהודית נאות: היתה גם ועדת חקירה של סגן השר פרוש – בנושא רשויות מקומיות.

יובל שטייניץ: איזה ארבע?

יובל שטייניץ: תוסיפי עוד אפס, אני חושב.

יהודית נאות: בבקשה.

נסים זאב: קודם כול, אני רוצה לברך את היוזמים את הקמת הוועדה, ולא משנה מה תוצאותיה – אפילו אם זה יהיה דקלרטיבי, אפילו אם זה יהיה הצהרתי, אפילו אם זה יהיה קול של זעקה שקמה מהכנסת הזאת על ההרג, על המגפה שפוקדת אותנו כל כך הרבה שנים, ללא רחמים.

נסים זאב: מה אפשר לומר לאם ששכלה את בנה, את בעלה, בתאונת דרכים?

נסים זאב: באילו דברי נחמה אפשר לנחם את המשפחה?

נסים זאב: אין שום נחמה, אין שום מחילה לכל מי שיש בידו לצמצם את ההרג ולא עושה דבר.

נסים זאב: מגפת ההרג, העלייה במספר ההרוגים בתאונות הדרכים בשנה האחרונה – אין להשלים אתה, וכולנו מצווים, בבחינת ציווי תורה – "לא תעמוד על דם רעך, אני השם".

יהודית נאות: חבר הכנסת לנגנטל.

נסים זאב: לנושא המקצועי כרגע.

נסים זאב: אני מבין ששיתוף הפעולה בין משרדי הממשלה השונים – התחבורה, התשתיות, האוצר, הפנים, ההסברה והחינוך – חשוב, ואין לי ספק ששיתוף הפעולה ביניהם חיוני ביותר, אבל ללא התקציבים הנחוצים ספק אם ניתן יהיה ליישם המלצות או מסקנות של ועדה פרלמנטרית כלשהי.

נסים זאב: יש מחדל בקשר לשאלה של בטיחות רכב כבד ומסחרי.

נסים זאב: לדעתי, מסתובבים בדרכים רכבים כבדים שאינם ראויים מבחינה טכנית לנוע בכבישים.

נסים זאב: מתוך הסטטיסטיקה הרשמית, מרבית התאונות הקשות, מעורבים בהן רכבים כבדים.

נסים זאב: יש להפנות את תשומת לב משרד התחבורה, אגף הרישוי, לחובתם לעשות בדק בית לשינוי בכל הכרוך בנהיגת רכב כבד וברישוי.

נסים זאב: דבר זה לא צריך להתעכב עד השלמת עבודתה של הוועדה הפרלמנטרית.

נסים זאב: אני רוצה לומר דבר נוסף – שאני לא חושב שכל דבר מחייב תקציב רב.

נסים זאב: יש דברים שאפילו בתקציב מינימלי אפשר להגביר בהם את הבטיחות בדרכים ולצמצם את ההרג בכבישים.

נסים זאב: למשל, השקעה בשילוט, פסי האטה, הצבת תמרורים מספיקים, הגבלה של מהירות לאור שינויים במזג האוויר – אגב, זה קיים באירופה, במדינתנו זה לא קיים – לא תמיד 60 בתוך העיר זה דבר שהוא חוקי, בכל תנאי שהוא.

נסים זאב: אני רוצה לומר, שאני פשוט רוצה להיות שותף מלא במה שאפשר, במה שניתן, ולחזק את ידי הוועדה הזאת, שאני בטוח שהיא תעשה עבודה טובה, בפרט שיש לנו איש מקצוע שעומד בראשה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר כנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחרון הדוברים.

קריאה: – – –

יהודית נאות: תבקש רשות מיושב-ראש ועדת הכנסת.

יהודית נאות: הוא לוחץ כאן.

): אני לא אחראי – – –

יהודית נאות: למה לא?

יהודית נאות: נעשה אותך האיש הרע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעד הזה אכן מבורך, והקמתה של הוועדה ותפקודה הטוב, המיוחל – אי-אפשר לומר שאני בטוח בזה – ודאי שיעזור לקדם אותנו כברת דרך במלחמה קשה ואכזרית, היא מלחמת תאונות הדרכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו מלחמה מתמדת, מלחמה שלעתים נראה שאין ממנה מוצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע שהוועדה בלבד לא תיתן את התרופה הנכונה והמתאימה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם חוקים בלבד וענישה בלבד, אין בהם כדי לתת את התשובה המלאה והמושלמת למלחמת תאונות הדרכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ודאי שנצטרך לפעול וחייבים לפעול גם במישור החינוכי ובמישור התרבותי ובהרבה מאוד מישורים, שכן הגורמים לתאונות הדרכים הם רבים ומגוונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל מקרה, אני רואה בזה צעד חיובי, ואני מברך על הקמת הוועדה, ואני אתמוך בה, כמובן.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ראית איך עושים את זה בקיצור.

יהודית נאות: זה יאפשר גם לחבר הכנסת איוב קרא – בקיצור.

יהודית נאות: כולנו מתכנסים בחמש הדקות של דובר אחד.

יהודית נאות: לא יהיה אפשר להאשים אותנו.

יהודית נאות: בבקשה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מברך את חבר הכנסת משעני, ואני מאחל הצלחה לחבר הכנסת לנגנטל במשימה הקשה.

טלב אלסאנע: ההצלחה שלו היא ההצלחה של כולנו.

טלב אלסאנע: שמעתי חברים כאן אומרים: מדוע ראש הממשלה לא קיים דיון רציני בסוגיה, בנושא הזה הוא צריך לקיים דיון.

טלב אלסאנע: אני מתאר לעצמי מה היתה התשובה שלו, חבר הכנסת לנגנטל, לדרישה לקיים דיון בתאונות הדרכים.

טלב אלסאנע: אתה יודע מה היתה התשובה של ראש הממשלה?

טלב אלסאנע: הוא יגיד לך, שכל עוד יש תאונות הוא לא מדבר.

טלב אלסאנע: כשייפסקו התאונות, הוא ינהל אתך משא-ומתן, הוא יתחיל לדבר על הנושא – לפי אותה משוואה, שכל עוד יש עימותים, לא מנהלים משא-ומתן.

טלב אלסאנע: הסוגיה לא תיפתר, לא בהשקעה בתשתיות בלבד ולא בהצבת רמזורים.

טלב אלסאנע: כל הדברים האלה טובים, אבל הדבר החשוב הוא הקניית ערכים, איך להתנהג על הכביש.

טלב אלסאנע: כמו שמקפידים בסוגיה של החזקת נשק קטלני, כך צריך לראות גם את הרכב, שהמטרה שלו היא לתרום לרווחתו של התושב, לסייע בידו להגיע ליעדיו, אבל גם לנהוג בזהירות על מנת שלא לקפח את חייו או את זכויותיו של האחר.

טלב אלסאנע: כל עוד המציאות מטפחת נטייה לאלימות, המצב של הכיבוש והדיכוי של עם אחר, דבר המקנה מנטליות של כוח ועוד כוח, נוקטים כוח גם בגדה, גם ברצועה, גם על הכביש בישראל.

טלב אלסאנע: נוקטים אותם מושגים, אותן נורמות, גם בתוך המשפחה.

טלב אלסאנע: לכן יש אלימות נגד נשים ונגד חסרי ישע, ולכן יש גם אטימות הלב כלפי הנכים.

טלב אלסאנע: יש כאן תפיסה כוחנית, שמה שלא משיגים בכוח ניתן להשיג ביותר כוח, וזה קיים לצערי הרב גם במסגרת הנהיגה בכביש.

טלב אלסאנע: לכן, רבותי, יש צורך לחנך לתפיסה אחרת, לכללי התנהגות אחרים, וצריך לקחת את הנושא של נהיגה בכביש לא כנושא שחשוב לצורך קבלת רשיון נהיגה, אלא לצורך הקניית ערכים גם בבתי-הספר.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא – בקיצור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן נשמע שוב את יושב-ראש הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין לי ספק, שאם הייתי צריך לחשוב בצורה אובייקטיבית, באיזה נושא לפתוח בוועדות חקירה, הייתי פותח בוועדת חקירה שאנחנו מתכוונים להצביע עליה היום.

איוב קרא: אני חושב שהמלחמה בתאונות הדרכים היא מסיבית, ולדעתי היא מבטאת אווירה וחשיבה נכונה בכל הסוגיה הזאת.

איוב קרא: אבל זה לא מספיק, כי פה צריך להיכנס הממד החינוכי, הנוגע לתרבות הנהיגה ולקונספציה של הנהיגה בישראל.

איוב קרא: בשבוע הבא, בחלק מהמלחמה שלי בתאונות הדרכים, שאני חושב שצריך לתת לה "פוש", כל אחד מהזווית שלו, בחשיבה שלו ובראייה שלו – אני מביא הצעת חוק המחייבת ילדים עד גיל 12 לחבוש קסדות גם על אופניים, וזה יכול להביא למזעור מספר הנפגעים.

אפי אושעיה: אם הם לא יחבשו קסדה, מה נעשה?

איוב קרא: פקח עירוני יוכל להוציא להם אוויר מגלגלי האופניים.

איוב קרא: זה חלק מהחינוך, כדי למזער את הנזק והפגיעות בילדים.

איוב קרא: אני מקווה שוועדת החקירה הזאת שקום תקום, תביא את הבשורה ואת התשובה הנאותה לעם ישראל אחרי כל כך הרבה שנים.

איוב קרא: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יוסי כץ, יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן נעבור להצבעה.

): חברי הכנסת, במקום סיכום, אני מעדיף לקרוא מכתב שקיבלתי לפני שעה קלה – "חשבנו שלה זה לא יקרה".

): "כשהדס היתה בת תשע, היא התעקשה לקחת חלק במסע לעידוד בטיחות ברכיבה על אופניים ושימוש בקסדות.

): היא חילקה עלוני מידע ל-120 תיבות דואר במושב חרות, ועוד מאות בתל-מונד.

): כשלא זכתה בקסדה בהגרלה שערך משרד הבריאות כחלק מהמסע להגברת המועדות לבטיחות, היא וידאה שהוריה יקנו לה אחת, והיתה הראשונה להשתמש בה.

): היא שמחה לראות בקיץ שיותר ויותר ילדים חבשו קסדות בעת הרכיבה על אופניים.

): היא למדה באותה שנה על החשיבות של חינוך ופעילות כדי להביא לשינוי, וששינוי חברתי מתחיל אצל כל אחד מאתנו במקום מגורינו.

): בטיחות ברכיבה באופניים באזור של הדס התחיל עם הדס.

): "כשמלאו לה 15 שנים, היו לה מטרות וחלומות חדשים לפעילויות בבית-הספר התיכון.

): היא המשיכה להיות פעילה חברתית, בהתנדבותה לפעילות במוסד לילדים מיוחדים.

): עיניה הירוקות נצצו וקרנו מאנרגיה חיובית ותקווה לעתיד.

): היא התחילה לאפות מתוך רצונה לשתף אחרים בטעם המתוק של החיים.

): עוגיות עם פתיתי שוקולד בשלושה גוונים היו הכי אהובות עליה, כי איך אפשר לאכול אותן בלי לחייך?

): " אגב, גם אני קיבלתי עוגיות כאלה מאמא של הדס.

): "בגיל 15.5, ב-7 ביולי 2000, כל חלומותיה הגיעו לקצם בפתאומיות ובאלימות.

): נהג רשלן וחסר אחריות דרס אותה למוות בדרכה הביתה ממסיבה של כיתתה.

): "אי-אפשר להחזיר את הדס.

): כן אפשר להמשיך להפיץ את המסר ואת המתיקות שלה ולפעול דרך חינוך וחקיקה כדי לוודא שהתחייבותה לבטיחות בדרכים ולחיים בטוחים יותר תימשך גם בעתיד.

): אפשר לעצור את הקטל בכבישים.

): "כשאתם אוכלים עוגיות פתיתי שוקולד, חשבו על הדס, ותעבדו להבטיח בטיחות בדרכים.

): " זו גם המשימה של חברי ועדת החקירה.

): זה נכתב בשמה של הדס רוז פולאק, זיכרונה לברכה.

): אני רוצה להוסיף מלה אחת לגבי ועדות חקירה פרלמנטריות.

): נעביר רפורמה במבנה הוועדות.

): דבר שני, לקחתי לתשומת לב את ההערות.

): דבר אחרון, חובה להגיד ששר התחבורה וסגנו לא ידעו על מועד קיום הדיון, הוחלט עליו רק לפני שלוש שעות, ולכן נבצר מהם להופיע בדיון.

): האשמה לא בהם, אלא בי.

): תודה רבה, ואני מבקש לאשר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו סולחים להם כרגיל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת ועדת הכנסת בדבר הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לעניין תאונות דרכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 11 בעד הצעת ועדת הכנסת – 29 נגד – 6 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא תאונות הדרכים נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 29 תומכים, שישה מתנגדים ואפס נמנעים, ההצעה אושרה.

רן כהן: אני מצטער, ישבתי בטעות במקום של זהבה ואני מבקש לשנות את ההצבעה על שמי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, אני מבקש לתקן את הפרוטוקול כבקשתו של חבר הכנסת רן כהן.

נעמי בלומנטל: אני הצבעתי, ולא ראו שהצבעתי בעד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם הצבעתה של חברת הכנסת בלומנטל תתוקן, ובמקום נגד היא תהיה בעד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק שירות הביטחון הכללי, התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 46), התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק הסניגוריה הציבורית (תיקון מס' 5), התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ד' לב: לוח תיקונים להסתייגויות להצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 10), התשס"ב–2002.

ד' לב: הודעת השר לביטחון פנים בעקבות מסקנות הוועדה לקידום מעמד האשה בנושא: רצח נשים.

ד' לב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן מזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנושא הבא: אישור מחודש של החלטת ועדת הכספים לחלוקת הצעת חוק ההסדרים לשנת הכספים 2002 (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת ליצמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מביא מחדש את הצעת ההחלטה הנוגעת להצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2002 – חלוקה לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.

יעקב ליצמן: הכנסת מחליטה בזה להרשות לוועדת הכספים להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), המהווה מיזוג של שלוש הצעות חוק ההסדרים לשנת 2002, בלא הסעיפים הבאים: סעיף 48(4) להצעת חוק ההסדרים מס' 1, אשר קובע תיקון בחוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה), התשכ"ג–1963, לעניין פטור ממס במכירת דירת מגורים מזכה המצויה במתחם פינוי ובינוי.

יעקב ליצמן: סעיפים 14-7 להצעת חוק ההסדרים מס' 3, שעניינה עידוד המגזר העסקי (קליטת עובדים).

יעקב ליצמן: אני מבקש לאשר.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, זה לא יכול להימשך כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר רענן כהן, חבר הכנסת שטייניץ, חבר הכנסת יאיר פרץ, חבר הכנסת אמנון כהן, אנחנו בישיבת מליאה, מה אתם עושים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת ליצמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מבקש להתנגד להצעת ההחלטה – חבר הכנסת אבשלום וילן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חוק ההסדרים הנוכחי עם הפיצול שבו, שכבר לפני שעה וחצי הפלנו אותו, הוא חוק לא טוב למשק הישראלי.

אבשלום וילן: החוק הזה איננו מאוזן, הוא לא פותר את הבעיה התקציבית, הקיצוצים בו הם שוב אותם קיצוצים למעוטי היכולת.

אבשלום וילן: יש בו מעט מאוד התייחסות לבעלי היכולת.

אבשלום וילן: במקום לתמוך ברפורמה אמיתית במס, לרבות מס על רווחי הון ומס על הבורסה, פה נוגעים בכל השכבות החלשות.

אבשלום וילן: לכן אני פונה לקואליציה הרחבה מאוד לעשות שוב חושבים.

אבשלום וילן: מסע הביזוי של החודש וחצי האחרון, שבו עד לרגע זה ממש עדיין לא הונח על שולחנה של ועדת הכספים חוק התקציב – – –

יעקב ליצמן: הוא הונח.

זאב בוים: הונח, תברך על זה.

אבשלום וילן: הונח?

אבשלום וילן: אני שמח לבשר לך, אדוני היושב-ראש, שבדקה זו ממש הגיע סוף-סוף חוק התקציב.

אבשלום וילן: חברי ועדת הכספים עדיין לא קראו אותו.

תמר גוז'נסקי: איפה הוא?

תמר גוז'נסקי: הוא לא הונח פה.

אבשלום וילן: יש פה הליך לא תקין, לא דמוקרטי ולא הוגן.

אבשלום וילן: אנחנו מצביעים על חוק ההסדרים, כאשר 119 מתוך 120 חברי הכנסת, לרבות חבר הכנסת מצא שהגיע מניו-יורק, לא הספיקו לעיין בו ולראות על מה הם מצביעים.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אבשלום וילן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 12 בעד ההחלטה – 27 נגד – 14 נמנעים – אין החלטת ועדת הכספים בדבר חלוקת הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2002, נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 27 תומכים, 14 מתנגדים ואפס נמנעים, החלטת ועדת הכספים אושרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו ממשיכים בסדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפנינו הצעת חוק נפגעי תאונות דרכים (סיוע לבני משפחה), התשס"ב–2002, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת אברהם פורז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק נפגעי תאונות דרכים (סיוע לבני משפחה), התשס"ב–2002.

אברהם פורז: הצעת חוק זו של חבר הכנסת נחום לנגנטל נדונה במליאת הכנסת בקריאה ראשונה ביום כ"ב בכסליו התשס"א, 19 בדצמבר 2000, ושותפה לה קבוצה גדולה מאוד של חברי כנסת.

אברהם פורז: חשיבותה של הצעת החוק היא ברצונה לבסס ולייסד מרכז סיוע לנפגעי תאונות דרכים.

אברהם פורז: אנחנו צריכים למצוא דרך לא רק לנסות למנוע את הקטל אלא גם לסייע לאלה שנפגעו.

אברהם פורז: רק לפני דקות ספורות החליטה הכנסת להקים ועדת חקירה לעניין תאונות הדרכים, בראשותו של חבר הכנסת לנגנטל.

אברהם פורז: אני לא השתתפתי בהצבעה, כי סהדי במרומים שאינני מבין מדוע חבר הכנסת לנגנטל, המכהן בוועדת הכלכלה של הכנסת כיושב-ראש הוועדה למאבק בתאונות דרכים, צריך ועדת חקירה לאותו עניין.

אברהם פורז: אבל אולי זה עוזר בלוגיסטיקה, אולי זה ייתן לו חדר, אולי ייתן שירותים יותר נוחים מאלה שהוא קיבל עד היום בוועדת הכלכלה.

אברהם פורז: הצעת החוק שלפנינו תכליתה לקבוע דרכי טיפול בבני משפחתו של מי שנהרג בתאונת דרכים.

אברהם פורז: בתחילה היתה אמורה הצעת החוק גם לטפל בפצועים הקשים ובבני משפחותיהם, אך בשל אילוצי תקציב צמצמנו אותה רק למקרי פטירה.

אברהם פורז: בהתאם להצעה תוקם במשרד העבודה והרווחה יחידה שתהיה מרכז סיוע לבני משפחה של מי שנפטרו כתוצאה מתאונות דרכים.

אברהם פורז: המרכז יהיה אחראי בין היתר למתן סיוע ראשוני למשפחות, באמצעות משרדי ממשלה, רשויות מקומיות וגופים אחרים.

אברהם פורז: תחילת הטיפול בבן משפחתו של מי שנהרג בתאונת דרכים היא במסירת הודעה לבני משפחתו של ההרוג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בוים, חבר הכנסת רחמים מלול, זה לא יכול להימשך כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בוים, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי, יש גבול.

אברהם פורז: שמענו על מקרים שבהם בוחן המשטרה, שאך דקות ספורות לפני זה מדד את מרחקי הבלימה ואולי נשכב מתחת לכלי הרכב, היה מגיע למשפחה עם בגדים מאובקים ואומר להם: אתם יודעים שהוא מת.

אברהם פורז: אנחנו חושבים שנוהל כזה הוא נוהל בלתי ראוי.

אברהם פורז: הצבא, כמובן, נוהג בדרך אחרת כשהוא מודיע על חללים.

אברהם פורז: יש יחידה של קצין העיר שמגיעה עם רופא, עם עובד סוציאלי ועם איש הרשות המקומית.

אברהם פורז: ואנחנו חשבנו, שמבחינת האבדה של המשפחה, אובדן בן משפחה, גם אם הוא נהרג בתאונת דרכים, הוא אובדן קשה, ולכן צריך למצוא דרך לעשות את זה בצורה הכי קלה שאפשר, הכי נוחה – אם כי זה אף פעם לא נוח.

אברהם פורז: לצורך ייעול הטיפול בנושא ולשם מסירת ההודעות, תוקם יחידה במשטרת ישראל שתרכז את המידע, ושוטרים במחוזות, בצירוף נציג הרשות המקומית, הם שימסרו את ההודעות למשפחות, והם גם ידאגו להכשרת האנשים כדי שזה ייעשה בצורה הראויה.

אברהם פורז: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, לגבי שאלת המימון.

אברהם פורז: התחבטנו לא מעט בשאלת המימון, ובסופו של דבר החלטנו – ואתם תראו את זה בחוק – שהמימון ייעשה באמצעות 2% מהתקציב השנתי של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

אברהם פורז: אין לנו מקורות אחרים.

אברהם פורז: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מקבלת חלק גדול מהכספים באמצעות כספים של ביטוחי החובה לרכב.

אברהם פורז: חשבנו, ופה מדובר בסך הכול בכ-3 מיליוני שקלים בשנה, שאם נוריד 2% מתקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, הם יוכלו להתקיים עם ה-98%, ואת הכסף הזה אנחנו נחלק שווה בשווה, בין משרד העבודה והרווחה, שמקים את היחידה שמטרתה לסייע לאחר התאונה, ומחצית לידי המשטרה, המשרד לביטחון פנים שאמור לתדרך את היחידה, להכשיר את השוטרים ולעשות את כל העבודה הזאת.

אברהם פורז: מהטעם הזה, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש שלא לקבל את ההסתייגות שתוצג פה על-ידי משרד התחבורה, המבקש לבטל את מקור המימון.

אברהם פורז: זו לא חוכמה גדולה להגיד: אני בעד, אבל לא בבית-ספרנו, אנחנו לא נתרום לעניין מאומה.

אברהם פורז: 2% מתקציב הרשות הלאומית, זה סכום קטן, ואני חושב, שעם טיפת התייעלות, הרשות הלאומית יכולה לעשות עבודה ראויה גם ב-98% מהסכום.

אברהם פורז: לכן, צריך להעביר את החוק כפי שהוא, לדחות את כל ההסתייגות, ולהודות לחבר הכנסת לנגנטל על מאמציו ותרומתו, מתוך תקווה שעבודתו בוועדת החקירה תקטין את הצורך להשתמש בסיוע לנפגעים, אלה שכבר נפגעו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פורז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לדיון בהסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת לנגנטל, אתה רוצה לנמק את ההסתייגויות שלך?

נחום לנגנטל: – – –

ראובן ריבלין: שר התחבורה איננו פה, אני לא מייצג אותו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, אז אין הסתייגות, ההסתייגות נופלת, למה לא.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא בטוח שכולם קיבלו, אגב, אני אחד שלא קיבל, חבר הכנסת מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בוים, נקראת כבר פעם אחת לסדר.

ראובן ריבלין: מה העלות של החוק הזה.

נעמי בלומנטל: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת לנגנטל.

נחום לנגנטל: אין פה התנגדות של האוצר; אם היתה התנגדות של האוצר הייתי מבין.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני יושב-ראש הקואליציה, עמיתי חברי הכנסת, ואחרונים חביבים, ההורים השכולים, בני המשפחות השכולות שיושבים כרגע ביציע, חוק זה נולד לאחר שהגעתי לבניין הכנסת.

נחום לנגנטל: גם כשהייתי מנכ"ל משרד התחבורה לא הייתי ער לקשיים הנוראים שעוברת משפחה שלדאבוננו קורה האסון בביתה.

נחום לנגנטל: לצערנו, כל שנה יותר מ-500 משפחות נכנסות למעגל המשפחות השכולות של נפגעי תאונות הדרכים.

נחום לנגנטל: גילינו שבהרבה מאוד פעמים, אדוני השר, ההודעה למשפחה שנהרג לה אדם בתאונת דרכים נעשית בטלפון, ואין בכלל נהלים איך להודיע את זה בצורה מסודרת.

נחום לנגנטל: לא רק זה, צריך להבין גם מה שקורה.

נחום לנגנטל: אנשים יושבים שבעה, לא יודעים איך בן משפחתם נהרג, מה הזכויות שלהם.

נחום לנגנטל: כל מוות הוא נורא, אבל מוות בתאונת דרכים בא פתאום, זה לא חולה שנפטר.

נחום לנגנטל: כשנהרג חייל בקרב, יש איזו מוכנות מינימלית; אבל נניח שאין – משרד הביטחון לוקח על עצמו לטפל במשפחה.

נחום לנגנטל: אין משרד שמטפל במשפחת השכול בתאונות הדרכים.

נחום לנגנטל: האם דמם של הרוגי תאונות הדרכים פחות כהה?

נחום לנגנטל: פחות סמיך?

נחום לנגנטל: האם המשפחות האלה סובלות פחות?

נחום לנגנטל: לכן, באנו ואמרנו – בהתחלה הכנו הצעת חוק שכל חברי הכנסת חתמו עליה.

נחום לנגנטל: כל חברי הכנסת בכנסת ישראל חתמו על הצעת חוק זו, כל מי שיכול, חוץ משרים, שעל-פי תקנון הכנסת לא יכלו לחתום, וכך הגשתי את הצעת החוק.

נחום לנגנטל: במשך הזמן מרטו לנו נוצות אחר נוצות, נוצות אחר נוצות, והחוק הזה נהיה הרבה יותר מצומצם, גם בהיקף התקציבי וגם במשימות של אותו מרכז סיוע לנפגעי תאונות דרכים.

נחום לנגנטל: קודם כול, הורדנו את הפצועים הקשים, הורדנו את משפחות הפצועים, הכנסנו רק את משפחות ההרוגים, ועוד ועוד דברים שקיצצנו בחוק לבקשת הממשלה.

נחום לנגנטל: לא רק זאת, אדוני שר התקשורת, הסתובבנו פה שנה וחצי בין משרדי הממשלה, כדי שאחד השרים יסכים שזה יהיה במשרדו.

נחום לנגנטל: החוק כבר היה בדיון לקריאה שנייה ושלישית באולם הזה, האכסניה היתה צריכה להיות משרד התחבורה, על-פי הודעתו של סגן שר התחבורה שהוא מסכים לכך, וברגע האחרון נמשך החוק בגלל הסתייגות השר, כי הוא אמר: אני לא רוצה שזה יהיה במשרדי.

נחום לנגנטל: וכך הלכנו ממקום למקום.

נחום לנגנטל: אבל אני רוצה להודות לשר העבודה והרווחה שלמה בניזרי, שהסכים שהמרכז הזה והטיפול בנושא הזה יהיו במשרדו.

מוחמד כנעאן: זו בושה למשרד התחבורה, ממש בושה.

נחום לנגנטל: והסבל של המשפחות; הן באו לפה לכל הדיונים.

נחום לנגנטל: אנחנו הסברנו למשרד התחבורה, שהאנשים הנפלאים היושבים פה היום – ובכנס הראשון שהיה פה בכנסת היו יותר מ-400 הורים שכולים.

נחום לנגנטל: ההורים ליוו אותנו בעניין הזה, והם כאבו את כל ההורדות, כשכל פעם הורדנו סעיף ועוד סעיף, למגינת לבם, כי הם באמת קיוו לחוק הרבה יותר מסיבי, הרבה יותר מקיף, הרבה יותר רציני.

נחום לנגנטל: ותמיד אמרנו להם: תתרגלו, זו הפוליטיקה הישראלית; תפסת מרובה לא תפסת – בואו נסתפק במה שיש.

נחום לנגנטל: התפלאתי היום לראות שיש הסתייגות שנשלחה על-ידי שר התחבורה, שהוא לא רוצה שהדבר הזה בכלל יקום, משום שנלקחו 2% מהקרן לבטיחות בדרכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם לא תאריך בדברים, עד שהשר יגיע, בינתיים – – – בחוק והוא לא ינמק את ההסתייגות.

נחום לנגנטל: אני אסיים.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש גם מיושב-ראש הקואליציה – מדובר כאן בחוק אנושי, הומניטרי ממדרגה ראשונה, ולדעתי זו זכות לכנסת לחוקק חוק זה, וזו ההזדמנות שלנו להקל ולו במעט על אותן משפחות שטרגדיה נוראה קרתה בביתן, על-ידי החוק הזה, ויחד אתן להקים קבוצות תמיכה לכל אותן משפחות שתיכנסנה, לדאבוננו, למשפחת השכול.

נחום לנגנטל: בשלוש השנים האחרונות אני מלווה אותן ועובד אתן הרבה מאוד.

נחום לנגנטל: תודה לאל שאני לא במשפחתן והצרה לא באה לביתי, אבל, כאח לכם, אני מודה לכם על שליוויתם אותי, ואני מאחל לכם להיות חזקים ושתמשיכו להיות חזקים למען עצמכם, אבל עוד יותר למען אלה שצריכים את העזרה שלכם.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר התחבורה, המסתייג האחר בחוק, איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כך, הסתייגותו לא תישמע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים להצבעה.

זאב בוים: חופש הצבעה לקואליציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לשם החוק אין הסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת לנגנטל, אתה עומד על כך שנצביע על ההסתייגויות שלך?

נחום לנגנטל: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, היות שחבר הכנסת לנגנטל מוותר, אין לנו הסתייגויות, ולכן נצביע על כל חוק נפגעי תאונות דרכים (סיוע לבני משפחה), התשס"ב–2002, לרבות שם החוק, בקריאה שנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 9-1 – 23 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 9-1 נתקבלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של 23 תומכים, מתנגד אחד וללא נמנעים, החוק אושר בקריאה שנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, נצביע על החוק בקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 24 נגד – 1 נמנעים – אין חוק נפגעי תאונות דרכים (סיוע לבני משפחה), התשס"ב–2002, נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של 24 תומכים, מתנגד אחד וללא נמנעים, החוק אושר בקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, קיבלתי את הדבר הזה, כפי שנודע לי, יושב-ראש ועדת הכנסת כבר דיבר על זה, מדובר בעוגיות שאהבה הנערה הדס, אשר נקטלה בתאונת דרכים בגיל 15.5.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העניין הובא, אני מציין את זה שוב, הלוואי שכולנו אכן נדאג להדס ולחברותיה ולכל בני החברה שלנו, לפחות נשלם מעט ככל האפשר במחיר של דם בתאונות הדרכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת לנגנטל, אתן לך דקה להודות בעניין החוק, בבקשה.

נחום לנגנטל: אני רוצה להודות לחבר הכנסת אברהם פורז, יושב-ראש הוועדה שלי, שעזר לי מאוד, ובתחכומו, בחוכמתו ובניסיונו הצלחתי איכשהו להעביר את החוק מול הממשלה, כי כשהתחלתי לעבוד על החוק הייתי בכלל טרי בבית הזה.

נחום לנגנטל: אני רוצה להודות גם ליועצת המשפטית של הוועדה, אתי בנדלר, ללאה ורון, מנהלת הוועדה, שעזרו לי.

נחום לנגנטל: בייחוד אני רוצה לומר תודה לרותי רנרט, העוזרת הפרלמנטרית שלי, שעשתה בחוק הזה, ובכלל בכל התחום הזה של תאונות דרכים, לילות כימים, פשוטו כמשמעו, ועל כך אני רוצה להודות לה בשמכם.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו נעשה עכשיו הפסקה קלה, נתכונן ונאזור כוחות לדיון בחוק ההסדרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה תתחדש בשעה 20:00, בעוד שעה וחצי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (הישיבה נפסקה בשעה 18:31 ונתחדשה בשעה 21:03.)

יחיאל לסרי: חברי הכנסת, ערב טוב.

יחיאל לסרי: אנחנו מחדשים את ישיבת המליאה.

יחיאל לסרי: ראשית, הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת הכספים.

א' האן: החלטה בדבר תיקון טעות בחוק משק הגז הטבעי, התשס"ב–2001.

א' האן: החלטה בדבר חלוקת פרק י"א: תקשורת, בהצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2001 – לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.

א' האן: כמו כן, אני מסב את תשומת לבכם לכך שבחלק מהקונטרסים של חוק ההסדרים במשק המדינה התבלבלו כמה דפים, ונכרך דף אחד שמספרו 33 לפני דף שמספרו 32.

א' האן: קחו את זה לתשומת לבכם.

א' האן: תודה רבה.

יחיאל לסרי: תודה רבה.

יחיאל לסרי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יחיאל לסרי: חברי הכנסת, הנושא שעל סדר-היום: הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2002, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יחיאל לסרי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת ליצמן.

יחיאל לסרי: בבקשה.

זאב בוים: הוא איננו.

יחיאל לסרי: הוא היה כאן לפני רגע.

נעמי חזן: – – –

בנימין אלון: אני יכול להשתלב בדיון, אדוני.

יחיאל לסרי: שר התיירות, בבקשה.

נעמי חזן: – – –

זאב בוים: שר יכול להשתלב בדיון בכל עת.

נעמי חזן: הדיון לא התחיל – – –

יחיאל לסרי: חברת הכנסת נעמי חזן, אני מבקש ממך.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צודקת חברת הכנסת נעמי חזן.

בנימין אלון: אכן השר יכול להשתלב בדיון.

נעמי חזן: אבל הדיון לא התחיל.

נעמי חזן: לפי תקנון הכנסת, הדיון לא התחיל, ולכן אתה לא יכול להשתלב בדיון.

יחיאל לסרי: חברת הכנסת חזן, תודה רבה.

בנימין אלון: אני אומר לך, שהצדק אתך בזה שהשר יכול להשתלב בדיון, ואכן הדיון לא התחיל בצורה מסודרת, כי חבר הכנסת יעקב ליצמן, יושב-ראש ועדת הכספים, הלך ליטול את הנקודות שהכינו לו לקראת הנאום.

בנימין אלון: הוא אמר לי את זה כאן ביציאה מן המליאה.

בנימין אלון: הוא חשב שהוא יגיע בזמן.

בנימין אלון: אני לא מציע לעשות עניין כל כך מרשים מהתקלה הטכנית הזאת.

בנימין אלון: אני חושב שחבר הכנסת ליצמן יעלה בעוד דקה.

בנימין אלון: בינתיים, ברשותך, חברת הכנסת חזן, הואיל והיושב-ראש פתח את הדיון בהודעת המזכיר, בואו נקרא לזה פתיחת דיון.

נעמי חזן: זה לא פתיחת דיון.

נעמי חזן: זה בניגוד לתקנון.

בנימין אלון: מה שאני רוצה לומר ברמה העקרונית, זה שעם כל הפרפרים בבטן שיש לכולם וגם לי על חוק ההסדרים שהונח לפנינו עכשיו, עם כל ההסתייגויות שיש להרבה מן השרים, לרבות לי, בהחלטות, לרבות הקיצוץ האחרון של 2% ועוד הסתייגות משמעותית בחוק עידוד השקעות הון, אני חושב שיש תחושה, בסופו של דבר, לכל משרדי הממשלה ולכל האזרחים, שהמנהיגות הכלכלית היא גם מנהיגות המדינה, והיא לא יכולה למרוח ולמשוך את נושא התקציב בשעה קשה כזאת, כשמשרד הביטחון ומשרדים אחרים אינם יכולים לחתום על חוזים, אינם יכולים להתחיל את שנת העבודה הכלכלית כראוי.

בנימין אלון: הכול צולע, וההקרנה לחברה כולה היא הקרנה שלילית ביותר, שיש לה השלכות קשות.

בנימין אלון: בכלכלה אנחנו יודעים שתדמית יוצרת מהות, ופניקה כמו בבורסה יכולה להתחיל לפעמים מדבר לא מהותי, אבל הפניקה יכולה ליצור גם נפילה מהותית ומשמעותית.

בנימין אלון: לכן, אני אומר בלב כבד, כי רצוי היה להגיע לתקציב בסוף דצמבר.

בנימין אלון: בלב כבד אנחנו ניכנס היום למרתון הדיונים הזה, שאני מאוד מקווה שייגמר עד יום רביעי.

בנימין אלון: אני משוכנע, שכשזה יהיה מאחורינו, עם כל הגזירות, נוכל להמשיך ולהוביל איזו מדיניות שתתייחס אל המשבר הביטחוני והכלכלי שאנחנו נמצאים בפתחו.

בנימין אלון: המשרד שלי, משרד התיירות, נמצא בעיבורו של משבר אדיר, שהתחיל כמשבר ישראלי ואזורי בספטמבר 2000, עם מה שכונה בהתחלה אינתיפיאדה, ומה שראוי יותר לקוראו מלחמה או מלחמת אוסלו, כל אחד יקרא לזה איך שהוא מבין; לא משנה איך קוראים לזה, זה בא וזה כאב לכולנו, והמשבר קיבל משמעות קשה יותר מבחינה עולמית בספטמבר 2001, כשכל העולם נכנס לפחד טיסה ולנפילות משמעותיות לא רק של חברות תעופה אלא גם של בתי-מלון.

בנימין אלון: אדוני, יושב-ראש ועדת הכספים, האם אתה מעוניין לעלות?

יעקב ליצמן: כן.

בנימין אלון: אני מאוד מקווה, ובזה אני מסיים, וזה בשם כל המשרדים הממשלתיים, שאנחנו נראה מאישור התקציב שיונח כאן אחרי חוק ההסדרים התחלה של דרך חדשה, שתמחק את כל הגמגומים שהיו עד עכשיו, ושהממשלה הזאת תקרין מנהיגות כלכלית ברורה יותר.

בנימין אלון: תודה.

יחיאל לסרי: תודה רבה לשר התיירות.

יחיאל לסרי: חבר הכנסת ליצמן, יושב-ראש ועדת הכספים, יציג את הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה לשנת 2002.

יחיאל לסרי: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מציג כאן את חוק ההסדרים המשולש, משלושה יוצא אחד, שאיחדנו בוועדת הכספים ובוועדת הכנסת.

יעקב ליצמן: בתחילת דברי אני חושב להתייחס קודם כול ובכלל לחוק ההסדרים.

יעקב ליצמן: אני חושב, שכל הצדדים בכנסת הגיעו למסקנה, שבעזרת השם בשנה הבאה צריך יהיה להכין את חוק ההסדרים במתכונת אחרת, בצורה אחרת, יותר מצומצם ועם יותר קשר לתקציב.

יעקב ליצמן: זה לא סוד שהרבה חברי כנסת התמרמרו על החוקים הפרטיים שהקפיאו בחוק ההסדרים.

יעקב ליצמן: אנחנו חשבנו בהתחלה להגביל את חוק ההסדרים, את הקפאת החוקים לשנה אחת.

יעקב ליצמן: הממשלה החליטה אחרת, חוץ מהקיצוץ של 12%, שזו רק הוראת שעה לשנה.

יעקב ליצמן: בדרך כלל הלכנו גם על חוק פרוש, שממשיך את פטור היטל ההשבחה על דירות יותר גדולות.

יעקב ליצמן: בתחילת דברי אני רוצה לומר על מה היה המשבר היום בוועדת הכספים.

יעקב ליצמן: אני חושב שהציבור צריך לדעת זאת.

יעקב ליצמן: בדיונים בין חלק גדול ממרכיבי הקואליציה – יהדות התורה, גם ש"ס וגם המפד"ל – עמדנו על כך שהשנה כל הנושאים שקראו לפני שנה מעל במת הכנסת, מה שקרוי כספים קואליציוניים, וגם הכסף שהיה חסר במשרד הדתות, ייכנסו בתוך בסיס ספר התקציב.

יעקב ליצמן: עמדנו על כך ואמרנו, שאנחנו מוכנים לוותר ולא לדרוש כספים נוספים, מה שכל אחד דורש, אבל מה?

יעקב ליצמן: אנחנו רוצים דבר אחד: מה שמגיע לכל ילדי ישראל, מגיע גם לילדים שלנו.

יעקב ליצמן: ואכן הובטח לנו הדבר.

יעקב ליצמן: בניגוד למה שסוכם, או למה שהוסכם, שמנו לב היום שבספר התקציב שהגישו לנו הדברים לא מופיעים בבסיס התקציב כפי שסוכם.

אבשלום וילן: עם מי זה הוסכם?

אבשלום וילן: עם ראש הממשלה או עם שר האוצר?

יעקב ליצמן: אדוני, אני רוצה להעיר לך שאנחנו לא נמצאים כרגע בוועדת הכספים ולא צריך לצעוק.

אבשלום וילן: אחד מהם צריך להתפטר.

יעקב ליצמן: מי צריך להתפטר?

אבשלום וילן: מישהו בכיר מאוד, או שר האוצר, או ראש הממשלה, הבטיח לכם להכניס את ה-200 מיליון לתוך התקציב.

אבשלום וילן: אחד מהם הבטיח ואחד לא.

יעקב ליצמן: אני מציע להשאיר לך משהו גם למשא-ומתן בינך, בין הקואליציה לבין הממשלה, ושם תוכל לדרוש פיטורים של מישהו.

יעקב ליצמן: אנחנו לא מבקשים שום דבר.

יעקב ליצמן: אנחנו אומרים מלה אחת: מה שהובטח – את זה חייבים לקיים.

יעקב ליצמן: שאף אחד לא יטיף לי מוסר ולא יגידו לי שמישהו אחר היה מתנהג אחרת.

יעקב ליצמן: אני שמח ששר האוצר הודיע לי אישית הערב שהוא לא ידע מזה ויתקנו את הדבר.

יעקב ליצמן: בעזרת השם מחר בבוקר, בשעה 09:00, נתחיל את הדיונים על תקציב המדינה בוועדת הכספים.

משה גפני: זה לאור בקשתה של סיעת העבודה.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: הרבה חברים ביקשו לא לדון היום.

אברהם-בייגה שוחט: מנין יבואו 200 מיליון השקל האלה?

יעקב ליצמן: אדוני, אני לא חושב שאני הולך להיות שר האוצר.

יעקב ליצמן: לו הייתי שר האוצר היו לי הרבה פתרונות, תאמינו לי, ושיפוי המעסיקים הוא אחד הדברים המרכזיים.

יוסף יצחק פריצקי: אם תהיה שר האוצר, ממי תבקש?

יוסף יצחק פריצקי: עדיף לך לא להיות שר האוצר.

יעקב ליצמן: אני מניח שאז אתה תהיה ראש האופוזיציה.

יוסף יצחק פריצקי: לא, לא.

יעקב ליצמן: רבותי, אני רוצה לעמוד עכשיו בקיצור על השינויים העיקריים שהכניסה ועדת הכספים בדיוניה ולתמצת את דברי.

יעקב ליצמן: לגבי סעיף 2, כביש ארצי לישראל – במהלך הדיונים בוועדה ביקשו חברי הוועדה להכניס בנוסח החוק גם התחייבות, שגם הקטע הדרומי וגם הקטע הצפוני בכביש חוצה-ישראל, עד אליקים צפונה ועד אחוזם דרומה, יבוצעו במקביל.

יעקב ליצמן: ועדת הכספים נענתה לבקשתו של נציג האוצר שלא לכבול את ידיהם בעת ניהול המשא-ומתן עם המפעילים, אך קיבלה הבטחה שייעשה כל מאמץ לקדם את שני הקטעים במקביל, ולכל היותר בהפרש זמן שלא יעלה על שנה אחת.

מוחמד כנעאן: מה זה הקטע הצפוני?

יעקב ליצמן: יש שני חלקים: יש אליקים צפונה ואחוזם דרומה.

יעקב ליצמן: אני ממשיך בדברים, רבותי.

יעקב ליצמן: לגבי פרק ג', מעבר לפנסיה צוברת – ועדת הכספים קיבלה את הסתייגותו של חבר הכנסת הירשזון, ועובדים חדשים אשר ייכנסו להסדר של פנסיה צוברת יוכלו לבחור את קופת הגמל הרצויה להם, אם לא חל עליהם הסדר קיבוצי.

יעקב ליצמן: סעיף זה מובא לאישור מליאת הכנסת בנוסחו החדש, לאחר שהתקבלה ההסתייגות.

יעקב ליצמן: לגבי פרק ד', הבטחת הכנסה ומזונות – בתיקון חוק הבטחת הכנסה הוספנו סעיף 6(1), המבטיח שלא תהיה פגיעה במקבלי הבטחת הכנסה בגלל הקפאתן של נקודות הקצבה לשנה זו.

יעקב ליצמן: לגבי פרק ו', תכנון ובנייה – בפרק זה, העוסק בהקמת ועדה ארצית לתכנון ובנייה של תשתיות לאומיות, עסקה הוועדה בכמה ישיבות, כיוון שסעיף זה הועבר אליה עוד לפני תחילת הדיונים בכל שלושת חוקי ההסדרים.

יעקב ליצמן: הוועדה שמעה משלחות והחליטה להוסיף להרכב הוועדה גם את החבר ה-14, והוא יהיה נציג ארגון הגג של הגופים הציבוריים, שעניינם בשמירת איכות הסביבה, שימנהו שר הפנים מתוך רשימת מועמדים שהארגון יגיש לו.

יעקב ליצמן: כמו-כן החליטה הוועדה להוסיף, כי כל אימת שהוועדה דנה בתוכנית ששטחה בתחום ועדה מקומית, תזמין את מהנדס הוועדה המקומית, או את נציגו, ותיתן לו הזדמנות להשמיע את דברו לפני שתחליט בעניין.

יעקב ליצמן: הוועדה החליטה שהפרסום על הכנת תוכנית לבניית תשתיות יהיה בחמישה עיתונים ולא בשלושה.

יעקב ליצמן: לגבי מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) – בהצעת חוק ההסדרים מס' 1 היה סעיף שהתייחס לפטור ממס במכירת דירת מגורים מזכה המצויה בתחום פינוי ובינוי.

יעקב ליצמן: הסדר בעניין זה כלול גם בדוח ועדת-רבינוביץ.

יעקב ליצמן: הממשלה אמורה להגיש הצעת חוק ברוח המלצות הוועדה, אך היא טרם הונחה על שולחן הכנסת.

יעקב ליצמן: כיוון שעשוי להיות חוסר התאמה בין שני התיקונים, החליטה ועדת הכספים שלא לדון בסעיף זה כעת אלא במועד מאוחר יותר.

יעקב ליצמן: לגבי מס הכנסה – ועדת הכספים שילבה בנוסח החוק המונח לפניכם יישובים נוספים בנגב שתושביהם יקבלו הנחות ממס הכנסה.

יעקב ליצמן: לגבי יישובי המועצה האזורית שפיר הוספנו את קוממיות, ואני מאוד שמח על כך, כי היישוב קופח, הוספנו את רווחה, חזון-יחזקאל וזבדיאל.

יעקב ליצמן: לגבי יישובי המועצה האזורית שדה-יואב הוספנו את גת, גלאון, בית-ניר, בית-גוברין, נגבה ונחלה, מועצה אזורית הר-חברון.

יעקב ליצמן: כל אלה יקבלו הנחת מס בשיעור 8%.

יעקב ליצמן: במקביל החליטה הוועדה לשלב בנוסח זה גם את הצעת החוק של חבר הכנסת טלב אלסאנע, הכוללת את היישובים הבדואיים הלא-מוכרים הנמצאים בתחומי השיפוט של מועצות אזוריות או רשויות מקומיות שלתושביהן ניתן זיכוי ממס הכנסה, כך שהם ייהנו מהנחות מס זהות להנחות שמקבלים שכניהם.

יעקב ליצמן: לגבי השאלת ספרי לימוד – חוק השאלת ספרי לימוד נדחה בשלוש שנים, אך ניתנה הבטחה תקציבית כי לנושא זה יינתנו 4 מיליוני שקל בשנה, ואני רוצה לציין שלפני שנה זה היה 3 מיליוני שקל, להפעלת ספריות השאלה במקומות הנחוצים ביותר.

יעקב ליצמן: לגבי חינוך חינם לילדים חולים – תחילת הפעלת החוק אומנם נדחתה, אך לוועדה ניתנה התחייבות כי ייתוסף למשרד החינוך סכום שנתי של 4.5 מיליוני שקל למתן החינוך לילדים חולים בבתי-חולים.

יעקב ליצמן: לגבי חוק הדיור הציבורי, אי-תחולה – כיוון שב-1 בינואר 2002 נכנס לתוקף חוק הדיור הציבורי, אך הוחלט לדחותו, נוסף סעיף 35, הקובע כי לא יהיה אדם זכאי להטבות על-פי חוק הדיור הציבורי בתקופה שמיום 1 בינואר 2002 עד יום תחילתו של חוק זה.

יעקב ליצמן: לגבי הנחת מס לבעלי שכר נמוך – במהלך הדיונים החליטה הוועדה לקבל את הצעת האוצר להקל בנטל המס על בעלי שכר נמוך עד כ-4,000 שקל.

יעקב ליצמן: עלות ההטבה הזאת נאמדת ב-80 מיליון שקל, והיא אמורה לסייע לבעלי שכר נמוך, ששכרם לא יעלה בגלל הקפאת השכר הממוצע.

יעקב ליצמן: לגבי העברת סכומים מרשות הדואר – כחלק מהתאמת הצעת חוק התקציב לתנאים המשתנים, הוחלט כי רשות הדואר תעביר לאוצר המדינה תשלום נוסף בסכום של 200 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: נציג האוצר הודיע לוועדה, ואני מודיע זאת מעל במת הכנסת, כי העברת סכומים אלה לא תפגע בפנסיה של עובדי רשות הדואר, שעברו משירות המדינה לשירות הדואר.

יעקב ליצמן: לגבי חוק עידוד השקעות הון – לאחר גמר הדיון בוועדה ולפי בקשת האוצר החליטה ועדת הכספים להוסיף את התיקון לחוק עידוד השקעות הון, המורכב משני חלקים: בהתאם לחוק עידוד השקעות הון רשאית מינהלת מרכז ההשקעות לאשר תוכניות עד לתום שנת 2001 בלבד.

יעקב ליצמן: בהצעת חוק ההסדרים המקורית הוצע להאריך את התקופה בשלוש שנים, אך עתה הוחלט להאריכו בשנה בלבד.

יעקב ליצמן: כדי להתגבר על בעיית תזרים המזומנים בשנת תקציב זו, הוחלט כי המענקים יינתנו בשני חלקים: 30% ממענק ההשקעה בתוך 60 ימים, והיתרה בתוך 60 ימים לאחר אישור התקציב לשנת הכספים 2003.

יעקב ליצמן: סעיף זה שונה מהסעיף בהצעת החוק המקורית, שלפיו המענקים היו אמורים להשתלם במשך שבע שנים ולאחר שהמפעלים הוכיחו עמידה ביעדי התוכנית העסקית, בייחוד יעדי התעסוקה והשכר.

יעקב ליצמן: השינוי יאפשר את החיסכון התקציבי שהובא כבר בחשבון בבניית התקציב לשנת 2002.

יעקב ליצמן: לגבי חוק הפחתת הגירעון – הצעת חוק התקציב המקורית היתה מבוססת על ההנחה, שהגירעון המותר בתקציב המדינה לשנת 2002 יהיה 2.4% מהתמ"ג במקום 1.5%, כפי שהתחייב מחוק הפחתת הגירעון, כלומר 12 מיליארד שקל.

יעקב ליצמן: עם השינויים הרדיקליים שחלו בתחזיות הצמיחה ואומדן ההכנסות ממסים, הוחלט להגדיל את הגירעון המותר והוא יהיה 3% מהתמ"ג.

יעקב ליצמן: פירוש הדבר תוספת של כ-3 מיליארדי שקל לגירעון המותר.

יעקב ליצמן: זה צעד קשה, המחייב את הדורות הבאים, אך אין מנוס ממנו בתקופה של מיתון.

יעקב ליצמן: תיקון החוק משאיר את התוואי היורד של הגירעון המותר לשנים הבאות.

יעקב ליצמן: לגבי עידוד המגזר העסקי – בפני הוועדה היתה מונחת הצעת החוק לעידוד המגזר העסקי לצורך קליטת עובדים.

יעקב ליצמן: הוועדה נוכחה לדעת, על רקע הניסיון הקודם בהפעלת חוק דומה לפני שמונה שנים, כי יש בביצועו בעיות רבות, והיא החליטה לפצל חוק זה ולהשאירו לדיון מעמיק במועד מאוחר יותר.

יעקב ליצמן: הכנסת אישרה זאת היום בהצבעה בתחילת הערב.

יעקב ליצמן: לגבי נפגעי גזזת – בוועדה הוחלט שלא לקבל את הצעת הממשלה ולהשאיר את המצב כמו שהוא היום.

יעקב ליצמן: אני קורא לחברי הבית לאשר הצעת חוק זו בקריאה שנייה ושלישית.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יחיאל לסרי: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים.

יחיאל לסרי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אברהם שוחט.

יחיאל לסרי: אחריו – חברת הכנסת נעמי חזן.

יחיאל לסרי: עשר דקות לכל אחד.

יחיאל לסרי: אני מבקש להבהיר, שלא תתאפשר חריגה ממסגרת הזמן, ואני מאוד מבקש לעמוד במסגרת הזמן שנקבעת.

יחיאל לסרי: חבר הכנסת שוחט, בבקשה, עשר דקות.

זאב בוים: לפי ההסכמות, חבר הכנסת שוחט יוכל לקבל עוד חמש דקות, בסך הכול – 15 דקות.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בדרך כלל היום הזה הוא יום חג, במידה שבכנסת ובאולם הזה אפשר לבטא איזה רגע חגיגי, כאשר מגיעים עם חוק התקציב וחוק ההסדרים שעל-ידו לדיון הסופי.

אברהם-בייגה שוחט: בדרך כלל הוא גם היה מתרחש, כמעט בכל השנים שאני זוכר כשר האוצר וכחבר הכנסת, למעט שנה אחת, שנתיים בעצם, ב-31 בדצמבר.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא רואה באולם את שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא יכול אלא להתפלא על העובדה ששר האוצר – שמביא תקציב מרוט נוצות, מבולבל, חוק הסדרים שיש בו הרבה מאוד דברים רעים לצדם של כמה דברים טובים – לא מצא לנכון לכבד את הכנסת בנוכחותו, כאשר יושב-ראש ועדת הכספים וחברים אחרים מהוועדה באים ומעלים את החוק לקריאה שנייה ושלישית.

אברהם-בייגה שוחט: יש בזה אולי דבר שמסמל כיצד שר האוצר מתייחס וכיצד הממשלה מתייחסת לנושא שהוא כל כך חשוב, כל כך משברי וכל כך מחייב מאמץ ותיקון.

אברהם-בייגה שוחט: והנה, אנחנו רואים איך נראית מליאת הכנסת, איך נראה שולחן הממשלה, היכן נמצא שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד לכם, שנדמה לי, אם אני לא טועה, שהיה דבר מקובל, והוא ששניים-שלושה פקידי אוצר היו רושמים את הערות חברי הכנסת, כדי ששר האוצר יוכל לענות להם אם הוא לא נמצא בדיון.

אברהם-בייגה שוחט: גם הדבר האלמנטרי הזה לא קיים.

אברהם-בייגה שוחט: תסלחי לי, גברתי, אני לא מכיר אותך.

אברהם-בייגה שוחט: את בוודאי עובדת מאוד חדשה באגף התקציבים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מאחל לך הצלחה בעבודה וגם ברישום.

אברהם-בייגה שוחט: בדרך כלל סגן ראש אגף התקציבים היה יושב ורושם.

אברהם-בייגה שוחט: אבל לא זאת הנקודה.

אברהם-בייגה שוחט: מה שמובא היום בחוק ההסדרים, והדרמה שהתלוותה אל חוק התקציב היא בעצם תהליך ארוך ומתמשך, בושה, של חוסר מנהיגות כלכלית, של חוסר יכולת לקבלת החלטות, של חוסר יכולת לעמוד בהחלטות אחרי שהן מתקבלות.

אברהם-בייגה שוחט: אגיד כמה מלים על חוק ההסדרים, אבל אני לא יכול שלא להימנע מלומר, שעד הרגע האחרון, בעצם גם ברגע הזה, אחרי שכבר הובא התקציב לוועדת הכספים, הוא צפוי לשינוי נוסף כתוצאה מהריטואל שדרישה מסוימת, שככל הנראה הובטחה למפד"ל, ליהדות התורה ולש"ס, לא התמלאה, והובא התקציב בלי הדבר הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אחרי משא-ומתן עקשני, ככל הנראה, מפי השמועה, אותם 200 מיליון יוכנסו לבסיס ויצטרכו למצוא להם מקורות מחר בבוקר, כשאני לא יודע איפה ימצאו את המקורות הללו.

אברהם-בייגה שוחט: ולמה, אדוני השר?

אברהם-בייגה שוחט: מכיוון שלראשונה בתולדות מדינת ישראל – השר בני אלון, תקשיב טוב – מביאים תקציב בלי רזרבה כללית.

אברהם-בייגה שוחט: המספר שמופיע בספר התקציב משמעותו שאין רזרבה כללית.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, הממשלה בעצם לא יכולה לתפקד עם תקציב כל כך גדול בלי שיש לה אלו יכולות לעשות דברים.

אברהם-בייגה שוחט: למשל, הלוואי שבתוך כמה ימים תסתיים שביתת הנכים – אי-אפשר להצביע על מקור.

אברהם פורז: זו לא שביתה.

אברהם פורז: זו הפגנה.

אברהם-בייגה שוחט: הפגנה.

אברהם-בייגה שוחט: לא יהיה אפשר להגיע לאיזה סידור, כיצד ומאין ישולם הכסף.

אברהם-בייגה שוחט: יש, למשל, נושא פיצויי הבצורת בגין קיצוץ מכסות המים.

אברהם-בייגה שוחט: זה דבר ידוע מאליו, והוא איננו בבסיס התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, הממשלה אפילו לא עמדה במינימום – – –

יעקב ליצמן: בייגה, גם שמיטה לא.

אברהם-בייגה שוחט: ברוך השם, זה נגמר.

אברהם-בייגה שוחט: זה יעלה בעוד שבע שנים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מניח, כמו תמיד, שכל שבע שנים כשיש שמיטה אני שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אז תמתין בסבלנות.

משה גפני: זה נכון.

אברהם-בייגה שוחט: פעמיים זכיתי לזה.

אברהם-בייגה שוחט: וכבר למדתי.

יעקב ליצמן: והיטבת עם החקלאים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד, שבאמת זה לא יום חג.

אברהם-בייגה שוחט: זה יום עצוב במידה מסוימת.

אברהם-בייגה שוחט: זה יום עצוב כשמדובר על התהליך, על כושר העמידה, על ההתמקחות, על תקציב שהוא לא בהתאם לצרכים.

אברהם-בייגה שוחט: זה חוק הסדרים שיש בו כמה דברים חשובים, ואגיד אותם, כי הם באמת חשובים ואני שמח מאוד שהם עברו, אבל בגדול – הוא לא ביטל את החקיקה הפרטית, הוא השאיר חלק גדול מהעיוותים שהיו בכנסת שבה לא היה רוב לממשלה והאופוזיציה חשבה שאם היא מעבירה חוקים פרטיים היא מענישה את הממשלה, אבל כל אחד מבין שהיא מענישה את המשק ואת עם ישראל ולא את הממשלה, שכן ממשלות חולפות והחוקים האלה נשארים, וצריך לדחות אותם.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני מאוד מצטער על כך שחלק מהחוקים נשאר בהיקפים גדולים, למרות החלטת הממשלה שהם יבוטלו.

אברהם-בייגה שוחט: לכן הגענו למצב שבו מצד אחד יש העלאת מסים של כ-500 מיליון שקל, כדי לפתור את בעיית הקיצוץ שהוחלט עליו, ומצד שני יש אכילה טוטלית של הגירעון, שמשמעות העניין היא חוסר יכולת להחליט, שכן כל אחד מבין שהשימוש בגירעון כמקור לאיזון התקציב הוא אחד הדברים הגרועים ביותר שאפשר לעשות.

אברהם-בייגה שוחט: בכל אופן, יש דברים חשובים שמאוד שמחתי שקרו בחוק ההסדרים הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אולי הדבר החשוב ביותר, שהוא חשוב למשק, זה הנושא של מעבר מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת של עובדי המדינה.

אברהם-בייגה שוחט: הנושא התחיל ב-1993, ובהסכם העבודה אז נרשם שהממשלה וההסתדרות ינהלו משא-ומתן.

אברהם-בייגה שוחט: זה היה תהליך ארוך וקשה, באמצע נתקע העניין של הפתק הצהוב המפורסם שהיווה תנאי לעניין.

אברהם-בייגה שוחט: כשהתגלגלה לידי הזכות להיות עוד פעם שר האוצר, הסתיימה הפרשה הזאת והחוק הזה בא ואושר בוועדת הכספים, ואני מקווה שהוא יאושר במליאה.

אברהם-בייגה שוחט: הוא חשוב, כיוון שברגע שיש פנסיה צוברת, יודעים ממש כמה היא עלות השכר, זה לא דבר שאף אחד לא יודע איך להתעסק אתו.

אברהם-בייגה שוחט: מחויבות המדינה היום היא כ-200 מיליארד שקל לפנסיה תקציבית, וחשוב שהדבר יהיה בצורה כזאת, מה גם שהוא מחזק את שוק ההון, יוצר מקורות להשקעות וכל מה שכרוך בדבר.

אברהם-בייגה שוחט: מה שלא פחות חשוב הוא, שבתמיכה של כל חברי ועדת הכספים נוסף סעיף ששם קץ למונופול של "מבטחים" ו"מקפת" בעניין הפנסיה, וכל עובד, כל אזרח, יכול לבחור באיזו קרן פנסיה הוא רוצה לקבל את הביטוח שלו, אם הוא רוצה בקרן פנסיה א', או ב', או ג', או ביטוח מנהלים, בתנאי שתוכנית הביטוח באמת תהיה פנסיונית, כך שבהגיע אדם לגיל פרישה יהיה לו מקור לקיים את עצמו בכבוד.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שהמונופול הזה נפגע, כי לא יכול להיות ששתי קופות יחזיקו 80%–85% מהפנסיה במדינת ישראל, על כל המשתמע מזה.

אברהם-בייגה שוחט: כל חברי הבית כבר חוו מצבים שבהם מונופול ששולט הוא מונופול רע; הוא טוב לבעלים אבל הוא רע לאנשים, הוא רע לאזרחים.

אברהם-בייגה שוחט: זו החלטה מאוד חשובה.

יעקב ליצמן: היה לזה רוב מוחץ בוועדה.

אברהם-בייגה שוחט: כמעט של כולם, לפי דעתי פה-אחד.

אברהם-בייגה שוחט: דבר חשוב במידה מסוימת, בלי שאני מזלזל בו, היה שאפשרו לממשלה לסיים משא-ומתן לגבי כביש חוצה-ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: באופן טבעי הדבר לא היה צריך להגיע לוועדה, מכיוון שהכביש נסלל על-פי חוק.

אברהם-בייגה שוחט: כדי לנהל משא-ומתן עם זכיינים, היה צריך לקבל אישור מיוחד של הוועדה בחקיקה, והאישור הזה ניתן.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה הצהירה שבכוונתה לבצע את שני הקטעים, קודם כול מהכניסה לוואדי-עארה לצומת אליקים, באורך של כ-18 קילומטר, שתפתח את הדרך צפונה, ואפשר יהיה לעשות את זה במכרז ובמשא-ומתן עם הזכיינים הקיימים; כמו-כן, את הקטע מצומת גנות עד אחוזם, אחרי קריית-גת, באורך של 33 קילומטר.

אברהם-בייגה שוחט: לפי דעתי, ההחלטה הזאת היתה חשובה וטוב שהתקבלה בחוק ההסדרים.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ואומר, שאני מאוד מקווה שהלקח של החקיקה הפרטית נלמד פה.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע שהסתובבו הצעות חוק שימנעו את העניין הזה, ואני מקווה שהן יעברו.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שחוק ההסדרים נתן ביטוי בחוק אחד או שניים או שלושה חוקים שהצלחנו לדחות אותם לעוד שלוש שנים, חוקים שהתקבלו בחופזה בשלהי כהונתה של ממשלת אהוד ברק, כאשר לא היה רוב בכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: אני פונה אל חברי הכנסת, יש הסתייגויות בעניין החוקים האחרים, ואני מקווה שבזמן ההצבעה בקריאה שנייה ושלישית חברי הכנסת ייתנו יד לכך שכל החוקים יבוטלו, ולא רק חלק מהם.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ופונה אל שר האוצר ואומר לו: אתם חייבים לגלות יותר עקשנות, יותר מנהיגות, יותר עמידה על המלה.

אברהם-בייגה שוחט: כשהיום הבאתם את התקציב בלי המחויבות כלפי החרדים – אם עשיתם את זה היתה לזה סיבה, אם היתה סיבה הייתם צריכים לעמוד על דעתכם; אם לא עשיתם את זה או שעשיתם את זה בצורה רעה, מדוע פעלתם שלא כהלכה ולא קיימתם הבטחה?

אברהם-בייגה שוחט: נוצר מצב שמצד אחד יצא כל הכעס, ומצד שני החלטתם כעבור שעה-שעתיים לחזור לדבר המקורי.

אברהם-בייגה שוחט: בהתנהגות הזאת אין משום תוספת בריאות ואמינות.

אברהם-בייגה שוחט: כמו יתר חברי הוועדה, אני מעוניין לראות מחר מהיכן יבואו אותם 200 מיליון, שכן כבר ברור שמסים נוספים אי-אפשר להטיל, הרזרבה הכללית לא קיימת; כלומר, יצטרכו לקחת כסף ממשרדים כאלה או אחרים כדי שזה ייכנס בבסיס, זה יכול להיות בחינוך, בביטחון, במשטרה, זה יכול להיות בהשקעות, זה יכול להיות באותם סעיפים שבונים את התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: כפי שאמרתי, התקציב לא עונה על צורכי המשק, הוא גם בנוי על הנחות לא נכונות בצד של ההכנסות ובצד של גודל הגירעון, אבל היום המצב הוא כזה, שבסופו של דבר חייבים ליצור איזו מסגרת שתמלא את החלל של חוסר הוודאות ולפחות הממשלה תוכל לעבוד עם תקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אף שהוא לא אמיתי, לא נכון, והוא צפוי לשינוי, בכל אופן הוא יוצר כלי לעבודה.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל לסרי: תודה רבה.

יחיאל לסרי: חברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – חבר הכנסת אבשלום וילן.

יחיאל לסרי: עשר דקות, בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני כבר השתתפתי בעשרה דיונים על חוק הסדרים וחוק התקציב; בעשר השנים האחרונות אני לא זוכרת מקרה דומה אפילו בקצה חוט למה שקרה פה בשבועות ואפילו בחודשים האחרונים.

נעמי חזן: אתן רק דוגמה אחת.

נעמי חזן: כאשר יושב-ראש ועדת הכספים מגיש לקריאה שנייה ושלישית את חוק ההסדרים, היה נהוג ששר האוצר יושב, בהחלט מגיב ולעתים קרובות אפילו משיב, עולה וגם מסביר.

נעמי חזן: אני מחפשת היום כבר די הרבה זמן את שר האוצר ולא מוצאת אותו.

האשם מחאמיד: הוא בבית – מקשיב.

נעמי חזן: אני ציפיתי, ואני חושבת שזה לכבוד הכנסת, ששר האוצר יהיה נוכח בזמן הצגת חוק ההסדרים לפני מליאת הכנסת.

נעמי חזן: זה דבר מובן מאליו, וזה לא קרה.

נעמי חזן: אני פשוט לא מבינה את זה.

נעמי חזן: זו סטייה ראשונה, די גדולה, אבל סימפטומטית יותר מאשר מהותית למה שקורה עם חוק ההסדרים.

נעמי חזן: תרשה לי להמשיך, אדוני היושב-ראש, זה חשוב.

נעמי חזן: אין לנו פה חוק הסדרים אחד.

נעמי חזן: חבר הכנסת גפני, אתה חבר כנסת מאוד ותיק, אתה זוכר שהתחלנו דיון על הסתייגויות בחוק ההסדרים כשבעצם עסקנו בשלושה חוקי הסדרים – חוק הסדרים אחד, חוק הסדרים שני וחוק הסדרים שלישי שמוזגו ברגע האחרון?

נעמי חזן: קשה מאוד לנהל דיון מהותי, ענייני ורצוף כאשר אנחנו מדברים בשלושה חוקי הסדרים.

נעמי חזן: אני חושבת שאין לזה אח ורע בהיסטוריה של הכנסת – לא חוק הסדרים אחד אלא שלושה חוקי הסדרים.

נעמי חזן: טוב שהדיון נפתח הערב, כי ייתכן שעד מחר בבוקר היו מוסיפים לנו חוק הסדרים רביעי.

נעמי חזן: חבר הכנסת מחאמיד, אתה זוכר שלושה חוקי הסדרים?

האשם מחאמיד: את מדברת על ישיבה כזאת?

נעמי חזן: בדרך כלל זו ישיבה חגיגית.

מרדכי משעני: חברת הכנסת חזן, מחכה לנו התיקון בפקודת הרוקחות, כי היו פיצולים.

נעמי חזן: בוודאי, כי היו פיצולים משלושת חוקי ההסדרים.

נעמי חזן: זה דבר שני שקשה מאוד לעכל אותו.

נעמי חזן: דבר שלישי, אדוני היושב-ראש, ייתכן שכבר עדכנו אותך, שבדרך כלל בדיונים על חוק ההסדרים וחוק התקציב יש הסכמות בין הקואליציה לבין האופוזיציה לגבי סדרי דיון וסדרי הצבעה.

נעמי חזן: ואומנם כל היום התנהלו ישיבות והגיעו להסכמים לגבי סדרי הדיון בחוק ההסדרים.

נעמי חזן: מחר היתה אמורה להתקיים הצבעה על חוקי ההסדרים – ברבים – והמשך הדיון על חוק התקציב.

נעמי חזן: האופוזיציה גם התחשבה בכך שראש הממשלה אמור לנסוע לארצות-הברית ביום רביעי והסכימה לקיים את ההצבעות על חוק התקציב לפני יציאתו של ראש הממשלה – מחר הצבעות על חוקי ההסדרים וביום רביעי על חוק התקציב.

נעמי חזן: לפני כשעתיים נתבשרנו – ממלא-מקום יושבת-ראש סיעת מרצ חבר הכנסת וילן ואנוכי, וחברת הכנסת זהבה גלאון, יושבת-ראש סיעת מרצ – שהקואליציה חוזרת בה מהסכם חתום לגבי סדרי הדיון.

נעמי חזן: פשוט חוזרת בה.

נעמי חזן: הגיעו להסכם, חתמו על ההסכם וחזרו מההסכם לגבי סדרי הדיון עכשיו.

נעמי חזן: עם כל הכבוד, כשמגיעים להסכמה כי הבית חייב לעבוד, בדרך כלל עומדים במלה, כי אלה ההסכמים.

נעמי חזן: קשה לי לומר בתור אשה, אבל בדרך כלל קוראים לזה הסכם ג'נטלמני, אפילו שנשים מעורבות בהסכם הזה, וטוב שנשים מעורבות.

נעמי חזן: גם זה פתאום לא היה, לא נברא, לא קיים.

נעמי חזן: חשוב מאוד לדעת, שמבחינת מספר המסתייגים וכמות ההסתייגויות, אפשר לנהל את הדיון הזה לעולם ועד, הרבה מאוד זמן, מסביב לשעון, כי משום-מה הקואליציה חוזרת בה מההסכמות.

נעמי חזן: אני מקדימה את כל הנושאים הכאילו פרוצדורליים, לפחות בפתיח של הנאום שלי – ואני מתארת לעצמי שיצא לי להתבטא די הרבה בימים הקרובים – כדי לומר מה שאני חושבת שברור לכולם.

נעמי חזן: כל צורת הגשת חוקי ההסדרים והכנת התקציב, באיזה מקום יש בה הונאה של הציבור במדינת ישראל; אני משתמשת במלה קשה, אני ערה לכך.

נעמי חזן: משום שמה שחסר זה ששר האוצר לא קם, וקיוויתי גם שראש הממשלה יקום, יסתכל לעיני הציבור, בגובה העיניים, ויאמר לו את מה שצריך להגיד – שמצב המשק הוא חמור, שאין תחזית של צמיחה כלכלית כלשהי בשנה הקרובה, שהמצוקה שאנשים מתחילים לחוש בה בחודשים האחרונים תלך ותחריף, שאנחנו, קרוב לוודאי, נדע אינפלציה הרבה יותר גדולה, ששיעור האבטלה, שמתקרב ל-10%, לדאבוני הרב, ילך ויגדל, וזאת רק ההתחלה.

נעמי חזן: למה שר האוצר והממשלה לא אומרים את האמת לציבור הישראלי?

נעמי חזן: פשוט מאוד, אנשים צריכים לדעת מה עומד לקרות פה.

נעמי חזן: מה שעומד לקרות פה, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת שנמצאים במליאה ושר האוצר שכנראה מקשיב ורואה בטלוויזיה את הדיון ברגע זה – אדוני שר האוצר, למה לא באת לומר את האמת לאזרחי מדינת ישראל?

נעמי חזן: מה שיקרה פה הוא, שאנשים שהרוויחו עד עכשיו שכר מינימום פלוס, ימצאו את עצמם עם קצבאות ילדים נמוכות ממה שהם הצליחו להשיג עד היום, שרמת החינוך תרד, לצערי הרב, בגלל השקעות, שהבטחות שניתנו למגזר הערבי לא ימומשו, ש-128,000 משפחות חד-הוריות ימצאו את עצמן במצוקה גדולה יותר מזו של היום.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, 57% מהמשפחות החד-הוריות במדינת ישראל הן נתמכות הביטוח הלאומי בצורה זו או אחרת, ומה יקרה להן אם יקצצו אפילו ב-12% את קצבאות הילדים?

נעמי חזן: למה הוא לא פה?

נעמי חזן: למה הוא לא אומר את האמת?

נעמי חזן: מדוע יש חוצפה להגיש תקציב, שמרע עם השכבות החלשות, שכן מיטיב עם מגזרים מסוימים, ואנחנו יודעים בדיוק עם איזה מגזרים – –

משה גפני: איזה?

נעמי חזן: המגזר החרדי, לדוגמה, אדוני.

משה גפני: מה פתאום.

נעמי חזן: מה פתאום?

נעמי חזן: אתה תתבטא ותוכל להגיד את מה שיש לך לומר.

משה גפני: מרע, מרע.

נעמי חזן: – – שמעלה מסים בדיוק לאותם אנשים שבלאו הכי נטל המסים הוא עליהם.

משה גפני: אגב, מה דעתך על המגזר הערבי?

נעמי חזן: לא מספיק טוב.

נעמי חזן: לא מספיק טוב, אדוני, במיוחד בהתחשב בהחלטות ממשלה.

משה גפני: לא, הביטוח הלאומי.

משה גפני: מה את רוצה מהחרדים?

משה גפני: מה עם הערבים?

משה גפני: מה זה עושה להם?

נעמי חזן: אתה רוצה לדבר גם על תמיכות בישיבות?

יחיאל לסרי: חברת הכנסת חזן, יש לך עוד חצי דקה.

נעמי חזן: אם כך, אני אסכם.

נעמי חזן: אין רזרבות לנושאים מאוד חשובים, חבר הכנסת גפני, פה אתה תסכים אתי.

נעמי חזן: יש לנו שביתת נכים; וזו לא הפגנת נכים.

נעמי חזן: אני מקווה שיגיעו לסיכום עם הנכים, אבל בינתיים אין רזרבה של שקל אחד לממן את מה שיסכימו עליו, אני מקווה, בשעות הקרובות.

נעמי חזן: וכך הלאה וכך הלאה וכך הלאה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חוקי ההסדרים האלה הם בושה וחרפה.

נעמי חזן: תודה.

יחיאל לסרי: תודה רבה.

יחיאל לסרי: חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יחיאל לסרי: בבקשה, חבר הכנסת וילן, עשר דקות לרשותך.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, זה יום עצוב.

אבשלום וילן: אתם, ציבור הצופים, רואים את שולחן הממשלה הזאת ריק.

אבשלום וילן: שר האוצר, אילו היה לו היום אומץ לב ציבורי, היה צריך לקום ולהתפטר.

אבשלום וילן: עמד פה יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת, חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואמר שהבטחות צריך לקיים, והוא צודק, אבל מה שהוא לא אמר לכם, רבותי חברי הכנסת, רבותי הצופים, הוא שבעצם ראש הממשלה הבטיח לו, נוסף על 360 מיליון השקלים לישיבות, שהוכנסו היום לבסיס התקציב – – –

משה גפני: למה אתה אומר את זה?

משה גפני: שקל לא לישיבות.

משה גפני: למה אתה אומר את זה?

אבשלום וילן: אלא למה הכספים?

משה גפני: לחטיבה להתיישבות, לאיחוד הלאומי – – –

אבשלום וילן: לא, לא.

אבשלום וילן: מדובר פה על הכספים לישיבות.

משה גפני: למה אתה אומר את זה?

אבשלום וילן: – – – הבטיח ראש הממשלה לתת עוד 220 מיליון שקלים בבסיס התקציב שלא על דעת שר האוצר.

משה גפני: גם לא נכון.

אבשלום וילן: הערב, כאשר הגיעו ספרי התקציב המעודכנים לשולחן ועדת הכספים, בדק יושב-ראש הוועדה ומצא שהסכומים אינם.

אבשלום וילן: הוא שאל את מנכ"ל האוצר היכן הסכומים, האם הם בבסיס התקציב.

אבשלום וילן: המנכ"ל אמר לו שלא, והישיבה התפוצצה.

אבשלום וילן: אחרי זה רצו טלפונים ואמרו: בסדר.

אבשלום וילן: על מה אמרו בסדר?

אבשלום וילן: עמד פה שר האוצר הקודם, אברהם בייגה שוחט, וסיפר לחברי הכנסת: אין רזרבה בתקציב הנוכחי.

אבשלום וילן: כלומר, אם מחר מסתיימת שביתת הנכים וממשלת ישראל רוצה להציע להם סכום כסף כלשהו כדי להגיע לפתרון, אין מהיכן לקחת אותו.

אבשלום וילן: צריך להפעיל את המכונות להדפסת כסף.

אבשלום וילן: בתקציב המדינה המעודכן, שהונח הערב על שולחן ועדת הכספים, אין שקל אחד ברזרבה.

אבשלום וילן: אם משרד ממשלתי ירצה להעביר סכום מסעיף למשנהו, ללא הרזרבה הוא לא מסוגל לעשות את זה.

אבשלום וילן: פירושו של דבר, שהערב הונח תקציב של שיתוק.

אבשלום וילן: יותר מזה, אדוני היושב-ראש, מנכ"ל האוצר אמר בישיבה הערב, שהגירעון המתוכנן בתקציב הוא 3% מהתוצר, או במספרים: 14.6 מיליארד שקלים.

אבשלום וילן: אבל מנכ"ל האוצר אמר דבר נוסף, שברור לאנשי האוצר ולחשב הכללי שתחזית ההכנסות בתקציב המדינה תהיה יותר קטנה והגירעון הולך לגדול, וכתוצאה מכך הוא לא יהיה 15 מיליארד שקל.

אבשלום וילן: הוא אמר שהם לא מסוגלים לתת הערכה מספרית, אבל אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שהגירעון הזה עלול, חס וחלילה, להגיע ל-20 ול-25 מיליארד שקלים.

אבשלום וילן: פירושו של דבר שאנחנו על פי תהום כלכלית.

אבשלום וילן: פירושו של דבר שחוזרים לימי שמחה ארליך ז"ל, שחוזרים לימי ארידור העליזים, שחוזרים לקריסה כלכלית, ואין פה שר אוצר שיגיד את האמת הזאת לכנסת.

אבשלום וילן: אין פה ראש ממשלה שמתייצב מול ה"אני מאמין" הזה.

אבשלום וילן: על מה התפוצצה ישיבת ועדת הכספים היום?

אבשלום וילן: על הגירעון הצפוי?

אבשלום וילן: על העובדה שהערב אישרנו את תקציב הביטחון עם קיצוץ נוסף, בניגוד לכל התחזיות, עם איומים שאיננו יודעים מה יתפתח באזור, עם האמריקנים ועם עירק?

אבשלום וילן: מי יודע מה יתפתח באזור בחודשים הקרובים, ואולי נהיה זקוקים לכספי הגנה עצמית שאינם כרגע בנמצא.

אבשלום וילן: האם על כך התפוצצה ישיבת ועדת הכספים?

אבשלום וילן: האם מישהו דיבר על הנכים, שביום השביתה ה-51 נמצאים כאן מחוץ לבניין ועדיין לא ניהלו אתם שום משא-ומתן מסודר, להוציא ישיבה פה, ישיבה שם; שר האוצר לא נפגש אתם לשיחת עבודה רצינית אחת – האם על כך התפוצצה ישיבת ועדת הכספים?

אבשלום וילן: לא ולא.

אבשלום וילן: בפעם המי-יודע-כמה, ישיבת ועדת הכספים התפוצצה על נושא סקטוריאלי – כספים לחרדים.

אבשלום וילן: מדינת ישראל כולה עומדת מלכת, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: נו, באמת.

משה גפני: לכם אין בעיה עם זה.

אבשלום וילן: המשק הלאומי עלול לקרוס, כלכלת ישראל על עברי פי פחת, והקופה הציבורית הזאת פעם אחר פעם, פעם אחר פעם, נסחטת על-ידי 22 חברי כנסת חרדים.

זאב בוים: פעם אחר פעם גם בתקופת הממשלה שאתם הייתם בה כוכבים ראשיים.

אבשלום וילן: נכון, נכון.

משה גפני: לכם אין בעיה, יש הסדר הקיבוצים שהוכנס לתקציב.

משה גפני: אתם לא סחטנים, אתם מקבלים הכול בתקציב.

זאב בוים: אל תהיו צדיקים גדולים.

אבשלום וילן: פעם אחר פעם, ממשלות ישראל זו אחר זו נכנעו.

אבשלום וילן: אבל, אדוני יושב-ראש הקואליציה, כאשר אתה מוביל קואליציה של 83 חברי כנסת, ושר האוצר שלך וראש הממשלה שלך לא אומרים אמת איש לרעהו, אומרים לא-אמת לחרדים, ומפוצצים במשך חודשיים וחצי את התקציב על עסקים עם החרדים, אתם מדברים?

אבשלום וילן: עם 83 חברי כנסת לא יכולתם להגיע להסכם?

אבשלום וילן: לא יכולתם להעביר תקציב בצורה מסודרת עד 31 בדצמבר ולהפסיק את הביזוי הזה?

זאב בוים: ככל שיש יותר מפלגות בקואליציה התקציב יותר רחב.

זאב בוים: מה אתה רוצה?

אבשלום וילן: אתם לא מתביישים בכלל בתשלום.

אבשלום וילן: אמר את זה שר האוצר הקודם, אתם נכנעים בריש גלי בטרם ניהלתם קרב.

אבשלום וילן: על מה אתה מדבר?

אבשלום וילן: מדוע לא הגיע התקציב ב-31 בדצמבר?

אבשלום וילן: – כי לא הצלחתם לסיים אתם.

אבשלום וילן: קיבלתם החלטה אמיצה, מבטלים את כל החקיקה, בגלל המצב הקשה של המשק.

אבשלום וילן: החזקתם בהחלטה הזאת 48 שעות.

אבשלום וילן: ראש הממשלה עם ההדר הבית"רי – הוא הרי מפא"יניק, אבל הוא התהדר בהדר בית"רי – נכנע בתוך 48 שעות.

זאב בוים: לא ידעתי שהוא בית"רי.

אבשלום וילן: אמרתי שבמקור הוא מפא"יניק, אבל הוא מוביל את מפלגת בית"ר.

זאב בוים: הוא מבית-מדרשך.

אבשלום וילן: תסלח לי, אני לא מפא"יניק, יש לי חדשות בשבילך.

אבשלום וילן: יותר מזה, ראש הממשלה הזה התקפל לפני שעמד על ה"אני מאמין" שלו.

אבשלום וילן: שר האוצר הזה ניהל פוליטיקה שכונתית: בא לחרדים מצד אחד ואמר להם, אם לא תתמכו בתקציב, אכנע למפלגת העבודה עם חוק הנגב; בא למפלגת העבודה ואמר מצד שני, אם לא תלכו אתי אל מול החרדים כנגד חוק הלפרט, איאלץ להתפשר אתם.

אבשלום וילן: כך העמיד איש כנגד רעהו, זה אוחז בצווארו של זה.

אבשלום וילן: הוא חשב שהוא חכם גדול, אבל מה יצא לו מזה?

אבשלום וילן: בסופו של דבר התקפל גם בחוק הנגב וגם בחוק הלפרט.

אבשלום וילן: איך פתר את זה?

אבשלום וילן: במחיר נורא, במחיר של קיצוץ 12% בקצבאות ילדים, מכל אלה שאין להם, כדי להשאיר את חוק הלפרט האנטי-סוציאלי במוצהר.

אבשלום וילן: אין מדינה אחת בעולם שבה הדלתא גדלה מילד חמישי ואילך.

אבשלום וילן: ילד ראשון מקבל קצבה גדולה, ילד שני קצבה יותר קטנה וכן הלאה, כל פעם הקצבה קצת קטנה.

אבשלום וילן: אבל חוק הלפרט הוא המצאה ישראלית גאונית.

אבשלום וילן: הראש היהודי ממציא לנו פטנטים: מהילד החמישי ואילך, הקצבה גדלה, ולשישי עוד יותר.

אבשלום וילן: זאת המתמטיקה, זהו האינטגרל המיוחד, תורת המתמטיקה החדשה מבית-מדרשם של חרדי ישראל.

אבשלום וילן: ואת זאת כנסת ישראל עם ראש הממשלה הנוכחי ועם שר האוצר הנוכחי מביאים.

אבשלום וילן: כאשר שיחקו באופוזיציה, וחשבו שהם יכולים להיות חסרי אחריות, הם הרימו את ידם בעד.

אבשלום וילן: הגיעו לממשלה, הבינו את חוסר ההיגיון שבהצעה, ניסו לעצור אותה, אבל כשלומיאלים.

אבשלום וילן: הסיתו את מחנה העבודה מצד אחד נגד המחנה החרדי מצד שני, ומה קרה?

אבשלום וילן: שניהם אכלו את שתי קרני הדילמה – שילמו גם בחוק הנגב וגם בחוקי החרדים, ומה קורה?

אבשלום וילן: אין רזרבה בתקציב.

אבשלום וילן: יש בעיות ביטחון לאומי, יש בעיות קשות מאוד, כיצד מתמודדים עם מציאות כלכלית כאשר קיימות רוחות רעות, רוחות חזקות ונגדיות מנשבות בחוץ, בדמות המיתון ובדמות מה שקרה ב-11 בספטמבר בארצות-הברית, בדמות המלחמה באפגניסטן והירידה הגדולה בביקושים בעולם, בדמות הפגיעה האנושה בתיירות בישראל ובדמות מיתון כבד במשק הישראלי.

אבשלום וילן: ומה התשובה?

אבשלום וילן: מביאים לנו אוסף של חוקי הסדרים, שחלקם הגדול בלתי רלוונטיים, כאשר הרזרבה התקציבית היא אפס.

אבשלום וילן: לכולם ברור, גם לך, היושב-ראש – וכחבר ועדת הכספים של הכנסת אתה יודע זאת – שבתוך חודש, לכל היותר חודשיים, יובא תקציב נוסף, והתקציב הנוסף הזה יצטרך לכלול קיצוץ של לפחות 6-5 מיליארדי שקל, משום שגביית המסים במדינת ישראל הגיעה אל עברי פי פחת.

אבשלום וילן: במה עוסקת מדינת ישראל כולה?

אבשלום וילן: בכניעה לחרדים.

אבשלום וילן: ואנחנו כולנו, הציבור כולו משלם את המחיר.

אבשלום וילן: האבטלה מגיעה עוד מעט ל-10%.

אבשלום וילן: היא עברה היום את ה-9%.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, ישבת בוועדת הכספים כאשר דנה בחוק ההסדרים הזה ובתקציב המוצע.

אבשלום וילן: האם היה רעיון רציני אחד, כיצד יוצרים מקורות תעסוקה נוספים, חדשים?

אבשלום וילן: לא.

יחיאל לסרי: היה רעיון שאתה התנגדת לו, של תמריץ למעסיקים.

אבשלום וילן: נכון, היתה הצעה מגוחכת, של תוספת עובדים לכל קבלן חבר מרכז הקבלנים, 1,100 שקל לכל עובד.

אבשלום וילן: הצעה זו נוסתה בשנים 1993-1992.

אבשלום וילן: מבקרת המדינה כתבה על כך דוח נורא, ומנכ"ל הביטוח הלאומי, שהופיע בפני הוועדה, הסביר שההצעה הזאת בלתי אפשרית להפעלה, וכי יש צורך בחצי שנה כדי לנסות להוביל אותה, והיא מוליכה לשחיתות.

אבשלום וילן: יש לה יתרון אחד: קבלנים חברי מרכז שמחוברים נכון למפלגה גדולה יוכלו לעשות הודות לה כמה אלפי שקלים.

יחיאל לסרי: תרשה לי, אדוני, לתקן אותך.

יחיאל לסרי: אמרתי לך את התיקון גם בוועדת הכספים, ובכל זאת אתה חוזר כאן על הדברים.

יחיאל לסרי: הנושא נבדק על-ידי מחלקת המחקר של הביטוח הלאומי, והגיעו למסקנה שתמריץ מעסיקים אכן תורם לתעסוקה במשק לעומת שיפוי מעסיקים.

אבשלום וילן: הופיע בפני הוועדה פרופסור שטסמן, מנכ"ל הביטוח הלאומי, והסביר את כל החוליים של השיטה.

האשם מחאמיד: כמה משלמים למעסיקים?

יחיאל לסרי: אני מבקש להיות נאמן לאמת.

יחיאל לסרי: אם כבר, צריך לבטל את שיפוי המעסיקים ולא את התמריץ למעסיקים.

אבשלום וילן: אני מסכים אתך שצריך לעודד תעסוקה וצריך להביא תוכנית רצינית, לא תוכנית לקבלנים חברי מרכז, תוכנית רצינית לצמיחה ולתעסוקה.

אבשלום וילן: וזה לא יקרה ביום אחר, וזה לא יקרה ב"שלוף", ויש צורך בהסבה מקצועית ובהכשרה מקצועית.

אבשלום וילן: צריך ללכת למוקדי האבטלה ולמוקדי התעסוקה, ולהשקיע בחינוך ובמערכת שלמה, ואז יהיו גם הטבות למעסיקים.

אבשלום וילן: אבל במדינת ישראל, נכון לרגע זה, איש לא עוסק בזה ברצינות.

אבשלום וילן: אתה יודע למה עוסקים בזה?

אבשלום וילן: כי במשך חודשיים וחצי יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת מעסיק את הוועדה כולה ואת שר האוצר, שלא מסוגל להתרומם מעל פוליטיקה שכונתית, בנושא אחד: האם את ההקצבות לחרדים יכניסו לתוך התקציב בבסיס או לא, ומה תהיה התמורה ומה יהיו התוספות.

אבשלום וילן: באים אל המפד"ל ואומרים לה: קחי 100 מיליון שקל ותתמכי בתקציב, ומתחילה מכירת סוף העונה, ולחרדים היום נתנו את 220 המיליון האחרונים.

אבשלום וילן: השיטה הזאת מתנהלת כבר קרוב ל-20 שנה, וכלכלת ישראל נמצאת במשבר הקשה ביותר בתולדותיה מאז תחילת שנות ה-80, ואין פה שר אוצר ואין פה ראש ממשלה ואין פה אדם אחד שיגיד, כדברי יגאל הורביץ ז"ל: "משוגעים, רדו מהגג", "משוגעים, רדו מהגג".

אבשלום וילן: בעת הזאת אין מנהיגות כלכלית לישראל, אין מנהיגות מדינית, אין מנהיגות בכלל, וממשלת אחדות לאומית, ליכוד לאומית – – –

זאב בוים: לא הבנתי את העניין של המנהיגות המדינית.

זאב בוים: כלכלית שמעתי, מה עם המדיניות?

זאב בוים: מה זה שייך?

אבשלום וילן: כבר שכחת באיזה מצב אנחנו נמצאים?

אבשלום וילן: הבטחתם שלום, הבטחתם ביטחון.

אבשלום וילן: אין לא שלום, לא ביטחון, ואתה עוד שואל מה לעניין המדיני פה?

זאב בוים: עכשיו בוא נדבר.

אבשלום וילן: מספר התיירים נפל בשנה האחרונה כתוצאה מהמצב הביטחוני מ-2.7 מיליונים ל-1.2 מיליון תיירים.

עסאם מח'ול: – – –

זאב בוים: עסאם מח'ול התעורר.

אבשלום וילן: המצב הכלכלי, שהיה בספטמבר 2000 בנסיקה, בשנת הצמיחה הגדולה ביותר במשק ב-20 השנים האחרונות, נעצר באופן פתאומי כתוצאה ממצב מדיני וביטחוני.

אבשלום וילן: אתה שואל איך הדברים קשורים?

אבשלום וילן: ועוד איך הם קשורים.

אבשלום וילן: אבל השאלה הגדולה שאני שואל את עצמי ברצינות: איך יוצאים מהמצב?

אבשלום וילן: איך יוצרים מדיניות כלכלית יותר שוויונית, כאשר הפערים בחברה הישראלית מגיעים ל-1:12 לפני תשלומי ההעברה, אדוני היושב-ראש, ול-1:7 לאחריהם?

אבשלום וילן: יותר גבוה מבכל מערב-אירופה.

אבשלום וילן: אנחנו המדינה בעלת הפערים הכלכליים והחברתיים הגדולים בעולם המערבי אחרי ארצות-הברית, בלי העוצמות הכלכליות של ארצות-הברית של אמריקה.

אבשלום וילן: השר לשעבר בייגה שוחט ציין, שלחוק ההסדרים הזה יש שני הישגים.

אבשלום וילן: אילו הישגים?

אבשלום וילן: – תיקונים טכניים.

אבשלום וילן: שום תשובה ממשית על בעיות היסוד של כלכלת ישראל, של החברה הישראלית.

אבשלום וילן: מכל המשרדים הורידו 1%, אבל בתקציבים שמופנים לערבים ולדרוזים קיצצו 2.5%.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: משום שאת תוכנית החומש שהחליטו עליה אין מפעילים, ומפעילים לאט, וגם הפעם קיצצו סכומים.

אבשלום וילן: וכך סובב לו גלגל וכך סובבת לה האין-מדיניות וכך מבזים את הכנסת, מבזים את ועדת הכספים של הכנסת, אבל זה הפרט הקטן.

אבשלום וילן: הפרט הגדול, אדוני היושב-ראש, הוא, שאין תקציב לישראל, אין מדיניות כלכלית לישראל, אין חוק הסדרים, יש אנרכיה.

אבשלום וילן: לצערי, אני אומר פה אולי דבר קצת חריף ומסוכן, אני מאוד מקווה שנצליח לעצור במדרון הזה.

אבשלום וילן: אבל אני, אדוני היושב-ראש, שומע ברקע את ארגנטינה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, עם כל ההבדלים, אני מתחיל להריח ארגנטינה באפי, ואגיד לך מדוע.

אבשלום וילן: כאשר אנרכיה משתלטת, כאשר שר אוצר וראש ממשלה לא מסוגלים לתאם ביניהם דבר, כאשר הכול הוא פוליטיקה של חברי מרכז, וכל הפוליטיקה היא סקטוריאלית, מי יחטוף לסקטור מה, מי נשאר לדאוג לכלכלה הלאומית?

אבשלום וילן: מי נשאר לדאוג למשק הלאומי?

אבשלום וילן: מי נשאר לדאוג לקצת צדק חברתי ולהקטנת פערים?

אבשלום וילן: אין.

אבשלום וילן: אופוזיציה קטנה של פחות מ-40 חברי כנסת, ממשלה גדולה שהיא בעצם משותקת – – –

האשם מחאמיד: – – –

אבשלום וילן: ולכן אנחנו, סיעת מרצ, נצביע נגד חוק ההסדרים הזה, נצביע נגד התקציב הזה, ונקרא לכל מי שטיפת נשמה של צדק חברתי באפו לתמוך בהצעה חלופית יותר צודקת, יותר הוגנת, שאולי סוף-סוף, אחרי 53 שנה, תעשה שינוי כיוון ותיתן תקווה ליותר צדק, יותר חמלה ויותר הגינות בכלכלה ובחברה הישראלית.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל לסרי: תודה.

יחיאל לסרי: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יחיאל לסרי: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק שירותי תיירות (תיקון מס' 4), התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ד' לב: תודה.

יחיאל לסרי: תודה.

יחיאל לסרי: הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2002

יחיאל לסרי: בבקשה, חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אכן זהו תקציב, שאם לדבר בלשון המעטה הוא תקציב של אטימות וחסר כיוון כלכלי כלשהו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מקבלים את הצעת התקציב בעיצומה של גיאות בכל מה שקשור לאבטלה, לעוני, לשביתות של נכים ושל פועלים ושל הביטוח הלאומי, והתקציב הזה, מה הוא בא לעשות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מצד אחד אומרים: אין כסף למדינה וחייבים לקצץ, וכאילו ליצור משאבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ומצד שני, תופסים את העניים, את אלה שמקבלים קצבאות של ביטוח לאומי, אלה שחיים מהקצבאות, ומקצצים להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק לאלה, גם למשפחות, מה שנקרא ברוכות ילדים, מרובות ילדים, כל אחד יאמר את זה בדרכו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתי זו כן ברכה שיהיו משפחות ויהיו להן ילדים רבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדינה שאיננה מפרנסת את משפחותיה היא מדינה שאיננה יודעת מה זה ערך אנוש ומה זה לכבד את הבריות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגיד לך, חבר הכנסת פריצקי, למה אני מתכוון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שאנחנו בעניין הזה חלוקים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו, אלה שמאמינים באל ואלה שמאמינים שהאל הוא בעל היכולת הבלתי-מוגבלת והוא שנותן את הפרנסה בסוף והוא שמחליט מה יהיה חלקו של אדם גם בחיים וגם במשאבי החיים, אנחנו יודעים שכשאלוהים בורא את הילדים הקטנים הוא גם בורא את הדרך, הוא גם קובע מה יהיה חלקם בעולם הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו אומנם למראית עין נאבקים, רצים ועובדים, וזו גם מצווה לעבוד ולנקוט את כל הצעדים האפשריים כדי לפרנס את עצמך ואת בני ביתך, אבל בסופו של דבר יכול להיות שאתה תרוץ יומם ולילה ותישאר עני, כי אין לך יותר בקציבת עוגת האלוהים, הוא לא קצב לך יותר ממה שתקבל, אף שאתה רץ ואתה אולי לפעמים גם גונב וגם הולך לבית-סוהר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ויכול להיות שאתה לא תרוץ כל כך הרבה אלא תצעד לקראת – – –

יוסף יצחק פריצקי: אבל תגיד לי איפה כתוב בקוראן שאלוהים אמר שאני צריך לשלם לילדים שלך.

יוסף יצחק פריצקי: איפה זה כתוב?

יוסף יצחק פריצקי: תסביר לי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, לילדים שלי אתה לא צריך לשלם בוודאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לילדים שלי אתה לא משלם, כי אני גם לא משלם לילדים שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שמשלם לילדי כולנו זה אלוהים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה בדיוק מה שרציתי להגיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני ואתה תפקידנו רק לנקוט אמצעים, צעדים סבירים, צעדים נכונים, כדי שהעולם ימשיך לנהוג, וכדי שהדברים לא יבואו מעצמם כאילו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל בסופו של דבר מי שקובע ומי שנותן ומי שגוזר את החלקים ומי שמפרנס את הילדים שלך וגם את הילדים שלי זה האלוהים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו רק אמצעי בידי האלוהים כדי להביא את הפרנסה הזאת הביתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה קצת בלשון פילוסופית.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני מכיר בוודאי את ההבדל בין הנס לבין המעשה.

יוסף יצחק פריצקי: יש נס ויש מעשה.

יוסף יצחק פריצקי: המעשה הוא שאנשים מתפללים והנס הוא שיש כאלה שגם עובדים.

יוסף יצחק פריצקי: זה הכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא אתווכח אתך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפי שאמרתי את דעתי, זכותך לומר את דעתך גם בדרך הנכונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מוכן אפילו לכבד את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מקבל את זה, זה לא משכנע אותי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בשלי ואתה בשלך, אבל שנינו נשמע באופן התרבותי והאדיב ביותר את דעת האחר, וזהו טיבו של פרלמנט, בניגוד להרבה דברים שהיינו עדים להם בזמן האחרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, נסחפתי עם חברי פריצקי בוויכוח, תן לי רק עוד דקה ואומר את עיקר הדברים בשפה הערבית לשומעינו האזרחים הערבים.

יחיאל לסרי: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום, חברי המאזינים, התושבים בכל מקום, הנושא היום הוא תקציב המדינה וחוק ההסדרים, אשר מטרתו הינה נקיטת כל האמצעים כדי להוציא את התקציב אל הפועל ולהפוך את חוק התקציב לאפשרי ולקל לביצוע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שתקציב זה וחוק ההסדרים שקדם לו נעשו על-ידי ממשלה עיוורת וחירשת, שאינה רוחשת כבוד לא לתושבים, לא לעניים ולא לשכבות החלשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התקציב מאיים שירושש את העניים ויהפוך את העשירים לעשירים יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התקציב מאיים בקיצוצים בקצבאות הביטוח הלאומי, שהם מנת חלקן של המשפחות העניות ומנת חלקן של השכבות החלשות בחברה, כאשר היה ניתן שקיצוצים והנחות אלו יחולו על בעלי ההון והעשירים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תקציב כדוגמת זה עדיף להתנגד לו ולדחות אותו, והלוואי שיכולנו להפיל את התקציב הזה על כורחם של 85 חברי הפרלמנט מממשלת הקואליציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ותודה לכולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

יחיאל לסרי: תודה רבה.

יחיאל לסרי: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת מרדכי משעני.

יחיאל לסרי: בבקשה.

האשם מחאמיד: הלוואי שממשלות היו מתחלפות כל כך במהירות כפי שאתם התחלפתם עכשיו.

מרדכי משעני: הוא יודע שאני עולה לדבר.

האשם מחאמיד: אז זה בגללך.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, טוב שאתה נמצא פה, אבל תאמין לי, טוב שגם אני נמצא פה, ואני מקווה שתבין את שתי המלים האלה, אני לא רוצה להרחיב את הדיבור בנושא הזה, אבל טוב שכולנו פה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, באמת, חשבתי פעמיים אם כדאי לעלות ולדבר או לא.

האשם מחאמיד: ולמה?

האשם מחאמיד: כי ברגע שאין אל מי לדבר, אין פה שר אוצר – ואמרו את זה קודמי.

האשם מחאמיד: אני בכנסת הזאת כמה שנים, ועוד לא קרה ששר האוצר לא יושב כאן.

האשם מחאמיד: לא קרה ששר האוצר לא מקשיב.

זבולון אורלב: אין לו כסף, אז הוא שולח את שר התיירות.

האשם מחאמיד: ולשר התיירות אין תיירות.

האשם מחאמיד: אף-על-פי שראיתי, חוק התיירות – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למען האמת, מסורת היא בבית הזה, כפי שאמר חבר הכנסת מחאמיד, שאת התקציב מגיש השר והוא יושב לשמוע את ההשגות; יושב שעות ארוכות ורושם הערות כדי להשיב לאחר מכן.

מרדכי משעני: אז תפעיל את הסמכות שלך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע אם השר אלון לפחות רושם הערות או מעביר את הדברים לשר.

האשם מחאמיד: לא, הוא לא רושם שום הערות, הוא רושם הערות על חוק התיירות שאיננה.

האשם מחאמיד: ראיתי שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין שהוא עסוק בשלו.

בנימין אלון: האמת היא שהיה מקובל שהיה יושב פה איש אגף התקציבים – – –

תמר גוז'נסקי: – – – אגף התקציבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם זה אין לנו היום, אפילו לא איש אגף התקציבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש פה מישהו מאגף התקציבים?

האשם מחאמיד: כבוד השר, אתה חבר כנסת ותיק, אתה יודע ששר האוצר צריך לשמוע.

האשם מחאמיד: חברי הכנסת לא מדברים שטויות, הם מדברים לעניין, דברים כואבים להם.

האשם מחאמיד: אז למי הם מדברים?

האשם מחאמיד: אל מי אנחנו מדברים?

האשם מחאמיד: על מה ולמה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שייאמרו דברים שמחייבים תשובה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזה ממש פסול.

האשם מחאמיד: אדוני יושב-ראש הקואליציה, גם הוא לא מקשיב, גם הוא לא פה.

האשם מחאמיד: אל מי לדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה יש, חבר הכנסת מחאמיד, עם קואליציה של 85 חברי כנסת.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, מספיק לקטר, כי בסופו של דבר אתה מקבל אולקוס או יותר גרוע מזה.

האשם מחאמיד: זה לא חוק הסדרים, זה חוק הגזירות הכלכליות, ואני לא נביא זעם; אני לא נביא זעם ואני לא פרופסור ליבוביץ', אבל, לאמיתו של דבר, האם התקציב הזה, או חוק ההסדרים הזה, מביא בחשבון איך יגדלו הילדים שלנו?

האשם מחאמיד: כל הילדים בישראל, ואני לא מדבר כרגע על הילדים הערבים, כל הילדים בישראל.

האשם מחאמיד: האם מישהו דואג לנכים בחוץ?

האשם מחאמיד: אתם יודעים מה?

האשם מחאמיד: לא מתביישים, ממש לא מתביישים.

האשם מחאמיד: אנשים שובתים כבר 50 יום, עוד מעט חודשיים, וזה לא מזיז לאיש.

האשם מחאמיד: לא מזיז.

האשם מחאמיד: ואני שומע חברי כנסת מקטרים, למה הם סוגרים, ולמה הם חוסמים את הכבישים.

האשם מחאמיד: מה אתם רוצים שהם יעשו?

האשם מחאמיד: ואחר כך אומרים שאין כסף.

האשם מחאמיד: שמעתי היום ביטוי, שיפוי מעסיקים או תשלום למעסיקים, משהו כזה.

האשם מחאמיד: למה צריכים לשלם למעסיקים הון תועפות, למה?

האשם מחאמיד: ומה קורה, היום מפטרים, ומחר עוד הפעם מביאים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, אתה תגיד לנו, ולא הם.

האשם מחאמיד: כי אומרים שמשלמים למעסיקים כדי לקלוט פועלים חדשים למפעלים.

האשם מחאמיד: עכשיו, המדינה משלמת לבעלי הון, נכון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לבעלי מפעלים, חלק משכר העובדים, ובלבד שיעסיקו אותם.

האשם מחאמיד: לבעלי מפעלים, כן, כדי שיעסיקו אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה זו כלכלה נכונה, כלכלה גאונית.

האשם מחאמיד: מה אפשר לעשות, אדוני היושב-ראש?

האשם מחאמיד: אפשר לפטר אותם, להביא מחדש פועלים, ולקבל עוד הפעם מחדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להחזירם מחדש.

האשם מחאמיד: הרי בעלי ההון יש להם ראש לא כמונו, יש להם ראש כלכלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם גם מעסיקים עובדים חדשים, וגם מקבלים תמיכות, ואפשר לעשות את זה במחזורים.

האשם מחאמיד: וכל זה על חשבון החינוך של הילדים, על חשבון פת הלחם של הילדים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, תרשה לי לומר לך, 250,000 ילדים ערבים חיים מתחת לקו העוני.

האשם מחאמיד: כל ילד ערבי שני הוא עני.

האשם מחאמיד: אתם יודעים איזו הרגשה זה נותן לאותו ילד, עם החסך ועם המחסור?

האשם מחאמיד: זה בוודאי מביא לכעס, למרירות, לתסכול ואולי גם לשנאה כלפי אלה שלא נותנים לו.

האשם מחאמיד: ואין כסף.

האשם מחאמיד: למה אין כסף, אדוני היושב-ראש?

האשם מחאמיד: כי חלק גדול מהכספים במדינה הולך להתנחלויות.

האשם מחאמיד: חלק הולך להתנחלויות.

האשם מחאמיד: מישהו עשה חשבון כמה עולות ההתנחלויות למדינת ישראל?

האשם מחאמיד: מישהו עשה חשבון כמה עולה הכיבוש?

האשם מחאמיד: נדמה לי שחבר הכנסת בוים אמר: מה הקשר בין פוליטיקה לבין כלכלה?

האשם מחאמיד: הרי אתה יודע את זה, זו שאלה כל כך ברורה, שכלכלה ומדיניות ופוליטיקה קשורות זו בזו.

האשם מחאמיד: למה אין תיירות?

זאב בוים: למה?

האשם מחאמיד: כי יש אלימות באזור שבאה בעקבות כיבוש?

זאב בוים: אה, בעקבות כיבוש, לא הבנתי בדיוק בעקבות מה היא באה.

האשם מחאמיד: אני חשבתי שבחוק ההסדרים יהיה חוק לפיצויים, למשל.

האשם מחאמיד: היום קיבלתי טלפון מרצועת-עזה, מאדם שבכה לי בטלפון, הרסו לו מפעל של בדים בעלות של מיליון וחצי דולר, הכול נשרף אצלו.

מרדכי משעני: שילך לערפאת.

האשם מחאמיד: למה שילך לערפאת, מי הפציץ אותו?

זאב בוים: ערפאת.

האשם מחאמיד: לא, ה"אפאצ'י".

האשם מחאמיד: ארצות-הברית.

זאב בוים: זה ההרס הגדול שערפאת מביא על בני עמו.

האשם מחאמיד: הדברים שלך בכלל לא רציונליים.

האשם מחאמיד: למה?

האשם מחאמיד: כי ה"אפאצ'י" הפציץ – – –

מרדכי משעני: ומה עם כל הפצצות פה במחנה-יהודה?

מרדכי משעני: מי שולח אותם?

האשם מחאמיד: תגיד לי, אני מצדיק את מה שקורה בחדרה?

האשם מחאמיד: כך אתה שומע ממני?

מרדכי משעני: לא שאלה של הצדקה, מי שולח אותם?

האשם מחאמיד: אני אומר, שכאשר מפעל של מיליון וחצי דולר – – –

זאב בוים: מי אשם בזה?

זאב בוים: מי התחיל עם זה?

זאב בוים: תגיד את זה ישר.

מרדכי משעני: מי שולח אותם?

האשם מחאמיד: – – – מיליון וחצי דולר.

האשם מחאמיד: צריך להיות סעיף פיצויים לאותם אנשים בחוק ההסדרים.

האשם מחאמיד: למה אין בחוק ההסדרים פיצוי לאותם אנשים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, אני מציע ככה, לא רק שערפאת אשם, הוא חייב לשלם משכורת ל"אפאצ'י", לטייסים ולטנקיסטים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, הייתי מצפה שבחוק ההסדרים יהיה איזה סעיף שידבר על פיצוי לפלסטינים שבתיהם נהרסו.

האשם מחאמיד: 60 בתים נהרסו.

זאב בוים: ערפאת.

האשם מחאמיד: – – – וגם המפעל של מיליון וחצי דולר, הלילה.

זאב בוים: ערפאת, הוא הביא אסון על האזור.

זאב בוים: הוא הרוצח, הוא הטרוריסט.

זאב בוים: אתם לא מוכנים להגיד מלה אחת נגדו, שהוא אשם בזה.

זאב בוים: אין לכם אומץ ציבורי.

האשם מחאמיד: ה"אפאצ'י" של ערפאת הרס את המפעל?

האשם מחאמיד: זה נכון?

האשם מחאמיד: זה משפט נכון?

זאב בוים: מה נכון?

האשם מחאמיד: שה"א

האשם מחאמיד: פאצ'י" של ערפאת הוא זה שהרס.

זאב בוים: אל תתחכם, חבר הכנסת מחאמיד.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, במצב הקיים, של המשך כיבוש, אתה יודע כמה עולים טיסה ב"אפאצ'י" וכל טיל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט מסכם, חבר הכנסת מחאמיד, את התיאוריה הבנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי אחראי, מי לא אחראי – הכול ברור.

האשם מחאמיד: אדוני, אני אחזור לארץ.

האשם מחאמיד: אתה יודע מה יש בארץ הזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תחזור אולי לכלכלה.

האשם מחאמיד: עכשיו אני רוצה לחזור קצת לארץ, למה שקורה פה.

האשם מחאמיד: יש בארץ שתי מדינות, תיכף תסכים אתי.

האשם מחאמיד: אתם בגשר, פעם סוציאליים-חברתיים ופעם לא.

מרדכי משעני: חברתיים תמיד.

האשם מחאמיד: יש שתי מדינות במדינה, תת-מדינות; זו לא מדינה אחת.

האשם מחאמיד: יש מדינה של העשירים, של אותם אנשים שמקבלים 100,000 שקלים, 150,000 שקלים ויותר, ויש האנשים שאין להם מה לאכול.

האשם מחאמיד: אתם לא מבינים את זה, כי כולנו מקבלים משכורת.

האשם מחאמיד: אנחנו לא מבינים מה זה עוני, אנחנו לא מבינים מה זה להיות מתחת לקו העוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהודעה הכנה הזאת והאמיצה, אדוני יסיים.

האשם מחאמיד: יש תת-מדינות, אדוני.

האשם מחאמיד: מדינה של עניים, מדינה של עשירים.

האשם מחאמיד: ובוודאי יש מדינה של ערבים ומדינה של יהודים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חידשת לנו הרבה, חבר הכנסת מחאמיד.

האשם מחאמיד: תרשה לי לומר מלה אחת, אדוני.

האשם מחאמיד: דמוקרטיה ועוני – אוי ואבוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא הולכים ביחד.

האשם מחאמיד: לא הולכים ביחד.

האשם מחאמיד: דמוקרטיה ורעב לא הולכים ביחד.

האשם מחאמיד: מה זה דמוקרטיה?

האשם מחאמיד: זה לזעוק שאני רעב, לבכות מרעב, לזעוק מרעב?

האשם מחאמיד: זו דמוקרטיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך להעז לצחוק, כשאתה רעב.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מרדכי משעני, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, אם יהיה כאן – חבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת עסאם מח'ול, שכנראה יצא לרגע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת משעני, בבקשה.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, אדוני שר התיירות, חברי הכנסת, שר האוצר הלא-נוכח – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר האוצר הנעדר, זה בחרוזים.

מרדכי משעני: בכוונה אני לא אומר נעדר, כי אחר כך יתחילו לחפש אותו, אז אני אומר הלא-נוכח בישיבה הזאת.

מרדכי משעני: יש אצלנו אמרה, שיש גבול לכל תעלול.

מרדכי משעני: אני חושב שבאמת להליך הזה שאנחנו עוברים עכשיו, שנקרא חוק ההסדרים – ותיכף אני אתייחס גם למטרות שלו וגם לשם שלו – לאישור של חוק ההסדרים ולאישור של חוק התקציב, לתעלול הזה צריך לשים גבול.

מרדכי משעני: אני לא חבר כנסת ותיק, אבל שמעתי פה חברי כנסת אחרים, ותיקים, שנים רבות בכנסת, שמאשרים שלא קרה דבר כזה.

מרדכי משעני: אוי לאותה בושה, אמרו, כל השיאים נשברו.

מרדכי משעני: זה נכון, משום שכל מי שיושב במליאה יודע, שכל חמש דקות אנחנו מקבלים עוד תוספת לחוק ההסדרים, עוד נספח לחוק ההסדרים, זה לעניין ביטוח לאומי וזה לעניין הרוקחות.

מרדכי משעני: ובכלל מה זה קשור לתקציב?

מרדכי משעני: אסור לנו לשכוח, שזה התחיל בחוק הסדרים מס' 1 וחוק הסדרים מס' 2 וחוק הסדרים מס' 3, כשמס' 2 מתקן את מס' 3, ומס' 3 סותר את מס' 2, ומס' 2 לא מסתדר עם מס' 3, וכך הלאה וכך הלאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחר כך ממזגים את כולם.

מרדכי משעני: אחר כך עושים מקשה אחת מכולם, אבל חלק מהדברים מפצלים.

מרדכי משעני: מתחילים תקציב עם תחזית צמיחה של 4%, צמיחה דמיונית, לא ריאלית, ואני חושב שהממשלה הזאת לא יכולה לבוא ולומר, כמו ששמעתי את ראש הממשלה, עם כל הכבוד, אומר אתמול באיזה ריאיון: המצב קשה, בכל העולם יש בעיות, גם לנו יש בעיות.

מרדכי משעני: הממשלה הזאת נכנסה לתפקידה בחודש מרס, כשכבר היה ברור קיומה של בעיית האינתיפאדה, שכתוצאה ממנה יש בעיה כלכלית, ואנחנו לא יכולים להתעלם מזה.

מרדכי משעני: היא נכנסה לתפקידה לאחר משבר ההיי-טק, ולכן היא היתה צריכה להתכונן.

מרדכי משעני: היא היתה צריכה להכין את עצמה, היא היתה צריכה להכין את המדינה, את משק המדינה, והיא לא עשתה דבר.

מרדכי משעני: שר האוצר נכשל כישלון חרוץ, משום שהוא לקח תקציב שמישהו אחר הכין, הכין אותו לפני שקרו כל הדברים האלה, והגיש אותו לכנסת.

מרדכי משעני: הוא לא התנהג כמנהיג כלכלי, לא הכין תוכנית, לא בא לכנסת ולציבור ואמר: יש מצב כזה וכזה, אנחנו עכשיו עושים א', ב', ג'.

מרדכי משעני: הוא לא עשה את זה אז, גם עכשיו הוא לא עשה את זה, וגם עכשיו הוא לא עושה את זה.

מרדכי משעני: אני רוצה לעבור, ברשותך, אדוני, לחוק ההסדרים עצמו.

מרדכי משעני: גם אני חושב, כמו חברי כנסת אחרים, שאנחנו צריכים להפסיק את הנוהג הזה של טיפול בכל מיני בעיות, בכל מיני חוקים, אגב אישור התקציב בצורה מאוד לא מסודרת, בצורה לא רצינית, ולפעמים גוררת גם טעויות קשות.

מרדכי משעני: חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), זה השם.

מרדכי משעני: אני רוצה לדעת, לא שמעתי, מה המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002, עם כל הכבוד?

מרדכי משעני: אני עובר למטרות החוק, אולי אני אמצא את זה במטרות החוק.

מרדכי משעני: החוק אומר: "חוק זה בא לתקן חוקים שונים, לדחות את תחילתם של חוקים ולקבוע הוראות נוספות, במטרה לאפשר הגברת הצמיחה והתעסוקה", כשאנחנו יודעים חד-משמעית, שהתחזית של הצמיחה, שהתחילה ב-4%, ירדה ל-2%, והיום מדברים על 0% צמיחה.

מרדכי משעני: איפה הצמיחה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המדיניות כושלת, פשוט מאוד.

מרדכי משעני: מדברים על התעסוקה.

מרדכי משעני: איזו תעסוקה?

מרדכי משעני: איזו תוכנית כלכלית יש לממשלה הזאת בחוק ההסדרים הזה ובתקציב, שתגביר את התעסוקה, שתבוא ותגיד שבשנת 2002, לנוכח המצב הקשה, לנוכח מספר המובטלים, אנחנו יוצרים 30,000 מקומות עבודה?

מרדכי משעני: רק 30,000, לא יותר, 40,000.

מרדכי משעני: איפה יש תוכנית כזאת?

מרדכי משעני: שר האוצר בא ואמר את זה?

מרדכי משעני: ראש הממשלה אמר את זה?

מרדכי משעני: ההיפך: הצעת התקציב הזאת לא רק שלא תביא למקומות תעסוקה חדשים, היא תצמצם את מקומות התעסוקה הקיימים, ואנחנו רואים את זה יום-יום בקריית-גת, ב"בגיר", ב"פולגת", ונשמע על עוד מקומות.

מרדכי משעני: על מה מדברים?

מרדכי משעני: איפה התוכנית?

מרדכי משעני: איפה יעדי הצמיחה?

מרדכי משעני: איפה יעדי התקציב?

מרדכי משעני: על אילו יעדים מדברים אתנו?

מרדכי משעני: פשוט לקחו מסגרת מסוימת, ואמר פה שר האוצר לשעבר, שחשוב להעביר את המסגרת הזאת כדי שהממשלה תוכל לתפקד, אבל היא לא מתפקדת בכל מקרה.

מרדכי משעני: אולי לא צריך את התקציב הזה בכלל.

מרדכי משעני: זו בדיחה, זה לא תקציב.

מרדכי משעני: אם כולם אומרים לנו, שבעוד חודש-חודשיים יהיה צורך בתקציב חדש, ואני מסכים עם זה, משום שאני חושב שהבעיה של הכנסות המדינה, של חוסר הצפי, או זה שמשרד האוצר וכלכלני משרד האוצר לא צפו שהירידה בהכנסות תהיה כזאת דרסטית, ולכן הם לא התכוננו, ולכן היו צריכים לתקן את התקציב – אם אומרים לנו כולם, שבעוד חודש, בעוד חודש וחצי, נצטרך אנחנו פה בכנסת לאשר תקציב לגמרי חדש, לגמרי אחר, עם קיצוץ אחר, שונה או גדול יותר, למה אנחנו עושים את הדבר הזה?

מרדכי משעני: אולי כדאי שנחכה ל-31 במרס, ואולי עד אז ניתן לממשלה זמן, והיא תגלה איזו מנהיגות כלכלית, ותבואו אלינו לקראת 31 במרס עם תקציב אחר, שאולי יהיה מעודכן עד 31 בדצמבר 2002.

מרדכי משעני: אבל אם לא – אז מה אנחנו עושים, אנחנו עושים צחוק מעצמנו?

מרדכי משעני: אנחנו עושים צחוק מהציבור?

מרדכי משעני: אני לא מבין.

מרדכי משעני: זה פשוט לא יעלה על הדעת, דבר כזה.

מרדכי משעני: ומה, הציבור לא מבין את זה?

מרדכי משעני: וזו ממשלה, ממשלת אחדות לאומית, ממשלה שיש לה קואליציה של קרוב ל-80 חברי כנסת, אבל אולי דווקא בגלל זה – אולי דווקא בגלל זה, ואני אמרתי את זה פעם אחת – הציבור, נכון, רוצה ממשלת אחדות, משום שהוא חושב שבימים קשים כאלה גם מהבחינה המדינית-הביטחונית וגם מהבחינה הכלכלית רצוי שתהיה ממשלה רחבה, אבל הוא לא התכוון לממשלה הזאת כנראה.

מרדכי משעני: הוא התכוון לממשלה אחראית, לראש ממשלה אחראי, לשר אוצר אחראי, שיתווה איזו דרך.

מרדכי משעני: אבל בסופו של דבר, גם הציבור הזה יבין שהוא משלם מחיר יקר, משום שזו ממשלת אחדות שלא מתחשבת בשום דבר – לא מתחשבת בחלש, לא מתחשבת בנכים, לא מתחשבת במעוטי היכולת, לא מבינה שמספר המובטלים הולך ועולה יום-יום, לא מבינה שמספר העניים עולה יום-יום, לא מבינה שמספר הילדים הרעבים עולה יום-יום.

מרדכי משעני: אז אומרים לנו: מאיפה המקורות?

מרדכי משעני: יש מקורות.

מרדכי משעני: אם בנק מסוים בישראל יכול היה לתת לאדם מסוים 720 מיליון דולר הלוואה כדי לממן לו אני לא יודע מה, שזה בדיוק 3 מיליארדי שקלים – 3 מיליארדי שקלים – שזה 50% מכל הקיצוץ בתקציב שאנחנו מדברים עליו – ואחר כך כולם מחפשים איפה הכסף.

מרדכי משעני: איפה נעלם הכסף?

מרדכי משעני: איפה הביטחונות להלוואה הזאת?

מרדכי משעני: הלך הכסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט מסיים, אדוני.

מרדכי משעני: אני כבר מסיים.

מרדכי משעני: אז אם זה קורה במדינת ישראל, או אם בנקים יכולים – ואנחנו שמענו על זה, נדמה לי, רק בשבוע שעבר – לגבות עמלות, כל מיני עמלות, 240 עמלות, או היום בישיבה של ועדת המשנה של ועדת החוקה פתאום שמענו את בנק ישראל בא ואומר בעקבות הצעת חוק שלנו בנושא של ריבית על פיגורים במשכנתאות: נכון, הבנקים גובים הרבה יותר ממה שהם היו צריכים לעשות, וכששואלים אותם: איפה אתם הייתם?

מרדכי משעני: אז אומרים: כתבנו מכתב.

מרדכי משעני: אז אם כל הדברים האלה קורים במדינת ישראל ואם יש אנשים שמקבלים וחיים בצורה כזאת, אין לי ספק שהאוצר יכול היה לחפש וגם למצוא את המקורות המתאימים כדי לא לפגוע בחלשים, לא לפגוע במקבלי קצבאות ביטוח לאומי, לא לפגוע בנכים, לא לפגוע בעניים – –

יוסף יצחק פריצקי: מה זה קשור?

מרדכי משעני: – – ולמרות זאת – חבר הכנסת פריצקי, עם כל הכבוד – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תענה לו, אדוני, בפעם הבאה.

מרדכי משעני: – – אתה שייך למפלגה שרק נותנת כסף ולא לוקחת.

מרדכי משעני: או.

מרדכי משעני: קיי.

מרדכי משעני: , עזוב, לא רוצה להתווכח – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תן למר משעני לסיים את דבריו, חבר כנסת פריצקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהזדמנות הבאה הוא יענה לך.

מרדכי משעני: – – – בוא תשווה.

מרדכי משעני: האנשים שמצביעים בשבילכם, תשווה את המצב הכלכלי שלהם למצב הכלכלי של אנשים באופקים, בקריית-מלאכי, ואז אל תגיד לי שיש פרזיטים.

יוסף יצחק פריצקי: – – – מצביעים בקריית-מלאכי – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

מרדכי משעני: הפרזיטים שם יושבים.

מרדכי משעני: לכן, אדוני, סיעת גשר תתנגד בכל תוקף גם לחוק ההסדרים וגם לחוק התקציב.

מרדכי משעני: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת משעני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, חמש דקות, ואחריו יתערב בדיון חבר כנסת זאב בוים, כממלא-מקום יושב-ראש ועדת הכספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר כנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אתחיל דווקא מהסיפא של דבריו של חבר הכנסת משעני.

נסים זאב: אני בעצם לא נמנה עם מי שנחשבים מגיני המדיניות של הממשלה, אבל אנחנו חייבים להיות ריאליים באשר לתקציב, ליכולת, לאפשרויות של הממשלה והמשק של המדינה.

נסים זאב: אי-אפשר להתעלם מהמצב הגרוע של המשק, כשלא הממשלה היא היוזמת את הידרדרותו של המשק.

נסים זאב: אי-אפשר להאשים את הממשלה ורק הממשלה – והיא האיוולת והיא הגורמת וכאילו אין פה איזה מצב נתון עולמי, משבר עולמי; בכל העולם יש משבר.

נסים זאב: אז מה לעשות, אנחנו לא אמריקה, אנחנו לא יכולים לתת 500 מיליארד דולר למשק כדי לשקם אותו, אין לנו התקציבים האלה.

נסים זאב: הלוא מאות מיליארדים השקיעה עכשיו ארצות-הברית כדי לייצב את המשק שלה.

מרדכי משעני: הממשלה קיימת כדי להתמודד עם מצב כזה.

מוחמד כנעאן: – – –

נסים זאב: אז היא יכולה להתמודד כשיש כסף בקופה, כשיש כסף באוצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשאין כסף, אז היא לא מתמודדת.

מרדכי משעני: צריך לחפש את הכסף.

נסים זאב: אני רוצה לדעת איזו מדיניות יש למרצ.

נסים זאב: היא מפלגה סוציאליסטית?

נסים זאב: היא מפלגה שדואגת לחלשים?

תמר גוז'נסקי: מי?

נסים זאב: מרצ.

תמר גוז'נסקי: סוציאליסטית?

נסים זאב: אני שמעתי את אבשלום וילן גם בבוקר וגם היום אחר-הצהריים, בערב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא ממונה על משרד האוצר, מרצ?

נסים זאב: מה המדיניות שלה חוץ מהסתה?

זבולון אורלב: הם הלכו לישון.

נסים זאב: טוב, הם כבר גמרו את הנאום, הם יצאו ידי חובה, אז לא משנה מה הביקורת הלאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל אחד בתורו, חבר כנסת זאב.

עסאם מח'ול: – – – כמה מרץ יש לך עכשיו.

מוחמד כנעאן: סומכים עליך.

נסים זאב: לא, גם עליך.

נסים זאב: תאמין לי, אתה אופוזיציונר נהדר.

נסים זאב: אני רוצה לומר, שידוע לי שיאסר ערפאת אמר היום ב"וושינגטון פוסט" – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה קשור לתקציב בצורה כלשהי?

נסים זאב: תשמע, זה חבר שלך, כדאי שתשמע מה הוא חושב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא עניין של חברות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מדבר על תקציבים עכשיו.

נסים זאב: הוא אמר שהוא מבין את הבעיה הדמוגרפית של ישראל – תבין על מה אני מדבר – ואם הוא מבין את הבעיה, אז ידידי פריצקי, אם יאסר ערפאת הצליח להשכיל ולהבין שהעניין של חוק משפחות ברוכות ילדים הוא אינטרס עליון כל כך של מדינת ישראל – – –

יוסף יצחק פריצקי: ככה אמר יאסר ערפאת?

נסים זאב: הוא לא אמר את זה במלים האלה, בצורה הזאת, אבל הוא מבין את זה.

נסים זאב: אם הוא אומר שהוא מבין את הבעיה הדמוגרפית, זאת אומרת שהוא מבין את הבעיה הבסיסית של קיומה של מדינת ישראל, ואני רוצה לומר לך – – –

תמר גוז'נסקי: – – – מאוד רלוונטי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מבין שאין לממשלה אוכל בשביל כולם.

נסים זאב: זה מאוד רלוונטי.

נסים זאב: זה מאוד רלוונטי כשבאים לקצץ בחוק משפחות ברוכות ילדים וזה כל כך האינטרס העליון שלנו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז יש פה סכנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם זה מאוד רלוונטי, אז גם ערפאת רלוונטי.

זבולון אורלב: בסוף אתם תצביעו בעד.

נסים זאב: אנחנו נצביע בעד אם אתם תיתנו לנו את הגיבוי.

נסים זאב: אנחנו בלי המפד"ל לא יכולים ללכת לא במשולב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר כנסת זאב.

נסים זאב: אני לא סיימתי.

נסים זאב: אני רק התחלתי לדבר, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט מסכם.

נסים זאב: לא עברו חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך חמש דקות, כן.

תמר גוז'נסקי: אפשר להמשיך מחר.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לחברים הנכבדים, שראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל, דוד בן-גוריון, למעשה הוא המציא את התמריץ למשפחות ברוכות ילדים בזה שהוא הנהיג מתן תשלום – –

תמר גוז'נסקי: כמה?

נסים זאב: – – של 100 לירות בזמנו – – –

תמר גוז'נסקי: 100 לירות.

תמר גוז'נסקי: ..

זאב בוים: זה היה הרבה כסף.

נסים זאב: – – – 100 לירות, ארץ-ישראל – ככה זה היה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמה זה בדולרים?

נסים זאב: היום אני לא יודע לתרגם את זה, אבל זה הרבה יותר ממה שמקבלים היום.

נסים זאב: אז עניין עידוד הילודה, המדיניות היא לא רק של מדינת ישראל, זו היתה המדיניות המוצהרת של מרבית מדינות המערב לאחר מלחמת העולם השנייה.

נסים זאב: ואנחנו היום נמצאים לא אחרי המלחמה, אלא אנחנו בתוך המלחמה, וחשוב מאוד לזכור, שאם מדברים על דמוגרפיה ואם מדברים על דמוקרטיה, חשוב שיהיה רוב יהודי שנראה לעין – –

תמר גוז'נסקי: נראה לעין...

נסים זאב: – – והעניין הזה – – –

עסאם מח'ול: זאת דמוקרטיה מאוד מעניינת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו סיומת מצוינת, חבר הכנסת זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סיומת מצוינת – חשוב שיהיה באמת רוב יהודי כנראה.

יוסף יצחק פריצקי: זאת דמוקרטיה דמוגרפית – – –

נסים זאב: שנראה לעין – אני לא סתם אומר "נראה לעין".

נסים זאב: מי שמעמיק בדברי מבין, שלא כל היהודים שעולים הם יהודים, אבל הם יהודים שנראים לעין – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זמנך תם מזמן, חבר כנסת זאב.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

נסים זאב: אבל הם יהודים.

נסים זאב: במרשם האוכלוסין הם נחשבים כיהודים – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר כנסת זאב, אני מבקש לשחרר את הדוכן, אנחנו חייבים – – –

נסים זאב: – – החוק מקנה להם את הזכויות המלאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נסים זאב: ולכן אני מצפה מכל החברים לתמוך במדיניות הממשלה בעניין התקציב הדל והזעום, וזה המינימום שבמינימום שאפשר ללכת אתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר כנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר כנסת זאב בוים, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידבר חבר הכנסת עסאם מח'ול.

תמר גוז'נסקי: – – – יאסר ערפאת רלוונטי, רק התקציב לא רלוונטי.

זאב בוים: אדוני השר, חברי הכנסת, אני נכנס לדיון הזה כממלא-מקום יושב-ראש ועדת הכספים בדיון על חוק ההסדרים.

זאב בוים: יש פה כמה וכמה נושאים שאפשר לדון בהם, נושא התקציב בכלל הוא נושא רחב, שנוגע לכל תחום ותחום בחיינו.

זאב בוים: אולי צריך להתחיל מדברים שאמר קודמי, שכל הדוברים לא יכולים להתעלם מכך שיש פה מצב מיוחד של המשק.

זאב בוים: זה לא שלא היו משברים בעבר, אבל בדרך כלל המצב במשק בכללו הוא פועל יוצא, לטוב או לרע, של מדיניות הממשלה.

זאב בוים: במקרה המיוחד הזה אפשר לומר, שחברו פה כמה וכמה גורמים משפיעים לרעה, שהביאו למצב הזה של המשק, וקשה מאוד לומר שמדיניותה של הממשלה בדבר.

זאב בוים: נכון שהיא נדרשת להתמודד עם התוצאות, אבל הנסיבות והגורמים הם גורמים שרובם ככולם לא בשליטה במה שהתרחש בשנה האחרונה, מאז הוקמה הממשלה, ואי-אפשר להתעלם מכך.

זאב בוים: אפילו נושא כמו המשבר הקשה בתעשיית הטקסטיל בכלל ובמפעל "בגיר" בקריית-גת בפרט, כשבעקבות המשבר הזה עומדים למעלה מ-700 אנשים לקבל מכתבי פיטורים, אפילו המשבר הזה הוא פועל יוצא של תהליכים בענף הזה, שהם תהליכים בין-לאומיים, שלפיהם גורמי ייצור במקומות אחרים, על בסיס של שכר עבודה נמוך ביותר, יוצרים מצב של חוסר כדאיות ברוב ענפי הטקסטיל.

עסאם מח'ול: אבל משטרת ישראל מייבאת מדים מסין.

זאב בוים: משטרת ישראל מייבאת, עם ישראל מייבא.

זאב בוים: זה בדיוק העניין.

זאב בוים: במצב שבו יש תהליכים של גלובליזציה ושל משק עולמי פתוח ושל תחרות בתוך המשק הזה, יש בעיה גדולה מאוד להתמודד עם שכר עבודה, בעיקר כשבהרבה מקומות בעולם שכר העבודה הוא נמוך מאוד.

זאב בוים: ב"בגיר" בקריית-גת צריך לשלם בסדר גודל של 900 דולר או 1,000 דולר לחודש, לעומת שכר עבודה של 80 דולר, 70 דולר, אולי 100 דולר במקומות אחרים.

זאב בוים: אז הנה דוגמה של משבר שהוא בעייתי מאוד במובן הזה שהוא תלוי בהליכים שקורים במשק העולמי.

זאב בוים: ודאי שהמשבר בהיי-טק, של צניחת מניות הטכנולוגיה בארצות-הברית בשנה שחלפה וההשלכות של זה לגבי מדינת ישראל בכל מה שקשור לענף ההיי-טק, הוא דוגמה נוספת.

זאב בוים: ודאי שהמשבר שפוקד אותנו בענף חשוב כמו ענף התיירות הוא קודם כול פועל יוצא של הטרור הפלסטיני, של הלחימה שאנחנו נדרשנו לה, להוותנו, על-ידי ההחלטה האסטרטגית של יאסר ערפאת לפתוח באלימות, בטרור, בהרג וברצח, והתוצאה היא בהחלט, למשל, ירידה דרסטית בתיירות.

זאב בוים: הרי אין איש שפוי שמחפש חופש שיבוא לאתרים המקסימים ביותר כשהוא רואה כל יום בטלוויזיה שבסביבתם יש הרג, רצח, ירי וכדומה.

יוסף יצחק פריצקי: אפשר להביא את הלא-שפויים.

תמר גוז'נסקי: חולי האקזמה.

יוסף יצחק פריצקי: תיירות מוות, למשל ל-Dead Sea.

יוסף יצחק פריצקי: שבוע בחברון זה דבר ענק.

זאב בוים: בתור בדיחה זה דבר טוב, אבל זה דבר עצוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר אלון, לגמרי במקרה מדברים על תיירות עכשיו, אם תשים לב.

זאב בוים: הטרור הפלסטיני יצר מצב של משבר קשה מאוד בענף התיירות.

זאב בוים: הוא יצר בכלל מצב של לחימה, ובמצב של לחימה ההוצאות הביטחוניות, על מנת לעשות הכול כדי להבטיח ביטחון, להילחם נגד הטרור הזה, הן הוצאות כבדות במיוחד, והדברים ידועים.

זאב בוים: אבל לא מדובר רק על הטרור המקומי, אלא גם על הטרור העולמי, שגם הוא קשור בצורה זו או אחרת לטרור האזורי פה, גם הוא יצר משבר קשה בתעופה העולמית, בתיירות העולמית, והדברים ידועים.

זאב בוים: כל אלה יחד חברו בשנה אחת ויצרו מצב בלתי רגיל של משבר במשק, שרובו ככולו, כפי שאמרתי, הוא לא בידי הממשלה הזאת.

זאב בוים: כמובן, הממשלה נדרשת לתת מענה, וודאי שהיא נדרשת דווקא בתקופה כזאת.

זאב בוים: אני לא רוצה להאריך בעניין הפתרונות, אולי בהזדמנות קרובה אחרת אתייחס לזה.

זאב בוים: אבל זה בוודאי הרקע, שכל דובר שידבר כאן על נושא התקציב לא יכול להתעלם ממנו ולא יכול להפנות את האצבע המאשימה כלפי הממשלה בנוגע לאותו משבר.

זאב בוים: הוא יכול להתווכח לגבי הפתרונות.

זאב בוים: דבר אחרון, שמכביד על אותם פתרונות שאנחנו מדברים עליהם, הוא ההתנהלות של העברת התקציב, שאני מקווה שנוכל להשלים אותה עוד ביום רביעי.

זאב בוים: כולנו מבינים שההתנהלות הזאת לא ראויה, לא טובה למשק, לא טובה למדינה.

זאב בוים: צריך להגיד את זה בפה מלא.

זאב בוים: היה צריך להביא תקציב לא יאוחר מ-31 בדצמבר, והסיבות לכך שזה לא הגיע הן חומר למחשבה.

זאב בוים: אפשר לדבר על קואליציה רחבה וללגלג עליה וכדומה, הכול בסדר גמור.

זאב בוים: יש דבר אחד שהוא פקטור מרכזי בעובדה שכך מתנהלים הדברים, והפקטור הזה הוא בכך שאין לנו תאריך קובע.

זאב בוים: יש תאריך קובע ל-31 במרס, אבל זאת טעות של המחוקק, וחובה עלינו כמחוקקים לתקן את זה.

זאב בוים: היה ראוי להציב תאריך קובע ל-31 בדצמבר, שידעו כל חברי הכנסת וכל השרים וכל המפלגות, מהקואליציה ומהאופוזיציה, שזה התאריך.

זאב בוים: ואז להערכתי האחריות תהיה יותר גדולה, אם לתמוך בתקציב או להדוף אותו ולא לקבל אותו, עם כל המשמעויות של הליכה לבחירות.

זאב בוים: אני חושב שאפשר יהיה בצורה כזאת, על-ידי קביעת תאריך קובע, בעיתוי הנכון, להביא להפסקת ההתנהלות הלא-ראויה, הלא-טובה, הלא-מכובדת שאנחנו נמצאים בה.

תמר גוז'נסקי: פחד הבחירות כופף את היד לש"ס?

זאב בוים: הבעיה היא שאי-אפשר להשתמש עכשיו בשוט הבחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עובדה שעשינו את זה כמה עשרות שנים טובות, עמדנו בתאריך הקובע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

נסים זאב: למה לא צריך להיות דיון ענייני ורציני?

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לחבר הכנסת זאב בוים, שהמשבר שאנחנו מתייחסים אליו ומעמיקים אותו על-ידי התקציב המוצע הוא תוצרת כחול-לבן בעיקר.

עסאם מח'ול: התקציב הזה הוא לא תקציב בדיחה, כפי שהתבטא חבר הכנסת משעני.

עסאם מח'ול: זה תקציב שהוא אסון.

עסאם מח'ול: אני חושב שזה לא מקרה שמכל שרי הממשלה, שני השולחנות של הממשלה, דווקא השר בני אלון הוא זה שמכבד את המושב הזה ואת הדיון הזה, כי בסופו של דבר זאת הממשלה שלו, הוא הפנים האמיתיות של הממשלה הזאת, של ממשלת שרון–פרס–בן-אליעזר – הוא הפנים האמיתיות, אולי יחד עם חבר הכנסת אריאל, של התקציב הזה.

עסאם מח'ול: זה תקציב של ממשלת כיבוש וממשלת התנחלויות ומתנחלים.

אורי אריאל: מילא שר התיירות, אבל מה אני בעסק?

עסאם מח'ול: אני אומר שחוק ההסדרים הוא גם חוק ההסתרים.

עסאם מח'ול: הוא מנסה להסתיר את האופי האמיתי של המדיניות הכלכלית של הממשלה הזאת, שמנסה יותר מאשר להסדיר, לסדר את השכבות החלשות, הנפגעות מאותו סדר עדיפויות מדיני וחברתי שקובעת לה הממשלה הזאת, והוא בעוכריהם של החלקים הרחבים ביותר בציבור הישראלי ובחברה הזאת והשכבות הנפגעות ביותר ממנו.

עסאם מח'ול: אני חושב שהממשלה הזאת איננה מסוגלת גם להביא תקציב אחר, כי התקציב הוא הביטוי של המדיניות שלה, והמדיניות שלה היא מדיניות קלוקלת, היא מדיניות הרסנית, ולכן היא תביא תקציב הרסני ודורסני.

עסאם מח'ול: אני רוצה להתייחס דווקא למספרים שאינם מופיעים בתקציב, אינם מופיעים בשיח הישראלי.

עסאם מח'ול: להיפך, מכניסים אותם לחדר הסתרים, חדר הסודות – –

מוחמד כנעאן: חדר אטום.

עסאם מח'ול: – – ואסור לגעת בהם.

עסאם מח'ול: והציבור צריך לדעת – אותם נכים שעדיין שובתים שביתת רעב, אותם מובטלים, מובטלי "בגיר" היום, ואותן משפחות עניות – למה המצב הזה נמשך.

עסאם מח'ול: איפה הכסף?

עסאם מח'ול: האם באמת אין כסף, חבר הכנסת זאב בוים?

עסאם מח'ול: מדי יום מוציאים כסף על מדיניות של כיבוש והתנחלות.

עסאם מח'ול: בשנה וארבעת חודשים האחרונים העלות היומית של דיכוי העם הפלסטיני, של הסגרים, של הכתרים, של הסיכול הממוקד, של הפשעים שהחיילים כבר צועקים שהם לא יכולים לשאת על מצפונם – העלות היומית היא 16 מיליון שקל.

עסאם מח'ול: ואף שתקציב הביטחון הוא הגדול ביותר, כמעט שליש מתקציב המדינה, כבר בשנת 2001 היה צורך להוסיף 6-5 מיליארדי שקל לתקציב הזה, שהוא אכן מוצא על הניסיון להכריע הכרעה צבאית את השאלה המדינית-הפוליטית שעומדת ביסוד היחסים בין הישראלים לפלסטינים.

עסאם מח'ול: אבל לא רק זה.

עסאם מח'ול: אנחנו שואלים, מאיפה להביא כסף?

עסאם מח'ול: אנחנו שואלים איך הממשלה הזאת מטפלת בכיסוי אותם 6 מיליארדי שקלים.

עסאם מח'ול: היא לוקחת אותם מקצבאות ילדים, מקצבאות זקנים, מתקציב החינוך, מתקציב התרבות, מתקציב סגירת הפערים של אפליה המתמשכת 53 שנים של האוכלוסייה הערבית.

עסאם מח'ול: היא לוקחת את הכסף מכל המגזרים, הופכת זאת לגזירות.

עסאם מח'ול: אני שואל, איפה הכסף הזה?

עסאם מח'ול: ואתה אומר, חבר הכנסת זאב בוים, אולי בצדק, שלא אתם בלבד.

עסאם מח'ול: נכון, לא אתם בלבד.

עסאם מח'ול: בעשור האחרון, בשנות ה-90, על-פי מחקר שנעשה על-ידי "מרכז אדוה", זכו ההתנחלויות לתקציב שנתי רגיל שעולה פי כמה על התקציב של כל יישוב אחר.

עסאם מח'ול: ההוצאה לנפש בהתנחלויות היא 3,679 שקל, כאשר ההוצאה לנפש בעיירות פיתוח היא 2,308 שקל, ולתושב הערבי – 1,720 שקל בממוצע.

עסאם מח'ול: התקציב המוניציפלי ותקציב הפיתוח בהתנחלויות הוא 2,315 שקל לנפש, בעיירות הפיתוח – 1,127 שקל, וביישובים הערביים – 1,024 שקל.

עסאם מח'ול: הרי אי-אפשר להגיד שאנחנו מקפיצים נושא שהוא לא הנושא.

עסאם מח'ול: זה בדיוק הנושא.

עסאם מח'ול: אותם אנשים רעבים, אותם אנשים עניים, אותם מובטלים הם מובטלים מכיוון שהתקציב מוצא על מדיניות נואלת של כיבוש והתנחלויות.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן לשנות את סדר העדיפויות הלאומי.

עסאם מח'ול: אם לא עושים את זה, שום קסמים לא יעזרו.

עסאם מח'ול: אנחנו נמשיך לשקוע מדי יום בבוץ הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה; חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריך תדבר חברת הכנסת תמר גוז'נסקי עשר דקות.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, מי שקורא על מסעות משה מונטיפיורי לארץ-ישראל – זה היה מזמן – רואה שסר משה מונטיפיורי תיאר חברה שמתפרנסת מכספי החלוקה, כך קראו לזה.

יוסף יצחק פריצקי: היתה חברה יהודית בירושלים, ענייה מרודה, פרימיטיבית, שחיה בתוך החומות והתפרנסה מכספי חלוקה.

יוסף יצחק פריצקי: למעשה, אדוני היושב-ראש, מה היה הרעיון הגדול של הציונות?

יוסף יצחק פריצקי: מה היה רעיונו הגדול של האיש הזה המסתכל עלינו, בנימין זאב הרצל?

יוסף יצחק פריצקי: הרעיון הגדול של הציונות היה להוציא את היהודים מהשטעטל, מהמלאח, מהגטו, ולעשות מהם עם, ממלכה, אומה, עם שיש לו שיקולים ממלכתיים, לאומיים, עם שרואה את העתיד קדימה.

יוסף יצחק פריצקי: נכון, עם שמורכב מקיבוץ גלויות, אבל עם אחד.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני, כשאני יושב היום בכנסת ואני יורד לוועדת הכספים, אני רואה שחזרנו לתקציב החלוקה ולתקציב של גבאים ולא לתקציב של מנהיגים כלכליים.

יוסף יצחק פריצקי: גבאים.

יוסף יצחק פריצקי: גבאי יושב למטה בוועדת הכספים.

יוסף יצחק פריצקי: כל גבאי דואג לקהילתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גבאי מלשון לגבות.

יוסף יצחק פריצקי: כן, גבאי מלשון גבאי של בית-כנסת.

יוסף יצחק פריצקי: כל גבאי דואג לקהילה שלו, וכאשר הוא מקבל את הליטרה שלו, הולך לו שמח וטוב לב לצד, מאושר בחלקו, ולעזאזל המדינה, לעזאזל הממלכה, לעזאזל הרעיונות הכלליים של החברה ולעזאזל הכול.

יוסף יצחק פריצקי: בושה וחרפה.

יוסף יצחק פריצקי: זה נכון, אדוני, שבימים האלה אין מלך בישראל ואיש הישר בעיניו עושה, אבל על הבית הזה, הייתי אומר, כמעט השתלטו כנופיות, פשוט כנופיות.

יוסף יצחק פריצקי: כנופיית רחוב הקבלן, כנופיית הר-נוף, כנופיית בני-ברק, כנופיות.

יוסף יצחק פריצקי: כל אחד בא ואומר: תן לי את שלי, ולא אכפת לי מה שקורה עם האחרים; ואם לא תיתן לי את שלי – איך אומרים אצלנו החבר'ה?

יוסף יצחק פריצקי: – שיישרף המועדון.

יוסף יצחק פריצקי: בושה וחרפה וכלימה.

יוסף יצחק פריצקי: ובלי בושה.

יוסף יצחק פריצקי: פעם לפחות היתה בושה.

יוסף יצחק פריצקי: פעם לפחות את העסקאות האפלות האלו היו עושים בחדרי-חדרים, מתביישים לומר.

יוסף יצחק פריצקי: אבל היום – על השולחן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייבים לגלות, כן.

יוסף יצחק פריצקי: אין ספק שאנחנו במשבר כלכלי.

יוסף יצחק פריצקי: מה עושים במצב כזה?

יוסף יצחק פריצקי: מה עושה חברה, לא השטעטל והמלאח וכל מיני?

יוסף יצחק פריצקי: מה עושה חברה הגונה, ראויה, במשבר כלכלי?

יוסף יצחק פריצקי: היא מסתכלת על פתרונות לאומיים.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, במדינת ישראל יש, יחסית למדינות המערב, שיעור ההשתתפות הכי נמוך בכוח העבודה האזרחי, הכי נמוך.

יוסף יצחק פריצקי: הרי מה עושה אדם שאין לו כסף בבנק?

יוסף יצחק פריצקי: הוא הולך לעבוד.

יוסף יצחק פריצקי: הוא לוקח משרה שנייה, הוא מחפש לעצמו עוד עבודה, הוא אומר: אני אייצר לעצמי עוד מקור הכנסה.

יוסף יצחק פריצקי: במדינת ישראל, במודע אנחנו גורמים לאנשים לא לעבוד.

יוסף יצחק פריצקי: למה במודע גורמים לאנשים לא לעבוד?

יוסף יצחק פריצקי: יש חבורה אחת, שהיא חבורה חרדית, שלה אנחנו אומרים: בואו תתפרנסו מכספי החלוקה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, ההערכה היא שהחרדים הם כ-8% באוכלוסייה.

יוסף יצחק פריצקי: הבה נניח הנחה זהירה, שמחציתם גברים בגיל העבודה.

יוסף יצחק פריצקי: 4% היו הולכים לעבוד.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני מבין מה משמעות העניין של עוד 4% שמייצרים תוצר והולכים לעבוד ולא חיים על קצבאות?

יוסף יצחק פריצקי: איזו משמעות כלכלית יש לזה?

יוסף יצחק פריצקי: כל 1% זה 4 מיליארדים.

יוסף יצחק פריצקי: 4%, היינו רואים היום תוצר של עוד 16 מיליארד, ובמקום משטר של קצבאות היו הולכים לעבוד.

יוסף יצחק פריצקי: איך היה נראה המשק?

יוסף יצחק פריצקי: איך היינו נראים?

תמר גוז'נסקי: מה נעשה עם המובטלים, 250,000 שמחפשים עבודה?

תמר גוז'נסקי: הם רוצים לעבוד.

יוסף יצחק פריצקי: זה הדבר הנוסף.

יוסף יצחק פריצקי: חברת הכנסת גוז'נסקי, כך היה לי איפה להשקיע, בהכשרה מקצועית, בתשתית, להתחיל לקרב את הפריפריה למרכז, לא לתת לאדם שרוצה ללכת לעבוד לקום ב-06:00, לחכות לאוטובוס, להחליף אוטובוס בשעה 07:00 בתחנת רכבת ולהגיע לעבודה ב-08:00 סחוט.

יוסף יצחק פריצקי: בשום מקום בעולם אדם לא ילך לעבוד ככה.

יוסף יצחק פריצקי: וזה החלק השני של העניין.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו גם לא רוצים שאנשים יעבדו, כי אנחנו לא מעודדים אנשים, לא להשכיל ולא לדעת ולא ללמוד, באוכלוסייה החלשה ביותר, שזקוקה לחינוך ולהשכלה; כי הרי נסכים פה כולנו, שיש רק דרך אחת להיחלץ מן העוני, וזו ההשכלה.

יוסף יצחק פריצקי: אין דרך אחרת, אין פטנט אחר, האדם עוד לא מצא פטנט אחר להיחלץ מן העוני.

יוסף יצחק פריצקי: אז איפה צריך להשקיע בחינוך?

יוסף יצחק פריצקי: קודם כול בשכבות העניות, ולתת להם כלים לעוד ארבע, חמש, שש שנים להתמודד עם זה.

יוסף יצחק פריצקי: אז במה מקצצים?

יוסף יצחק פריצקי: מקצצים בהכשרה המקצועית, מקצצים בבתי-הספר הטכנולוגיים, מקצצים במקומות שאנשים יכולים לעבוד בהם, ומחזירים אנשים למשטר של קצבאות.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, מה אני אגיד לך?

יוסף יצחק פריצקי: אני עצוב ואני מתבייש, באמת עצוב ומתבייש בשעה הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו באמת בקטסטרופה כלכלית, כנראה, והממשלה הזאת לא עושה כלום בעניין.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פריצקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך עשר דקות.

נחום לנגנטל: מי אחריה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני עדיין מתלבט בשאלה מי אחריה, חבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אכריע לכאן או לכאן בעוד כמה שניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא בטוח ברגע זה מי אחריה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, גברתי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק התקציבים שהונח לפנינו לא שווה הרבה יותר מאותה שקשוקה מפורסמת, שמוסיפים לתוכה קצת ביצים, קצת עגבניות וקצת דברים אחרים ובסוף מערבבים ויוצא משהו.

תמר גוז'נסקי: אין בחוק הזה שום בשורה, לא חברתית ולא כלכלית, אלא זה ניסיון פתטי, אבל אכזרי באותו זמן, לנסות לסתום חורים בתקציב, חורים שנוצרו קודם כול בגלל מדיניות הממשלה, החל מהכיבוש שהתחיל לפני 35 שנה, אבל במיוחד מאז אוקטובר 2000, ובמיוחד מאז הקים ראש הממשלה שרון את ממשלתו.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, שר האוצר סילבן שלום אמר בריאיון כשהוא נכנס לתפקידו, שהוא לא שר חברתי.

תמר גוז'נסקי: הצעת התקציב וחוק ההסדרים שמונחים לפנינו מוכיחים את זה.

תמר גוז'נסקי: מנכ"ל משרד האוצר הודיע, שאם רק ייתנו לו, הדבר הכי חשוב שהוא יעשה זה לקצץ באופן דרסטי את קצבאות הילדים, הגמלאות והבטחת ההכנסה, וזה מה שהם עושים.

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, אין פה שום שגיאות וטעויות ולא הבינו וכן הבינו.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני רוצה לציין במיוחד את הפגיעה האכזרית בקצבאות הילדים.

תמר גוז'נסקי: בחוק ההסדרים שמונח לפנינו מדובר על קיצוץ של 12% בקצבאות הילדים שישולמו החל מ-1 במרס, שהם שווים בחשבון שנתי למיליארד שקל מתוך 7 מיליארדים של קצבאות הילדים.

תמר גוז'נסקי: אבל נוסף על כך, קצבאות הילדים גם יסבלו משחיקה, כי לא יצמידו אותן לשכר הממוצע במשק, ולכן השחיקה תהיה יותר גדולה מ-12%.

תמר גוז'נסקי: להערכתי היא יכולה להגיע, בסופו של דבר, במהלך השנה ל-15%.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, שזה שווה להטלת מס על ילדים, על משפחות עם ילדים, כי את המס הזה של 12% לא ישלמו משפחות שאין להן ילדים.

תמר גוז'נסקי: רק משפחות שיש להן ילדים, אחד או עשרה, לא חשוב, ישלמו את המס הזה.

תמר גוז'נסקי: אם יש משהו אכזרי, אנטי-סוציאלי, מפלה, זה מס שמוטל על ילדים, על משפחות שיש בהן ילדים.

תמר גוז'נסקי: אבל במיוחד יפסידו המשפחות שיש להן יותר ילדים.

תמר גוז'נסקי: משפחה עם ילד אחד תפסיד כל חודש 20 שקלים, אבל אם יש לה חמישה ילדים היא תפסיד כבר קרוב ל-300 שקלים בחודש.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, שזה חוק שמכוון, מאחר שהוא פר-ילד, לפי ילדים, במיוחד נגד המשפחות הגדולות.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת את זה גם לחברי הכנסת של ש"ס, ששמחים וצוהלים.

תמר גוז'נסקי: הם אומרים שהם ביטלו את הביטול של חוק הלפרט, ומה הם קיבלו?

תמר גוז'נסקי: הם קיבלו דבר יותר גרוע, כי זה כולל גם את המשפחות החרדיות שיש להן רק ילד או שניים, כי זה כולל את כולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך לציין שיש משפחות שנפגעו בעניין הזה.

תמר גוז'נסקי: ודאי.

תמר גוז'נסקי: זה מה שאני אומרת.

תמר גוז'נסקי: לכן אני אומרת שהחוק הזה הוא החוק הכי גרוע שכלול בחוק ההסדרים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר שיש חצי מיליון ילדים מתחת לקו העוני, ואני רוצה להזכיר שמתוך חצי מיליון הילדים שמתחת לקו העוני, 300,000 במשפחות שיש בהן ארבעה ילדים ויותר.

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, אנחנו מדברים על חוק שיוריד עוד רבבות ילדים אל מתחת לקו העוני.

תמר גוז'נסקי: ואם לזה לא קוראים אכזריות, אני כבר לא יודעת מה נקרא אכזריות.

תמר גוז'נסקי: אבל בזה זה לא נגמר.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בחוק ההסדרים מדובר בשחיקת שכר המינימום.

תמר גוז'נסקי: שחיקת שכר המינימום מופיעה בסעיף שאומר, שלא יהיה עדכון בחודש אפריל, אני מניחה שהם ימשיכו את זה גם בחודש אפריל הבא.

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, מדובר בהורדת שכר למרוויחים בין 3,000 ל-4,000 שקל, מדובר בהורדת שכר שיכולה להסתכם אצל כל עובד בסכום של 1,000 שקל לשנה.

תמר גוז'נסקי: באותו זמן, אני רוצה להזכיר, ששחיקת שכר המינימום תשאיר בכיסים של המעבידים, משום שהם לא יעדכנו את שכר המינימום, סכום של בין 500 ל-700 מיליון שקל.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, קודם מקצצים בקצבאות הילדים ואחר כך מקצצים באנשים ששכרם הכי נמוך, כי לא מעדכנים להם את השכר.

תמר גוז'נסקי: לעומת זה, אנשים בעלי שכר גבוה יכלו להשיג לעצמם הטבות כאלה או אחרות.

תמר גוז'נסקי: אבל אלה שתלויים בחוק, החלשים ביותר, שבעיקר יש ביניהם הרבה נשים והרבה פועלים ערבים וגם הפועלים הזרים שלכאורה החוק חל עליהם – אלה יפסידו בין 500 ל-700 מיליון שקל בשנה.

תמר גוז'נסקי: ואז אומרים לנו: אבל ייתנו להם הקלות מס, לאלה שמרוויחים עד 4,000 שקל.

תמר גוז'נסקי: זו בדיחה וזה לעג לרש.

תמר גוז'נסקי: לכן החוק הזה, בשחיקת שכר המינימום, זה עוד נדבך בציניות של האוצר ובאכזריות שלו.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להוסיף עוד דבר.

תמר גוז'נסקי: אתם זוכרים שאוהד מראני, מנכ"ל האוצר, הזכיר את הבטחת הכנסה.

תמר גוז'נסקי: גם בהבטחת הכנסה הם צריכים לפגוע.

תמר גוז'נסקי: בהבטחת הכנסה יש שני שיעורים, השיעור הרגיל והשיעור המוגדל.

תמר גוז'נסקי: השיעור המוגדל בעצם היה הבסיס, ואמרו ככה: בשנתיים הראשונות ניתן לו קצת פחות ואחר כך הוא יקבל את הבסיס.

תמר גוז'נסקי: מה הם עושים עכשיו?

תמר גוז'נסקי: הם מבטלים את הבסיס ומשאירים רק את השיעור המוקטן.

תמר גוז'נסקי: כלומר, משפחות שאחרי שנתיים היו מקבלות תוספת של 400-200 שקלים לא יקבלו את התוספת הזאת.

תמר גוז'נסקי: מה היא המשמעות?

תמר גוז'נסקי: מה היא המשמעות מבחינת המשפחה הזאת שיש לה ילדים?

תמר גוז'נסקי: קיצצו לה בקצבות הילדים; היא מקבלת הבטחת הכנסה ומקצצים לה בהבטחת ההכנסה; אם מישהו יצא לעבודה שם ויש לו שכר מינימום, שוחקים לו את שכר המינימום.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, בהצעת חוק ההסדרים אנחנו מדברים בחוק שפשוט אסף את כל הפגיעות בשכבות הכי חלשות כדי לעשות את הדברים הללו.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני רוצה לעבור לנושא הבא, וזה הנושא: מאיפה לוקחים ולמי נותנים?

תמר גוז'נסקי: הזכרתי קודם את שכר המינימום, אך יש גם תחומים אחרים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מליאת הכנסת, לדאבוני הרב, למרות תמיכה של כמה חברי כנסת, לאו דווקא ממפלגתי, דחתה לפני שלושה שבועות את הטלת המיסוי על רווחים בבורסה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מיסוי על רווחים בבורסה יכול היה להכניס לקופת האוצר סכום שיש האומרים שהוא 500 מיליון שקל ויש האומרים שהוא 700 מיליון שקל.

תמר גוז'נסקי: הרי אפשר היה לקחת את המיסוי הזה ולוותר על הקיצוץ בקצבאות הילדים.

תמר גוז'נסקי: אבל לא, לא, לא, הממשלה הזאת לא תיגע ברווחים מהבורסה.

תמר גוז'נסקי: היא גם לא תיגע ברווחים של אלה שעכשיו עושים הון מעליית שער הדולר.

מיכאל איתן: איזו ממשלה כן נגעה?

תמר גוז'נסקי: אני מסכימה אתך לגבי הממשלות האחרות.

תמר גוז'נסקי: אתה זוכר את סיפור שוחט.

תמר גוז'נסקי: אבל היה החוק שלנו, שהיה בעצם מבוסס על חוק שוחט.

תמר גוז'נסקי: מדוע לא תמכת בו?

תמר גוז'נסקי: מדוע הליכוד לא תמך בו?

תמר גוז'נסקי: מדוע האיחוד הלאומי לא תמך בו?

תמר גוז'נסקי: בסדר, הם מנוולים.

תמר גוז'נסקי: אבל עכשיו הכנסת יכלה לעשות את זה, ובהפרש של ארבעה קולות.

מיכאל איתן: אני רוצה רק לתקן משהו.

מיכאל איתן: בתוך סיעת הליכוד יש דעות שונות.

מיכאל איתן: המיעוט שאני נמנה עמו תומך בחקיקת החוק.

תמר גוז'נסקי: אני מאוד שמחה שבסיעת הליכוד יש מיעוט.

תמר גוז'נסקי: אבל הכנסת לא קיבלה את זה.

תמר גוז'נסקי: לעומת זאת, ביום רביעי הכנסת הזאת, שלא קיבלה את המיסוי על הבורסה, כן תצביע בעד קיצוץ של 12% בקצבאות ילדים וכן תיקח מיליארד שקל מהילדים.

תמר גוז'נסקי: את זה היא כן תעשה?

תמר גוז'נסקי: לזה יהיה רוב?

תמר גוז'נסקי: לזה יהיה רוב בסיעת הליכוד?

תמר גוז'נסקי: לזה יהיה רוב באיחוד הלאומי?

תמר גוז'נסקי: לזה יהיה רוב בש"ס?

תמר גוז'נסקי: על זה אני מדברת.

תמר גוז'נסקי: הרי יש חלופות לכל דבר.

תמר גוז'נסקי: שיפוי מעסיקים זה 3.5 מיליארדי שקלים.

תמר גוז'נסקי: ביטול המס המקביל זה 9 מיליארדי שקלים.

תמר גוז'נסקי: על מה אנחנו מדברים?

תמר גוז'נסקי: אז אין כסף?

תמר גוז'נסקי: עכשיו, חברי הכנסת, אנחנו מדברים על מפעלים שנסגרים.

תמר גוז'נסקי: תראה לי מפעל אחד שנסגר אשר קיבל את כל הסובסידיות וההטבות והחזיר משהו.

תמר גוז'נסקי: תראה לי מפעל אחד שהחזיר משהו.

תמר גוז'נסקי: הוא קיבל את הכספים כדי להעסיק אנשים.

תמר גוז'נסקי: הוא מפטר אנשים, והוא לא מחזיר שום דבר.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, עכשיו אני רוצה לומר משהו על אפליות שקיימות.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני חושבת, שכשאנחנו מדברים על החלשים, אנחנו לא יכולים להתעלם מהחולשה ומהפגיעה החמורה שתהיה דווקא באוכלוסייה הערבית.

תמר גוז'נסקי: קצבאות ילדים – האוכלוסייה הערבית.

תמר גוז'נסקי: שכר מינימום – האוכלוסייה הערבית.

תמר גוז'נסקי: הבטחת הכנסה – האוכלוסייה הערבית.

תמר גוז'נסקי: למה?

תמר גוז'נסקי: כי שם מוקדי האבטלה, כי שם ילדים שחיים בעוני בשיעור הרבה יותר גבוה מאשר באוכלוסייה היהודית, כי שם חסרים התקציבים בבריאות, חסרים התקציבים בחינוך, חסרים התקציבים ברווחה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו הולכים ודוחקים את האוכלוסייה הערבית לא סתם לעוני, אלא לעוני מנוון, לעוני של חוסר תקווה, של חוסר יכולת לגדל את המשפחה, של חוסר יכולת למצוא עבודה, לא רק משום שאין שם אזורי תעשייה, אלא משום שהם גם הראשונים לפיטורים.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אני חושבת, שהחוק הזה, חוק ההסדרים וחוק התקציב בכללותו, הם חוקים של העמקת פערים בחברה הישראלית בין עניים לעשירים, אבל גם של העמקת פערים בין ערבים ליהודים.

תמר גוז'נסקי: החוק שמונח לפנינו בעצם רוצה שהחברה הישראלית תהיה עוד יותר מקוטבת, עוד יותר אכזרית ועוד יותר בלתי ניתנת להבנה על-ידי אותם ילדים, אותן נשים, אותם זקנים, שיסבלו מהקיצוצים שאנחנו נשמע עליהם בהמשך בתקציב.

תמר גוז'נסקי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה, חמש דקות.

מוחמד כנעאן: אני לפניו.

מוחמד כנעאן: למה הוא ידבר עכשיו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה לפניו לפי התור, אבל הוא עכשיו מתערב ברשות יושב-ראש ועדת הכספים, כמתערב בדיון.

אורי אריאל: לנגנטל, התחלת עם הקומבינות?

מוחמד כנעאן: איך הוא יכול להתערב?

נחום לנגנטל: אני ממלא-מקום יושב-ראש ועדת הכספים כרגע.

מוחמד כנעאן: כמה ממלאי-מקום יש ליושב-ראש ועדת הכספים?

מוחמד כנעאן: עם כל הכבוד, כל פעם יש עוד ממלא-מקום ועוד ממלא-מקום.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת כנעאן, אתה ותיק ממני בכנסת, אבל אני עושה זאת כבר השנה השלישית.

נחום לנגנטל: פעם החלפתי את אלי גולדשמידט.

נחום לנגנטל: כל שנה אני מחליף יושב-ראש אחר.

נחום לנגנטל: בשנה שעברה החלפתי את ישראל כץ.

נחום לנגנטל: השנה אני מחליף את ליצמן.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, בשביל חבר הכנסת כנעאן אומר את הדברים יותר בקיצור.

מוחמד כנעאן: תדבר כמה שאתה רוצה.

נחום לנגנטל: לא, לא, אני עושה זאת בשבילך.

זבולון אורלב: אם לא בשבילו, תעשה זאת בשבילי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשביל כולם.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, יש חידוש גדול אחד.

נחום לנגנטל: אני מסכים עם חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, שהתקציב הזה הוא תקציב לא טוב.

נחום לנגנטל: יש לי חדשות בשבילך, אדוני היושב-ראש, אני מעריך, שבעוד כשלושה חודשיים, או חודשיים, ואולי לכל היותר בעוד ארבעה חודשים, נשב פה שוב עם חוק הסדרים חדש ועם תקציב חדש, שיצטרך לקצץ בין 5 ל-10 מיליארדי שקל בתקציב, כי התקציב הזה הוא לא תקציב ריאלי, הוא לא תקציב אמיתי.

זבולון אורלב: יהיה גם חוק הסדרים חדש?

נחום לנגנטל: יהיה גם חוק הסדרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא צריך הסדרים.

נחום לנגנטל: אגיד לך למה, חבר הכנסת אורלב: כי במדינת ישראל ובמשרד האוצר כבר רגילים שאין תקציב ללא חוק הסדרים.

נחום לנגנטל: זאת אומרת, הם ימציאו חוק הסדרים רק כדי להעביר תקציב נוסף.

נחום לנגנטל: לכן אני אומר שזה תקציב שמבחינתי הוא לא רלוונטי.

נחום לנגנטל: אבל הוא הוגש.

נחום לנגנטל: אגב, הוא הוגש בבדיחותא גדולה מאוד.

נחום לנגנטל: הוא מוגש בחודש פברואר, אבל זהו, זה מה שקרה.

נחום לנגנטל: אבל, אדוני היושב-ראש, יש בו חידוש אחד טוב: זה הספר הראשון שלמיטב ידיעתי הולך להיות שקוף ואמיתי.

נחום לנגנטל: מה שאתם רואים זה מה שהולך להיות.

נחום לנגנטל: עד שנה זו כל ספר התקציב היה מוגש לכנסת והיינו מחכים בדחילו ורחימו לעלייתו של שר האוצר כאן, על הבימה הזאת, והיה מתכבד שר האוצר ומתחיל להקריא רשימה של פרויקטים, רשימה של דברים שבהם נותנים לעמותות, נותנים כסף לחולים, או לא משנה למי, בשם המפלגות שביקשו את הדבר הזה.

נחום לנגנטל: ואני כל פעם, בשם הדמוקרטיה הישראלית, פשוט התביישתי.

נחום לנגנטל: האם ישיבות ההסדר שייכות למפד"ל?

נחום לנגנטל: האם הן לא שייכות לאיחוד הלאומי?

נחום לנגנטל: הן לא שייכות לליכוד?

נחום לנגנטל: הן לא שייכות למפלגת העבודה?

נחום לנגנטל: הילדים של הרב מלכיאור ממפלגת העבודה לא הולכים לשם?

נחום לנגנטל: מה זה?

נחום לנגנטל: אומרים: המפד"ל מקבלת כסף והיא נותנת את זה לישיבות ההסדר.

נחום לנגנטל: לנו אולי זה היה נהדר, כי כל פעם היינו באים ואומרים: שמע, אלה הישגינו.

נחום לנגנטל: בשביל זה יש מפד"ל, כי לזה נתנו, לזה נתנו ולזה נתנו.

נחום לנגנטל: הנה, עובדה היא ששר האוצר אמר מהדוכן שהוא נותן את זה למפד"ל.

נחום לנגנטל: ואני אומר לכם שאלה סדרי שלטון מקולקלים ביותר.

נחום לנגנטל: לא כך צריך להיות.

נחום לנגנטל: מי שמגיע לו שיקבל, מי שלא מגיע לו שלא יקבל.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, זה שהדברים נכנסו לבסיס התקציב – מבחינה זו זה הישג גדול מאוד.

נחום לנגנטל: לפחות סדרי שלטון ומשפט תקינים יהיו פה, בכנסת הזאת.

נחום לנגנטל: אפשר להתווכח אם צריך ישיבות, אם צריך תקציב לילדים וכדומה, אבל לפחות אתה יודע על מה אתה מצביע.

נחום לנגנטל: מה שאתה מצביע עליו – זה מה שכתוב לך, זה לא סיפורים.

נחום לנגנטל: ואין כל מיני דברים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולם יוצאים נשכרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה הישג גם לישיבות, זה הישג גם לתקציב, לסדר התקין, והכול מצוין.

נחום לנגנטל: כן, כן, זה win-win game, אדוני.

נחום לנגנטל: זה כמו שאדוני אומר.

נחום לנגנטל: זה ממש כולם מרוויחים, גם אלה שמקבלים זאת, כי כרגע זה בבסיס התקציב, יש גם סדרי שלטון ומשפט תקינים, ואני חושב שגם מדינת ישראל הופכת להיות מפלגה שהיא פחות פוליטית במובנים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז בוא תכניס עוד הרבה דברים כאלה.

נחום לנגנטל: לא, זה עניין של כסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה רווח מושלם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תכניס הכול לבסיס התקציב.

נחום לנגנטל: אני רק אומר עוד דבר אחד, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: אם אתה מדבר בציניות, אומר עוד דבר אחד במשפט אחד.

נחום לנגנטל: הרי תמיד יש פה יחסי נסחט-סוחט.

נחום לנגנטל: יש תמיד יחסי נסחט-סוחט.

נחום לנגנטל: זה מה שיש פה תמיד.

נחום לנגנטל: הרי מי הסחטנים?

נחום לנגנטל: – המפלגות הדתיות.

נחום לנגנטל: מי הנסחט?

נחום לנגנטל: – כמובן, שרי האוצר או הממשלות.

נחום לנגנטל: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, זה בדיוק הפוך.

נחום לנגנטל: יש יחסי נסחט-סוחט בדיוק הפוכים.

נחום לנגנטל: הסוחטת זאת ממשלת ישראל, שאומרת למפלגות הדתיות: תראו, אנחנו מגישים תקציב בחסר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בדרך כלל סוחטים את מי שיש לו.

נחום לנגנטל: תיכף תראה מה הם אומרים.

נחום לנגנטל: תראה מה יש למפלגות הדתיות שאין לממשלה, הקולות וההצבעה.

נחום לנגנטל: מה הם אומרים?

נחום לנגנטל: – אנחנו מגישים בקריאה ראשונה תקציב שהוא בחסר.

נחום לנגנטל: ואתה אומר להם: ריבונו של עולם, תעשו לפחות כמו הביצוע בשנה שעברה, כמו הביצוע לפני שנתיים, כמו הביצוע לפני שלוש שנים.

נחום לנגנטל: מדוע אתה מתקצב את זה בחסר?

נחום לנגנטל: אומרים: לא, לא, החלטנו.

נחום לנגנטל: למשל, לארגונים שלמים יש אפס בתקציב.

נחום לנגנטל: עכשיו אומרים למפלגות הדתיות: אתן רוצות לקבל את הכסף הזה בחזרה, שזה יחזור למה שהיה?

נחום לנגנטל: – תצביעו בעדנו.

נחום לנגנטל: ואתה אומר: תשמע, אבל אני חושב שצריך לשלם כסף לבטיחות בדרכים, אני חושב שצריך לשלם יותר כסף לסל התרופות.

נחום לנגנטל: אני חבר כנסת שנבחר לא רק כדי להחזיר את הכסף למי שלקחו לו.

נחום לנגנטל: אז אומרים: לא, לא, אין כזה דבר; אנחנו כרגע סוחטים אותך, אדוני, חבר הכנסת הדתי.

נחום לנגנטל: אם לא תגיד שאתה מצביע בעדנו, לא תקבל את הכסף בחזרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא סחט את כל הזמן שלו כבר.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מקווה שגם המפלגות הדתיות יהפכו להיות פרטנרים, והמבחן שלהן יהיה בשנה הבאה – שהדרישות שלהן יהיו דרישות סבירות.

נחום לנגנטל: וכשכל התקציב נמצא בספר התקציב, כל הכסף נמצא שם ויש שקיפות מלאה, זה באמת, לדעתי, הישג פרוצדורלי, ומבחינת היושר של התקציב זה הישג שלא יסולא בפז.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

זבולון אורלב: ואחריו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכל אחד חמש דקות, אגב.

זבולון אורלב: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקווה שלא תהיינה הפתעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר התיירות, זה לא חוק הסדרים, זה חוק בלגן.

אורי אריאל: דברים פשוטים.

אורי אריאל: למה אי-אפשר לדבר עברית בבית הזה?

אורי אריאל: זו שפה רשמית, ידועה, מובנת לכל חברי הבית, וצריך לומר ביושר, כפי שבעצם ביטאו את זה חברי כנסת אחרים, שזה חוק של בלגן גדול והלוואי שיהיו לנו פה הסדרים.

אורי אריאל: חוק הסדרים מס' 1, מס' 2, מס' 3, וכולם מבטיחים פה – חוץ משר האוצר שאיננו, כמובן – שיהיה גם רביעי וכנראה גם חמישי.

אורי אריאל: החוק הזה, באופן אמיתי, היה ראוי שיידחה מסיבות שונות שהוזכרו פה, ואני, מפאת השעה, לא מתכוון להאריך בו.

אורי אריאל: אנחנו נגיע לתקציב נוסף, שיהיה קיצוץ עמוק, ולא תהיה ברירה אלא להביא אותו, ורצוי בהקדם, ולא לסחוב את כולנו ולהביא נזקים.

אורי אריאל: יש דבר אחד שהוא רעה חולה, ולפי הערכת בנק ישראל, הבנק הלאומי שלנו, עלה לנו 13 מיליארד שקל, וזו המלחמה שנכפית עלינו כל הזמן.

אורי אריאל: המלחמה הזאת תמשיך לגבות מאתנו מחירים יקרים, דמים, תרתי משמע, וצריך לשים לה סוף, לגרש את ערפאת ולהביא קץ למלחמה הארורה הזאת.

אורי אריאל: רבותי חברי הכנסת, אני רוצה – – –

מוחמד כנעאן: זה אין סיכוי.

מוחמד כנעאן: אין שום סיכוי.

אורי אריאל: גמרת?

מוחמד כנעאן: בגלל הדברים שלך מצב המשק הוא ככה, מצב הכלכלה הוא ככה, מצב המדינה הוא ככה.

אורי אריאל: אתה מעודד את הטרור כל הזמן, אתה גורם לזה כל הזמן, וגם לזה צריך לשים קץ.

מוחמד כנעאן: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשעה מאוחרת כזאת אומנם טוב להתעורר, אבל לא כל כך בקול רם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר לעשות את זה גם אחרת.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברשותכם, אני רוצה לנצל את הבמה הזאת לדבר אחר לגמרי.

אורי אריאל: לפני כחודש ימים, בעימות טלוויזיוני שהיה לי עם חבר הכנסת מוסי רז, פגעתי בו.

אורי אריאל: פגעתי בו באומרי דברים שלא היו במקומם ולא היו מדויקים, וזה בלהט הוויכוח שלא היה יאה, לפחות לגבי, אולי גם לגביו, אבל אני רוצה לדבר רק בשמי.

אורי אריאל: פגעתי בו, אני מעריך, בפני הרבה אנשים שצפו בתוכנית הזאת בערוץ-2, ואני מנצל את הבמה הזאת לבקש ממנו סליחה, ובתקווה שבידיעה שעשיתי טעות לא אחזור עליה.

אורי אריאל: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נעים באמת לשמוע גם דברים אחרים ודברים הגונים, הייתי אומר אפילו יותר מרק הגונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מודה לך, חבר הכנסת אריאל, על הכנות ועל ההתבטאות הנכונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: טוב לפעמים, כשפוגעים, לומר סליחה בפומבי ובקול רם.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לצערי הרב, זה תקציב של ממשלה שהיא פושטת רגל.

מוחמד כנעאן: אין לה מדיניות, לא כלכלית ולא חברתית, ואין לה גם מדיניות מדינית.

מוחמד כנעאן: פשוט אין לה מדיניות בכלל.

מוחמד כנעאן: ממשלה מבולבלת שמבלבלת את הציבור כולו, יהודי כערבי.

מוחמד כנעאן: פשוט ממשלה שמשקרת, בעזות מצח, שיקרה מהיום הראשון שהתחילה בו עד הרגע הזה.

מוחמד כנעאן: והוכחה לכך, אדוני היושב-ראש, שאפילו שר האוצר, שכל כך היה פעיל כשהיה באופוזיציה, היה מאוד פעיל בחקיקת חוקים שהיום הוא קורא להם קריאות גנאי.

מוחמד כנעאן: אותו שר אוצר היה שותף לחקיקת חוק משפחות ברוכות ילדים, שהיום הוא הולך לקצץ בו 12%.

מוחמד כנעאן: זה שר אוצר פושע, וממשלה פושעת, שפוגעת בשכבות החלשות, פוגעת בעניים.

מוחמד כנעאן: ממשלה שלא מסתפקת בכך ש-50% מאוכלוסיית המדינה מתחת לקו העוני.

מוחמד כנעאן: כנראה היא רוצה יותר.

מוחמד כנעאן: אין לה אומץ לחוקק חוק לגביית מס על רווחי בורסה במקום לקצץ בקצבאות ילדים, במקום להקפיא את שכר המינימום, במקום לקצץ בתשתיות, במקום – הייתי אומר – להגביר, להוסיף ולהכפיל את מספר המובטלים.

מוחמד כנעאן: כולנו היינו עדים היום למצב במפעל "בגיר".

מוחמד כנעאן: ומי שראה היום תוכנית בטלוויזיה, ראה איך מפנים משפחה ברמת-גן מפני שלא שילמה כמה חודשים משכנתאות.

מוחמד כנעאן: ורק ביום רביעי, חבר הכנסת אורלב, הגיע צעיר מיפו, צעיר ערבי בשם סמי מסארווי, שהודיע שהוא רוצה להתאבד כי רוצים לפנות אותו מן הבית עם חמישה ילדים ועם אשה חולה שלא יכולה לקום.

מוחמד כנעאן: יש הרבה כמוהו בעכו, בחיפה, בלוד, ברמלה, ביפו.

מוחמד כנעאן: והממשלה אטומה, פשוט לא שומעת.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת, אדוני היושב-ראש: עד מתי?

מוחמד כנעאן: לא העזו בבית הזה לקצץ בהטבות שניתנות לעובדי חברת החשמל, בהטבות שנותנים לעובדי חברות ממשלתיות אחרות, שמרוויחים פי כמה משכר המינימום.

מוחמד כנעאן: לא העזו בבית הזה, ולא בממשלה, אפילו לקצץ.

מוחמד כנעאן: פוגעים באנשים החלשים.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, תקציב המדינה בשנת 2002 יגיע ל-255 מיליארד ש"ח; 188 מיליארד ש"ח תקציב רגיל, 14.6 מיליארד ש"ח תקציב פיתוח.

מוחמד כנעאן: הממשלה מפלה את המגזר הערבי בתקציבי הפיתוח ובתקציבים הרגילים המיועדים ליישובים ערביים.

מוחמד כנעאן: איך אני אומר זאת?

מוחמד כנעאן: בשנת 2001 עמד תקציב הפיתוח המיועד למגזר הערבי על 448 מיליון ש"ח מתוך 13 מיליארד ש"ח.

מוחמד כנעאן: כלומר, פחות מ-4% מסך תקציב הפיתוח הלך למגזר הערבי, ובתקציב כזה רוצים להשוות ומתיימרים כאילו לתת העדפה מתקנת למגזר הערבי, אבל ההיפך הוא הנכון.

מוחמד כנעאן: הממשלה הזאת הולכת וקוברת אפילו את האפשרות להגיע למצב נורמלי במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: הממשלה חתמה עם ראשי הרשויות הערביות על הסכמים רבים כתוצאה מהמלצות ויעדים שונים לצמצום הפערים בין המגזר הערבי למגזר היהודי, אבל את רוב ההסכמים האלה הממשלות השונות לא קיימו, אדוני היושב-ראש.

מוחמד כנעאן: כתוצאה מכך הפערים התרחבו, וכיום 97% מהיישובים הערביים נמצאים בארבע השכבות הנמוכות מבחינה כלכלית וחברתית.

מוחמד כנעאן: בין 70% ל-80% ממוקדי האבטלה נמצאים במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: כל יום, אדוני היושב-ראש, שומעים על יישוב ערבי אחר.

מוחמד כנעאן: ואנחנו לא שמענו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתחלפים בהובלה.

מוחמד כנעאן: לא שמענו, אדוני היושב-ראש, על פתרונות לשום יישוב ערבי.

מוחמד כנעאן: מדברים, אדוני היושב-ראש.

מוחמד כנעאן: אני שלחתי מכתב לפני כחודש ומשהו, לאחר ביקור בכמה ממשרדי לשכות התעסוקה בצפון.

מוחמד כנעאן: ביקשנו לפתוח עוד בית-ספר מקצועי בצפון.

מוחמד כנעאן: יש רק בית-ספר אחד במגזר הערבי, שהוא במקרה בתמרה, ומאז שנת 1956 עד היום הזה הוא לא חודש, ואין אף בית-ספר אחר שיכול להוות אלטרנטיבה לאותם מובטלים.

מוחמד כנעאן: אבל הממשלה פשוט אינה מקשיבה לבעיות האמיתיות.

מוחמד כנעאן: בתשתיות, אדוני היושב-ראש, המצב הולך ומחמיר, ורק היום היה דיון על תאונות הדרכים במרחב עכו והגליל.

מוחמד כנעאן: מדובר על 72% מכלל תאונות הדרכים, אדוני היושב-ראש, במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: 72% מההרוגים בצפון הם ערבים, בגלל העדר מדיניות של משרד התחבורה ומשרד התשתיות הלאומיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 72% מאלה שנהרגים בתאונות דרכים – – –

מוחמד כנעאן: במרחב הגליל.

מוחמד כנעאן: במקרה ישבתי עם האחראית על אגף התנועה במרחב עכו ושמעתי את הנתונים המדהימים רק לפני חודש, אדוני היושב-ראש.

מוחמד כנעאן: אני רוצה לדבר גם על החלטות ממשלה.

מוחמד כנעאן: בצורה הברורה ביותר הממשלה הזאת משקרת, משקרת.

מוחמד כנעאן: אנחנו באים, אדוני היושב-ראש, ורואים את תוכנית הפיתוח ליישובי המגזר הערבי בהשוואה לתקציבים המסומנים בפועל לשנת 2002 לפי משרדים.

מוחמד כנעאן: רואים הבדל בין תקציב לפי תוכנית 2002 לבין תקציבים בפועל, מה שהממשלה הבטיחה ומה שהיא כתבה בספר התקציבים.

מוחמד כנעאן: לכן אני חושב שזה לא חוק הסדרים ולא חוק תקציב.

מוחמד כנעאן: מן הדין – אם היינו צריכים להתנהג בצורה אחראית, היינו צריכים לדחות את הצעת התקציב הנוכחית של הממשלה.

מוחמד כנעאן: אני מסכים גם עם קודמי, ובעוד כמה חודשים, ארבעה-חמישה חודשים או שישה חודשים לכל היותר, אותה ממשלה, בגלל מדיניות מקולקלת ובלתי אחראית, תביא בפני הבית הזה עוד קיצוץ נרחב.

מוחמד כנעאן: אם מסתכלים על התקציב הנוכחי רואים שהם לא פגעו בהתנחלויות ולא במתנחלים.

מוחמד כנעאן: התקציבים הם אותם תקציבים לעומת מה שקורה בתוך מדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שמן הצדק לדחות את התקציב הזה.

מוחמד כנעאן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה, ואחריו יחתום את הדיון להערב חבר הכנסת מיכאל איתן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורלב, יש לך חמש דקות פלוס.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זאת באמת ציניות לקרוא לחוק הזה חוק ההסדרים.

זבולון אורלב: אני לא יודע מי בעל זכויות היוצרים, השר בני אלון, אתה יותר ותיק ממני, אבל זאת לשון סגי-נהור, כי החוק הזה הוא רק חוק של אי-סדר או של חוסר הסדר.

בנימין אלון: זה מימי פרס וזה מטבע לשון שלו.

זבולון אורלב: על כל פנים, אני רואה בו אחת מהקללות הפוליטיות הקשות, ואם לא קללה פוליטית, לפחות קלקלה פוליטית מאוד מאוד רצינית, כיוון שלאחר חקיקה מאוד מאוד מסודרת, אחראית ומקצועית שנעשית על-פי כל השלבים, בא פתאום חוק ההסדרים בחיפזון, במחתרת, בלי דיון רציני, במחטף, ומשנה סדרי בראשית, ובלהט הדיונים אנשים אפילו לא יודעים על מה הם מצביעים.

זבולון אורלב: אני רוצה להדגים את זה.

זבולון אורלב: התקשרו אלי היום ממשרד החינוך ושאלו אותי: זה נכון שבמסגרת חוק ההסדרים משנים סדרי בראשית ומורים שהם עובדי מדינה לא יקבלו עוד פנסיה תקציבית?

זבולון אורלב: אמרתי להם שאני לא יודע.

זבולון אורלב: שרת החינוך הצביעה בממשלה על חוק ההסדרים.

מוחמד כנעאן: זה מה שהיה כתוב בעיתון.

זבולון אורלב: לא קראתי הבוקר את הקטע הזה בעיתון.

זבולון אורלב: רצתי לבדוק, ולתדה

זבולון אורלב: מתי התברר לי שהדבר הזה באמת נכון, כלומר, במסגרת חוק ההסדרים שמעביר את עובדי המדינה מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת, הוציאו את השוטרים שהם עובדי מדינה מכלל העניין, ובצדק, הוציאו את קציני הצבא שהם עובדי מדינה, בצדק, אבל השאירו את המורים.

זבולון אורלב: עכשיו, אנשים צריכים להבין מה המשמעויות של הדבר הזה.

זבולון אורלב: המשמעות היא, שגננת שמתחילה ללמד אי-שם בגיל 24-23 תישאר גננת עד גיל 60, מכיוון שאין לה פנסיה תקציבית.

זבולון אורלב: היא רק בפנסיה צוברת, ובפנסיה צוברת לא יוצאים על-פי התחשיבים לפני גיל הפרישה.

זבולון אורלב: אותו דבר גם לגבי כל המורים האחרים, ומקצוע ההוראה הוא אחד מהמקצועות השוחקים ביותר שיש במערכת החינוך.

זבולון אורלב: כבר יש הסדרים עם משרד האוצר, עם נציבות שירות המדינה, והסכמים עם ארגוני המורים על כך שלמורים יש פרישה מוקדמת אחרי 25 שנה, אחרי גיל 55, בגלל כל נושא השחיקה.

זבולון אורלב: פה, בלי דיון, בלילה, במחתרת, משנים את ההסדר.

זבולון אורלב: אחר-הצהריים ראיתי שהסתדרות המורים הכריזה על סכסוך עבודה.

זבולון אורלב: אני לא יודע, אבל נדמה לי שבהסתדרות הכללית ישבו ודיברו חמש שנים על השינויים האלה שהולכים להיות לעובדי מדינה, ופה מדובר בציבור של 100,000 איש.

זבולון אורלב: אגב, הם לא יודעים מה הולך לנחות עליהם.

זבולון אורלב: מחר בלילה מדינת ישראל תרים את היד, אני מקווה שאני לא אהיה בכללם, אף שמפלגתי מחויבת לדבר הזה.

זבולון אורלב: אבל איך אני יכול להרים את היד?

זבולון אורלב: מדינת ישראל הולכת להרים יד על מערכת החינוך ולשבש את כל מחזור החיים של עובדי ההוראה.

זבולון אורלב: זה מחזור חיים.

זבולון אורלב: אם אנשים לא יפרשו, לא ייכנסו מורים חדשים.

מוחמד כנעאן: הורסים את המערכת.

זבולון אורלב: זה הרס טוטלי של מערכת החינוך.

זבולון אורלב: פשוט הממשלה השתגעה.

זבולון אורלב: פקידי האוצר כותבים ולא מואילים להסביר לממשלה שיש פה תמרור אדום.

זבולון אורלב: הם לא אומרים: אנחנו רוצים לעשות את זה, אבל למען ההגינות, תבינו על מה אתם הולכים לחתום.

זבולון אורלב: לפחות תקראו לשרת החינוך ותסבירו לה מה עומד להיות.

זבולון אורלב: זה אחד המעשים הבלתי-אחראיים ביותר שעשתה אי-פעם ממשלה.

בנימין אלון: חבר הכנסת אורלב, הפנסיה נצברת לזכותה אם היא תפרוש לתקופה שתגיע לגיל הזה.

בנימין אלון: היא גוררת את זה אתה לכל מקום.

זבולון אורלב: מה אתה אומר, השר בני אלון?

זבולון אורלב: כלומר, הגננת הזאת תצא בגיל 50, 15 שנה היא לא תתפרנס ותשב בבית?

זבולון אורלב: אתה מוכן להסדר הזה?

זבולון אורלב: היא לא תלך לשום עבודה אחרת.

זבולון אורלב: מה תעשה הגננת?

זבולון אורלב: היום היא יוצאת בפנסיה מופחתת בגיל 50, בגיל 51, בגיל 55; היא לא צברה עדיין את כל הזכויות שלה, אבל היא יצאה עם משהו.

זבולון אורלב: היא לא יכולה יותר, היא נשחקה.

זבולון אורלב: כל מי שלא מאמין, אני מציע לו להיכנס לכיתה.

זבולון אורלב: כל פקידי האוצר, חברי הכנסת, היכנסו לכיתה, תתחילו ללמד ותבינו את העניין הזה.

מיכאל איתן: אבל אתה מודע לעובדה, שאם היו ממשיכים בפנסיה תקציבית, אף אחד לא היה מקבל פנסיה, כי המדינה לא היתה יכולה לשלם את זה.

זבולון אורלב: למה אתה לא אומר את זה לגבי קצין תקציבים שמשרת בצה"ל במטכ"ל ופורש בגיל 45 ומקבל פנסיה תקציבית?

מיכאל איתן: זה לא משנה.

מיכאל איתן: מה זה משנה?

זבולון אורלב: בטח שזה משנה.

זבולון אורלב: תעשה דיפרנציאציה.

זבולון אורלב: תגיד – לקציני צה"ל שהם קרביים כן, למורים כן, לקציני צה"ל שהם לא קרביים לא, לשוטר קצין מטה לא.

זבולון אורלב: תתחיל לעשות דיפרנציאציה.

זבולון אורלב: אין אומץ.

זבולון אורלב: אתה רוצה להישאר בלי מערכת חינוך?

מיכאל איתן: לא, אבל אני רוצה להישאר עם כלכלה שיכולה לשאת את זה.

זבולון אורלב: אתה רוצה פתרונות?

זבולון אורלב: אני אתן לך פתרונות.

זבולון אורלב: למשל, כשיהיה לך אומץ תעשה מס על רווחי הון, תרוויח 8 מיליארדים.

זבולון אורלב: רבותי, הכול אני מוכן, אבל תקיים על זה דיון, תבינו את המשמעויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורלב, היה חסר בעניין הזה להסביר מה זה צוברת ומה זה תקציבית, כך שכל אחד יבין את ההבדל בין שני הדברים.

זבולון אורלב: אדוני צודק, אני מודה ליושב-ראש.

זבולון אורלב: פנסיה תקציבית, למי שלא מבין, זאת פנסיה שהוא מקבל אותה מתוך תקציב המדינה.

זבולון אורלב: העובד איננו מפריש, המדינה איננה מפרישה, ובבוא היום, כשהוא מחליט, משלמים לו את הפנסיה מתוך תקציב המדינה.

מיכאל איתן: על-פי המשכורת האחרונה.

זבולון אורלב: על-פי המשכורת האחרונה.

בנימין אלון: ברגע שהוא פורש, גם אם הוא לא הגיע ל-65.

זבולון אורלב: נכון.

זבולון אורלב: ברגע שהוא פורש, גם בפנסיה מוקדמת.

זבולון אורלב: פנסיה צוברת פירושו של דבר שיש קופת פנסיה, העובד מפריש, המעסיק מפריש, וההפרשות האלה מחושבות לפי זה שהוא עובד כך וכך שנים.

זבולון אורלב: בגיל הפרישה, בגיל 65, הוא מקבל גם אם הוא פרש קודם מהעבודה.

בנימין אלון: אבל העובד גורר את זה אתו ממקום עבודה אחד לשני.

מוחמד כנעאן: אם הוא יוצא בגיל 50 – – –

זבולון אורלב: השר בני אלון, אני מסכים שהוא יכול לפרוש, אני מסכים שיש בעיה תקציבית קשה, שאולי לא יהיה כסף כדי לשלם, אבל אני שואל אם נושא כל כך רציני ראוי להיכנס למסגרת חוק ההסדרים.

זבולון אורלב: זה עומד לשנות סדרי בראשית.

זבולון אורלב: האם אתם מבינים מה שאתם עומדים לנסות?

זבולון אורלב: הרי רק בספטמבר נענתה הממשלה לתביעתה של שרת החינוך והגדילה את מכסת הפורשים התקציביים במסגרת פרישה מוקדמת מ-600 ל-900, כי רק בספטמבר שכנעה שרת החינוך את הממשלה שאם לא ייעשה כן ייגרם נזק חמור למערכת החינוך.

זבולון אורלב: יכול להיות שאם למשרד החינוך אין כסף, יגידו שילמדו שעה אחת פחות, אבל נפריש את המורים לא אחרי גיל 55, כי מורה אינו מסוגל ללמד יותר מ-27-25 שנים.

זבולון אורלב: יכול להיות, אבל צריך לקיים על כך דיון.

זבולון אורלב: מה זה הדבר הזה?

מוחמד כנעאן: אני רוצה שתסביר לשר אלון, אם אדם רוצה לצאת לפנסיה בגיל 50, כי הוא חולה, כיצד יחיה עד גיל 65.

זבולון אורלב: השר בני אלון, כולנו יודעים שכל עובד שפורש בגיל 50 או בגיל 55 – כולנו יודעים שהסיכוי שלו להשתלב בתעסוקה אחרת שואף לאפס.

זבולון אורלב: בואו נהיה אנשים ריאליים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לשר בני אלון יש לפעמים פתרונות יצירתיים לבעיות.

זבולון אורלב: בגיל 50 הוא בדרך כלל אחרי 25 שנות עבודה.

זבולון אורלב: יש לו פנסיה מינימלית, ואגב, רוב המורים הפורשים מהוראה לא פורשים בפנסיה מלאה.

זבולון אורלב: הם נגמרו, הם לא מסוגלים עוד להורות.

זבולון אורלב: אני מציע לבדוק את הנושא.

זבולון אורלב: יש על כך מחקרים, זו תופעה אוניברסלית, היא קיימת בכל העולם.

זבולון אורלב: המגמה באוצר היתה להעלות את המספר מ-600 מורים ל-900.

זבולון אורלב: הסתדרות המורים פנתה אלינו היום ואמרה: אפילו לא דיברו אתנו, באקראי נודע לנו כל העניין דרך כתבה עיתונאית.

זבולון אורלב: רבותי, כך לא מנהלים מדינה.

זבולון אורלב: אני מאוד מקווה ששרת החינוך תעצור את העניין הזה עד מחר בצהריים, ותקיים דיון נוסף.

זבולון אורלב: יש לכך השלכות מרחיקות לכת.

זבולון אורלב: בכך אני מסיים וקורא גם לממשלה וגם לחברי הכנסת לשקול היטב כיצד פותרים את הבעיה עד מחר בשעת ההצבעה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, כממלא-מקום יושב-ראש ועדת הכספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יחתום את הדיון חבר הכנסת מיכאל איתן.

מוחמד כנעאן: דבר על המחטף בוועדת הכספים.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני מדבר כפרסונה, אני לא מייצג אף אחד.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, הבוקר קראנו בעיתונים את הסיפור האומלל של מפעל "בגיר", והערב ראינו בטלוויזיה את סגירתו של מפעל נוסף, הפעם בבאר-שבע.

נחום לנגנטל: בין לבין עלעלתי בעיתונים וראיתי את הכתבה על סגירת המפעל של יפתח זאבי בכפר-תבור.

נחום לנגנטל: יכול להיות, שאם הוא סוגר את המפעל, הוא רוצה לעשות דברים אחרים.

בנימין אלון: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא עובר לפנסיה צוברת.

נחום לנגנטל: יש כאן נושא חשוב מאוד, שאני מבין שממשלת ישראל לא עושה בו די, והנושא רציני מאוד: התאמה של המשק הישראלי לעידן הגלובלי.

נחום לנגנטל: מה קורה כאן – רק בשנים האחרונות שילמה מדינת ישראל 14 מיליון שקל ל"בגיר".

נחום לנגנטל: ידעו כל הזמן שהמפעל מתקיים בצורה מלאכותית, שהוא לא מצדיק את עצמו, כי אין שום הצדקה בעולם למפעל בישראל שיעסוק בטקסטיל, בתעשייה ברמה הכי נמוכה, כאשר העובדים בישראל משתכרים שכר נמוך בעינינו, על גבול של שכר עבדות, אבל הם מתחרים בעובדים שמשתכרים 40-30 דולר במקומות אחרים בעולם.

נחום לנגנטל: מה שקורה הוא, שיש בארץ מפעלים שעדיין מפטירים כדאשתקד, מעסיקים עובדים, מקבלים תמריצים מהממשלה, וכל הזמן הממשלה מזריקה ומזרימה אליהם כסף בצורה מלאכותית.

נחום לנגנטל: כולם יודעים שיום יבוא והמפעל ייסגר והכספים שהמדינה נתנה לא יוכלו להיות מוחזרים, כי הם בוזבזו, והעובדים בני ה-50-40 יישארו ללא פרנסה.

נחום לנגנטל: ואז נשאל מה עושים אתם.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, מה שצריך לעשות, אם הממשלה חושבת ברצינות ולא רק עוסקת בכיבוי שרפות, הוא לבדוק את כל המפעלים במדינת ישראל בצורה אמיתית, איך אפשר לקיים תעשייה חשובה ועתירת כוח-אדם, שהוקמה בעיירות הפיתוח על מנת לספק תעסוקה לתושבים.

נחום לנגנטל: אנשים אלה הם היום בני 50, והם לא מסוגלים לעבור הסבה מקצועית.

נחום לנגנטל: אין להם פנסיה, לא משנה אם היא צוברת או תקציבית, והם נתונים למר גורלם, כתוצאה מחוסר תפקוד שלנו, של הממשלה, של המדינה, של ההנהגה.

נחום לנגנטל: אמרתי הבוקר שאני חושב שאין שטות גדולה מהזרמת עוד כסף למפעל "בגיר", כדי להחזיק אותו עוד שנה, עוד חצי שנה.

נחום לנגנטל: הרי זה מה שהיה עם מפעל "סלילי החולה" בקריית-שמונה.

נחום לנגנטל: גם אותו ליווינו, ובסופו של דבר העסק התפרק.

נחום לנגנטל: אין טעם להחזיק מפעלים כאלה.

נחום לנגנטל: אומרים עכשיו, בואו ניצור מצב שבו נגן על מדינת ישראל עם מכסים גבוהים מאוד, וכתוצאה מכך לא יגיע לכאן יבוא של טקסטיל.

נחום לנגנטל: אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, האם רוצים לחזור 20 שנה אחורנית, שכולם ייסעו לחוץ-לארץ כדי לחזור עם מזוודות מלאות בגדים?

נחום לנגנטל: הרי כבר הגענו למצב שבו אנשים קונים כאן את המוצרים ואינם צריכים לקנות אותם בחוץ-לארץ.

נחום לנגנטל: האם נקבע הגנות מלאכותיות למפעלי טקסטיל?

נחום לנגנטל: אומרים, נקבע מכס גבוה על יבוא לכאן.

נחום לנגנטל: האם אנחנו רוצים שאזרחי מדינת ישראל ישלמו יותר?

נחום לנגנטל: הרי בסופו של דבר מישהו משלם את המחיר – או שהאזרח קונה מצרך יקר, או שהוא נוסע לחוץ-לארץ כדי לקנות שם יותר בזול, או שאתה לוקח מס הכנסה מהאנשים ונותן את הכסף סתם כך למפעלים.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, זהו דבר שצריך לקחת ברצינות, אם מדינה חפצת חיים אנחנו.

נחום לנגנטל: המדינה צריכה לחשוב לא כיצד היא פותרת את הבעיה כרגע, כי כל פעם תהיינה בעיות חדשות, ואחר כך היא תבכה למה הושחתו כל כך הרבה מיליונים.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת איתן, הושחת סכום של 14 מיליון שקל שהועבר רק למפעל "בגיר".

נחום לנגנטל: ייצרו שם מוצרים יקרים, שכנראה לא הצליחו למכור אותם.

נחום לנגנטל: אני לא יודע מי שם משך משכורות גבוהות, כי הוא ניהל את המפעל, והעובדים קיבלו כנראה את משכורותיהם העלובות.

נחום לנגנטל: היום, בגיל 50, הם נזרקים החוצה.

נחום לנגנטל: אני אומר משהו קיצוני יותר: אם יש עכשיו כסף לממשלה, בואו נזרים אותו למפעל "בגיר" כדי להוציא את כולם לפנסיה מוקדמת.

נחום לנגנטל: תעביר את הכסף ישירות לעובדים.

נחום לנגנטל: תגיד להם לקחת את הכסף, במקום להעביר את הכסף למפעל.

נחום לנגנטל: לא צריך להעביר את הכסף למפעל כדי שימשיך לייצר ואולי יהיה כסף כדי להחזיק אותו עוד חצי שנה או שנה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אני עומד לסיים.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מיכאל איתן עומד לעלות לכאן, ודבריו בוודאי יהיו נכוחים וחשובים, ויחכימו את כולנו הרבה יותר מכפי שאני מסוגל להחכים.

נחום לנגנטל: למרות זאת אני אומר, שממשלת ישראל צריכה להתעשת ולהתחיל לעבוד לטווחים בינוניים וארוכים, על מנת להתאים את המשק לעידן שבו אי-אפשר עוד להחזיק מפעלים באופן מלאכותי, אלא באופן אמיתי, כדי שכלכלת ישראל תצליח ומשק העבודה יהיה אמיתי ומוצלח.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל איתן יחתום את הדיון להערב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שכאחרון הדוברים אולי אחרוג לפחות בפתיח של הנאום שלי.

מיכאל איתן: אני שומע דובר אחר דובר שקם ומגדף את הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין הבדל בין קואליציה לאופוזיציה.

מיכאל איתן: זה לא חשוב – קואליציה או אופוזיציה, ימין או שמאל, יהודים או ערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה הפך למנהג.

מיכאל איתן: כולם באים לכאן ומתחילים: הממשלה פושעת, הממשלה משקרת, איזו קטסטרופה, לאנשים אין מה לאכול, ומה יהיה עם הנכים, ומה יהיה עם השובתים, ומה יהיה עם עובדי "בגיר" ואלפים רבים של מובטלים.

מיכאל איתן: בעיות אמיתיות, אבל מדגישים אותן, וחוזרים ומדגישים.

מיכאל איתן: ואני שואל את עצמי לרגע אחד: איפה אני חי?

מיכאל איתן: באיזו מדינה?

מיכאל איתן: אני חי במדינת ישראל, המדינה שבה רמת החיים היא הגבוהה ביותר בכל המזרח התיכון.

מיכאל איתן: מדינה שבה רמת החינוך, רמת הטכנולוגיה, היא מהגבוהות ביותר.

מיכאל איתן: מדינה שאין בה אוצרות טבע.

מיכאל איתן: מדינה שהיא נס כלכלי, נס.

מיכאל איתן: הגיעו אליה פליטים חסרי כול מכל מיני מדינות מפגרות, אם ממזרח-אירופה, אם מארצות ערב, אם מצפון-אפריקה, ויחד עם האוכלוסייה כאן, בלי שום מקדמה חוץ מצרות ומעט מים שיש, לא הרבה, הקימו פה מדינה לתפארת, כלכלה שהביאה לבני הארץ הזאת הישגים עצומים, והביקורת מתעלמת לגמרי מהכול.

מיכאל איתן: יש לי גם ביקורת, ותיכף אומר אותה, אבל אי-אפשר להעביר את הביקורת בלי לציין גם שאנחנו חיים במדינה שעשתה התקדמות אדירה.

מיכאל איתן: עשור אחר עשור, באופן עקבי, המדינה הזאת מתקדמת, וממדינה עם תוצר לאומי נמוך בין המדינות המתפתחות הפכנו להיות מדינה בחבורה של המדינות המפותחות.

מיכאל איתן: בעשור האחרון השגנו הישגים בדומה למדינות המתקדמות בעולם, והשאיפה היא, כמובן, עוד.

מיכאל איתן: ובמסגרת ההתקדמות הזאת יש גם שאיפה נכונה ליותר צדק חברתי, כי הפערים אצלנו הם גדולים, גדולים מדי.

מיכאל איתן: אבל צריך לראות את הכול בראייה כוללת, לתקן את הליקויים ולא לבעוט ולהשליך את התינוק עם המים המלוכלכים החוצה.

מיכאל איתן: כלומר, צריך להחליף את המים, צריך לתקן ליקויים, אבל צריך לזכור שיש תינוק, התינוק הזה הוא מדינת ישראל, הוא כלכלת ישראל, שיש לה סיכויים טובים, שעדיין מדורגת די טוב בדירוג העולמי, שנותנים לה אשראי, שמביאים הנה מיליארדי דולרים.

מיכאל איתן: הרי אם כל העולם היה שומע מה שמדברים כאן בכנסת, היו מייד מושכים את כל הכספים ובורחים מהארץ.

מיכאל איתן: לא, הם מאמינים.

מיכאל איתן: הם יודעים את האמת, שיש לנו לתקן תיקונים, אבל הכלכלה שלנו היא כלכלה שאנחנו יכולים בהחלט להשתבח בה.

מיכאל איתן: בקשר לביקורת שיש לי, אני שואל את עצמי, וזה מאוד מעניין, איך קורה שבמדינה הזאת אנשים רבים מאוד מוכנים לסכן את חייהם, למות למען המדינה, וכשעשו לא מזמן סקר, האם אתה מוכן לוותר על סכום סמלי לטובת כלכלת המדינה, 60% מהציבור לא היו מוכנים לוותר אפילו על אגורה אחת.

מיכאל איתן: ואני שואל: איך זה?

מיכאל איתן: למות למען המדינה – כן – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין להם אמון בעניין הכלכלי.

מיכאל איתן: זה לא שאין אמון.

מיכאל איתן: אנשים רואים שבתחום הכלכלי העניין הסקטוריאלי הוא הדומיננטי.

מיכאל איתן: כל אחד מושך לסקטור שלו בלי שום ראייה לאומית כוללת.

מיכאל איתן: העולים רוצים לעולים, המתנחלים – למתנחלים, הנגב – לנגב, הגליל – לגליל, הדתיים – לדתיים, חרדים – לחרדים, ערבים – לערבים, עובדי המדינה האלה למען עובדי המדינה האלה, חברת חשמל למען חברת חשמל, נכים למען נכים.

מיכאל איתן: כולם צודקים.

מיכאל איתן: אבל כשזה מגיע בסוף לאזרח, הוא אומר: רגע אחד, במירוץ הזה, שכל אחד מושך לעצמו, אסור לי להיות ה"פראייר" התורן.

מיכאל איתן: וכששואלים אותו הוא אומר: אני לא מוכן.

מיכאל איתן: כאן אני שואל שאלה שהעסיקה אותי:

מיכאל איתן: איך יכול להיות שאנחנו נמצאים בכנסת עם קואליציה של כ-80 חברי כנסת, והקואליציה הזאת הודיעה, גם שמעתי את פואד וגם שמעתי את אריק שרון, שני ראשי המפלגות הגדולות, שהם אומרים מה המשק הזה צריך, והם הגדירו – אחריות לאומית, אי-כניעה לדרישות סקטוריאליות.

מיכאל איתן: והקואליציה של שניהם, של 80 וכמה חברי הכנסת, מפסידה פה בהצבעות שישה נגד שבעה, 20 וכמה נגד 18, על תביעות סקטוריאליות.

מיכאל איתן: אז אני מנסה להבין מה צריך להיות כדי שאחריות לאומית אכן תבוא לידי ביטוי בכלכלה.

מיכאל איתן: כי אנחנו נמצאים במצב שהוא מצב קשה מבחינה כלכלית כרגע.

מיכאל איתן: מבחינה אסטרטגית אנחנו בכלכלה טובה, אבל יכולה להיות נסיגה.

מיכאל איתן: נסיגה יכולה להיות גם דרסטית ומסוכנת.

מיכאל איתן: גמרנו השנה את השנה התקציבית בגירעון תקציבי עצום.

מיכאל איתן: אם בשנה הבאה יהיה גירעון תקציבי נוסף, הדבר הזה עלול לערער את אמון העולם בכלכלה שלנו, אם ממשלה לא שולטת בכלכלה.

מיכאל איתן: במצב דברים כזה תהיה בריחה מהשקל, תהיה משיכה של מטבע זר.

מיכאל איתן: במצב של בריחה מהשקל, של משיכת מטבע זר, עלייה בהוצאות הריבית שלנו בהלוואות למטבע זר, הדבר הזה יכול להביא למכה כלכלית קשה מאוד, שיהיה צורך בכמה שנים כדי לתקן אותה.

מיכאל איתן: הדבר הזה הוא לא דבר בעלמא, רואים אותו, הוא בגדר אפשרות שצריך להביא אותה בחשבון.

מיכאל איתן: צריכה לבוא מנהיגות לאומית, אחריות לאומית, על מנת לתת תחושה לעם שיש גם שיקולים כוללים.

מיכאל איתן: אם ההנהגה הלאומית, קרי הממשלה, הכנסת, תראה שיש נכונות, ולא מכל מגזר לומר, שההוא יוותר, אלא לבוא ולומר, אנחנו מוכנים לוותר למען העניין הכולל – אם תהיה מנהיגות כזאת, הרפורמות הכלכליות תוכלנה להתבצע ביתר קלות.

מיכאל איתן: כאן אני רוצה לומר שני דברים שלדעתי צריך להתמקד בהם.

מיכאל איתן: הגירעון בתקציב הוא לא אסון אם אנחנו משקיעים את הכסף שאנחנו לוקחים לייצר את הגירעון על מנת לייצר הגדלת צמיחה.

מיכאל איתן: כל אדם יודע, כשהוא באוברדרפט בבנק והוא לוקח עוד הלוואה על מנת, אם יש לו עסק, להגדיל את העסק, לקנות משהו שהוא יוכל להרוויח יותר, אז הוא אומר, אני לוקח עוד הלוואה על מנת שאני ארוויח יותר ואכסה את כל ההלוואה מהרווחים.

מיכאל איתן: אבל אם הוא לוקח הלוואה בשביל לנסוע לטיול, אם הוא לוקח הלוואה בשביל לקנות לעצמו מוצרי צריכה, איך הוא יחזיר את החוב?

מיכאל איתן: החוב והריבית יעמיסו עליו הרבה יותר.

מיכאל איתן: אותו דבר במשק הלאומי.

מיכאל איתן: אם הגדלנו את הגירעון, היינו אמורים את הגדלת הגירעון לייעד אך ורק לעידוד הצמיחה, ליעדים שבהם אנחנו נדע שהמשק שלנו יצמח כתוצאה מהשקעות שייעשו בו.

מיכאל איתן: הערה שנייה לגבי הצדק החברתי.

מיכאל איתן: אמרתי כבר קודם, שהמדינה שלנו עם כלכלה חזקה ועם עשור של התעשרות של הרבה מאוד אנשים וגם עם עלייה ברמת החיים של העניים, שעדיין הם עניים, ואני לא רוצה לזלזל במצבם, אבל גם אם היתה עלייה ברמת החיים של העניים, העלייה ברמת החיים של העשירונים העליונים היתה הרבה יותר גדולה והפערים התרחבו.

מיכאל איתן: מדינה צודקת ומדינה שרוצה להיות חברה חזקה צריכה לוודא שהפערים אינם מרחיקי-לכת כמו בחברה הישראלית.

מיכאל איתן: הדרך הנכונה לשנות את הדברים האלה במדינת ישראל היא הדרך שהוצעה, אני לא מחדש, אני רק רוצה לחזק את תביעת המיעוט בבית הזה, ואולי גם בממשלה בשלב זה, מיעוט שאני מקווה שייהפך לרוב שיאמר שצריך ללכת להקטנת המסים על העבודה ולהגדלת המסים על ההון.

מיכאל איתן: אני לא מדבר על הגדלת כל המיסוי, אבל על-ידי הגדלת המיסוי – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המדיניות צריכה להיות בכיוון הזה.

מיכאל איתן: המדיניות צריכה להיות בכיוון הזה.

מיכאל איתן: אני מסיים, אני מבין שאתה רוצה שאני אסיים.

מיכאל איתן: אני כבר מסיים.

מיכאל איתן: הון זה לא רק מס הון בבורסה, גם שם, אבל יש עוד מקומות שאנשים צברו בהם הון, ולא נורא שבמדינה שיש בה פערים כל כך גדולים יוטל מס מסוים על ההון שלהם.

מיכאל איתן: יש כאלה שבאים ואומרים: זה לא הוגן.

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: פעם הם שילמו מס, ואחרי שנשארה ההכנסה נטו, הם בחרו לצבור הון לעצמם, לקנות עוד דירה, לקנות מניות, לקנות איזו חנות.

מיכאל איתן: למה אתה בא עכשיו ומטיל עליהם עוד הפעם מס?

מיכאל איתן: על זה אני רוצה להשיב.

מיכאל איתן: אני מכיר משפחה, שבת המשפחה קיבלה בירושה דירה, והיא משכירה את הדירה ומקבלת עבורה הכנסה של כ-5,000 שקלים, פטורה ממס.

מיכאל איתן: היא סטודנטית, היא לומדת באוניברסיטה.

מיכאל איתן: לידה יושבת סטודנטית אחרת, שבאה מבית שלא היתה אפשרות להשאיר לה דירה כל כך יקרה, שמכניסה 5,000 שקלים לחודש.

מיכאל איתן: הסטודנטית השנייה צריכה להתחיל לעבוד, להרוויח שכר לימוד, להרוויח את 5,000 שקלים האלה על מנת להתקיים.

מיכאל איתן: אז היא עובדת.

מיכאל איתן: לוקחים כל חודש מההכנסות שלה עוד 1,000 שקלים ממסים.

מיכאל איתן: מה ההיגיון?

מיכאל איתן: מה הצדק?

מיכאל איתן: זו לא משלמת כלום, השנייה צריכה לשלם 1,000 שקלים.

מיכאל איתן: אדרבה, תנו לזוגות הצעירים, לאלה שמתחילים את חייהם, תמריץ לעבוד יותר קשה, תורידו להם פחות מסים.

מיכאל איתן: תנו להם אפשרות להיות בעלי הון, לרכוש דירות, לרכוש השכלה ואחר כך נכסים, וכשהם יהיו בעלי ההון, תגבו מהם אותו הפרש שלא גביתם בהתחלה.

מיכאל איתן: התמריץ לעבוד הוא הדבר החשוב ביותר.

מיכאל איתן: התמריץ להרוויח יותר הוא דבר חשוב ביותר.

מיכאל איתן: תנו את זה לאלה שנמצאים בתחילת דרכם.

מיכאל איתן: החברה כולה תיהנה מכך, ותקבל את המס חזרה מההון שהם יעשו.

מיכאל איתן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה היה תמריץ טוב לקראת הסיום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"א באדר התשס"ב, 5 בפברואר 2002, בשעה 09:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבת הכנסת נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חוזר, ישיבה זו נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.