ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 236, 2001-10-22 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, ה' בחשוון התשס"ב, 22 באוקטובר 2001.

אברהם בורג: נושא ראשון, הודעה למזכיר הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – סייגים לזכאות למלגה), התשס"ב–2001, מאת חברות הכנסת נעמי חזן ומרינה סולודקין; הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות (תיקון מס' 1), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התנתקות ממערכת גז מרכזית בבתים צמודי קרקע), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק סיוע לענף התיירות (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת אברהם פורז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – קצובת הבראה), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הצהרת אמונים של חבר הכנסת), מאת חברי הכנסת יוסי כץ ואמנון רובינשטיין; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (מימון השלמת לימודים לתעודת בגרות), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – העברת כללים לידיעת ועדת החינוך והתרבות של הכנסת), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות [נוסח חדש] (מימון פעילות שוטפת של חברי המועצה), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת מרינה סולודקין וגנדי ריגר; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – דין משמעתי), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת רן כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – ביטול אגרות בעד מקלטי טלוויזיה), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת מרדכי משעני.

א' האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 16), התשס"ב–2001, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני המזכיר.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מציע דבר כזה, אם הוא יהיה מקובל עליך: אנחנו אמורים לברך את שרת החוץ של לוקסמבורג, אבל היא עדיין לא הגיעה.

אברהם בורג: תתחיל את האי-אמון, ואז, לפני הדיון, או תשובת השר, כשהיא תיכנס, נברך אותה.

אברהם בורג: מקובל על המציעים?

טלב אלסאנע: מקובל.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אדוני השר, זה מקובל עליך?

דני נוה: מקובל.

אברהם בורג: אם כן, נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת סיעות רע"ם–חד"ש–עמ"ל–תע"ל–בל"ד, הצעה אחת, להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל: המדיניות הכלכלית-החברתית של הממשלה כלפי המגזר הערבי, מצב היישובים הלא-מוכרים בנגב והחלטת הממשלה שלא להחזיר את עקורי אקרית ובירעם.

אברהם בורג: ינמק את הצעת האי-אמון חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם בורג: ישיב בשם הממשלה השר דני נוה.

אברהם בורג: כאמור, מייד לאחר דברי הדובר נברך את שרת החוץ של לוקסמבורג.

אברהם בורג: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בשם סיעתי, סיעת רע"ם, וסיעות חד"ש, עמ"ל, תע"ל ובל"ד, אנחנו מגישים ומציעים אי-אמון בראש הממשלה ובממשלתו מאחר שאין לנו אמון בממשלה הזאת, ממשלה שאיננה מכבדת את ההסכמים הבין-לאומיים שעליהם היא חתומה – לא הסכם אוסלו, לא "וואי פלנטיישן", לא חברון, לא טאבה, לא שום הסכם.

טלב אלסאנע: אין לנו אמון בממשלה הזאת מאחר שהיא איננה מכבדת את האמנות הבין-לאומיות האוסרות ענישה קולקטיבית.

טלב אלסאנע: אין לנו אמון בממשלה הזאת מאחר שהיא איננה מכבדת את החלטות מועצת הביטחון.

טלב אלסאנע: אין לנו אמון בממשלה הזאת מאחר שהיא איננה מכבדת את החלטותיה במה שנוגע לאזרחיה בעניין השוואתם והקצאת תקציבים.

טלב אלסאנע: אין לנו אמון בממשלה הזאת מאחר שהיא איננה מכבדת החלטות של ממשלות קודמות והיא ממשיכה בעקירת אזרחיה בכל מה שנוגע לתושבי היישובים אקרית ובירעם.

טלב אלסאנע: אין לנו אמון בממשלה הזאת מאחר שהיא איננה מכבדת את עצמה.

טלב אלסאנע: בכל תחום שבו היא נגעה היא נכשלה.

טלב אלסאנע: רבותי, היא הבטיחה שלום והביאה מלחמה.

טלב אלסאנע: היא הבטיחה צמיחה והביאה אבטלה.

טלב אלסאנע: אין ביטחון – לא אישי, לא קולקטיבי, לא כלכלי.

טלב אלסאנע: רבותי חברי הכנסת, סביר להניח שלראש הממשלה יש מדיניות, ומאז ומתמיד הוא לא הסתיר אותה.

טלב אלסאנע: באופן עקבי ושיטתי הוא היה נגד הסכמי השלום.

טלב אלסאנע: אבל הדבר המפתיע מכול הוא, שמפלגה המתיימרת להיות אלטרנטיבה לשלטון, מפלגת העבודה, ברגעים כגון אלה, בימים כאלה שבהם הטנקים נכנסים לכפר בית-ג'אלה ולעיר בית-לחם, יורים בבית-סאחור ופוגעים בכניסת-אלמהד, ילדים בני עשר נרצחים וטנקים יורים בג'נין – אם בימים כגון אלה מפלגת העבודה רואה לנכון להישאר בקואליציה הקיימת, איני יודע מה ההצדקה לקיומה.

רן כהן: אולי אפשר להביע אי-אמון רק במפלגת העבודה.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת רן כהן, אני לא מופתע מהמדיניות של ליברמן, אני לא מופתע ממדיניותו של שרון, אפילו לא מדבריו של השר דני נוה.

טלב אלסאנע: אבל מפלגה שהיתה שותפה להסכמי אוסלו, אתה מעלה על דעתך שהיא יכולה להיות שותפה למדיניות שתביא לחיסול ההסכם הזה, כשאנחנו רואים במו עינינו שברגעים אלו קוברים את ההסכם הזה, הימין רוקד והם שותפים ולא רואים עצמם כאלטרנטיבה?

טלב אלסאנע: אם בזמנים כאלה היא לא אלטרנטיבה לשלטון, היא לא אופוזיציה למדיניות הזאת, אז מתי היא אופוזיציה?

טלב אלסאנע: מה ההצדקה לקיומה?

טלב אלסאנע: מכאן אני קורא למפלגה הזאת – –

האשם מחאמיד: אתה קורא למפלגת העבודה להצטרף לליכוד.

טלב אלסאנע: – – מפלגת העבודה שלא קיימת, שתכריז היום על יציאתה מהקואליציה – –

אברהם בורג: בתור יושב-ראש הישיבה אני אעביר את הדברים ליושב-ראש המפלגה.

טלב אלסאנע: – – ועל הצטרפותה לאופוזיציה, ולנסות להציל מה שנותר מכבודה.

טלב אלסאנע: אחרת, ברגע שקוברים את הסכמי אוסלו, אדוני היושב-ראש, בעצם קוברים את המפלגה הזאת.

עסאם מח'ול: – – –

טלב אלסאנע: חבר הכנסת מח'ול, הדאגה שלי היא, שכאשר יושב-ראש הכנסת ירצה להיות יושב-ראש מפלגת העבודה, לא תהיה מפלגה, אם היא תמשיך במדיניות הזאת.

טלב אלסאנע: לכן, על מנת שתהיה מפלגה, טוב תעשה אם היום תכריז על יציאה מהקואליציה הזאת.

טלב אלסאנע: גבירותי ורבותי, אתם ואני בוודאי שואלים מה קורה בתקופה האחרונה.

טלב אלסאנע: הרי כולכם יודעים, שאחרי הפיגוע הנפשע בניו-יורק ובוושינגטון ראש הממשלה קפץ וראה שהנה יש לו הזדמנות, הוא יכול לעטות על עצמו את המעטה של קורבן טרור, לנסות להדביק לפלסטינים את התווית של טרוריסטים, ואז לעשות דה-לגיטימציה למאבקם לשחרור ולחירות ולעצמאות ולהציגו בפני העולם כמאבק טרוריסטי.

טלב אלסאנע: אבל לשמחתנו מאמציו נכשלו.

טלב אלסאנע: ערפאת הכריז על הפסקת אש, ואתם יודעים שהדבר האחרון ששרון רוצה בתקופה זו הוא הפסקת אש.

טלב אלסאנע: הפסקת אש היא דבר שהורג אותו.

טלב אלסאנע: הוא מעוניין באש, הוא לא מעוניין בהפסקה, וברגע שיאסר ערפאת לא שיחק לידיו והכריז על הפסקת אש, הדבר הזה הוציא אותו מהכלים.

טלב אלסאנע: הדבר הנוסף שהוציא אותו מדעתו, שהוא ראה את יאסר ערפאת, שהוא רצה להדביק לו את התווית של טרור, מתקבל בבירות העולם, אם זה בלונדון, אם זה בהאג, בהולנד – הוא מתקבל כמנהיג של רשות, כמנהיג מאבק לשחרור ולעצמאות, והמדינות מכריזות ומריעות לו, כולל ג'ורג' בוש נשיא ארצות-הברית, כולל העולם.

טלב אלסאנע: הדבר הזה הוציא את שרון מדעתו.

טלב אלסאנע: ואז היה לו הנאום המפורסם על צ'מברליין.

טלב אלסאנע: הוא משווה את מדינת ישראל לצ'כוסלובקיה.

טלב אלסאנע: מדינת ישראל שכובשת את הגולן, כובשת בלבנון, כובשת את המדינה של העם הפלסטיני – הוא מציג אותה כאילו היא המדינה החלשה.

טלב אלסאנע: דבר אחרון, על מנת לנסות ולטרפד את המהלך של ההנהגה הפלסטינית להפסקת אש, הוא מזמין אלימות על-ידי המשך מדיניות ההתנקשות.

צבי הנדל: מי רוצה הפסקת אש?

טלב אלסאנע: הרשות הפלסטינית הכריזה על הפסקת אש, פעלה להפסקת אש, אבל הדבר שאתם רציתם הוא שהאש תימשך.

טלב אלסאנע: זה מה שאתם רוצים, שתהיה אש, כי השלום מאיים עליכם.

טלב אלסאנע: משא-ומתן – זה האיום הקטלני של הימין.

טלב אלסאנע: אתה ומפלגתך הכרזתם על יציאה ופרישה מהקואליציה.

טלב אלסאנע: הפרישה שלכם כבר הרעידה את ראש הממשלה.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת הפסקת אש?

טלב אלסאנע: איזו מדיניות?

טלב אלסאנע: יש לו רק מלחמה, יש לו רק דם בראש.

טלב אלסאנע: הדבר הזה לא משחק לידיו, ולכן הוא המשיך במדיניות ההתנקשות.

טלב אלסאנע: המעשה הנפשע, רציחתו של השר זאבי, שאנחנו מגנים אותו – ראש הממשלה ניצל את זה בצורה מאוד צינית, רבותי.

טלב אלסאנע: מה הקשר בין אותו מעשה של ארגון שמתנגד להסכמי אוסלו, מתנגד לנשיא ערפאת, לבין הכניסה והפלישה לבית-ג'אלה, לחברון, לבית-לחם ולג'נין?

טלב אלסאנע: מה הקשר?

טלב אלסאנע: הרי כולנו יודעים שיאסר ערפאת אינו אחראי לביטחונם של השרים בממשלת ישראל והוא מתנגד ל"חזית העממית".

טלב אלסאנע: הוא הכריז על ביצוע מעצרים והוא מכריז על הוצאת אותו גוף אל מחוץ לחוק, אבל מי שומע, מי מעוניין.

טלב אלסאנע: אף אחד לא מעוניין.

טלב אלסאנע: מייד פלשו והרגו אנשים בג'נין.

טלב אלסאנע: האם אותם ילדים, כבוד השר דני נוה, שנהרגו בג'נין בבית-ספר, בני 10 ו-11, היו אחראים לרציחתו של השר זאבי?

טלב אלסאנע: האם אותו ילד בן 11, שנרצח בחצר הכנסייה בבית-לחם, היה אחראי לרציחתו של השר זאבי?

טלב אלסאנע: מה הקשר בין שני הדברים?

טלב אלסאנע: אין שום קשר.

טלב אלסאנע: ראש ממשלה נרצח בישראל.

טלב אלסאנע: הרוצח של ראש הממשלה, יצחק רבין ז"ל, יצא מקרב המתנחלים.

טלב אלסאנע: העליתם על דעתכם לשלוח טנקים להתנחלויות?

צבי הנדל: למה אתה אומר דבר לא נכון?

טלב אלסאנע: למה אתם עושים הכללה במקרה כזה?

טלב אלסאנע: אין לכלול.

טלב אלסאנע: מי שנטל על עצמו אחריות והכריז שהוא אחראי, הוא אחראי, לא הרשות הפלסטינית, לא העם הפלסטיני.

טלב אלסאנע: אבל בעצם מה שאתם רוצים הוא לדכא רצונו של עם, לשבור רוחו של עם.

טלב אלסאנע: אתם חושבים שעל-ידי רציחות באמצעות טנקים, באמצעות מסוקים, אפשר להכניע את העם הפלסטיני לוותר על שאיפתו לעצמאות ולחירות?

צבי הנדל: "החזית העממית" היא חלק מאש"ף או לא?

טלב אלסאנע: "החזית העממית" איננה חלק מהרשות הפלסטינית, שהיא השולטת בגדה וברצועה.

טלב אלסאנע: היא איננה חלק מהממשלה הפלסטינית, היא איננה שותפה להסכמי אוסלו.

טלב אלסאנע: היא מתנגדת להסכמי אוסלו כמו שאתה מתנגד להסכמי אוסלו.

טלב אלסאנע: היא גם נגד יאסר ערפאת שתומך בהסכמי אוסלו.

טלב אלסאנע: בממשלה הזאת, לצערי, משתמשים בכול.

טלב אלסאנע: משתמשים בטנקים, משתמשים במסוקים ובמטוסים, אבל בדבר אחד לא משתמשים, לא משתמשים בשכל.

טלב אלסאנע: אם היו משתמשים קצת בשכל היו מגיעים למסקנה, שאי-אפשר לחסל את שאיפתו של עם לעצמאות ואי-אפשר לשבור את רוחו, אפילו תהיה זו מעצמה כמו מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: ארצות-הברית הובסה ונוצחה על-ידי העם הווייטנמי כי הוא שאף לעצמאותו.

טלב אלסאנע: צרפת הפסידה באלג'יר ומדינת ישראל הפסידה בלבנון, כי אי-אפשר לדכא שאיפה לעצמאות ולחירות.

טלב אלסאנע: לדעתי הדוגמה הטובה ביותר היא העם היהודי, שבמשך אלפיים שנה סבל ועבר קטסטרופה, את השואה, ובכל זאת הגשים את חלומו.

טלב אלסאנע: למה אתם חושבים שבאמצעות טנקים ומסוקים אפשר לדכא את רצונו של העם הפלסטיני לעצמאות ולחירות?

טלב אלסאנע: באיזו זכות אתם נכנסים לערים הפלסטיניות?

טלב אלסאנע: באיזו זכות אתם רוצים להטיל סגר והרעבה על הילדים והתלמידים הפלסטינים?

טלב אלסאנע: מאיפה המוסר הזה?

טלב אלסאנע: מי נתן לכם את הזכות הזאת?

טלב אלסאנע: כשאתם מפקיעים מהעם הזה את התקווה לחיות ברווחה, בעצמאות ובחירות, מה אתם מצפים ממנו?

טלב אלסאנע: הרי הביטחון שלכם זה התקווה שלו.

טלב אלסאנע: התקווה של העם הפלסטיני לעצמאות ולחירות היא הביטחון של מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: אבל אם אתה מציע לו אך ורק שתי אלטרנטיבות, מוות ומוות, מה אתה נותן לו בעצם?

טלב אלסאנע: איזו ברירה אתה מעמיד בפניו?

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזהיר שאנחנו עדים לאירוע של לבנון מהדורה ב'.

טלב אלסאנע: הממשלה הזאת מבצעת פעולה, ממתינה לתגובה על מנת לבצע פעולה נוספת.

טלב אלסאנע: זו שרשרת אירועים מתוכננת מראש על מנת לחסל את הסכמי אוסלו.

טלב אלסאנע: שר הביטחון אומר: אנחנו לא נגד הרשות הפלסטינית, אבל בעצם הם פועלים נגד הרשות הפלסטינית.

טלב אלסאנע: אני סבור שראש הממשלה מגיע ומתקרב בקצב מהיר מאוד לבית-המשפט הבין-לאומי בהאג נגד פשעים.

טלב אלסאנע: מה שנעשה היום בערים הפלסטיניות זה מעשי טרור ואלה פשעים חמורים מאוד.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת לא רק שאיננה מכבדת את התחייבויותיה הבין-לאומיות, היא איננה מכבדת את התחייבויותיה כלפי עצמה, כלפי אזרחיה.

טלב אלסאנע: היא התחייבה בממשלה הקודמת בראשותו של אהוד ברק להחזיר את עקורי אקרית ובירעם.

טלב אלסאנע: הממשלה הזאת באה ומבטלת החלטה בלי שום סיבה ובלי שום הצדקה.

טלב אלסאנע: הממשלה הקודמת החליטה להקצות תקציבים המגיעים לציבור הערבי לסגירת פערים ולהגשמת השוויון המיוחל, הממשלה הזאת באה ומבטלת החלטות קודמות.

טלב אלסאנע: הממשלה הזאת מאבדת את אמינותה, מאבדת כל הצדקה להמשך קיומה, מאחר שהיא נכשלה בכל התחומים שהיא מופקדת עליהם.

טלב אלסאנע: לכן אנחנו מציעים אי-אמון בראש הממשלה ובממשלתו.

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת אלסאנע.

אברהם בורג: ישיב השר דני נוה, בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חייב לומר, שאחרי ששמעתי את דבריו של חבר הכנסת אלסאנע, קודם כול יש הבעת אי-אמון אחת בדבריו שאני לא אוכל להשיב עליה וזה האי-אמון במפלגת העבודה.

דני נוה: אני לא בטוח שאני הכתובת, אדוני היושב-ראש, להשיב על זה.

אברהם בורג: אין כתובת אחרת, אז אולי תנסה.

טלב אלסאנע: קשה מאוד להגן על מפלגת העבודה.

אברהם בורג: חכה עוד שבועיים.

דני נוה: משימה בלתי אפשרית כזאת אני לא לוקח על עצמי.

מרדכי משעני: מה יהיה בעוד שבועיים?

אברהם בורג: עוד שבועיים יהיה עוד שבועיים.

צבי הנדל: אדוני השר, כל עוד מפלגת העבודה בקואליציה ובממשלה אתה חייב להגן עליה.

דני נוה: על הממשלה, לא על מפלגת העבודה.

דני נוה: אולי היושב-ראש, היושב כאן משמאלי, יוכל להשיב על כך בעוד זמן-מה.

אברהם בורג: לא בפורום הזה.

האשם מחאמיד: אולי עכשיו.

זבולון אורלב: אולי אתם יודעים דבר שאנחנו לא יודעים.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב לומר, שבעוד זה אי-אמון למפלגת העבודה, אי-אמון שאני לא יכול להשיב עליו, ציפיתי, וכנראה ציפייתי היתה מוגזמת, שחבר הכנסת אלסאנע, שנאם כאן בשם כל הסיעות הערביות בכנסת, אכן יהיה נאמן להצעת האי-אמון שהוא הגיש, שמטרתה בעצם להגן על צורכי האוכלוסייה שהוא אמור לייצג אותה בכנסת.

עסאם מח'ול: שמעתי את החוכמות שלך בשבוע שעבר.

דני נוה: אני קורא כאן את הצעת האי-אמון, שמדברת כולה על המדיניות הכלכלית-החברתית כלפי המגזר הערבי, על המצב הקשה השורר ביישובים הלא-מוכרים בנגב, שחשבתי שחבר הכנסת אלסאנע אמור לייצג אותם, לא שמעתי על כך מלה וחצי מלה, וזו אולי הבעיה העיקרית שלך, חבר הכנסת אלסאנע, ושל חבריך.

עסאם מח'ול: אולי תאמר למה לא נתת תשובה לבג"ץ בעניין אקרית ובירעם?

דני נוה: במקום להבין שהחובה המוטלת עליך, אם יורשה לי להגיד, היא לפעול למען צורכי האוכלוסייה – ואני, בניגוד לך, אדבר על הצרכים של האוכלוסייה שאתה אמור לייצג, משום שאני חושב שמה שראוי היית לעשות כאן בשם הסיעות הערביות, שאתה אמור היית לייצג אותן כאן היום, זה באמת להעלות את הבעיה הקשה שיש במגזר הערבי בישראל – במקום זה בחרת, ואני חייב לומר שבאמת זה לא בפעם הראשונה, לעשות הון פוליטי ולעסוק גם היום בעצם במקום בריסון, במקום בהרגעה, במקום לראות איך אפשר לבנות דו-קיום בין יהודים לערבים במדינת ישראל, להתייצב כאן היום פעם נוספת כסניגורו של ערפאת.

טלב אלסאנע: מה שאתם עושים היום זה לא – – –

דני נוה: בחרת לשמש כסניגורו של ערפאת.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, נאמת דקות ארוכות.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, נאמת נאום ארוך, ממושך ודי משכנע, בוודאי לגבי ציבור בוחריך.

אברהם בורג: אתה לא יכול גם לנאום וגם להפריע למשיב.

אברהם בורג: אתה צריך להחליט מה מהעמדות אתה נוקט.

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, אתה לא נאמת נאום ארוך ומשכנע, כי לא נאמת, כי אם היית נואם הוא היה משכנע.

אברהם בורג: אבל לפחות תיתן לשר לשכנע אותך.

אברהם בורג: תודה רבה.

דני נוה: אני לא יודע, אדוני היושב-ראש, אם האוכלוסייה שבחרה לכנסת בחבר הכנסת מח'ול, או בחבר הכנסת אלסאנע, אכן בחרה אותם בראש ובראשונה כדי להיות מייצגיו של יאסר ערפאת מעל דוכן הכנסת.

דני נוה: אבל זה מה שאתם בוחרים לעשות במקום באמת לייצג את הצרכים של הציבור שלכם.

דני נוה: וזה הדבר האמיתי.

עסאם מח'ול: תדבר לעניין.

דני נוה: תתאזר בסבלנות, חבר הכנסת מח'ול.

דני נוה: אני משוכנע שאתה מחכה בציפייה רבה מאוד לתשובתי על דבריו של חבר הכנסת אלסאנע.

דני נוה: אני מבטיח לך שדבריו לא יישארו ללא מענה.

עסאם מח'ול: אל תטיף לנו.

דני נוה: עכשיו אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, שאם מדברים באמת על צורכי האוכלוסייה הערבית – ואומר על זה אולי קודם משפט ואחר כך אתייחס לדברים האחרים של חבר הכנסת אלסאנע – אכן הממשלה קיבלה החלטה בשעתה, עוד באוקטובר לפני שנה, על תוכנית רב-שנתית למגזר הערבי בישראל.

דני נוה: אני יכול לבשר לכנסת, שבספטמבר, לפני כחודש ימים, נתקבלה החלטה של הממשלה, ממשלת ישראל, שבשנת התקציב 2002 משרד האוצר יוסיף לתקציבי המשרדים, משרדי הממשלה, סך של 295 מיליון ש"ח למימון פעולות במגזר הערבי, וזאת בהתאם לאותה תוכנית רב-שנתית שאמורה להביא לכך שתהיה הקצאה שנתית של כמיליארד ש"ח מקרב כלל משרדי הממשלה למגזר הערבי בישראל.

דני נוה: החלק של התוכנית שלא יבוצע בשנת 2001 – כי שנת 2001, כמו שחברי הכנסת יודעים, היתה שנה מאוד בעייתית מבחינת אישור התקציב – יבוצע במהלך שנת התקציב 2005.

דני נוה: בכך אנחנו ניתן מענה לאותה תוכנית רב-שנתית.

אברהם בורג: 2005?

דני נוה: חלק זה בשנת 2001.

אברהם בורג: אהה, בסוף.

דני נוה: אנחנו בעצם מתחילים להריץ את התוכנית.

אברהם בורג: הבנתי.

דני נוה: זה אשר לעניין הזה, שחשבתי, כנראה בתמימותי, שחבר הכנסת אלסאנע מתכוון להעלות אותו כאן היום, כפי שהוא הציג זאת בהצעת האי-אמון שהוא הגיש בשם הסיעות הערביות.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, אם אתה רוצה הודעה אישית על זה שמאשימים אותך בתמימות – אז בסוף הישיבה, בבקשה.

דני נוה: לא, אני האשמתי את עצמי בתמימות, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: אהה, האשמת את עצמך.

דני נוה: אמרתי, שאני, כנראה בתמימותי, חשבתי שחבר אלסאנע יהיה נאמן להצעת האי-אמון שהוא הגיש ולעניין העיקרי של הציבור שהוא באמת אמור לייצג אותו בכנסת.

דני נוה: עכשיו, אני חייב לומר לך, חבר הכנסת אלסאנע, ששמעתי אותך כשגרונך ניחר ואתה מזועזע קשות מכך שישראל היא זו, אנחנו הם אלה שמדביקים תווית של טרוריסט ליאסר ערפאת.

דני נוה: אני באמת חייב לומר, שאם אתה מסתכל על המציאות שאנחנו מתמודדים אתה ביום-יום, גם כאן בשנה האחרונה, אני חושב שיהיה נכון לומר שמזמן כבר לא היה אדם שהרוויח – ובמקרה הזה נכון לומר לא ביושר, אלא אולי בחוסר יושר – את תווית הטרוריסט והביא על עצמו את התווית הזאת כמו יאסר ערפאת.

דני נוה: מעולם לא היה ואולי מזמן לא היתה מציאות כזאת, או תופעה כזאת, שאדם באמת עשה רבות כל כך כדי שהתווית הזאת אכן תדבק בו.

תמר גוז'נסקי: מי שכובש קורא לשני טרוריסט.

דני נוה: אני רוצה לשאול אותך, חברת הכנסת גוז'נסקי, מי בסופו של דבר שחרר בשנה האחרונה מבתי-הכלא שלו כל כך הרבה טרוריסטים, מרצחים, רבי-מרצחים, מחבלים מתאבדים, אם לא יאסר ערפאת?

דני נוה: מי בשנה האחרונה נתן אור ירוק ל"חמאס" ול"ג'יהאד האסלאמי" לבצע פיגועי התאבדות נוראיים במדינת ישראל אם לא יאסר ערפאת?

מרדכי משעני: אז למה שר החוץ מדבר אתו?

דני נוה: אצל מי נתקיימו רק עכשיו, בקיץ האחרון, מחנות קיץ כאלה?

דני נוה: אתם יודעים שגם אצלנו בצד הישראלי וגם בצד הפלסטיני מתקיימים מחנות קיץ לילדים.

דני נוה: אז אצלנו, במחנות הקיץ שלנו, ברוך השם, מחנכים את הילדים – אני מקווה ברוב המקומות – לערכים טובים, לאהבת האדם, לשאיפה לשלום, לרצון לחיות בביטחון במדינת ישראל.

דני נוה: ואילו במחנות הקיץ אצל יאסר ערפאת, שחבר הכנסת אלסאנע כל כך מזועזע מזה שהדביקו לו תווית של טרוריסט, במחנות הקיץ האלה, חבר הכנסת אלסאנע, כפי שאני מניח שאתה יודע, חינכו, הסיתו וליבו את היצרים של ילדים קטנים, ילדים קטנים בגיל של הילדים שלך ושלי, חינכו אותם והסיתו אותם להיות מחבלים, מתאבדים, להיות מה שאתם קוראים או מה שקוראים שהידים.

דני נוה: אז אנחנו הדבקנו את תווית הטרוריסט לערפאת?

טלב אלסאנע: למה זה קורה?

דני נוה: שלא לדבר על זה שרק לפני זמן קצר ידענו, למשל, פיגוע התאבדות קשה מאוד בירושלים, אותו פיגוע מפורסם במסעדת "סבארו".

דני נוה: מי שהיה אחראי לפיגוע ההתאבדות הזה, הבאמת-קשה והאיום שהיה בירושלים, הוא אחד ששמו עבדאללה ברגותי.

דני נוה: עבדאללה ברגותי הזה, אנחנו העברנו את שמו לגורמי הביטחון של יאסר ערפאת לפני שבוצע פיגוע ההתאבדות.

דני נוה: אמרנו להם שהאיש הזה זומם להוציא אל הפועל פיגוע התאבדות קשה, והם סירבו לעצור אותו.

דני נוה: אחרי פיגוע ההתאבדות, אחרי שנרצחו אותם אנשים חפים מפשע, הם נזכרו שאולי הם צריכים לעשות משהו.

דני נוה: ואתם יודעים מה?

דני נוה: גם לאחר מכן הם לא עשו.

דני נוה: שלא לדבר על מקרים נוספים, כמו אותו רוצח שיצא מהכפר אבו-סנאן וביצע את הפיגוע שכולנו זוכרים בנהרייה, רק לפני זמן קצר.

דני נוה: לפני שהוא ביצע את זממו הוא נמלט לג'נין.

דני נוה: אנחנו פנינו אל גורמי הביטחון ברשות הפלסטינית, אמרנו להם שהוא נמצא שם, אמרנו להם שהוא בדרך לבצע פיגוע התאבדות, והם החליטו לא לעצור אותו.

דני נוה: והתוצאה היתה פיגוע התאבדות איום ונורא בנהרייה.

דני נוה: שלא לדבר, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, על הפיגוע הקשה האחרון והוא הרצח של חברנו, חבר הכנסת רחבעם זאבי.

דני נוה: גם פה, מתחת לאפו של ערפאת, מטרים ספורים מלשכתו ברמאללה, שוכנת מפקדת ארגון "החזית העממית לשחרור פלסטין".

דני נוה: ערפאת יודע שהארגון הזה מאיים ושוקד על ביצוע פיגועי טרור בתוך מדינת ישראל; וזה מטרים מהאף שלו, מתחת לאפו.

דני נוה: והוא לא עשה דבר והוא לא עשה חצי דבר כדי לנסות לסכל זאת, כדי לנסות למנוע את הפיגוע הרצחני הזה.

דני נוה: אז אנחנו מדביקים לו תווית של טרוריסט?

דני נוה: אני רוצה לומר לכם יותר מזה.

רן כהן: תאמר ביושר שזה היה גם מתחת לאפנו.

דני נוה: אני רוצה לומר לכם יותר מזה.

דני נוה: זה עניין אחר.

דני נוה: יש מסקנות, חבר הכנסת רן כהן, שאנחנו נצטרך להסיק.

דני נוה: אני משוכנע שנדע להסיק אותן.

דני נוה: אבל זה לא העניין שאליו אני מתייחס פה בהקשר זה.

דני נוה: לאחר שבוצע הרצח של חבר הכנסת רחבעם זאבי, אחד מארגוני או מה שנקרא מנגנוני הביטחון, כביכול מנגנוני הביטחון, שאלה בעצם מנגנוני טרור של יאסר ערפאת, סייע לאחד מרוצחיו של רחבעם זאבי להימלט ולהיכנס חזרה לתוך שטח הרשות הפלסטינית.

נסים דהן: לשניים.

דני נוה: אולי לשניים.

דני נוה: אז קמים פה חברי כנסת ויש להם החוצפה להיות סניגורים של ערפאת?

דני נוה: ועוד היום הזה, כשאנחנו בעיצומם של ימי השבעה של הרצח הזה, יש לכם החוצפה לקום כאן ולשמש כסניגורים ליאסר ערפאת?

דני נוה: אולי תגלו אומץ לב ויושר ציבורי לבוא ולהגיד: יש לנו עמדה, אנחנו בעד מה שאתם קוראים הזכויות הלגיטימיות של העם הפלסטיני, אבל אתם כחברי כנסת ערבים, שאתם בעד מימוש הזכויות האלה, מגנים את הטרור, מוקיעים את ערפאת על פעילותו הטרוריסטית.

דני נוה: תעשו כל מה שאפשר כדי להוקיע זאת ולגנות זאת.

דני נוה: למה לא? מדוע?

דני נוה: במה זה עומד בסתירה להשקפת עולמכם?

עסאם מח'ול: ומה היתה העמדה שלך לפני האינתיפאדה?

דני נוה: העובדה שאתם לא עושים זאת, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, היא באמת עובדה מאוד עגומה.

דני נוה: כשאתם תוהים – ואני באמת מציע לכם לעשות חשבון נפש בעניין הזה – למה יש שבר כל כך עמוק בין רבים כל כך בקרב אזרחי ישראל היהודים לבין המנהיגות שלכם בכנסת, זו התשובה.

דני נוה: זו התשובה – שגם בעת צרה ומצוקה אין לכם היושר הציבורי להוקיע את הטרוריסטים ואתם מבכרים לעמוד כאן ליד דוכן הכנסת ולשמש ולהישמע כסניגוריהם של הטרוריסטים.

דני נוה: גם אם תגידו לי שזו אינה כוונתכם – זו התוצאה.

דני נוה: אין תוצאה אחרת.

דני נוה: אין משמעות אחרת לדברים כפי שהם נאמרים על-ידיכם כאן, מעל דוכן הכנסת ומעל במת הכנסת.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אבקש מהכנסת להסיר מעל סדר-יומה את הצעת האי-אמון.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה: הודעות סיעות בשיעור חמש דקות.

אברהם בורג: ראשונה – חברת הכנסת ענת מאור.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת אפי אושעיה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אין ספק שהתכנסותה של הכנסת לאחר רצח נתעב של שר בישראל היא שעה קשה, ואנחנו שותפים לזעם ולאבל.

ענת מאור: משעה שהתחלנו לדון באי-אמון שמדבר על שלוש סוגיות נקודתיות, הממשלה התחמקה ולא ענתה על דבר.

ענת מאור: לכן מרצ תתמוך בהצעת האי-אמון על אי-החזרת עקורי אקרית ובירעם, כאשר ממשלה בראשות מנחם בגין, זיכרונו לברכה, התחייבה להחזירם.

ענת מאור: כאשר הממשלה תביא לנו תקציב, שהוא תקציב חמור מאוד – התחייבו להקציב אותם 4 מיליארדי שקלים בהדרגתיות, אבל מכל זה יש נסיגה.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, אני רוצה לדבר על הצעת האי-אמון של מרצ.

אברהם בורג: אין פה.

ענת מאור: בגלל פרוצדורה של הכנסת היא לא הצליחה לעלות היום.

אברהם בורג: מה פתאום?

אברהם בורג: לא הגשתם.

ענת מאור: ההגשה היתה אחרי יום רביעי.

אברהם בורג: אז הבעיה היא של מרצ.

אברהם בורג: זו לא פרוצדורה של הכנסת, סליחה, זה בגלל בעיות בהתנהלות של סיעת מרצ.

אברהם בורג: הכנסת לא משחקת משחקים בפרוצדורה; שלמישהו בבית לא תהיה תחושה של איפה ואיפה בהגשת הצעות אי-אמון.

ענת מאור: לא, חס וחלילה.

ענת מאור: אמרתי שיצא שהפרוצדורה היא שההצעה לא תידון היום.

אברהם בורג: הפרוצדורה היא תמיד כזאת – מיום שיש כנסת.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אין ויכוח על העובדות ולא על הפירוש שלהן.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: מרצ לא הגישה את הצעת האי-אמון שלה עד יום רביעי.

ענת מאור: הצעת האי-אמון שלנו נוגעת לדברים שהתרחשו אחרי יום רביעי, ועל כך אני באה לדבר, לא על הפרוצדורה.

ענת מאור: אני רוצה לומר, שיחד עם זה שרצח שר בישראל הוא מעשה נפשע וידנו מושטת לאבל ולנחמה, אנחנו רואים בחומרה רבה את זה שאת היד האבלה הפכו במהרה לאגרוף של נקמה ומלחמה.

ענת מאור: התביעה מערפאת להפסיק כל מעשה טרור ולהעניש את הרוצחים של השר זאבי ואת השולחים שלהם ולהעמידם לדין היא תקפה ועומדת בעינה.

ענת מאור: אבל באותה עת אנחנו תובעים מראש הממשלה להוציא לאלתר את כל כלי הנשק ואת כל אלה שנכנסו לשטח A ולהפסיק את הכיבוש.

ענת מאור: ראש ממשלת ישראל כבר הוביל את מדינת ישראל ללבנון, וראש הממשלה דאז ושרים דאז אמרו: לא ידענו, נאמר לנו שמדובר ב-40 קילומטר.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, לאיש אין מנדט לא לדעת.

ענת מאור: ההסלמה והמלחמה הן כבר מלחמה מתגלגלת.

ענת מאור: אנחנו פונים אל מפלגת העבודה לקרוא את המפה בעוד מועד.

ענת מאור: גם אם היו מחלוקות בשאלה אם קודם בלמו או לא, עכשיו אין בלימה.

ענת מאור: הקול קול יעקב והידיים ידי עשיו.

ענת מאור: כאשר עם נמצא בשבר ובהלם של רצח שר, ובדין, תפקיד המנהיגות הוא לחנך לרחמים ולא לנקמת דמים.

ענת מאור: אהבת מולדת וקשר למדינת ישראל הם אהבה ומאבק לארץ זבת חלב ודבש, ולא למדינה אוכלת אנשיה.

ענת מאור: ראש הממשלה אריאל שרון נבחר לעמוד בראשות הממשלה כשהוא הבטיח לעם בישראל שלום וביטחון, אבל הוא מוביל אותו לשפיכות דמים ולמלחמה.

ענת מאור: אין לראש הממשלה ולממשלה מנדט להוביל לסיכון הבנים והחיילים.

ענת מאור: אנחנו תובעים מראש הממשלה ומהממשלה שלא להמר על חיי החיילים, שלא לבודד את מדינת ישראל אלא להפסיק את הכיבוש.

ענת מאור: חלק מההתנחלויות, אלה שמסכנות בצורה בלתי סבירה ומעל הנדרש את חיילי מדינת ישראל, צריכות להתפנות לאלתר, והחלק שעליו יש מקום למשא-ומתן, ריכוזי יישובים – אלה יישארו לדיון במשא-ומתן.

ענת מאור: חוסנו ומעלתו של עם ישראל היו תמיד ביונה ובספר, ולא בחרב, בסיף.

ענת מאור: ראש הממשלה שרון כבר הזיק למדינת ישראל בניסיון להלך אימים על ארצות-הברית ואירופה בהשוואה האומללה לצ'כיה, אבל הוא נסוג ממנה בעור שיניו.

ענת מאור: עכשיו הוא מוביל אותנו אל עברי פי פחת, בניסיון להשוות בין ערפאת לבין בן-לאדן, כשכל העולם מסתייג מן ההשוואה הזאת.

ענת מאור: מאחר שאני צריכה לסיים אני רוצה לומר, שלאורך שלושה עשורים העם בישראל דחה ברוב דמוקרטי מוחץ את רעיון הטרנספר.

ענת מאור: אין מנדט לא לכנסת ולא לסוקרים לדבר על טרנספר מרצון, כי לעולם טרנספר הוא גירוש בכוח, והדמוקרטיה בישראל לא הסכימה לזה והיא לא צריכה לשאת זאת.

ענת מאור: השר רחבעם זאבי, זיכרונו לברכה, היה עקבי בסירובו לקבל הגנה של השב"כ.

ענת מאור: עכשיו אנחנו, המתאבלים עליו, לא צריכים להפנות אצבע מאשימה כלפי השב"כ.

ענת מאור: בשעה שרוצח יהודי נתעב רצח את ראש הממשלה יצחק רבין, לא נתנו שירצחו לנו את הסיכוי לשלום, וכך גם עכשיו.

ענת מאור: התקווה והמחויבות הן לדאוג לילדינו במדינה, וזה מחייב אותנו לומר לראש הממשלה שיפנה את מקומו בטרם יוליך את כולנו ללבנוניזציה של השטחים הכבושים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אפי אושעיה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום בישיבת סיעת העבודה ביקשתי מחברי לייצג את עמדת הסיעה בהצעת האי-אמון שהוגשה היום נגד הממשלה.

אפי אושעיה: כחברים בקואליציה התקשו כל חברי, בלי יוצא מן הכלל, להגיע לכאן למליאה, להציג את עמדת הסיעה ולהגן על ראש הממשלה שרון ועל הממשלה שבה אנחנו חברים.

אפי אושעיה: אני לקחתי על עצמי את המשימה הכל-כך קשה הזאת לעמוד בפניכם ולהדוף את הצעות האי-אמון.

אפי אושעיה: מצד אחד מפלגת העבודה, ברוב של 80%–85%, קיבלה על עצמה להיות שותפה בממשלת האחדות הלאומית – – –

נואף מסאלחה: שני-שלישים ושליש.

אפי אושעיה: כן, מתקן סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת נואף מסאלחה, שזה היה שני-שלישים לעומת שליש.

אפי אושעיה: ייתכן שזו היתה התוצאה, לא זכור לי, אבל בכל זאת מרכז מפלגת העבודה הכריע בעד כניסתנו לממשלת האחדות הלאומית.

אפי אושעיה: כשליחי המפלגה התייצבנו בממשלת האחדות הלאומית הזאת מתוך מטרה לקדם את הנושאים המדיניים-הלאומיים והנושאים החברתיים-הכלכליים של מדינת ישראל ומתוך מחשבה שבממשלה הזאת נוכל, בכוחות משותפים עם הליכוד ואחרים, לקדם את האינטרסים של החברה הישראלית.

אפי אושעיה: היום, אחרי שבעה חודשים, יש אצלנו בסיעת העבודה מחשבה שנייה לגבי מהות השותפות, יש מחשבה שנייה לגבי מידת ההשפעה שיש לנו בתוך הממשלה הזאת.

אפי אושעיה: נכון שראש הממשלה שרון נבחר ברוב פנטסטי, שראש ממשלה במדינת ישראל מעולם לא קיבל.

אפי אושעיה: לכאורה הוא יכול להקים לעצמו ממשלה ימנית ועם הרוב שקיבל הוא יכול לנהל את המדינה ולעשות כאוות נפשו.

אפי אושעיה: והנה ראש הממשלה מתעקש ועושה את המירב האפשרי כדי שאנחנו נהיה שותפים בממשלה הזאת.

אפי אושעיה: יש מצבים שמבחינתנו הם קשים באשר להחלטה אם להישאר או לצאת.

אפי אושעיה: אני מניח שהנושאים הללו יבואו בקרוב לדיון – בלשכת מפלגת העבודה ביום חמישי הקרוב ואחר כך במרכז.

אפי אושעיה: הפרידה היא קלה כמו שהשותפות היתה קלה, אבל הבעיות נשארות.

אפי אושעיה: עובדה היא שבימים האחרונים נכנסנו לשטחי A וכבשנו שטחים שכבר פינינו אותם.

אפי אושעיה: אנחנו חשבנו שכבר עברנו את הזמנים האלה ושאנחנו הולכים לתהליך של שלום, אבל במקום זה קיבלנו כיבוש מחדש.

אפי אושעיה: הרי הכי קל לנו לצאת מן הממשלה, אבל אם אנחנו יוצאים אנחנו מפקירים את הממשלה הזאת לכוחות הימניים.

אפי אושעיה: מבחינה פוליטית גרידא טוב לנו להיות בחוץ, למתוח עליהם ביקורת, לחדד את ההבדלים, להבליט את כוונותינו, רצונותינו, שאיפותינו והמצע שלנו ולומר לממשלת הימין שתהיה: הנה, אין לכם פתרון צבאי.

אפי אושעיה: כי מה קורה היום?

אפי אושעיה: כשהמצב טוב ויש שקט והממשלה מצליחה, ראש הממשלה שרון מקבל רוב של 80% בציבור הישראלי בסקרים.

אפי אושעיה: כשיש בעיות ויש טרור וצה"ל לא מצליח לנצח כמו שהבטיחו לנו: תנו לצה"ל לנצח, מתברר פתאום שמי שאשם הרי זה שמעון פרס, כי שר החוץ לא נותן לנו לעשות את מה שאנחנו רוצים.

אפי אושעיה: האם במציאות הזאת אנחנו יכולים להמשיך?

אפי אושעיה: אני אומר לכם באופן אישי, לא, אבל בינתיים, כל עוד לא החליטה מפלגת העבודה לצאת מהממשלה, אנחנו מחויבים לעמדות הקואליציה, לפעמים בחירוק שיניים, ואנחנו מחויבים לשמור על שלמות הממשלה הזאת עד שנקבל החלטות אחרות, גם כשההחלטות קשות.

אפי אושעיה: בהצעת האי-אמון שהוגשה היום דובר על התקציב למגזר הערבי ולאוכלוסיות היותר-חלשות בחברה הישראלית, שמהוות כ-20% ממנה, שבמשך שנים, מאז הקמת המדינה, הפקרנו אותם, והמציאות היא כל כך קשה שהיא באה לידי ביטוי גם בהתפרצויות אלימות כאלה ואחרות, מתסכול וזעם, על ההזנחה של כל ממשלות ישראל, אולי למעט הממשלה של יצחק רבין, מ-1992 ואילך.

אפי אושעיה: לצערי הרב, הממשלה בראשותו של ראש הממשלה ברק קיבלה החלטה להקצות, בשלבים אומנם, 4 מיליארדי שקל לטובת המגזר הערבי – – –

איוב קרא: קיימתם את זה?

אפי אושעיה: מר קרא, אם תשמע אז תדע.

אפי אושעיה: מה שקרה בהקצאת הכספים הזאת, כמו שסומנה, שהאוצר היה צריך להקצות כ-200 מיליון שקל – כן, חבר הכנסת מסאלחה – שהאוצר היה צריך להקצות כ-200 מיליון והמשרדים השונים היו צריכים לצבוע את התשלומים שהיו צריכים להיות מועברים.

אפי אושעיה: לצערי הרב, לא נעשה דבר בעניין הזה, ואני אומר לכם כאן מעל במת הכנסת, שעל מפלגת העבודה, עם כל חילוקי הדעות המדיניים והאחרים, אבל בנושאים הללו אם ההבטחות של הממשלה הנוכחית לתקציב 2002 לא ימומשו, כפי שלצערי הרב אנחנו לא מימשנו – – –

יהודית נאות: לא מבטיחים.

אפי אושעיה: לא, לא, מבטיחים ויש כסף צבוע והולכים להקצות מיליארד שקל על-פי הבטחות הממשלה.

אפי אושעיה: אם זה ייעשה, אז אנחנו נשמח כולנו, אבל אם לא, אנחנו בוודאי נצטרך להסיק את המסקנות, משום שהנושא הזה הוא בנפשנו, משום שהנושא הזה הוא בעוכרינו.

אפי אושעיה: אנחנו משלמים כולנו, כל החברה הישראלית, את ההזנחה הזאת במגזר הערבי.

אפי אושעיה: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת דוד טל.

אברהם בורג: בבקשה, איוב, חמש דקות.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נכון, המגזר הערבי נמצא במצוקה חברתית קשה.

איוב קרא: אין לי ספק שזו תוצאה של הזנחה וחוסר התחשבות מצד הממשלות השונות, והאבטלה גואה, האזורים הללו נדחקו לקרן זווית שנים רבות, אף אחד לא נתן את הדעת על כך ואף אחד לא רצה לתקן מצב נתון.

איוב קרא: בתקופה האחרונה אנחנו עדים למצב שתופעת הזרים – העובדים הזרים שמגיעים לישראל בעצם תופסים, לצערי, את מקומם של העובדים במגזר רגיש זה ומלחמה רצינית לא נעשית כדי לאפשר הכנסת עובדים מהמגזר הערבי במקום הזרים שמגיעים מכל קצוות תבל.

איוב קרא: אנחנו מודעים למצב, אדוני היושב-ראש, שאזורי תעשייה אין במגזר זה וכתוצאה מכך מבנה היישובים, שהוא כל כך שונה מהיישובים העירוניים, יוצר בעיה, והראיה לכך מה שקורה עם הבדואים בנגב.

איוב קרא: לצערי הרב, הסוגיה הזאת עולה כל כמה חודשים ותשובה לא ניתנת, והמצב מחריף ומעורר דאגה.

איוב קרא: אין לי ספק, שהבית הזה, אם היתה עולה סוגיה כזאת, היה לדעתי כולו מאוחד בקונסנסוס.

איוב קרא: צר לי שבמקום שנתעסק עם הסוגיות הללו, השלום הפנימי, אולי אחוז קטן מאוד מהפעילות בבית נעשה לטובת העניין הזה, וכל הכוח משודר החוצה, לבעיות חיצוניות, ואנחנו ככה דוחקים את הדברים החשובים שבנפשנו לקרן זווית.

איוב קרא: היתה לי הזכות להביא בכנסת הנוכחית את חוק עיירות הפיתוח לכפרי הבדואים בצפון והכרה בהם כאזורי עדיפות.

איוב קרא: צר לי שהממשלה הקודמת כל הזמן מצאה אותי שעיר לעזאזל כדי לא לקדם את החוק הזה, והחוק הזה נתקע בוועדת הכספים עד המהפך שהיה עכשיו, ופתאום ברי הולצמן במשרד ראש הממשלה אומר, שהכספים וכל מה שאתה רוצה – נמצאים בחוק התקציב הקודם, וכשדיברנו על התקציבים הללו בממשלה הקודמת, אף אחד לא רצה לתת אפילו שקל אחד למגזר רגיש זה.

איוב קרא: שביתת ראשי הרשויות הערביות בזמנה הביאה להסכם עם ראש הממשלה הקודם.

איוב קרא: לצערי הרב, ההסכם הזה לא בוצע, כמו שאמר חברי אפי אושעיה, ומי יוצא שעיר לעזאזל ומי בדרך כלל מקיים הסכמים ומי בכלל יכול להכריע?

איוב קרא: – כמובן ממשלות הליכוד.

איוב קרא: באתי לסיעת הליכוד, כמו שהבטחנו במסע הבחירות האחרון שלנו, שהתוצאות שלו ידועות לכולם, לליכוד היתה עלייה דרסטית במגזר זה ובמקום 15,000 קולות ב-80% הצבעה זכינו לקרוב ל-25,000 קולות, ומשמעות העניין בהצבעה של 18%, משמעות העניין שגם הדרך שלנו מקובלת במגזר הזה, ועל דעת כל סיעת הליכוד הלכנו והמלצנו לשר האוצר לקבל ולקיים את ההסכם שחתם עליו אהוד ברק ולא רצה לקיימו, ובהצעת התקציב הנוכחית כנראה 99%, כל מה שנחתם על-ידי ממשלת ברק והמגזר הערבי – אנחנו נקיים אותו, כי אנחנו חושבים שהשוויון מתחיל בבית.

איוב קרא: יש הרבה דברים שאנחנו חושבים שצריך לקיים אותם.

איוב קרא: אני, גברתי היושבת-ראש, מתפלל ורוצה גם שראשי הרשויות הדרוזיות שיושבים כרגע באוהל המחאה מול משרד ראש הממשלה – גם הממשלה תלך לקראתם בדברים שהם מדברים עליהם כרגע.

איוב קרא: גם בסוגיה הזאת היה הסכם – – –

יהודית נאות: משפט אחרון.

איוב קרא: – – – היה הסכם, גברתי היושבת-ראש, ללכת ולעזור למגזר הדרוזי, והוקצו מיליארד שקלים, אבל זה לא קוים.

איוב קרא: גם את זה הממשלה הנוכחית הולכת לקיים.

איוב קרא: כמו שבנושאים המדיניים הרבה מדברים בשמאל על השוויון, על השלום, מלל בלי סוף, אבל בסופו של דבר אנחנו נבדקים בעשייה – –

יהודית נאות: תודה.

איוב קרא: – – ואין לי ספק שבתקופת הממשלה הזאת, עם כל הקושי, עם כל זה שההרכב שלה מאוד מסובך, אנחנו נלך לקראת זה שיהיה שוויון חברתי-כלכלי בעיירות הפיתוח ובכל פינה במדינת ישראל.

איוב קרא: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: ברשותכם, חברי הכנסת, הודעה שנתקבלה מאת מזכיר הממשלה: על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, הריני מתכבד להודיעכם, חברי הכנסת, כי בעקבות רצח שר התיירות רחבעם זאבי, זיכרונו לברכה, ממלא ראש הממשלה את תפקיד שר התיירות, וזאת על-פי סעיף 36(ב) לחוק האמור.

יהודית נאות: תודה.

יהודית נאות: הודעת מזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו על שולחן הכנסת: החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנה של חבר הכנסת ישראל כץ נגד חבר הכנסת עזמי בשארה; והחלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנה של חבר הכנסת זאב בוים נגד חבר הכנסת עסאם מח'ול.

א' האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות הציבור (מתנות) (תיקון), התשס"ב–2001; והצעת חוק בתי-המשפט לענייני משפחה (תיקון מס' 5), התשס"ב–2001 – שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

א' האן: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה.

הממשלה בשל: המדיניות הכלכלית-החברתית של הממשלה כלפי המגזר הערבי, מצב היישובים הלא-מוכרים בנגב והחלטת הממשלה שלא להחזיר את עקורי אקרית ובירעם

יהודית נאות: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן.

דוד טל: עמיתתי היושבת בראש, אישי הכנסת, אנחנו רואים פעם אחר פעם את ערפאת ממשיך במשחקיו.

דוד טל: לצערי, אני לא יכול שלא לקבוע שערפאת מביא שואה על עמו.

דוד טל: ערפאת, אדם שלא מסוגל להנהיג, חסר אומץ לב מינימלי, שראש הממשלה הקודם ברק הציע לו מלוא חופניים של ויתורים אבל הוא בחר להתעלם.

דוד טל: הוא חסר את האומץ הזה, הוא לא קיבל, לא הושיט את היד לשלום.

דוד טל: אני רוצה לומר מפה למה פלסטיני ששומע אותי צריך לדעת שהסבל, הדם, היזע והדמעות – כל אלה הם בעטיו של ערפאת.

דוד טל: ערפאת האיש לא מסוגל להנהיג היום את הרשות הפלסטינית, ונכון וראוי שיפנה את מקומו.

דוד טל: אני לא יודע, אני לא אמור לבחור מי מהם ינהיג, אבל אולי ג'יבריל רג'וב הוא בעל כתפיים רחבות יותר, אולי יש לו הכושר והיכולת להנהיג את העם הפלסטיני, אולי הוא יהיה חסכן בדם ויחסוך בדם הפלסטינים.

דוד טל: העם הפלסטיני צריך להחליט על הנהגה אחרת.

דוד טל: גילינו אורך רוח והצענו את כל מה שניתן ואפשר להציע, לעתים בניגוד לדעתו של חלק גדול מהציבור במדינה, אבל, לצערי, פעם אחר פעם ערפאת ויתר על זה.

דוד טל: ערפאת לא הותיר לנו שום ברירה, ואנחנו רואים יום אחר יום איך אנחנו נכנסים להידרדרות.

דוד טל: מפיגוע פה, פיגוע שם, אנחנו נכנסים למלחמה – אני חושב שאין מלה אחרת; הגם שיש אנשים שחוששים מהמלה הזאת.

דוד טל: אנחנו בעצם במלחמה, ובמלחמה זו אין מנצחים.

דוד טל: יהיו הרבה נפגעים, ונפגעים יום-יום והדם שותת ואנשים חפים מפשע נפגעים ואנשים משלמים את המחיר, משום שראש הרשות לא מוכן לעשות דברים מינימליים כדי להפסיק את זה; ואם הוא רוצה, יש בכוחו להפסיק את זה, אבל כנראה הוא חושש, ואני לא יודע ממה.

דוד טל: אני רק מתפלא על ההנהגה שלנו שפעם אחר פעם רודפת אחרי ערפאת, אולי הוא יואיל בטובו לשבת אתה, להיפגש אתה.

דוד טל: שר החוץ שלנו מרבה לדבר אתו, וכל פיגוע כבר לא עושה שום דבר.

דוד טל: הפכנו לקהי חושים.

דוד טל: פעם אמרנו: יש פיגוע, לא מדברים.

דוד טל: פעם לא דיברו שבוע-שבועיים אחרי פיגוע.

דוד טל: היום יש פיגוע ואחרי דקה אפשר לדבר עם ערפאת כאילו שום דבר לא קרה.

דוד טל: אבל מה עוד צריך לקרות כדי שנאמר לערפאת: תהיה לי בריא, תישאר שם.

דוד טל: לכשתרצה, אתה ודאי מכיר את מספר הטלפון של שר החוץ שלנו, ולכשתחשוב שהגיע הזמן לשלום, תושיט את היד.

דוד טל: עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שבנושא הזה כבר לא צריך לחפש פתרונות.

דוד טל: אולי אין פתרון שלא הציעו.

דוד טל: כל פתרון כזה או אחר שאחד מאתנו יציע – תמיד יהיו בו פרצות כאלה ואחרות ותמיד יהיה מישהו ברשות הפלסטינית שלא יקבל אותו.

דוד טל: אני חושב שלא נותר לנו – אולי כך נגזר עלינו – אלא לחיות על החרב.

דוד טל: חשבנו שאפשר אחרת, אבל אם נגזר עלינו, אנחנו נעשה את שלנו, נגן על חיי אזרחינו ונעשה את מה שהבטיח לנו ברק, את מה שהבטיח לנו שרון – ביטחון, ואם יבוא השלום לאחר הביטחון, הרי זה יהיה שכרנו.

דוד טל: מה שקורה היום בשטח הוא, שערפאת, כל פעם שצריך אותו למשא-ומתן כזה או אחר, מתאדה לנו מול העיניים, לא עושה חשבון.

דוד טל: ואני חושב שהגיע הזמן להפסיק.

דוד טל: כן, אני אומר להפסיק.

דוד טל: אני יודע שעמיתי ממפלגת העבודה מנסים לחפש פתרונות כאלה ואחרים – חיים רמון, שר החוץ לשעבר, כל אחד מהם מנסה למצוא איזה פתרון, אולי זה יביא את הישועה.

דוד טל: צריך לחדול מזה.

דוד טל: האיש לא רוצה שלום.

דוד טל: אם האיש רוצה שלום, הוא מכיר את הכתובת, הוא יודע מה הם התנאים.

דוד טל: לפחות את תנאי הפתיחה הוא יודע.

דוד טל: כל עוד הוא לא רוצה, אני חושב שאנחנו לא צריכים לייגע יותר את המוח שלנו.

דוד טל: וכפי שאמרתי, אם נגזר עלינו, אנחנו נגן על חיי ילדינו בכלים שיש לנו.

דוד טל: לא רצינו את זה.

יהודית נאות: אבקש לסיים.

דוד טל: רצינו ויצאנו לקראת, ואתה, אדוני שר החוץ לשעבר, יודע עד כמה חברים בבית הזה, עם תפיסות כאלה ואחרות, היו מוכנים לצאת לקראת, היו מוכנים לוותר כך ולוותר כך, ובלבד שנדע שאנחנו רואים את האור בקצה המנהרה.

דוד טל: לצערנו, הוא נתן סטירה אדירה לאהוד ברק, שהציע לו קבל עם ועדה הרבה מאוד ויתורים, ולצערי, הוא העיף אותו גם מהשלטון, אבל זה צריך לומר לנו דבר אחד: כנראה, כפי שאמר ברק, אין לנו פרטנר, ואם אין פרטנר, צריך לחפש פרטנר אחר, ועד שנגלה מי הוא הפרטנר האחר, אני חושב שאנחנו צריכים להמשיך ולגונן ולעשות את מה שאנחנו חייבים לעשות.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: הדובר הבא – חבר הכנסת אליעזר כהן, ואחריו – חבר הכנסת אברהם פורז.

אליעזר כהן: כמה זמן יש לנו?

יהודית נאות: חמש דקות, לכולם.

אליעזר כהן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הסיעות הערביות מגישות הצעה להביע אי-אמון בראש הממשלה.

אליעזר כהן: מי יכול להצביע אתן?

אליעזר כהן: מי יכול להרשות לעצמו להצביע אתן?

אליעזר כהן: על מה הם מביעים אי-אמון?

אליעזר כהן: הם עמדו פה וסיפרו לנו שה"ראיס" הוא טלית שכולה תכלת.

אליעזר כהן: הוא רצח והוא היה טרוריסט לפני כולם.

אליעזר כהן: הוא חטף אווירונים לפני בן-לאדן.

אליעזר כהן: הוא הרג אנשים, נשים וילדים בבתיהם, בשנתם, לפני כולם.

אליעזר כהן: המשנה היחידה שהוא יודע היא להיות טרוריסט.

אליעזר כהן: הוא לא יודע לנהל מדינה.

אליעזר כהן: אני יכול להביא לכם עדים שדיברתי אתם לפני 10 ו-20 שנה, שאומרים שכאשר הוא יקבל מדינה – אם ייתנו לו אותה – הוא יהיה ב"ברוך", הוא לא ידע מה לעשות אתה.

אליעזר כהן: הוא עושה משהו לטובת בני עמו?

אליעזר כהן: הוא בונה להם משהו?

אליעזר כהן: הוא מקיים כלכלה?

אליעזר כהן: הוא בונה חברה?

אליעזר כהן: הוא עוסק בחינוך?

אליעזר כהן: הוא עוסק בטרור, אינתיפאדה רודפת אינתיפאדה, טרוריסטים.

אליעזר כהן: זה – מצד אחד.

אליעזר כהן: מצד אחר, שר החוץ שלנו רץ ומנסה.

אליעזר כהן: מנסה לדבר עם מי?

אליעזר כהן: מנסה לדבר על מה?

אליעזר כהן: מה כבר ניסה שר החוץ לעשות וראש הממשלה שרון לא נתן לו?

אליעזר כהן: הוא נתן לו לדבר עם מי שהוא רוצה, על מה שהוא רוצה, כמה שהוא רוצה, כשמתנהלת מלחמה בחוצותינו יום-יום, שעה-שעה.

אליעזר כהן: שנה מתנהלת מלחמה.

אליעזר כהן: יש בינינו תמימים כאלה שקוראים לזה "טרור".

אליעזר כהן: זה לא טרור.

אליעזר כהן: כשיורים ערב-ערב בכמה כבישים, על כמה יישובים, ויורים במרגמות ובמקלעים, זה לא טרור – זו מלחמה.

אליעזר כהן: מתנהלת מלחמה, וראש הממשלה נותן לשר החוץ לדבר עם אבו-מאזן ועם "אבו-שמאזן".

אליעזר כהן: מה זה פה?

אליעזר כהן: על מה?

אליעזר כהן: אדוני שר החוץ לשעבר, פרופסור שלמה בן-עמי, אני מחזיר אותך לתפקידך כשר החוץ.

אליעזר כהן: עם מי תדבר?

אליעזר כהן: על מה?

אליעזר כהן: אמר קודמי דוד טל: אהוד ברק – –

זבולון אורלב: הוא אומר ביושר שאין עם מי לדבר.

אליעזר כהן: – – הלך "A bridge too far", אהוד ברק עבר את כל הגשרים.

אליעזר כהן: הוא עשה חסד אדיר לעם הזה כשהוא היה ראש הממשלה.

אליעזר כהן: הוא עבר את כל הגשרים ועוד גשר אחד הלאה.

אליעזר כהן: הוא היה מוכן לדבר אתם על הכול.

אליעזר כהן: איפה ההסכם?

אליעזר כהן: למה הוא נפל, מפני שיש עם מי לדבר?

אליעזר כהן: רבותי, בואו נודה – זו היתה משנתו של רחב

אליעזר כהן: עם זאבי וזו משנתה של הסיעה שלנו.

אליעזר כהן: אנחנו אומרים שאין עם מי לדבר ואין על מה לדבר; ודאי וודאי לא כשהם יורים עלינו ופוגעים בנו.

אליעזר כהן: במלחמה כמו במלחמה.

אליעזר כהן: למלחמה צריך להשיב.

אליעזר כהן: סוף-סוף הפסיק צה"ל עם פעולות השיטור וההתגוננות נגד הטרור.

אליעזר כהן: בימים אלה צה"ל התחיל סוף-סוף לעשות את עבודתו כצבא, ולא מפני שהוא הפעיל טנקים כאלה או אחרים, אלא מפני שהוא הראה להם: רבותי, בכוח אתם רוצים?

אליעזר כהן: גם לנו יש קצת כוח.

אליעזר כהן: לא כמו שלכם, אבל קצת.

אליעזר כהן: גם לנו יש.

אליעזר כהן: להפסיק לטפל בנושא בכוח.

אליעזר כהן: לבוא ולדבר, ולדבר בכנות ובענייניות.

אליעזר כהן: לצערי, אני לא צופה באופטימיות יתירה – ודאי לא בימים ובשבועות הקרובים.

אליעזר כהן: אנחנו נחכה ונראה.

אליעזר כהן: נחכה עד שמפלגת העבודה תחליט שמקומה לא בממשלה ושתהיה מפלגת ימין, כי העם הזה בחר במפלגת ימין.

אליעזר כהן: העם הזה הצביע לאריק שרון עם מדיניותו, לא עם מדיניותו של פרס, לא עם מדיניותך, ידידי חבר הכנסת בן-עמי, השר לשעבר.

אליעזר כהן: העם בחר באריק שרון ובמדיניות של הליכוד.

אליעזר כהן: כשהעבודה תצא מהממשלה אולי סוף-סוף הליכוד יעשה את המדיניות שלו וראש הממשלה יעשה את המדיניות שלמענה הוא נבחר, קרי, לנהל את מדינת ישראל, מדינתו של העם היהודי, למען העם היהודי וביטחונו בארץ-ישראל.

אליעזר כהן: לזה אנחנו מצפים.

אליעזר כהן: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: הדובר הבא הוא חבר הכנסת דוד מגן, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

דוד מגן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, נאמר אצלנו: תפסת מרובה – לא תפסת.

דוד מגן: כאשר הסיעות הקרויות בבית "הסיעות הערביות", גם אם המושג לא מדויק, מצטרפות כאחת להביע אי-אמון בראש הממשלה ובממשלה, כאשר הן כוללות נושאים שאין קשר ביניהם, מעניין היישובים הלא-מוכרים בנגב, שהוא נושא כבד ומורכב בפני עצמו, המשך בדיון האחרון שהיה בוועדת השרים לענייני ביטחון בנושא אקרית ובירעם, כשלב להכנת התשובה של פרקליטות המדינה לבג"ץ שהוגש, והנושא הכבד והמורכב מאוד, כפי שמכנים "המדיניות הכלכלית-החברתית של הממשלה כלפי המגזר הערבי", הרי מי שיזם את הצעת האי-אמון הזאת היה צריך להבין, כי ככל שההצעה גורפת יותר, כוללנית יותר, חדגונית יותר מבחינת הקשת הפוליטית שהיא מתייחסת אליה, כך הסיכוי להדוף את ההצעות הללו הוא סיכוי גבוה.

דוד מגן: הייתי אומר שלא אסתכן בניחוש פרוע אם אומר, שההצעות הללו תידחנה היום על-ידי מליאת הכנסת על הסף.

דוד מגן: אני אומר זאת בצער, משום שאני באמת חושב, גברתי היושבת-ראש, שהפיתוח במגזר הערבי והמצב הכלכלי הירוד במגזר הערבי הם נושאים שראויים לתשומת לב הכנסת על ועדותיה השונות, אשר יחד עם הממשלה צריכות לממש תוכנית רב-שנתית אשר נדונה בממשלה הקודמת בצורה מפורטת, נקבעו לה יעדים ברורים, תקציב ברור ולוח זמנים.

דוד מגן: צריכה להישאל השאלה כאן, במליאה, בוועדת הכספים של הכנסת, בוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, היכן התוכנית הזאת וכיצד החלטות הממשלה בעניין הזה מיושמות.

דוד מגן: לצערי הרב, אין כאן הרבה מאוד בשורות.

דוד מגן: יש מקום לביקורת של הכנסת, והביקורת, הפיקוח והאכיפה של החלטות הממשלה על הממשלה יכולים להיעשות רק באמצעות דיון ענייני ולא במסגרת הצעה להבעת אי-אמון.

דוד מגן: אם אנחנו דוחים היום את הצעת האי-אמון – ואני בהחלט קורא לכנסת להדוף את כל הצעות האי-אמון – הרי משתמע מכך שהנושא לא חשוב, וטאטאנו אותו לכל עבר.

דוד מגן: אדרבה, הנושא חשוב, הגישה של מציעי האי-אמון היא גישה פופוליסטית, לא רצינית וחוטאת לנושא.

דוד מגן: אשר לעניין התיישבות הבדואים בדרום, אני מבקש לעדכן את חברי הכנסת, כי לפני כשבוע, כאשר ישבנו במליאת ועדת החוץ והביטחון וסקרנו נושאים שהוועדה צריכה להתייחס אליהם, כללנו גם את הנושא הזה בסדר-היום.

דוד מגן: לנושא הזה יש רקע כלכלי-חברתי, יש לו היבט של כל מה שקשור לפיתוח הנגב, יש היבט של כל מה שקשור לפיתוח תשתיות בין היישובים השונים בנגב, ויש לזה גם אספקטים ביטחוניים.

דוד מגן: גברתי היושבת-ראש, הנושא כלול ממילא בסדר-היום של הכנסת.

דוד מגן: גם בנושא הדיון על אודות החלטת ועדת השרים לענייני ביטחון שלא להחזיר את עקורי אקרית ובירעם – ואני רוצה להזכיר את ההקשר, הדיון הזה נעשה בוועדת השרים לענייני ביטחון בהמשך לבקשת פרקליטות המדינה לעצב ולגבש החלטה ברורה של הממשלה בעניין הזה – לאחר אותה החלטה כמה מחברי ועדת החוץ והביטחון, משה ארנס, רן כהן ויעל דיין, במסגרת דיון שהיה לנו, החלטנו שגם הנושא הזה ראוי שייבדק וייבחן היסטורית ועתידית בוועדת החוץ והביטחון.

דוד מגן: נדמה לי שגם יעל דיין מעלה את הנושא השבוע, במסגרת הצעה לסדר-היום, אינני יודע אם דחופה או רגילה, וממילא זה יגיע לוועדת החוץ והביטחון.

דוד מגן: הוועדה, אני מבטיח לכם, תתייחס לנושאים הללו בכובד ראש ובמלוא האחריות, כדי לנסות ולמצוא פתרונות ומענה שיהיה מושכל ונכון.

דוד מגן: אני קורא ליוזמי ההצעות להביע אי-אמון בממשלה למשוך את ההצעות, ואם הם לא עושים זאת, אני קורא לכנסת לדחות את ההצעות הללו על הסף.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי, אני חושב שצריך להביא לידיעת הציבור – כי המסקנות של ועדת האתיקה מונחות רק לידיעת חברי הכנסת, והציבור לא יודע עליהן.

זבולון אורלב: מה שהונח היום צריך לבוא לידיעת הציבור.

זבולון אורלב: חבר הכנסת ישראל כץ קבל נגד חבר הכנסת עזמי בשארה על כך שחבר הכנסת עזמי בשארה השתמש בביטויים בוטים מאוד, מסיתים, כלפי חיילי צה"ל.

זבולון אורלב: אני לא רואה שום עניין לעשות פרסומת לדבריו של חבר הכנסת עזמי בשארה, אבל אלה דברים קשים מאוד נגד חיילי צה"ל.

זבולון אורלב: הקובלנה הועברה לחבר הכנסת בשארה וגם נשלחה לו תזכורת, אבל הוא החליט משום-מה שלא להגיב.

זבולון אורלב: ועדת האתיקה החליטה לנזוף בחבר הכנסת עזמי בשארה בגלל דבריו נגד חיילי צה"ל באשר חשבו שהדברים שלו מפירים את כללי האתיקה, שלפיהם חבר הכנסת צריך לשמור על כבוד הכנסת וכבוד חבריה וצריך לנהוג בדרך ההולמת את מעמדו ואת חובותיו כחבר הכנסת ולהימנע משימוש בלתי ראוי בחסינויותיו כחבר הכנסת.

זבולון אורלב: חשוב שידע הציבור שוועדת האתיקה מצאה לנכון לנזוף בחבר הכנסת בשארה על דבריו כנגד חיילי צה"ל, וידעו חיילי צה"ל שיש להם גיבוי וכיסוי ותמיכה מלאה מחברי הכנסת.

זבולון אורלב: לעניין האי-אמון.

זבולון אורלב: האמת היא, שאמרו לי שאני צריך לדבר בשם המפד"ל.

זבולון אורלב: הלכתי לבדוק על מה הגישו את האי-אמון וראיתי שמדובר בעניינים אזרחיים של פערים בשירותים וכדומה.

זבולון אורלב: באתי בידיעה מוקדמת לדבר בכנות וביושר על הצורך לתקן את הפער שיש באוכלוסייה, בציבור הערבי, ביישובים הערביים.

זבולון אורלב: אני גם יכול להעיד מניסיוני במערכת החינוך, גם מתפקידי הקודמים, גם מתפקידי הנוכחי, שבתחום החינוך יש פער קשה מאוד שצריך לתקנו, ואני גם יודע על פערים קשים מאוד בתחום הרווחה.

זבולון אורלב: בוודאי האוכלוסייה האזרחית, שהם אזרחי מדינת ישראל לכל דבר ועניין – הם ראויים שיהיה תהליך קבוע ומתמיד לצמצום הפערים האלה עד לשוויון מוחלט.

זבולון אורלב: אבל, כשהקשבתי לדבריו של נציג הסיעות המכונות "ערביות", חבר הכנסת טלב אלסאנע, שמעתי נאום מדיני נגד הממשלה, בעצם נאום מדיני ידוע מראש של חבר כנסת שהוא אזרח במדינת ישראל, אבל נאום תמיכה באויבינו הפלסטינים – הנה, אני רואה שחבר הכנסת טלב אלסאנע הגיע – נאום סניגוריה עליהם, נאום תומך בתביעותיהם, נאום שאומר שרק ישראל אשמה ורק ישראל אחראית וכל מה שעושה הממשלה הלגיטימית שלנו – שאני אופוזיציה לה, אבל היא ממשלה לגיטימית – אלה דברים לא נכונים, ובקיצור, רק הפלסטינים צודקים.

זבולון אורלב: מה אני צריך להסיק מכך?

זבולון אורלב: ראשית כול אני מסיק מכך, שאף-על-פי שמגישים הצעת אי-אמון בעניין צורכי האוכלוסייה הערבית, בכל זאת נושאים נאום מדיני.

זבולון אורלב: אז אולי צורכי האוכלוסייה הערבית, אזרחי מדינת ישראל, לא עומדים בראש הדאגה של מגישי ההצעה – והמציעים הרי ידועים – וגם אולי לא בראש סדרי העדיפויות של המפלגה, שהרי לו זה היה סדר העדיפויות, לא רק בהגשת הבקשה, הרי היו מדברים על כך.

זבולון אורלב: שנית, אני יכול גם להסיק, שהאיבה והעוינות הרבה מאוד של חבר הכנסת המציע, ואולי גם של מפלגתו, כלפי הממשלה, כלפי המדיניות שזוכה כאן לאמון הכנסת – אולי מעבירה אותו על עמדתו והוא מוכן להקריב את צורכי האוכלוסייה הערבית עד כדי כך כדי לקדם את המטרות המדיניות.

זבולון אורלב: הדבר השלישי, אני יכול להסיק מכך, שלא רק הממשלות לדורותיהן אשמות במצב הקשה ובפער, לפעמים המחפיר, שבו נתונה האוכלוסייה הערבית, אלא גם אותן מפלגות ואותם חברי כנסת שנטלו על עצמם להיות שליחים שלהם כאן ונבחרו על-ידם, שהרי במקום לייצג את עניינם בנושא שהם קבעו – לא אני קבעתי – הם הולכים ומדברים בנושא אחר.

זבולון אורלב: הנושא הרביעי – ובזה אני מסיים, שני משפטים אחרונים – הבעיה הרביעית, שאולי היא החמורה, זה הניצול של הבעיה הכלכלית, ניצול בעיית הפער, כפי שקראתי לו, הפער המחפיר, שבוודאי כולנו נושאים באחריות לתקן אותו – שמנצלים גם לניגוח מדיני-פוליטי שאיננו קשור – – –

אילן גילאון: – – – כדי לא לעשות שום דבר – – –

זבולון אורלב: אני שותף נאמן לך, אף ששנינו משני קצות הקשת הפוליטית.

יהודית נאות: אתם לא בקצוות.

זבולון אורלב: אני שותף נאמן שלך לעמוד יחד במאבק, כתף אל כתף, כדי לצמצם אותו פער במעשים, ולא לקשור את כל המלחמות שיש לנו; הדברים אינם קשורים, מלחמה לחוד – ונקווה שננצח בה – והפערים של האוכלוסייה הערבית צריכים להצטמצם.

זבולון אורלב: לא כאן המקום להאריך כי אין זמן, זו לא רק בעיה של ממשלה, זה גם רשויות מקומיות.

יהודית נאות: אני מבקשת לסיים.

זבולון אורלב: אני מסיים בזה שאני מקווה מאוד ואני מייחל ליום שבו ידברו על הנושא הזה, ולא רק על נושאים מדיניים-פוליטיים חשובים מאוד, ולא ינצלו את הבעיה ואת הפער כדי לחסל חשבונות, גם מדיניים וגם פוליטיים.

יהודית נאות: הדוברת הבאה אמורה להיות חברת הכנסת מרינה סולודקין – היא איננה נוכחת.

יהודית נאות: אחריה אמור היה לדבר חבר הכנסת מוחמד ברכה – גם הוא איננו.

יהודית נאות: אם כך, חבר כנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

מוחמד ברכה: אני פה.

יהודית נאות: כרגע כן.

יהודית נאות: אתה תדבר אחרי חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יהודית נאות: עד שעולים ויורדים, חבל על הזמן.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: כדאי בפעם הבאה להראות שאתה באמת פה.

האשם מחאמיד: אני רוצה לומר לחבר הכנסת, חברי חבר הכנסת מקסים לוי – גברתי היושבת-ראש, הייתי מצפה ממישהו אחר, לא אני דווקא, שיאמר את המשפט הבא לפחות, שכאשר אני, אם יש לי איזו ראייה עוינת או תפיסה עוינת כלפי הממשלה או כלפי המדיניות שלה – וזה גם לחברי אורלב, אתה איש תרבות וחינוך – זה שאני נגד מדיניות הממשלה, זה לא אומר בשום פנים ואופן שאני נגד העם היהודי.

האשם מחאמיד: צריך להפריד בין ממשלה, בין קואליציה, בין תנועות פוליטיות לבין עמים, כי כאשר הופכים – – –

זבולון אורלב: עולה על דעתך שאני לא יודע לעשות את ההבחנה הזאת?

יהודית נאות: הוא עצמו יושב באופוזיציה.

האשם מחאמיד: עובדה היא, חבר הכנסת אורלב, שלפעמים בלי משים אתה אומר דברים שלדעתי הם מאוד מסוכנים.

האשם מחאמיד: כאשר אתה אומר שמי שמתנגד למדיניות של הממשלה הקיימת הוא אוטומטית תומך באויבי ישראל, ואני – מותר לי לחשוב מי הם אויבי ישראל – – –

זבולון אורלב: אני אמרתי ישר שדברים שנשמעו כאן – – – נשמעים כתמיכה ישירה, בלי שום קשר, באויבי ישראל.

יהודית נאות: הוא רוצה לומר, שאולי מה שכתוב כהצעת אי-אמון נכון, אבל האופן שבו נימקו אותה – זה מה שאני הבנתי מדבריו.

האשם מחאמיד: חוץ מזה, במיוחד, חבר הכנסת אורלב, שדבריך באו בעקבות דברים שאמר השר – –

יהודית נאות: דני נוה.

האשם מחאמיד: – – דני נוה.

זבולון אורלב: אין לי קשר לדברים שלו.

האשם מחאמיד: אתם באותו צד כמעט, בוא נגיד – כמעט, לא בדיוק.

האשם מחאמיד: אבל כאשר השר אומר – –

יהודית נאות: אבל הם לא תאומים סיאמיים.

האשם מחאמיד: – – שאתם, הוא לא אומר: אתה, טלב אלסאנע.

האשם מחאמיד: הוא אומר: אתם תומכים בטרור.

האשם מחאמיד: בשעות כאלה, שעת אמת של סכנות קיומיות – גם כלפי אנשים וגם כלפי עמים – בא שר ואומר: תומכים בטרור.

האשם מחאמיד: אם אני לא מסכים אתך, זה לא אומר שאני תומך בטרור.

האשם מחאמיד: זה לא הופך את טלב אלסאנע לבן-לאדן.

האשם מחאמיד: אם מישהו לא מסכים עם הממשלה הזאת ועם המדיניות שלה – זה דבר מאוד לגיטימי.

האשם מחאמיד: אני מתנגד למדיניות של הממשלה הזאת, אבל זה לא הופך אותי לטרוריסט בגלל זה, ולדעתי זו הסתה.

זבולון אורלב: יוסי שריד מתנגד למדיניות הממשלה, ואף אחד לא אומר שהוא תומך באויבינו.

האשם מחאמיד: יופי, אני מודה לך.

זבולון אורלב: אפשר להתנגד למדיניות הממשלה, אבל יש חברי כנסת שלא רק מתנגדים אלא הם תומכים באויבים הפלסטינים – – –

יהודית נאות: חבר כנסת אורלב, אתה רוצה להאריך את משך הזמן של סיעתך?

זבולון אורלב: סליחה.

יהודית נאות: אני שומרת על זה.

האשם מחאמיד: אחרי הנאום של חבר הכנסת אורלב – נאום מאלף דווקא, והדיאלוג הזה מאוד פורה לדעתי – כשאתה אומר:

האשם מחאמיד: יוסי שריד לא מצטייר ככזה, אתם כן מצטיירים – למה?

האשם מחאמיד: תראה מה שאתה אומר.

האשם מחאמיד: אתה אומר דבר מאוד מסוכן.

האשם מחאמיד: אתה אומר: כאשר יהודי אומר דברים שאתה אומר, הוא לא מצטייר כך – –

זבולון אורלב: הוא לא אומר את מה שאתה אומר.

האשם מחאמיד: – – כשאני אומר את מה שאני אומר – – –

זבולון אורלב: הוא לא אומר את מה שאתה אומר.

האשם מחאמיד: ככה אמרת.

האשם מחאמיד: יוסי שריד לא מצטייר כך.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, היות שיש לי כמה דקות, אני רוצה לדבר על הנושא – – –

יהודית נאות: יש לך לא כמה דקות.

יהודית נאות: זה כבר נמדד באחת, ביחידה.

האשם מחאמיד: דקה אחת?

יהודית נאות: כן.

יהודית נאות: הוספתי לזה.

זבולון אורלב: אני תורם לו את הזמן שלי.

האשם מחאמיד: אני רוצה לדבר מכל הדברים על שני נושאים – – –

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר כנסת אורלב תורם את הזמן שלו בפעם הבאה.

האשם מחאמיד: בשבוע הבא.

האשם מחאמיד: אני רוצה לדבר על שני פאראגרפים קצרים – עם נקודות ולא עם פסיקים.

האשם מחאמיד: האחד, גברתי היושבת-ראש, זה נושא אקרית ובירעם.

האשם מחאמיד: אני לא מכיר מדינה בעולם שלא מכבדת את חוקיה ואת צווי בתי-המשפט שלה, ואני שואל את השאלה לגבי אקרית ובירעם.

האשם מחאמיד: איך זה יכול להיות שמדינה דורשת ממני לציית לחוקים והממשלה במדינה הזאת בעצמה לא מצייתת לחוקים?

האשם מחאמיד: זה מצחיק אותי.

האשם מחאמיד: למה אני כן צריך לציית לחוקים, למה היא לא מצייתת?

האשם מחאמיד: זה נורא מגוחך, איזה מין מדינה זאת?

האשם מחאמיד: איזו ממשלה זאת?

האשם מחאמיד: דבר שני, גברתי היושבת-ראש – אני לא רוצה לדבר על האבטלה, היום דיברו על 121,000 מובטלים, ואני לא רוצה לדבר על הבוץ הלבנוני החדש, אבל אני רוצה לומר: אמרו – לא לנהל משא-ומתן עם יאסר ערפאת, והשאלה שלי באמת – ואני אומר את זה בשיא האחריות – – –

יהודית נאות: אתה לא חושב שאני אענה לך.

האשם מחאמיד: לא.

האשם מחאמיד: לא את.

האשם מחאמיד: מה האלטרנטיבה ועם מי רוצים לנהל משא-ומתן – –

יהודית נאות: ברגותי.

האשם מחאמיד: – – או שמא מישהו חושב שהוא יכול להציב מנהיגות או מנהיג על העם הפלסטיני, כפי שניסו בלבנון ונכשלו, אבל יש אנשים שלא לומדים מההיסטוריה, גברתי היושבת-ראש, מדקלמים אותה ועושים ממנה Copy.

האשם מחאמיד: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: ברשותכם, הודעה למזכיר הכנסת.

יהודית נאות: אחריו – חבר כנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חברת כנסת מרינה סולודקין.

א' האן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 75) (מבקר העירייה), השתס"ב–2001, מטעם חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 16), התשס"ב–2001, מטעם הממשלה.

א' האן: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לפני כשעתיים חזרתי מרמאללה, ויש שכונות ומקומות שאני רגיל לבקר בהם, שכונות מגורים, שהיום, לשם שינוי, לא יכולתי להגיע אליהן, מפני שיש שם עוצר זה היום החמישי ברציפות, ואנשים לא מורשים לצאת מבתיהם רק מהסיבה הפשוטה שהטנקים של הכיבוש הישראלי מסתובבים ברחובות ובין הבתים.

מוחמד ברכה: קודם כול, עצם המחזה של טנקים מסתובבים בין בתים, בתוך אוכלוסייה אזרחית, זה נראה מאוד מאוד לא טוב, אבל חווים את זה גם מאוד מאוד קשה האנשים שחיים בצל טנקים, ושטנקים מתנועעים מסביב לבתיהם.

מוחמד ברכה: גונבה לאוזני ידיעה, שאולי היום ב-18:00 מתכוונים להסיר את העוצר.

מוחמד ברכה: אני לא יודע אם זה על מנת להרגיע עיתונאים כדי לא לפשפש, אבל בעיקרון, עצם העובדה שכוחות הצבא, כוחות הכיבוש, בחרו להיכנס לערים הפלסטיניות, לירות ולהרוג ילדים ונשים, וגם אנשים חמושים שלא עשו שום מעשה נגד הצבא הפולש – זו פשוט הכרזת מלחמה מחודשת, והמחזה הזה של כיבוש מחדש של ערי הגדה זה מחזה שהתלווה לאמירות שהיינו מייחלים ששכחנו אותם, של "מבצע מצומצם", של "מלחמת ברירה", של "48 שעות – 72 שעות", של "מוגבל לכך וכך מטרים או כך וכך קילומטרים".

מוחמד ברכה: במקרה הקודם, גם העם הפלסטיני, גם העם הלבנוני, אבל גם העם הישראלי – נתקעו בבוץ הלבנוני 18 שנים.

מוחמד ברכה: גם היום ראש הממשלה מבטיח שהצבא לא יישאר שם לנצח.

מוחמד ברכה: הוא פשוט מאוד מרגיע שהוא לא נשאר שם לנצח.

מוחמד ברכה: אני אומר, גברתי היושבת-ראש, שהמלחמה הזאת היתה מלחמה מוכנה מראש, שחיפשה לה אליבי, ורצח השר זאבי הוא האליבי, הוא לא הסיבה, כי המתכון הזה מוכן כבר שבועות אם לא חודשים, ושרון רוצה לממש אותו כדי ליצור מצב שהרשות הפלסטינית תתמוטט, שההנהגה הפלסטינית לא תוכל לתפקד, ואז – העניינים יתיישרו על-פי מידותיו של מר שרון, ואז יוכרז שאין פרטנר ואין עם מי לדבר.

מוחמד ברכה: ואז שרון לא חייב להגיד שום אמירה פוליטית, לא לדבר על שום אופציה מדינית, ויבושם לנו.

מוחמד ברכה: נחיה בשלום ובשוויון ובשלווה עשרות בשנים.

מוחמד ברכה: אני אומר, רבותי, שזה המתכון להידרדרות מסוכנת ביותר.

מוחמד ברכה: אני לא תולה הרבה תקוות במפלגת העבודה של היום, אבל מפלגת העבודה חייבת לעצמה, כמפלגה אלטרנטיבית לשלטון הנוכחי – או לפחות כך היא מתייחסת לעצמה – לשים את הקווים האדומים.

מוחמד ברכה: כך קראת לזה, חבר הכנסת שוחט, הקווים האדומים, במקום שיכול לפתוח צוהר כלשהו לכיוון של שלום ושל הידברות.

מוחמד ברכה: לכן, אני מזהיר מפני הפשעים, מפני האבדות, ושאף אחד לא ישלה את עצמו: מי שחוטף – במקרה הזה העם הפלסטיני – ינסה להחטיף.

מוחמד ברכה: אין משוואה אחרת.

מוחמד ברכה: מי שמקבל מכות ינסה להחזיר במכות, והמכות שהוא יחזיר לא נמדדות על-פי מצעים של פוליטיקאים.

מוחמד ברכה: לכן, זה ניסיון לדרדר את האזור, את היחסים בין הישראלים לפלסטינים לנקודת שפל עוד יותר נמוכה מזו שאנו נמצאים בה.

יהודית נאות: אני מבקשת לסיים.

מוחמד ברכה: ברשותך, משפט אחד בנושא החברתי-הכלכלי.

מוחמד ברכה: הבוקר הופיע שר האוצר בוועדת הכספים.

מוחמד ברכה: מי ששמע אותו היה יכול לחשוב לרגע שהוא או שר התשתיות – שדיבר על כבישים ועל תשתיות – או שר החינוך.

מוחמד ברכה: כאילו שהוא לא שר האוצר.

מוחמד ברכה: הוא לא השר האמון על הקיצוצים בכל הרוחב של העניינים החברתיים.

מוחמד ברכה: שמעתי אותו, איך שהוא דיבר על נושא החינוך.

מוחמד ברכה: חשבתי שאנחנו עומדים בפני מהפכה בחינוך בישראל, ולא היא.

מוחמד ברכה: הישיבה היום היתה ישיבה של קנטרנות ושל משחקים פוליטיים בין שר האוצר לבין שרת החינוך, או צרת החינוך – כל אחד יקרא לה איך שהוא רוצה, אבל ספר התקציב שעוד יונח, הכוונות והמגמות של התקציב אינן מבשרות שום תזוזה בשום מקום ובשום דבר, אלא בהעמקת הגישה המלחמתית השוררת בממשלת ישראל ובמדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אני הייתי מצפה משר אוצר שרוצה שגשוג ורווחה כלכלית לפחות שיהיה עם גישה מדינית כלשהי, שתפתח אופק למשקיעים, פחות הוצאות צבאיות – אבל שום דבר מזה הוא לא מוכן להגיד, אלא רק לדבר על כל מיני כוונות טובות במסגרת הוויכוח ההדדי בינו לבין שרת החינוך.

יהודית נאות: חבר הכנסת ברכה, זמנך תם.

יהודית נאות: על התקציב נדון עוד בשבוע הבא.

מוחמד ברכה: משפט אחרון – לכן, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שלקראת התקציב צריך לטשטש את הגבולות בין קואליציה לאופוזיציה, כי אין כמעט אופוזיציה.

מוחמד ברכה: צריך שתהיה קואליציה של ההון מול אופוזיציה של השכבות החלשות ושל העניינים האחרים.

מוחמד ברכה: אני מקווה שאופוזיציה כזאת או שיתוף פעולה כזה יקומו בכנסת של ישראל.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

יהודית נאות: אחריה – חבר הכנסת מקסים לוי.

יהודית נאות: חבר הכנסת כץ, אתה תהיה הדובר אחרי חבר הכנסת מקסים לוי.

מרינה סולודקין: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, עוד פעם אנחנו מתדיינים באי-אמון, ואני יכולה לומר לכם שעוד פעם זה אי-אמון בלתי פרודוקטיבי.

מרינה סולודקין: כשאני חושבת למה האי-אמון הזה של המפלגות הערביות בנושא החברתי-הכלכלי היום, אני חושבת שיש מטרה לזה: להסיט את תשומת הלב הציבורית של החברה הישראלית מהניסיונות הקבועים, לצערי הרב, של חברי הכנסת הערבים להצדיק את הטרור שמופעל נגד אזרחי ישראל ואת התמיכה הכמעט-גלויה שלהם בארגוני טרור אסלאמיים.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם, שבמקביל, בתדהמה גדולה, אני כל הזמן עוקבת אחרי התבטאויות ונאומים של חברי הכנסת מהמפלגות הערביות, וחוץ מתמר גוז'נסקי מחד"ש וחברת הכנסת חוסניה ג'בארה ממרצ – אף אחד מחברי הכנסת הערבים אינו עסוק בכלל בפתרון הבעיות החברתיות הקשות של החברה הערבית במדינת ישראל.

מרינה סולודקין: יש בעיות כאלה, וצריך לתת להן פתרון, אבל בכלל לא מתעסקים בזה.

מרינה סולודקין: חברי הכנסת שהגישו היום אי-אמון לעולם גם אינם מגנים – לא מעל במת הכנסת ולא משום במה אחרת – את חוסר האחריות של ההנהגה הפלסטינית, שמובילה את עמה לאבדון בצורה מודעת.

מרינה סולודקין: כך, למשל, לא ראינו פירוק גם לא של מחנה פליטים אחד בשטחים.

מרינה סולודקין: אין השקעות בתשתיות ובחינוך בלי הסתה, אין בנייה מסיבית של דיור לשכבות החלשות בקרב הפלסטינים, ואנו יודעים כמה כסף מתגלגל ברשות בידיים מושחתות, לצערי הרב.

מרינה סולודקין: אני רק יכולה לשוב ולהיזכר בחבר הכנסת דראושה מהכנסת הקודמת, שהקדיש חלק גדול מפעילותו למען רווחת האוכלוסייה שהוא ייצג והיה גם בעל השקפות מתונות בתחום המדיני.

מרינה סולודקין: אני מאוד מקווה שהציבור הערבי יבחן את הפעילות של המפלגות הערביות ושל חברי הכנסת הערבים לפי התוצאות בשטח ולא לפי מספר הפעמים שהם קיבלו כותרת בעיתון או רואיינו בטלוויזיה.

מרינה סולודקין: את הבעיות הרבות והקשות של החברה הערבית בישראל יצטרכו כנראה לפתור אנשים אחרים.

מרינה סולודקין: מובן שסיעתי, ישראל בעלייה, ואני מתנגדות בחריפות להצעת האי-אמון הזאת.

מרינה סולודקין: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת מקסים לוי, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת חיים כץ, ואחריו – אם יהיה נציג של סיעת הבחירה הדמוקרטית הוא ידבר, ואם לא – סיעת עמ"ל.

מקסים לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כשאנחנו באים היום לדבר על הנושאים החברתיים – צדק קודמי שדיבר על תקציב המדינה, שבעצם אין לו תשובה, כמו בתהליך המדיני.

מקסים לוי: לגבי התהליך המדיני, כפי שאנחנו רואים אותו, הממשלה הזאת לא מחברת איזו תוכנית מדינית, אם במהלך משא-ומתן יהיו קווים בין העבודה לבין הליכוד.

מקסים לוי: אין תוכנית מדינית.

מקסים לוי: אולי מה שמחבר אותם זה הירי, המשך האלימות.

מקסים לוי: כי אני לא רואה שום תוכנית מדינית לבוא אתה מחר בבוקר, אם יהיה לחץ כזה או אחר.

מקסים לוי: אותו דבר לגבי התהליך החברתי.

מקסים לוי: כולנו מדברים על התהליך הביטחוני אבל לא חושבים לא על ילדי מצפה-רמון, לא על ילדי דימונה, לא על המובטלים בבאר-שבע ולא על זוגות צעירים שהבנקים עושקים אותם.

מקסים לוי: אנחנו לא מדברים על תקציב המדינה שהונח היום, שאין לו שום בשורה באשר לנושאים החברתיים, לא במגזר הערבי, לא במגזר הדרוזי ולא במגזר היהודי.

מקסים לוי: מי שיסתכל על מענקי האיזון בתקציב המדינה יראה שהם קטנים והולכים.

מקסים לוי: לשכות הרווחה פיטרו למעשה את כל העובדים הסוציאליים הקהילתיים.

מקסים לוי: הרשויות המקומיות יקבלו תקציב נמוך יותר, ועל-ידי כך נראה פערים חברתיים כאשר הנושאים האלה זזים הצדה, כשכולנו מדברים על הנושאים הביטחוניים.

מקסים לוי: נכון, אינני חושב שלא צריך לדבר על הביטחון הפנימי בתוך ישראל, על הטרור, אבל צריך שתהיה גם עין שמסתכלת על הנושאים החברתיים.

מקסים לוי: כשאני שומע היום את שר האוצר מדבר על 8 מיליארדי שקל לתשתיות, אני אומר: כביש יכול לחכות, מדרכה יכולה לחכות; אבל כשילד פונה לעבריינות ולסמים ואין חינוך ואין תעסוקה, לא נוכל לשקם את אלה מחר בבוקר אפילו במיליארדים.

מקסים לוי: מה זה 8 מיליארדים?

מקסים לוי: כשאני מדבר על אבטלה, על מפעלים שנסגרים, מי מאתנו מסתכל על זוגות צעירים שהבנקים מחזירים להם את הדירות כאשר מעקלים להם הכול?

מקסים לוי: גברתי היושבת-ראש, בשבוע שעבר דיברתי על אשה גרושה עם שלושה ילדים, שהבנק עיקל את דירתה כיוון שהיא לא יכלה לשלם משכנתה.

מקסים לוי: את כל המיטלטלין שלה זרקו החוצה, אנשים גנבו אותם, והיא שוכבת בבית-חולים.

מקסים לוי: איפה התבונה החברתית?

מקסים לוי: דווקא אנשי הליכוד ודווקא אדוני ראש הממשלה, שנבחר בעיקר על-ידי 90% מבני עיירות הפיתוח, הוא חייב להם בנושאים החברתיים.

מקסים לוי: אנחנו מדברים על קיצוץ בתקציב החינוך.

מקסים לוי: אז יכריז ראש הממשלה שהוא מחזיר את התקציב לרמת פעילות של השנה שעברה, לא מקדם את נושא החינוך במיליארד שקל.

מקסים לוי: הרי תוכניות של שיקום שכונות הלכו לאיבוד.

מקסים לוי: המתנ"סים במדינת ישראל נסגרים, כספי יהדות העולם לא ניתנים, ואז המצב מידרדר והולך.

מקסים לוי: אנחנו רואים את החינוך הבלתי-פורמלי כלא קיים ברשויות המקומיות, כי אין לו תקצוב.

מקסים לוי: אז לילדי העשירים יש לשלם בעד חוגים, אבל איך ילדי המובטלים ילכו לחוג?

יהודית נאות: לא, הם לא ילכו.

מקסים לוי: איך הם ילכו להעשרה?

מקסים לוי: מי ערב שאותם בני נוער לא יפנו לעבריינות ולסמים?

מקסים לוי: אותו דבר, גברתי, ביישובים הערביים.

מקסים לוי: כשמדברים על היישובים הערביים, שחברי הכנסת לא יטיפו מוסר, משום שגם הם אשמים.

מקסים לוי: איפה הם נלחמו בתקופת ממשלת ברק למען צמצום אותם פערים?

מקסים לוי: אותו תקציב נשאר.

מקסים לוי: היו רק הבטחות של ממשלות קודמות לתת 4 מיליארדי שקל כדי להקטין את הפער, וגם זה לא ניתן, לא בתקופת ברק ולא בתקופה זו.

מקסים לוי: משום שילד שלא מקבל חינוך, ילד שלא מקבל רווחה וילד שלא מקבל העשרה הוא האדם הכי חדור שנאה בחברה.

מקסים לוי: כך אנחנו מגדלים ביישובים הערביים, עם פערים חברתיים, דור חדור שנאה.

מקסים לוי: הפערים מביאים לידי האצת התבערה החברתית.

מקסים לוי: לכן, גברתי היושבת-ראש, כשמדברים על תהליך מדיני, אינני יודע מהו התהליך המדיני של הממשלה הזאת.

מקסים לוי: וכבר אנחנו שומעים שבחוץ-לארץ משלחות מדברות בשני קולות.

מקסים לוי: אם כך, מה נתלונן אנחנו בפני האמריקנים ובפני אירופה על כך ששר החוץ אומר כך ושליחים של ראש הממשלה אומרים כך?

מקסים לוי: כי לממשלה אין מדיניות ברורה.

מקסים לוי: האם לממשלה יש תוכנית מדינית?

מקסים לוי: אין לה.

מקסים לוי: אני מצטער לומר שלממשלה הזאת גם אין תוכנית חברתית ואין בשורה חברתית בתקציב 2002.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מאחר שהמליאה כמעט מלאה, אז ערב טוב לצופי ערוץ-33.

חיים כץ: קראתי בשמחה את הצעת האי-אמון של חברי הכנסת הערבים על המדיניות הכלכלית-החברתית של הממשלה, ואמרתי שהגיעו תקופות טובות.

חיים כץ: חברי הכנסת הערבים התחילו לדאוג לכלכלה של הערבים במדינת ישראל, ואולי הם צודקים.

חיים כץ: שמעתי את כל הדוברים.

חיים כץ: להוציא חבר הכנסת מקסים לוי, שדיבר על הנושא החברתי, כולם דיברו על נושאים מדיניים.

חיים כץ: גם חבר הכנסת מוחמד ברכה קודם כול דיבר על רמאללה, ואחר כך כנציג האזרחים הערבים הוא סגר במשפט אחד, אבל קודם כול הפלסטינים.

חיים כץ: אנחנו חיים במדינה שלצערי יש בה יותר מדי פיגועים.

חיים כץ: יש יותר מדי פיגועים בנפש בשני הצדדים, אבל יש בה יותר מדי פיגועים חברתיים.

חיים כץ: כל מפעל שנסגר וכל בן-אדם שמפוטר זה פיגוע חברתי.

חיים כץ: המצב הכלכלי במדינה שלנו הוא הגרוע ביותר זה 48 שנה.

חיים כץ: מספר התיירים שואף לאפס, אין תיירים במדינת ישראל.

חיים כץ: בתי-מלון נסגרים, מסעדות נסגרות, כל יום אנשים נשלחים הביתה.

חיים כץ: כל יום נסגרים מפעלים במדינה הזאת, והכנסת הזאת, גם כשיש הצעת אי-אמון בנושאים כלכליים, מדברת על נושאים מדיניים.

חיים כץ: זה פשוט לא יכול להיות.

חיים כץ: רק אתמול הלכנו לבחירות לראשות הממשלה, ועל מה דיברו אז?

חיים כץ: על נושאים חברתיים.

חיים כץ: וכשמגיעים לכנסת, מה שרואים מפה לא רואים משם.

חיים כץ: לצערי, בכנסת הזאת יש יותר מדי אנשים שמתעסקים בנושאים המדיניים.

חיים כץ: צר לי שהאזרחים במדינת ישראל לא עושים את חשבון הנפש, והם לא רואים מי מייצג אותם באמת, מי דואג להם באמת.

חיים כץ: גם הנושאים המדיניים חשובים, אז שיתעסקו 100 איש בכנסת בנושאים מדיניים, אבל ש-20 איש יתעסקו בנושאים חברתיים.

חיים כץ: אם 20 איש יתעסקו בנושאים חברתיים, אולי לא יהיו לנו 400,000 מובטלים, ואולי לא יסגרו כל יום מפעלים.

חיים כץ: אתמול זה היה ב"פניציה", והיום בתע"ש, ואנחנו עוברים לרכישות מהמדף וסוגרים את התעשייה במדינת ישראל.

חיים כץ: ומשפט אחרון: אני חושב, שהאזרחים במדינת ישראל, גם האזרחים הערבים, זכאים למצב כלכלי ולמצב תעסוקתי אחר, ולחברי כנסת שיתחילו לייצג את האזרחים הערבים ויפסיקו לייצג את הפלסטינים; שיאסר ערפאת ייצג אותם.

חיים כץ: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת מיכאל קליינר, אם הוא יהיה באולם.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את דברי חבר הכנסת חיים כץ ואת דברי קודמו, חבר הכנסת מקסים לוי, ואת דברי חברת הכנסת מרינה סולודקין.

מוחמד כנעאן: לפעמים אני ממש מתפלא: תמיד קופצים להשמיץ, להאשים ולהטיף מוסר לחברי הכנסת הערבים.

מוחמד כנעאן: עם כל הכבוד, אני מציע שכל חבר כנסת יטיף מוסר קודם כול לעצמו, לסיעתו, לחבריו בכנסת, ואז נגיע למה שצריך להגיע, חבר הכנסת חיים כץ.

מוחמד כנעאן: אם יש לך טענה נגד פלוני או אלמוני מחברי הכנסת, ערבי או יהודי, תנקוב בשמו ובשם סיעתו, ולא תכליל תמיד את כל חברי הכנסת.

מוחמד כנעאן: לא שאנחנו לא רוצים להיות מאוחדים, אני מקווה שנהיה מאוחדים לא רק בהשמצות עלינו אלא גם בפועל, כסיעות ערביות, כמגזר ערבי, כאוכלוסייה ערבית.

מוחמד כנעאן: נושא אחר הוא ייצוג הצד הפלסטיני: אף אחד מאתנו לא טוען שהוא מייצג את העם הפלסטיני, אבל אף אחד מאתנו לא יכול להכחיש שהוא חלק מהעם הערבי הפלסטיני.

מוחמד כנעאן: לרשות הפלסטינית יש מי שייצג אותה, יש מי שידבר בשמה, מי שידבר בשם העם הפלסטיני במשא-ומתן עם ישראל.

מוחמד כנעאן: אין שום כוונה לאף חבר כנסת כאן להיות דובר של היושב-ראש ערפאת.

מוחמד כנעאן: הוא יודע לדבר טוב מאוד, יש לו נציגים שיכולים לדבר ולנהל משא-ומתן טוב מאוד.

מוחמד כנעאן: לגבי הנושא עצמו, הצעת האי-אמון, מיותר לציין שאין נושא אחד של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל שיש בו התקדמות, לצערי הרב.

מוחמד כנעאן: התבשרנו היום ששוב יש עלייה במספר היישובים נגועי האבטלה.

מוחמד כנעאן: מי שעומד תמיד בראש היישובים האלה הוא היישוב הערבי כפר-מנדא.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת היא אכן נכונה, מה המדיניות הכלכלית-החברתית של הממשלה?

מוחמד כנעאן: שרת התעשייה והמסחר טובה בהשמצות.

מוחמד כנעאן: בכנס בצפון עם אנשי עסקים ערבים היא השמיצה את חברי הכנסת הערבים, שלא עושים למען המגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: השאלה הנשאלת היא, מי כן עושה, דליה איציק?

מוחמד כנעאן: מפלגת העבודה?

חיים כץ: אף אחד.

מוחמד כנעאן: חברי הכנסת היהודים עושים למען המגזר הערבי?

מוחמד כנעאן: אף אחד לא עושה טוב למגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: השאלה שאני שואל את שרת התעשייה והמסחר היא, מה הוא האחוז שהיא נותנת למגזר הערבי מתקציב המשרד שלה?

מוחמד כנעאן: האם משרד התעשייה והמסחר הגדיל את תקציבו, האם הוא מתכוון לעשות משהו למען המגזר הערבי, או להסתפק בדיבורים?

מוחמד כנעאן: שבענו דיבורים, שבענו הבטחות.

מוחמד כנעאן: גם התקציב שהממשלה מכינה אינו מבשר טובות למדינה בכלל ולמגזר הערבי בפרט, במיוחד בנושאי החינוך, התעשייה והתשתיות.

מוחמד כנעאן: לאחרונה היו עשרות תאונות דרכים שהנפגעים בהן היו ערבים ביישובים הערביים, כתוצאה מתשתיות לקויות.

מוחמד כנעאן: אין השקעה מספקת מצד הממשלה, מצד הגורמים הנוגעים בדבר.

מוחמד כנעאן: אין היום מדיניות כלכלית-חברתית מיומנת וברורה כלפי המגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: יש הבטחות של הממשלה הקודמת, ממשלת העבודה בראשותו של ברק.

מוחמד כנעאן: הוא הבטיח מעל הדוכן הזה 4 מיליארדי שקלים למגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: מה ראינו מהם עד היום?

מוחמד כנעאן: שום דבר.

מוחמד כנעאן: נאמר שברק ייתן 4 מיליארדים לאוכלוסייה הערבית, אך הוא עשה מה שעשה בתחילת אוקטובר.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת חיים כץ, ולחברים שלך, לא קיבלנו עד היום שום דבר.

מוחמד כנעאן: הרשויות הערביות נמצאות במצב קשה מאוד, המגזר הערבי במצב קשה מאוד.

מוחמד כנעאן: היום אני קורא בעיתון "הארץ" כתבה עם צילומים של חבר הכנסת אופיר פינס-פז ומנכ"ל הביטוח הלאומי.

מוחמד כנעאן: בכתבה נאמר, שרוצים למנוע מאזרח ערבי להתחתן עם נערה פלסטינית.

מוחמד כנעאן: אומרים שזוהי זכות השיבה.

מוחמד כנעאן: ריבונו של עולם, לאן הגענו?

מוחמד כנעאן: רוצים אפילו לכפות על בן-אדם עם מי להתחתן ואיך להתחתן?

מוחמד כנעאן: אני רוצה להתייחס להחלטה האומללה של הממשלה לפני שבועיים בקשר לעקורי אקרית ובירעם.

מוחמד כנעאן: ממשלת הימין בראשותו של שרון לא כיבדה החלטות של ממשלות ימין בעבר, את ההחלטה של ממשלת בגין בנושא זה.

מוחמד כנעאן: אני חושב שזו אחת ההחלטות האומללות בתולדות ממשלת ישראל, שמראה את היחס הבלתי-אנושי של הממשלה כלפי אזרחיה הערבים.

מוחמד כנעאן: על כן אנחנו דוחים מכול וכול את החלטת הממשלה.

מוחמד כנעאן: עקורי אקרית ובירעם, ויחד אתם כל האוכלוסייה הערבית, ימשיכו להיאבק עד שאותם אנשים שהוצאו על-ידי ממשלות ישראל, על-ידי צה"ל, יוחזרו ליישובים שלהם – לאקרית ולבירעם.

מוחמד כנעאן: תודה, גברתי.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת עזמי בשארה, תצטרך להמתין, כי אני רוצה לומר, ברשותך, כמה מילות ברכה לשרת החוץ של לוקסמבורג.

יהודית נאות: שלום לך, גברת לידיה פולפר, סגנית ראש הממשלה ושרת החוץ של דוכסות לוקסמבורג, ברוכה הבאה, WELCOME TO THE ISRAELI KNESSET.

יהודית נאות: פינה חמה שמורה בלבנו ללוקסמבורג הקטנה, ולו רק בשל ממדיה הזעירים.

יהודית נאות: לא אחת אנו מתקנאים בדוכסות שלכם, השוכנת בשלום ובשלווה בקרב מדינות שכנות, שהן גם ידידות נאמנות ואוהדות.

יהודית נאות: הגעת אלינו בימים קשים, ימים של טרור ודם, ואנחנו מעריכים זאת מאוד.

יהודית נאות: I HOPE THAT YOU HAVE SOME TRANSLATION – WE REALLY APPRECIATE YOUR VISIT.

יהודית נאות: תקוותנו שבמהלך ביקורך הבא תמצאי כאן מעט מהשקט והשלווה המאפיינים את ארץ מגורייך.

יהודית נאות: לאסוננו, הטרור הוא חלק מהוויית חיינו.

יהודית נאות: במשך שנים ארוכות אנו נאבקים לא אחת לבד בטרור.

יהודית נאות: בשנה האחרונה נחשפנו לטרור רצחני, מעשה של כמעט יום-יום.

יהודית נאות: הטענה שלנו, כי הטרור הכריז מלחמה לא רק במדינת ישראל אלא על המסד הדמוקרטי של העולם, לא נקלטה במשך שנים רבות.

יהודית נאות: לאחר האסון הגדול שהמיט הטרור על ארצות-הברית נקלט האיום הטמון בטרור בתודעת הכול.

יהודית נאות: העולם הכיר בכך שהטרור חוצה ימים ויבשות, עמים ולאומים.

יהודית נאות: רק עכשיו חש כל אחד, ואין הבדל באיזה מקום הוא נמצא, בחרב החדה של הטרור.

יהודית נאות: גברתי השרה, אנו נלחמים בטרור ובתשתיתו בכל דרך ובכל מקום.

יהודית נאות: מאז ומעולם לא נכנענו בפניו.

יהודית נאות: מעולם לא התפשרנו אתו.

יהודית נאות: אנו מונחים על-ידי כלל מוסרי, כי טרור שמטרתו לפגוע באזרחים כדי להשיג מטרות פוליטיות לעולם לא ישיג את מטרתו.

יהודית נאות: נודה לך אם תעבירי מסר זה לעמיתייך השרים באיחוד האירופי.

יהודית נאות: אנא הדגישי בפניהם, כי אין טעם לשגות באשליות.

יהודית נאות: הטרור מסכן את שלום העולם כולו.

יהודית נאות: רק מלחמה גלובלית ונחרצת בטרור בכל מקום ובכל עת תשנה את המציאות בעולם.

יהודית נאות: לכן, העולם החופשי כולו החליט להתגייס למאבק היסטורי בטרור ובנותנים לו חסות.

יהודית נאות: ברצוני, כבוד שרת החוץ הגברת פולפר, שתדעי כי תושבי הארץ הזאת רוצים בשלום.

יהודית נאות: אולם כשמנהלים משא-ומתן לשלום, צריך המשא-ומתן להפסיק את כל פעולות הטרור.

יהודית נאות: כשאנחנו מדברים על שלום, אנחנו מתכוונים למציאות שכה מוכרת לך, מציאות שבה כל עם חי לצד השני בכבוד הדדי.

יהודית נאות: כשאנחנו אומרים שלום, אנחנו מתכוונים למציאות שבה כל עם חי את חייו על-פי מסורתו, תרבותו ומשטרו, כמו שנאמר: איש תחת גפנו ותחת תאנתו, ומקיים יחסי שכנות הוגנים ומכובדים עם העמים הסובבים אותו.

יהודית נאות: לוקסמבורג, גברתי השרה, שימשה אכסניה לחתימת הסכם בין שתי מדינות עוינות, שדומה היה שאיבת נצח תשרור ביניהן.

יהודית נאות: כוונתי לגרמניה ולישראל, שחתמו בשנת 1952, בבירת ארצך, על הסכם השילומים.

יהודית נאות: ההסכם שימש תשתית לרקימת יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות, דבר שבשעתו לא יכול היה איש להעלות בדמיונו.

יהודית נאות: מקום למחשבה, לא כן?

יהודית נאות: בשם הכנסת ובשמי ברצוני לאחל לך ביקור פורה ומהנה.

יהודית נאות: Welcome.

יהודית נאות: אנחנו נחזור לסדר-היום, רבותי חברי הכנסת.

יהודית נאות: הדובר הבא הוא חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בשבוע שעבר הגשנו הצעת אי-אמון בנושא אקרית ובירעם, בנושאים דומים.

עזמי בשארה: גם כשהדוברים פה התייחסו ישירות לעניין ואפילו לא התבטאו התבטאות פוליטית או מדינית כלשהי, גם אז אנשים לא שינו את עמדותיהם בכנסת.

עזמי בשארה: לכן, גברתי, האמתלה הזאת, הדיבור הזה כאילו נאומו של חבר הכנסת טלב אלסאנע היה מדיני, היה פוליטי, ולא התייחס לנושא – – – עכשיו הכול השתלם.

עזמי בשארה: עכשיו גם היושב-ראש ערבי.

עזמי בשארה: קליינר פה, בסדר, כי חששתי שנעשה הצבעת אי-אמון בנוכחות הזאת שקיימת עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מתכוון להצבעה, לא להצעה.

מיכאל קליינר: אני גם בעד האי-אמון, תלוי רק באיזה נושא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בשארה, גם בהצבעת אי-אמון עכשיו לא תיפול הממשלה.

עזמי בשארה: אני יודע.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, יש פה ניסיון פטרנליסטי מובהק.

עזמי בשארה: האמת היא שהמקור שלו לא ברור לי.

עזמי בשארה: אין לו מקור פוליטי, יש לו מקור יותר פסיכולוגי, להגיד כל הזמן לחברי הכנסת הערבים: תתעסקו בענייניכם, כאילו פוליטיקה זה לא מענייננו.

עזמי בשארה: למשל חבר הכנסת חיים כץ, שלכל הדעות מייצג את מעמד הפועלים, את החלק האריסטוקרטי, את פועלי החברות הגדולות, אסור לו להתבטא פה פוליטית, הוא צריך להתעסק רק בנושאי הפועלים?

עזמי בשארה: למשל חבר הכנסת דוד טל, מותר לו רק להתעסק בנושאי מי ששלחו אותו לכנסת?

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה כאן לתקן רושם.

עזמי בשארה: אגב, כיוון שגם הציבור הערבי הוא צרכן תקשורת ישראלית, יכול להיות שבעצם מגניבים את הרעיון הזה לציבור הערבי.

עזמי בשארה: חברי הכנסת הערבים, 95% מזמנם הם מתעסקים בנושאי האזרחים הערבים.

עזמי בשארה: הם גם מתבטאים פוליטית.

עזמי בשארה: חבר כנסת מתבטא פוליטית על המצב.

עזמי בשארה: מה עוד שחברי הכנסת הערבים מייצגים בכנסת ציבור שיש לו אחריות כפולה.

עזמי בשארה: הציבור שלנו הוא גם ערבים פלסטינים וגם אזרחים ישראלים, ולכן יש לנו גם אחריות כפולה בעניין השלום.

עזמי בשארה: אנחנו תומכים בשלום צודק, ולדעתנו יש לציבור הערבי אפילו יותר אינטרס מהמעמד שמייצג חיים כץ או מאנשים שמייצג דוד טל, כיוון שיש קשר כמעט גורדי בנושא השוויון והשלום.

עזמי בשארה: אי-אפשר לדבר על נושא השוויון כל עוד מתייחסים לערבים כאל גיס חמישי ויש ספקות כלפי האוכלוסייה בישראל, יש מצב של מתח, מצב מלחמה.

עזמי בשארה: לכן, יש לנו שני אינטרסים בנושא השלום: א.

עזמי בשארה: כיוון שאנחנו מעוניינים בשלום ובשחרור העם שלנו מהכיבוש והקמת מדינתו; ב.

עזמי בשארה: בלתי אפשרי להשיג שוויון כל עוד היחסים באזור נראים כפי שהם נראים.

עזמי בשארה: כלומר, יש לנו גם אינטרס אזרחי.

עזמי בשארה: חוץ מהאינטרס הלאומי, יש לנו אינטרס אזרחי בפתרון השאלה הלאומית הפלסטינית.

עזמי בשארה: נכון לזה התכוונת, חבר הכנסת טלב אלסאנע, כשדיברת על נושאים פוליטיים?

עזמי בשארה: דבר אחרון שאני רוצה להתייחס אליו, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: כל הזמן הרושם הזה, ועכשיו בכל מיני סימפוזיונים מנסים להגניב את הדעה הזאת לציבור, גם כל חבר כנסת פה שמצביע נגדנו בכל דבר, גם בוועדת הכספים, גם בוועדת הפנים, גם בוועדת הכלכלה, פתאום עולה ומאשים את הרדיקליות של חברי הכנסת הערבים, ומנסים עכשיו להגניב את זה, לאן?

עזמי בשארה: מי הם רוצים שישמע, חבר הכנסת אלסאנע?

עזמי בשארה: הם רוצים שהציבור הערבי ישמע אותם, כאילו חברי הכנסת הערבים לא מייצגים את האינטרסים האמיתיים שלהם אלא נושאים פוליטיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, הם יקבלו קולות שם, מי יודע.

עזמי בשארה: אני רוצה להזכיר לציבור, אדוני היושב-ראש, כאשר ישבו פה בכנסת כחמישה חברי כנסת ערבים, או שלושה, אולי חבר הכנסת קליינר זוכר אותם, שהצביעו בעד הממשל הצבאי והיו בעד כל דבר שממשלות ישראל עשו, ותמכו בכל צעד של ממשלת ישראל בנושאי שלום – – –

מיכאל קליינר: אבל חרות הצביעה נגד.

עזמי בשארה: הבעיה היא, חבר הכנסת אלסאנע, שאז מצב הזכויות של האוכלוסייה הערבית היה הכי גרוע.

עזמי בשארה: כלומר, ככל שאנחנו חופשיים יותר בביטוי זכויותינו הלאומיות ועומדים על כבודנו הלאומי, גם זכויותינו האזרחיות השתפרו.

עזמי בשארה: כאשר התרפסנו בנושאים הפוליטיים והסכמנו לכל דבר שממשלת ישראל עשתה, גם זכויותינו האזרחיות היו בכי רע.

עזמי בשארה: כלומר, הפוך על הפוך ממה שכל החבורה הזאת, שמאוד אוהבת את האוכלוסייה הערבית, טוענת כל הזמן, שהרדיקליות, העמדה הפוליטית, זה שאנחנו מתערבים בפוליטיקה והכבוד הלאומי שלנו – זה מפריע לנו לקבל זכויות.

עזמי בשארה: דווקא כשהיינו, או חלק גדול מאתנו ייצג פה את האינטרסים של מפלגת העבודה וכו', חיינו תחת ממשל צבאי והפערים היו גדולים וכו' וכו'.

עזמי בשארה: דווקא עכשיו אנחנו מציעים גם בנושאי האפליה – ויש אפליה, בכל תחומי החיים יש אפליה, גם בנושא היחס שלנו לאדמה, גם בענייני תכנון ובנייה, גם בעניין הריסת בתים, גם בעניין שאר הכפרים העקורים וגם בעניין היישובים הלא-מוכרים בנגב – כמעט אין תחום מתחומי החיים שאין בו אפליה, אנחנו מתעסקים בזה 95% מהזמן.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אנחנו גם מתבטאים פוליטית, כמו כל חברי הכנסת פה.

עזמי בשארה: למשל, קרוב ללבה של חברת הכנסת סופה לנדבר עניין העולים, אבל היא גם מתבטאת פוליטית.

עזמי בשארה: אין עליה איסור לדבר פוליטיקה.

עזמי בשארה: גם אנחנו מתבטאים פוליטית, ועוד כפול, ואמרתי למה.

עזמי בשארה: יש לנו אינטרס כפול בזה.

עזמי בשארה: לכן, אדוני היושב-ראש, מספיק עם הפטרנליזם הזה, שכל אחד פה עולה ומלמד את חברי הכנסת הערבים, כאילו הם תלמידים, ואומר להם איך הם צריכים לדבר ובמה הם צריכים להתעסק.

עזמי בשארה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם חרדים לאינטרס של האזרחים הערבים, חבר הכנסת בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את זה שכחת להגיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר בשם תנועת החרות, אחרון הדוברים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת היא שהמצב כאן במליאה מפתה.

אחמד טיבי: אם נכריז פה על מדינה פלסטינית בקווי ה-4 ביוני – נדמה לי שאין לנו רוב מוחלט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך את קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך את כל חברי הכנסת הערבים היום.

אחמד טיבי: גם אז נוכל להסכים שזה יהיה שתי דקות והרוב יישאר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: "נגייר" את קליינר לערבי, ואז יש לך כנסת של ערבים עכשיו.

אחמד טיבי: ברשות

אחמד טיבי: כם, אני רוצה לדבר על מה שמתרחש בגדה הפלסטינית ועל הכיבוש מחדש של שטחי A.

אחמד טיבי: הכיבוש הזה מתבטא בכניסת טנקים לתוך הערים הפלסטיניות ובהרג של אזרחים בעיקר, חלקם נשים.

אחמד טיבי: שלשום קיים תת-אלוף יצחק גרשון, זה השם שלו, המכונה ג'רי – הוא מפקד אוגדת יו"ש, זה התואר שלו – מסיבת עיתונאים ובה הוא הודיע, שכל ההרוגים, אדוני היושב-ראש, כל ההרוגים בקרב הפלסטינים הם או חברי "חמאס", או "פתח", או "ג'יהאד אסלאמי", והם היו חמושים.

אחמד טיבי: הוא גם אמר: הודענו לרשות הפלסטינית על הכניסה שלנו וביקשנו מהם להישאר בבתים.

אחמד טיבי: לזה אומרים: חוצפה של כובש.

מוחמד כנעאן: הם קיבלו אישור.

אחמד טיבי: חוצפה של כובש; כובש המתנכר לעובדה שהוא רצח בדם קר, בדם קר ממש, תלמידת בית-ספר בת עשר, שקוראים לה ריהאם ווארד.

אחמד טיבי: אף לא אמצעי תקשורת ישראלי אחד הזכיר את השם שלה.

אחמד טיבי: אמרו רק: ילדה בת עשר.

אחמד טיבי: אין לה שם.

אחמד טיבי: אין לה משפחה.

אחמד טיבי: אין להם רגשות.

אחמד טיבי: אין להם שכול.

אחמד טיבי: נהרגו גם ארבע נשים פלסטיניות.

אחמד טיבי: הן לא היו חברות לא ב"חמאס", לא ב"ג'יהאד האסלאמי", לא ב"פתח", והן לא נשאו נשק.

אחמד טיבי: נהרגו יותר אזרחים מאשר אנשים חמושים.

אחמד טיבי: ובכל זאת, ברוב חוצפתו, הג'רי הזה אומר: ביקשנו מהפלסטינים להיכנס לבתים, ביקשנו זאת מהמשטרה הפלסטינית, כי אנחנו נכנסים.

אחמד טיבי: זה מה שהוא אמר.

אחמד טיבי: נכנסים והורגים ילדות.

אחמד טיבי: נכנסים והורגים נשים.

אחמד טיבי: מדובר בכיבוש מחודש.

אחמד טיבי: זה לא כיתור ערים פלסטיניות, אלא כיבוש של ערים פלסטיניות.

אחמד טיבי: הכיבוש הזה מוצא את אנשי מפלגת העבודה באופן הברור ביותר לא רק נותנים יד למהלך, אלא יוזמים אותו באמצעות השר המייצג, שר הביטחון.

אחמד טיבי: אתם שותפים למעשה שאי-אפשר לכנות אותו פחות מאשר פשע נגד אזרחים, כאשר טנקים יורים על בית-ספר.

אחמד טיבי: ראיתם את התמונה של הטנק שנכנס לחנייה של וילה, במקום המכונית המקומית.

אחמד טיבי: הוא נכנס, סגר את השער, ורק משם הוא ירה.

אחמד טיבי: תענוג להילחם בטרור מהמקום הזה.

אחמד טיבי: איזה טרור?

אחמד טיבי: מי הוא טרוריסט, זה שיורה בריהאם ווארד?

אחמד טיבי: או זה שיושב בטנק ויורה על בית-ספר?

אחמד טיבי: והשאלות האלה לא נשאלו זה ארבעה-חמישה ימים.

רחמים מלול: תגיד איזו מלה טובה על הרמטכ"ל.

אחמד טיבי: מלה טובה על הרמטכ"ל, הוא אומר.

אחמד טיבי: עד עכשיו הוא הרג רק 25.

אחמד טיבי: הוא לא הרג 500.

אחמד טיבי: צר לי שבשלב זה אריאל שרון מנצל אירוע טרגי קשה, שכולנו דחינו אותו והוקענו אותו, רצח השר זאבי, על מנת לבצע תוכנית של כיבוש מחדש של אזורי הרשות וניסיון לקעקע את הרשות הפלסטינית ולפגוע בה באופן הקשה ביותר.

אחמד טיבי: אין ספק שבסופו של דבר הרי צה"ל יצטרך לסגת משם.

אחמד טיבי: אחרי הנסיגה הוא ייווכח לדעת שהכניסה הזאת מבחינתו שלו, מבחינת מדיניותו של שרון, לא שינתה דבר.

אחמד טיבי: נהפוך הוא, היא הגבירה את השנאה ואת הרצון להיאבק בכיבוש.

אחמד טיבי: לכן, מוטל על האנשים לשאול שאלות נוקבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא לסיים, בבקשה.

אחמד טיבי: ומוטל, אדוני היושב-ראש, על אנשי מפלגת העבודה לעשות חשבון נפש על השותפות המרה הזאת בכיבוש מחדש.

אחמד טיבי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל קליינר, אחרון הדוברים, בבקשה.

מיכאל קליינר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך את חברי הכנסת הערבים.

מיכאל קליינר: סוף-סוף הם העלו הצעה לדיון, הצעת אי-אמון בממשלה, שלא עוסקת בפלסטינים אלא באלה שהם בעצם ציבור הבוחרים שלהם ואותם הם בדרך כלל שוכחים.

מיכאל קליינר: אבל, גברתי היושבת-ראש, מובן שזה היה נאיבי לחשוב, שהיות שעל דף הנייר שתלוי במסדרון רשום אי-אמון בנושא קיפוח המגזר הערבי, ידברו כאן על המגזר הערבי.

מיכאל קליינר: רוב הדוברים כמובן דיברו על העניין הפלסטיני.

מיכאל קליינר: זה מדהים לשמוע את חבר הכנסת טיבי – – –

יהודית נאות: רבותי, הדובר לא יכול לשמוע אפילו את עצמו.

יהודית נאות: להוריד ווליום, בבקשה.

מיכאל קליינר: אני מבין שהפריווילגיה של הנואם האחרון בהצעת אי-אמון לפני ההצבעה היא שמתמלא לו האולם.

יהודית נאות: נכון.

מיכאל קליינר: אבל אם מדובר באולם מלא מהסוג הזה – אני כבר מתגעגע לפריווילגיה של הדוברים שלפני, כשאומנם האולם היה ריק, אבל לפחות הם יכלו לשמוע את עצמם.

יהודית נאות: אני מבקשת מחברי הכנסת שלא לדבר בקול רם, לדבר בלחש.

מיכאל קליינר: או שיחכו בחוץ, ידברו וייכנסו להצבעה.

יהודית נאות: חברת הכנסת דיין, חברת הכנסת מאור, זה מפריע לדובר.

יהודית נאות: חבר הכנסת שטייניץ, אני מבקשת לאפשר לחבר הכנסת קליינר לשאת דברו.

מיכאל קליינר: ועומד כאן חבר הכנסת טיבי ומתאר בצבעים מדויקים, יפים, את סבלם של אנשים בישות הפלסטינית כתוצאה מפעולות צה"ל.

מיכאל קליינר: אני בטוח וחזקה עליך שהתיאורים מדויקים.

מיכאל קליינר: אבל מה זה התיאורים המדויקים האלה בלי לראות את התמונה הכוללת?

מיכאל קליינר: איך אפשר להיכנס לפרט אחרי פרט בלי להזכיר שלולא החליט אדון ערפאת אחרי קמפ-דייוויד, תוך הפרה גמורה של הסכמי אוסלו, להתחיל באינתיפאדה, לא היה נפגע ילד פלסטיני אחד וגם לא ילד יהודי וגם לא זקן פלסטיני?

מיכאל קליינר: כמה פעמים ישראל באופן חד-צדדי – ואני ביקרתי את ראש הממשלה על כך – הפסיקה את האש?

מיכאל קליינר: ואתה יודע היטב, חבר הכנסת טיבי, שאם באמת הרשות היתה עוצרת את האש, כמו שהיא הבטיחה לברק, לשרון ולאמריקנים, וחתמה הסכמים, אילו פעם אחת היא היתה מפסיקה באמת את האש לגמרי, מאז והלאה לא היה נסרט ילד פלסטיני, ולא רק שלא נהרג.

מיכאל קליינר: אז לבוא ולתאר תמונות זוועה?

מיכאל קליינר: על-פי ההיגיון הזה יכול היה מישהו לבוא ולהגיד: איזו מדינה אכזרית היא בריטניה, איזו מדינה אכזרית היא ארצות-הברית, ולתאר באלף עמודים את הזוועות של הפצצת דרזדן.

מיכאל קליינר: הפצצת דרזדן לא היתה דבר נורא?

מיכאל קליינר: השאלה היא איך זה התחיל, מה הוביל לזה, מי הפר הסכם והתחיל לירות על אנשים חפים מפשע, מיהו הטרוריסט ומי המגיב.

מיכאל קליינר: כשעל הבמה הזאת עומד חבר כנסת ישראלי, לא אחד, כולם, ורואה את התמונה בצורה כל כך עיוורת, לא מזכיר אף מעשה טרור, לא מזכיר איך התחיל כל העניין, תוך הפרה של הסכמי אוסלו, אלא רק מתאר את הסבל, זה לגיטימי, רק השאלה היא את מי הוא מייצג.

מיכאל קליינר: השאלה הזאת עוברת לאי-אמון.

מיכאל קליינר: אני בעד לסייע מאוד לאוכלוסייה הערבית, ויש במדינת ישראל אוכלוסייה ערבית נאמנה למדינה, שמקבלת את העובדה שזו מדינה יהודית.

מיכאל קליינר: אזרחים שרוצים לחיות במדינה היהודית גם אם הם מוסלמים, או נוצרים, או צ'רקסים אפילו מתגאים במדינה היהודית, כמו שיהודים במדינות שהם מיעוט בהן מתגאים במדינותיהם – לאלה צריך לעזור.

מיכאל קליינר: יישובים ערביים שבהם רוב התושבים משרתים בצה"ל, לדעתי צריכים לקבל יחס יותר טוב מיישובים יהודיים.

מיכאל קליינר: אבל, יישובים ערביים שלא משלמים ארנונה, שלא ממלאים את החובות שלהם, שמפירים את כל חוקי המדינה, שמחנכים את הילדים לשרוף יערות, לנתץ סניפי בנקים, סניפי דואר, תחנות משטרה שנועדו להגן עליהם – אז מה, תושבי ישראל שכן משלמים ארנונה, שכן מקיימים חוקים, שכן משלמים מסים, חייבים לממן אותן עיריות שלא גובות ארנונה, שמסיתים בהן ילדים ומחנכים אותם נגד מדינת ישראל, שמחנכים אותם להשחית רכוש ציבורי?

מיכאל קליינר: מה, אנחנו השתגענו?

מוחמד ברכה: אתה לא השתגעת?

יהודית נאות: חבר הכנסת ברכה, הוא מסיים את דבריו.

יהודית נאות: תוכל לבטא את דעתך בהצבעה בעוד רגע.

טלב אלסאנע: זאת הסתה, לא דעה.

יהודית נאות: תגיש תלונה לוועדת האתיקה.

מיכאל קליינר: לכן, כל ההכללות האלה לא מקובלות.

מיכאל קליינר: אם מישהו היה אומר: תושבים – בעיה חברתית כללית; אבל מציעי האי-אמון הם אלה שדיברו על המגזר הערבי, הם אלה שעשו את ההכללה, הם אלה שלא מבחינים, הם אלה שמדברים על בעיה חברתית על בסיס אתני.

מיכאל קליינר: שלא יבואו וילינו עלינו.

מיכאל קליינר: כאשר אתה מתייחס למגזר הערבי, אתה אומר: כן, כאשר ימלאו חובות יוכלו לבקש זכויות, כי בכל חברה אין זכויות בלי חובות.

יהודית נאות: תודה רבה לחבר הכנסת קליינר.

יהודית נאות: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת סיעות רע"ם–חד"ש–עמ"ל–תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה.

יהודית נאות: אנחנו לא נקבל הצבעה של איחור, ואני מבקשת מכם, רבותי, לתפוס את מקומותיכם.

יהודית נאות: אפשר להצביע, בבקשה.

יהודית נאות: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות רע"ם–חד"ש–עמ"ל–תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה – 18 נגד – 41 נמנעים – 4 הצעת סיעות רע"ם–חד"ש–עמ"ל–תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

יהודית נאות: בעד הצעת האי-אמון הצביעו 18 חברי כנסת, נגד הצעת האי-אמון הצביעו 41, נמנעו ארבעה חברי כנסת.

יהודית נאות: הצעת האי-אמון נפלה.

יהודית נאות: ינמק את ההימנעות של סיעת שינוי חבר הכנסת אברהם פורז.

יהודית נאות: בבקשה.

יהודית נאות: רבותי, מייד אחרי כן, ללא צלצול, יש תשובה והצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת הארכת תוקף של תקנות שעת-חירום.

יהודית נאות: לא יהיה צלצול, ולכן אני מבקשת, אנא הישארו במקומותיכם.

אברהם פורז: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להסב את תשומת לבה של הכנסת לכך, שאף שחזרנו מהפגרה לפני למעלה משבועיים, עד לרגע הזה הממשלה לא הגישה לכנסת את תקציב המדינה לשנה הבאה, והיא גם איננה מצליחה להבהיר לכנסת אותו חוק המכונה חוק ההסדרים, שאמור לפתור כמה בעיות בתחומי הכלכלה.

אברהם פורז: המצב הזה, שבו מגישים לכנסת גם את חוק התקציב וגם את חוק ההסדרים וצריך לאשר אותם בתוך תקופה מאוד קצרה, עד 31 בדצמבר – כנראה המטרה היא שלכנסת לא יהיה זמן לדון בשום דבר באופן רציני.

אברהם פורז: כל אחד מאתנו מבין, שאי-אפשר לדון בתקציב מדינה ובעשרות תיקוני חקיקה בפרק זמן של פחות מחודשיים, ובדרך כלל הכול במסגרת ועדה אחת – ועדת הכספים.

אברהם פורז: אני יכול להבין את המגמה של חלק משרי הממשלה, שהכנסת לא תפריע להם בעבודתם, הם יביאו לכאן תקציב וחוק הסדרים, ולכנסת בכלל לא יהיה זמן לחשוב אלא באופן אוטומטי, היא תיקח את החוברת הכחולה ששמים בצד אחד של שולחן הוועדה, ובתוך זמן קצר, לאחר איזה תהליך פורמלי שבו יוזמנו גורמים שונים לדבר אל הקיר, זה ייטה לצד השני.

אברהם פורז: זו תופעה חמורה, תופעה של זלזול בכנסת, וגם תופעה לא טובה, כי היום, כאשר יש לנו כמה חוקי-יסוד שהחוקים הרגילים נבחנים לאורם, כאשר מחוקקים חוקים שאינם מבוססים דיים, שלא עברו בדיקה מעמיקה בכנסת, שנעשו בחופזה, זה מעודד עתירות לבג"ץ, מעודד משפטים, מעודד אנרכיה ובלגן.

אברהם פורז: אני רוצה בזה לקרוא לממשלה ולאדוני ראש הממשלה, אם יש לכם כוונה לעשות את הדבר הזה, תעשו אותו.

אברהם פורז: אני יודע שהשרים שלכם רבים זה עם זה, אני יודע שאתם לא מסתדרים, אני יודע שאתם מקימים ועדה אחת שמתכנסת עוד פעם ולא מגיעים להבנות, אבל הדברים האלה אינם יכולים להימשך.

אברהם פורז: אני רוצה להגיד דבר אחד, אדוני ראש הממשלה: יש גבול למה שחוק הסדרים צריך לעשות.

אברהם פורז: לא יוצרים מהפכה בהשכלה הגבוהה על-ידי זה שקובעים שכולם יכולים להתקבל לשנה ראשונה באוניברסיטה בלי בחינה פסיכומטרית והדבר היחיד שצריך זה כנראה תעודת לידה – במסגרת חוק הסדרים; לא משנים כללים בסיסיים בתחום השידור במסגרת חוק הסדרים, אלא מביאים חקיקה מסודרת.

אברהם פורז: לאור האנרכיה הזאת, לאור העובדה שאנחנו לא יכולנו להצטרף להנמקות של הסיעות שנימקו את האי-אמון ולאור העובדה שאנחנו באופוזיציה, נמנענו.

יהודית נאות: תודה רבה לחבר הכנסת פורז.

יהודית נאות: חבר הכנסת כהן, אתה יכול לשנות את התקנון בכל עת, אבל בהצבעה של רוב.

יהודית נאות: (יציאה לחוץ-לארץ) (מס' 7), התשס"א–2001

יהודית נאות: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק לתיקון פקודת הארכת תוקף של תקנות שעת-חירום (יציאה לחוץ-לארץ) (מס' 7) – תשובת סגן שר הפנים, חבר הכנסת דוד אזולאי, ומייד אחרי כן יש לנו הצבעה.

יהודית נאות: אני מבקשת להישאר במקומות.

יהודית נאות: אני יודעת שזאת תקנה שהציבור לא יכול לעמוד בה, אבל אני מבקשת להנמיך את הווליום.

יהודית נאות: בבקשה.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הדיון שהתקיים כאן בשבוע שעבר דיבר בעד עצמו.

דוד אזולאי: נדמה לי שהמיקרופון לא עובד.

יהודית נאות: מה זאת אומרת?

יוסי כץ: שיגבירו את הווליום של הנואם.

יהודית נאות: ביקשתי להוריד את הווליום של חברי הכנסת, לא את הווליום של הדובר.

יהודית נאות: אני שמחה שיש תגובות על ההערות שלי.

יהודית נאות: פעם ראשונה שנקלטת כאן הערה.

ויצמן שירי: לא שומעים.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, הדיון שהתקיים כאן בשבוע שעבר דיבר בעד עצמו, מדוע חשובה הצעת חוק זו.

דוד אזולאי: היה כאן חבר כנסת שטען, שאנחנו כאילו מתכוונים למנוע עלייה לרגל לחאג'.

דוד אזולאי: אני מגלה לאותו חבר כנסת עובדה, שאני מניח שהיא ידועה לו היטב כמי שהיה חלק מהמנהיגות הדתית של ערביי ישראל.

דוד אזולאי: במשך כל השנים עד למלחמת ששת הימים מנעו מדינות ערב, לרבות סעודיה, את כניסת ערביי ישראל אליהן לקיום מצוות החאג'.

דוד אזולאי: אם כך, אני לא מבין על מי אתה מלין ולמי אתה מדביק את הטיעון הזה.

דוד אזולאי: חברי כנסת נוספים רואים בהצעת החוק הזאת פגיעה בחופש הדיבור ובחסינות המהותית של חברי הכנסת.

דוד אזולאי: האומנם?

דוד אזולאי: הרי ידוע היטב לאותם חברי כנסת, שלחבר הכנסת אין חסינות כאשר הוא עובר על חוקי מדינת ישראל, ועצם יציאתו למדינת אויב וארגון נסיעות לאותה מדינה של אנשים המחזיקים בדרכונים רגילים – אלה עובדות שמוכיחות כי התנהגותו היא ניצול של החסינות שלא כדין.

דוד אזולאי: לכן, אני מבקש להצביע עבור הצעת החוק הזאת ולהעביר אותה לוועדת הפנים.

דוד אזולאי: תודה.

יהודית נאות: תודה.

יהודית נאות: רבותי חברי הכנסת, שקלתי לומר: חבר הכנסת כהן, ואז שני חברי הכנסת כהן, בבת אחת, היו מפסיקים להפריע לחבר הכנסת אזולאי, מהנוכחים.

קריאות: – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת ויצמן, אני לא שומעת אותך.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק לתיקון פקודת הארכת תוקף של תקנות שעת-חירום (יציאה לחוץ-לארץ) (מס' 7).

אברהם יחזקאל: – – –

יהודית נאות: סליחה?

אברהם יחזקאל: – – –

יהודית נאות: אל תתבדח בשעה מאוחרת כזאת.

יהודית נאות: חוש ההומור שלי.

יהודית נאות: אנחנו יכולים לגשת להצבעה.

יהודית נאות: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – 17 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הארכת תוקף של תקנות שעת-חירום (יציאה לחוץ-לארץ) (מס' 7), התשס"א–2001, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

יהודית נאות: בעד הצעת החוק הצביעו 45 חברים, נגדה – 17, נמנע אחד, ההצעה עוברת לדיון ולהכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית לוועדת הפנים של הכנסת.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: אנחנו נעבור לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת סיעות חד"ש וחרות שלא להחיל דין רציפות על הצעת חוק לטיפול בתביעות בשל פעולות כוחות הביטחון ביהודה ושומרון וחבל עזה, התשנ"ז–1997.

יהודית נאות: ינמקו את הערעורים חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר בשם סיעת חרות, ותשיב סגנית שר הביטחון, חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

יהודית נאות: עומדות לרשותך חמש דקות.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, במושב הזה אנחנו כנראה נעבור מהצעת חוק דרקונית אחת להצעת חוק דרקונית שנייה, ואנחנו – –

יהודית נאות: חבר הכנסת רן כהן.

עסאם מח'ול: – – עומדים בפני אחת מהצעות החוק – –

יהודית נאות: חברת הכנסת גוז'נסקי.

עסאם מח'ול: – – המסוכנות ביותר והגרועות ביותר והאנטי-דמוקרטיות ביותר – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת שטייניץ, זה בלתי מנומס להראות את עכוזך ליושב-ראש.

עסאם מח'ול: אחת ההחלטות – –

יהודית נאות: לא מקובל.

עסאם מח'ול: – – הצעות החוק שמונחות, אחת הגרועות ביותר שעמדו בפני הבית הזה, אחת ההצעות האנטי-דמוקרטיות וחסרות כל מוסר וכל אנושיות.

עסאם מח'ול: הרי במה מדובר?

עסאם מח'ול: מדובר בכך שהפעולות של כוחות הכיבוש הישראלי בשטחים הכבושים יכולות להיעשות בידיים חופשיות, בלי שום מגבלות של הפקודות ושל המדיניות, ובלי שום מגבלות, אפילו לאחר מעשה, של בית-המשפט.

עסאם מח'ול: זו הצעת חוק שחוסמת בעצם את הדרך של קורבנות הכיבוש מלגשת לבית-המשפט ולתבוע פיצויים על פגיעה באנשים האלה, לתבוע פיצויים על פצע או על נכות לצמיתות שיכולים להיות מנת חלקם של ילדה או ילד פלסטיני שעומדים מול טנק וחייל כובש יורה בהם.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן שנחשוב אם מותר בכנסת הזאת להמשיך ולהכות בדמוקרטיה ולרמוס אותה בצורה הזאת.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן לשאול, האם אפשר להעלים עין עוד יותר – – –

יהודית נאות: חברי הכנסת.

עסאם מח'ול: אפשר לבקש – – –

יהודית נאות: חברת הכנסת זהבה גלאון, שומעים, שומעים הכול.

עסאם מח'ול: אפשר לבקש מחברתי לסיעה, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – – –

יהודית נאות: כן.

יהודית נאות: חבר הכנסת אברהם פורז עם חבר הכנסת יובל שטייניץ, תעשו את זה מאחורי – – –

עסאם מח'ול: הרי ידוע, שמי שנפגע, ילד פלסטיני או אשה פלסטינית שנהרגים, שנרצחים בביתם, או ילדה פלסטינית שנרצחת בבית-ספרה, כפי שקרה השבוע בג'נין, בת עשר – אי-אפשר אפילו לגשת ולבקש את התערבות בית-המשפט כדי שהיא תקבל פיצויים על הפגיעה שהיתה מנת חלקה.

עסאם מח'ול: אנחנו מודעים לכך שמאז פרוץ האינתיפאדה האחרונה לא היתה אפילו חקירת מצ"ח אחת.

עסאם מח'ול: אני לא מדבר על חקירה אובייקטיבית, אני מדבר על צבא שיחקור את עצמו ואת התנהגותו ואת הפשעים שהוא מבצע.

עסאם מח'ול: אז אם לא די בכך, ואם לא די בכך שיותר מ-20,000 פלסטינים נפצעו, נפגעו מאז פרוץ האינתיפאדה בשנה האחרונה, ואם אנחנו יודעים שיותר מ-4,000 פלסטינים, ילדים, נשים וגברים יישארו נכים לכל חייהם, לצמיתות, כתוצאה מההתנהגות הנפשעת של הכיבוש בשטחים הכבושים, בשטחים הפלסטיניים, אז החוק הזה בא כדי לסתום את הדלת, לחסום את דרכם מלגשת לבית-משפט ולבקש פיצויים או לבקש שישלמו להם בשל הפגיעה החמורה הזאת.

עסאם מח'ול: פעם שאלו: הרצחת וגם ירשת?

עסאם מח'ול: אנחנו שואלים: הרצחת וגם חסמת את דרכם של הנפגעים, של הקורבנות, לגשת לבית-משפט?

עסאם מח'ול: עד איזו תהום אפשר להוביל את החברה הזאת?

עסאם מח'ול: עד איזו תהום אפשר להוביל את המוסר של המדינה הזאת בצל ממשלה שיש בה – אני יודע, סגנית השר עכשיו תענה, ואני הייתי רוצה לראות כאן, מסביב לשולחן הזה, את שר המוות, את השר בן-אליעזר, שטובח בעם הפלסטיני יום-יום בימים אלה.

עסאם מח'ול: רק בסוף השבוע 25 הרוגים, ואולי כרגע, בשעה הזאת, המספר עולה הרבה יותר.

עסאם מח'ול: עד מתי אפשר לדרדר את המוסר?

עסאם מח'ול: עד מתי אפשר לרמוס כל צלם אנוש בחברה הזאת?

עסאם מח'ול: ובאים לכאן ואומרים: גם לגשת למשפט ולבקש פיצוי על איזו פגיעה, על איזו פגיעה ברכוש, בגוף – –

יהודית נאות: אני מבקשת לסיים.

עסאם מח'ול: – – אז חוסמים את הדרך הזאת.

עסאם מח'ול: אני חושב שהממשלה הזאת וגם הכנסת הזאת לא צריכות לדבר לא על ה"טליבאן" ולא על טרור בשום מקום.

עסאם מח'ול: היא צריכה לדבר לא על המולה מוחמד עומאר ומה שהוא עושה והקשר שלו עם הטרור, אלא על המולה אבו-עמרי שרון ועל מה שהוא מוביל ולאיזה טרור ואיזו – –

יהודית נאות: תודה רבה.

עסאם מח'ול: – – מדיניות הוא מוביל בצל הממשלה ובצל הדם ושפיכות הדמים שהוא מנהל בשטחים הכבושים.

יהודית נאות: תודה רבה.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן לנצל גם את החוק הזה, לזרוק אותו לאשפה ולחפש דרך מוצא אחרת, דרך של שלום ולא דרך של טרור – –

יהודית נאות: תודה רבה.

עסאם מח'ול: – – דרך של ממשלה אחרת, כי הממשלה הזאת יודעת את דרך הדמים ורק את דרך הדמים.

יהודית נאות: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

יהודית נאות: הדובר הבא, חבר הכנסת מיכאל קליינר, ינמק מדוע לא להחיל דין רציפות.

יהודית נאות: לרשותך חמש דקות.

מיכאל קליינר: תודה רבה.

מיכאל קליינר: כנראה אין גבול למה שהאוזן מסוגלת לסבול.

מיכאל קליינר: כשאני הקשבתי כאן לחבר הכנסת מח'ול, זה הזכיר לי אותו ילד שרצח את הוריו ואחר כך ביקש את רחמי בית-המשפט בטענה שהוא יתום – כאשר הוא עומד כאן על הבמה ומזיל דמעות תנין על הקורבנות הערבים של המלחמה שהכריז ערפאת עלינו, בעידודם של מח'ול וחבריו.

מיכאל קליינר: מובן שעל הקורבנות היהודים של התוקפנות של ערפאת אין לו ולו דמעה אחת להזיל, והעובדה שלולא אסר עלינו ערפאת מלחמה דווקא אחרי שברק הציע לו ויתורים מפליגים, מוגזמים, מופרזים, אסורים – אחרי כל הוויתורים שברק הציע לו, התחיל ערפאת מלחמה.

מיכאל קליינר: הרי לולא היה מתחיל אותה לא היה נפגע אזרח אחד, לא היה נסרט ילד ערבי.

מיכאל קליינר: אבל הרי אני לא אשכנע את חבר הכנסת מח'ול, ואין לי ויכוח עם חבר הכנסת מח'ול, שכל כולו, לבו ואהדתו נתונים לאויב, אבל יש לי ויכוח עם הממשלה, שלדאבון הלב לא רואה את המציאות כפי שהיא, מנהלת מדיניות של זיגזג, מעבירה מסר שלא נקלט בצד השני, ועל-ידי כך מאריכה שלא לצורך את המלחמה שנופלים בה קורבנות רבים משני הצדדים.

מיכאל קליינר: ברגע שערפאת הפר באופן חד-צדדי את הסכמי אוסלו שעליהם חתם, ברגע שהפר את ההתחייבות האחת והיחידה שנתן למדינת ישראל, שלא להשתמש באלימות כאמצעי לפתרון הסכסוך והתחיל את מלחמת הטרור בנו, מתו הסכמו אוסלו וישראל היתה צריכה – לא לפני חודשיים, לא לפני ארבעה חודשים, לא אחרי ה"דולפינריום", אלא מייד לאחר ראש השנה של השנה שעברה – לומר: אם ככה, אם אתה, ערפאת, הפרת את ההבטחה ואתה לוקח מאתנו את מה שנתת לנו ומשתמש בטרור בניגוד להתחייבות שלך, מתו ההסכמים; אז הטרוריסטים, 40,000 בראשות ערפאת, שהובאו מתוניס, יחזרו, והשטח שניתן יילקח ותיכבש הרשות הפלסטינית ויהיה סדר.

מיכאל קליינר: אחר כך יקימו בהדרגה אוטונומיה מסודרת, כשבטלוויזיה ישדרו על שלום, ובספרי הלימוד של הילדים הפלסטינים לא יחנכו אותם להיות "פצצות חיות", אלא יחנכו אותם לשלום, כמו שחינכו פה בארץ אחרי אוסלו את ילדי ישראל.

מיכאל קליינר: אבל קודם כול, כדי להשליט את הסדר הזה צריך לכבוש את הרשות הפלסטינית, ולא ה"יו-יו" הזה של שרון, שנכנסים ויוצאים, נכנסים ויוצאים, מבלבלים את הציבור, מבלבלים את האויב ומבלבלים את חיילי צה"ל.

מיכאל קליינר: נכנסים לאבו-סנינה, שאסור היה למסור אותה מלכתחילה, כי יורים משם על ילדים ותינוקות חפים מפשע, ואחר כך יוצאים אף שהרמטכ"ל אומר לא.

מיכאל קליינר: זו לא מדיניות, כך לא נגיע לשום מקום.

מיכאל קליינר: אני תמיד אומר בצער, שאילו קיבלו חלק מהעצות או מההצעות שהציע השר זאבי, זיכרונו לברכה, השם ייקום דמו, למשל אחרי הפיגוע ב"דולפינריום", אילו אימצו 50% מההצעות שלו, ובהן לסלק מכאן את "החזית העממית", הוא עוד היה כאן אתנו; כי אם היו מאמצים את ההצעות שלו, "החזית העממית" לא היתה, וגנדי כן היה כאן אתנו.

מיכאל קליינר: לפחות עכשיו היה צריך לחשוב שיעשו מה שהיה צריך לעשות מזמן.

מיכאל קליינר: אז אני שומע ששמעון פרס נמצא בארצות-הברית, נפגש עם ועידת הנשיאים, נפגש עם עיתונאים ומסביר, שהמדיניות הנכונה היא הבלגה, ושצריך לצאת ושצריך לסמוך על ערפאת, הוא הפרטנר.

מיכאל קליינר: אדוני ראש הממשלה, אולי תתפטר, תמנה את פרס לראש הממשלה ולפחות תמנע בלבול מן העולם, אז תהיה מדיניות.

יהודית נאות: אני מבקשת לסיים.

מיכאל קליינר: אני כבר מסיים.

מיכאל קליינר: אבל אחרי שראש הממשלה אומר: ערפאת הוא בן-לאדן, הולך שר החוץ ואומר לאמריקנים כי ערפאת הוא הפרטנר?

מיכאל קליינר: אז אני רוצה לומר לך, גברתי היושבת-ראש – –

יהודית נאות: במשפט אחרון.

מיכאל קליינר: – – במשפט אחרון, שערפאת יותר גרוע מבן-לאדן.

מיכאל קליינר: בן-לאדן לפחות אומר: אני טרוריסט.

מיכאל קליינר: הוא לא מחבק אותך ומתנשק אתך וחותם אתך הסכמים, ותוקע לך את סכין הטרור בגב, כמו שיאסר ערפאת עושה לך על-פי הטבע שלו, כי זה מה שהוא עשה בירדן וזה מה שהוא עשה בלבנון, ואפילו בסוריה, עוד לפני ירדן.

יהודית נאות: תודה.

מיכאל קליינר: וכל עוד יהיה כאן ערפאת, לא יהיה לנו רגע אחד של שקט, ואם תקום מדינה פלסטינית, אנחנו לא נהיה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בטרם תשיב סגנית שר הביטחון.

יהודית נאות: בבקשה.

ר' קפלן: תודה רבה.

ר' קפלן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני להודיע, שהונח על שולחן חברי הכנסת מכתבה של חברת הכנסת קולט אביטל, יושבת-ראש ועדת האתיקה, שהעבירה החלטה מתוקנת של ועדת האתיקה מיום כ"ט בתשרי התשס"ב, 16 באוקטובר 2001, בעניין פניותיהם של סגני יושב-ראש הכנסת נעמי חזן וגדעון עזרא בעקבות התנהגות חברי הכנסת מוסי רז ומיכאל קליינר במליאה.

ר' קפלן: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: סגנית שר הביטחון, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא לדיון ולהצבעה במליאת הכנסת את הודעת הממשלה על רצונה בהחלת רציפות הדיון על הצעת חוק לטיפול בתביעות בשל פעולות כוחות הביטחון ביהודה ושומרון וחבל עזה, התשנ"ז–1997.

תמר גוז'נסקי: – – –

דליה רבין-פילוסוף: זאת בהמשך להודעת מזכיר הממשלה ליושב-ראש הכנסת הנכבד מיום 19 ביולי ולהודעתו של השר נוה במליאת הכנסת ביום 25 ביולי 2001.

דליה רבין-פילוסוף: גברתי היושבת-ראש, בעקבות הודעות הממשלה בדבר רצונה בהחלת דין הרציפות הוגשו התנגדויותיהם של חברי הכנסת מוחמד ברכה ומיכאל קליינר, ומכאן דיון זה.

דליה רבין-פילוסוף: הצעתי לחברי המליאה לדחות את ההתנגדויות ולהחיל את דין הרציפות כאמור, כך שההצעה תובא לדיון בוועדת החוקה של הכנסת.

דליה רבין-פילוסוף: מהטעמים שאפרט מייד, מדובר בהצעת חוק הנסמכת על הצדקה רעיונית איתנה, לצד נחיצות מעשית מהמדרגה הראשונה, הקוראת להשלמת הליך חקיקתה בהקדם האפשרי.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק נועדה בראש ובראשונה להבהיר, כי מדינת ישראל לא תישא באחריות בנזיקין בגין פעולות צה"ל בשטחים שנעשו ללחימה בטרור ובהתקוממות ולמניעתם.

דליה רבין-פילוסוף: לצד עיקרון זה עוסקת ההצעה בהיבטים שונים הנדרשים בהקשר למאטריה המיוחדת של "תביעות האינתיפאדה".

דליה רבין-פילוסוף: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מתן הפטור מאחריות בנזיקין היה נכון כבר מראשיתה של האינתיפאדה, בדצמבר 1987, נכון ומתבקש הוא ביתר שאת לאחר כינונה של הרשות הפלסטינית, ועל אחת כמה וכמה הכרחי הדבר כיום לאור אופיים והיקפם של אירועי הלחימה בשטחים מאז אוקטובר 2000.

דליה רבין-פילוסוף: הרשות המחוקקת נדרשת היום לומר את מילתה בנושא זה ולשים קץ למצב הבלתי-נסבל, המתקיים זה למעלה מעשור, של דיסוננס בין המציאות כהווייתה לבין השיקוף שניתן למציאות בעולם המשפטי.

דליה רבין-פילוסוף: בעולם המציאות נדרשים כוחות הביטחון להתמודדות עם מאבק מאורגן, אלים ומסלים באמצעיו.

דליה רבין-פילוסוף: בעשותם כן, פועלים כוחות הביטחון בתנאי לוחמה קשים ומורכבים, לרבות בשל נוכחותה של אוכלוסייה אזרחית במוקדי העימות האלים.

יהודית נאות: אפשר לבקש קצת שקט?

דליה רבין-פילוסוף: מאוד נעים לדבר אל הקיר.

יהודית נאות: זה פשוט נורא.

דליה רבין-פילוסוף: פשוט תענוג.

יהודית נאות: חבר הכנסת, ידידי אילן גילאון, זה פשוט בלתי נסבל.

דליה רבין-פילוסוף: ברם בעולם המשפטי טרם ניתנה הדעת בספר החוקים באופן ברור והולם לקיומן של סיטואציות של מאבק מזוין, עימות אלים, שאינם "מלחמה רבתי".

דליה רבין-פילוסוף: לפי החוק, פטורה המדינה מאחריות בנזיקין אם מדובר ב"פעולה מלחמתית", ואני מפנה לסעיף 5 בחוק הנזיקין האזרחיים (אחריות המדינה), התשי"ב–1952.

דליה רבין-פילוסוף: בהעדר הגדרה ברורה בחוק לתחום התפרסותו של המונח "פעולה מלחמתית", ונוכח השימוש בביטוי "מלחמתית", פורש ביטוי זה לעתים בצמצום בבתי-המשפט.

דליה רבין-פילוסוף: התוצאה היתה חיוב המדינה בתשלום עשרות מיליוני שקלים במסגרת תביעות של תושבי השטחים בגין מה שנטען על-ידם כנזקים שנגרמו על-ידי כוחות הביטחון.

דליה רבין-פילוסוף: תוצאה זו בלתי נסבלת ומוטעית ברמה העקרונית.

דליה רבין-פילוסוף: יש לשים קץ לנשיאת המדינה בנזקים בגין אירועי לחימה, ומדובר על קרוב ל-200 מיליון שקלים שכבר שולמו ובצפי לסכומים גבוהים בהרבה בגין אירועי לחימה.

דליה רבין-פילוסוף: מדינות אינן משלמות כספים לפרטים בצד הלוחם שמנגד, במציאות של מאבק מזוין.

דליה רבין-פילוסוף: יתירה מכך, קיים יסוד להניח, כי חלק מהתביעות הן תביעות משוללות יסוד עובדתי או מוגזמות, אך המדינה נאלצה לשלם בגינן בשל העדר הכלים החיוניים להתגוננות מפני תביעות אלה.

דליה רבין-פילוסוף: בהעדר נגישות לאזורים שבהם אירעו המקרים, העדר ראיות, תחלופת הכוחות בשטח, העדר תיעוד במהלך לחימה וכדומה, נבצר מהמדינה להפריך את המצגת העובדתית שלה טענו התובעים בדבר קיום הפגיעה, חומרתה ונסיבותיה.

יהודית נאות: חבר הכנסת חיים רמון.

חיים רמון: – – –

יהודית נאות: במקרה חבר הכנסת ויצמן שירי שתק, אז לא שמעו אותו.

תמר גוז'נסקי: גברתי סגנית השר, את באמת מאמינה במה שאת אומרת?

דליה רבין-פילוסוף: כן.

תמר גוז'נסקי: את לא מבינה שמדובר בילדים של נפגעים – – –

דליה רבין-פילוסוף: את מכירה את הצעת החוק?

תמר גוז'נסקי: – – – ולכן גם לא רוצים לשלם פיצויים.

תמר גוז'נסקי: זה פשוט חוסר התחשבות מוחלט – – –

דליה רבין-פילוסוף: עם כינונה של הרשות הפלסטינית והעברת סמכויות, לרבות ביטחוניות, אליה, נוספה הצדקה ערכית משמעותית למתן פטור למדינת ישראל בגין תביעות אלה בנזיקין.

דליה רבין-פילוסוף: ראשית, העמדה שלפיה כל צד צריך לשאת בנזקיו קיבלה משנה תוקף, בהתקיים כתובת לנפגעים מהצד הפלסטיני לפנות אליה למתן סעד.

דליה רבין-פילוסוף: שנית, אין מתקבל על הדעת, כי חרף עריכת שינוי משמעותי בשטח – כינון ישות חדשה, הרשות הפלסטינית, הרי שבמישור האחריות והחוק ימשיכו הדברים להיחתך כאילו לא אירע דבר מאז החלה "התפיסה הלוחמתית" ב-1967 והנוכחות היחידה בשטחים היתה של המפקדים הצבאים הישראלים כאחראים לסדר ולביטחון ולדאגה לאוכלוסייה האזרחית.

דליה רבין-פילוסוף: הסמכויות שניתנו לרשות – אחריות לצדן, לרבות אחריות למתן סעד למי שנפגעו, בתמים, תוך פעילות בעלת אופי לחימתי.

תמר גוז'נסקי: זה בתנאי שיש מלחמה מוכרזת, גברתי.

תמר גוז'נסקי: לא הוכרזה מלחמה, זה לא קיים.

דליה רבין-פילוסוף: זה כשנה הולכת וגוברת ההכרה בהצדקה ובצורך בהשלמת הליך החקיקה.

דליה רבין-פילוסוף: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מציעה לסיכום, כי הכנסת תאשר את החלת רציפות הדיון כאמור, ותעביר את ההצעה לוועדת החוקה, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

דליה רבין-פילוסוף: אעיר, כי כחלק מהדיון בוועדה, בכוונת הממשלה להביא לעיונה ולהחלטתה הצעה מצומצמת יותר מזו שהוצעה ב-1997.

דליה רבין-פילוסוף: ההצעה המצומצמת תתמקד בהגדרת תחום פריסתו של המונח "פעולה מלחמתית" ובמתן מענה על הקשיים העיקריים שבהם נתקלת המדינה הנדרשת להתגונן מפני תביעות אלה, במישור הראייתי ובהיבט ההתיישנות.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: אני רוצה להסביר את אופן ההצבעה, שלא תהיינה טעויות.

יהודית נאות: אנחנו מצביעים כרגע על ההצעה של סיעות חד"ש וחרות שלא להחיל דין רציפות.

יהודית נאות: משמע, שמי שמצביע בעד, תומך בהצעתם שלא להחיל, ומי שמצביע נגד, רוצה דין רציפות.

יהודית נאות: שלא תהיינה טעויות.

יהודית נאות: בבקשה להצביע.

תמר גוז'נסקי: דגל שחור מתנוסס על זה.

תמר גוז'נסקי: הצבעה מס' 3 בעד הצעות סיעות חד"ש וחרות – 17 נגד – 29 נמנעים – 1 הצעות סיעות חד"ש וחרות שלא להחיל דין רציפות על הצעת חוק לטיפול בתביעות בשל פעולות כוחות הביטחון ביהודה, שומרון וחבל עזה, התשנ"ז–1997, לא נתקבלה.

יהודית נאות: בעד ההצעה שלא להחיל דין רציפות הצביעו 17, נגדה – 29, נמנע אחד.

יהודית נאות: ההצעה תעבור לוועדת החוקה כהצעה שחל עליה דין רציפות.

יהודית נאות: רבותי חברי הכנסת, תודה רבה.

חיים רמון: טעיתי בהצבעה, אני מבקש לרשום.

חיים רמון: (קריאה ראשונה)

יהודית נאות: אנחנו ניגשים לסעיף הבא בסדר-היום.

יהודית נאות: היות ששר התחבורה איננו כרגע, ניגש להצעת חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 12), התשס"א–2001.

יהודית נאות: תציג את ההצעה סגנית שר הביטחון, חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

יהודית נאות: יש לה פרוטקציה, היא תגמור מוקדם יותר היום.

יהודית נאות: תמיד אומרים שדברים שרואים מכאן לא רואים משם.

יהודית נאות: אני רוצה להגיד לכם, שהרעש באולם גדול.

יהודית נאות: עכשיו אני ארסן את הדיבורים שלי.

יהודית נאות: זה פשוט לא ייאמן.

דליה רבין-פילוסוף: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 12), התשס"א–2001.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק היא תיקון לחוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה), התש"ט–1949.

דליה רבין-פילוסוף: ההצעה מוגשת בהמשך ליישום החלטת הממשלה מיום ו' באייר התשס"א, 29 באפריל 2001, בעניין חיילי המילואים.

דליה רבין-פילוסוף: גברתי היושבת-ראש, המדינה מחויבת לשמור מכל משמר, כי התורם את חלקו להגנתה ולביטחונה במסגרת שירות המילואים, לא ייפגע בשל כך מטה לחמו.

דליה רבין-פילוסוף: הצעה זו נועדה לסייע בהשגת יעד זה.

דליה רבין-פילוסוף: בדצמבר 1997 חוקקה הכנסת את סעיף 41א לחוק, אשר הניח את היסוד להגנה על עובד המשרת במילואים מפני פיטורים בשל שירות המילואים.

דליה רבין-פילוסוף: החוק קבע, כי הנטל על המעסיק להוכיח כי הפיטורים אינם בשל שירות המילואים.

דליה רבין-פילוסוף: פיטורים בשל שירות מילואים נקבעו כבטלים.

דליה רבין-פילוסוף: בנוסף, מעסיק המבקש לפטר עובד בימים שבהם הוא נמצא בשירות מילואים, גם אם מסיבה לגיטימית שלא קשורה כלל לשירות במילואים, חויב לקבל היתר מראש לפיטורים מאחת מוועדות התעסוקה.

דליה רבין-פילוסוף: ועדות אלה, שאכיפת החוק בתחום זה נמסרה לסמכותן, פועלות בארבעה מחוזות בארץ, ובהן נציגי הלשכות להכוונת חיילים משוחררים, המעסיקים והעובדים.

דליה רבין-פילוסוף: ברם, חיי המעשה לימדו, כי לא די במתכונתו הנוכחית של החוק כדי לשרש את הפרת הזכויות שנקבעו בו; מדי שנה מוגשות עשרות תלונות בגין פיטורים בטענה כי הם בשל שירות מילואים.

דליה רבין-פילוסוף: מספר התלונות המוגשות מצוי במגמת עלייה.

דליה רבין-פילוסוף: בהתאם, כמה יעדים להצעת החוק: 1.

דליה רבין-פילוסוף: הרחבת הגדרת ההגנה הניתנת לעובד מפני פיטורים בשל שירות במילואים.

דליה רבין-פילוסוף: ההצעה קובעת בפירוט רב, כי אסור שהפיטורים ינבעו מטעם כלשהו הקשור למילואים, לרבות תדירות או משך שירותו של העובד במילואים.

דליה רבין-פילוסוף: מוצע להרחיב ולקבוע, כי גם 21 יום לאחר ששב העובד משירות מילואים, שמשכו עולה על יומיים, יידרש המעביד לקבל היתר מראש מוועדת תעסוקה כדי לפטרו, מכל סיבה שהיא.

דליה רבין-פילוסוף: על מנת להתמודד עם מצב של עובד לפי חוזה עבודה, מוצע לקבוע בחוק כי גם אי-חידוש חוזה לתקופה קצובה מהווה פיטורים.

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: החמרת הסנקציות כנגד מעסיק מפר חוק, ובכך הגדלת יסוד ההרתעה ושיפור הסעד שניתן לעובד, חייל המילואים.

דליה רבין-פילוסוף: עד כה היתה ועדת התעסוקה מוסמכת להטיל על מעסיק שהפר את החוק פיצויים, ששיעורם הוגדר בחוק באופן מעורפל, וכך, בפועל, נפסקו סכומים זניחים על-ידי ועדות התעסוקה.

דליה רבין-פילוסוף: לחלופין או במצטבר, הוסמכה הוועדה בחוק להורות על החזרת העובד לעבודתו.

דליה רבין-פילוסוף: בתחום הסעדים מוצעים תיקונים משמעותיים: העמדת סכום הפיצויים שתפסוק הוועדה על סך של חמש משכורות של העובד, וזאת להוציא מקרים חריגים; הקניית סמכות לוועדה להורות למעסיק, כסעד זמני, על החזרה מיידית של העובד לעבודתו, עד תום ההליך בפני הוועדה.

דליה רבין-פילוסוף: מאחר שהסמכויות המוענקות לוועדת התעסוקה הן משמעותיות, מוצע כי בראש הוועדה ישב משפטן הכשיר לכהן כשופט בית-משפט שלום.

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: שיפור אכיפת הסנקציות שהטילה הוועדה, כאשר המעסיק מתחמק מלקיים את החלטת הוועדה.

דליה רבין-פילוסוף: לגבי צו לפיצויים, מוצע כי פיצוי שלא שולם במועד יישא הפרשי הצמדה וריבית של 10%.

דליה רבין-פילוסוף: עובד יכול לפנות מיידית להוצאה לפועל ולדרוש תשלום הפיצויים, גם אם למעסיק עדיין נתונה האפשרות לערער על החלטת הוועדה בבית-הדין האזורי לעבודה.

דליה רבין-פילוסוף: במקרה של הפרת צו להחזרה לעבודה, מציעה ההצעה להסמיך את בית-הדין האזורי לעבודה לפסוק פיצוי בסך שבע משכורות וחצי, או לעשות שימוש בסמכויות לפי פקודת ביזיון בית-משפט כדי לאכוף את החזרת העובד למקום העבודה.

דליה רבין-פילוסוף: 4.

דליה רבין-פילוסוף: מתן מענה לסיטואציה המיוחדת של העסקת עובד על-ידי קבלן כוח-אדם.

דליה רבין-פילוסוף: דרך זו של העסקה ייחודית בכך שקיים מעסיק מבחינה משפטית – קבלן כוח-האדם, וקיים מעסיק בפועל, שאצלו עובד האיש.

דליה רבין-פילוסוף: בדרך כלל המעסיק בפועל הוא זה שמפטר בשל שירות המילואים, שהרי הוא ש"סופג" את השלכות היעדרות העובד.

דליה רבין-פילוסוף: בנסיבות אלה, הטלת הצווים על כתפי קבלן כוח-האדם, רק בשל היותו המעסיק מבחינה משפטית, גוררת עוול.

דליה רבין-פילוסוף: בהתאם, ההצעה קובעת חזקה, הניתנת לסתירה, כי המעסיק בפועל הוא שגרם לפיטורים.

דליה רבין-פילוסוף: ההצעה אינה משנה מההגדרה החוקית הכללית של קבלן כוח-האדם כמעסיק.

דליה רבין-פילוסוף: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מציעה לסיכום, כי הכנסת תאשר בקריאה ראשונה את התיקון המוצע לחוק ותעביר את ההצעה לוועדת העבודה והרווחה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יהודית נאות: תודה רבה לסגנית שר הביטחון.

יהודית נאות: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת משה גפני, אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, אחריו – חבר הכנסת אברהם שוחט, אחריו – חבר הכנסת איוב קרא, אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב, אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת זאב בוים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, נושא החוק הוא הקלה עם חיילים והקלה עם חיילים משוחררים במיוחד, פה ושם גם קצת פתרונות לבעיות מצוקה וחסרונות מסוימים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לומר את האמת, אין לי בעיה עם ההקלות כפי שהן מוצעות ואני לא נגד שיקלו – גם עם חיילים וגם עם המחויבות שלהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להיפך, אני בעד שיקלו על החיילים גם בצורה הרבה יותר יסודית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שיקלו עליהם בכך שלא ישלחו אותם בטנקים ובמטוסים כדי להפציץ בתים ולגרום למותם של תינוקות – –

אליעזר זנדברג: תקל עליהם בכך שלא יזרקו עליהם אבנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – לא רק של אזרחים תמימים, לא רק של נשים וטף, לא רק של זקנים – ויש דרך מאוד בטוחה, חבר הכנסת זנדברג, להקל לא רק על החיילים – עלינו כולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדרך הזאת היא דרך השפיות, הדרך שאומרת למר שרון ולממשלתו: אנא מכם, מספיק דיכאתם, מספיק הרסתם, מספיק הרגתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמונה חודשים הממשלה הזאת מנסה את הכוח ואת היותר כוח ואת היותר כוח, והכול הולך מדחי אל דחי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רואים לא את המנהרה ולא את סוף המנהרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל בר-דעת יודע, שמר שרון וממשלתו ימשיכו בדרך הזאת כל עוד יינתן להם להפיל עוד יותר קורבנות, לשפוך עוד יותר דם, להוסיף עוד יותר מצוקה לחיילים שהחוק הזה בא להקל עליהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אומר את זה באירוניה, אני אומר את זה בכל הרצינות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההקלה הטובה ביותר והגדולה ביותר שניתן לתת לחיילים האלה – לא לגרום להם להיות סרבני גיוס, מפני שהם לא מוכנים להילחם באזרחים תמימים בשטחים ולא מוכנים ללכת עם טנקים ולדכא אוכלוסייה אזרחית – –

נסים זאב: תגיד לחברים שלך שיפסיקו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – זו ההקלה, וההקלה הזאת, חבר הכנסת מש"ס – אתה יושב במקום גמליאל – – –

נסים זאב: תגיד לחברים שלך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, ההקלה הזאת על החיילים היא גם הקלה עלינו כולנו, היא גם הקלה על הבנים ועל החיילים של העתיד, גם עליך וגם עלי וגם על כל התושבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שנמשיך להבליג ונמשיך בחלקנו לתמוך בממשלת דמים, ממשלת כוח ועוד יותר כוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאן צריך להקל על החיילים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהעם הזה לא יסבול יותר, אני חושב שהגענו לקצה גבול היכולת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שימשיכו במדינה הזאת לסבול את הממשלה ואת תעלוליה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נכון שיש פה רוב תומך כאילו ויש סיעות, אבל העם לא מוכן לסבול זאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העם לא מוכן להשלים עם המשך מדיניות הכוח והכוחנות הזאת וההרס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את מר שרון ניסינו 50 שנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו זמנים שעשה פעולות מלחמתיות בזמן מלחמה, בתנאים מסוימים – אולי היו מוצלחות באופן יחסי, אבל עכשיו להוליך את המדינה ואת הממשלה ואת כל המדיניות הישראלית אל פי תהום ולתת לו לעשות את זה ולהמשיך את זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן הצעתי היא לתקן את הצעת החוק ולהכניס בה סעיף שיאמר למר שרון ולממשלתו: כן, להקל על החיילים, וקודם כול להקל עליהם ולאפשר להם לא להילחם באזרחים ובאוכלוסייה אזרחית, ולא להכניס אותם למערבולת דמים שאין ממנה מוצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה, גברתי.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת גפני.

יהודית נאות: חבר הכנסת בשארה.

יהודית נאות: חבר הכנסת שוחט.

יהודית נאות: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב, חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת זאב בוים, חבר הכנסת נחום לנגנטל, חבר הכנסת שאול יהלום, חבר הכנסת מיכאל קליינר.

יהודית נאות: אגב, התקנון מכריח אותי לקרוא את כל השמות האלה?

קריאה: – – –

תמר גוז'נסקי: אולי הם בחדר והם ירוצו.

יהודית נאות: הבנתי.

יהודית נאות: נכון, כי הם לא יודעים את זה.

אילן גילאון: – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת קרא, בבקשה.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, המדינה צועדת בזכות בניה, ובניה זה חייליה, ואני חושב שהצעת החוק הזאת היא בהחלט ראויה וחשובה, ואני אתמוך בה.

איוב קרא: אין לי ספק שכל הבית הזה היה רוצה מייד ועכשיו לחתום על הסכם שלום, וכל עוד אין השלום המיוחל, לכל הפחות צריך לטפח את הפרט, וטיפוח הפרט חלקו טיפוח הבנים פה, כל אזרחי ישראל.

איוב קרא: אני חושב שהסוגיה הזאת לא מטופלת כראוי ולא נותנים עליה מספיק את הדעת.

איוב קרא: אני חושב, ובצדק – צריך לסייע לחיילים משוחררים לא רק בסוגיה הזאת, בהרבה דברים, כשהם מוצאים את עצמם אחרי שירות ארוך – חלק אחרי שירות ארוך מאוד – מוצאים את עצמם בקרן זווית, אף אחד לא שואל עליהם, מובטלים היום, מה עוד שרבים מהם לא לא מגיעים למקור הפרנסה המיוחל, וכך יוצאים מתוסכלים.

איוב קרא: הם שירתו תקופה ארוכה ולא קיבלו תמורה, והמדינה – יחסית, כמובן – עושה, אבל לא עושה מספיק כדי לרצות אותם, והמוטיבציה כתוצאה מכך נפגעת.

איוב קרא: אני רוצה לומר לגברתי היושבת-ראש: לא אחת אנשים ניגשים ורוצים להתקבל לשירות בתי-הסוהר או למשטרת ישראל.

איוב קרא: אז במצב רגיל הוא מוזמן למילואים, הוא יכול לשרת במילואים, הוא יכול ללכת ולהיות כל הלילה על מגדל שמירה במקום מאוד מסוכן, ובשירות בתי-הסוהר, באזור רמלה או בבאר-שבע – מקום לא מסוכן במיוחד – הוא לא מתקבל.

איוב קרא: זה דבר אבסורדי, זה דבר לא חכם, לא נכון, ובטח בעצם גורם למפח נפש קשה בקרב החיילים המשוחררים.

איוב קרא: אני חושב שצריך בכלל לעשות רוויזיה בכל נושא חוק החיילים המשוחררים.

איוב קרא: צריך שהמדינה תלווה את כל המשתחררים ואלה שיוצאים למילואים.

איוב קרא: היא צריכה לתת לכך גושפנקה במתן סיוע – הן חינוכי, הן כלכלי – וכל המצוקה הזאת שאנחנו מדברים עליה היום, במיוחד בעיירות הפיתוח, בכפרים השונים ברחבי הצפון, אני חושב שצריכה להיות נחלת העבר.

איוב קרא: המדינה צריכה להבין, עם כל הכבוד, שמה שהיה לפני 50 שנה, והאידיאולוגיה הזאת, לצערי, נפגעה, או לפחות במקצת, וצריך לתת לאנשים שירגישו טוב, לתת להם "פוש" כדי שהמוטיבציה בסופו של דבר תקרום עור וגידים ואנשים ירגישו טוב היכן שילכו, יחד עם כל אזרחי ישראל.

איוב קרא: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

יהודית נאות: חבר הכנסת זבולון אורלב.

יהודית נאות: חבר הכנסת אחמד טיבי.

יהודית נאות: חבר הכנסת זאב בוים.

יהודית נאות: חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואחריו – חבר הכנסת שאול יהלום, חבר הכנסת מיכאל קליינר, חבר הכנסת האשם מחאמיד, חבר הכנסת ויצמן שירי וחבר הכנסת צבי הנדל.

יהודית נאות: בבקשה, חבר הכנסת לנגנטל.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, גברתי חברת הכנסת, עמיתי חברי הכנסת, חוק זה המובא בפנינו הוא חוק חשוב מאוד.

נחום לנגנטל: מה בעצם החוק הזה בא ואומר?

נחום לנגנטל: שאת אותם דברים שאנחנו קוראים להם כאילו – יש למחוק זאת מיחסי עובד ומעביד, במקרה שלנו מעביד ועובד ששירת במילואים.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, זה כמו שאנחנו אומרים בכל הנוגע להעסקת נשים.

נחום לנגנטל: כשיש מעביד שמעסיק אשה – והרי אסור להפלות אשה בשל היותה אשה – אף מעביד לא יבוא ויגיד: גברתי, אני החלטתי לפטר אותך כי את אשה ונכנסת להיריון ואת נכנסת עוד פעם להיריון ואני מפחד שתיעדרי הרבה מהעבודה.

יהודית נאות: אני מעדיף אחד שהולך כל יומיים למילואים.

נחום לנגנטל: הוא מוצא את כל הסיבות בעולם כדי להגיד למה היא לא בסדר, וכך הוא עוקף בעצם את הרעיון המרכזי של אי-אפליית נשים בעבודה.

נחום לנגנטל: מה אנחנו היינו למדים מההתנהגות של מעבידים עם חיילים משוחררים, או בשפה שלנו – כי הסביר לי חבר הכנסת גילאון קודם, שבשם החוק מדובר לגבי חיילי מילואים, שלא יתבלבלו ויאמרו שחיילים משוחררים זה רק מי שלפני שנה אחת השתחרר מהצבא, מה שאולי אדם פשוט כמוני הבין כשהוא קרא את כותרת החוק.

נחום לנגנטל: מה בעצם החוק הזה בא ואומר?

נחום לנגנטל: – שחייל מילואים לא צריך להיות מופלה לרעה במקום העבודה שלו בשל העובדה שהוא משרת במילואים.

נחום לנגנטל: מה ראינו עד היום?

נחום לנגנטל: באוניברסיטאות יש להם קשיים בבחינות, במקומות העבודה יש להם קשיים גדולים מאוד, כי אומרים: הבחור הזה מ"פ או מג"ד בצבא.

נחום לנגנטל: אני זוכר שחבר שלי העסיק פעם עורך-דין צעיר במשרד שלו, ואותו עורך-דין היה מג"ד במילואים ושירת הרבה מאוד ימים במילואים, פלוס עוד הרבה ימים שבהם הוא היה צריך לשפוט, והיו תדרוכים וכו'.

נחום לנגנטל: הוא אמר לי: שמע, אני הולך לפטר אותו מהעבודה, כי אני לא מסוגל לעמוד בכך שהוא נעדר כל כך הרבה זמן.

נחום לנגנטל: וכאן צריך לעשות סדר בעניין: עד איפה יש זכות לעובד, ועד איפה יש זכות למעביד.

נחום לנגנטל: הרי מדינה חפצת חיים לא יכולה להרשות לעצמה, שחלק כל כך גדול בציבור האזרחים שלה לא משרת בצבא בכלל, והחלק האחר, שמשרת בצבא, נטל המילואים עליו כל כך גדול, כך שכשהוא בא לשאת בנטל הזה, הוא משלם על כך בפרנסתו.

נחום לנגנטל: לכן, צריך להסדיר את העניין הזה, וטוב עושה החוק המונח לפנינו, שמסדיר את העניין הזה בהרבה מאוד רצועות, הרבה ועדות והרבה סעיפים ותת-סעיפים.

נחום לנגנטל: חזקה על חברי, חבר הכנסת אילן גילאון, שבדק את כולם והעיד בפני, שהסעיפים הם בסופו של דבר ראויים וטובים כדי לעבור בקריאה ראשונה, לפחות, על מנת שייעשו בהם התיקונים הנצרכים בוועדה.

נחום לנגנטל: אשר על כן, אני חושב שהחוק הזה ברוך מאוד, גברתי היושבת-ראש, הוא הגיע בזמן, הוא במקומו, ואנחנו נצביע עבורו.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה לחבר הכנסת נחום לנגנטל.

יהודית נאות: חבר הכנסת שאול יהלום.

יהודית נאות: חבר הכנסת קליינר.

יהודית נאות: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יהודית נאות: חבר הכנסת ויצמן שירי.

יהודית נאות: חבר הכנסת צבי הנדל.

יהודית נאות: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

יהודית נאות: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יהודית נאות: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת מודי זנדברג.

יהודית נאות: אני קוראת את רשימת הדוברים אחר כך, עד שחבר הכנסת כנעאן יגיע: חבר הכנסת יוסף פריצקי, חבר הכנסת חיים כץ, חבר כנסת אבשלום וילן, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, חבר הכנסת מקסים לוי.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש – עכשיו אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני, כמובן, לא אדבר על הנושא הזה, אלא אדבר על האבטלה ועל התעסוקה לבוגרי האוניברסיטאות, בוגרי המכללות במגזר הערבי, על העובדים בעלי המשפחות שלא מוצאים מקום עבודה, ובהזדמנות זו אני רוצה לברך את כלל הסטודנטים במדינת ישראל, ואת הסטודנטים הערבים בפרט, שנכנסו אתמול ללימודים סדירים באוניברסיטאות ובמכללות בישראל.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, מדברים על מציאת עבודה ותעסוקה לחלק מהאוכלוסייה, בו בזמן שהיום שמענו, כמו שאמרתי קודם, ואני חושב שצריכים לדבר על זה כל דקה, כל שעה, כל יום, כל חודש, כל שנה – נושא האבטלה במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, לכל אלה שבאים להטיף מוסר, חברי הכנסת הערבים מדברים על זה יום ולילה, אבל אין מי שישמע.

מוחמד כנעאן: אין שר אפילו – אדוני היושב-ראש – מהממשלה, שיקשיב גם לדברי הנואמים.

מוחמד כנעאן: אולי, אולי בכל זאת, אף שהממשלה אטומה לבעיות החברתיות, לבעיות הכלכליות, לבעיות המדיניות, הפוליטיות, לכל בעיות האוכלוסייה במדינת ישראל – הממשלה הזאת אין לה שום תוכנית.

מוחמד כנעאן: משרד העבודה והרווחה אין לו שום תוכנית.

מוחמד כנעאן: השרים, שרי הממשלה, עסוקים כאילו כולם הפכו לשרי ביטחון.

מוחמד כנעאן: לא מספיק שיש להם שר ביטחון אחד, כולם רוצים להיות שרי ביטחון ולטפל בבעיות הביטחון, בבעיות המדיניות.

מוחמד כנעאן: כולם רוצים לנהל משא-ומתן, כולם רוצים להשמיץ את ערפאת, את הרשות הפלסטינית ואת העם הפלסטיני ואת חברי הכנסת הערבים.

מוחמד כנעאן: אבל למצוא פתרון, לתת תשובות צודקות והולמות על הבעיות היומיומיות של האוכלוסייה הערבית – על זה אנחנו לא שומעים.

מוחמד כנעאן: תמיד עובדים עלינו, משקרים לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: כל חודש מיתוספים עוד יישובים ערביים על היישובים שהם מוכי אבטלה.

מוחמד כנעאן: שוב חוזר ועומד בראש הרשימה של היישובים במדינת ישראל היישוב כפר-מנדא, יישוב שאיבד באינתיפאדת אל-אקצא אחד מבניו, ב-1 באוקטובר 2000, והממשלה לא עשתה, לא עושה, וכנראה לא מתכוונת לעשות שום דבר בנוגע לבעיה הכאובה הזאת.

מוחמד כנעאן: ובסוף אומרים – למה יש מהומות?

מוחמד כנעאן: למה יש הפגנות?

מוחמד כנעאן: למה יש מרירות?

מוחמד כנעאן: למה יש אכזבה?

מוחמד כנעאן: למה יש כעס על הממשלה, על המדינה, על האוכלוסייה השנייה?

מוחמד כנעאן: למה כל זה?

מוחמד כנעאן: למה אנשים פתאום לא אכפת להם?

מוחמד כנעאן: כי לא רואים ולא שומעים, ולא חשים שהממשלה באה בתשובות ברורות ולא שקריות, באה עם דברים מינימליים שנוגעים לחיי היום-יום של האזרח.

מוחמד כנעאן: מדברים על שילוב אקדמאים, על קליטת עובדים.

מוחמד כנעאן: זו רק תיאוריה.

מוחמד כנעאן: לא רק בנושא האבטלה, שבו משרד העבודה והרווחה לא עושה שום דבר.

מוחמד כנעאן: גם משרד התעשייה והמסחר לא עושה שום דבר.

מוחמד כנעאן: לא שמעתי תוכנית ברורה משרת התעשייה והמסחר מלבד השמצות.

מוחמד כנעאן: אני חושב שהם צריכים להתבייש שהם יושבים עד היום הזה בממשלה כזאת, רק בשם ממשלת אחדות.

מוחמד כנעאן: בין מה שהממשלה אמרה קודם לכן לבין מה שהיא עושה היום – המרחק הוא כמרחק שבין האדמה לשמים.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, אני חושב היום, שלא רק בתחום הזה, אלא, כפי ששמענו את סגנית שר הביטחון, בסוגריים או לא בסוגריים, באה בהצעת חוק אומללה, אכזרית, מעבר להרג היומיומי, לשכול היומיומי, לאלימות היומיומית, שאנחנו עוברים יום-יום, שעה-שעה.

מוחמד כנעאן: על מנת לשים קץ לכל זה, לכל שפיכות הדמים, צריכים פשוט לחזור באופן מיידי, בלי תנאים מוקדמים, בלי להקשיח עמדות, בלי להציב תנאים ליושב-ראש ערפאת, לשולחן המשא-ומתן, להתחיל ליישם החלטות קודמות, הסכמים קודמים, עם הרשות הפלסטינית.

מוחמד כנעאן: אנחנו יודעים שתמיד אלימות גוררת אלימות, רצח גורר רצח.

מוחמד כנעאן: לא שאנחנו בעד, אנחנו גינינו ומגנים כל רצח פוליטי אשר יהיה – אם זה נגד ערבים או נגד יהודים.

מוחמד כנעאן: אני בספק אם מה שנעשה עד היום מטעם הממשלה יביא אותנו לקץ כל מה שאנו עדים לו היום.

מוחמד כנעאן: הגיע הזמן פשוט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגיע הזמן גם לסיים.

מוחמד כנעאן: על כל מחנה השלום להתעורר היום, דווקא היום, בזמן הזה, בתנאים של היום, בזמן הקשה הזה.

מוחמד כנעאן: צריך להתעורר בקול אחד, בקול רם, ולקרוא לממשלת ישראל לחזור לשולחן המשא-ומתן עם הרשות הפלסטינית.

מוחמד כנעאן: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת יוסף פריצקי, חיים כץ, אבשלום וילן, תמר גוז'נסקי ואחרים.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לפני שאתייחס לגופו של חוק, משפט אחד על הדברים שאמר היושב-ראש שעה שעמד כאן על הדוכן ואמר את דבריו.

אליעזר זנדברג: קרא היושב-ראש, כשהוא עמד כאן, להקל על החיילים בכך שלא יילחמו באזרחים, שלא ייגררו אל תוך מערבולת הדמים.

אליעזר זנדברג: אבל אני חושב שהקריאה הזאת היא קריאה מאוד צינית, אם אין לפחות אחריה – ואני אומר:

אליעזר זנדברג: במקומה – קריאה לאחרים להקל על החיילים על-ידי זה שלא ישליכו עליהם אבנים, שלא יתפוצצו ויהרגו אנשים, שלא יעשו את כל פעולות הטרור – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלא יהיו קיימים, אולי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ושלא יהיו להם ילדים ובתים – – –?

אליעזר זנדברג: הפינג-פונג כאן יימשך, אבל אני חושב שבאווירה שיש היום זה באמת ציני, צורם וכואב לשמוע דברים שכולם מכוונים נגד חיילי צה"ל, כאילו רק הם אשמים במצב.

אליעזר זנדברג: כולנו יודעים את האמת, שיש אדם אחד שאחראי לכל הטרור כאן באזור, ושמו – יאסר ערפאת.

אליעזר זנדברג: ולגופו של החוק, אני מצטער על שסגנית שר הביטחון, לא כל שכן השר עצמו, אינם נמצאים כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, העניין של שר תורן נבדק על-ידי, ואמרו לי שהוא בדרך.

אליעזר זנדברג: זה קצת קשה.

אליעזר זנדברג: אני מקווה, אני משוכנע שהם יקראו את פרוטוקול הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מכריז על כך שאם אדוני יסיים את דבריו והשר לא יגיע, נכריז על הפסקה.

אליעזר זנדברג: אני מבקש לציין שלוש נקודות.

אליעזר זנדברג: החוק הוא חוק טוב, הוא בא לעזור, הוא בא לסייע לחיילי המילואים בנקודה מאוד רגישה – סכנה של פיטורים בעקבות שירות מילואים.

אליעזר זנדברג: אגב, לא רק ארוך אלא גם קצר.

אליעזר זנדברג: החוק מתייחס גם לפרקי זמן קצרים.

אליעזר זנדברג: אדם שעושה שירות קצר, וכתוצאה מכך שהשירות תכוף, יפוטר מעבודתו.

אליעזר זנדברג: אבל באיזה מקום ההחמרה בצעדי ההגנה שאנחנו נדרשים לקבוע בחוק לטובת החיילים מלמדת גם על ההידרדרות במערכת החברתית הישראלית ביחס לאלה שמשרתים במילואים.

אליעזר זנדברג: אם אנחנו צריכים להגן בחוק על אנשים שתורמים ומשרתים במילואים, כי החקיקה הקיימת אינה מספקת, זה אומר שיש כאלה שמתעלמים ממנה וחושבים שצריך לפטר אותם ולא להעסיק אותם.

אליעזר זנדברג: על כך אני חושב שצריך להביע צער.

אליעזר זנדברג: והנקודה האחרונה, שאלה שהחוק לא עוסק בה, אבל אני חושב שהיא הופכת להיות יותר ויותר רלוונטית: איך מונעים מצב שבו אדם לא התקבל בכלל לעבודה כיוון שהוא עושה מילואים, ואחר על-ידו, שאינו משרת במילואים, יכול ליהנות מיתרון יחסי אצל המעסיק.

אליעזר זנדברג: כי כאשר המעסיק יודע שקשה מאוד לפטר, אני חושש מרגע שבו הוא יאמר, שהוא לא יקבל כלל את הראשון לעבודה, אלא יעדיף להעסיק אדם שאינו משרת כלל במילואים.

אליעזר זנדברג: החוק הזה לא עוסק בסוגיה הזאת, ואני חושב שצריך לתת עליה את הדעת.

אליעזר זנדברג: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זנדברג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני חושב שיש כאן זילות הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומרים לי שסגנית השר בדרך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבר התנסינו בכך בשבוע שעבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תמיד יהיו בדרך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נמצאים בראשית הכנס הזה.

תמר גוז'נסקי: לא רוצים, שלא יבואו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להיפך, הם חייבים לבוא והם חייבים לכבד את הכנסת.

מרדכי משעני: אנחנו נמצאים כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו בוודאי מכבדים את הכנסת, אבל הם חייבים לציית לחובה היסודית שלהם להיות נוכחים בכנסת.

תמר גוז'נסקי: על-פי החוק הזה, תיקח מהם חמש פעמים את שכרם והם יבואו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי תבוא אחר כך הצעת חוק, שהיעדרות של שרים תהיה כרוכה בהפחתת שכר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא נוכל להמשיך בדיון בצורה זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מכריז על הפסקה של חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקווה שבמהלך חמש הדקות האלה יגיע השר התורן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (הישיבה נפסקה בשעה 19:13 ונתחדשה בשעה 19:16.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, השר התורן הוא סגן השר וחבר הכנסת יצחק כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יצחק כהן הודיע לנשיאות, שהוא ישב פה במשך כל הדיון, כל עוד אין שר תורן, והוא ייצג את הממשלה בדיון הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מחדשים את הישיבה, ואני ממשיך בקריאת רשימת הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יוסף פריצקי – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת חיים כץ – כנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אבשלום וילן – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה ידברו – אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת מקסים לוי, יגאל ביבי, מיכאל איתן, אופיר פינס-פז ומרדכי משעני, ויש עוד כמה חברים רשומים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק שהונח לפנינו הוא חוק ראוי.

תמר גוז'נסקי: הוא בא לנסות לתת שיניים להחלטה שתחייב מעבידים להחזיר לעבודה את מי ששירת במילואים, וכן לא להפלות בקבלה לעבודה את מי שמשרת במילואים.

תמר גוז'נסקי: הבעיה היא, שהצעת החוק הזאת אינה קובעת מועדים שבהם יוצא הצו הזה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש יודע, שכאשר מדובר בוועדה שצריכה להתכנס ולשבת, היא תתכנס כעבור חודשיים-שלושה חודשים, ואז תקיים דיונים, ואז תוציא את הצו – ומה יעשה בינתיים חייל המילואים, וממה הוא אמור להתפרנס?

תמר גוז'נסקי: לכן, להערכתי, אף שהכוונות טובות, בפועל חייל המילואים שפיטרו אותו יחפש מקום עבודה אחר עד שיקבל את הפיצויים.

תמר גוז'נסקי: החזרה למקום העבודה, אני חושבת, היא לא מעשית כפי שהיא מתוארת עכשיו, אלא אם כן קובעים בחוק מועדים מאוד ברורים, תוך כמה זמן צריך לתת את ההחלטה הזאת או להוציא את הצו.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שההערה הזאת היא מהותית גם לגבי בעיות אחרות שנוגעות לעובדים במקרה הזה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו מקיימים את הדיון בנושא חיילי מילואים, כאשר חיילים בסדיר וגם חיילים במילואים נשלחו בעצם למלחמה בלתי מוכרזת בשטחים הפלסטיניים, בתוך השטחים הפלסטיניים.

תמר גוז'נסקי: היה היום דיון, שמענו את עמדת הממשלה שניסתה להעסיק את הציבור בשאלה של טרור לא טרור.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בכל פעם שלממשלה אין תשובה אמיתית לבעיה, הכי קל לה לצבוע את הצד השני באיזה תואר מגונה.

תמר גוז'נסקי: פעם דיברו על מסתננים, אחר כך דיברו על מחבלים, עכשיו כולם טרוריסטים.

תמר גוז'נסקי: וכך אנחנו הולכים עם הגדרות כאלה, שאמורות בעצם להסתיר את העובדה העגומה, בתירוץ של רצח השר זאבי, בתירוץ שכאילו ענישה קולקטיבית פותרת בעיה כלשהי, בתירוץ שכאילו אפשר בניהול כיבוש מחדש של שטחים למצוא תשובה על השאלה מי רצח את השר זאבי – בכל התירוצים האלה בעצם הופעלו תוכניות מגירה שהיו קיימות, ואנחנו יודעים שהיו קיימות, לגבי כיבוש השטחים, במטרה מאוד ברורה להביא להתמוטטותה של הרשות הפלסטינית.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, זה לא מקרה שהטנקים של צה"ל הגיעו סמוך מאוד למקומות שבהם נמצאת ההנהגה הפוליטית הפלסטינית, לא הצבאית הפלסטינית, סמוך למשרדים של היושב-ראש ערפאת, של אבו-מאזן ושל אישים אחרים, עם איתות – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבית של אבו-מאזן נמצא בתוך השטח שנכבש?

תמר גוז'נסקי: אני אומרת, באיתות מאוד ברור שבעצם המלחמה מתנהלת נגד הדרג הפוליטי ברשות הפלסטינית.

תמר גוז'נסקי: באותה הזדמנות חגיגית מפציצים, יורים, טנקים מכוונים את לוע התותחים שלהם ויורים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, כמו במקרים דומים בעבר ומהניסיון הצבאי והפוליטי שלנו אנחנו יודעים, שכאשר נעשית פעולה צבאית כזאת, התוצאה הסופית שלה היא שאנחנו משלמים ביוקר, ביוקר מאוד.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר הכיבוש נמשך – לא עכשיו, הימים האלה של שטח הרי הכיבוש נמשך מ-1967.

תמר גוז'נסקי: החזקנו פעם בשטחים האלה, בכולם.

תמר גוז'נסקי: האם אז, כשהחזקנו בכולם, לא היו פיגועים?

תמר גוז'נסקי: לא היו לנו בעיות ביטחוניות?

תמר גוז'נסקי: ודאי שהיו לנו פיגועים ובעיות ביטחוניות.

תמר גוז'נסקי: אז איך פתרנו אותן?

תמר גוז'נסקי: איך ניסינו לפתור אותן?

תמר גוז'נסקי: היה ניסיון אחד רציני, וזה משא-ומתן מדיני, והיו הסכמים שכידוע בוצעו רק בחלקם הקטן.

תמר גוז'נסקי: מה עושים עכשיו?

תמר גוז'נסקי: מחזירים אותנו אחורה למלחמת לבנון 1982, למלחמת יוני 1967.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נחזיק את השטחים, ומה נעשה עם 3 מיליוני אנשים שלא רוצים אותנו?

תמר גוז'נסקי: מה אנחנו נעשה, נילחם בכל ילד, בכל אשה, בכל צעיר, בכל גבר?

תמר גוז'נסקי: הרי אין לזה שום פתרון.

תמר גוז'נסקי: לכן, הניסיון לימד, שאין דבר שמכשיל אותנו יותר מאשליית הכוח בפתרון הסכסוך עם הפלסטינים, באלימות שעונה על אלימות, והיא תמיד יותר חזקה, כי אנחנו החזקים יותר.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני חושבת שאנחנו נמצאים היום ברגע מאוד גורלי, משום שאין דבר יותר קבוע מדבר זמני, וראינו את זה בלבנון.

תמר גוז'נסקי: בלבנון שר הביטחון דאז, שרון, הוביל אותנו למלחמה שהוא אמר שתימשך 48 שעות.

תמר גוז'נסקי: כידוע, היא נמשכה 18 שנה ועלתה אלפי קורבנות, גם ישראלים, גם לבנונים וגם פלסטינים.

תמר גוז'נסקי: אני מזהירה את עצמנו שאנחנו הולכים בדיוק באותו נתיב.

תמר גוז'נסקי: בהקשר זה אני רוצה להביע את זעזועי מאובדן העשתונות של מפלגת העבודה.

תמר גוז'נסקי: מה עוד צריך לקרות כדי שמפלגת העבודה תעזוב את הקואליציה עם שרון?

תמר גוז'נסקי: מה עוד צריך לקרות?

תמר גוז'נסקי: מה עוד צריכה הממשלה הזאת לעשות?

תמר גוז'נסקי: כי זה לא רק שהממשלה מנהלת מדיניות שהיא כולה איוולת, אלא היא גם מזלזלת בשותף שלה בצורה המחפירה ביותר, ואז אנחנו שומעים קולות – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את המשך התשובה נשמע אולי בנאום הבא.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת, שומעים קולות של מחאה, ובסופו של דבר שום דבר.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שמפלגת העבודה נוטלת על עצמה אחריות לכל הפשעים שנעשים עכשיו בשם הממשלה ולכן גם בשמה.

תמר גוז'נסקי: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מרדכי משעני, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו חברי הכנסת טלב אלסאנע, נסים זאב, נעמי חזן וחוסניה ג'בארה.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שמונחת לפנינו באה על רקע מצב מסוים, רקע ביטחוני של 12 חודשים שבהם חיילים, משרתי מילואים נקראים למילואים לתקופות ארוכות וקריאתם גם נעשית תכופה יותר ויותר.

מרדכי משעני: טוב שסגנית השר נמצאת כאן, משום שהייתי רוצה לברר אתה כמה נקודות.

מרדכי משעני: ראשית, אני רוצה לברך על הצעת החוק הזאת.

מרדכי משעני: אני חושב שזה צעד ראשון, קטן, שהממשלה הבטיחה כדי לסייע אומנם לאנשי המילואים המשרתים בתקופה האחרונה במשך ימים רבים, והחברה שבה אנו חיים עכשיו לא תמיד מקבלת באהדה את שירותם במילואים.

מרדכי משעני: לא מזמן שמענו, גברתי סגנית שר הביטחון, על חיילים שיצאו לשירות מילואים, שבו ממילואים, והדבר הראשון שחיכה להם היה מכתב פיטורין.

מרדכי משעני: טוב שהצעת החוק הזאת באה, אם כי לדעתי היא עדיין לא פותרת את כל הבעיות, אבל זה לפחות צעד קטן בדרך הנכונה.

מרדכי משעני: אני גם מסכים לדבריו של חבר הכנסת מודי זנדברג, שאמר שיכול להיות שהחוק הזה אפילו ייצור בעיה מסוימת.

מרדכי משעני: מה תהיה הבעיה?

מרדכי משעני: הבעיה תהיה גם קליטה של עובדים.

מרדכי משעני: אנחנו נמצאים היום במצב שבו האבטלה הולכת וגואה, ויכול מאוד להיות שמעבידים שיעמדו בפני קבלת עובדים, השאלה הראשונה שלהם תהיה: אתה משרת במילואים?

מרדכי משעני: ואם התשובה תהיה "הן", הם לא יקלטו אותם.

מרדכי משעני: גברתי סגנית השר, אני חושב שצריך לתת את הדעת על הדבר הזה ואולי להכניס את הנושא הזה להצעת החוק.

מרדכי משעני: כששמעתי על המקרים של פיטורי עובדים הגשתי הצעת חוק, ואני מתכוון להעלות אותה בקריאה טרומית כבר השבוע.

מרדכי משעני: אני הלכתי בדרך אחרת.

מרדכי משעני: אני חושב, שגם בחוק הזה צריך לתקן ולקבוע כלל, כפי שיש, למשל, לגבי עובדת בהיריון.

מרדכי משעני: אדם ששירת במילואים לא יפוטר במשך תקופה מסוימת.

מרדכי משעני: זה דבר שצריך להיות מוחלט.

דליה רבין-פילוסוף: – – – עובד ומעביד.

מרדכי משעני: עובדת בהיריון, עם כל הכבוד, אין לפטר, אלא אם כן שר העבודה נתן אישור לפיטורין.

מרדכי משעני: כך אפשר לעשות גם עם מי שהיה במילואים, ובלבד שנגביל את התקופה.

מרדכי משעני: אני אומר עוד דבר, שהחוק הזה בכלל לא מתייחס אליו.

מרדכי משעני: אני חושב שיש גם מעבידים שמפטרים עובדים לא משום שהעובד יצא עכשיו למילואים, אלא משום שהאדם הזה עובד אצלו עשר שנים ובשנים קודמות אותו עובד לא היה הרבה בשירות מילואים, משום שהמצב הביטחוני היה אחר, ואילו עכשיו העובד הזה החל ללכת למילואים באופן תכוף יותר.

מרדכי משעני: ואז מה אומר המעביד לעצמו?

מרדכי משעני: – אני אפטר אותו.

מרדכי משעני: הוא לא מפטר אותו מייד כשהוא יוצא למילואים או מייד כשהוא מקבל את הצו או מייד כשהוא חוזר, אלא הוא מפטר אותו בעילה אחרת.

מרדכי משעני: לכן אני חושב שצריך להיות סעיף, כפי שאני הכנסתי בהצעת החוק שלי, שיכול עובד כזה לפנות לבית-הדין לעבודה ולקבל פיצויי פיטורין מוגדלים, אם הוא יוכיח שהפיטורין שלו היו על רקע של שירות מילואים.

מרדכי משעני: זה איננו קיים בהצעת החוק הזאת, ואני חושב שזה צריך להיות בה.

מרדכי משעני: דבר נוסף:

מרדכי משעני: אני הייתי מבקש מסגנית השר לחשוב על עוד רעיון שאני הכנסתי בהצעת החוק שלי.

מרדכי משעני: אני חושב שצריך להכניס בחוק הזה גם סנקציות נגד מעבידים, ובקנסות שיוטלו על מעבידים שיפירו את החוק הזה להקים קרן שאליה יופנו הקנסות, וכך נוכל לסייע לחיילי מילואים שיש להם בעיות, כמו אלה שפוטרו או כאלה שאין להם עבודה.

מרדכי משעני: מכל מקום, אני מחייב את החוק הזה.

מרדכי משעני: זה צעד טוב, צעד ראשון, אבל הוא לא מלא, הוא לא שלם.

מרדכי משעני: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת משעני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נציג הממשלה ביקש להתערב בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

יוחנן כהן: בשולי דבריה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, מי שהיה שומע את הדברים היה חושב שבאמת מדינת ישראל וצבא-הגנה לישראל יוצאים למלחמת כיבוש, ועלול להיווצר הרושם המוטעה שאכן כך הדברים – בשום פנים ואופן לא.

טלב אלסאנע: זו לא מלחמת כיבוש.

טלב אלסאנע: זה שחרור אבו-סנינה ובית-לחם.

יוחנן כהן: זה בא, ואתה יודע למה זה בא.

יוחנן כהן: צבא-הגנה לישראל הוא הארגון האחרון בעולם – – –

טלב אלסאנע: מה אתם עושים ברמאללה, משחררים את רמאללה, את בית-ג'אלה?

טלב אלסאנע: מה ההגדרה של שחרור מול כיבוש?

יוחנן כהן: סליחה, סליחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לתת לסגן השר לומר את דברו.

טלב אלסאנע: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, נשמעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא יענה לך, אם הוא רוצה.

יוחנן כהן: צבא-הגנה לישראל הוא צבא-הגנה, כשמו כן הוא.

יוחנן כהן: הוא יצא להגן על תושבי מדינת ישראל.

יוחנן כהן: זה הצבא היחיד בעולם שאין לו מגמות תוקפניות, ולא יעזור שום דבר.

יוחנן כהן: הפעולות האלה הן תגובה על מעשי רצח ואלימות מצד הפלסטינים, נקודה.

יוחנן כהן: ב-1999 קיבל אהוד ברק מנדט כראש ממשלה, ולדעתי הוא הרחיק לכת מעל ומעבר למה שאיזה ראש ממשלה בעבר ובעתיד היה נותן.

יוחנן כהן: בכל זאת, כשנחשף פרצופו האמיתי של ערפאת, הוא פתח בחזית הרחבה.

יוחנן כהן: ערפאת אחראי לזה.

יוחנן כהן: הוא פתח בחזית הזאת.

יוחנן כהן: שגברת ג'וזנסקי, שאני מאוד מעריך אותה כחברת כנסת מאוד מאוד מוכשרת, מאוד הגונה, לא תטיח בנו דברים לא נכונים.

יוחנן כהן: צבא-הגנה לישראל כשמו כן הוא.

יוחנן כהן: הוא יצא להגן על ישראל ולא לכבוש שום שטח.

יוחנן כהן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר חבר הכנסת יצחק כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שמעתי את סגן השר יצחק כהן, ואני בעצם לא מבין מה בדיוק ההגדרה של מה שעושה צה"ל ברצועת-עזה.

טלב אלסאנע: מה הוא עושה שם, הוא משחרר את רצועת-עזה, או הוא הולך לשם על-פי הזמנת התושבים?

טלב אלסאנע: הם רוצים אותו שם?

יוחנן כהן: לא.

טלב אלסאנע: אז מה יש לו לעשות שם?

יוחנן כהן: הוא מחפש את המרצחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יצחק כהן, עכשיו דיברת ושמרתי על זכותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים הוא שואל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תרצה, תענה לנו.

טלב אלסאנע: האם הגנה על אזרחי מדינת ישראל תבוא על-ידי זה שפוגעים באנשים ובילדים פלסטינים?

טלב אלסאנע: האם הגנה על ביטחון מדינת ישראל תבוא על-ידי זה שכובשים את השטחים הפלסטיניים וכובשים עם אחר?

יוחנן כהן: מי כובש?

יוחנן כהן: אנחנו לא כובשים.

טלב אלסאנע: האם לעם הפלסטיני אין זכות כמו שלך, סגן השר, לחיות בעצמאות ובחירות?

טלב אלסאנע: האם אתה מאמין שהעם הפלסטיני לא שואף לעצמאות?

טלב אלסאנע: האם ראית לאורך ההיסטוריה כולה שיש עם שלא נאבק על מנת להגשים את זכותו לעצמאות?

טלב אלסאנע: להיפך, אם מדינה אחרת היתה כובשת את מדינת ישראל, האם לא היית רואה שיש לך זכות להילחם באותו כובש כדי להגשים את העצמאות שלך?

טלב אלסאנע: מה ההגדרה של פעולת שחרור עצמאי?

טלב אלסאנע: האם יש פעולות כאלה?

טלב אלסאנע: האם יש ארגון שנקרא ארגון שחרור עצמאי?

טלב אלסאנע: איזה ארגונים אלה?

טלב אלסאנע: לכן, סגן השר, צריך לנקוט סמנטיקה אחרת.

טלב אלסאנע: הכיבוש הוא תופעה לא לגיטימית.

טלב אלסאנע: אין שום הצדקה לכיבוש.

טלב אלסאנע: הכיבוש הוא עילה למאבקים ולמלחמות.

טלב אלסאנע: בכל מקום שיש כיבוש, יש התנגדות לו ויש מלחמות ויש מאבקים.

טלב אלסאנע: הנוכחות בעזה, מהי?

טלב אלסאנע: הנוכחות הישראלית בגדה, מהי?

יוחנן כהן: הגנה על אזרחי ישראל מפני מרצחים.

טלב אלסאנע: מי הם?

יוחנן כהן: המחבלים.

טלב אלסאנע: למה הם נאבקים?

טלב אלסאנע: על מה הם נאבקים?

טלב אלסאנע: מה הם רוצים?

יוחנן כהן: הם רוצים לזרוק אותי מאשקלון.

יוחנן כהן: הם רוצים לשלוט בירושלים.

טלב אלסאנע: הם רוצים לסיים את השליטה שלך בהם.

טלב אלסאנע: הם לא נגד מדינת ישראל, הם לא נגדך.

טלב אלסאנע: הם רוצים שתמשיך לחיות כאן, אבל תן גם להם לחיות.

טלב אלסאנע: הם רוצים שתחיה, אבל גם הם יחיו.

טלב אלסאנע: גם הילדים שלך, גם הילדים שלהם יחיו.

טלב אלסאנע: כמו שאתה חיית במרוקו עם ערבים בשלום, אפשר לחיות כאן בשלום, אבל לחיות כאן בשלום לא על תקן של כובש אלא על תקן של שתי מדינות.

טלב אלסאנע: כשיש עם פלסטיני עצמאי, הוא צריך לחיות כאן בשכנות שלמה.

יוחנן כהן: אני נולדתי פה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר לסגנית שר הביטחון, טוב שדואגים לחיילים, אבל צריך לדאוג שהם יחיו וייהנו מההטבות האלה.

טלב אלסאנע: כדי שהם יחיו, לא צריך לשלוח אותם למלחמות מיותרות וצריך לשאוף לשלום.

טלב אלסאנע: לכל דבר יש מחיר.

טלב אלסאנע: גם לשלום יש מחיר וגם למלחמות יש מחיר, אבל המחיר של השלום הוא הרבה הרבה יותר צנוע, הרבה הרבה יותר נמוך מאשר מחיר המלחמה.

טלב אלסאנע: מחיר השלום משמעו לתת לעם אחר עצמאות, חירות ותקווה.

טלב אלסאנע: גם כאן יהיה ביטחון וגם כאן החיילים יחיו וייהנו מההטבות של החוק הזה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – אחרונת הדוברים, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בהחלט תומך בהצעת החוק.

נסים זאב: אני חושב שאין פה הרבה מן החידוש.

נסים זאב: זה קיים.

נסים זאב: למשל בחינוך – אנחנו יודעים שיש פיצויים מוגדלים כשרוצים לפטר עובדת באמצע השנה.

נסים זאב: אם אין סיבות מוצדקות, אני יודע שהמעביד מתבקש לשלם פיצויים מוגדלים, כפל-כפליים מהפיצויים הרגילים.

נסים זאב: אני חושב שפיטורי עובד שיצא למילואים, מבחינה חברתית זו פגיעה חמורה, ובהחלט צריכים למנוע אפשרות כזאת, שחייל מילואים שחוזר משירותו ימצא שהוא מפוטר.

נסים זאב: אני מניח שקשה לעמוד על הכוונה הזאת.

נסים זאב: מבחינתי זה נקרא: מלאכת מחשבת אסרה תורה.

נסים זאב: אני מניח שאותו מעביד לא יפטר את העובד דווקא כשהוא חוזר מהמילואים, או שהוא יודיע לו איזו הודעה באמצע שירות המילואים.

נסים זאב: הוא יעשה זאת אולי חודש לאחר מכן וימצא את הסיבות המתאימות.

נסים זאב: לכן, אני לא בטוח שבהצעת החוק הזאת אנחנו נותנים תשובה.

נסים זאב: אני מסכים עם מה שאמר ידידי מרדכי משעני.

נסים זאב: אגב, יש חיילי מילואים שכמעט כל שלושה-ארבעה חודשים יוצאים לשירות.

נסים זאב: אם אתה נותן פרק זמן של שלושה או ארבעה חודשים שאי-אפשר לפטר, יוצא מצב שגם אם יש סיבות מוצדקות לפיטורים, המעביד לא יכול לפטר את העובד כי כל פעם התשובה של העובד תהיה שפיטרו אותו בגלל היותו משרת במילואים.

נסים זאב: אני מניח שקשה מאוד לקיים דיון בבית-המשפט לעשרות אולי של עובדים כאלה.

נסים זאב: קשה מאוד לעמוד על הדברים.

נסים זאב: לכן אני חושב, שהצעת החוק צריכה להיות לא של כמה חודשים, אלא של 60 יום לפחות.

נסים זאב: אני זוכר שבתקופה מסוימת נקראתי שלוש פעמים בשנה לשירות מילואים, אומנם לא כל פעם 30 יום, אבל עשרה ימים, 12 יום.

נסים זאב: יוצא שכל השנה אתה נמצא במצב של חייל מילואים, כמה ימים או שבועות, אבל אי-אפשר אף פעם לפטר אותך בגלל זה שאתה חייל מילואים.

נסים זאב: משפט אחד והערה לאותם דוברים שמנסים להסיט את הדיון הזה ולומר שבעצם אם לא היה כיבוש לא היינו צריכים את הצעת החוק הזאת.

נסים זאב: אנחנו צריכים לדעת, שגם הרשות היא נגד הטרור.

נסים זאב: עובדה שהיום יאסר ערפאת הכריז שהוא רוצה להוציא אל מחוץ לחוק את "החזית העממית", ואני מאמין למה שהוא אומר.

נסים זאב: אני לא כמו חברי, חברי הכנסת הערבים, שלא מאמינים ליאסר ערפאת.

נסים זאב: אני מאוד מאמין לו.

נסים זאב: הוא מתכוון לכל מלה.

נסים זאב: אבל כשהוא לא יכול לממש את מה שהוא רוצה לבצע, מדינת ישראל עוזרת לו בכך שצה"ל נכנס לרשות הפלסטינית ומנסה לעזור לו לחסל את הטרור כשהוא לא יכול לעשות זאת.

נסים זאב: אנחנו עוזרים ליאסר ערפאת.

נסים זאב: אנחנו צריכים לזכור, שהיום יש תרבות שלמה של מתאבדים.

נסים זאב: לא מדובר בטרור כזה או טרור אחר של יורים או של מתפוצצים או של מתאבדים בודדים.

נסים זאב: מדובר פה בעידוד של אוכלוסייה שלמה שמוכנה ללכת לג'יהאד ולמלחמה כוללת נגד מדינת ישראל ואין פניה לשלום.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אם ארצות-הברית רואה במדינת אפגניסטן מדינה שנותנת חסות לטרור והיא נחשבת למדינה טרוריסטית, אין שום סיבה שאנחנו, מדינת ישראל, לא נראה את אותו דגם ונתייחס אל רשות שנותנת חסות לטרור כמדינה טרוריסטית לכל דבר ועניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא אחרונת הנואמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, זה יהיה כנראה הנושא האחרון על סדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשאחרונת הנואמים תסיים את דבריה, אנחנו נצביע על הצעת החוק ובכך ייתם סדר-היום להיום.

קריאה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סגנית השר תשיב, כמובן.

דליה רבין-פילוסוף: אני לא רוצה להשיב.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, שר התחבורה הבטיח לחזור בתוך חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, אנחנו עונים לשר התחבורה, שמאחר שהוא לא מגיע הנושא שלו יורד מסדר-היום והוא לא יידון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא נדון בהצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני תומכת בהצעת החוק אף שהיא הגיעה, לצערי, בנסיבות של המצב הקיים, ממש מצב של מלחמה.

חוסניה ג'בארה: אנחנו גם לא רוצים שתהיה תוספת לרשימת המובטלים ולרשימת דורשי העבודה.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, שמענו כי יש כיום כ-200,000 דורשי עבודה בישראל וכ-30 יישובים שסובלים מהאבטלה שהולכת וגואה.

חוסניה ג'בארה: רוב היישובים האלה הם יישובים ערביים.

חוסניה ג'בארה: אנחנו לא רוצים ואני לא רוצה שתהיה תוספת יתר לרשימה הזאת של מובטלים, שיסבלו מפיטורין כיוון שהם חיילים וממלאים את תפקידם.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שלא ראש הממשלה ולא הממשלה דואגים לכל התחומים, גם התחום הכלכלי, גם התחום החברתי וגם התחום הפוליטי.

חוסניה ג'בארה: הם אלה שמובילים אותנו למלחמה, מלחמת לבנון שנייה.

חוסניה ג'בארה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לצטט את ראש הממשלה שרון, שאמר: אנחנו לא נישאר לנצח בשטחים, אנחנו לא נכבוש את השטחים לנצח.

חוסניה ג'בארה: זאת הוא אמר לארצות-הברית.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה להזכיר לכולנו, שראש הממשלה הנוכחי אמר בזמן מלחמת לבנון, שאנחנו לא נישאר לנצח בלבנון, אך הוא הוביל את מדינת ישראל למלחמה שנמשכה כ-20 שנה ויותר.

חוסניה ג'בארה: הוא מבצע גם פה אותה מדיניות.

חוסניה ג'בארה: הוא אדם שאין לו שום תוכנית מדינית, כי הוא לא רגיל לתוכנית מדינית והוא לא רגיל לעשיית שלום ולהבאת שלום למדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: על מי את מדברת?

אליעזר זנדברג: על ערפאת שאין לו תוכנית?

יוחנן כהן: שיחזירו את ערפאת לתוניס.

חוסניה ג'בארה: הוא אומר את זה והוא רגיל לומר את זה שהוא לא נשאר לנצח.

חוסניה ג'בארה: אנחנו רגילים לשמוע את הדברים שלו ורגילים למעשים שלו ולמלחמות שהוא מוביל אותנו אליהן.

חוסניה ג'בארה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר את מה שהיה בעיר קלקיליה, שנמצאת ליד היישוב שלי, ובעיר טול-כרם.

חוסניה ג'בארה: אנשי צור-יגאל, אנשי כוכב-יאיר וחלק מחברי הכנסת שגרים בכוכב-יאיר עדים לכך שלא ישנים בלילה מרוב קולות ההפגזות שמפגיזים את העיר קלקיליה.

חוסניה ג'בארה: לא השאירו כלום שם.

חוסניה ג'בארה: בילדים פגעו.

חוסניה ג'בארה: בנשים פגעו.

חוסניה ג'בארה: בעצים פגעו.

חוסניה ג'בארה: בכל דבר פגעו שם.

חוסניה ג'בארה: אסרו על ילדים בבית-ספר יסודי בקלקיליה לצאת.

חוסניה ג'בארה: התקשרו אלי משם אנשים; הילדים נשארו ונחסמו בבית-הספר עד השעה 17:00 ללא מים, ללא חשמל.

יוחנן כהן: גם בגילה, גם בגילה.

חוסניה ג'בארה: סגן שר האוצר, מה אתה קורא לזה?

חוסניה ג'בארה: זה לא כיבוש מחדש?

יוחנן כהן: לא, לא.

יוחנן כהן: זה לא כיבוש.

חוסניה ג'בארה: זה כיבוש, זה כיבוש, זה כיבוש.

חוסניה ג'בארה: אל תטעה את הציבור שלך.

חוסניה ג'בארה: זה כיבוש מחדש, ואסור לעשות את זה.

חוסניה ג'בארה: אסור לתת גיבוי לזה.

חוסניה ג'בארה: אני קוראת לחברי מפלגת העבודה: דקה אחת חבל שתישארו בממשלה הזאת.

חוסניה ג'בארה: חבל שתישארו בממשלה שמובילה אותנו למלחמה.

חוסניה ג'בארה: תצאו מייד.

חוסניה ג'בארה: תחשבו על הציבור שלכם.

מרדכי משעני: כבר אין להם ציבור.

חוסניה ג'בארה: הציבור בישראל לא רוצה במלחמה.

חוסניה ג'בארה: כל אחד רוצה לחיות בשלווה ובשלום.

חוסניה ג'בארה: כל אמא צריכה לראות את הילדים שלה מסביבה, יהודייה ופלסטינית כאחת.

חוסניה ג'בארה: חבל על כל טיפת דם וחבל על כל דקה שמפלגת העבודה תישאר בממשלה.

חוסניה ג'בארה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 12), התשס"א–2001 – קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 12), התשס"א–2001, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של 11 תומכים, שני מתנגדים ואפס נמנעים הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא תועבר לוועדת העבודה והרווחה להמשך חקיקתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה תהיה מחר, יום שלישי, ו' בחשוון התשס"ב, 23 באוקטובר 2001, בשעה 16:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבה זו נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חוזר: ישיבה זו נעולה.