ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 306, 2002-05-20 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת, חברותיה, כבוד השר, סגן השר, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת – יום שני, ט' בסיוון התשס"ב, 20 במאי 2002.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, על נסיעות שרים.

אברהם בורג: אני מעביר את ההודעה לפרוטוקול.

אברהם בורג: שר המדע, התרבות והספורט שב ארצה ביום ד' בסיוון התשס"ב, 15 במאי 2002; השר אפי איתם ימלא את מקום השר דוד לוי בעת היעדרו מהארץ, מיום ח' בסיוון התשס"ב, 19 במאי 2002, ועד יום י' בסיוון התשס"ב, 21 במאי 2002.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ד' לב: הצעת חוק איסור מסירת מידע על אודות נפטר, התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת יוסף לפיד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות (תיקון – תקופת כהונה של דירקטור מקרב הציבור), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק המכר (תיקון – הגבלת הסכום שניתן לדרוש בעד הוצאות משפטיות במכירת דירה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון – פומביות הדיון בוועדה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לפיזור הכנסת החמש-עשרה, התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – סייג לחתימת הסכם), מאת חבר הכנסת אורי יהודה אריאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – קביעת הרכב לאחר קבלת הערעור), התשס"ב–2002, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת מספר חברי הממשלה), מאת חבר הכנסת יוסי כץ; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הגבלת סמכות דיון), מאת חבר הכנסת אביגדור ליברמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מכירת כרטיסי הגרלה לקטין), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אפי אושעיה; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (הנחות ממס הכנסה) (הוראת שעה) (תיקון – ביטול הקלות מס לחברי כנסת, שרים ומנהלי משרדי ממשלה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הכרת מס הכנסה באח תומך), התשס"ב–2002, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק השבות (תיקון – הגדרת יהודי), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת מיכאל קליינר; הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות לחברי מועצה), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק מס קנייה (טובין ושירותים) (תיקון – יבואן בהסדר), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – מעצר עד תום ההליכים), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן;

ד' לב: הצעת חוק אזור סחר חופשי באזור הגליל (פטורים והנחות ממסים), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (חובת הגשת דין-וחשבון על פעילות המחלקה לחקירות שוטרים), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ייעוד קרקע למבנים לאוכלוסייה הקשישה), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הרוב הדרוש להעברת סגן ראש עיר מתפקידו), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת ישראל כץ וזבולון אורלב; הצעת חוק מימון המפלגות (עידוד ייצוג לשני המינים), התשס"ב–2002, מאת חברת הכנסת יעל דיין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור שידול להמרת דת), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יוסף לפיד ומשה גפני; הצעת חוק ההפרדה החד-צדדית ברצועת-עזה, התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הספורט (תיקון – איסור השתתפות בהימורים ובהגרלות), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת מוסי רז ואבשלום וילן; הצעת חוק תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם (תיקון – הכנסה מרבית), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מטרה ציבורית), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת רופאי השיניים (השוואת תנאים), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח אבטלה של עובד עצמאי), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן.

ד' לב: עוד אודיעכם, כי חברי הכנסת ענת מאור, זהבה גלאון, אבשלום וילן, חוסניה ג'בארה, מוסי רז, נעמי חזן ואילן גילאון ביקשו להסיר שמותיהם מהצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – פיקוח אקדמי על שלוחות), התשס"ב–2001, שמספרה פ/3211 ושהונחה על שולחן הכנסת ביום שני, ט"ז בטבת התשס"ב, 31 בדצמבר 2001.

ד' לב: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: א.

אברהם בורג: העלייה במדד חודש אפריל; ב.

אברהם בורג: מדיניותה הכלכלית של הממשלה, האפליה הלאומית בין יהודים לערבים בתחום קצבאות הילדים ובכלל וההחלטה לאסור איחוד משפחות

אברהם בורג: אנחנונעבורלנושא

אברהם בורג: הבאבסדר-היום:

אברהם בורג: הצעת סיעות מרצ וחד"ש–רע"ם

אברהם בורג: –עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה: א.

אברהם בורג: בשל העלייה במדד חודש אפריל – של סיעת מרצ; ושאר הסיעות – בשל מדיניותה הכלכלית של הממשלה, האפליה הלאומית בין יהודים לערבים בתחום קצבאות ילדים ובכלל וההחלטה לאסור איחוד משפחות.

אברהם בורג: ינמקו: מטעם סיעת מרצ – חבר הכנסת רן כהן; מטעם שאר הסיעות – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אברהם בורג: ישיב השר דני נוה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רן כהן, עשר דקות, בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, השר נוה, סגן השר עזרא, אני מודה על האמת, שאנחנו כבר משתדלים מאוד לא להגיש הצעות אי-אמון בשל דברים שבדרך כלל לפני קהות-החושים היינו מגישים את האי-אמון בגינם.

רן כהן: למשל, לא עם כל עלייה בהיקף האבטלה, שגוברת כמעט בכל חודש ומעמיקה בכל חודש, אנחנו מגישים אי-אמון.

רן כהן: אלא נדמה לי שהיום – ואני אשתדל מאוד מאוד להוכיח את זה, השר נוה, ואני אשמח מאוד לקבל תשובה מנומקת ומשכילה שלך בעניין – אני מודה על האמת, שהעובדה שבשבוע שעבר פורסמה עליית מחירים של 1.5% בחודש אחד, שזה קצב שנתי של 8% עליות מחירים, יחד עם ההצעות שמובאות היום על-ידי הממשלה ושר האוצר, זה ממש ממש שילוב קטלני.

רן כהן: ומדוע, חברי הכנסת?

רן כהן: משום שבדרך כלל אנחנו רגילים שיש מיתון ואבטלה, אבל אז אין עליות מחירים, אז יש ירידות מחירים.

רן כהן: כאשר נוצר השילוב של מיתון ואבטלה הולכים וגדלים ובו-זמנית יש גם עליות מחירים וגם עליית ריבית, וכפי הנראה זה מה שנקרא בלשון הכלכלית סטגפלציה, הרי זה סחרור שמוביל לתהליך קטלני מאוד מבחינה כלכלית, ובעיקר מבחינה החברתית.

רן כהן: גם מיתון קשה של המשק, גם צפי של צמיחה כלכלית שלילית לנפש, גם אובדן הכנסה כלכלית, גם אבטלה קשה מתרחבת ומעמיקה וגם עליות מחירים ועליות ריבית – זה השילוב הקטלני.

רן כהן: ההרכב הזה, אדוני היושב-ראש, הוא קשה, משום שהוא מעמיק גם את הסבל והמצוקה של שכבות העובדים ברמות הבינוניות והחלשות, גם של כל מי שחי מקצבה, גם של כל מי שחי מעמלו, זה יכול להיות עובד שכיר, זה יכול להיות גם עצמאי קטן ובינוני, וזה מוביל בעצם למצב שהוא ענישה חברתית קודם כול של האזרחים, אבל גם אסון כלכלי משום שהמשמעות היא שגם נפח המשק הולך ויורד.

רן כהן: למצב הזה הגענו בעקבות מדיניות כושלת של הממשלה, ואני חייב לומר, מדיניות כושלת ברמה הקולוסלית של נגיד בנק ישראל, שלעניות דעתי, לאחר מה שהוא עשה כל השנים – בשנתיים הראשונות לכהונתו, עד ההורדה של 2% ברמת הריבית היה הרס של המשק על-ידי כך שהוא החזיק ריבית מאוד גבוהה, ובהורדה של 2%, הוא נתן למשק מכה ניצחת, נוראית.

רן כהן: לכן הגענו היום למצב הזה שבו, לדאבוני הרב, הממשלה ובנק ישראל גם יחד הם השותפים לאסון הגדול הזה שאליו הגענו.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, השר נוה, תאמין לי, התעניינתי אצל גדולי המקצוענים איך יוצאים מסטגפלציה, וכמעט כולם אמרו שזה על גבול הבלתי-אפשרי.

רן כהן: בעצם, אולי כמה וכמה דרכים לעשות את זה, או שילוב של צעדים שאפשר היה לנקוט כדי להגיע לאיזו תוצאה; אני אפרט לך את הצעדים האלה, השר נוה, ותראה שהממשלה הולכת בדיוק הפוך, אבל ממש, כמו מעשה שטן, בדיוק הפוך.

רן כהן: אין צל צלו של ספק על דעת כל הכלכלנים, שכדי לצאת מסחרור, שהוא גם כלכלי וגם חברתי, גם בעליות מחירים וגם בהעמקת המיתון, צריך קודם כול יציבות מדינית וביטחונית.

רן כהן: קרי, מהלך שלום אטי יותר, מרחיב יותר, אבל מוכרחים.

רן כהן: בלי להגיע לזה ולהורדת ההוצאות על רמות הביטחון בסדרי גודל של מיליארדים, אין שום צ'אנס.

רן כהן: על מה אנחנו הולכים היום?

רן כהן: אמר לנו היום ראש הממשלה בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת, שיש לו שמונה תנאים להשתתפותה של סוריה בוועידה בין-לאומית, כאשר הוא יודע שללא השתתפותה של סוריה בוועידה בין-לאומית אין ועידה בין-לאומית, כי זה התנאי הסעודי.

רן כהן: אגב, זכור לי ראש ממשלה מאוד קשוח, מאוד "לאומי" בלשון הלאומית, יצחק שמיר, שהלך למדריד בזמנו בלי אף אחד מהתנאים של ראש הממשלה שרון.

רן כהן: ובתוך הוועידה הוא נאבק על אותם דברים, שאגב חלקם הגדול צודקים, אם לא כולם.

רן כהן: השר נוה, אם מעמידים תנאים לוועידה בין-לאומית ואין ועידה בין-לאומית, זה נקרא שהולכים להמשך ההרג, להמשך ההוצאות הביטחוניות בסדרי גודל של מיליארדים.

רן כהן: אין מה לעשות.

רן כהן: והמיליארדים האלה יעיקו על המשק, לא רק שהם לא יחלצו אותו.

רן כהן: הדבר השני – הממשלה היתה צריכה להקפיא את המחירים כדי לצנן את עליות המחירים ולהקל על האזרחים.

רן כהן: אלא מה?

רן כהן: הגורם הראשון במשק, שמעלה היום את המחירים, זו הממשלה.

רן כהן: לא מישהו אחר מעלה את המחירים.

רן כהן: הממשלה מעלה את המחירים.

רן כהן: אגב, הדבר הנורא ביותר בהעלאה – והיום שר האוצר יבוא ויעלה זאת כאן – הוא העלאת המע"מ.

רן כהן: זה עונש קולקטיבי על אזרחי המדינה, בעיקר על החלשים.

רן כהן: זה גורם הרסני מן הבחינה הכלכלית, זה גורם של ענישה אזרחית מבחינת האזרחים.

רן כהן: הדבר השלישי שהממשלה היתה צריכה לעשות – וגם בזה היא עושה בדיוק ההיפך – זה לקצץ ולחסוך בבזבוזים הממשלתיים, כדי לקבץ כמה מיליארדים ולאחר מכן להשקיע אותם בהשקעות יצרניות.

רן כהן: איך היא יכלה לקצץ?

רן כהן: – קלי קלות.

רן כהן: תאמין לי, קלי קלות.

רן כהן: קודם כול, לתת דוגמה אישית, לקצץ בשרים, בסגני השרים, בבזבוזים של הממשלה עצמה.

רן כהן: אבל חס וחלילה, כל הזמן בונים רק יותר ויותר לשכות, קונים יותר ויותר מכוניות "וולבו".

רן כהן: הדבר השני זה לקצץ בתקציבי ההתנחלויות.

רן כהן: אין מה לעשות.

רן כהן: להתנחלויות הולכים וזורמים מיליארדים, אף ששם רמת העוני היא אולי הכי נמוכה בארץ, חוץ מאשר בסביון ובהרצלייה-פיתוח.

רן כהן: אבל לשם זורמים התקציבים ושם לא מקצצים.

רן כהן: תראו רק היום – ותראו בעיתונים – איפה ממשלת ישראל בונה דירות.

רן כהן: היא לא בונה דירות במקום שבו חסרות 60,000 דירות לחסרי הדיור, אלא בהתנחלויות, שיש בהן 5,000 דירות ריקות, או דירות שמצויות בתהליכי בנייה.

רן כהן: הממשלה לא מקצצת לציבור החרדי.

רן כהן: למה הממשלה לא מבטלת את משרד הדתות?

רן כהן: זה המשרד הכי בזבזני שיש.

רן כהן: למה לא מקצצים במועצות הדתיות?

רן כהן: למה מממנים 16,000 בחורי ישיבות שבכלל אינם אזרחי מדינת ישראל?

רן כהן: הרי אלה הוצאות עתק, שבמקום שהן ייחסכו במציאות כל כך קשה, הן לא נחסכות.

רן כהן: אפילו מציאות כלכלית קשה כמו זו לא מביאה את הממשלה לעשות זאת.

רן כהן: אז גם כאן, במקום שהממשלה תקצץ בבזבוזים, היא ממשיכה לבזבז ולתת למשק להיכנס לסחרור ולהרס.

רן כהן: האמצעי הרביעי – ואני מייד מסיים, אדוני היושב-ראש – שיכלה הממשלה לנקוט, במצב הזה, שבו הגענו באמת לשבר קולוסלי בתחום הכלכלי והחברתי, הוא להטיל קודם כול מסים על רווחי ההון והבורסה.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, היום באים לכאן צעדי ענישה קולקטיביים.

רן כהן: הצעד האחד והיחיד המובן מאליו, הטבעי, הנורמלי, שמתקיים בכל מדינה בעולם שרוצה לכבד את עצמה, לא יובא היום על-ידי שר האוצר.

רן כהן: אין היום הטלת מס על רווחי בורסה ורווחים בבנקים.

רן כהן: למה?

רן כהן: ככה.

רן כהן: אין.

רן כהן: לעומת זאת, מה כן יש?

רן כהן: במקום 5 מיליארדי שקל שאפשר היה לגבות השנה מרווחי הבורסה והבנקים, יש 5 מיליארדים, בדיוק 5 מיליארדים היטל על הקצבאות של הביטוח הלאומי.

רן כהן: 5 מיליארדים.

רן כהן: מה הם ה-5 מיליארדים האלה?

רן כהן: זה 5 מיליארדים על שחיקת קצבאות לזקנים, להבטחת הכנסה, לדמי לידה לנשים, לנפגעי עבודה, לקצבאות הסיעוד ועוד קיצוצים ארורים, תסלחו לי.

רן כהן: אתן לכם דוגמה, רבותי חברי הכנסת.

רן כהן: האם אתם יודעים מה הולכים להציע לנו פה היום?

רן כהן: על קצבה פלוס קצבת השלמה ליחיד, שהיום זה 1,886 שקלים, מציעה הממשלה, לא להטיל מס על רווחי הבורסה, ששם זה מיליארדים, אלא להוריד מהיחיד, הזקן הזה, 130 שקל.

רן כהן: לזוג שמקבל היום 2,700 שקל הממשלה מציעה היום לקצץ 190 שקל בחודש.

רן כהן: זה לחתוך ממש את הלחם, את הגבינה, אולי את מנת העוף, אולי את חלקיק מנת הבשר החודשית.

רן כהן: זה נכון, זה הגון, זה צודק, יש בזה מידה אלמנטרית של ראייה כלכלית, מידה אלמנטרית של ראייה חברתית, של טובת הציבור?

רן כהן: והדבר הלפני-אחרון הוא המלחמה במובטלים.

רן כהן: אתם יודעים מה מציעים לנו היום?

רן כהן: לא ליצור מקומות עבודה בעבור המובטלים כדי שהמשק יוכל לצמוח ולגדול, כדי שהם ימצאו לעצמם פרנסה, אלא לקצץ בדמי האבטלה למובטלים שהממשלה, בעצם מדיניותה הרעה, זרקה אותם ממקומות העבודה שלהם.

רן כהן: 60,000 מובטלים.

רן כהן: אם יתקבלו הגזירות האלה 60,000 מובטלים לא יוכלו לקבל את דמי האבטלה שלהם.

רן כהן: נניח שיש בתוכם 1,000 פרזיטים.

רן כהן: אבל מה עם ה-59,000, שהם אזרחים הגונים שהיו רוצים לעבוד ולהתפרנס בכבוד ולתת את התרומה שלהם למשק?

רן כהן: אלה הצעדים?

רן כהן: הדבר האחרון, אדוני היושב-ראש, הוא הטלת מס קטלנית על כל העובדים ועל כל השכירים.

רן כהן: 60% מכל הקיצוץ שהממשלה מציעה היום הוא על הקצבאים.

רן כהן: 60%.

רן כהן: וגם השאר מתחלק על שאר העובדים במשק.

רן כהן: אז מה הממשלה מציעה?

רן כהן: – אינפלציה אדירה, מיתון קשה וכבד, אבטלה הולכת ומעמיקה, סחרור של המשק אל נפילה נוראה ואיומה מבחינה כלכלית וחברתית.

רן כהן: היום, מה שהממשלה מציעה זה להוסיף דלק, בנזין ואת כל החומרים הבוערים והמתפוצצים לתוך המשק הזה, כדי שכולנו נבער בו.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, לו רצתה הממשלה הזאת באמת את טובת ישראל ואת טובת הציבור בישראל, היא היתה צריכה היום לקום ולהציע לנו תוכנית כוללת.

רן כהן: התוכנית הכוללת הזאת היתה צריכה גם להגיע ליציבות ולפתרון מדיני וביטחוני, וגם להביא לפתרון שיש בו גם צדק כלכלי וגם צדק חברתי.

רן כהן: לעומת זאת, מה שהממשלה הזאת מציעה, וזה מה שהביא אותנו עד הלום, זה סחרור נורא מבחינה כלכלית.

רן כהן: מה שהיא מציעה לנו היום זה סחרור עוד יותר עמוק, כדי שבעוד כמה חודשים כולנו נרגיש את עצמנו בבור עמוק ברמת החיים ובאופי החיים בישראל.

רן כהן: לכן אנחנו מגישים אי-אמון בממשלה הזאת כבר היום, כדי שלא נגיע לעונש העוד יותר גדול בעוד כמה חודשים.

רן כהן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

רחמים מלול: בשם הסיעות האחרות שהגישו אי-אמון ינמק את ההצעה חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

רחמים מלול: הסיעות הן: חד"ש, רע"ם, עמ"ל, בל"ד ותע"ל.

רחמים מלול: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, סיעות הרשימה הערבית המאוחדת, חד"ש, עמ"ל, תע"ל ובל"ד הגישו אי-אמון בראש הממשלה לאור המדיניות המפלה את התושבים הערבים במדינת ישראל על רקע לאומי, במיוחד לאור הגזירות הכלכליות החדשות – מה שמכונה התוכנית הכלכלית של הממשלה, אשר כל כולה גזירות על השכבות החלשות, אבל בו זמנית גזירות עוד יותר קשות על השכבות הכי חלשות בחברה הישראלית, על המגזר הערבי, כמובן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק לפני דקות מעטות עלינו מישיבה של ועדת משנה של ועדת הפנים, אשר דנה במה שקרוי הכפרים הבלתי-מוכרים בנגב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, אם נאמר את המלים "כפרים בלתי-מוכרים" במדינה נורמלית, אנשים ישתאו וישאלו: מה זה הכפרים הבלתי-מוכרים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם נאמר להם שמדובר בכפרים שנמצאים, קיימים וחיים עם תושביהם בתוכם זה עשרות ומאות שנים, הם ישתגעו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה זה שאנשים חיים על אדמתם עשרות ומאות שנים והם לא מוכרים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שקיים במציאות שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק שהמדיניות ביסודה מבוססת על אפליה ועל התכחשות לעצם קיומם של התושבים הערבים באזור הזה, אלא שכאשר הממשלה מחליטה – אני לא יודע אם לקרוא לזה שעת חולשה, אולי זה מנקודת מבטם של הגזענים, או שעת התפכחות מנקודת מבט אזרחית גרידא – להכיר בחלק מהיישובים האלה, זה קרה בשנת 1994, ההחלטה הזאת נשארה מרחפת באוויר עד עצם היום הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד הרגע הזה לא הוגשה ולא הופקדה אפילו תוכנית אחת לגבי שום כפר מהכפרים הנוספים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה לי הכבוד להשתתף בשלושה דיונים רצופים של הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבדואים הם משהו אחר, הם לא סתם אזרחים כמו כל אזרחי המדינה, שלכאורה יש להם גישה לכל משרד וכל בעל תפקיד ואחראי חייב לתת תשובות ולענות על בעיותיהם; זה מין חלק כזה של האוכלוסייה שהוא מוקצה מחמת מיאוס, ויש שם מוכתר, מין אפוטרופוס כזה, וקוראים לו ממונה על מינהלת הבדואים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד היום מי שממונה מטעם הממשלה ואחראי על העניין של הבדואים אפילו איננו מוכן לכבד את הוועדה בנוכחותו פעם ראשונה, פעם שנייה ופעם שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מישהו דיבר בשמו, והוא אמר שהסיבה לכך שהוא לא הגיע היום היא, שרק אתמול בצהריים הוא קיבל את ההזמנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בישיבה הקודמת היתה סגנית שר התשתיות, שלקחה על עצמה באופן אישי להודיע לממונה הזה או לדאוג להביאו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מעלה את העניין הזה רק כדי להראות על קצה המזלג איך המדיניות מתנהלת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התוכנית החדשה של הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין שיש מחסור בכסף, שהאינפלציה מרימה ראש ויש מיליארדים שירדו לטמיון גם בחלק הזה של הארץ וגם בחלק הפלסטיני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו חיים במציאות קשה שכולנו מודעים לה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המדיניות של ממשלת שרון זה שנה רק העמיקה את העוני ואת האפליה עד עצם היום הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במישור המדיני ובמישור של העימות עם העם הפלסטיני השכן היא גם הגבירה את מעגל שפיכות הדמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לעתים, ברגעים של שפיות, אנחנו שומעים מיני הצהרות שהיינו רוצים להאמין בהן ולקלוט אותן על בוריין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק לפני שבוע עמד מר שרון במרכז הליכוד על אמירתו המתוקה והמבשרת טובות, לכאורה, שהוא מוכן להקים מדינה פלסטינית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשבילו זה דבר שיכול להיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל כל המרכז נסב סביב ההחלטה שזה לא יקום ולא יהיה ושבחיים אין להרשות שפעם תקום מדינה פלסטינית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המרכז החליט כך ברוב לא קטן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לחזק את ידי ראש הממשלה על כך שעמד על שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי רוצה להאמין שהוא אכן מתכוון באופן כנה למה שהוא אומר.

אחמד טיבי: כן, לא כנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, או כנה, אני חושב ששניהם נכונים, לא נתווכח עכשיו על השפה העברית, הלוואי שזה יהיה התיקון היחיד, תיקון ספרותי, שהשר יתקן כאשר הוא יעלה לדוכן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפילו אם יש לי אחוז אחד, או אלפית האחוז, הייתי רוצה להאמין שאכן ראש הממשלה מוכן להגיע אי-פעם למצב הזה, מי ייתן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל הסימנים מראים שהוא עושה את זה באופן יותר מפוכח, יותר מושכל, יותר אינטליגנטי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא פשוט לא יכול למכור את זה לעולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך הוא יגיד לבוש: אני לא מוכן אף פעם להכיר במדינה פלסטינית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז מה נשאר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי כל העולם אומר שחייב להיות מישור מדיני, שבאזור הזה, במקום הזה, חייבים ליישב את הסכסוך, למצוא פתרון לסכסוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך יכריז ראש הממשלה שאין לו שום כוונה להקים אי-פעם מדינה פלסטינית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה נשאר מהאופק המדיני?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא נשאר כלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן הייתי רוצה להאמין שזה מרצון, אבל כנראה שמאונס הוא לא יכול לנהוג אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מבחינת התפקיד הממלכתי ראש הממשלה לא יכול להגיד לעולם: אין לי שום אופק מדיני, אני בשום צורה ואופן לא מוכן להקים מדינה פלסטינית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך הוא יאמר את זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך הוא יאמר את זה לעם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך הוא יאמר את זה לנו, האזרחים, שבחרנו בו לפני שנה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראש הממשלה נבחר על סמך הבטחתו והתחייבותו שלא רק שהוא יביא שלום וביטחון, אלא שרק הוא מסוגל לעשות את זה, ורק הוא יכול להביא את השלום והביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תאמינו לי, הייתי רוצה להאמין גם בזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני גם נוטה להסכים שהוא גם מסוגל לזה, אם ירצה, כי יש לו אפשרויות וכוח יותר מאשר לכל ראש ממשלה אחר, ודאי יותר ממה שהיה לברק, ודאי יותר ממה שהיה לפרס ולכל ראש ממשלה ממפלגת העבודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי הוא ראש ממשלה שמייצג את הימין, הוא זה שהקים התנחלויות, הוא זה שאמר להם: תרוצו על הגבעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן הוא זה שיכול לעמוד בזקיפות קומה ולהגיד לכל המתנחלים: די לכם, אני עשיתי אתכם ועכשיו אני מוצא לנכון להוציא אתכם משם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אכן הוא מסוגל, השאלה היא אם הוא אי-פעם באמת יאמין בזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מביא אותנו ליתר פירוט, למה שמציעה לנו הממשלה, ואיך זה נובע ממש מאותה מדיניות עקבית במשך 54 שנים כלפי המגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה שצריך לחסוך, אני מסכים; זה שחסרים מיליארדים כתוצאה מכל המדיניות הזאת, זו עובדה; זה שהאינפלציה מרימה ראש, זו מציאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אדוני ראש הממשלה וממשלתך תענו על האתגר הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה אתגר מאוד קשה, אני מסכים, המדינה במצב קשה גם מבחינה כלכלית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכי קל להסתכל על השקלים שמשפחות מקבלות בשביל קצבת ילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי יש בממשלה מישהו שחושב, שהקצבאות האלה הן מין מתנה, ג'סטה כזאת שהמדינה מחלקת לאזרחיה, מין טובה שהמדינה עושה למשפחות מרובות הילדים; לכן אם היא עושה טובה היא גם יכולה לא לעשות טובה או לעשות חצי טובה, רבע טובה, ולקצץ מזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר, שאילו היתה הממשלה מסתכלת כך על העניין הזה, היא היתה צריכה לקצץ באופן שווה ובאופן צודק לכל האזרחים ולכל הילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם אילו זו היתה טובה – זו לא טובה – אם כך המצב יש להניח, שממשלה שפויה, ממשלה סבירה, ממשלה במדינה מודרנית, ממשלה שאיננה מוכנה לומר בפה מלא שהיא מתנהלת על-פי מדיניות של אפליה גזעית, היתה מקצצת לכל הילדים באופן שווה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באו חכמים וגילו את הגלגל, גלגל שנעלם מ-1994 עד היום, מאז חוקק חוק שהשווה בין הילדים לאחר קצת פחות מ-50 שנה, כי מ-1948 עד 1994 היתה קיימת אפליה כזאת גם על-פי דין וגם על-פי נוהג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ב-1994, בשעת שפיות, אמרו: רגע, בושה וחרפה, כל הילדים הם ילדים וצריך להשוות את הקצבאות, והשוו אותן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בראשית שנה זו התחלנו לחזור לאחור גם בעניין זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם כל הקצבאות קוצצו באופן שווה, הקיצוצים עד עכשיו הם קרוב ל-30% מהקצבאות, אם זה קיצוץ ישיר, אם זו הקפאה של עדכון הקצבאות ואם בדרכים אחרות, כמו כל הגזירות הכלכליות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה מציעים לנו עכשיו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו אומרים, אנחנו מגלים דרך חדשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בטח יעלה עכשיו השר ויגיד: זה צודק, והוא יגן על זה; הוא יגיד: זה באמת שוויוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנשים שמשרתים בצבא מגיע להם יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה יודע מה, אדוני השר, אני מסכים אתך, תן להם יותר, הרי הם מקבלים יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מקבלים את זה באופן ישיר כחיילים מן השורה, מקבלים את זה גם – – –

רחמים מלול: אני מבקש לסיים, זמנך תם.

רחמים מלול: דיברת עשר דקות ו-38 שניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: טוב שאמרת לי, אדוני, תן לי רק כמה משפטים, אני ממש מסכם את הנושא.

רחמים מלול: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הממשלה רוצה לפצות את החיילים שמשרתים בצבא יותר מכלל האזרחים, אין לי בעיה – שתעשה את זה באופן ישיר לחיילים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל למה לעשות את זה דרך קצבאות ילדים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך תפצה חייל שאין לו ילדים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך תפצה חייל עולה חדש?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך תפצה את האנשים האלה שקיבלו פטור משירות צבאי, למשל, על סמך מבחן רפואי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא לא יכול לשרת בצבא, אז למה הילדים שלו חייבים לסבול?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך תפצה את האזרחים הערבים שאינם נדרשים לשרת בצבא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מצד אחד המדינה פוטרת אותם משירות, ומצד אחר היא מענישה את הילדים שלהם מפני שהם לא שירתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איזה מין אבסורד זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאן נגיע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, אדוני השר, טוב לה לממשלה, עם כל הגזירות שלה, גם במישור המדיני, במישור הכלכלי, לפחות לנהוג באופן שוויוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי הדברים האלה לא יעזרו, לא נקנה אותם, אף אזרח קטן לא קונה אותם, אגב, גם היהודים לא קונים אותם, כבר פנו בעתירות לבג"ץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עניין תעודות הזהות, גם עניין של מדיניות; גם זה חדש – איחוד משפחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו שוללים את איחוד המשפחות, וזה מבית-מדרשה של ש"ס, התנועה החברתית הגדולה, שבאה לתקן את המצב החברתי במדינה, עם השרים שלה; משרד הפנים תמיד בידי ש"ס, ואיחוד המשפחות תמיד בש"ס, ותמיד תקוע בש"ס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתי מעבירים כמה בקשות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעונת הבחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז באים אנשי ש"ס, קבלני הקולות, מסתובבים במגזר הערבי – אה, לך יש אשה שנשאת אותה כדת, אתה רוצה תעודת זהות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, זה עולה 100 קולות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר זה יעלה 150 קולות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תלוי במצב, במקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכפר-מנדא קיבלה ש"ס בבחירות האחרונות כמעט 30% מהקולות, כמעט אותו מספר קולות שקיבלה רע"ם,

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שהיא המפלגה הגדולה ביותר במגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה פתאום, בכפר-מנדא מאמינים בש"ס?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה, הם מניחים תפילין, אדוני היושב-ראש?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אידיאולוגית הם הולכים עם ש"ס?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה, הם מאמינים ברב עובדיה יוסף?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נתנו להם תעודות זהות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה סחר-מכר כזה שפל, אנטי-דמוקרטי, אנטי-חברתי, אנטי-צודק, גם זה מהמדיניות של הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, אדוני השר המייצג, מדיניות כזאת, עם ממשלה כזאת, במצב כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להודות ליושב-ראש, שנהג אתי ברוחב לב ונתן לי לחשוף מקצת מהעובדות של ש"ס, היא ראויה – – –

רחמים מלול: משום שדיברת בשבחה של ש"ס, נתתי לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נכון, אני מאוד מודה לך, במיוחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, ממשלה כזאת וראש ממשלה כזה ראויים לאי-אמונה של הכנסת, וזאת אנחנו מציעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לך, אדוני.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: בבקשה, השר נוה.

רחמים מלול: אני מקווה שאדוני יאזן את התמונה.

יובל שטייניץ: זה עתה התבשרנו שיש תנועת חזרה בתשובה בכפרים הערביים.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו נדרשים לדיון הזה היום, ביום שבו הממשלה מבקשת גם את אישור הכנסת בקריאה ראשונה לחוק התקציב ולחוק-יסוד: משק המדינה.

דני נוה: אני חייב לומר, שכשאנחנו מתבוננים היום במציאות הכלכלית שהמדינה נתונה בה – והקשבתי היטב לדברי נציגי האופוזיציה שעמדו כאן על הדוכן – אין ספק, אני חושב, שיש הסכמה בין כולנו שהמדינה נמצאת במצב חירום בכל הרמות ובכל המישורים; מצב חירום במישור הביטחוני ומצב חירום במישור הכלכלי.

דני נוה: ויש צורך, והאחריות פה היא של כולנו, לקבל החלטות כדי לעצור הידרדרות נוספת, מסוכנת, במשק הישראלי, הידרדרות שסופה מי ישורנו, הידרדרות שאם חלילה תתרחש לא יעזרו כל המלים וכל הנאומים וכל הדברים שייאמרו מהדוכן.

דני נוה: כל אזרח במדינה, מדינת ישראל כולה תגיע אל עברי פי פחת מבחינה כלכלית.

דני נוה: הסיבה העיקרית, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לכך שנקלענו למציאות הכלכלית הקשה הזאת שהמדינה נמצאת בה היא קודם כול המציאות הביטחונית שנכפתה עלינו, חבר הכנסת רן כהן, מציאות ביטחונית שנכפתה עלינו על-ידי הטרור הפלסטיני.

דני נוה: היו גם גורמים נוספים, ללא ספק גם המשבר בכלכלה העולמית, מה שקרה בשוק תעשיות עתירות הידע, היי-טק, הדברים האלה בוודאי השפיעו.

דני נוה: אבל, אם ניקח ונבודד רק את ההשלכות של הטרור הפלסטיני, אם נבודד רק את התוצאות ההרסניות של מדיניות הטרור של ערפאת וההשלכות שלה על המשק הישראלי, המשק הישראלי מאז ספטמבר 2000 ועד היום הזה הפסיד סכום שבין 15 ל-20 מיליארד שקלים.

דני נוה: רק כתוצאה ממדיניות הטרור הזאת של ערפאת – –

תאופיק חטיב: אתה מתכוון – – –

דני נוה: – – רק כתוצאה ממדיניות הטרור הזאת מדינת ישראל, אזרחי ישראל, המשק הישראלי הפסיד סכומי עתק ובמידה רבה מאוד נקלע למשבר הכלכלי הכל-כך קשה שאנחנו נתונים בו.

דני נוה: ולכן, כשאני שומע את דברי מרצ, שאומרים פה, מהדוכן, שכל הכלכלנים אומרים שכדי לשפר את המצב הכלכלי אנחנו צריכים יציבות מדינית-ביטחונית – תסלחו לי על הביטוי, גילית את אמריקה, חבר הכנסת רן כהן; בוודאי, יש ספק בכך.

רן כהן: כן.

דני נוה: אבל מה הטעות החמורה שאתם עושים פעם אחר פעם?

דני נוה: אתם תולים את הקולר בהקשר הכלכלי של המציאות הביטחונית הזאת שאנחנו נמצאים בה, לא בתוקפן, לא במי שהתחיל במסע הטרור הזה, לא במי שכפה עלינו את הצורך להתגונן, אלא במדינת ישראל ובממשלת ישראל.

דני נוה: כי הרי מה אתם מציעים פה?

דני נוה: ודאי שאנחנו רוצים ביציבות מדינית-ביטחונית.

דני נוה: אבל כדי להגיע ליציבות מדינית-ביטחונית, מה אנחנו נדרשים לעשות?

דני נוה: קודם כול לעצור את מסע הטרור הזה, להבטיח פה שקט, להבטיח פה מציאות ביטחונית שתאפשר לתיירים לחזור לפה, לענף המלונאות להתאושש, לכל ענף המסחר שקשור לזה, להתאושש; להחזיר לפה משקיעים שהיססו אולי בשנה האחרונה להשקיע בתעשייה הישראלית; להקל על החקלאים לנוכח המשבר החמור שעובר על ענף החקלאות בארץ.

דני נוה: זה בגלל מדיניותה של ישראל?

דני נוה: זה קודם כול כתוצאה ממדיניות הטרור הפלסטינית שנכפתה עלינו.

דני נוה: ישראל איננה רוצה לשים קץ לזה?

דני נוה: הרי הבעיה העיקרית – ואנחנו גולשים פה לעניין המדיני, וזה לא נושא הדיון – היא שבשנה וחצי האחרונה נכפתה עלינו מלחמת טרור ושאין לנו פרטנר אמיתי לשלום בצד הפלסטיני.

דני נוה: זו הבעיה האמיתית שאנחנו מתמודדים אתה.

דני נוה: אין לי ספק, חבר הכנסת רן כהן, שאנחנו, והאחריות של הממשלה היא קודם כול להחזיר את הביטחון בערי ישראל, לרחובות ישראל, ליצור תחושה בארץ ובעולם שהמצב הביטחוני בישראל משתפר.

דני נוה: במובן הזה, מבצע "חומת מגן", לא רק שהיה חשוב ברמה הביטחונית, לא רק שהיה חשוב כדי לפגוע בתשתיות הטרור, הוא גם היה חשוב, בסופו של דבר, כדי ליצור אותו אקלים טוב יותר, נוח יותר, לשיפור המצב הכלכלי של מדינת ישראל.

רן כהן: כל מה שביקשתי הוא להיענות ליוזמה הסעודית.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב לומר, שהצעדים הכלכליים שגם נידרש או נתבקש לאשר היום, בשלב מאוחר יותר של הערב, הם צעדים שבאים להבטיח, קודם כול, מניעת ההידרדרות שדיברתי עליה.

דני נוה: לפי הנתונים וההערכות הנוכחיות, בניגוד לתחזית שהיתה, של יעד גירעון של 3% מהתמ"ג, אם לא ננקוט אותם צעדי חירום שיותר מאוחר היום נתבקש לאשרם, הגירעון או סטייה מיעד הגירעון במשק עלולה להגיע ל-5.5% מהתמ"ג, וללא צעדים נוספים זה עלול להגיע בשנת 2003 ל-6.7% מהתמ"ג.

דני נוה: ולכן, אין ספק שנדרשת פה התאמה תקציבית; התאמה תקציבית שבה הממשלה בהחלט נוטלת חלק, ובשנה האחרונה, כשמדובר על קיצוץ בהוצאות הממשלה, ואין ספק שבמציאות כלכלית קשה כזאת, קודם כול הממשלה נדרשת לקצץ בהוצאותיה, והממשלה קיצצה, כבר השנה, בשלב הקודם של הקיצוץ התקציבי, למעלה מ-6 מיליארדי שקלים מהוצאותיה, ובהצעה הנוכחית, מיליארדים נוספים של שקלים מהוצאותיה – קיצוץ דרסטי, קשה, כמעט חסר תקדים.

דני נוה: זה לא רק שהממשלה באה ואומרת מה אנחנו מצפים מכם.

דני נוה: הממשלה אומרת, מה אנחנו עושים בהוצאותינו, ובמובן הזה, הקיצוץ בהוצאות הממשלה הוא קיצוץ קשה וכבד, והוא כבד פי כמה אם נביא בחשבון את הצרכים החשובים הנוספים שיש למערכת הביטחון שלנו כדי לתת מענה ולהתמודד עם המציאות הביטחונית שנכפתה עלינו, עם הוצאות תקציביות גדולות למערכת הביטחון.

דני נוה: אם נביא בחשבון את העובדה, שכתוצאה מההאטה במשק יש ירידה משמעותית דרסטית בהכנסות המדינה – כל הדברים האלה יחדיו בוודאי אינם מקלים.

דני נוה: אבל הממשלה מבינה ואנחנו מבינים שיש פה צורך חירום גם בקיצוץ בהוצאות התקציב של הממשלה ובהוצאות של הממשלה.

דני נוה: בכל מה שנוגע לדברים נוספים, אני חייב לומר, אדוני היושב-ראש, אני בהחלט מסכים, ואני חושב שבעניין הזה אין כמעט ויכוח, שיש צורך לעשות משהו בכל מה שנוגע לחלוקה נכונה יותר של נטל המס במדינת ישראל.

דני נוה: אני מאוד מקווה שבתוך פרק זמן קצר ככל האפשר נוכל לקבל לידינו את המלצות ועדת-רבינוביץ, ואני מקווה שההמלצות האלה יביאו לכך שבחלוקת נטל המס בישראל יוטל מס על רווחי הון ויוקל העומס והנטל בכל מה שנוגע למס על פירות מעבודה ומס הכנסה במדינת ישראל.

דני נוה: זו גישה נכונה שהממשלה בהחלט דוגלת בה ובהחלט אמורה להביא אותה, אני מקווה, בתאריך קרוב מאוד גם כאן לכנסת ולאישור הכנסת.

רן כהן: – – –

דני נוה: בכל מה שנוגע, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, להיבטים נוספים שעלו פה – ובין היתר העלו פה שני הדוברים את הקיצוץ בקצבאות הילדים – אני חייב לומר לך גם, חבר הכנסת דהאמשה, אף שכבר אתה בדבריך, באופן לא מפתיע, הערכת מה תהיה התייחסותי, הרי בסופו של דבר יש צדק בכך, שמדינה, במיוחד מדינה כמו מדינת ישראל, שמוטל עליה עומס ביטחוני כל כך גדול, שעל האזרחים שלה מוטל עומס ביטחוני כל כך גדול בכל המישורים – שירות בסדיר ושירות במילואים, או דברים אחרים, שמדינה כזאת תדע להתייחס באופן כזה שמתגמל אחרת את מי שנושא בנטל הזה.

דני נוה: לכן יש גם היגיון בכך שכשמגיעים לנושא כמו קצבאות הילדים תהיה התייחסות שונה למי שנושא בנטל הצבאי ובנטל הביטחוני; אגב, כמו שהדבר הזה קיים בתחומים אחרים.

האשם מחאמיד: – – –

דני נוה: בתחום המשכנתאות הדבר הזה קיים, הוא לא השתנה, יש בו היגיון, ויש בו היגיון רב.

האשם מחאמיד: – – –

דני נוה: אני עונה לחבר הכנסת דהאמשה, חבר הכנסת מחאמיד – – –

רחמים מלול: הוא עדיין לא השלים את תשובתו.

האשם מחאמיד: זה לא הגיוני – – –

דני נוה: כל אחד וההיגיון שלו.

דני נוה: באופן לא מפתיע, ההיגיון שלך לא עולה בקנה אחד עם ההיגיון שלי.

האשם מחאמיד: אני יכול לשאול שאלה?

רחמים מלול: האשם, המתן רגע, אני אאפשר לך לשאול.

דני נוה: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ההיגיון שלך שונה משלי, מה לעשות.

דני נוה: יש בינינו גישות שונות בעניין הזה.

רחמים מלול: אני אאפשר לך.

רחמים מלול: הוא רק יסיים את התשובה בעניין קי"ץ, ואתן לך לשאול.

דני נוה: מה, זו שעת שאלות, אדוני היושב-ראש?

רחמים מלול: לא.

האשם מחאמיד: – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אני בהחלט בדעה שיש מקום להבחנה מן הסוג הזה.

דני נוה: חבר הכנסת דהאמשה התייחס לכך שב-1994 התקבלה החלטה.

דני נוה: בעיני החלטה זו היתה מוטעית.

דני נוה: ההחלטה שנתקבלה ב-1994 להפסיק את ההבחנה הזאת בכל מה שנוגע לקצבאות בין יוצא צבא לבין מי שאינו יוצא צבא היא מוטעית, ויש בהחלט היגיון רב בהבחנה כזאת.

רן כהן: – – –

דני נוה: מובן שגם לפי – אגב, הנחיות של היועץ המשפטי לממשלה שניתנו לממשלה ערב החלטתה בנושא הזה, אנחנו נעשה פה את ההבחנה הזאת באופן סביר, ואולי באופן מופחת יותר.

אילן גילאון: – – –

דני נוה: אתה תשמח לשמוע, אני פחות, באופן מופחת יותר מהדרך שבה הממשלה ביקשה לעשות זאת מלכתחילה, אבל גם בהתאם להנחיות היועץ המשפטי לממשלה תיעשה הבחנה כזאת.

דני נוה: זה חלק מההצעות שאנחנו מביאים לאישור הכנסת.

דני נוה: היא תיעשה באופן סביר, באופן כזה שגם על-פי אמות מידה של עקרונות של צדק ושוויון אפשר יהיה לראות אותם כהבחנה סבירה, שבה מדינה מעדיפה לתגמל את מי שנושא בנטל ומשרת בצבא.

דני נוה: כמו שהדבר הזה קיים בהטבות שונות במשכנתאות ובתחומים אחרים, כך יש בהחלט היגיון לעשות זאת גם במקרה הזה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אולי עוד נקודה אחת שנגע בה חבר הכנסת דהאמשה ממש בחלק האחרון של דבריו, ואני חייב תשובה והתייחסות – כל מה שנוגע להחלטות הממשלה מלפני שבוע לגבי טיפול בשוהים בלתי חוקיים והמדיניות של הממשלה כלפי מה שנקרא איחוד משפחות.

דני נוה: בשנים האחרונות נוצר פה מצב של ניצול לרעה של החוקים, אולי מהליברליים ביותר שקיימים במדינות דמוקרטיות, כפי שהם כאן במדינת ישראל, בכל מה שנוגע לחוקי הכניסה לישראל, לקבלת תושבות ולקבלת אזרחות במדינת ישראל.

דני נוה: היה פה בשנים האחרונות – והבעיה הזאת הלכה והחריפה – ניצול לרעה של הדבר הזה על-ידי יצירת פיקציות שונות ומשונות, שבעצם במידה רבה מאוד יצרו פה מציאות של ניסיון להכנסת תושבים משטחי הרשות הפלסטינית לתוך שטח מדינת ישראל, באופן שלמדינת ישראל לא היתה שום בקרה אמיתית על הדבר הזה, באופן ששום מדינה דמוקרטית, לא קנדה, לא אמריקה, לא צרפת, לא בריטניה, שום מדינה דמוקרטית נאורה לא היתה מרשה, או לא היתה מאפשרת לדבר הזה להתרחש.

דני נוה: לכן הממשלה, ביוזמתו של שר הפנים, אכן קיבלה שורה של החלטות שבאו למנוע שהות והשתקעות בישראל של שוהים בלתי חוקיים פלסטינים, למנוע ניצול לרעה של חוקי הכניסה למדינת ישראל.

דני נוה: כתוצאה מהחלטת הממשלה, הכוונה היא לא לטפל בבקשות לאיחוד משפחות של מי שהפר את חוקי הכניסה לישראל, להחמיר את הקריטריונים למניעת כניסה לישראל ולמתן מעמד של תושבות בישראל למי שיש לו רקע של עבירות ביטחוניות או פליליות, להחמיר את הכללים לשם מניעת הכניסה לישראל של בני-זוג מנישואים פיקטיביים, שזו תופעה שהיינו עדים לה, וגם לבטל מעמד בישראל של מי שקיבל מעמד בתהליך של איחוד משפחות והיה לו רקע של פעילות פלילית ופעילות נגד המדינה לאחר שקיבל את המעמד הזה.

דני נוה: זאת אומרת, לא רק שהיו פה תושבים שבאו משטחי הרשות הפלסטינית וניצלו את החוקים הליברליים של המדינה כדי לקבל פה מעמד קבע ותושבות, אלא שאחרי שהם קיבלו את זה, הם עוד עברו ופעלו בתחום הפלילי, ולפעמים גם בתחום הביטחוני, נגד המדינה הנדיבה הזאת, מדינת ישראל, שהעניקה להם באופן כל כך חופשי וכל כך ליברלי את הזכות הזאת לתושבות או למעמד של קבע.

דני נוה: זו ודאי תופעה ששום מדינה נורמלית לא יכולה לקבל, שום מדינה נורמלית נאורה בעולם לא היתה מסכימה לה ולא היתה מקבלת אותה.

טלב אלסאנע: – – –

דני נוה: מדינה דמוקרטית כמו מדינת ישראל ודאי זכאית להציב לעצמה כללים כאלה, קריטריונים כאלה, כדי למנוע ניצול לרעה כזה, או כפיות טובה כזאת מצד אנשים שמבקשים להשתקע בה.

טלב אלסאנע: למה זה לא חל על כל אזרחי המדינה?

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפיכך אבקש מהכנסת להסיר מסדר-יומה את הצעות האי-אמון.

רחמים מלול: אדוני השר, תודה רבה.

האשם מחאמיד: רציתי לשאול שאלה.

רחמים מלול: אבל אדוני השר לא מוכן להשיב.

האשם מחאמיד: – – –

רחמים מלול: האשם, אתה יכול לשאול אותי, אני אענה לך אחר כך.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מתחילים בדיון.

האשם מחאמיד: סגרו לנו את הפיות.

רחמים מלול: חבר הכנסת מחאמיד, אנחנו מתחילים בדיון.

רחמים מלול: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת ג'בארה, בבקשה.

רחמים מלול: אני רוצה להקפיד על המסגרת של שלוש דקות, אז, אנא, גם אתם.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לתוכנית החירום הכלכלית, שאם תעבור היום תהווה אסון גדול למדינת ישראל ולאזרחי מדינת ישראל כולם.

חוסניה ג'בארה: אני לא חושבת, שמי שיש לו מצפון, בממשלה הזאת או אפילו בקואליציה, יכול להצביע בעד תוכנית שפוגעת בשכבות החלשות.

חוסניה ג'בארה: התחומים שנפגעים חשובים מאוד לילדי ישראל, לאזרחי ישראל – נושא החינוך, נושא הרווחה, נושא הבריאות וכל נושא אחר.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשמוע את התשובה מראש הממשלה – איפה השלום והביטחון; אני רוצה לשמוע איפה השגשוג הכלכלי.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשמוע את התשובות האלה.

חוסניה ג'בארה: שגשוג כלכלי, אדוני היושב-ראש, אין.

חוסניה ג'בארה: שלום וביטחון – אין.

חוסניה ג'בארה: מלחמה – יש.

חוסניה ג'בארה: רווחה – אין.

חוסניה ג'בארה: חינוך – אין, ובריאות – אין.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה, ברשותך, להתייחס לשני נושאים.

חוסניה ג'בארה: הנושא הראשון הוא קצבאות הילדים, קצבאות הילדים של ההורים שלא משרתים בצבא.

חוסניה ג'בארה: נדמה לי, אדוני היושב-ראש, שבחוקה הבין-לאומית רשום, שאין לקשור זכויות לאומיות לזכויות חברתיות.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שלא צריך להכליל את קצבאות הילדים של ילדי ההורים שלא משרתים בצבא בקיצוצים הללו.

חוסניה ג'בארה: שתי אוכלוסיות נפגעות מהקיצוץ הזה: הערבים והחרדים.

חוסניה ג'בארה: אבל, אדוני היושב-ראש, החרדים מקבלים כסף מכל תחום ותחום, החרדים מקבלים את התקציב הגדול ביותר מכלל תקציב המדינה מדי שנה.

חוסניה ג'בארה: בכל הזמן שאני בכנסת, כל שנה החרדים מקבלים את התקציב הטוב ביותר, והמתנחלים מקבלים תקציב עוד יותר גבוה אפילו.

חוסניה ג'בארה: הערבים, תמיד דופקים אותם מבחינה תקציבית.

יאיר פרץ: חברת הכנסת ג'בארה, אני מבקש שתחזרי בך.

חוסניה ג'בארה: חבר הכנסת פרץ, אל תגיד לי שזה לא נכון.

יאיר פרץ: זה לא נכון.

חוסניה ג'בארה: זה נכון, ואנחנו עדים לזה, ויש לנו הוכחות לכך.

יאיר פרץ: זה לא נכון, ואת משמיצה.

רחמים מלול: חבר הכנסת פרץ, עוד מעט אדוני עולה לדבר.

חוסניה ג'בארה: היום הייתי בוועדת החינוך של הכנסת, ודובר על הקיצוץ – – –

יאיר פרץ: את משמיצה.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לנושא השני, נושא החינוך.

רחמים מלול: אבל זמנך תם.

חוסניה ג'בארה: רק שני משפטים.

רחמים מלול: שני משפטי סיום.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה להתייחס לנושא החינוך, אדוני היושב-ראש.

חוסניה ג'בארה: 1,500 מורים, 1,500 משפחות שרוצים להוסיף למעגל האבטלה.

חוסניה ג'בארה: יש יותר מ-260,000 במעגל האבטלה היום, אדוני היושב-ראש, ורוצים להוסיף 1,500 מורים למעגל הזה.

חוסניה ג'בארה: הדבר מתבטא במורים בחינוך היסודי, במורים בחינוך העל-יסודי, בשעות הסל ובשעות הטיפוח.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אמרתי היום: ברוך השם שאין למגזר הערבי מועדוניות ואין כפרי-נוער ואין כל הדברים האלה, ולכן מקצצים מאתנו יותר...

רחמים מלול: אני מודה לך.

רחמים מלול: חבר הכנסת נואף מסאלחה, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני בא מסיעת העבודה, וסיעת העבודה החליטה לתמוך בתקציב.

אחמד טיבי: מפתיע מאוד.

האשם מחאמיד: האם זה סופי?

נואף מסאלחה: לא רק שהתנגדתי שם, אני גם לא אצביע אתם במליאה, אני אצביע נגד, כי אני מתבייש.

נואף מסאלחה: נושא קצבאות הילדים היה שרידי ההישגים מזמן רבין המנוח.

נואף מסאלחה: לא לקחנו את זה בסחיטה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, עבד-אלוהב דראושה, שהיה ראש המפלגה הדמוקרטית, ואני חתמנו על חוק חיילים משוחררים של רענן כהן, וזה התפרסם ב"הארץ".

נואף מסאלחה: לא רק שלא התביישנו, אמרנו שאם צריך לפצות מישהו שמשרת בצבא או בכוחות הביטחון – לא דרך הקצבאות.

נואף מסאלחה: לכן אני לא מסכים עם חברת הכנסת ג'בארה לגבי החרדים.

נואף מסאלחה: תעזבי את החרדים.

נואף מסאלחה: הבעיה עם החרדים, שאנחנו כל הזמן תומכים בהם על רקע סוציאלי, והם נגדנו פעמים רבות.

נואף מסאלחה: זה דבר שצריך לברר.

נואף מסאלחה: אין לי כאן בעיה אישית.

נואף מסאלחה: אני בנו של שוטר, ובזכות אבי המנוח, עוד לפני התיקון, אני, אחי ואחיותי מקבלים את הקצבה של יוצאי צבא.

נואף מסאלחה: גם הבן שלי שוטר, לא בגלל הקצבה.

נואף מסאלחה: למה אני מתבייש במפלגת העבודה, מפלגתי?

נואף מסאלחה: אני מתבייש מפני שאחרי כל כך הרבה שנים, זה מה שהיא עושה כדי לשרוד בממשלה.

נואף מסאלחה: הם מפחדים לצאת מהממשלה.

נואף מסאלחה: הם לא בדיוק מסכימים עם המדיניות ומבצעים את המדיניות הביטחונית של הממשלה וגם הסוציאלית, שהיא אנטי-סוציאלית.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, הדוח האחרון של הביטוח הלאומי הופיע רק לפני שלושה-ארבעה ימים, וב-23 היישובים המובילים באבטלה, הפעם אין יישובים יהודיים.

נואף מסאלחה: המובילים באבטלה, כולם ערבים.

נואף מסאלחה: לפחות עד הדוח האחרון היה יישוב יהודי אחד או שניים.

נואף מסאלחה: לא שזה משמח אותי, חס וחלילה.

נואף מסאלחה: יש עוד נקודה, ואני אומר לעם ולפרוטוקול: חצי מהתושבים הערבים הם מתחת לקו העוני, או חצי מהעניים הם ערבים – איך שתסתכלו על זה.

נואף מסאלחה: וזה בלי האפליה בקצבאות הביטוח הלאומי, שקוראים להן תשלומי העברה.

נואף מסאלחה: אדוני השר רוני מילוא, הנה התשלומים האלה.

נואף מסאלחה: ראיתי את הטבלה.

נואף מסאלחה: בייגה שוחט הביא אותה עכשיו.

נואף מסאלחה: והיא מורידה הרבה ערבים מתחת לקו העוני – מה זה ארבעה וחמישה ושבעה ילדים?

נואף מסאלחה: – אלא אם כן יחוקקו חוק, בסופו של דבר, בכנסת – לא יחוקקו כי מפחדים מהחרדים, כי אחרת היו מחוקקים את זה, הם לא מפחדים מהערבים – שאסור להוליד, למעט שלושה-ארבעה ילדים.

נואף מסאלחה: אולי אני ציני באמירה הזאת.

נואף מסאלחה: זה דבר מאוד חמור.

נואף מסאלחה: הייתי תומך בתקציב, סגן השר עזרא, אם היו מקצצים לרוחב אחוזים מסוימים – הרי המשק בקטסטרופה, אנחנו אזרחי המדינה, אנחנו לא רוצים קטסטרופה, כי אם רע למשק רע לנו, יהודים כערבים, וזה אמיתי – כי אין צמיחה.

נואף מסאלחה: אני בעד, כדי להציל את עצמנו ואת המשק, אבל לא לבוא בצורה מביישת.

נואף מסאלחה: רבין המנוח לא היה רמטכ"ל והוא לא היה ראש ממשלה והוא לא יהודי, וסחטנו את הממשלה?

נואף מסאלחה: אני מתפלא לא רק על כך שהיחסים בין יהודים לערבים הולכים אחורה, והמצב גרוע, אלא שכך גם לגבי ההישגים המעטים.

נואף מסאלחה: אין עוד שוויון של ערביי ישראל.

נואף מסאלחה: אנחנו אומרים לילדים הקטנים, לא לפוליטיקאים: אתם ערבים, אתם חייבים לקבל פחות מיהודים.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת מסאלחה.

רחמים מלול: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת יאיר פרץ.

האשם מחאמיד: יש בעיה להסביר לתינוק למה הוא מקבל פחות מיהודי.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני סגן השר.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו עדיין לא נמצאים בדיון על התקציב, אנחנו מדברים עכשיו על הצעת אי-אמון של הסיעות הערביות ומרצ בראש הממשלה.

גדעון עזרא: היום נשפט תושב אום-אל-פחם ל-20 שנות מאסר על כך שהוא היה יכול למנוע שני פיגועי התאבדות במדינת ישראל.

גדעון עזרא: אני אומר את זה לכולנו.

גדעון עזרא: בלתי אפשרי, מצד אחד, לנהוג בדרך כזאת, ומצד שני, להסביר לציבור למה מגיע – – –

האשם מחאמיד: הוא נשפט.

האשם מחאמיד: אתה שופט את כולם בגלל אחד?

גדעון עזרא: יש הרבה דברים שצריך לתקן.

גדעון עזרא: הבוקר היה פיגוע.

גדעון עזרא: תדעו לכם שאני יכול לספר לכם על הפיגוע דבר שלא כל כך אמרו בחדשות.

גדעון עזרא: המחבל הזה עלה לאוטובוס.

גדעון עזרא: במקרה האוטובוס שימש להסעה פרטית, וזרקו אותו החוצה מהאוטובוס, אחרת הוא היה מתפוצץ באוטובוס.

גדעון עזרא: כל הפיגועים בתקופה האחרונה, אם ניקח את הפיגוע שהיה בבאר-שבע, שהוביל אותו תושב מהנגב, ואם ניקח את שתי החוליות של הבנות מנצרת, שהיו אמורות להוביל מתאבדים, אנחנו רואים כחוט השני אפשרות רצינית מאוד של ערביי ישראל לסייע.

גדעון עזרא: אין מספר גדול של ערביי ישראל שנוטלים חלק בטרור, אבל עליהם למנוע פיגועי טרור.

גדעון עזרא: אם נמנע ביחד פיגועי טרור, המצב הכלכלי של המדינה ישתפר שיפור רציני מאוד, וגם ערביי ישראל ירוויחו מזה.

גדעון עזרא: יותר מזה, לא רק שאתם יכולים לסייע במניעה פסיבית של פיגועי טרור, אתם יכולים בצורה רצינית מאוד גם לסייע במניעת עליית ערבים מחבלים לאוטובוסים.

גדעון עזרא: אין כמו ערבי שיכול לחוש שיש ערבי אחר שעולה לאוטובוס.

גדעון עזרא: לעולה מחבר העמים קשה להבחין מיהו יהודי מפה או מיהו ערבי משם, אבל ערבי יודע ויכול למנוע כל פיגוע טרור, למשל באוטובוסים.

גדעון עזרא: אני קורא לערביי ישראל – כל מי שלקח מטייבה מתאבד לנתניה – – –

חוסניה ג'בארה: בתוך האוטובוס יש גם ערבים שנפגעים.

רחמים מלול: נכון.

רחמים מלול: זה מה שסגן השר אמר.

גדעון עזרא: אבל זה לא נוגע להם.

גדעון עזרא: ואני רוצה להגיד לכם – שערביי ישראל יבואו היום ויעשו קו על מה שהתחיל בתקריות אוקטובר 2000 ויגידו: אנחנו חלק מהמדינה הזאת, אנחנו נסייע למדינה הזאת לצאת מהמקום שאליו הגענו, למשבר הכלכלי הנורא שערפאת גרם לו – ולא אכפת לו מהעם שלו, לנו אכפת מהעם שלנו.

גדעון עזרא: תנו כתף בעניין הזה, ואין לי כל ספק שעם ישראל יוקיר זאת ויכיר בכך, ולפי דעתי זו הדרך היחידה גם להגיע לקראתם של הערבים בדרישות השונות.

גדעון עזרא: אני יכול להגיד לכם שאתם אומרים, פה בכנסת – חברי כנסת כאן, לא כולם, לא נואף מסאלחה – אומרים פה: כל מי שמסייע למדינת ישראל הוא בוגד ומשתף פעולה, ואני אומר לכם, זה תפקידכם – – –

האשם מחאמיד: אף אחד לא אמר זאת, אתה ממציא עכשיו דברים.

גדעון עזרא: ידידי, אמרו זאת כאן במליאה הזאת.

גדעון עזרא: לא שמעתי את זה ממך, שמעתי את זה מאחרים, ואני לא אזכיר שמות.

האשם מחאמיד: – – –

מוחמד ברכה: הוא מתכוון למשת"פים.

רחמים מלול: רבותי, רבותי.

גדעון עזרא: הנה, שמעת?

גדעון עזרא: אני אומר לך – ואני מדבר מעל ברכה, אם ברכה לא תופס.

גדעון עזרא: חשוב מאוד שכל אזרח פה במדינת ישראל – –

מוחמד ברכה: יהיה משת"פ.

גדעון עזרא: – – אם הוא רואה מישהו שהולך לעשות פיגוע – שימנע את הפיגוע באבו.

גדעון עזרא: ואם הדבר הזה לא ייעשה, שאף אחד לא יתפלא על הגישה של המדינה, שאומרת, הם כאן ואנחנו שם, הם רוצים את זה ואנחנו רוצים משהו אחר – –

אילן גילאון: – – –

גדעון עזרא: – – ויפה שעה אחת קודם.

גדעון עזרא: ואני קורא לערביי ישראל מעל הבמה הזאת לקום ולעשות מעשה – גדר הפרדה היא העונש הגדול ביותר לפלסטינים, שלא יכולים לבקר את המשפחות שלהם – ולהצטרף למלחמה נגד הטרור.

גדעון עזרא: תודה.

רחמים מלול: תודה, אדוני סגן השר.

רחמים מלול: רציתי רק לשאול אותך, האם ערבי שימנע טרור יקבל קצבת יוצא צבא?

קריאות: – – –

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אביגדור ליברמן, ולאחר מכן – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת פרץ.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, גם בימים של מלחמה, גם בימים שהטרור מכה בנו פעם אחר פעם, גם בימים של חומה, אין אנו מוגנים ואין אנו פטורים מלעסוק בפתרון הבעיות החברתיות-הכלכליות, שהן רעה חולה במדינת ישראל.

יאיר פרץ: הדי הפיצוצים ועשן חומרי הנפץ, אין בהם כדי לכסות על מצבנו החברתי והכלכלי הקשה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, מי שחושב שניתן לפתור את הבעיות הביטחוניות והמדיניות ללא פתרון המצוקות החברתיות – שיקום.

יאיר פרץ: מי שמאמין שניתן להגיע לשלום ולשלווה כאשר החברה שלנו אינה צודקת ואינה הוגנת – שיקום.

יאיר פרץ: מי שמעלה בדעתו שיתקיימו בנו דברי הנביאים, איש תחת גפנו ואיש תחת תאנתו, בעוד השסע החברתי נפער בין העשירים לעניים במדינת ישראל – שיקום.

יאיר פרץ: המתכון להצלחת "חומת מגן" מס' 1 – – –

אביגדור ליברמן: – – – אפשר לקפוץ גם.

יאיר פרץ: על כל אמרה, אדוני השר לשעבר ליברמן, אתה יכול לקום.

רחמים מלול: אם אפשר בפעם הבאה במנגינה המקורית.

איוב קרא: מי שלא מזדהה עם יאיר פרץ – שיקום.

יאיר פרץ: אני חושב שכולם יקומו.

רוני מילוא: אף אחד לא יקום.

אביגדור ליברמן: אני קם מייד אחריך.

יאיר פרץ: הנה הוא קם מייד אחרי.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, המתכון להצלחת "חומת מגן" מס' 1 או 2 הוא מבצע "חומת מגן" מס' 3, שתכליתו פתרון אמיתי וצודק לבעיות החברה והכלכלה בישראל.

יאיר פרץ: ללא מבצע רחב היקף, שיכלול את כוחות הסדיר והמילואים שלנו, שיפעלו בנחישות ובהתמדה על מנת לפתור אחת ולתמיד את הכשל הזה, לא ייכון שלום במדינת ישראל.

יאיר פרץ: די לנו במלים; די לנו בססמאות; הגיע הזמן לעשות.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, תוכניות כלכליות צצות ועולות בבית הזה חדשות לבקרים, ואין אחת טובה מחברתה.

יאיר פרץ: פעם אחר פעם אנו מזרימים לאזרחים אקמול במקום אנטיביוטיקה.

יאיר פרץ: עוד סתימה ועוד סתימה במקום טיפול שורש.

יאיר פרץ: השמיכה שאנו תופרים אינה מסוגלת להכיל את שלל הגוונים של האוכלוסייה, ואם חם לאחד – קר לחברו, והמצוקה בעינה עומדת.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, גם אני יודע כי הצרכים רבים והמשאבים מדולדלים.

יאיר פרץ: גם אני יודע כי אין הקומץ יכול להשביע את הארי.

יאיר פרץ: ובכל זאת אני מרשה לעצמי לקרוא לחברי חברי הכנסת מעל במה זו להתאחד סביב סדר עדיפויות שיהיה מקובל על רוב חברי הבית.

יאיר פרץ: במקרים רבים הכלכלה הנכונה פוגעת בצדק ובשוויון החברתי, וכשאנו באים למצוא פתרונות לבעיות הכלכליות המעיקות אנו פוגעים פעם אחר פעם דווקא בשכבות החלשות.

יאיר פרץ: חכמינו אמרו, היזהרו בבני עניים שמהם תצא תורה, ולא נאמר, היזהרו בבני עניים שמהם תצמח כלכלה מוצלחת.

יאיר פרץ: אבל, רבותי חברי הכנסת, הערך המוסף הכלכלי האדיר שיצמח מטיפול נכון בבעיות החברה והרווחה – ואני מדגיש, לא רק הערך המוסרי, אלא גם ובעיקר הערך הכלכלי נטו – רק הוא יבסס את הכלכלה שלנו על אדנים שניתן לבנות עליהם חברה טובה ובריאה, והיא היא המפתח לניצחון במערכה חשובה זו.

יאיר פרץ: אדוני ראש הממשלה, שלא נמצא כאן, אדוני שר האוצר, קחו את הדברים לתשומת לבכם.

יאיר פרץ: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, בבקשה.

רחמים מלול: עד שיגיע חבר הכנסת ליברמן – הודעה למזכיר הכנסת.

רחמים מלול: בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה על שולחן הכנסת לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום (יהודה והשומרון וחבל-עזה – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשס"ב–2002.

א' האן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: א.

רחמים מלול: העלייה במדד חודש אפריל; ב.

רחמים מלול: מדיניותה הכלכלית של הממשלה, האפליה הלאומית בין יהודים לערבים בתחום קצבאות הילדים ובכלל וההחלטה לאסור איחוד משפחות

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת ליברמן.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שרים נכבדים, אני חייב לציין, שאין לי מושג על מה סדר-היום, על מה האי-אמון, ולא ידעתי שאני אמור לדבר – –

רחמים מלול: על הבחירות במולדת.

אביגדור ליברמן: – – אבל שמחתי לשמוע את חבר הכנסת יאיר פרץ, ואני מבין שהנושא הוא כלכלי.

אילן גילאון: אתה בחברה טובה, גם לממשלה אין מושג.

אביגדור ליברמן: לכן, אני רוצה לומר כמה הערות בתחום הכלכלי – לא נאום מסודר אלא כמה הערות.

אביגדור ליברמן: דבר ראשון – כולם חייבים להבין שלא יכולה להיות כלכלה משגשגת ובריאה במצב של תוהו ובוהו ביטחוני.

אביגדור ליברמן: אין יצור כזה, אין פלא, אין הוקוס-פוקוס.

אביגדור ליברמן: אם אנחנו רוצים כלכלה משגשגת, חייבים להבטיח יציבות ביטחונית בכל מחיר, לא למשוך את זה כמו מסטיק שנה וחצי.

אביגדור ליברמן: חייבים להגיע לרגיעה וליציבות ביטחונית גם במחיר של ההסלמה, גם במחיר של פעילות צבאית הרבה יותר דרסטית.

אביגדור ליברמן: דבר שני – נוח לי להגיד, כי אמרתי את זה גם בישיבת ממשלה לא פעם אחת – הקיצוץ הכרחי, אין פה חוכמות.

אביגדור ליברמן: הממשלה חייבת לקצץ, ואם פעם אמרתי 10 מיליארדי שקל – היום זה לא יספיק, צריך לפחות 15 מיליארד שקל.

אביגדור ליברמן: אבל הקיצוץ גם חייב להיות בסעיפים הנכונים.

אביגדור ליברמן: כשאנחנו מדברים היום, במצב של האינתיפאדה, על תשלומי העברה גבוהים ב-20% מתקציב הביטחון, זה דבר בלתי סביר.

אביגדור ליברמן: ואני שומע הרבה דברים, ושמעתי את חברי יאיר פרץ על הפערים החברתיים – כל עניין הפערים החברתיים זה הכול קשקוש ודמגוגיה; יש רק ביטוי אחד לפער החברתי: הפער בהצלחה בבחינות הבגרות בין אופקים לרמת-השרון.

אביגדור ליברמן: אם באופקים יש 27%–28% הצלחה בבגרויות וברמת-השרון – שעה נסיעה משם – יש 65%, זה הפער החברתי האמיתי.

אביגדור ליברמן: כל השאר זה דמגוגיה וקשקוש, ואני לא מקבל את זה.

אביגדור ליברמן: להיפך.

אביגדור ליברמן: טיפחנו פה שכבה שלמה של אנשים שלא יוצרים ולא תורמים, ואנחנו ממשיכים לטפח את זה, ולזה אסור להסכים.

אביגדור ליברמן: עוד נקודה שחשוב לציין אותה – מדברים על כך שהסכם אוסלו הביא את הפרוספריטי הכלכלי, שגשוג כלכלי – זה שקר שאין לו רגליים, אין לו שום אחיזה במציאות.

אביגדור ליברמן: מה שהביא לכאן שגשוג ופריחה כלכלית זה אך ורק העלייה מברית-המועצות לשעבר.

אביגדור ליברמן: כל אותה מאסה של מיליון אנשים בעלי מקצועות, אנשים מוכשרים, שקיבלו השכלה ותרמו, השתלבו בהיי-טק ובתעשייה, הם נתנו את הלחץ העצום, את הקפיצה העצומה לכלכלת ישראל.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לגעת בשתי נקודות חשובות מאוד: צריך להבחין בין דמגוגיה לכלכלה.

אביגדור ליברמן: כשאני שומע מס רווחי הון, מס בורסה, שהם דברים צודקים, כל הדבר הזה הוא קשקוש.

אביגדור ליברמן: מי שבונה על כך שהסעיף הזה ייתן שקל אחד נוסף בהכנסות המדינה הוא טועה ומטעה.

אביגדור ליברמן: כל החברות וכל אנשי העסקים, כל אחד מהם יודע להציג מאזנים וכל אחד הפסיד מספיק כסף וכל אחד יקזז את הרווחים על חשבון ההפסדים הקודמים.

אביגדור ליברמן: להיפך, נגרום בזה עוד בריחת הון, עוד בריחת יזמים.

אביגדור ליברמן: שינסו לבדוק מה הנתונים האמיתיים לגבי בריחת ההון, לגבי בריחת היזמים לחוץ-לארץ.

אביגדור ליברמן: זה דבר שחייב להדאיג את כולנו.

רחמים מלול: ודבר אחרון – – –

אביגדור ליברמן: דבר אחרון הוא נושא הדיור.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזה לא סביר לקצץ בסעיף הסיוע בהשכרת דירות, כשאנחנו כולנו צמודים לדולר.

אביגדור ליברמן: בגלל ההצמדה לדולר המחיר השכרת דירות עלה בממוצע ב-20%, וזה פוגע באמת בשכבות הכי חלשות.

אביגדור ליברמן: אז שם ללכת ולקצץ?

אביגדור ליברמן: מדובר ב-40 מיליון שקל.

אביגדור ליברמן: זה נראה לי גם טירוף שלטוני וגם נוגד היגיון כלכלי.

אביגדור ליברמן: לכן אנחנו מבקשים מאוד לשנות את הסעיף הזה, ואני מקווה שבאוצר יתעשתו.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת ליברמן.

רחמים מלול: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת יחיאל לסרי, ואחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בשלוש הדקות אני רוצה להתעכב על שתי נקודות בקצרה.

אליעזר זנדברג: אחת, הנוגעת לדיון שעוד יתקיים כאן בנושא התקציב – אני מבקש לעמוד כאן ולבכות על גורלו של מעמד הביניים בישראל, או על עוד תוכנית ממשלתית שהמשמעות המרכזית שלה היא הגברת הנטל על מעמד הביניים.

אליעזר זנדברג: מעמד הביניים או המעמד הבינוני, זה בדיוק אותו מגזר שבאים להטיל עליו עוד מסים.

אליעזר זנדברג: זה אותו מגזר שעובד, שמפרנס, שחלקו גם מרוויח – זאת לא מלה גסה להרוויח – ועליו מגבירים את הנטל, מגבירים את הלחץ, מגבירים את הקשיים הכלכליים ומצפים שבצורה כזאת או אחרת הוא ימשיך ויפרנס את כל אלה שלא דואגים לפרנסתם, בעיקר אלה שיכולים.

אליעזר זנדברג: בסופו של דבר, גם זה יקרוס.

אליעזר זנדברג: אני לא בטוח שהתוכנית הכלכלית החדשה לא תהיה בבחינת הקש ששבר את גב הגמל.

אליעזר זנדברג: מעמד הביניים, הוא הגוף המרכזי שמחזיק ומקיים את הכלכלה של מדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: אני חושב שהיה צריך לבוא ולקצץ במקומות אחרים.

אליעזר זנדברג: היה נכון והיה צריך לקצץ במקומות אחרים, אבל הממשלה, משיקולים של פוליטיקה נטו, בוחרת שלא לעשות כן.

אליעזר זנדברג: הדוגמה הכי טובה היא חוק משפחות ברוכות ילדים.

אליעזר זנדברג: הייתי רוצה, שכל ילד בישראל, מהילד הראשון, יקבל בצורה הוגנת וראויה גם מיליארד וחצי דולר מתנה ביום היוולדו.

אליעזר זנדברג: אבל מה לעשות?

אליעזר זנדברג: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, ואנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו את החוק שהתקבל כאן לא מזמן.

אליעזר זנדברג: טוב היה אם היינו מכירים בעובדה הזאת ומבטלים אותו; ולא רק מבטלים אותו, אלא באים ואומרים ומסבירים שאולי יבוא יום ודברים ייראו אחרת.

אליעזר זנדברג: אבל החוק הזה היום משמעותו פגיעה באינטרסים הכלכליים של מדינת ישראל, פגיעה באלה שממשיכים לפרנס את מדינת ישראל, מעמד הביניים, שעליו מוטל הנטל הנוסף לבוא ולשלם.

אליעזר זנדברג: לצד זה, אני רוצה להעיר הערה אחת על הזדמנות שמוחמצת ממש ברגעים אלה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם אתה יודע, אני עשיתי חישוב, שכ-900 מיליון שקל הולכים להישרף השנה, הולכים לאובדן.

אליעזר זנדברג: חישוב מאוד פשוט: 10,000 מובטלי היי-טק יושבים בבית ומקבלים את דמי האבטלה הגבוהים ביותר.

אליעזר זנדברג: אם תכפיל 7,000 – כמדומני תקרה מקסימלית של דמי אבטלה בחודש, ואחר כך יש גם קורסים שאפשר לעשות – אם תכפיל את זה ב-12 חודשים, תכפיל ב-10,000, אתה מגיע לכמעט 900 מיליון שקלים.

אליעזר זנדברג: ענף ההיי-טק יתאושש.

אליעזר זנדברג: אני אומר את זה בתור מי שעומד בראש ועדת המשנה להיי-טק פה בכנסת.

אליעזר זנדברג: הענף עתיד להתאושש.

אליעזר זנדברג: האנשים האלה יחזרו לעבודה.

אליעזר זנדברג: בינתיים הם יושבים בבית, עד שתהיינה הצעות עבודה, ומקבלים כסף מהמדינה, מביטוח לאומי, ובעצם לא עושים כלום.

אליעזר זנדברג: אבל בניגוד לאחרים שמקבלים כסף מהמדינה ולא רוצים לעשות כלום, האנשים האלה רוצים לעבוד.

אליעזר זנדברג: בוא ניקח את הדוגמה של ארצות-הברית, המדינה בעלת היוזמה החופשית, השוק בעל היוזמה החופשית הכי גדולה בעולם: גם שם הממשלה התערבה בדרך של יוזמה של פרויקטים שהמטרה שלהם היא ליצור תשתיות של עבודה.

אליעזר זנדברג: אני חושב, שגם ממשלת ישראל היתה נוהגת בחוכמה אם היתה מכמתת את החישוב של 900 מיליון שמשולם היום כדמי אבטלה לפרויקטים שנועדו לבסס שדרוג טכנולוגי של הרשויות השונות במדינת ישראל, פרויקטים עתירי כוח-אדם.

אליעזר זנדברג: יש לצאת במכרז.

אליעזר זנדברג: חברה כזאת, שמקבלת את המכרז וקולטת עובדים, משלמת להם אותם סכומים שהמדינה מעבירה לחברה כנגד ביצוע עבודה, והעובדים האלה גם משלמים על כך מס הכנסה; בשורה התחתונה מדינת ישראל זוכה בשדרוג טכנולוגי ובאותו זמן לא שורפת כ-900 מיליון שקלים לשנה.

אליעזר זנדברג: ניסיתי לדבר עם הממשלה, ולצערי הרב טרם זכיתי לתשובה, אבל אני לא היחיד שלא עונים לו.

אליעזר זנדברג: אולי יום אחד אנשים יבינו, יעשו איזו ועדת חקירה ויראו איך מדינת ישראל שרפה כמעט מיליארד שקלים על דמי אבטלה, בזמן שהאנשים האלה יכולים לעבוד, יכולים לשדרג קדימה את מדינת ישראל מבחינה טכנולוגית.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת יחיאל לסרי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, ואם הוא לא יהיה נוכח – חברת הכנסת סולודקין.

יחיאל לסרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני משוכנע, שהרוב המכריע בבית הזה, ואני מתכוון לזה באמת, מתנגד לאפליה בין יהודים לערבים, במיוחד בכל מה שקשור לזכויות חברתיות.

יחיאל לסרי: אני לא מעלה בדעתי שמישהו כאן חושב שצריך לפגוע באזרח ערבי משום שהוא ערבי, בחינוך ובבריאות, ואני לא מיתמם, אני יודע בדיוק מה המצב.

יחיאל לסרי: לא כאידיאולוגיה לפגוע באוכלוסייה הערבית משום שהיא ערבית, במיוחד לא לגבי קצבאות ילדים.

יחיאל לסרי: לי בכל אופן ברור, שאי-אפשר לפגוע בקצבאות ילדים או בזכויות שהמדינה מעניקה לילד בגלל מה שההורים שלו עשו או עושים או חושבים.

יחיאל לסרי: זה לא משנה לגבי כל ילד – יהודי, ערבי, חרדי.

יחיאל לסרי: השירות בצבא חשוב מאוד, במיוחד במדינה כמו שלנו, במיוחד בימים האלה, אבל לא צריך להיות כל קשר בין קצבת ילדים והמטרות שלה לבין שירות או אי-שירות בצבא.

יחיאל לסרי: אפשר למצוא אין-ספור דרכים כדי להיטיב עם מישהו שעשה שירות צבאי, וההטבה הזאת מוצדקת מאוד מבחינתי, אבל היא לא חייבת לעבור דרך פגיעה בזכויות של ילד.

יחיאל לסרי: הרושם הוא, שזה לא הנושא שמטריד את מי שמציע את הצעת האי-אמון.

יחיאל לסרי: הרושם הוא, שבמשוואה הזאת קצבאות יוצאי-צבא, הדגש הוא יותר על יוצאי הצבא ולא על הקצבאות.

יחיאל לסרי: אני אומר את זה בהיבט הכולל של הפעילות של חברי הכנסת הערבים במליאה.

יחיאל לסרי: זה לא סוד, שאנחנו רואים כאן כל הזמן כמעט, שדגל הפעילות המרכזי של חברי הכנסת הערבים הוא לא הזכויות החברתיות של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

רחמים מלול: אנחנו מקדמים בברכה את ראש עיריית לוד החדש, מקסים לוי.

רחמים מלול: סליחה, אדוני.

רחמים מלול: אני מתאר לעצמי שגם אדוני מצטרף לברכות.

יחיאל לסרי: אני מצטרף לברכות.

רחמים מלול: אני אוסיף לך את הזמן.

יחיאל לסרי: זו הפסקה חשובה.

יחיאל לסרי: זה לא סוד שדגל הפעילות המרכזי של חברי הכנסת הערבים אינו הזכויות החברתיות של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

יחיאל לסרי: אני אומר את זה בכל הצער.

יחיאל לסרי: אם לוקחים את משך הזמן שהשקעתם, אז 90% ממנו הולך לעניין הפלסטיני.

יחיאל לסרי: זאת עובדה, לא אמרתי משהו שהוא לא נכון.

יחיאל לסרי: תארו לעצמכם שהייתם משקיעים את כל הלהט והאנרגיות והמרץ באינטרסים של אלה שבחרו אתכם ושלחו אתכם לכאן.

יחיאל לסרי: הכול היה נראה אחרת.

יחיאל לסרי: לכן, גם כשאתם מגישים את הצעת האי-אמון הזאת, שלכאורה נראית כלכלית, זו בעצם הצעת אי-אמון ביטחונית, וחבל מאוד.

יחיאל לסרי: בפועל אתם נכשלים בשני הסעיפים – אתם גם לא מצליחים לקדם את העניין הפלסטיני וגם מעודדים גורמים בבית הזה לפגוע בזכויות הבסיסיות של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

יחיאל לסרי: זאת הזדמנות לעשות "רגע חושבים" על דרך ההתנהלות שלכם בבית הזה.

יחיאל לסרי: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת לסרי.

רחמים מלול: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חברי הכנסת ברכה ופרוש.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, סיעת ישראל בעלייה היא בוודאי נגד הצעות האי-אמון של הסיעות הערביות ומרצ.

מרינה סולודקין: אנחנו רוצים לומר, שאנחנו לא מבינים אי-אמון בנושא החברתי בזמן הנוכחי, בזמן מלחמה.

מרינה סולודקין: אנחנו גם לא רואים בממשלות אחרות, למשל בממשלה שהיתה בה מרצ, דוגמה למדיניות חברתית וכלכלית אחרת לגמרי.

מרינה סולודקין: לא היתה מלחמה, לא היו פיצוצים, אבל היו קיצוצים חברתיים.

מרינה סולודקין: הייתי סגנית השרה לקליטת העלייה בממשלת ברק, ובלי שום מלחמה ובלי שום הוצאות על מלחמה קיצצו 70 מיליון ממשרד הקליטה.

מרינה סולודקין: אפילו לא יכלו להסביר למה עושים את זה.

מרינה סולודקין: גם אני וגם סיעת ישראל בעלייה לא מרוצות מהמדיניות הכלכלית של הממשלה, אבל גם בממשלת ימין וגם בממשלת שמאל התחום החברתי והכלכלי הוא אותו דבר.

מרינה סולודקין: הם מוניטריסטים שיודעים לקבוע מדיניות של ריבית וקיצוצים רק מהמעמד הבינוני והבינוני הנמוך, והציבור שאני מייצגת בכנסת נפגע מאוד מהמדיניות הזאת.

מרינה סולודקין: אנחנו לא רוצים להצביע אי-אמון, אבל אני קוראת מעל במת הכנסת לחשוב שוב שהמדיניות החברתית והכלכלית צריכה להיות אחרת.

מרינה סולודקין: בזמן מלחמה קודם כול צריך מלווה ביטחון, קודם כול מס על הבורסה, קודם כול מס על המותרות, ורק אחר כך קיצוצים בתחום החברתי.

מרינה סולודקין: תודה רבה לכם.

רחמים מלול: תודה רבה לחברת הכנסת סולודקין.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כנראה המקפצה של כל חבר כנסת ממוצע ומתחת לזה כדי להתברג במקום כלשהו ברשימה של מפלגתו היא לטפס על גבם של חברי הכנסת הערבים.

מרינה סולודקין: לא כל חברי הכנסת.

מוחמד ברכה: לא דיברתי עלייך, חברת הכנסת סולודקין.

מוחמד ברכה: הטיפוס הזה נע בין השמצות לבין איומים בענישה לבין הטפות כאילו ליברליות של אנשים מיושבים בדעתם.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, באמת הייתי מקווה לראות, שכל אלה שמטיפים או מתקיפים, ימצאו את הדרך למשוך את השטיח מתחת לרגלינו, זאת אומרת שלא יהיו מנגנוני אפליה, שלא יהיו מנגנונים של תסכול, של נידוי ושל דחיקה של האוכלוסייה הערבית, ואז האוכלוסייה הערבית תתגמל אותם כגמולם ותשלח אותנו לכל הרוחות.

מוחמד ברכה: בבקשה, שיעשו את זה.

מוחמד ברכה: אבל הם גם הורגים וגם רוצים ללכת להלוויה של ההרוג ולבכות עליו.

מוחמד ברכה: דבר כזה ועזות מצח כזאת עוד לא היו וכנראה לא יהיו בכל מיני פרלמנטים בעולם.

מוחמד ברכה: הם מתקיפים, הם מפלים, והם מאחורי האפליה בקצבאות הילדים.

מוחמד ברכה: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שלקראת שנת התקציב קיצצו 12% מהקצבאות, לאלה שאינם יוצאי צבא מקצצים עכשיו עוד 24%, ובסך הכול – 36%.

מוחמד ברכה: מי שייפגע זה בעיקר הערבים והחרדים, ומי שנמצאים מתחת לקו העוני ומככבים בסטטיסטיקות האבטלה הם הערבים והחרדים.

מוחמד ברכה: דווקא באלה רוצים לפגוע?

מוחמד ברכה: בבקשה.

מוחמד ברכה: אחר כך באים לספר סיפורים על אלה שדואגים ועל אלה שלא דואגים לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: תדאגו, תדאגו ותניחו לנו לעסוק בכל מיני דברים שוליים, והגמול שלכם יהיה מעל ומעבר.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את הזמן שנותר כדי לדבר על דבר שהתפרסם היום ועבר בשוויון נפש, על אודות הצהרותיו של גאון הדור אהוד ברק, ראש הממשלה לשעבר.

מוחמד ברכה: הוא משתמש בביטויים שאני בספק אם כל מיני פאשיסטים, גם לפני עשורים רבים וגם היום, היו משתמשים בהם על אודות השקר המוטבע, כביכול, בערבים, על אודות הדימוי לדגי סלמון.

מוחמד ברכה: זה בהתאם למסורת מאוד מפוארת של כל מיני מנהיגים במדינה הזאת – אחד דיבר על חיות דו-רגליות, אחד דיבר על סרטן בגוף המדינה, והיו עוד כמותו, ג'וקים מסוממים בבקבוק, והנה אנחנו היום במעמד של דגי סלמון, שיש להם תמיד שאיפה לחזור, כדי למות במקום שבו הם נולדו.

מוחמד ברכה: אני יודע שראש הממשלה לשעבר אהוד ברק חי במדבר הפוליטי, אבל כנראה הוא קיבל מכת שמש מאוד מאוד קשה וחזקה, ולכן אני חושב שהוא הוזה הזיות גזעניות ופאשיסטיות.

מוחמד ברכה: אהוד ברק קיבל 96% מקולות הערבים כשנבחר ב-1999 לראשות הממשלה, ואם כבר פותחים את תיק השקרים, יכול להיות שאפשר להוסיף עליהם את השקר הזה כשקר הגדול, אבל מעבר לזה הוא נודע כאדם שלא קיים אפילו הבטחה אחת ממה שהוא הבטיח – מהמהפכה האזרחית למהפכה החברתית, למהפכת השלום, להבטחות שהוא נתן לאוכלוסייה הערבית ומה לא.

מוחמד ברכה: כנראה ביומיים הקרובים נצטרך להיות עסוקים כדי לחבר את תיק השקרים של אהוד ברק השקרן.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת אלסאנע ומשעני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביחס להצעות האי-אמון המוגשות כאן על-ידי כמה סיעות, הרי הכללים ידועים והמשחק ידוע.

מאיר פרוש: יש קואליציה, יש אופוזיציה, וכחבר הקואליציה מן המניין בוודאי קשה לבוא ולהצביע אי-אמון, כי זה חלק מכללי המשחק.

מאיר פרוש: לכן אנחנו לא יכולים להצטרף ולהצביע אי-אמון בממשלה.

מאיר פרוש: אבל אני רוצה להתייחס לנושא שדווקא קשור לתוכנית הכלכלית, וודאי שבמסגרת הדיון שיתקיים אחר כך עוד ירחיבו על כך, וגם אנחנו נרחיב.

מאיר פרוש: אני רוצה לספר לחברי הכנסת, שאני מכהן שש שנים כחבר כנסת ועברתי כבר שישה קיצוצים.

מאיר פרוש: אני זוכר שבאוגוסט 1996 קיימה הממשלה דיון על קיצוץ בתקציבי משרדי הממשלה.

מאיר פרוש: קיצוץ שני היה לקראת אישור התקציב ב-1997; כך היה ב-1998, כך היה ב-1999, כך היה ב-2000, כך היה ב-2001, ואני עוד לא מדבר על הקיצוץ של 2002.

מאיר פרוש: בכל אותם קיצוצים לא קרה, אדוני היושב-ראש, שמשרד האוצר אילץ את משרד הדתות לפגוע בתקציב התמיכות לישיבות.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: כי כל ראשי הממשלה שכיהנו בתקופה הזאת וכל שרי האוצר – כיהנו הרבה שרי אוצר בתקופה של שש שנים אלה – ידעו והבינו, שהתמיכה לתלמידי הישיבות כמוה כשכר עבור זה שהתלמיד נמצא באותן שעות בישיבה, עבור זה הוא מקבל.

מאיר פרוש: לראשונה אנחנו יודעים היום, ב-2002, ששר האוצר מאלץ את משרד הדתות לקצץ בתקציב התמיכות לישיבות.

מאיר פרוש: זה בהחלט מדליק נורה אדומה.

מאיר פרוש: כסיעת יהדות התורה, שמורכבת מאגודת ישראל ומדגל התורה, שנושא הישיבות הוא בראש מעיינינו, זו נורה אדומה אם משרד האוצר יאלץ את משרד הדתות לקצץ בתקציב התמיכות לישיבות.

מאיר פרוש: לא זו אף זו.

מאיר פרוש: משרד האוצר ושר האוצר מגישים בחודשים האחרונים תוכניות שמשום מה פוגעות ספציפית בציבור החרדי, ספציפית, אני לא רוצה לדבר על זה עכשיו, אמרתי שנדבר על זה במסגרת התוכנית הכלכלית.

מאיר פרוש: כדי להתגבר על המכשולים שמטבע הדברים מבקשים להציב בפני שר האוצר, שמענו היום על רעיון כאילו לקחת את הסמכויות מיושב-ראש ועדת הכספים, שהוא מהסיעה שלנו, מר' יעקב ליצמן, ולהעביר את הדיון בתוכנית הכלכלית לוועדה אחרת של הכנסת.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר כאן מעל הבמה, ואני אומר את זה לראש הממשלה ולשר האוצר: אם אתם תפגעו בסמכויות של ר' יעקב ליצמן, זו שבירת כלים; אם אתם פוגעים בסמכויות של חבר מאתנו, זאת שבירת כלים.

מאיר פרוש: כאשר אנחנו אומרים שזו שבירת כלים, צריך להיות ברור שאף אחד לא יודע מתי זה מתחיל להתגלגל.

מאיר פרוש: כאשר אנחנו נתייעץ עם הרבנים, אנחנו בוודאי נציג בפניהם את העובדות שהממשלה הזאת פוגעת בישיבות, מגישה הצעות שפוגעות ספציפית בציבור החרדי.

מאיר פרוש: אני מזהיר ואומר: אנא אל תפגעו בחבר מחברינו.

מאיר פרוש: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מרדכי משעני.

רחמים מלול: לאחר מכן – חבר הכנסת עמיר פרץ.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה פה – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה הזאת היא ממשלה חזקה על החלשים, היא חזקה על הילדים, על העניים, על מובטלים.

טלב אלסאנע: היא באה עם הצעות לקצץ כשהיא מבזבזת מאות מיליוני שקלים על משרדי ממשלה מיותרים, על שרים ללא תיק, על התנחלויות ומאחזים שהיא מקימה ומשקיעה בהם כאשר היא יודעת שהיא צריכה לפרק אותם, על התנחלויות שהיא מקימה כאשר היא יודעת שהן מכשול לשלום.

טלב אלסאנע: מצד שני, היא שוללת מקומות עבודה ותעסוקה להרבה משפחות ומאיימת לפגוע בקצבאות הילדים.

טלב אלסאנע: היא מנסה לתרץ את הקיצוץ בקצבאות הילדים, שמכוון בעיקר נגד חרדים ונגד ערבים, בתירוץ האומלל והגזעני של שירות צבאי.

טלב אלסאנע: מה הקשר בין אותו ילד לבין השירות הצבאי?

טלב אלסאנע: הוא רק נולד, מה זה קשור לשירות הצבאי?

טלב אלסאנע: מה ההבדל בין הצרכים של ילד שאביו שירת לבין הצרכים של ילד שאביו לא שירת והוא פטור משירות צבאי, ערבי או חרדי?

טלב אלסאנע: מה דינם של אלה שבכלל לא שירתו מעולם, עולים חדשים או אלה שעברו את גיל השירות הצבאי?

טלב אלסאנע: אנחנו עדים לשימוש ציני בסעיף של שירות צבאי כאשר בכל משרה ובכל תפקיד מנשלים חלק מהאוכלוסייה ומונעים ממנה להשתלב בשוק העבודה על-ידי התנאי של שירות צבאי.

טלב אלסאנע: אם אתה רוצה ללכת להיות היום עובד ניקיון, אתה צריך להיות אחרי שירות צבאי.

טלב אלסאנע: זה תנאי פסול וגזעני, וצריך להגיד את הדברים בצורה הכי גלויה וברורה שיכולה להיות.

טלב אלסאנע: דבר שני שהתבשרנו עליו הוא החלטתו של שר הפנים, שכנראה נכנס ללחץ.

טלב אלסאנע: היום זה באופנה, מי שרוצה להיות פופולרי צריך להיות פופוליסט, ומי שרוצה להיות פופוליסט צריך להיות אנטי-ערבי, ואנשים מתחרים ביניהם מי יותר קיצוני נגד הערבים ומי יותר ימני.

טלב אלסאנע: היום אתה לא יכול להבחין בין אפי איתם לבין אהוד ברק, אתה גם לא יכול להבחין בין המדיניות הנוכחית של שר הפנים לבין בני אלון.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת להוציא הנחיה קולקטיבית גורפת, ללא הבחנה, בעניין של איחוד משפחות?

טלב אלסאנע: מה חמור בזה?

טלב אלסאנע: הוא לא אומר שנבחן את כל הבקשות לאיחוד משפחות ללא קשר לשייכות הלאומית של בני-זוג, הוא אומר:

טלב אלסאנע: אנחנו נקפיא – – –

רחמים מלול: ולסיום?

טלב אלסאנע: למה?

טלב אלסאנע: דווקא כשהתחלתי לדבר על שר הפנים?

רחמים מלול: לא, לא.

רחמים מלול: דווקא לחבר הכנסת דהאמשה נתתי עוד שלוש דקות.

טלב אלסאנע: אני מקבל, אני מסיים.

טלב אלסאנע: הבעיה כאן היא הזכות היסודית של בן-אדם לבחור את בן או בת זוגו.

טלב אלסאנע: זו זכות יסודית ואלמנטרית שבני זוג יחיו ביחד, זה גם חוק הטבע, אפילו חיות מקיימות כך תא משפחתי.

טלב אלסאנע: היום באים לפגוע בתא הקדוש הזה על-ידי שר שרוצה להציג עצמו כיותר ימני על-ידי "עליהום" על האוכלוסייה הערבית, דבר שהפך להיות באופנה.

טלב אלסאנע: הוא מתרץ זאת בכך שאמו של מי שביצע את הפיגוע בחיפה היתה ישראלית שהתחתנה עם מישהו מג'נין.

טלב אלסאנע: זה אדם אחד.

טלב אלסאנע: גם בחברה היהודית יש הרבה שריגלו נגד המדינה; האם הוציאו הנחיות נגד כל העולים החדשים?

טלב אלסאנע: זו ענישה קולקטיבית חמורה ופסולה.

טלב אלסאנע: לכן צריך לבחון כל מקרה לגופו, ואם אין עילה צריך לאשר את כל הבקשות לאיחוד משפחות.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מרדכי משעני, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת טיבי.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות הנרצחים אתמול בשוק בנתניה וברכות החלמה לכל הפצועים שעדיין נמצאים בבתי-החולים כתוצאה מהפיגוע הרצחני שהתרחש אתמול.

מרדכי משעני: הצעת האי-אמון מתייחסת לעליית המדד בחודש אפריל בשיעור של 1.5%.

מרדכי משעני: זו הצעת אי-אמון אחת מן השתיים, והייתי רוצה להתייחס דווקא אליה.

מרדכי משעני: עליית המדד בחודש אפריל בשיעור של 1.5%, שהוא שיעור גבוה מאוד, היא חמורה וקשה מאוד בשים לב לנתונים של המשק.

מרדכי משעני: זה משק שנמצא במיתון קשה, עם ממדי אבטלה גדולים וחוסר צמיחה.

מרדכי משעני: לכן העלייה של 1.5% היא משמעותית וחמורה מאוד למשק במצב זה.

מרדכי משעני: היא אפילו מכה קשה לכל אותן שכבות חלשות, שנוסף על ה-1.5% הזה מנסים להטיל עליהן גזירות נוספות, שנדבר עליהן היום יותר מאוחר.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רואה בחומרה רבה את העובדה שראשי המשק והכלכלה הופתעו מעליית המדד.

מרדכי משעני: אני לא מבין מדוע הם היו מופתעים, הרי הם ראשי המשק, הם ראשי הכלכלה.

מרדכי משעני: הרי אם מ-4.10 או 4.15 שקל הדולר קפץ ל-4.90 או לכמעט 5 שקלים, ומחירי הדלק עולים, מחירי הנסיעה עולים, מחירי המכוניות החדשות עולים, דמי שכירות הדירות עולים, הכול עולה, אני לא מבין למה הם מופתעים.

מרדכי משעני: אני מתחיל לפקפק ביכולת שלהם לנהל את המשק.

מרדכי משעני: וזו לא ההפתעה הראשונה, אדוני.

מרדכי משעני: היא מצטברת.

מרדכי משעני: זו בעצם ההפתעה הרביעית.

מרדכי משעני: ההפתעה הראשונה היתה כשצפו שתהיה צמיחה של 4% ואחר כך הסתבר שהשנה אין צמיחה כלל.

מרדכי משעני: ההפתעה השנייה היתה הקפיצה של הדולר בעקבות הורדת הריבית.

מרדכי משעני: ראשי המשק, ראשי הכלכלה, לא צפו ששער הדולר יהיה 4.90 שקל.

מרדכי משעני: עוד ניסו לעשות כל מיני ניסיונות על-ידי הצהרות שונות כדי לנסות להוריד, אבל זה לא עזר.

מרדכי משעני: היתה עוד הפתעה ברמת ההכנסות ממסים, ועכשיו באה לנו עוד הפתעה – הפיחות.

מרדכי משעני: אם ראשי משק וכלכלה, ראשי משרד האוצר ושר האוצר מופתעים מדי כמה חודשים, אני, אדוני היושב-ראש, לא יכול לסמוך לא רק עליהם אלא גם לא על ההצעות שהם מציעים.

מרדכי משעני: אני לא אתמוך בהצעה להביע אי-אמון, אבל אני אתנגד לתוכנית הכלכלית.

רחמים מלול: אני מודה לך מאוד, חבר הכנסת משעני.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת עמיר פרץ ואחמד טיבי.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שוב, כרגיל, אין כאן אף שר שרוצה לשמוע את דברי חברי הכנסת.

מוחמד כנעאן: זה הרגלה של הממשלה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים על אי-אמון כמעט בכל הנושאים, כי בממשלה הזאת פשוט אין אמון.

מוחמד כנעאן: ממשלה שפוגעת בשכבות החלשות, ממשלה שפוגעת במתכוון באוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, שמהווה כ-20% מהאוכלוסייה, על-ידי חזרה לימים האפלים של הממשלות הקודמות, כששוב יש אי-שוויון בין קצבה שמקבל ילד ערבי לבין קצבה שמקבל ילד יהודי.

מוחמד כנעאן: הדבר הזה מראה שהממשלה הזאת כנראה לא למדה לקח מהעבר.

מוחמד כנעאן: מעבר לכך, בנושא האבטלה, כ-20 יישובים ערביים, ולא במקרה, הם בראש הרשימה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אחוז המשפחות והילדים מתחת לקו העוני גדל והולך, בעיקר ביישובים הערביים.

מוחמד כנעאן: הממשלה לא עמדה בהבטחותיה להשוות את תקציבי הפיתוח של הרשויות המקומיות, ותקציב הפיתוח של הרשויות המקומיות מצטמצם והולך.

מוחמד כנעאן: במקום שהממשלה תימנע מקיצוץ בתקציבי הרשויות המקומיות הערביות, היא מקצצת בתקציבי כל הרשויות, דבר שפוגע קשות בתפקודן של הרשויות המקומיות הערביות דווקא בתנאים של היום, בתקופה של אבטלה ובתקופה שבה מספר העניים גדל והולך ומספר האנשים שלא יכולים לשלם מסי ארנונה גדל והולך, אדוני היושב-ראש.

מוחמד כנעאן: מעבר לכך יש גם פיטורי מורים, וכנראה מרבית הנפגעים יהיו במגזר הערבי, דבר אשר יגדיל את מספר המובטלים בעיקר בקרב האקדמאים הערבים.

מוחמד כנעאן: מה עוד שהממשלה לא עשתה דבר בנושא שילובם של אקדמאים ערבים, בוגרי אוניברסיטאות וסמינרים למורים.

מוחמד כנעאן: בשעות הבוקר היתה ישיבה של הוועדה המשותפת בנושא היישובים הערביים בנגב.

מוחמד כנעאן: בשנת 1996 החליטה הממשלה על הקמתם של שבעה יישובים חדשים, ומאז הממשלה רק מחליטה ולא מבצעת.

מוחמד כנעאן: לא רק זה, אלא גם הולכים לבצע הריסת בתים ביישובים ובקרב אותם שבטים שאמורים להיות בתוך היישובים האלה.

מוחמד כנעאן: זו ממשלה שלא עשתה דבר למען אותם יישובים, שום דבר למען אותם תושבים, היא מגדילה את הפער החברתי, החינוכי, הכלכלי בין התושבים בנגב, ולא עושה שום דבר למען הערבים בנגב.

מוחמד כנעאן: מצד אחד היא רוצה לתכנן ולהקים יישובים, ומצד שני מינהלת הבדואים מחזירה 90 מיליון שקל לקופת המדינה כאילו אין לה מה לעשות, אין לה מה לתכנן.

רחמים מלול: 70.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר להתעלם מאחד השקרנים המופלאים בהיסטוריה החדשה, שנקרא אהוד ברק; שקרן מעולה, שאומר: לערבים אין שום בעיה לשקר.

מוחמד כנעאן: איזה אדם חסר אחריות.

מוחמד כנעאן: הוא שיקר, עבד על כ-96% מהאוכלוסייה הערבית שבחרה בו.

מוחמד כנעאן: אהוד ברק שיקר, לא עשה שום דבר למען אותם אנשים, ולא רק זה, אלא גרם להריגתם של 13 אזרחים ערבים, והוא עוד בא להטיף מוסר לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: אני חושב שהוא חייב להתנצל, ואני אפילו לא יודע אם אנחנו נקבל את התנצלותו.

מוחמד כנעאן: בהזדמנות זו אני קורא לחברים הערבים, לבני עמי במפלגת העבודה לפרוש מייד.

מוחמד כנעאן: אי-אפשר לשבת על-יד אדם שקרן כמו אהוד ברק.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת טיבי, בשארה, קליינר וביבי.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא באתי לתת ציונים לא לשקרנים, לא לצבועים ולא למתחסדים.

עמיר פרץ: באתי בסך הכול לנסות ולהשמיע קול, גם אם הכנסת איננה גדושה.

מוחמד כנעאן: תגנה את הדברים שלו.

מוחמד כנעאן: תגיד: אני מגנה את הדברים שלו.

עמיר פרץ: אני מגנה.

עמיר פרץ: אמרתי.

עמיר פרץ: לא רציתי לקחת ממך את הלהט.

עמיר פרץ: תאר לך שהייתי אומר את זה, עוד היו מצלמים אותי במקום אותך.

עמיר פרץ: אז אמרתי: לא באתי להגן על השקרנים.

עמיר פרץ: עשית את זה כל כך טוב, בפאתוס, אז מה, אני אקח ממך את העבודה הזאת?

עמיר פרץ: כל אחד והפרנסה שלו.

עמיר פרץ: אתה תדבר על השקרנים, אני רוצה לדבר על הקשישים.

עמיר פרץ: זאת הפרנסה שלי.

מוחמד כנעאן: על הקשישים בממשלה?

עמיר פרץ: לא, על הקשישים במדינת ישראל, גם במגזר הערבי.

עמיר פרץ: כמו שאמרתי, אני חושב שחלוקת הציונים והכללות הן דבר קשה, ואני בהחלט מגנה בכל דרך כל הכללה.

עמיר פרץ: הכללה היא אחד הדברים הפסולים ביותר בכל מערכת דמוקרטית, במדינה דמוקרטית, ואני בהחלט מצפה שאהוד ברק יחזור בו מדבריו, כיוון שאנחנו כעם היהודי – אחד העמים שנפגעו יותר מכול מהכללות שנעשו לגבינו בכל מקום שהיינו בו.

עמיר פרץ: אדם צריך להישפט כאדם, לא לפי המוצא, לא לפי הגזע, לא לפי המין, לא לפי הדת, ואני בהחלט מקבל ומצטרף לקריאה הזאת שאהוד ברק צריך להבהיר את דבריו.

רחמים מלול: ואם הוא יצטרך להבהיר את דבריו, זה יעלה למישהו 60,000 דולר.

עמיר פרץ: אני באתי לומר לממשלה, שאיננה כאן, שאני יודע שברגעים אלה עוסקים בניסיון לגבש רוב להעביר את הצעת החוק שתגיע הנה לקריאה ראשונה, הצעת חוק התקציב שתגיע אלינו באמצע השנה.

עמיר פרץ: אין ספק שיישבר שיא במדינת ישראל, שתחזיות תקציביות לא מחזיקות יותר מחודשיים.

עמיר פרץ: אני לא יודע כמה זמן תחזיק התחזית החדשה, אבל, לצערי, חברים לא שמו לב – ואני נמנה עם מי שמתנגדים לכל שינוי בנושא קצבאות הילדים.

עמיר פרץ: אני חושב, ששימוש בקצבאות הילדים ככלי תקציבי ניסויי, שמבחין בין אוכלוסיות, הוא שימוש רע מאוד.

עמיר פרץ: אני הייתי יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה שלקח על עצמו את המשימה הגדולה הזאת שהטיל עלי אז ראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה, לשנות את האפליה שהיתה טבועה בעצם ההבחנה הזאת בין ילד לילד.

עמיר פרץ: אני גם מתנגד לכך שמביטים על הפריפריה ואומרים: בשביל מה צריך לתת סיוע או לתת תמריץ לאנשים חזקים?

עמיר פרץ: צריך לתת תמריץ לאנשים חזקים, כי רצוי מאוד שלא יהיה מצב שבפריפריה יגורו רק עובדים שמשתכרים שכר מינימום; לפעמים – רק משפחות במצוקה.

רחמים מלול: ולסיום?

עמיר פרץ: להיפך, צריך לגרום לכך שהאוכלוסיות החזקות יגיעו ויהיו אבן שואבת לפיתוח וליצירה.

עמיר פרץ: לצערי, בוויכוח הקשה שמתנהל על שני הסעיפים האלה, שכחו שוב את שתי הקבוצות החלשות ביותר.

עמיר פרץ: גם בתקציב הקודם, במרס, הקפיאו את קצבת הזיקנה, ולצערי הרב, כולנו נתנו יד להקפאה הזאת, וגזלו מהקשישים בארץ את התוספת שהגיעה להם, של 26 שקלים בסך הכול, והקפיאו את שכר המינימום וגזלו מעובדי שכר מינימום אותה תוספת של 60 שקל שהיו צריכים לקבל ב-1 באפריל.

רחמים מלול: נא לסיים.

עמיר פרץ: שוב, לצערי הרב, אומרים שיקפיאו את קצבאות הזיקנה ואת שכר המינימום עד נובמבר 2003.

עמיר פרץ: אפילו הצורה שבה זה מוצג – למה לדבר על נובמבר 2003?

עמיר פרץ: מה זה, הזקנים, הקשישים, הגמלאים, עובדי שכר מינימום יחיו מבחירות לבחירות?

עמיר פרץ: עוד לא ראיתי – – –

רחמים מלול: תודה רבה.

עמיר פרץ: משפט אחרון, אדוני.

עמיר פרץ: זו הפעם הראשונה שמוצג בפנינו תקציב שהוא תקציב לפי מודל בחירות, אבל על השולחן.

עמיר פרץ: זו הפעם הראשונה שאומרים לנו, יש לכם תקציב לשנה וחצי, ובמקרה – במקרה הוא מסתיים בנובמבר 2003.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה, שהכנסת הזאת לא תיתן לתקציב הזה, שהוא אוסף של גזירות, לעבור.

עמיר פרץ: אני מקווה, שאלה שעושים עכשיו עסקאות בחדרים שומעים אותי, ואולי יבואו הנה וישנו את דעתם.

עמיר פרץ: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

רחמים מלול: סליחה, חבר הכנסת בשארה אחרי חבר הכנסת טיבי.

עזמי בשארה: – – –

רחמים מלול: קראתי בשם הסיעה, אדוני לא היה באולם.

רחמים מלול: לכן נתתי לחבר הכנסת טיבי.

עזמי בשארה: לא חשוב.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, אם נביט לאחור, בתקופות של משבר לאומי, עתות מלחמה וכדומה, שלטון מרכזי – בעיקר שלטון בעל מאפיינים ימניים – תמיד ניצל לרעה את השלטון הניתן בידיו והפעיל סנקציות נגד קבוצות מיעוט.

אחמד טיבי: הסנקציה יכולה להיות פוליטית, למשל – החוקים שחוקקו בשבוע שעבר נגד כלל הציבור הערבי ונגד ההנהגה הפוליטית של המיעוט הערבי-הפלסטיני במדינת ישראל, והיא יכולה להיות סנקציה כלכלית – כך היה גם באירופה – נגד קבוצות מיעוט.

אחמד טיבי: לא פלא שבתוכנית הכלכלית המוצעת יש הצעה לקצץ 24% מקצבאות הילדים של משפחות שלא שירתו בצה"ל.

אחמד טיבי: נפגעות מכך כלכלית שתי קבוצות חלשות במדינת ישראל, ואחת לפחות נפגעת פוליטית – אלה הערבים והחרדים.

אחמד טיבי: אבל בסופו של דבר יש לי הרושם שהחרדים יסתדרו ומישהו ימציא מזור לבעייתם של הילדים החרדים של משפחות שלא שירתו בצבא, ובסופו של דבר הסנקציה הזאת, הקיצוץ, יהיה רק לגבי משפחות ערביות.

אחמד טיבי: וכאן הבעיה של גזענות – אפילו לא מוסווית, גזענות מוצהרת – שהופכת לנורמה, עוברת כחוט השני, כלאחר יד, ואף אחד לא מגיב, לא מזיז, ודווקא תמצא רבים שיגנו על כך בלהט.

אחמד טיבי: עלה כאן סגן השר גדעון עזרא ואמר: סליחה, אם אתם לא מונעים פיגועים, אל תבקשו הטבות מהמדינה, אל תבקשו זכויות מהמדינה.

רחמים מלול: לא, לא כך הוא אמר.

אחמד טיבי: תבדוק את הפרוטוקול.

אברהם הירשזון: – – –

רחמים מלול: אני שאלתי את השאלה.

אחמד טיבי: הוא אמר: אל תתפלאו שלא ייתנו לכם.

אחמד טיבי: זו ההצדקה.

אחמד טיבי: מכאן אני רוצה לעבור, ברשותך, לראש הממשלה לשעבר, אחד האנשים שיודעים לפרק שעונים ולהרכיב אותם מחדש; ידע לפרק מפלגה, ואף אחד לא הצליח להרכיב אותה מחדש; אדם מרשים, אומרים לי, היה רמטכ"ל מעולה, כשהוא יהיה ראש ממשלה, תשמע – סופר-אינטליגנטי, אהוד ברק; הוא עובר את כולם, המחשבה שלו – שבעה רקיעים בשמים.

אחמד טיבי: האיש הזה היה לראש ממשלה, והוא לא הפסיק לשקר מאז התחיל להיות ראש ממשלה.

אחמד טיבי: ראשית, הוא שיקר ל-96% מהאוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: הוא הבטיח הבטחות ולא קיים אותן.

אחמד טיבי: הוא שיקר במצח נחושה.

אחמד טיבי: לאחר מכן היתה פרשת העמותות.

אחמד טיבי: יש מישהו בציבור היהודי או בציבור הישראלי בכללו – ואני מביט לעבר המצלמה – שמאמין לאהוד ברק שאומר שאין לו קשר לעמותות?

אחמד טיבי: אף אחד לא יאמין לו.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: כי הוא משקר.

אחמד טיבי: האיש הזה, שכאשר שאלו אותו פעם, כשהיה שר החוץ, מה דעתו על הליגה הערבית – – –

עזמי בשארה: לא סובל מדיסוננס.

אחמד טיבי: לא, בכלל לא.

אחמד טיבי: דיסוננס זה רק אצלו – הערבים הם מבולבלים.

אחמד טיבי: כששאלו אותו על הליגה הערבית, אתם יודעים מה הוא ענה?

אחמד טיבי: הוא ענה: יש שם 21 ג'לביות מוזהבות.

אחמד טיבי: כך הוא רואה את העולם הערבי, אהוד ברק, מנהיג הלייבור במדינת ישראל.

אחמד טיבי: אגב, עמיר פרץ, מנהיג הלייבור, יש אנשים שאומרים: אהוד ברק, מנהיג השמאל.

אחמד טיבי: הוא היה נעלב כשאמרו עליו "מנהיג השמאל".

אחמד טיבי: הרי במה שהתפרסם היום אהוד ברק מוציא שם רע ללה-פן.

אחמד טיבי: לפחות לה-פן והיידר היו גזענים כלפי זרים.

אחמד טיבי: האיש הזה גזען כלפי ילידים, כלפינו, בעלי המקום, אנחנו שנולדנו פה.

אחמד טיבי: הוא רוצה לטרנספר את תושבי אום-אל-פחם וואדי-עארה.

מיכאל קליינר: – – –

אחמד טיבי: בעלי המקום, תושבי אום-אל-פחם, אזרחים של מדינת ישראל – לטרנספר אותם, אבל הוא אומר: לא צריך לדבר על זה בפומבי.

אורי אריאל: סוף-סוף משהו – – –

רחמים מלול: ולסיום?

עזמי בשארה: – – –

אורי אריאל: – – –

אחמד טיבי: אגב, חבר הכנסת אורי אריאל – – –

רחמים מלול: רבותי, הוא צריך לסיים.

אחמד טיבי: כן, אני מסיים, עוד שתי דקות.

רחמים מלול: עוד שתי דקות?

רחמים מלול: – זה רק בתנאי – – –

אחמד טיבי: אחר כך, חבר הכנסת אורי אריאל, הוא הגיש בקשה – אני לא יודע, אולי זה שקר, אולי זה לא שקר, אני לא יודע, אני ערבי, יכול להיות שאני שקרן – בוודאי יגיש בקשה לליברמן, הוא יבדוק אם הוא ראוי להיות במפלגה שלו, אם הוא לא ראוי.

אחמד טיבי: לדעתי, מאוד ראוי לו להיות שם.

אחמד טיבי: אבל דבר אחד עובר כחוט השני במשנה של האיש הנורא הזה, אהוד ברק, האיש המלא שנאה ותיעוב לערבי כאדם: הוא רואה ערבים רק דרך חור ודרך משקפת ודרך רובה.

אחמד טיבי: האיש בז למנהיגי מדינות ערב.

אחמד טיבי: בקמפ-דייוויד הוא לא נפגש עם המנהיגים, בעיקר עם יאסר ערפאת.

רחמים מלול: נו, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: ואיך תיאר את הערבים בזמנו?

אחמד טיבי: היום הוא תיאר אותם כדגי סלמון – – –

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, אולי נעים לנו לשמוע את מה שאומר חבר הכנסת טיבי על ראש הממשלה לשעבר – –

רחמים מלול: זכותו, זכותו.

רחמים מלול: רבים – – –

אברהם הירשזון: – – יש גם גבול לעניין הזה.

אברהם הירשזון: הוא לא יכול להגיד על ראש ממשלה שהוא רואה רק דרך החור של הרובה – – –

רחמים מלול: רבים דיברו על זה גם לפניו.

קריאות: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת טיבי, הזמן תם.

רחמים מלול: כבר אחרי הזמן.

אחמד טיבי: אני מודה לך על רוחב לבך.

רחמים מלול: כן, אחמד, בבקשה, סיים.

אחמד טיבי: משפט סיום.

אחמד טיבי: היום הוא אמר שאנחנו דגי סלמון.

אחמד טיבי: בעבר הוא אמר שאנחנו תנינים ותמסחים.

אחמד טיבי: אהוד ברק הפך לזואולוג, וזואולוג גזעני, ומה שאהוד ברק צריך לעשות זה לשבת ביציע ולהפסיק להציע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

רחמים מלול: לאחר מכן – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בצל המצב הפוליטי שבגינו נוצר המצב הכלכלי הקיים, וזה לא ענייני עכשיו, מכיוון שאני רואה באמת קשר, אבל זה לא דיון כלכלי, זה דיון של אי-אמון.

עזמי בשארה: ואי-אמון זה אי-אמון במדיניות הממשלה שהובילה למצב הכלכלי הקיים, לא מפני שיש לנו הצעות לתקן את המצב הכלכלי הזה, אלא מפני שאנחנו חושבים שמדיניות הממשלה הובילה למצב הכלכלי הזה כאשר דעתי היא שיש קשר הדוק ביותר, יש קשר הכרחי כמעט בין המצב הזה למצב הפוליטי-הביטחוני.

עזמי בשארה: אבל בצל המצב הביטחוני קורה משהו מוזר במדינה הזאת, שדברים שעוברים לא רק בכנסת שהפכה לחרושת חוקים אנטי-ערביים, אלא גם בציבור ובהצהרותיהם של כל מיני אנשים בספירה הציבורית, לרבות אנשי תקשורת, לרבות אנשי פוליטיקה, אפילו אנשי תרבות, שמגניבים הערות גזעניות בהתחלה ואחר כך זה הופך להצהרות חגיגיות – מה יותר חגיגי מה"ניו-יורק רביו אוף בוקס", כלומר ממש ריאיון חגיגי, ועוד עם בני מוריס, שהיום עמד על כך בריאיון ברדיו ברשת ב', שברק כן אמר את זה, והוא עמד על כך שהוא אמר את זה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, בכל תרבות פוליטית אחרת, אם היא טוענת שהיא נאורה, ומדינת ישראל טוענת על עצמה את זה, אני אומנם לא מסכים, אבל היא טוענת את זה על עצמה, היו אומרים שהדברים האלה הם גזעניים, אין לזה מלה אחרת.

עזמי בשארה: היום המלה "תרבות" או "מנטליות" – להגיד: אצל הערבים זה כך, זה במקום המלה גזע.

עזמי בשארה: הרי המלה גזע היא כבר מלה שאסורה בתכלית האיסור בסלונים הפוליטיים, האקדמיים והדיפלומטיים.

עזמי בשארה: אף אחד לא משתמש במלה גזע.

עזמי בשארה: במקום המלה גזע משתמשים במלה "תרבות" או "מנטליות".

עזמי בשארה: כשאתה בא ואומר: תרבותם של הערבים, הפוליטיקה של הערבים היא שהם משקרים ללא דיסוננס קוגניטיבי – הוא אהב מאוד את המלה.

עזמי בשארה: אני שמעתי את אהוד ברק משתמש במלה הזאת כל כך הרבה.

עזמי בשארה: הוא אוהב, כמו כל מיני אנשים, להראות לועזית.

עזמי בשארה: אני אפילו שמעתי אותו פעם בבית-משפט אומר לשופטת "כבודתו" במקום "כבודו".

עזמי בשארה: הוא חשב שככה מדברים.

עזמי בשארה: אני חושב שיש לו בעיה אדירה ביותר כקצין עם מנטליות צבאית וחוסר השכלה, לדעתי.

עזמי בשארה: ארוגנט והרפתקן חסר תקנה, שהוביל את המדינה הזאת להרפתקה שקוראים לה: קמפ-דייוויד, ועוד לא התנצל על מה שהוא עשה, וההרפתקה הזאת שקוראים לה קמפ-דייוויד, לאן היא הובילה.

עזמי בשארה: על זה הוא לא התנצל.

עזמי בשארה: במקום שיחכה שקלינטון יכפה על ערפאת משהו ואחר כך יתחיל את המשא-ומתן אתו, הוא מתנפל על הערבים ועל התרבות הערבית ועל האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: אדוני, במדינה דמוקרטית, מושג היסוד של הדמוקרטיה זה האזרחות.

עזמי בשארה: פוליטיקאים רבים, לרבות אהוד ברק, מטילים את אזרחותנו בספק.

עזמי בשארה: אתה לא יכול להמשיך לתפקד במדינה ולחיות בה, לתפקד פוליטית נורמלית על בסיס שווה ואפילו לנהל דו-שיח שווה בגובה העיניים כשאתה מעמיד כל הזמן את אזרחותי בסימן שאלה.

עזמי בשארה: יש כל הזמן רעיונות להעביר את אלה ולהחזיר את אלה.

עזמי בשארה: מה זה?

עזמי בשארה: איך אני יכול לשבת על קרקע מוצקה ולנהל אתך דו-שיח לגבי האינטרס המשותף שלנו כאזרחים כאשר אתה כל הזמן מעמיד את אזרחותי בספק.

עזמי בשארה: אמרו: אסור להכחיש שזו מדינה יהודית דמוקרטית.

עזמי בשארה: יש חלק בפוליטיקה הישראלית שכל הזמן מתנכל לדמוקרטיה, למושג האזרחות, שהוא יסוד הדמוקרטיה, ואף אחד לא מעמיד אותו לדין, ואף אחד לא מונע ממנו לרוץ לכנסת.

עזמי בשארה: אם אתה מכחיש את אזרחותי, אתה מכחיש את האופי הדמוקרטי של המדינה.

עזמי בשארה: קרי, אסור לך לרוץ לכנסת.

עזמי בשארה: למה אף אחד לא אוסר על האנשים האלה לרוץ לכנסת?

עזמי בשארה: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, לבי לבי על יושבי-ראש שצריכים לשמוע גבב של דברי תעמולה שקריים.

מיכאל קליינר: רק לשם המחשה, היות שזה טרי, הדובר לפני דיבר על פסילות ומניעה.

מיכאל קליינר: בינתיים במדינת ישראל נפסלה רק מפלגה אחת, והיא לא היתה התנועה האסלאמית ולא "אל-ארד" ולא תנועתו של מיעארי, אף שהיו ניסיונות, אלא דווקא התנועה היהודית, שלא כדין.

מיכאל קליינר: באמת צריך להצר על כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיכאל קליינר: "אל-ארד" – נכון.

מיכאל קליינר: מאז החוק החדש, אני מתכוון, שאליו אנחנו מתייחסים, היו ניסיונות לפסול גופים ערביים, אף אחד מהם לא נפסל.

מיכאל קליינר: לא יעלה על דעת אף אחד לפסול גוף או אזרח או קבוצת אזרחים, ובלבד שתהיה נאמנה למדינה כפי שהיא ולא למדינה אחרת שמישהו רוצה להקים וטוען כאן:

מיכאל קליינר: אנחנו בעלי המקום.

מיכאל קליינר: מי שרוצה לבחון מי בעלי המקום, יראה איך הארץ הזאת נראית היום ואיך היא נראתה לפני 150 שנה.

מיכאל קליינר: מהר מאוד הוא יבין מי בעלי המקום.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אני מבין שהאי-אמון הוא על שאלת איחוד המשפחות, למה הפסיקו איחוד משפחות.

מיכאל קליינר: אדוני, אני חושב שזה מאוד אכזרי לא לאפשר איחוד משפחות.

מיכאל קליינר: אני מודיע שאני בעד איחוד משפחות.

מיכאל קליינר: אני רק לא מבין מה הופך את מדינת ישראל למדינה שכל כך אוהבים להתאחד בה.

מיכאל קליינר: כשערבי ישראלי נושא ערבייה ממצרים או מסוריה או מעירק, למה הוא חייב להתאחד אתה כאן?

מיכאל קליינר: מה כל כך רע להתאחד במצרים, בסוריה, בעירק?

מיכאל קליינר: למה דווקא להתאחד – מאה אחוז המקרים – במדינה היהודית?

מיכאל קליינר: אז אני מודיע שאני בעד מצב שבו ערבי מהמדינה היהודית שרוצה להתאחד עם ערבי ממדינה ערבית – יתאחדו במצרים, בעירק, בסוריה.

מיכאל קליינר: יש 22 מדינות ערביות.

מיכאל קליינר: למה שלא יתאחדו שם?

מיכאל קליינר: אגב, אני גם בעד שבמצרים ובסוריה ייתנו להם קצבאות ביטוח לאומי כמו שנותנים להם פה.

מיכאל קליינר: אני בעד שהם יתאחדו בעירק או בירדן, שייתנו להם גם קצבאות ילדים כמו שהם מבקשים לקבל פה, שיפסיקו לייבא ערבים מבחוץ כדי לממש את זכות השיבה.

מיכאל קליינר: מדברים כאן על אפליה?

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, יש אפליה במדינת ישראל.

מיכאל קליינר: יש מי שסוגר מרפסת והורסים לו אותה מייד.

מיכאל קליינר: יש מי שבונה בניינים שלמים, ואף אחד לא הורס לו אותם.

מיכאל קליינר: יש מי שלא משלם אגרת טלוויזיה, ומייד באים להחרים לו את הטלוויזיה.

מיכאל קליינר: יש ערים שלמות שבהן בקושי משלמים אגרת טלוויזיה, ואף אחד לא לוקח להם אותן.

מיכאל קליינר: יש מי שבגיל 18 הולך לשרת את המדינה שלוש שנים בלי תמורה ריאלית או בלי תמורה בכלל חוץ מדמי כיס, ויש מי שבגיל 18 הולך לאוניברסיטה.

מיכאל קליינר: אני בעד תיקון האפליה שקיימת כאן, והיא האפליה של האזרחים היהודים בהרבה מאוד תחומי חיים.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: מטעם המפד"ל – אחרון הדוברים, חבר הכנסת לנגנטל.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, ההצעה הזאת שמונחת כהצעת אי-אמון נגד הממשלה, בייחוד סביב סוגיית קצבאות הילדים של משפחות ברוכות ילדים, יש בה הרבה מאוד חוסר יושר וחוסר צדק.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, במדינת ישראל יש הרבה הורים שמביאים ילדים רבים לעולם, ואנחנו יודעים על כך בשני ציבורים מאוד גדולים, הציבור החרדי והציבור הערבי.

נחום לנגנטל: אני בכל אופן רואה איזשהו הבדל בין הציבור החרדי, אשר מגלה נאמנות למדינת ישראל על-פי תפיסת עולמנו – – – במקביל, יש הציבור של החברה הערבית, אשר חלקו איננו נאמן למדינת ישראל, אבל הוא נהנה מקופת קצבאות הילדים.

נחום לנגנטל: אנשים שאינם פרודוקטיבים בחברה הישראלית ויש להם יותר מארבעה ילדים במשפחתם, מנצלים את המצב שבו יש הרבה ילדים בכל משפחה, כדי שהילדים יהיו מקור הפרנסה של אותם הורים ואותן משפחות.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אנחנו בסיעת המפד"ל חושבים שקצבאות ילדים צריכות להיות שוות בין כולם.

נחום לנגנטל: הילד הראשון צריך לקבל אותה קצבת ילדים שמקבל הילד העשירי, או הילד ה-12, או הילד החמישי, או הרביעי.

נחום לנגנטל: יותר מכך, אדוני היושב-ראש, אנחנו חושבים, שאם ילד הוא ילד ראשון למשפחה – –

רחמים מלול: חבר הכנסת קליינר.

רחמים מלול: חבר הכנסת טל.

רחמים מלול: חברת הכנסת גלאון.

נחום לנגנטל: – – ההוצאה המשפחתית על אותו ילד ראשון היא הוצאה גדולה יותר מההוצאה על ילד רביעי, חמישי או יותר.

נחום לנגנטל: ההוצאה על ילד ראשון כוללת קניית עגלת ילדים, מיטה וכל אותן הוצאות ראשוניות שיש בשל ילד חדש שנולד במשפחה.

נחום לנגנטל: והנה, באופן הפוך מדינת ישראל נותנת במסגרת קצבאות הילדים לילד הראשון פחות ממה שנותנים לילד החמישי, השישי, העשירי או יותר.

נחום לנגנטל: התוצאה היא, שלא מעט ילדים הם ההכנסה לפרנסת ההורים, שברוב המקרים אינם עובדים, אינם פועלים למען משפחתם, אינם פרודוקטיבים, אלא הילדים הם חלק מיכולת הפרנסה שלהם.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, כשאנחנו מגיעים היום ודנים פה בנושא קצבאות הילדים, אין מקום להגשת אי-אמון כנגד הממשלה.

נחום לנגנטל: ההיפך הוא הנכון.

נחום לנגנטל: לדעתי, הממשלה – ואני אומר זאת כאן לשר האוצר ולכל הממשלה כולה – אם אתם רוצים באמת לדאוג לחלוקה נכונה של קצבאות הילדים, יש להשוות את קצבאות הילד הראשון והחמישי, העשירי וכו'.

נחום לנגנטל: רק כך נוכל להגיע לשוויון אמיתי, למצב שבו באמת ילד יקבל את מה שמגיע לו, ואותם הורים שרוצים שיהיו להם יותר ילדים, שיעשו קצת יותר מאמץ על מנת שבאמת יוכלו לספק את הצרכים של ילדיהם.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: חבר הכנסת בוים, חבר הכנסת יהלום.

רחמים מלול: נא לשבת.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: תהיינה שתי הצבעות.

רחמים מלול: ההצבעה הראשונה תהיה על הצעת האי-אמון מטעם סיעת מרצ בעניין העלייה במדד חודש אפריל.

רחמים מלול: רבותי, נא לשבת.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה – 21 נגד – 44 נמנעים – 1 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

רחמים מלול: הצעת האי-אמון לא נתקבלה ברוב של 44 מתנגדים, 21 תומכים ונמנע אחד.

רחמים מלול: נעבור להצבעה על הצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם, עמ"ל, בל"ד ותע"ל.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם

רחמים מלול: –עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה – 16 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם–עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

רחמים מלול: גם הצעה זו לא נתקבלה – ברוב של 52 מתנגדים, 16 תומכים ואין נמנעים.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

רחמים מלול: הסעיף הבא בסדר-היום: הצעת ועדת הכספים להחיל דין רציפות על הצעת חוק בנק ישראל (תיקון מס' 20) (ניהול מדיניות מוניטרית), התשנ"ט–1999 – הודעה מטעם יושב-ראש ועדת הכספים.

רחמים מלול: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת הכספים החליטה ביום ד' בסיוון התשס"ב, 15 במאי 2002, להודיע למליאת הכנסת, בהתאם לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק בנק ישראל (תיקון מס' 20) (ניהול מדיניות מוניטרית), התשנ"ט–1999.

יעקב ליצמן: הצעת החוק הנ"ל עברה בקריאה ראשונה בכנסת הארבע-עשרה ביום כ"ד בטבת התשנ"ט, 12 בינואר 1999, והועברה לוועדת הכספים.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, על-פי חוק הרציפות, רשאית סיעה להציע בתוך שבועיים שדין הרציפות לא יחול על הצעת החוק.

רחמים מלול: או אז, אם תהיה הודעה כזאת, תתקיים הצבעה.

רחמים מלול: כרגע היתה הודעה בלבד.

רחמים מלול: תודה רבה.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, הנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו-2003), התשס"ב–2002, קריאה ראשונה.

רחמים מלול: הדיון ישולב גם עם סעיף ו': הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 8), קריאה ראשונה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש – – –

רחמים מלול: אני מבקש מכל העוזרים ומכל מזכירי הסיעות העומדים בשולי האולם לקיים את הדיונים שלהם מחוץ לאולם המליאה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בספטמבר 2000 הורה יאסר ערפאת לאנשיו לפתוח בגל של טרור ואיבה בערי ישראל.

סילבן שלום: הטרור הזה גבה מאתנו מחיר דמים כבד – מאות הרוגים, אלפי פצועים, אנשים שראו את התופת ולא ישובו להיות מה שהיו.

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע.

רחמים מלול: חבר הכנסת מחאמיד.

סילבן שלום: צה"ל וכוחות הביטחון יצאו לפני כחודשיים – – –

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, הוא עוד לא התחיל לדבר ואתה כבר מפריע.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: תנו לו להתחיל לדבר.

סילבן שלום: צה"ל וכוחות הביטחון יצאו לפני כחודשיים למבצע "חומת מגן", שנועד להכות בטרור הפלסטיני, בראשי הטרור, בתשתית הטרור, ולהשיב לנו את תחושת הביטחון.

סילבן שלום: המלחמה בטרור לא תמה.

סילבן שלום: היא נמשכת מדי יום ומדי לילה, כאשר כוחותינו עושים את המאמצים הגדולים לסכל את פיגועי הטרור; לצערנו הרב, לא תמיד בהצלחה.

סילבן שלום: את המחיר הכבד של הטרור ראינו אתמול בשוק של נתניה.

סילבן שלום: ראינו אותו בקפה "מומנט" בירושלים.

סילבן שלום: ראינו אותו בתחנה המרכזית של עפולה.

סילבן שלום: ראינו אותו בכניסה לסניף בנק הפועלים בבאר-שבע.

סילבן שלום: ראינו אותו במסעדת "מצה" בחיפה.

סילבן שלום: ראינו אותו בקניון של קרני-שומרון.

סילבן שלום: ראינו אותו במלון "פארק" בנתניה, ב"דולפינריום" בתל-אביב, במפעל התבלינים של משפחת רג'ואן בעטרות, באזור הגידולים החקלאיים של מתיישבי חבל קטיף.

סילבן שלום: אנחנו רואים את הטרור הזה בכל מקום.

סילבן שלום: אבל מחיר הטרור הפלסטיני איננו רק ביטחוני.

סילבן שלום: יש לו מחיר כלכלי כבד, שמדינת ישראל ואזרחיה נאלצים לשלמו מדי יום כבר קרוב לשנתיים ימים.

סילבן שלום: את המחיר הזה אנחנו רואים בכל מקום, בכל חנות, בכל בית-מלון, בכל קניון ובכל מסעדה.

סילבן שלום: כולם רואים את ההוצאות לביטחון, כי אלה דברים שאולי רואים אותם יותר.

סילבן שלום: אבל יש דברים נוספים שפוגעים בצורה קשה.

סילבן שלום: התיירות נפגעה פגיעה קשה מאוד.

סילבן שלום: כולם רואים את בתי-המלון הריקים, כולם רואים את הפגיעה בענפים הנלווים, כמו מורי הדרך, השכרת מכוניות, נהגי מוניות, מסעדות.

סילבן שלום: כולם רואים את הקניונים, לצערי הרב ריקים לעומת מצבם בימים שלא היה בהם חשש להגיע אליהם.

סילבן שלום: אנחנו רואים מצב שבו מגיעות הרבה פחות משפחות, וגם אלה שמגיעות, חלקן נכנסות לקנייה אחת ויוצאות, לעומת המצב קודם לכן, שהן נכנסו לשעות ארוכות של קניות, בילוי, ואפילו אכלו במסעדות.

סילבן שלום: שוק הנדל"ן נפגע בצורה קשה מאוד, כאשר משקיעים יהודים ולא יהודים מחוץ-לארץ אינם ממהרים היום לקנות ולהשקיע בנדל"ן בישראל.

סילבן שלום: יותר מזה, ישראלים הולכים ומשקיעים בנדל"ן בחוץ-לארץ, הדברים האלה פחות ידועים.

סילבן שלום: אבל יש דבר נוסף שלא ידוע, והוא מחיר ההשקעה הכבדה בביטחון.

סילבן שלום: מאז תחילת האינתיפאדה ועד לפני מבצע "חומת מגן" סיכם משרד האוצר על העברה של יותר מ-6 מיליארדי שקלים כתוספות למערכת הביטחון.

סילבן שלום: מבצע "חומת מגן" מאלץ אותנו להעביר מיליארדים נוספים.

סילבן שלום: כאשר מדובר על 6 מיליארדי שקלים, צריך לדעת שזה יותר מכל תקציב משרד התחבורה, על הגשרים שמשקיעים בו, על הכבישים, על הרכבות, על כל מה שנלווה לכך.

סילבן שלום: גם בימים האלה אנחנו הולכים להעביר מיליארדים נוספים, אך בכך לא מסתיים גל הטרור.

סילבן שלום: מאז תחילת גל הטרור איבד המשק הישראלי יותר מ-30 מיליארד שקלים במונחי תוצר.

סילבן שלום: הכנסות המדינה נפלו בלמעלה מ-15 מיליארד שקלים.

סילבן שלום: וכאשר יש ירידה חדה בהכנסות, יש צורך לצמצם את ההוצאות.

סילבן שלום: כך עושה כל בעל עסק, כך עושה כל איש משפחה במשק-בית פרטי.

סילבן שלום: כאשר יש ירידה בהכנסות נאלצים לבצע התאמה בהוצאות, וגם כאן אין מנוס מהתאמה חדה בהוצאות.

סילבן שלום: אומרים לי, אתם מעבירים רק מיליארדים בודדים לביטחון.

סילבן שלום: למה אתם הולכים ומדברים על 13 מיליארד?

סילבן שלום: מנין באו עוד 9 מיליארדי שקלים?

סילבן שלום: צריך לדעת, זה שגידול ההוצאה הוא בסכום יותר קטן, אבל הירידה בהכנסות היא ירידה ענקית, והיא אינה נובעת מכך שגובי המסים במדינת ישראל אינם עושים מלאכתם נאמנה.

סילבן שלום: הם ממשיכים ועושים את מלאכתם כראוי, אבל הירידה החדה בהכנסות נובעת מכל הדברים שתיארתי קודם.

סילבן שלום: כאשר אין תיירים ובתי-המלון ריקים, כאשר סוכנויות הרכב, מורי הדרך, המוניות, המסעדות, הקניונים והנדל"ן עובדים בהילוכים הרבה יותר נמוכים, הם מרוויחים פחות, אם הם לא מפסידים, ואז הם גם משלמים פחות מסים לאוצר המדינה.

סילבן שלום: ולכן אין מנוס מהתאמה בצד ההוצאות.

סילבן שלום: הגידול בגירעון הוא גידול שמאיים עלינו.

סילבן שלום: אנחנו לא יכולים להרחיב את הגירעון עד אין סוף.

סילבן שלום: צריך לדעת שאנחנו צריכים לעשות מעשה לפני שנגיע למצב שהיינו בו במלחמות קודמות.

סילבן שלום: אנשים צריכים לזכור, שבמלחמת יום הכיפורים, שנמשכה 18 ימים בלבד, הגענו למשבר כלכלי קשה, שאותותיו ניכרו במשק הישראלי שנים ארוכות; וצריך לזכור שהמלחמה ההיא היתה הרחק הרחק מהעורף, הרחק הרחק מהבית, הרחק הרחק מהפעילות הכלכלית השוטפת.

סילבן שלום: גם מלחמת לבנון, שנמשכה זמן רב, היתה הרחק ממוקדי האוכלוסייה.

סילבן שלום: אומנם היא פגעה בתושבי הצפון, אבל היא היתה רחוקה מלב האוכלוסייה במרכז הארץ.

סילבן שלום: המשברים הכלכליים היו קשים מאוד, והמטרה שלנו היא למנוע מצב שבו הטרור הפלסטיני, שנמשך כבר 20 חודשים ברציפות, יכה בנו ויביא למשבר כלכלי קשה שחלילה וחס לא נוכל לצאת ממנו.

סילבן שלום: היום כל הארץ חזית, היום הפיגועים פוגעים בכל מקום, ואנחנו מצווים לעשות הכול כדי לא לגלוש לאותו משבר כלכלי.

סילבן שלום: המשק הישראלי ספג מכות קשות בתקופה האחרונה.

סילבן שלום: קריסת ההיי-טק פגעה קשה מאוד במשק הישראלי.

סילבן שלום: המשבר העולמי, המיתון בארצות-הברית ובאירופה, גם הם תרמו לפגיעה לא קטנה בכלכלה הישראלית.

סילבן שלום: כל הפגיעות האלה יכולות, חלילה וחס, לערער את הנכס המרכזי שעליו אנחנו שומרים באדיקות – היציבות הכלכלית.

סילבן שלום: צריך לדעת שהיציבות הזאת איננה דבר מובן מאליו.

סילבן שלום: כדי להמשיך ולשמור עליה, על כולנו להתגייס.

סילבן שלום: על כולנו היום להטות שכם ולהירתם לתוכנית החירום, שהיא חומת מגן כלכלית.

סילבן שלום: התוכנית הזאת היא קשה, אולי אפילו קשה מאוד, ואם יורשה לי משהו אישי, גם אני הייתי מעדיף להיות שר אוצר בתקופה של שקט, בתקופה של רגיעה ביטחונית, בתקופה של פריחה כלכלית.

סילבן שלום: אין בי גרם אחד של הנאה לבוא עם הצעדים ועם ההחלטות הכואבות.

סילבן שלום: אבל אני יודע, שיש מישהו שצריך לעשות את זה, ושאין פתרונות קסם בכלכלה.

סילבן שלום: אם לא יהיה מי שיעשה את זה, המחיר יהיה הרבה יותר כבד בעתיד.

סילבן שלום: המחיר יהיה כבד, מחיר של משבר כלכלי שלא נוכל לצאת ממנו לאורך תקופה ארוכה.

סילבן שלום: צריך לדעת דבר אחד בהביאנו היום את התוכנית הכלכלית הזאת לכנסת: יש בה מסר אחד מרכזי – חלוקה צודקת של הנטל.

סילבן שלום: זאת הפעם הראשונה שמביאים תוכנית כלכלית שכולם משתתפים בה ושנמנעים מפגיעה בשכבות החלשות במיוחד.

סילבן שלום: היה מאוד קל לבוא היום ולקבל תמיכה מהמעסיקים, שיגידו שהתוכנית מצוינת.

סילבן שלום: כמו תמיד, אני שומע מכולם שתומכים ב-80% מהתוכנית, לא תומכים ב-10%–20%.

סילבן שלום: אבל במה לא תומכים?

סילבן שלום: בדיוק בדברים שנוגעים להם.

סילבן שלום: זה לא פשוט.

סילבן שלום: שנים אני חושב שהסקטור היצרני והסקטור העסקי הם סקטורים מובילים, אבל לא יכול להיות מצב שכל פעם יבואו ויאמרו: צריך לפגוע רק בקצבאות ורק בחלשים.

סילבן שלום: חלוקה צודקת משמעה שיש לעשות הכול כדי לחלץ מפגיעה את האוכלוסיות החלשות באמת.

סילבן שלום: לכן החלטנו, שבמסגרת הפחתת הקצבאות לא תהיה הפחתה בקצבאות של הנכים, המבוגרים והילדים כאחד.

סילבן שלום: לא תהיה פגיעה בקצבאות של אלמנות ושאירים, לא תהיה פגיעה בקצבאות של נכי רדיפות הנאצים ניצולי השואה, של נפגעי פעולות האיבה, של המשפחות השכולות, של החיילים המשוחררים, של תגמולי המילואים.

סילבן שלום: חלוקה צודקת פירושה שלא להכביד את הנטל על שכבות הביניים; אותן אוכלוסיות דוממות שנושאות בעיקר הנטל, גם הכלכלי וגם הביטחוני.

סילבן שלום: חלוקה צודקת אומרת שתהיה העדפה ברורה לטובת אותן קבוצות.

סילבן שלום: ואני שומע, כל היום, כל אחד שמתנגד לתוכנית בשל העובדה שפוגעים בקבוצת ההתייחסות שלו, האמירה שלו היא: פוגעים בשכבות הביניים.

סילבן שלום: וכאשר אומרים להם, תנו דוגמה לפגיעה בשכבות הביניים, התשובה היא: פוגעים בשכבות הביניים על-ידי זה שמבטלים את תקרות מס ההכנסה, תקרות התשלום לביטוח בריאות ולביטוח לאומי.

סילבן שלום: צריך לדעת, במדינת ישראל יש 50,000 איש בלבד שמשתכרים מעל 35,000 שקלים בחודש.

סילבן שלום: השכר הממוצע במשק הוא 7,000 שקלים, ואנשים מדברים בשם שכבות הביניים, כאשר הם משתכרים למעלה מ-35,000 שקלים.

יוסף (טומי) לפיד: שכבות הביניים מחזיקות על הכתפיים את המדינה.

סילבן שלום: זה נכון, ולכן אין בהן פגיעה, ולכן ההעדפה היא כלפיהן.

סילבן שלום: אבל מי שמשתכר מעל 35,000 שקלים בחודש, זה אפילו לא המאיון העליון, זה פחות מהמאיון העליון.

סילבן שלום: אז הם באים ומדברים בשם שכבות הביניים.

סילבן שלום: תתביישו, תגידו שזה נוגע לכם אישית.

סילבן שלום: הם מדברים על העלאת מחיר הסולר, כשאנחנו דאגנו מראש שלא תהיה פגיעה במחיר התחבורה הציבורית.

סילבן שלום: אבל למה?

סילבן שלום: כי יש להם ג'יפים שנוסעים על סולר; וג'יפים שנוסעים על סולר, שכבות הביניים לא יכולות לקנות.

סילבן שלום: ואני בא כאן באומץ ואומר: גם הם יישאו בחלקם.

סילבן שלום: אבל תראו, יושב-ראש שינוי, טומי לפיד, לאיזה מצב הגענו?

סילבן שלום: וזה מצביע יותר מכול על הדברים.

סילבן שלום: ההתנגדות היום היא של ש"ס ושל שינוי גם יחד.

סילבן שלום: של שינוי ושל עם אחד, ביחד.

סילבן שלום: זה נראה לכם סביר?

סילבן שלום: זה רק בשל העובדה שיש חלוקה צודקת של הנטל, ולכן כל אחד מסתכל על אותה חלקת אלוהים קטנה והוא בא ואומר: אני לא אתמוך כי פוגעים בקבוצה הזאת.

סילבן שלום: אין אפשרות אחרת.

סילבן שלום: אין מלחמות דה-לוקס.

סילבן שלום: מלחמות עולות, ועולות הרבה כסף.

סילבן שלום: אבל שמישהו יסביר לי, איך מצביעות היום נגד התוכנית הכלכלית גם שינוי וגם ש"ס בו-זמנית, גם שינוי וגם עם אחד בו-זמנית.

סילבן שלום: זה נובע רק מכך שבסיס התוכנית הוא חלוקה צודקת, וזאת הפעם הראשונה שמגיע לפה שר אוצר ומוכן לדבר בצורה ברורה על חלוקה צודקת, שבה כולם נושאים בנטל, גם השכבות החזקות.

סילבן שלום: זה לא פשוט, זה לא קל.

סילבן שלום: לא קל לעמוד מול זה.

סילבן שלום: אבל אני בדעה שאני לא מסוגל להביא תוכנית שתבוא ותגיד: לפגוע בקצבאות, אבל בשכבות המבוססות לא לגעת.

סילבן שלום: אני לא חושב שצריכים לפגוע בשכבות המבוססות מפני שהן מבוססות.

סילבן שלום: זאת לא השקפתי, כלל וכלל לא.

סילבן שלום: השכבות המבוססות מייצרות כאן, עושות כאן, עובדות כאן, מעסיקות אלפי עובדים.

סילבן שלום: אבל חלוקה צודקת אומרת, שצריכים לראות את האדם העובד, את האיש והאשה הקמים מדי בוקר ובזיעת אפיהם מתאמצים להביא פרנסה מכובדת להם ולבני משפחותיהם.

סילבן שלום: יש בתוכנית הזאת גם מסר של תקווה.

סילבן שלום: אם נצליח למנוע את המשבר ולשמר את היציבות, נוכל להיות בעמדה טובה יותר לצמיחה ולהגברת התעסוקה.

אילן גילאון: כל אימת שאתה עולה על הבמה, אתה אומר דברים יפים שאין להם קשר עם המציאות.

סילבן שלום: זאת הסיבה שאנחנו הולכים לתוכנית שתאפשר הפחתה בשיעורי המס בזמן הקרוב ביותר.

אילן גילאון: מה היתה תחזית הצמיחה?

סילבן שלום: בתוך זמן קצר מאוד תפרסם הוועדה לרפורמה במס הכנסה את מסקנותיה, כשבמרכז ההמלצות הפחתה בשיעורי מס הכנסה, מצד אחד, ומצד שני, מיסוי אפיקים שכיום פטורים ממס.

סילבן שלום: הדבר הזה יאפשר גידול בהכנסה הפנויה של העובדים, וההכנסה הפנויה הזאת תאפשר להם, כמובן, להיות עם כוח קנייה גדול יותר, שיאפשר, כמובן, לצרוך יותר.

סילבן שלום: גם המעסיקים עצמם, שירצו לקלוט עובדים חדשים, אם תהיה הפחתה במס הכנסה, העלות עבור העובדים הבאים תהיה נמוכה יותר.

סילבן שלום: אבל אנחנו מביאים גם סיוע בהשתתפות של המדינה בשכרם של עובדים חדשים שייקלטו בעבודה, בענפים עתירי עבודה ובאזורי עדיפות לאומית.

סילבן שלום: באזורי עדיפות לאומית זה יהיה בכל הענפים, ובמקומות האחרים – בענפי התעשייה, הבניין, החקלאות והתיירות.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אזרחי ישראל צופים בנו היום.

סילבן שלום: הם מאזינים לנו וממתינים לראות אם נשכיל לגלות מנהיגות ואחריות, אם נצליח להתעלות מעל כל שיקול אחר, כדי לאשר את התוכנית שנועדה לשמר את היציבות ולהעביר את המשק מכאן לפסים של צמיחה.

סילבן שלום: אבל לא רק אזרחי ישראל צופים בנו היום.

סילבן שלום: המשק הישראלי מסוף העשור הקודם הוא משק פתוח, חשוף לתנועות הון, שמשקיעים זרים מזרימים אליו בימים כתיקונם מיליארדים רבים, משקיעים בחברות מקומיות ורוכשים איגרות חוב של ממשלת ישראל.

סילבן שלום: חברי הבית, אל הבית הזה נשואות היום עיניהם האנונימיות של כלכלני סוכנויות דירוג האשראי הבין-לאומיות, שממתינים לראות אם אנחנו נעשה היום את מה שנדרש, אם יעשו נבחרי העם את מה שמצופה מהם ויאשרו את התוכנית הכלכלית, שכל מטרתה למנוע, חלילה, הידרדרות, למנוע משבר, לשמר את היציבות במשק, שהיא נכס צאן ברזל, ולהוביל את המשק מכאן לפסים של צמיחה ותעסוקה.

סילבן שלום: רצינו להביא את כל הדברים בו-זמנית.

סילבן שלום: לצערנו הרב, הוועדה לרפורמה במס תסיים את עבודתה בתוך שבוע עד שבועיים ימים.

סילבן שלום: אבל המטרה שלה והראייה שלה, פעם נוספת, היא שכבות הביניים.

סילבן שלום: אני חושב, שביחד אנחנו הולכים לחלוקה צודקת של הנטל, וחלוקה צודקת של הנטל היא מרכז התוכנית הכלכלית, תוכנית החירום, שבאה להביא לשינוי בדפוסי המחשבה ולשינוי בצורת ההתייחסות שאנחנו רואים כצורך כאן במדינת ישראל.

סילבן שלום: אני מבקש מהכנסת לאשר בקריאה ראשונה את הצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002 ו-2003), התשס"ב–2002, ולהעבירה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

סילבן שלום: כמו כן, אבקש לאשר את הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 8) ולהעבירה לוועדת החוקה חוק ומשפט לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

סילבן שלום: תודה, אדוני היושב-ראש.

רחמים מלול: תודה לשר האוצר.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מתחילים בדיון.

רחמים מלול: הרשימה ארוכה, כ-60 דוברים, ועל כן יוקפד על מכסת הזמן.

רחמים מלול: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אברהם שוחט.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת אופיר פינס-פז, אחמד טיבי, איתן כבל, יגאל ביבי, אבשלום וילן, ונמשיך אחר כך.

רחמים מלול: אני בטוח שאדוני זקוק ליותר משלוש דקות, אבל הפריווילגיה היחידה של אדוני היא שהוא היה שר האוצר פעם.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, אין ספק שמצבו של המשק קשה מאוד, ואני שמח על כך ששר האוצר בפתח דבריו אכן חיבר אותו למצב הפוליטי שאנחנו נמצאים בו.

אברהם-בייגה שוחט: אין ספק שכל מי שעיניו בראשו ומכיר את הדברים, יודע שחלק מרכזי ממה שקורה לנו נעוץ בסכסוך המתמשך – כאשר אין תקווה בקצה – בינינו ובין הפלסטינים.

אברהם-בייגה שוחט: אזרחי ישראל נחשפו כמובן לסבל ולקשיי הטרור ברמה של הפגיעה האישית והביטחון האישי.

אברהם-בייגה שוחט: אלה דברים מיידיים: יש פיצוץ, לצערנו הרב, יש הרוגים, יש נפגעים.

אברהם-בייגה שוחט: למחרת זה בכותרות בעיתונים, יש סבל אישי, וכמובן ישראל צריכה לעשות הכול על מנת להילחם בטרור.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אזרחי ישראל צריכים לדעת, שאם לא יהיה תהליך מדיני, אנחנו עומדים לשלם, כל אחד מאתנו, מחירים אישיים כלכליים וחברתיים קשים ביותר.

אברהם-בייגה שוחט: גם לפי ההצעה הזאת, שמטבע הדברים באופן כללי היא נחוצה, אנחנו נשלם יותר מסים, הכסף שיישאר בידי משקי-הבית יהיה מועט יותר, תשלומי ההעברה יצומצמו, שירותי הממשלה יקטנו.

אברהם-בייגה שוחט: לצערי הרב, גם האבטלה תגדל, ובסיכומו של דבר, בגלל הבעיה הזאת אנחנו עומדים להיכנס למסלול, שלצערי הרב, גם החלטות נכונות לא יביאו לשינוי המגמה.

אברהם-בייגה שוחט: החלטות נכונות הן חיוניות, כי הן ישמרו את המשק, ישמרו את כוחנו, אבל, לצערי הרב, אני אומר את זה לכם, רבותי חברי הכנסת, ולך, אדוני היושב-ראש, ואני אומר לכל אזרח במדינת ישראל, המחיר האישי, הכלכלי והחברתי של העובדה שאין אצלנו תהליך מדיני הוא מחיר כבד וקשה מנשוא.

אברהם-בייגה שוחט: החברה הישראלית תסבול מזה.

אברהם-בייגה שוחט: לצערי הרב, אני חושב שנראה תופעות חברתיות קשות מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו רואים כבר היום יציאת הון לחוץ-לארץ, אנחנו רואים כבר היום מיעוט השקעות, אנחנו רואים כבר היום ירידה בפעילות, ואנחנו עומדים במצב שלא ידענו כמותו.

אברהם-בייגה שוחט: ואכן, צדק שר האוצר כשאמר, שאנחנו נמצאים במשבר גדול וקשה.

אברהם-בייגה שוחט: כאשר יש משבר כזה, השאלה היא מדוע באה הממשלה עם 13 מיליארד שקל ולא עם 3–2 מיליארדי שקל שידוע שצריך להזרימם לביטחון נוסף על מה שהיה בתקציב.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר, כמובן, נובע משגיאה גדולה מאוד שנעשתה בחודש ינואר, כאשר אושר התקציב, והיה ברור לכולם, לכל מי שמכיר את הדברים, שאנחנו נצטרך בתוך כמה חודשים לדון שוב במסגרות חדשות לתקציב ובשינויים.

אברהם-בייגה שוחט: איבדנו מחצית שנה יקרה במסגרות אחרות מאלה שצריכות לפעול, לא בדקנו ברצינות את המצב, ולכן אנחנו נמצאים היום איפה שאנחנו נמצאים.

אברהם-בייגה שוחט: כדי להתגבר על הבעיה יש שלוש דרכים, כדי להגיע לסגירת פער מן הסוג הזה.

אברהם-בייגה שוחט: הדרך האחת, שהיא הקלה ביותר, היא זו שבה מגדילים את יעד הגירעון.

אברהם-בייגה שוחט: הגדלת יעד הגירעון היא תהליך של החלטה, היא לא עושה שום דבר חיובי למשק, היא יוצרת מקורות לממשלה לפעולה תקציבית.

אברהם-בייגה שוחט: הדרך השנייה היא העלאת המסים.

אברהם-בייגה שוחט: באופן כללי העלאת המסים היא תהליך לא טוב, כל כלכלן יודע את זה, גם שר האוצר יודע את זה.

אברהם-בייגה שוחט: כל השפעה של העלאת מסים מכל סוג היא לא טובה.

אברהם-בייגה שוחט: כל אחד מאתנו היה רוצה שנטל המסים יהיה יותר נמוך ויהיה יותר כסף פנוי להפעלת המשק.

אברהם-בייגה שוחט: הדרך השלישית היא כמובן קיצוץ בפעולות הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: הייתי אומר שהתוכנית במספריה היא נכונה, אבל אני מאוד חולק על המינון של המיסוי בהגדלת התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: מבחינתי הקיצוץ גם כולל תשלומי העברה, שאכן נעשה בהם קיצוץ בעל משמעות.

אברהם-בייגה שוחט: מראש אני אומר, שיש בתוך התוכנית דברים שלטעמי הם מאוד חיוביים – גם ברגולציה של תנאי ההעסקה של המובטלים, והרבה דברים חשובים בתוך הנייר.

אברהם-בייגה שוחט: אבל צריך לזכור דבר אחד: לפי דעתי אנחנו נמצאים במצב שבו הפשרה הפוליטית, שגם היא עדיין מעורערת מאוד – אני לא יודע למה היא תביא בסופו של דבר – גוברת על הצורך הכלכלי.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להבין את שר האוצר, אני יכול להבין גם את הממשלה, שהיא לא מספיק חזקה לבוא ולהגיד שצריך לעשות דברים יותר תקיפים ויותר חזקים בתנאי משבר כאלה.

אברהם-בייגה שוחט: נכון ששר אוצר שחי בתנאים שבהם יש צמיחה של 6%, וההכנסות עולות והגירעון נמוך מאוד, והדוחות של ה-IMF טובים ובתי-ההשקעות מעלים את הרייטינג שלנו – זה מצב אחר.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו במצב לגמרי אחר, אבל במלחמה צריך לעשות דברים.

אברהם-בייגה שוחט: לא אכנס לשאר הדברים שרציתי לומר, אבל אני רוצה לפנות לשר האוצר ולהגיד לו את הדבר הבא.

אברהם-בייגה שוחט: היום המלצתי בפני הסיעה שלי לתמוך בקריאה ראשונה בתקציב, כי אני מבין את הרגישות של המצב ומה יקרה אם הכנסת לא תיתן איזה גיבוי למסגרת, שכפי שאמרתי אני מאוד לא מסכים לתוכנה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לך, שבמהלך הדיונים בקריאה השנייה והשלישית אוזנך תהיה פתוחה לשמוע על אותם דברים שאפשר אולי לעשות אחרת ויותר טוב.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אומר, חס וחלילה, שצריך לפרוץ את המסגרת, לאותם 13 מיליארד צריך למצוא פתרון, אבל ייתכן שהכנסת תהיה מספיק נועזת ומספיק חכמה כדי לעשות דברים יותר חזקים, שיאפשרו לך לנהל את המשק יותר טוב.

אברהם-בייגה שוחט: דבר אחרון.

אברהם-בייגה שוחט: במידה מסוימת – אמרתי את זה היום באיזה מקום – אנחנו כמו אותה נסיכה על העדשה, ששמענו עליה בילדותנו, ששוכבת על שבעה מזרנים, וכמה שמוסיפים מזרנים היא לא מרגישה טוב בשל העדשה שלוחצת מלמטה, מתחת למזרן התחתון.

אברהם-בייגה שוחט: מוסיפים עוד מזרן אבל העדשה קיימת והכאב ישנו.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לך, שר האוצר: גם חוק משפחות ברוכות ילדים, שמוצא פה איזה פתרון – אני לא אוהב אותו בגלל כמה דברים, גם בגלל האפליה כלפי הערבים וגם כלפי החרדים מבחינת קצבאות הילדים.

יגאל ביבי: הערבים מקבלים הכי הרבה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לך, שהחוק הזה הוא כמעט חטא קדמון, וגם החוק של הנגב.

אברהם-בייגה שוחט: היום אנחנו נמצאים בסחרור כזה שמורידים בקריית-שמונה, או רוצים להוריד בקריית-שמונה, כדי לתת לקריית-גת, לאשקלון, לנגבה ולקוממיות.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו כמו מטורפים, במקום לתת לאזורי קו העימות, שגם אם היו מורידים שם 10% או 15% לא היה קורה כלום, אנחנו מורידים שם ונותנים ליישובים חזקים במרכז הארץ, שמשום מה בוועדת הכספים קוראים להם נגב.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, אני אתמוך היום בהצעה, אבל אשמח אם תהיה פתוח למחשבות איך וכיצד משפרים את העניין.

אברהם-בייגה שוחט: לי יש ביקורת לא קטנה, אבל אני יודע שהאלטרנטיבה, לא להצביע, חמורה יותר.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: רבותי, חבר כנסת שאני קורא בשמו ואינו נוכח במליאה, מבחינתי, כל זמן שאני יושב כאן, הפסיד את תורו.

רחמים מלול: חבר הכנסת אופיר פינס – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן כבל – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת יגאל ביבי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת וילן וחבר הכנסת ברכה.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, שר האוצר בייגה, תשמע טוב, אני מאשים את נבחרי הציבור והאחראים לכלכלת ישראל בעשור האחרון על שלא ראו נכוחה את הצרכים הלאומיים.

יגאל ביבי: הצמיחה שהיתה במשק בגלל הסקטור הפרטי והיוזמה של האנשים שהכניסה כסף למדינה עיוורו את עיניהם והיה בזבוז אדיר.

יגאל ביבי: תקציב של 271 מיליארד שקל זה המון כסף, זה תקציב אדיר.

יגאל ביבי: איך ב-15 השנים האחרונות לא ראיתם את הטבלה הזאת, שכל הספרים מצטטים אותה?

יגאל ביבי: משנת 1980 עד שנת 2002, שירותים חברתיים ביחס לביטחון, כאחוז מסך ההוצאה הממשלתית, עלו מ-30% ל-55%, לעומת תקציב הביטחון שכל הזמן מנופפים בו שירד מ-40% ל-22% מההוצאה הממשלתית.

יגאל ביבי: רבותי, 62 מיליארד שקל של תקציבי העברה – פירושו של דבר, שהמדינה יכולה לתת לכל משפחה שיק של 3,800 שקל בחודש.

יגאל ביבי: המדינה לא יכולה לעמוד בזה, אלה 62 מיליארד שקל תקציבי העברה.

יגאל ביבי: זה הבזבוז.

יגאל ביבי: אם לא נתפכח כולנו, זה לא ילך.

יגאל ביבי: גם תקציב החינוך הוא תקציב אדיר.

יגאל ביבי: בייגה יודע עד כמה הקפצתם את תקציב החינוך.

יגאל ביבי: האם זה נתן תוצאות?

יגאל ביבי: האם זה סתם פערים?

יגאל ביבי: לא.

יגאל ביבי: תקציב החינוך גדל בתקופת

יגאל ביבי: כם בצורה מסחררת, נתתם שכר לא בצורה חכמה ולא בצורה טובה.

יגאל ביבי: רבותי, חייבים אומץ ציבורי.

יגאל ביבי: אני מכבד את מפלגת העבודה, שהחליטה לתמוך היום בתקציב.

יגאל ביבי: צריך דיון אמיתי בעניין הזה.

יגאל ביבי: אני מקווה שכולם יבואו ויתמכו בתקציב.

יגאל ביבי: רבותי, יש פנסיות ענקיות שמעיקות על המשק; לא לאורך זמן נוכל להחזיק אתן מעמד.

יגאל ביבי: שמעתי אתמול איך רן כהן בוכה, שבאחד היישובים הבדואיים, בערוער, יש 22% מובטלים.

יגאל ביבי: ריבונו של עולם, מצד אחד רוצים פועלים תאילנדים, מצד שני בערוער כבר לא יכולים לעבוד בבניין.

יגאל ביבי: מה קרה פה?

יגאל ביבי: אלא מה, הם מקבלים דמי אבטלה.

יגאל ביבי: בנושא הזה צריכים להיות תקיפים יותר ממה שמציע שר האוצר, שדיבר על 12 חודשים ודברים אחרים.

יגאל ביבי: אני רוצה לסיים ולומר לחברים מהסקטור הערבי: נמאס לשמוע – –

מוחמד ברכה: אתה חייב להגיד?

מוחמד ברכה: נמאס לשמוע.

יגאל ביבי: – – שאתם מקופחים.

מוחמד ברכה: לך לעזאזל.

יגאל ביבי: הדבר הכי משתלם במדינת ישראל זה להיות אזרח ערבי, הכי משתלם, ואני מוכיח את זה במספרים.

יגאל ביבי: תפסיקו להגיד שהערבים במדינת ישראל מקופחים.

יגאל ביבי: אדוני שר האוצר, ילד ערבי במדינת ישראל מקבל בממוצע 500 שקלים בחודש קצבת ילדים, אני אוכיח לך את זה.

יגאל ביבי: ילד יהודי מקבל 220 שקל בממוצע.

יגאל ביבי: אז מי מקופח כאן, זה שמקבל 500 שקלים כל חודש בממוצע, או זה שמקבל 220 שקלים?

תמר גוז'נסקי: מה עם חצי מהילדים הערבים שהם מתחת לקו העוני?

יגאל ביבי: לא נכון, זה בלוף.

תמר גוז'נסקי: זה לא נכון?

תמר גוז'נסקי: זה הביטוח הלאומי.

יגאל ביבי: זה בלוף.

יגאל ביבי: תפסיקו עם זה.

יגאל ביבי: אני איש הגליל.

תמר גוז'נסקי: הביטוח הלאומי זה בלוף?

יגאל ביבי: גברתי, תפסיקו עם הבדיחה הזאת.

יגאל ביבי: בבית-החולים "פורייה" בטבריה 80% מהרופאים הם ערבים ו-90% מעושי הספונג'ה הם יהודים.

יגאל ביבי: מספיק עם הדברים האלה.

יגאל ביבי: מי הם הקבלנים?

יגאל ביבי: אני הייתי ראש עיר – מי זכה אצלי במכרזים?

יגאל ביבי: תפסיקו לדבר על אפליה.

מוחמד ברכה: אם זה כל כך טוב – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, אפשר לומר את זה יותר בשקט.

יגאל ביבי: בכל התחומים – תסתכלו בתקציב הביטוח הלאומי, למדתם איך לעשות את העסק.

יגאל ביבי: תראו לאן הכספים הולכים, אדוני שר האוצר, כמה מבלפים.

יגאל ביבי: אתה צריך לבוא לעם בגאון – – –

תמר גוז'נסקי: אתה מדבר כמו לה-פן.

יגאל ביבי: אני בעד יושר, אני בעד שוויון.

יגאל ביבי: אנחנו בעד שוויון לכולם, אבל שלא תהיה אפליה, ואתם עוד באים בטענות.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת ביבי.

יגאל ביבי: רבותי, צריך לקבל החלטות קשות.

יגאל ביבי: הנה, חיים רמון נכנס, הוא מועמד לראש ממשלה.

יגאל ביבי: אם לא תקבל החלטות קשות ותאמר אותן באומץ, הכלכלה שלנו בסכנה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: שר העבודה והרווחה, בבקשה.

רחמים מלול: אדוני ביקש להתערב בדיון, בבקשה, זכותך.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת חיים רמון.

סילבן שלום: נהוג ששר ידבר בשם הממשלה.

רחמים מלול: הוא מדבר בשם הממשלה.

סילבן שלום: נגד הצעת החוק.

רחמים מלול: הוא עדיין בממשלה – –

תמר גוז'נסקי: שר העבודה, תדבר בשם הביטוח הלאומי.

תמר גוז'נסקי: הביטוח הלאומי הושמץ פה עכשיו על כך שהוא מפרסם נתונים שקריים.

רחמים מלול: – – מותר לשר העבודה והרווחה להתערב בדיון בהיות התקציב נוגע גם למשרדו.

רחמים מלול: בבקשה.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בדרך כלל מקובל שחברי הכנסת הם אלה שמדברים וזאת הבמה שלהם, וודאי שר בממשלה, בקבינט החברתי-הכלכלי-הביטחוני, מה לו ולדברים הללו.

שלמה בניזרי: בדרך כלל, באופן אוטומטי, הוא תומך, אבל לא כן היום.

שלמה בניזרי: לא יכולתי להרשות לעצמי לא לבטא ולא להביא את התמונה האמיתית, ולא כפי שצייר אותה שר האוצר.

שלמה בניזרי: לא שהוא לא אמר אמת, הוא אמר אמת לפי השקפת עולמם של אנשי האוצר.

שלמה בניזרי: תאמינו לי, אני מסופק אם שר האוצר בעצמו מאמין בתוכנית הכלכלית הזאת.

שלמה בניזרי: שר אוצר שחוקק כאן חוקים למען הנגב ולמען החלשים והמסכנים במדינת ישראל, קשה לי להאמין – – –

רחמים מלול: רק רגע, השר בניזרי.

סילבן שלום: אני מאוד לא רוצה להפריע לשר העבודה והרווחה, אבל אני רוצה להגיד משהו.

תמר גוז'נסקי: באמצע נאום?

סילבן שלום: אני אסביר את העניין.

תמר גוז'נסקי: לא באמצע נאום.

סילבן שלום: השר עלה לדבר לפי סעיף 50 – – –

רחמים מלול: אדוני השר, אדוני לקח את המיקרופון עוד לפני שקיבל את רשותו של היושב-ראש.

רחמים מלול: יואיל נא להעלות לי את התקנון, ואני אחליט מה אני עושה עם זה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים לשמוע את שר העבודה והרווחה.

שלמה בניזרי: לכל שר יש זכות לדבר פה, לכל שר יש זכות לבטא את עמדותיו, ואני מדבר בשם הממשלה; בשם הדעות האמיתיות של הממשלה.

שלמה בניזרי: אני כבר עליתי, לא מורידים בן-אדם שעלה, אפילו אם תרצה.

רחמים מלול: סילבן שלום, למיטב ידיעתי, כשהנושא נוגע למשרדים – – –

סילבן שלום: אם הוא מדבר בשם הממשלה, שידבר בשמה.

סילבן שלום: הוא לא יכול לדבר נגד הצעת הממשלה.

שלמה בניזרי: חבר קואליציה יכול לדבר נגד הממשלה?

שלמה בניזרי: למה?

רחמים מלול: שר האוצר, אני כבר בודק את זה.

שלמה בניזרי: אני מדבר בתור חבר קואליציה, לא בשם הממשלה.

רחמים מלול: שר העבודה והרווחה יכול להמשיך.

רחמים מלול: תודה.

קריאות: – – –

רחמים מלול: רבותי, תם הוויכוח.

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי, אנא.

רחמים מלול: כבדו את שר העבודה והרווחה.

שלמה בניזרי: קבלו אותו.

יגאל ביבי: יש פה שתי ממשלות.

יוסף יצחק פריצקי: שלוש.

אבשלום וילן: שר האוצר צודק, הוא לא יכול לדבר נגד.

אילן גילאון: גם אני רוצה לדבר אחר כך בשם הממשלה.

אילן גילאון: מותר לי?

רחמים מלול: רבותי, נא לאפשר לשר העבודה והרווחה לדבר.

רחמים מלול: יש לו זכות לפחות כמו לחבר כנסת.

אבשלום וילן: הוא שר.

שלמה בניזרי: אני יכול להרגיע אתכם, כשהיינו בממשלת ברק, וישבתם אתנו יחד באותה קואליציה, גם אז דיברנו נגד הממשלה.

שלמה בניזרי: אנחנו לא מדברים נגד הממשלה, אנחנו מדברים נגד החלטות, אנחנו מדברים נגד ההובלה שפקידי האוצר, מחוסרי הרגישות החברתית, מובילים את הממשלה ואת שריה, ולכן יש לי החובה והזכות לבוא ולהגיד לציבור את דעתי.

שלמה בניזרי: הרי כל הזמן, כשמובילים את התוכנית הזאת, אומרים: אתם רוצים שיהיה הרבה כסף לחרדים ולערבים?

שלמה בניזרי: זה מה שאתם רוצים?

שלמה בניזרי: קצבאות ילדים כדי להעשיר אותם על חשבון משלם המסים?

שלמה בניזרי: חוק הלפרט.

שלמה בניזרי: חוק הלפרט.

שלמה בניזרי: כבר מזמן עברנו את חוק הלפרט, כבר בקיצוץ הקודם.

יגאל ביבי: מה עם 760,000 משפחות?

שלמה בניזרי: בקיצוץ הקודם כבר קוצצו 900 מיליון, כאשר מה שנקרא חוק הלפרט הביא בסך הכול 450 מיליון.

שלמה בניזרי: בקיצוץ הקודם של 12% כבר לקינו פעמיים בגלל הלפרט.

שלמה בניזרי: איפה הוא?

שלמה בניזרי: צריך להגיד לו את זה.

שלמה בניזרי: בגללו שילמנו פעמיים במשפחות ברוכות ילדים.

שלמה בניזרי: שילמנו כבר 12%, וזה 900 מיליון לקופת המדינה.

שלמה בניזרי: תפסיקו כל פעם להזכיר לנו את חוק הלפרט.

שלמה בניזרי: כאשר ממשלה באה לקצץ ורוצה לאסוף 13 מיליארד שקלים, אני מבין את הממשלה, אני מבין את המצוקות שלה, אבל תגידו לי למה הכול על הביטוח הלאומי.

שלמה בניזרי: אתם יודעים שב-2003–2002, עשינו חשבון שהם לוקחים סכום, ישיר ועקיף, מהביטוח הלאומי, של 14 מיליארד שקלים.

שלמה בניזרי: אני אעשה חשבון: קיצוץ קצבאות ילדים 2003–2002 – 3.9 מיליארדי שקלים; קיצוצים באבטלה – 1.460 מיליארד שקלים; שחיקת קצבאות ואי-עדכון – 2.850 מיליארדי שקלים.

שלמה בניזרי: סך הכול – 8.2 מיליארדי שקלים, וזה כסף ישירות מהמסכנים והחלשים.

שלמה בניזרי: אחר כך גבייה מהמעסיקים, כלומר ביטול השיפוי, וביטול תקרת דמי הביטוח הלאומי – בסך הכול, שני הדברים הללו, עוד 5.8 מיליארדי שקלים.

שלמה בניזרי: בסך הכול קיבלנו 14 מיליארד שקלים.

שלמה בניזרי: כלומר, מדינת ישראל מצאה לה עכשיו קופה צדדית, קופה קטנה, במקרה הזה היא גדולה, שכל פעם שהיא רוצה לסגור את החורים שלה, יש לה מקום.

שלמה בניזרי: אין בעיה.

שלמה בניזרי: מאיפה ניקח?

שלמה בניזרי: ניקח מהקצבאות, ניקח מהביטוח הלאומי, כמו שהיא עשתה בשנים עברו, דרך אגב.

שלמה בניזרי: לקחתם מהרזרבות של ילדים בשביל לצמצם את האבטלה.

שלמה בניזרי: אנחנו באים ולוקחים כספים שאנשים חסכו במדינה, כספים שהם עתודות של מדינת ישראל לאנשים החלשים בחברה, ואנחנו פוגעים גם בעתיד וגם בהווה.

שלמה בניזרי: רבותי, בקיצוץ הקודם לקחנו מאות שקלים מכל משפחה.

שלמה בניזרי: מי שלא מבין מה זה, אני אביא דוגמה.

שלמה בניזרי: הבאתי לישיבת ממשלה מכתב ששלחה אלי אשה נשואה עם חמישה ילדים שגרה בירושלים.

שלמה בניזרי: היא אומרת: אנחנו חיים מהביטוח הלאומי.

שלמה בניזרי: הקצבה שלנו היא בערך 3,000 שקלים, פלוס ביטוח ילדים – 1,900 שקלים, וזה הכול, מזה אנחנו חיים.

שלמה בניזרי: הורידו לנו בפעם שעברה כ-400 שקלים.

שלמה בניזרי: היא אומרת: כבר קיצצתי באוכל של הילדים, ואם תקצצו גם עכשיו, מה המשמעות מבחינת הילדים?

שלמה בניזרי: דבר ראשון התקשרתי אליה.

שלמה בניזרי: ידעתי שישר יקטרגו.

שלמה בניזרי: שאלתי אותה: למה בעלך לא עובד?

שלמה בניזרי: האם הוא אברך?

שלמה בניזרי: הרי זה מה שישאלו אותי כולם.

שלמה בניזרי: היא אמרה: מה פתאום, בעלי לא אברך.

שלמה בניזרי: עד לפני חמש שנים בעלי עבד בעבודה מסודרת.

שלמה בניזרי: היום, בגיל 39, הוא ניגש למקום עבודה, רוצה לעבוד, 39 זה כבר ח'תיאר בלשוננו, זה כבר מבוגר, לא מקבלים אותו.

שלמה בניזרי: בעלי רוצה לעבוד, אנחנו רוצים להשתלב במעגל העבודה, אין לי שום בעיה, הבעיה היא שלא מקבלים אותי.

שלמה בניזרי: מה אנחנו עושים עכשיו?

שלמה בניזרי: אנחנו פוגעים בקצבאות הבטחת הכנסה, לא מעדכנים אותן.

שלמה בניזרי: כששר האוצר דיבר אז על אי-עדכון, הוא אמר: מה אכפת לך, עדכון, לא עדכון, בין כה וכה אין אינפלציה.

שלמה בניזרי: אין אינפלציה?

שלמה בניזרי: לפי ההערכות נגמור את השנה עם 6% אינפלציה.

שלמה בניזרי: לא רק ששוחקים חלק מהקצבאות, שוחקים אותן עוד ב-4%, ואנחנו מגיעים כבר ל-10%.

שלמה בניזרי: אותן משפחות, שלא כמונו, כאשר 100 שקלים לפה, 500 שקלים לכאן, לא יהיו משמעותיים כל כך – שכר של חבר כנסת הוא כ-13,000 שקלים נטו, ואנחנו עוד יכולים להסתדר.

שלמה בניזרי: אותם אנשים שחיים מ-3,000 ומ-4,000 שקלים, מה יגידו?

שלמה בניזרי: ממה הם יחיו?

שלמה בניזרי: אני חי את זה ביום-יום כשאני מבקר בכל אותם מקומות, כשאני מקבל את כל אותן פניות, כשאני מסתובב ואני רואה בדיוק את דלת העם, היכן הם חיים.

שלמה בניזרי: רבותי, המצב נורא.

שלמה בניזרי: אתמול דיבר ראש הממשלה בישיבת הממשלה על פנסיה לקיבוצניקים.

יגאל ביבי: לאן הולכים 62 מיליארד שקלים?

שלמה בניזרי: שמענו את התיאוריה שלך, יגאל ביבי.

שלמה בניזרי: שמענו את ראש הממשלה אתמול, הוא רוצה לתת פנסיה לקיבוצניקים.

שלמה בניזרי: למה?

שלמה בניזרי: לכו תראו כמה קבורים שם.

שלמה בניזרי: צריך לתת להם פנסיה, אבל הם לא שילמו פנסיה.

שלמה בניזרי: אין להם מה לאכול, הם הגיעו לחרפת רעב.

שלמה בניזרי: אמרנו לו: אדוני ראש הממשלה, סליחה, אתה לא יודע כמה אנשים חיים במדינת ישראל בחרפת רעב.

שלמה בניזרי: יש לי הערכה גדולה מאוד וכבוד לאנשי הקיבוצים, הייתי שכן של קיבוץ יגור.

שלמה בניזרי: היינו שכנים והיינו בידידות רבה – – –

אבשלום וילן: – – –

שלמה בניזרי: אני עובד על זה.

שלמה בניזרי: הקמתי ועדה במשרד.

אבשלום וילן: אתה עסוק בפוליטיקה.

אבשלום וילן: דרעי משתחרר.

אבשלום וילן: עוד מעט בחירות.

אבשלום וילן: עסוקים שם בפוליטיקה – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת וילן.

שלמה בניזרי: מיום כניסתי לתפקיד הקמתי ועדת פנסיה.

שלמה בניזרי: אני מקווה שבשבועות הקרובים אני אקבל את המסקנה, ואני הולך לקדם את הנושא הזה.

אבשלום וילן: – – – היית שר הבריאות, למה לא – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת וילן, הוא עונה לך.

שלמה בניזרי: קודם כול, אני לא שלוש שנים שר העבודה, רק שנה אני שר העבודה – שנה ושלושה חודשים – ואני מאוד רוצה לקדם פנסיה, אבל רק להזכיר לכולנו פה.

שלמה בניזרי: מה זה פה?

שלמה בניזרי: ראש הממשלה מדבר על אוכלוסיות מסוימות, הוא לא יודע – לא שיש לי, חס ושלום, צרות עין כלפי הקיבוצים, אדרבה, אני אשמח לעזור להם, כי אתמול מי שהביא את הרכב הוועדה ואת ההסכמה הייתי אני.

שלמה בניזרי: אני נתתי את הסכמתי, רק לא ידעתי שיעבדו עלי ויבואו לדון בפנסיה של הקיבוצניקים במקום במבנה הפנימי של הקיבוץ, כפי שהבטיחו לי, אבל זו סוגיה אחרת.

שלמה בניזרי: רבותי, יש אנשים רעבים במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: מה זה ביטוח לאומי?

שלמה בניזרי: ביטוח לאומי זה הביטוח שבא לסייע לאנשים לחיות, להעלות אותם מעל לקו העוני, לתת להם אפשרות לחיות חיים נורמליים.

שלמה בניזרי: וכאשר אתה לוקח את הביטוח, את הסעד של אותם אנשים – רבותי, זה נורא ואיום.

שלמה בניזרי: אנשים פה לא מבינים.

שלמה בניזרי: מאז עלה אוהד מראני לכס מלכותו, להיות מנכ"ל האוצר, שמעתי אותו כמה פעמים אומר – כספי העברה, כספי העברה; ואני רואה שאתה ממשיך בזה, חבר הכנסת ביבי.

שלמה בניזרי: מה זה כספי ההעברה?

שלמה בניזרי: זה איזה לוקסוס, תגיד לי?

יגאל ביבי: אני אמשיך בזה.

יגאל ביבי: 62 מיליארד – – –

שלמה בניזרי: אנחנו נותנים לאנשים לחיות, מה אתה רוצה שנעשה?

תמר גוז'נסקי: – – –

שלמה בניזרי: מה נעשה?

שלמה בניזרי: האזרחים האלה לא צריכים לחיות?

שלמה בניזרי: תאמין לי, היום ביקר אצלי סגן שר הביטוח הלאומי ברוסיה – אצלם יש שר לביטוח לאומי – הוא התפעל כל כך, הוא התפעל ממה שאנחנו עושים, הם באו ללמוד מאתנו.

שלמה בניזרי: אמרתי לו: בדיוק עכשיו אני הולך להילחם על הגזירות הנוראיות של הביטוח הלאומי, מה שרוצים לעשות.

שלמה בניזרי: אתם לא מבינים.

שלמה בניזרי: אתה יודע מה, אולי יבוא אתי לסיור כל מי שלא מבין את זה, ואני אראה לו בדיוק לאן הכספים האלה הולכים.

שלמה בניזרי: מה תגידו לי?

שלמה בניזרי: במובטלים צריך להכות כי יש רמאים?

יגאל ביבי: כן, כן.

יגאל ביבי: מה זה 22% – – –

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: סליחה.

שלמה בניזרי: היה שר יותר אמיץ ממני?

רחמים מלול: חבר הכנסת ביבי.

שלמה בניזרי: היה שר יותר אמיץ ממני?

שלמה בניזרי: אני הלכתי והקמתי יחידה בביטוח הלאומי, באגף חקירות, שתלך ותבדוק לא את המובטלים – את הבטלנים – –

יגאל ביבי: מה יש, לא יכולים לעבוד בחקלאות?

שלמה בניזרי: – – את כל אלה שמרמים, ואנחנו תופסים רמאים.

שלמה בניזרי: אין בעיה, אני נלחם ברמאים, אבל השאר, שאינם רמאים, למה צריך לבוא ולפגוע בהם?

שלמה בניזרי: אתם יודעים מה הגזירות?

שלמה בניזרי: עד היום, אם אדם עבד 180 יום – היה זכאי לדמי אבטלה.

שלמה בניזרי: היום באים ואומרים, לא.

שלמה בניזרי: תקופת האכשרה – 360 יום.

שלמה בניזרי: עשינו סקר באירופה – 25% מהאנשים שאמורים לקבל דמי אבטלה ייפלטו.

שלמה בניזרי: לא כולם לא רוצים לעבוד.

שלמה בניזרי: אנחנו יודעים שיש אנשים.

שלמה בניזרי: אנחנו קובעים כל מיני קריטריונים מחמירים.

שלמה בניזרי: מה עושה שר האוצר?

שלמה בניזרי: משתמש בדברים שלי – אתה אמרת שיש רמאים.

שלמה בניזרי: נכון, רמאים, אז בוא תעזור לי להילחם ברמאים, אבל אל תתפוס את הדברים שלי, ותלך ותילחם באותם מובטלים – – –

אילן גילאון: מה השר חושב על סילבן שלום – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת גילאון, שאלה מיותרת.

אילן גילאון: תוכניות – – – תחזיות צמיחה – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת גילאון, תן לשר לסיים.

רחמים מלול: בבקשה, אם אפשר שאדוני יקצר קצת.

שלמה בניזרי: תרשה לי לסיים; מרוב שאני מתלהב.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני, אני מקשיב לך רוב קשב, אתה משכנע מיום ליום – – –

שלמה בניזרי: אני רוצה רק לומר למשרד השיכון – חבל שהשר שרנסקי לא פה.

שלמה בניזרי: שמעתי שהוא הולך להצביע.

שלמה בניזרי: למה?

שלמה בניזרי: כי הבטיחו לו כמה תיקונים, שכמה עולים קשישים לא ייפגעו.

שלמה בניזרי: לצערי הרב, אני צריך לבוא ולהילחם את מלחמתו של שר השיכון.

שלמה בניזרי: עד היום, יחידים שהתקיימו מהבטחת הכנסה מגיל 45 ועד גיל זיקנה היו זכאים לסיוע בשכר דירה.

שלמה בניזרי: באה החלטת ממשלה – אין, לא יקבלו עוד את הסיוע.

שלמה בניזרי: זוגות צעירים עם 1,400 נקודות ומשפחות חד-הוריות היו זכאים ל-36 חודשי סיוע בשכר דירה, אוטומטית, בעלות של 600 שקלים.

שלמה בניזרי: באה החלטת הממשלה ואומרת – לא, תיבדק ההכנסה של המשפחות ואין יותר סיוע.

שלמה בניזרי: עד היום, זוגות צעירים שהיו להם פחות מ-1,400 נקודות אבל קיבלו הבטחת הכנסה, יכלו גם לקבל סיוע בשכר דירה.

שלמה בניזרי: באה הממשלה ואומרת – מי שיש לו פחות מ-1,400 נקודות, לא יהיה זכאי.

שלמה בניזרי: ועוד, מי שזכאי לשכר דירה וכבר מימש 36 חודשי סיוע, אדוני היושב-ראש, כל שנה יופחת שכר הדירה ב-5%.

שלמה בניזרי: מדובר בהפחתת 5% משכר דירה מקוצץ.

שלמה בניזרי: כלומר, רק מורידים, מורידים, מורידים.

שלמה בניזרי: מסכנים אותם חלשים – –

רחמים מלול: אדוני השר.

שלמה בניזרי: – – שאנחנו יודעים באמת מה זה כל שקל אצלם – כל שקל, אני אומר לכם, אני יודע, אשתי מחלקת אוכל בבית כל שבוע למאות משפחות.

שלמה בניזרי: אנחנו הולכים ואוספים, תאמינו לי.

שלמה בניזרי: לא מתביישים, הולכים לאולמות, הולכים לחנויות, באים אנשים, אומרים: קחו עוד 100 שקל, קחו לחם, קחו מיץ, תנו לאנשים הללו.

שלמה בניזרי: אשתי הוציאה כמה מהרשימה כדי להכניס כמה חדשים.

שלמה בניזרי: התקשרו אותם אנשים, בכו ואמרו לה: אבל בלי העוף הזה שנקבל בסוף שבוע, בלי הלחם, אנחנו לא נוכל לחיות.

שלמה בניזרי: על הדברים האלה אני מדבר.

שלמה בניזרי: עכשיו נגיע למשרדי – לא רק בביטוח הלאומי יש לנו פה צרות – אדוני היושב-ראש, ברשותך, עוד דקה, שתי דקות.

אורי אריאל: השר, חיפשת את הרב הלפרט – – –

רחמים מלול: רבותי, אני ביקשתי מהשר לסיים, תאפשרו לו.

שלמה בניזרי: קיצוץ במשרדי – לפי כל הנתונים שהוכחתי לכולם, משרדי לוקה בחסר של 750 מיליון שקל, כדי לתת שירותים לנכים, לאוטיסטים, למפגרים, לחירשים שמפגינים עכשיו בחוץ.

שלמה בניזרי: זה בתחילת השנה.

שלמה בניזרי: במקום שהממשלה תוסיף לנו, עד לרגע זה יש כבר גירעון של 200 מיליון שקל.

שלמה בניזרי: גרעו לי מהתקציב באותם קיצוצי flat – קיצוץ, קיצוץ וקיצוץ.

שלמה בניזרי: 200 מיליון שקל.

שלמה בניזרי: כל יום מתקשרים.

שלמה בניזרי: אני מקבל כל יום מכתבים מחברי כנסת – מה עם על"ם – עמותה למען נוער במצוקה – מה עם "הפוך על הפוך", מה עם הבית הזה, מה עם הבית הזה של החוסים?

שלמה בניזרי: מה אני יכול לענות להם?

שלמה בניזרי: תגידו לי.

שלמה בניזרי: אני כבר לא רוצה להיפגש עם ראשי רשויות, כי אין לי מה להגיד להם, אין לי מה לתת להם.

שלמה בניזרי: ראש הממשלה היה אצלי במשרד, הבטיח לי 170 מיליון.

שלמה בניזרי: עד היום כמה קיבלתי?

שלמה בניזרי: 18 מיליון, וגם זה אחרי מלחמות כדי לפתוח איזה בית-תמחוי ולפתוח עוד איזה מקום, מעון לילדים מוכים.

רחמים מלול: אדוני השר.

רחמים מלול: יש לנו עוד 60 דוברים.

שלמה בניזרי: מורי ורבותי, אני מודיע לכם פה בשם סיעת ש"ס: אף שאנחנו מפלגה בקואליציה – הפעם לא רק חברי הכנסת יצביעו נגד הצעת החוק, אלא חברי הכנסת, סגני השרים וגם השרים, בכלל זה אנוכי.

שלמה בניזרי: תודה.

אורי אריאל: מה עם האחריות הממשלתית?

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת חיים רמון, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו ידבר חבר הכנסת מוחמד ברכה.

קריאה: – – –

רחמים מלול: הוא התנדב להחליף אותך, חבר הכנסת גילאון, אז אני משיב את הרשימה על כנה, ולאחר חבר הכנסת רמון ידבר חבר הכנסת וילן, ואחריו – חבר הכנסת ברכה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נדמה לי שאנחנו קובעים תקדים חדש בתולדות הכנסת בדיון על תקציב 2002.

חיים רמון: כל פעם מוגש לנו תקציב אחר וכל פעם הוא השתנה וכל פעם הודיעו לנו שהפעם זה הפעם, זה התקציב שיוציא את מדינת ישראל מהבוץ.

אילן גילאון: הפעם לפני האחרונה.

חיים רמון: הפעם האחרונה היתה התקציב שאושר, נדמה לי, בינואר, אפילו לקראת סוף ינואר, אם אינני טועה, ואז שר האוצר – באמת, שר האוצר ידידי – דיבר פחות או יותר כמו עכשיו.

חיים רמון: והיה ברור ואמרתי לו: אתה מגיש תקציב, אתה מצביע על תקציב תלוש מהמציאות, תקציב וירטואלי, ושר האוצר חלק על דעתי.

חיים רמון: ולא חלפו אלא שלושה חודשים ושוב מגישים תקציב – חדש לגמרי – לאותה שנה, ואני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, שהתקציב החדש הזה והתוכנית הכלכלית הזאת לא ישנו דבר וחצי דבר בכיוון הכללי של הידרדרות המשק והחברה בישראל, מכיוון שאנחנו נמנעים מלטפל בבעיות היסוד של החברה והמשק בישראל.

חיים רמון: אחת הבעיות המרכזיות, לצערי – וצריך להגיד את זה באומץ – היא, שבמדינת ישראל, כאשר תשלומי הרווחה הולכים וגדלים, מספר מי שמממן אותם הולך וקטן, ובסוף זה יתרסק.

חיים רמון: והשנה, פעם ראשונה או פעם שנייה שאנחנו מממנים רווחה מגירעון, שזה אסון.

חיים רמון: ומי שישלמו את המחיר הזה יהיו החלשים.

תמר גוז'נסקי: יש לי שאלה: מלחמה מותר לממן מגירעון?

תמר גוז'נסקי: רק רווחה אסור?

חיים רמון: סליחה, אני מציע לא לממן לא את זה ולא את זה.

חיים רמון: יש כאלה – לא את – שטוענים, שהמלחמה היא בלתי נמנעת, והיא לא החלטה רק שלנו.

חיים רמון: יש טוענים, אז אני רוצה לעזוב את זה עכשיו, אבל אני בא ומדבר על החלטה שלנו, כי מה שקורה בכל מקום בעולם – כאשר מתחילים לעשות את זה מגיע משבר נורא ואיום, נורא ואיום.

חיים רמון: ומה שאנחנו צריכים לעשות – ולצערי לא עושים – לא מתמודדים באומץ עם הבעיות הקשות.

חיים רמון: כל מי שעוסק ועיניו בראשו, יודע שהמשק הישראלי נמצא בהידרדרות לקראת כמעט קטסטרופה.

חיים רמון: יש אינפלציה שהרימה ראש ותיגמר השנה ב-6%–7%.

חיים רמון: יהיה גירעון, עם התוכנית הזאת שלא תתבצע בחלקה הגדול, שגם כן יהיה 5%–6% מהתוצר.

חיים רמון: יש דבר שבצדק לא צריך לדבר עליו הרבה – עצירה מוחלטת של השקעות ובריחה מסיבית של הון מן הארץ, לצערי של הרבה מאוד ישראלים, והמיתון הולך והולך ומחמיר.

חיים רמון: אלה הנתונים, וכשמביאים תוכנית שאין בה שום התמודדות עם בעיות היסוד, היא לא תצליח והיא לא תמנע זאת.

שמואל הלפרט: נא לסיים, חבר הכנסת רמון, זמנך תם.

שמואל הלפרט: משפט סיום.

חיים רמון: אני מבקש עוד דקה וחצי.

שמואל הלפרט: עוד דקה.

חיים רמון: אני הבנתי שהיושב-ראש הקודם אמר לי שאולי אני אדבר עוד דקה וחצי, אז אני חושב שאני אסיים.

אורי אריאל: קו התפר בין יושבי-ראש.

חיים רמון: כן, צריך לנצל את קו התפר.

אורי אריאל: מה עם גדר הפרדה?

חיים רמון: כי אין.

חיים רמון: אין, אז אפשר לנצל.

חיים רמון: אני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים במצב כמעט דומה לזה שהיה ב-1985.

חיים רמון: צריך לשבת ביחד, ההסתדרות, המעסיקים, האקדמיה, הממשלה, ולבוא בתוכנית חירום קשה, שיש לה יתרון אחד גדול, שהיא מבשרת תקווה מסוימת.

חיים רמון: התקווה היא רק אם ניצור תוכנית שמעבירה אותנו לצמיחה.

חיים רמון: כדי להגיע לצמיחה, צריך להקטין אבטלה, וכדי להקטין אבטלה, צריך לעודד את האנשים לעבוד.

חיים רמון: מספר העובדים במשק הישראלי הוא 17% פחות מהממוצע של העולם הגדול.

חיים רמון: לצערי הרב, 80% מהנשים במגזר הערבי לא עובדות ו-80% מהגברים במגזר החרדי לא עובדים.

חיים רמון: כששני אלה הנתונים, אנחנו לא מייצרים, אלא יש לנו אובדן תוצר של 22 מיליארד שקל כתוצאה מכך.

חיים רמון: מה שאנחנו צריכים לעשות זה ליצור מערכת תמריצים מרכזית לאנשים שבאים לעבוד והולכים לעבוד בכל התחומים.

נואף מסאלחה: תודה.

תמר גוז'נסקי: מה עם קצבאות יוצאי צבא?

תמר גוז'נסקי: לא אמרת כלום.

חיים רמון: אני אגיד גם על זה, אם את רוצה, נואף בטח ייתן לי לדבר על זה.

נסים זאב: – – – בעיית הגדר – – –

חיים רמון: גם זה ישפיע.

חיים רמון: תשאל את שר העבודה והרווחה, זה שיש פה אלפי עובדים ללא רשיון, גם מן השטחים בימים אלה, משפיע בצורה דרמטית לרעה על הכלכלה.

חיים רמון: תדבר אתו בהזדמנות, הוא מהסיעה שלך.

חיים רמון: אבל אין לי זמן, אז אני רוצה לומר מלה אחרונה בנושא של הקצבאות – – –

נואף מסאלחה: רציתי לתת לך לספור מחדש שלוש דקות.

חיים רמון: אני מייד מסיים, פשוט נשאלתי שאלה על-ידי חברת הכנסת גוז'נסקי, אז אני אענה לה.

חיים רמון: אני אומר בנושא קצבאות ילדים: רק במדינת ישראל, כמעט, הילד העשירי מקבל יותר מהילד הראשון.

חיים רמון: בכל העולם המערבי זה הפוך: הילד הראשון מקבל הכי הרבה, ואחר כך זה טור יורד.

שמואל הלפרט: ממי שמעת את זה?

חיים רמון: אני אביא לך את הנתונים.

חיים רמון: אני מציע, שכל ילדי ישראל יהיו שווים.

חיים רמון: כל יום אני שומע מהחרדים, ובצדק, גם מש"ס וגם מיהדות התורה.

חיים רמון: צריך להשוות, שכל הילדים יהיו שווים, מהראשון עד העשירי, אף שהראשון עולה יותר.

חיים רמון: זה הדבר המרכזי שצריך לעשות.

חיים רמון: אבל, אני רוצה לומר משהו בנושא קצבאות יוצאי צבא.

שמואל הלפרט: אפשר לשאול אותך משהו?

חיים רמון: אם היושב-ראש יסכים, אני מסכים.

חיים רמון: אבל תן לי לסיים את העניין הזה.

חיים רמון: ב-1992 הייתי חבר בממשלת רבין.

חיים רמון: אנחנו באנו ואמרנו: מי שמשרת בצבא צריך לפצות אותו, אבל לא מפצים באמצעות הילדים, מפצים באופן ישיר.

חיים רמון: וחוקקנו את חוק יוצאי צבא, משוחררי צבא.

חיים רמון: גם היום, בתקופה הזאת, צריך לתגמל יותר את מי שמשרת, אבל לא באמצעות הילדים.

חיים רמון: תארו לכם, שמחר יבוא מישהו ויחוקק חוק, שאת קצבאות הזיקנה הסבא או האבא מקבל אם הבן שלו שירת בצבא.

חיים רמון: מה היינו אומרים על זה?

חיים רמון: טירוף דעת.

חיים רמון: זה לא בסדר.

חיים רמון: אני מדגיש, הצעתי בעניין הזה לבוא ולומר: בואו נקצץ 10% בקצבאות הילדים.

חיים רמון: את ה-10% האלה ניתן למי שמשרת במילואים 10 או 20 ימים בשנה בחמש השנים האחרונות.

חיים רמון: ניתן לו את זה באופן ישיר.

חיים רמון: אני יוצא צבא ואני לא צריך את זה.

חיים רמון: לא מגיע לי על סמך זה ששירתתי לפני 20 או 30 שנה במילואים.

אילן גילאון: – – –

חיים רמון: יכול להיות.

חיים רמון: כל דבר אפשר לתלות במשהו שלא ממין העניין, וזאת טעות ערכית מן המדרגה הראשונה, בלי קשר למי זה מועיל ולמי זה לא מועיל.

חיים רמון: אסור.

חיים רמון: זה לא יעמוד במבחן, ואני לא רוצה להגיד איך זה יתקבל בעולם הרחב, כאשר אנחנו עושים הבחנה מן הסוג הזה.

חיים רמון: זו טעות קשה.

חיים רמון: אנחנו חוזרים לאחור, כאשר אני מדגיש, שצריך לתת ליוצאי צבא, ליוצאי מילואים, למי שמשרת ישיר, באמצעות חוק של משוחררי צה"ל, חוק של מי שמשרת במילואים.

חיים רמון: אבל לא לעשות אפליה בין ילדים, כאשר כולם יודעים למה מתכוונים.

חיים רמון: רוצים?

חיים רמון: לעשות את זה באומץ, לתת ישירות ולא דרך הילדים.

חיים רמון: תודה רבה.

חיים רמון: חבר הכנסת הלפרט רוצה לשאול שאלה.

חיים רמון: אני הבטחתי לו.

נואף מסאלחה: לא.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת חיים רמון, גם אם לא מסכימים אתך, נעים לשמוע אותך.

נואף מסאלחה: במקרה הזה אני מסכים אתך.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת חיים רמון דיבר פה על קצבאות הילדים ועל התמיכה ביוצאי צבא.

אבשלום וילן: חבר הכנסת רמון, אני רוצה לגלות לך משהו.

אבשלום וילן: אני לא יודע אם קראת את התוכנית עד סוף פרטיה, אבל הממשלה הזאת, שמפלגתך היא מאושיותיה, מביאה לנו הערב – – –

חיים רמון: למה אתה מתחיל להעליב?

חיים רמון: אני הולך.

תמר גוז'נסקי: איך אתה מצביע?

תמר גוז'נסקי: לא אכפת לי שאתה הולך.

אבשלום וילן: אני דיברתי על מפלגתך ולא עליך.

אבשלום וילן: חבר הכנסת רמון, כדאי שתקשיב לפני שאתה הולך – מצד אחד פוגעים בקצבאות ילדים ומנסים להכניס את מה שאתה אמרת שהוא אבסורד מוחלט, שקצבאות הילדים ניתנו למשוחררי צבא.

אבשלום וילן: אתה בעצמך אומר, שב-1992 העברתם, בצדק, את חוק חיילים משוחררים, שבו בעצם חיילים משוחררים זכאים לשני סכומים: סכום אחד של מענק שחרור וסכום שני שניתן להם עבור לימודים, לימוד מקצוע וכו'.

אבשלום וילן: שרשרת שלמה של נושאים.

אבשלום וילן: לידיעתך, בתוכנית הזאת – עמד פה קודם שר האוצר ואמר שהוא לא פוגע בחיילים.

אבשלום וילן: אני מודיע לך, שלפי התוכנית הזאת קופצים על שנה שלמה של מדד.

אבשלום וילן: אם האינפלציה תהיה 7%–8%, שוחקים את מענק השחרור, מענק הלימודים הזה, ב-7% או ב-8%.

אבשלום וילן: על זה החליטה ממשלת ישראל.

אבשלום וילן: על זה השר דני נוה, שהוא איש ניצי בהשקפתו המדינית, תמך והרים שתי ידיים, ירים הערב שתי ידיים, ואתה ואני היונים צריכים להצביע נגד.

חיים רמון: דבר אתו לא אתי.

אבשלום וילן: אני חושב, שממשלה מיליטריסטית, שרוממות חיילי צה"ל בגרונה, בפועל מבצעת מדיניות הפוכה ומתחברת להצעה המטורפת הזאת, של נתינה עבור קצבאות ילדים למי ששירת או מי שלא שירת.

אבשלום וילן: מדוע אתם פוגעים במשרתים?

אבשלום וילן: מדוע את חוקי חיילי המילואים היינו צריכים להעביר בניגוד לעמדתכם?

אבשלום וילן: מדוע?

אבשלום וילן: אגיד יותר מזה, רבותי חברי הכנסת.

אבשלום וילן: יש היום מחקרים שמוכיחים, שעלות האינתיפאדה הנוכחית למשק הישראלי בשנה וחצי האחרונה שוות ערך ל-10% תל"ג בשנה.

אבשלום וילן: רוצה לומר, הנזק הישיר והעקיף למשק הישראלי של שנת לחימה במהלך האינתיפאדה הוא כ-40 מיליארד שקלים.

אבשלום וילן: אני עומד מאחורי המספר הזה.

אבשלום וילן: אין לי כרגע זמן לנתח אותו.

אבשלום וילן: זהו הישיר והעקיף.

אבשלום וילן: זו הירידה בתוצר, זה המיתון, זו הפגיעה בתיירות, אלה ההוצאות העודפות בביטחון, זו מערכת שלמה שמתגלגלת.

אבשלום וילן: איך אתה יכול לראות את זה, אדוני היושב-ראש?

אבשלום וילן: זה מה שמדהים בתוכנית הזאת.

אבשלום וילן: לא קיבלנו מספרים.

אבשלום וילן: יש חוברת שלמה ללא מספרים.

אבשלום וילן: הגירעון צמח, יש אומרים ל-17 מיליארד, יש אומרים ל-12 מיליארד, ואני אומר – למעלה מ-20 מיליארד, והוא עלול להגיע ל-5%–6% מהתוצר, בין 4% ל-6%, והוא בדיוק מבטא את המספר שאני מדבר עליו.

אבשלום וילן: ההכנסות ממסים נופלות, הוצאות הממשלה גדלות, ונוצרים פה מספרים.

אבשלום וילן: ואם חבר הכנסת רמון דיבר על שנת 1985, זה הולך להיות אולי מסוכן יותר, משום שבשנת 1985 ישבו כל הגורמים וקיבלו החלטות.

אבשלום וילן: הממשלה הזאת הביאה לפני חודשים תקציב, כאשר היה ברור שאין לה שום סיכוי לענות על הצרכים האמיתיים של המשק.

אבשלום וילן: היום מביאים לנו שרשרת של הצעות שהיא כולה הצעות פוליטיות.

אבשלום וילן: היא איננה הצעות כלכליות, וחבל ששר העבודה והרווחה הלך, אני רוצה לתת דוגמה אחת – – – השר נוה, תראה, בכל העולם יש בעיה גדולה, מה עושים עם הביטוח הרפואי והביטוח הלאומי.

אבשלום וילן: כאשר אתם מחליטים במהלך סוציאליסטי כביכול להלאים את התשלומים עבור הביטוח הלאומי ועבור הבריאות ולהפוך את מס ההכנסה השולי מ-50% ל-60%, אתם בעצם יוצרים מערכת, שלאדם עשיר אין תמריץ לשלם 60% מס.

אבשלום וילן: הוא לא ישתמש בביטוח הרפואי הזה ובביטוח הלאומי, כי הוא לא מקבל ממנו כלום.

אבשלום וילן: אתם הורסים תשתית של מערכות שנוצרו במשך עשרות שנים ובעולם המערבי, בצדק, נמנעו מלגעת בהן.

אבשלום וילן: לכן היה היגיון שאמר, שביטוח לאומי וביטוח רפואי ישלמו עד חמש פעמים השכר הממוצע במשק, עד ארבע פעמים.

אבשלום וילן: ברגע שאתם הופכים את זה למס הכנסה, אתם גם מכניסים את היד לקופה.

אבשלום וילן: זה מה שקורה, אדוני היושב-ראש, כאשר מתערבים בקצבאות הילדים, מתערבים בביטוח הבריאות ומתערבים בתקציבי הבריאות במקום ליצור מנגנונים עצמאיים, שיכסו את הבריאות, שיכסו את הביטוח הלאומי ושיבטיחו ביטוח לכול.

אבשלום וילן: צר לי על כך שאני קצת מושך את זה לכיוון תיאורטי, אבל ממשלה שלא חושבת שני צעדים קדימה, בסופו של דבר תלך שלושה צעדים אחורה.

אבשלום וילן: מי שהחליט להמשיך את העימות, שידע את המחיר – 40 מיליארד שקל בשנה למשק הישראלי.

אבשלום וילן: תודה, אדוני.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

נואף מסאלחה: אני מבקש לדבר שלוש דקות, כי רבים רשומים והחליטו לקיים את ההצבעה ב-21:30.

נואף מסאלחה: מי שמדבר יותר גורע מהאחרים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לממשלה יש כסף, למלחמה יש לה כסף אף-על-פי שהשלום משתלם יותר, ולא רק במונחים של כסף ושל תקציבים, אלא בעיקר במונחים של לחסוך בהקזת דם.

אברהם רביץ: מה יקר יותר, שלום או מלחמה?

מוחמד ברכה: השלום משתלם.

מוחמד ברכה: אמרתי שהשלום משתלם תמיד, ולא רק במונחים של כסף.

מוחמד ברכה: תראו מה פורסם היום בעיתון: גם אחרי המלחמה הממשלה מוצאת לנכון להוציא מכרזים לבניית 1,000 יחידות דיור בהתנחלויות.

אורי אריאל: זה לא מספיק.

מוחמד ברכה: בטח שזה לא מספיק.

מוחמד ברכה: אתה תגיד אחרת?

מוחמד ברכה: אתה תגיד אחרת?

מוחמד ברכה: הרי כל העם בישראל חושב אחרת, אגב.

מרדכי משעני: זאת השקעה בתשתיות.

אורי אריאל: זה מוציא את ענף הבנייה – – –

מוחמד ברכה: משעני, נדמה לי שאתה מגשר.

מוחמד ברכה: אתה עדיין זוכר?

מוחמד ברכה: גם אם זה חשוב לתשתיות, הרי לא ייתכן שיהיה קיצוץ בכל התשתיות למעט ההתנחלויות.

מוחמד ברכה: יש גידול של 20% בבניית יחידות דיור לעומת השנה שעברה, ודווקא בשנה שיש בה קיצוצים.

אורי אריאל: ברוך השם.

מוחמד ברכה: אתה תגיד ברוך השם, אבל אין דבר שמתגרה ברצון של הציבור הכללי במדינת ישראל, יהודים וערבים, יותר מהאמירה הזאת, שאתה מברך על בניית דירות ריקות נוספות בהתנחלויות.

אורי אריאל: איך אומרים ברוך השם בערבית?

נואף מסאלחה: אלחמדוללה.

מוחמד ברכה: זה לא יעזור לך.

מוחמד ברכה: ערבית?

מוחמד ברכה: מה לך ולערבית?

נואף מסאלחה: אורי אריאל, אתה מרגיז אותו גם כשאתה מחייך.

נואף מסאלחה: אתה מחייך ומוחמד ברכה מתרגז על מה שאתה אומר.

מוחמד ברכה: אורי אריאל עכשיו לא בממשלה, נכון?

מוחמד ברכה: המפלגה שלו לא בממשלה?

מוחמד ברכה: אני לא זוכר.

מוחמד ברכה: כל אחד יפשפש בזיכרונו וינסה לדלות ממנו איפה אורי אריאל נמצא היום; מה שבטוח הוא, שהוא נמצא במקום הלא-נכון מבחינת מדינת ישראל – בהתנחלויות.

מוחמד ברכה: אני חושש, אדוני היושב-ראש, שאנחנו מפספסים חוק מאוד חשוב שמונח לפנינו.

מוחמד ברכה: אנחנו מתמקדים בקיצוצים, אבל מתעלמים לחלוטין מהחוק השני שאנחנו דנים בו, והוא חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 8).

מוחמד ברכה: זה אחד החוקים המסוכנים ביותר שהובאו אי-פעם לכנסת.

מוחמד ברכה: חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 8) אומר, שכל חוק שיש בו עלות תקציבית, לא יכול להתקבל אם לא יזכה לתמיכת הממשלה או לרוב חברי הכנסת.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, שכל הצעה שתבוא מחבר כנסת כלשהו, צריך שיהיה מעמדה כמעמד חוק-יסוד, שצריך רוב מוחלט, אלא אם החליטה הממשלה שהיא מסכימה, ואז החוק הזה יכול להתקבל ברוב של שניים מול אחד.

מוחמד ברכה: אם נניח הנחה, שהיא לא מופרכת לחלוטין, שממשלה בדרך כלל נשענת על רוב של חברי כנסת, זאת אומרת יותר מ-60.

מוחמד ברכה: זה אומר, שהממשלה בכל זמן נתון יכולה לסרס לחלוטין כל יוזמה מהאופוזיציה, כי יש לה רוב.

מוחמד ברכה: לעולם לא יהיה לאופוזיציה רוב של 61, והצעות חוק שיש בהן עלות כספית יהיו נחלתה של הממשלה, או של חברי כנסת מהקואליציה.

נואף מסאלחה: אני מבקש לסיים.

מוחמד ברכה: עוד לא דיברתי על הנושא המרכזי.

נואף מסאלחה: כבר עברו שלוש דקות וחצי.

מוחמד ברכה: לכן אני מאוד מבקש מחברי הכנסת של האופוזיציה היום ומחברי הכנסת של האופוזיציה של מחר, זאת אומרת מכל חברי הכנסת שרוצים להיות חברים בפרלמנט דמוקרטי, לא לתת לשלול מהם את הזכות להביא חוקים שיש בהם סדר עדיפויות חברתי חדש.

מוחמד ברכה: הם יהיו מין חבורה שתקרקר מעל הבמה ללא שום מסר חברתי וללא שום התייחסות לסדר עדיפויות.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה דבר חמור ומסוכן ביותר.

מוחמד ברכה: אני רוצה לומר משפט אחד, ברשות היושב-ראש, על קצבאות הילדים.

מוחמד ברכה: הדברים נאמרו והוסברו די והותר.

מוחמד ברכה: אני מסכים עם חבר הכנסת חיים רמון – למה לקשור את קצבאות הילדים לשירות צבאי?

מוחמד ברכה: מה זה קשור?

מוחמד ברכה: אתה רוצה לתגמל שירות צבאי?

מוחמד ברכה: תתגמל שירות צבאי.

מוחמד ברכה: מה שקורה הוא, שקיצצו 12% מהקצבאות, עכשיו מקצצים לכלל הציבור עוד 4%, אבל לאלה שלא שירתו בצבא מקצצים בנוסף עוד 20%.

מוחמד ברכה: זה דבר שיכול להוריד אנשים רבים וציבורים שלמים אל מתחת לקו העוני ולמדרונות האבטלה.

מוחמד ברכה: מעבר לזה, אדוני היושב-ראש, הקיצוץ בקצבאות הילדים הוא קיצוץ לא שוויוני.

מוחמד ברכה: מי שיש לו ילדים – יקצצו לו.

מוחמד ברכה: מי שאין לו ילדים – אין סעיף שמקצצים.

מוחמד ברכה: צבא או לא צבא, יהודים או ערבים, כל זה לא חשוב.

מוחמד ברכה: אתה מוענש על עצם העובדה שיש לך ילדים, ואז יש קיצוץ, אחיד או לא אחיד.

מוחמד ברכה: במקרה הזה מובן שהוא לא אחיד, הוא גזעני.

מרדכי משעני: מי שיש לו חתולים לא מקצצים לו.

מוחמד ברכה: משפחות בלי ילדים או זוגות לא משתתפים בעול התקציבי הזה.

מוחמד ברכה: לכן כל הנגיעה הזאת וכל שליחת היד של הממשלה לקצבאות הילדים היא שליחת יד פושעת ונפשעת, ואין להעלות על הדעת שממשלה נורמלית או כנסת נורמלית יכולה לקבל אותה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ר' קפלן: תודה.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ר' קפלן: תודה רבה.

ר' קפלן: (קריאה ראשונה)

נואף מסאלחה: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שר האוצר אמר קודם בדבריו, ובצדק, שעל כולנו להטות שכם, להירתם במצב החירום.

שמואל הלפרט: הוא המשיך ואמר ללא בושה, שבתוכנית הזאת יש חלוקה צודקת של הנטל, תוך הימנעות מפגיעה בשכבות החלשות.

שמואל הלפרט: הוא חזר על החוכמה הזאת שוב ושוב: חלוקה צודקת.

שמואל הלפרט: הוא אמר, חלוקה צודקת.

שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול את שר האוצר, על איזו חלוקה צודקת הוא מדבר?

שמואל הלפרט: עיתון "הארץ" יצא לפני ימים מספר בכותרת ענק: "55%–60% מהגזירות הכלכליות הן על גבם של שלושת העשירונים התחתונים".

שמואל הלפרט: אחרי קיצוץ של 12% בקצבאות הילדים במשפחות העניות ביותר, מציע האוצר קיצוץ נוסף בסך 24%, ובסך הכול 36%.

שמואל הלפרט: זאת חלוקה צודקת, תוך הימנעות מפגיעה בשכבות החלשות.

שמואל הלפרט: שמעתם, רבותי?

שמואל הלפרט: חידוש גדול של שר האוצר.

שמואל הלפרט: שר האוצר ממשיך ואומר, שהוא מדבר על האדם העובד, שקם בבוקר ויוצא לעבודה.

שמואל הלפרט: כולנו הבנו את הרמז, למה הוא התכוון.

שמואל הלפרט: לו הוא דואג.

שמואל הלפרט: האם כבוד שר האוצר יודע בכלל, שבמדינת ישראל יש יותר ממיליון איש שקמים בבוקר ועובדים ומזיעים והכנסתם מתחת ל-4,000 שקל בחודש?

שמואל הלפרט: ולאותם מיליון עובדים יש שלושה, חמישה ושבעה ילדים, וקצבת הילדים שהם מקבלים בסך הכול משלימה את ההכנסה הזעומה שלהם כדי שהם יוכלו להתפרנס בצורה סבירה, ובהם הוא מציע כעת קיצוץ של עוד 24%, ובסך הכול קיצוץ של 36% בתוך חודשיים, וזו חלוקה צודקת של הנטל.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אני רוצה לקרוא לכם מכתב שקיבלתי היום ממנכ"ל המועצה הלאומית לשלום הילד.

שמואל הלפרט: הוא כותב כך: "כל אימת שמשק מצוי במשבר כזה או אחר, שוב נשלחת יד מרושעת אל קצבאות הילדים.

שמואל הלפרט: רק חודשים ספורים לאחר שקצבאות הילדים קוצצו באכזריות, תוך ביטול עדכון ערך הקצבה של 1.4%, והפחתה ריאלית נוספת בערך הקצבה של 12%, שוב נדרשת הכנסת לאשר קיצוץ קשה וכואב נוסף בכל קצבאות הילדים של כל המשפחות וכל הילדים, כולל החלשים ביותר.

שמואל הלפרט: מדובר בקיצוץ כולל שאמור להגיע במצטבר עד למעלה מ-30% מערך הקצבה.

שמואל הלפרט: על שום מגזר במשק לא הוטל עול כבד כזה.

שמואל הלפרט: על שום מגזר במשק לא הוטל מיסוי כזה.

שמואל הלפרט: אפשר לקרוא לקיצוץ בכל שם אפשרי, אך בפועל מדובר במס חדש על ילדים ומשפחות עם ילדים, ועליהן בלבד.

שמואל הלפרט: "בישראל החליפה מערכת הקצבאות את מערכת הזיכויים במס הכנסה, כביטוי להתחשבות כלכלית בגודל המשפחה" – – –

נואף מסאלחה: למה בייגה שוחט נגד החוק שלך?

אברהם-בייגה שוחט: זו התנגדות במובן החיובי של המלה.

נואף מסאלחה: אתה נגד החוק שלו, וזה נאמר כאן.

נואף מסאלחה: אני שואל אותו למה אתה נגד החוק שלו.

שמואל הלפרט: בייגה שוחט תמך במתן 800 מיליון שקל לאוכלוסייה הערבית בלבד.

שמואל הלפרט: עכשיו מדובר באוכלוסייה ערבית וחרדית; אז האוכלוסייה הערבית, חבר הכנסת בייגה שוחט, תסבול בגללנו.

אברהם-בייגה שוחט: למה "בלבד"?

שמואל הלפרט: האוכלוסייה הערבית החביבה עליך תסבול עכשיו בגללנו.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

מוחמד ברכה: על מה אתה מדבר?

שמואל הלפרט: האוכלוסייה הערבית עכשיו תסבול.

מוחמד ברכה: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אבל גם אתה קיבלת.

אברהם-בייגה שוחט: הרי גם אתה לא היית בצבא.

שמואל הלפרט: והוא אמר שבגללנו אין אפודי מגן.

שמואל הלפרט: ראית היום את הידיעה בעיתון, חבר הכנסת בייגה שוחט, שצה"ל שילם 460,000 ש"ח בשביל מופע אחד בלבד, ובסכום הזה היינו יכולים לרכוש, כך כתוב בעיתון, אלפי אפודי מגן?

שמואל הלפרט: לא שמעתי אותך אומר מלה אחת על זה.

שמואל הלפרט: סמל הצדק והיושר, שדואג לאפודי מגן – –

אברהם-בייגה שוחט: אם אני אאמין לכל מה שכתוב בעיתון – – –

שמואל הלפרט: – – ולקסדות, שאתה דואג להן כל כך.

שמואל הלפרט: היית כל כך מוטרד שזה ימנע אפודי מגן, קסדות לחיילים.

שמואל הלפרט: למה לא הטרידו אותך היום 460,000 ש"ח שבהם אפשר היה לרכוש אלפי אפודי מגן?

שמואל הלפרט: לא שמעתי ממך מלה אחת על כך.

אברהם-בייגה שוחט: לא שמעת אותי אומר שיש אלפי תלמידי ישיבה מחוץ-לארץ שלא קיימים.

שמואל הלפרט: לא היה ולא נברא.

שמואל הלפרט: זה גם כן אחד השקרים שלכם.

שמואל הלפרט: אתם תיווכחו שכל הסיפור לא היה ולא נברא.

אברהם-בייגה שוחט: לא שמעת אותי אומר ולא כלום – – –

שמואל הלפרט: לא היה ולא נברא.

אברהם-בייגה שוחט: לא היה ולא נברא.

שמואל הלפרט: יש בעיה קטנה, שבגלל המצב הביטחוני חלק קטן מהתלמידים לא חזרו.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

יוסף יצחק פריצקי: ח"י אלפים.

שמואל הלפרט: אתה לא יודע שבגלל המצב הביטחוני חלק מהתלמידים מחוץ-לארץ פחדו לחזור?

שמואל הלפרט: כאילו שאתה חי בהונולולו.

שמואל הלפרט: אתה לא יודע את זה?

יוסף יצחק פריצקי: – – –

שמואל הלפרט: מה אתה מיתמם כל כך?

יוסף יצחק פריצקי: לחזור לאן, לכאן?

שמואל הלפרט: הם פחדו לחזור, זו האמת לאמיתה.

שמואל הלפרט: אבל כאשר מדובר בחרדים מותר להשמיץ, מותר הכול.

שמואל הלפרט: לכן אני פונה אל חברי הכנסת להצביע נגד התוכנית.

נואף מסאלחה: תודה רבה, אדוני.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת איוב קרא – אינו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריה – חברת הכנסת נחמה רונן.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תוכנית החירום הכלכלית שהונחה לפנינו אינה אלא ניסיון להפוך את החברה הישראלית לחברה מהעולם השלישי, לחברה של עניים, לחברה של אנשים שלא יכולים להתקיים בכבוד, לחברה אכזרית, לחברה אלימה, לחברה שלא מגלה חמלה לחלשים בתוכה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, כבר היום חיים למעלה ממיליון איש מתחת לקו העוני, בהם חצי מיליון ילדים.

תמר גוז'נסקי: התוכנית הזאת, פלוס מה שכבר הוחלט בפברואר, תגדיל את מספר החיים מתחת לקו העוני עוד ברבבות משפחות, וכנראה בסביבות 150,000 ילדים.

תמר גוז'נסקי: מי שמציע לכנסת תוכנית כלכלית שאומרת שעוד 150,000 ילדים יחיו מתחת לקו העוני, צריך לקרוא לו טרוריסט חברתי.

תמר גוז'נסקי: זאת תוכנית טרור חברתי נגד החלשים, נגד העניים, נגד הילדים, נגד אנשים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בצביעות רבה, חברי כנסת מסוימים ושר האוצר אומרים: שילכו לעבוד, למה הם לא עובדים?

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שכל אחד מכם מכיר סיפור אישי של אנשים שמחפשים עבודה ולא מוצאים, לרבות אנשים בעלי השכלה.

תמר גוז'נסקי: אבל אני שואלת, במדינה שבה יש היום 300,000 מובטלים, למי בדיוק מופנות הטענות על מי שמחפש עבודה ולא מוצא עבודה?

תמר גוז'נסקי: אתמול שמעתי על תלמידי סמינרים למורים שאומרים: בשביל מה ללמוד?

תמר גוז'נסקי: הרי אין עבודה, מפטרים מורים.

תמר גוז'נסקי: שרת החינוך דיברה על פיטורי 1,500 מורים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על מפעלים שנסגרים, אנחנו מדברים על רשויות מקומיות שמפטרות עובדים, אנחנו מדברים על עובדים סוציאליים שמפוטרים.

תמר גוז'נסקי: על מה אנחנו מדברים?

תמר גוז'נסקי: אבל, חברי הכנסת, הצביעות היא כל כך גדולה.

תמר גוז'נסקי: היום אדם שעובד ומשתכר שכר מינימום, ויש כנראה 700,000–600,000 עובדים – אני לא מדברת על עובדים זרים – שזה השכר שלהם, מי שהיום משתכר שכר מינימום ומפרנס משפחה עם ילדים, לא חשוב כמה ילדים, ומקבל קצבאות ילדים, חי מתחת לקו העוני.

תמר גוז'נסקי: עכשיו, מה עושים למי שכבר חי מתחת לקו העוני?

תמר גוז'נסקי: שוחקים לו את שכר המינימום, מקצצים לו בקצבאות הילדים.

תמר גוז'נסקי: מתחת לקו העוני – אפשר להיות 10% מתחת לקו העוני ואפשר להיות 50% מתחת לקו העוני.

תמר גוז'נסקי: כלומר, אלה שממילא כבר מתחת לקו העוני, ירדו למצב של תת-קיום.

שמואל הלפרט: זו חלוקה צודקת של שר האוצר.

תמר גוז'נסקי: כן.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, יהיו לזה השלכות ברמת הלימודים, באלימות, במחלות, יהיו לזה השלכות ברמה המוסרית של החברה הישראלית.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה גם להוסיף, שמדובר בקבוצה גדולה מאוד של נשים שמשתכרות שכר מינימום, ובעיקר בנשים שבראש משפחות חד-הוריות.

תמר גוז'נסקי: כמה אוהבים בכנסת לדבר על משפחות חד-הוריות, ממש אוהבים לדבר.

תמר גוז'נסקי: יש לנו אפילו חוק משפחות חד-הוריות.

תמר גוז'נסקי: מה עושים לאשה שהיא במשפחה חד-הורית?

תמר גוז'נסקי: מה עושים לה עכשיו?

תמר גוז'נסקי: נוסף על השחיקה בשכר המינימום, נוסף על הקיצוץ בקצבאות הילדים, ואם היא מקבלת הבטחת הכנסה אז גם יקצצו לה בהבטחת הכנסה; נוסף על זה אומרים: לא, היא תקבל עוד עונש.

תמר גוז'נסקי: אם עד עכשיו היא יכלה לקבל 1,100 שקל סיוע בשכר דירה, היא תקבל עכשיו רק 600 שקל.

תמר גוז'נסקי: לכן, התוצאה של הצעת החירום הזאת, התוכנית המקולקלת הזאת, תהיה עוד אלפי אנשים ברחובות, אנשים שלא יוכלו לשלם שכר דירה.

תמר גוז'נסקי: תצפו ותראו את אלפי האנשים שיחיו על המדרכות, כי הם לא יוכלו לקיים את עצמם ולא יוכלו לשלם שכר דירה.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת רק לסיים ולומר דבר אחד.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, התוכנית הזאת, שאמרתי שהיא תוכנית חירום אבל היא תוכנית טרור, התוכנית הזאת קודם כול ומעל הכול מכוונת נגד החלשים, אבל יש לה נימה גזענית שהיא חסרת תקדים.

תמר גוז'נסקי: ב-1975 היתה קצבת יוצאי צבא, היא התחילה מהילד השלישי.

תמר גוז'נסקי: עכשיו הממשלה הזאת החליטה להיות גזענית מהילד הראשון.

תמר גוז'נסקי: האפליה תהיה מהילד הראשון.

תמר גוז'נסקי: התוכנית תפגע במיוחד במשפחות ערביות, כי שם יש יותר אבטלה, כי שם יש פחות הזדמנויות עבודה, כי שם יש יותר אנשים שנאלצים לקבל סיוע.

תמר גוז'נסקי: ואני רוצה לומר מה אין בתוכנית הזאת.

תמר גוז'נסקי: האם שמת לב, חבר הכנסת רביץ, שאחרי כל הדיבורים על מיסוי ההון וכל מיני מלים כאלה – תחטט בתוכנית הכלכלית, תחפש שם את מיסוי ההון.

תמר גוז'נסקי: איפה המיליארדים האלה?

תמר גוז'נסקי: אנחנו בכל שנה מוותרים למעבידים ולבעלי החברות, במסים, על 40 מיליארד שקל; בשנה.

תמר גוז'נסקי: אם היו לוקחים מהמסים האלה לא יותר, 3 מיליארדי שקל, לא צריך היה את התוכנית הזאת.

תמר גוז'נסקי: אבל בהם לא נוגעים.

תמר גוז'נסקי: בבעלי החברות, באלה שקיבלו את כל הקלות המס, בהם לא נוגעים.

תמר גוז'נסקי: מיסוי על הריבית, בשום אופן לא.

תמר גוז'נסקי: מס עיזבון, מה פתאום, לא יעלה על הדעת.

תמר גוז'נסקי: והתוצאה תהיה, שבצד התוכנית הזאת נמשכת התוכנית שעושה את העשירים עשירים יותר.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שזאת ממשלה שגם גוזלת את עתידנו, אבל במיוחד את עתיד הילדים ואת עתיד השכבות החלשות.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת נחמה רונן – איננה נוכחת.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת איתן כבל – איננו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת ישראל כץ – לא נמצא.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אורי אריאל – איננו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת שאול יהלום – איננו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת דהאמשה, הבטחתי לו לדבר אחר כך.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת נחום לנגנטל – איננו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת זבולון אורלב – איננו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת האשם מחאמיד – איננו נוכח.

נואף מסאלחה: סליחה, חבר הכנסת האשם מחאמיד ישנו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת לנגנטל, קראתי להאשם, אתה אחריו, כי לא היית פה.

נואף מסאלחה: בסדר?

נחום לנגנטל: בסדר – – –

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין לי פה ניירות לקרוא, רק להציג כמה דברים, אדוני.

האשם מחאמיד: הדבר הראשון, המלה הראשונה ששר האוצר התבטא בה, אדוני היושב-ראש, היא יאסר ערפאת.

האשם מחאמיד: הכול התחיל ביאסר ערפאת ונגמר ביאסר ערפאת.

האשם מחאמיד: יש פה, בערבית, אדוני, מלה שנקראת איסתיהבל.

האשם מחאמיד: איסתיה

האשם מחאמיד: בל זה בעברית בבניין התפעל – הסתהבל, מלשון אהבל.

האשם מחאמיד: יש פה ממשלה שחושבת שכל העם הזה הוא אהבל.

האשם מחאמיד: אף שאתם לא מבינים ערבית, לפחות אלה שיכולים להבין בניינים בעברית, שיבינו – הסתהבל.

האשם מחאמיד: ממשלה שמסת

האשם מחאמיד: הבלת את העם הזה, שחושבת שהוא אהבל.

האשם מחאמיד: ולכן מתחילים ביאסר ערפאת וגומרים ביאסר ערפאת.

האשם מחאמיד: ומי שמקצץ בתקציבים לילדים זה יאסר ערפאת, ולנכים יאסר ערפאת אחראי, והחירשים צריכים להפגין מול לשכתו של יאסר ערפאת במוקטעה.

האשם מחאמיד: שילכו למוקטעה להפגין, למה להפגין פה?

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, עשיתי חשבון.

האשם מחאמיד: היום קיבלתי מארגוני המורים – שרוצים לפטר מורים.

האשם מחאמיד: אם יש לך מחשב קטן, אתה יכול לעשות חישוב כמה חצי מיליון שקל, אדוני היושב-ראש, חצי מיליון שקל – מופע של רמי וריטה.

האשם מחאמיד: אין לי שום דבר נגדם, אין לי נגדם כלום.

האשם מחאמיד: אדוני, באים למופע בלטרון, באמפיתיאטרון בלטרון, משלמים להם עבור שעה, שעה וחצי, חצי מיליון שקל מכספי המדינה.

יוסף יצחק פריצקי: המופע עלה חצי מיליון, לא בטוח ששילמו להם את זה.

יוסף יצחק פריצקי: זה עדיין הרבה מאוד.

האשם מחאמיד: אני חייב התנצלות לריטה ולרמי.

האשם מחאמיד: אז הם קיבלו 300,000 שקל, וכל המופע עלה, אדוני היושב-ראש, חצי מיליון שקל.

האשם מחאמיד: תעשו חשבון, עכשיו היו אצלי מורים ומורות.

האשם מחאמיד: כמה מקבל מורה היום?

האשם מחאמיד: – 3,000 שקל בחודש, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: כמה מורים אפשר לשנה אחת?

האשם מחאמיד: – 17 מורים.

האשם מחאמיד: תעשו חשבון, בחצי מיליון שקל, חבר הכנסת פריצקי, אפשר להעסיק 17 מורים.

האשם מחאמיד: אין בושה, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: הממשלה לא מתביישת.

יוסף יצחק פריצקי: אולי שהמורים ישירו?

האשם מחאמיד: זאת שערורייה, אדוני.

האשם מחאמיד: מכספי המדינה מאות אלפי שקלים להופעה של שעה וחצי.

האשם מחאמיד: האם זה לא מקומם?

האשם מחאמיד: זה לא מקומם, מה שאמר קודם יגאל ביבי, שילד ערבי עולה למדינה 500 שקל וילד יהודי 200 שקל?

האשם מחאמיד: אני לא מבין את זה.

האשם מחאמיד: לפי איזה היגיון הוא עשה את זה?

האשם מחאמיד: ילד זה ילד.

נסים זאב: זה לפי הממוצע, שבמשפחה ערבית יש לפחות עשרה ילדים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה פשוט מאוד לומר, שכאשר באים – – – אתה דתי, יש לך אלוהים, נכון?

נסים זאב: שאלת איך הוא עשה את החישוב – ממוצע יהודי זה ארבעה ילדים למשפחה וערבי זה עשרה.

האשם מחאמיד: אז הוא עשה ממוצע של משפחות.

האשם מחאמיד: אז לך יש עשרה.

האשם מחאמיד: למה הוא דיבר על ערבים?

האשם מחאמיד: למה הוא לא דיבר על חרדים?

האשם מחאמיד: כי זו גזענות לשמה.

נסים זאב: אין לו עם זה שום דבר – – –

האשם מחאמיד: אני רוצה לכבד מאוד את מה שאמר יצחק קדמן, ראש המועצה הלאומית לשלום הילד הוא אמר כמה דברים, אני לא אקרא אותם כי אין לי זמן, אדוני היושב-ראש, אבל הוא אמר שזו בושה וחרפה שמענישים תינוקות על עוול שאני עשיתי.

האשם מחאמיד: אז אני חטאתי.

האשם מחאמיד: ישימו אותי בבית-כלא.

האשם מחאמיד: אני לא הלכתי לצבא, לא רוצה לשרת, לא שירתתי, למה להעניש תינוקות?

האשם מחאמיד: ריבונו של עולם, מי יכול להבין את זה?

האשם מחאמיד: איפה זה כתוב?

האשם מחאמיד: אם יש אדם עם קצת מצפון, עם קצת אמונה באלוהים, בנביאים, שיכול להבין דבר כזה, שתינוק – – –

אברהם רביץ: יש פסוק: אבות אכלו בוסר ושיני בנים תקהינה.

האשם מחאמיד: ודאי, אני מכיר את זה.

האשם מחאמיד: אבל מה, אדוני הרב רביץ, זה לא נאמר כדי שנלך בעקבות זאת, אלא בא לומר שניזהר שמא זה יקרה.

האשם מחאמיד: נכון או לא?

נואף מסאלחה: תודה, חבר הכנסת מחאמיד.

האשם מחאמיד: ולכן, אנא, אל תיתנו לשיני הילדים האלו לאכול בוסר.

האשם מחאמיד: אני אכלתי, שהילדים שלי לא יהיו אחראים, שתינוק בן חודשיים, בן שנה, בן שנתיים, בן עשר, לא יסבול משום שאביו לא שירת בצה"ל, עם כל הכבוד לצה"ל.

האשם מחאמיד: תודה.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שצריך להעיר שתי הערות בקשר לתוכנית שמובאת לפנינו, ואני אומר את זה בבחינת מה שאנחנו רגילים לומר – יש השיטה של "סור מרע", ויש ה"עשה טוב".

נחום לנגנטל: ה"סור מרע" זה איך אנחנו לוקחים את הקיצוץ שיש תקציב המדינה ומצמצמים את הרע שבו.

נחום לנגנטל: זו פעולה גזברית בסופו של דבר, שצריכה להיות עם איזה שכל כלכלי, איך יוצרים קיצוצים של כמה מיליארדי שקלים בתקציב המדינה, על מנת שבאמת תקציב המדינה יהיה קצת יותר רלוונטי וישים, לעומת הצרכים של המשק.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, לא נביא אני ולא בן נביא, אבל פה, מעל דוכן זה, אמרתי לפני כמה חודשים, כשאישרנו את תקציב המדינה, בלי שום קשר למלחמה הזאת, למבצע "חומת מגן", שבכלל עוד לא התחיל; אמרתי לכולם, אמרתי פה בכנסת, שנצטרך לקצץ משהו שמתקרב ל-20 מיליארד שקל לשנת התקציב 2002.

נחום לנגנטל: והנה לא רחוק היום, אחרי שלושה חודשים, ואנחנו מתבקשים לעשות קיצוץ של 13 מיליארד שקלים.

נחום לנגנטל: בפועל זה יהיה כבר הרבה פחות.

נחום לנגנטל: אנחנו מבינים ש-13 מיליארד שקל, זו לא תהיה המלה האחרונה, זה יהיה הרבה פחות, כי לא יצליחו להוציא מיליארד שקלים.

נחום לנגנטל: ואני אומר לכם פה היום – סגן השר רביץ הוא אדם שיש לו זיכרון טוב הוא מנוסה ממני בכנסת – זו לא הפעם האחרונה בשנה הזאת שנגיע כאן ונידרש לעשות קיצוץ נוסף בתקציב המדינה.

נחום לנגנטל: ואני מאמין שעד דצמבר 2002 נגיע למצב של קיצוץ שמתקרב ל-20 מיליארד שקל, יהיה קיצוץ של 20 מיליארד שקל בסך הכול, כי התקציב לא רלוונטי.

נחום לנגנטל: זה דבר ראשון.

נחום לנגנטל: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אם עושים שינויים בקצבאות הילדים, או דרך קי"ץ, אני חושב שצריך להגיע לצדק לפחות בעניין אחד – שהילד הראשון יקבל כמו הילד הרביעי וכמו העשירי וכמו ה-15; לפחות להגיע למצב אחד שוויוני, שבו כל הילדים מקבלים קצבת ביטוח לאומי שווה.

נחום לנגנטל: לא רחוק היום שבו נולד לי הילד הראשון.

נחום לנגנטל: לפי ההוצאות שהיו לי לילדה הראשונה שנולדה לי ולילד החמישי שנולד לי – עבור הילד החמישי הוצאתי פחות כספים.

נחום לנגנטל: לא הייתי צריך לקנות לו מיטה, עגלת ילדים, מזרנים וכו', כי זה עבר מאחד הילדים.

נחום לנגנטל: לאחר לידת הילד הראשון והשני קונים יותר אביזרים.

נחום לנגנטל: לכן אין שום סיבה הגיונית שהילד הראשון יקבל קצבה קטנה מקצבת הילד החמישי או העשירי.

נחום לנגנטל: זה דבר אחד שצריך לעשות באשר לקיצוצים.

נואף מסאלחה: הרי נותנים את זה למשפחה.

נואף מסאלחה: הם לא בדיוק מפרידים בין הראשון לחמישי.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אני החלטתי, יחד עם אשתי, שיהיו לנו חמישה ילדים.

נחום לנגנטל: יש לנו חמישה ילדים.

אברהם הירשזון: אני חושב שהיא החליטה אתך, לא אתה אתה.

נחום לנגנטל: האמת שזו בעצם החלטה שלה ואני הסכמתי.

נחום לנגנטל: חבל שאין לנו יותר, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: אבל ילד ראשון, באופן עקרוני, צריך להיות כמו הילד האחרון מבחינת התשלום לילדים.

נחום לנגנטל: אני לא מדבר כרגע מבחינה זו שאני רוצה להרוויח משהו מקופת המדינה, מקצבאות ביטוח לאומי.

נחום לנגנטל: זה דבר אחד שצריך לעשות.

נחום לנגנטל: דבר נוסף שצריך לעשות, מדינת ישראל צריכה לקצץ יותר מאשר 4% בהוצאות הממשלה.

נחום לנגנטל: זאת מדינה שחיה יותר גרוע ממדינות העולם השלישי.

נחום לנגנטל: אנחנו צריכים להיות אחראיים.

נחום לנגנטל: לא יכול להיות שתהיה הוצאה ממשלתית כל כך גדולה לעומת התל"ג שלנו.

נחום לנגנטל: צריך לקצץ יותר מ-4%.

נחום לנגנטל: כרגע יש לנו הצעה של 4%.

נחום לנגנטל: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ואני אומר לכם, אדוני השר, אדוני סגן השר ואדוני חבר הכנסת המכובד, שהוא איש כלכלה גדול, איש בריאות, איש רווחה, לא יכול להיות שיהיו כאלה הוצאות גדולות של הממשלה.

נחום לנגנטל: צריכות להיות פחות הוצאות, וצריך להגדיל את הקיצוץ בתקציב הממשלה.

נחום לנגנטל: אני אומר את זה כאיש קואליציה.

נחום לנגנטל: זה לא נוח, אבל זה חלק מהעניין.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עכשיו צריך לדבר על "עשה טוב".

נחום לנגנטל: לדאבוני, בהצעה שמובאת בפנינו אין תוכנית שמראה את האור בקצה המנהרה, שמראה איך תהיה צמיחה.

נחום לנגנטל: זה דבר שלא מופיע בפנינו.

נחום לנגנטל: יש פה כרגע תוכנית גזברית איך להוריד כסף, איך עושים יותר קיצוצים.

נחום לנגנטל: זאת גזברות.

נחום לנגנטל: אין פה איזו תוכנית של צמיחה מעבר לגזברות.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, חייבים להביא איזו תוכנית בקרקעות ובנדל"ן, כדי שזה יהיה קטר שיוביל את המשק לצמיחה.

נחום לנגנטל: אני לא יכול לפרט בגלל קוצר הזמן.

נחום לנגנטל: חייבת להיות תוכנית מסוימת בקשר לייצור וליצוא, שתיתן אינסנטיב לאנשים שעוסקים בתחום הזה, על מנת שיהיה כדאי להם לייצר את הסחורה הישראלית, להשקיע ביצוא הישראלי.

נחום לנגנטל: חייבת להיות איזו האצה של תהליך ההפרטה במדינת ישראל בכל אותם דברים שקשורים לתהליכים שהתחילו בהם אך הם לא נמשכים בקצב הרצוי.

נחום לנגנטל: אני מדבר, אדוני היושב-ראש, על מכירת מניות הבנקים, שיכולה להביא כסף להקטנת הגירעון.

נחום לנגנטל: זו מכירת מניות, זה לא דבר שצריך להתחיל מחדש.

נחום לנגנטל: דבר אחרון, ובזה אסיים, נושא התשתיות.

נחום לנגנטל: זה נושא שצריך, בסופו של דבר, לתת כמה פתרונות של פרויקטים לאומיים אמיתיים והגדלת התשתיות, על מנת שמזה תהיה איזו צמיחה למשק.

נחום לנגנטל: תודה.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת לנגנטל, גם לי יש חמישה ילדים, אבל אנחנו לא מתלוננים.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התוכנית של הממשלה היא לא חומת מגן כלכלית, היא פיגוע חברתי-כלכלי.

עסאם מח'ול: זאת ממשלה של מפגעים לא רק בנושא השלום, אלא קודם כול בנושא החברתי ובנושא הכלכלי.

עסאם מח'ול: היא מבצעת פיגוע נגד השכבות החלשות.

עסאם מח'ול: זו ממשלה שהוכיחה שהיא ממשלה חירשת, במיוחד כשהיא דנה בעניינם של חירשים.

עסאם מח'ול: זו ממשלה שפוגעת בשכבות החלשות ובזכויותיהן.

עסאם מח'ול: מה שמאפיין הוא, שיש מנין לקחת את הכסף, והממשלה הזאת, באטימות שמתאימה לה, ממאנת לחשוב ולנקוט את הצעדים הנחוצים.

עסאם מח'ול: קודמי דיברו על פרסום מכרזים לבנייה של כ-1,000 יחידות דיור בשטחים הכבושים רק עכשיו, השבוע.

עסאם מח'ול: אבל אנחנו היינו גם עדים להרבה תרעומת והרבה קולות גבוהים שדיברו על מיסוי הון באותם ימים שדיברו על התוכנית האומללה הזאת, על הפיגוע החברתי-הכלכלי הזה.

עסאם מח'ול: איפה מיסוי ההון בתוכנית הזאת?

עסאם מח'ול: יוק.

עסאם מח'ול: אין.

עסאם מח'ול: מי מעז?

עסאם מח'ול: לכן, זו תוכנית של התעמרות נוספת בחלשים, אחרי ההתעמרות שהם עברו לפני כמה חודשים עם העברת התקציב הלא-מקורי שעבר כאן

עסאם מח'ול: לפני כמה חודשים.

עסאם מח'ול: חלק מהמאפיינים של התוכנית הזאת הם הגבלת החקיקה הפרטית.

עסאם מח'ול: זה עוד מאפיין של ממשלה שרומסת כל ערך דמוקרטי וכל ערך של הכנסת הזאת ושל הבית הזה – מתקפה כדי לחסל את התפקיד של הכנסת ואת התפקיד של הדמוקרטיה בישראל.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת מסוכנת גם בתחום החברתי-הכלכלי, וצריך להסיר אותה מדרכו של הציבור.

עסאם מח'ול: מדברים על הקפאת השכר בכל המשק לשנה וחצי.

עסאם מח'ול: מה המשמעות של זה?

עסאם מח'ול: כביכול זה שוויוני, אבל כאן מדברים על הקפאת השכר, על מניעת ציבור העובדים מזכותו האלמנטרית להיאבק על שיפור תנאי עבודתו על-פי חקיקה; לא על-פי הסכם קיבוצי, לא בעסקת חבילה, אלא על-פי חוק.

עסאם מח'ול: זה דבר שאיננו נוגע כהוא זה למשטר דמוקרטי ולחשיבה דמוקרטית.

עסאם מח'ול: מדברים על דמי אבטלה, על קשיים שמערימים בפני המובטלים, כאילו המובטלים בחרו שלא לעבוד.

עסאם מח'ול: אני שמעתי איזה איציק היום ברדיו, שהוא בעל חברת כוח-אדם, שתוקף את המובטלים, כאילו הציבור בישראל לא רוצה לעבוד.

עסאם מח'ול: כל העבודות נמצאות רק הוא לא רוצה לעבוד.

עסאם מח'ול: איזו גישה?

עסאם מח'ול: אני אומר, זו תוכנית שמדברת כביכול על שוויוניות, על העלאת מס ערך מוסף ב-1% לכולם, אבל 1% ממשכורתו של מי שחי מקצבאות שנפגעות מלמעלה ומלמטה עכשיו, פעם אחרי פעם, יכול להגיע ל-4% מהשכר שלו, כאשר אותו 1% כמעט שלא מופיע בשכרם של העשירונים העליונים.

עסאם מח'ול: גם הקיצוץ הרוחבי במשרדי הממשלה – איזה משרדים?

עסאם מח'ול: חינוך, רווחה, בריאות, שהם נסחטו כבר פעם אחר פעם על-ידי הממשלות ועל-ידי התוכניות הכלכליות האומללות האלה.

עסאם מח'ול: לכן אני אומר, אין שוויון, יש זריית חול בעיני הציבור, יש שוד באמצע היום של הציבור החלש.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת מסוכנת והממשלה הזאת צריכה ללכת מהר ככל האפשר.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בעת הדיון על התקציב שעבר לפני חודשיים דיברנו ואמרנו שהתקציב הזה לא יכול לעמוד במשימה.

תאופיק חטיב: אמרנו גם שהוא תקציב גרוע.

תאופיק חטיב: הממשלה ונציגיה, שהיום באים להגיד לנו שצריך לתקן את התקציב, עמדו אז ודיברו בשבחו של התקציב ההוא, שאין כמוהו, כי פשוט כמו כל ממשלה – והממשלה הזאת אפילו קצת יותר – היא רוצה לשמר את הכיסאות שלה, אפילו להרחיב אותם.

תאופיק חטיב: בדיוק עכשיו, בעידן של קריסה כלכלית טוטלית, יש שני דברים שממשלה זו עושה: היא מרחיבה את ההתנחלויות ומרחיבה את הממשלה.

תאופיק חטיב: היא מצרפת שרים.

תאופיק חטיב: עכשיו היא גם רוצה להרחיב לשכות לשרים ולסגני השרים ולהרחיב התנחלויות.

אורי אריאל: האם אתה יכול להרחיב בעניין הרחבת ההתנחלויות?

נואף מסאלחה: הוא לא האיש המתאים.

נואף מסאלחה: היה צריך לשאול את עסאם מח'ול.

תאופיק חטיב: לצערי הרב, הממשלה הזאת עושה את הדברים הסותרים והנגלים כל כך לעיני אנשים, אפילו אלה שהיא חושבת שהם טיפשים, סליחה על הביטוי.

תאופיק חטיב: אי-אפשר לבוא ולהגיד, שמקצצים בתשתיות מהצפון, מקו העימות, ועד הנגב, כולל הנגב, ומוסיפים לבינוי ולתשתיות בהתנחלויות.

תאופיק חטיב: זה קצת מוזר.

תאופיק חטיב: זה כמו שהממשלה הזאת מוזרה.

תאופיק חטיב: הממשלה הזאת – וכבר הזכירו זאת קודם חברים – רומסת את מה שנקרא המשטר הדמוקרטי ואת הפרדת הרשויות.

תאופיק חטיב: גם על זה דיברנו בזמנו, לפני חודשיים, באותו חוק, חוק ההסדרים, שבו הממשלה מסרסת את הכנסת כבית-מחוקקים באופן טוטלי והופכת אותו לבית שנותן אמון בממשלה ותו לא.

תאופיק חטיב: הוא מקבל צ'ופרים, משרות, שרים, סגני שרים וכו' ונותן אמון בממשלה.

תאופיק חטיב: אבל הוא לא בית-מחוקקים.

תאופיק חטיב: זאת אומרת, העניין של הפרדת הרשויות סורס טוטלית.

תאופיק חטיב: זה לא קיים.

תאופיק חטיב: מה שמלמדים היום בבתי-הספר ובאוניברסיטאות לא קיים, וצריך כנראה להחליף את כל ספרי הלימוד, לעדכן אותם ולהגיד שבישראל קמה ממשלה בשנת 2001, והממשלה הזאת הצליחה לסרס את בית-המחוקקים באופן טוטלי.

תאופיק חטיב: חלק מהקואליציה אפילו רוצה לסרס גם את בית-המשפט העליון.

תאופיק חטיב: אז בכלל תהיה ממשלה כמו מלך, משטר טוטליטרי, ששולט גם בחקיקה, גם בביצוע וגם בשפיטה.

נואף מסאלחה: עם של סריסים, לפי הטיעון שלך.

תאופיק חטיב: כן.

עסאם מח'ול: עוד מעט יסרסו חברי כנסת שלא הביאו ילדים.

תאופיק חטיב: דיברו על דמוגרפיה, על בעיה דמוגרפית.

תאופיק חטיב: זה נותן חלק מהפתרון.

תאופיק חטיב: זה בסדר.

תאופיק חטיב: הממשלה הזאת היא ממשלה שקרנית.

תאופיק חטיב: אני לא רוצה לדבר על השקרים של ברק.

תאופיק חטיב: ניתן לו יום אחר וסיטואציה אחרת, כדי להוכיח עד כמה הוא שקרן מועד.

תאופיק חטיב: אבל הממשלה הזאת משקרת.

תאופיק חטיב: היא שיקרה בפעם הראשונה כשהיא אמרה שהרחבת הממשלה היא מחויבת המציאות ושהתקציב יענה על הצרכים, ועוד תראו, ואנחנו נגיע לצמיחה, וכל ההבטחות.

תאופיק חטיב: רק חודשיים עברו מאז.

תאופיק חטיב: אגב, הם שכחו שיש סטנוגרמה.

תאופיק חטיב: אפשר להוציא את הנאומים גם מהמחשב.

תאופיק חטיב: השרים, ובתוכם שר האוצר, שיקרו במצח נחושה.

תאופיק חטיב: נראה שהם גם ידעו שהם משקרים, אבל הם חשבו שזה ייקח שישה חודשים וחלק מהאנשים ישכחו.

תאופיק חטיב: זה לקח חודשיים.

תאופיק חטיב: לא יותר מזה.

תאופיק חטיב: הבעיה היא שהשקר של היום כנראה ייקח לא יותר מאשר עוד חודשיים.

תאופיק חטיב: אולי יהיה להם מזל והכנסת תיכנס לפגרה.

תאופיק חטיב: אז יצטרכו איכשהו לדדות עד לפתיחת המושב הבא.

תאופיק חטיב: לא יותר.

תאופיק חטיב: הממשלה הזאת משקרת היום עוד הפעם.

תאופיק חטיב: עוד הפעם היא משקרת לכנסת ולעם.

תאופיק חטיב: היא הורסת את המשק, היא הורסת את החלשים והיא איננה מצליחה לגעת איפה שהיא הבטיחה לגעת.

תאופיק חטיב: שוב מאיימים עליהם בפריימריס, בהשפעה, ושאותם צ'ופרים שהם קיבלו אז הם יקבלו גם ברפורמה החדשה, במה שנקרא רפורמה.

תאופיק חטיב: אותם חלשים, שהם הרגו אותם והרסו אותם כלכלית, ימשיכו להכות בהם גם ברפורמה החדשה וגם ברפורמה העתידית, שתהיה בעוד חודשיים-שלושה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת ויצמן שירי.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני פשוט שמעתי הסבר מחבר הכנסת הירשזון לגבי הערה שהיתה קודם לכן, כשדיברו על אהוד ברק.

מוחמד כנעאן: כרגע הבנתי למה הוא התכוון.

מוחמד כנעאן: הוא התכוון, ובצדק, לכך שאנחנו, האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, נתנו לאיש הזה 96%.

מוחמד כנעאן: ומה קורה היום?

מוחמד כנעאן: הוא בא ומדבר בסגנון לועג, בצורה בלתי אחראית, בצורה בלתי מוסרית, על אותה אוכלוסייה שהושיבה אותו שנה וחצי על כס ראש הממשלה.

עסאם מח'ול: הוא מצטרף לרשימה של קליינר.

אברהם הירשזון: מי יעמוד בראש הרשימה?

עסאם מח'ול: אולי ברק.

מוחמד כנעאן: אבל, אדוני היושב-ראש, בהמשך לדבריו של חברי תאופיק חטיב, אני רוצה לומר, שלצערי הרב התוכנית הכלכלית, למרות כל הקושי במצב הכלכלי במדינה – והגזירות הכלכליות ששר האוצר מביא היום הן גזירות קשות מאוד, ובמיוחד ובעיקר על האוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, מי כמוך יודע שאין שום הבטחה, לצערי הרב, שהתקיימה.

מוחמד כנעאן: אפילו שלא מדברים על פוליטיקה גדולה, מדברים על פוליטיקה קטנה, שקשורה לחיי היום-יום של האוכלוסייה; באים וכופים עליך התנהגות מסוימת כתוצאה ממדיניות האפליה שהממשלה מבצעת ומתכננת.

מוחמד כנעאן: יש לפני מכתב של המועצה הלאומית לשלום הילד.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על כמה נקודות.

מוחמד כנעאן: יש נושא הנגב.

מוחמד כנעאן: היום ניסינו לשמוע מסגן השר לביטחון פנים את הדברים.

מוחמד כנעאן: עוד בשנת 1996, אדוני היושב-ראש, עוד כשהיית סגן שר, אושרה בממשלת ישראל תוכנית להכיר בשבעה יישובים.

מוחמד כנעאן: היתה מחלוקת.

מוחמד כנעאן: השר ביילין התכוון ל-16 יישובים.

מוחמד כנעאן: התושבים הבדואים הערבים רצו 16 יישובים.

מוחמד כנעאן: אבל דובר על שבעה יישובים נוסף על מה שקיים.

מוחמד כנעאן: מה עשתה הממשלה?

מוחמד כנעאן: הם רק מבצעים הריסות.

מוחמד כנעאן: שאלנו היום בוועדה – וחבר הכנסת מח'ול היה בישיבות – והתברר שהם לא ביצעו תוכנית אחת.

מוחמד כנעאן: מינהלת הבדואים מחזירה 90 מיליון שקל, אדוני היושב-ראש.

מוחמד כנעאן: ב-90 מיליון שקל יכולים להכין תוכניות מיתאר לכל היישובים הערביים הבדואיים בנגב.

מוחמד כנעאן: ריבונו של עולם.

מוחמד כנעאן: ובאים ואומרים, חבר הכנסת פריצקי: למה הערבים מקצינים עמדות?

מוחמד כנעאן: למה?

עסאם מח'ול: הממשלה מקצינה עמדות.

מוחמד כנעאן: הממשלה במדיניותה הבלתי-אחראית פשוט כופה דברים על האוכלוסייה הערבית ועל ההנהגה הערבית.

מוחמד כנעאן: מדברים על דברים שמדברים עליהם שנים.

מוחמד כנעאן: שירי ויצמן, תושב הנגב, רק בא לכאן כדי לזרוק ססמאות.

מוחמד כנעאן: ציפיתי דווקא משירי ויצמן שהוא יגנה את חברו אהוד ברק על ההצהרה האומללה שלו.

מוחמד כנעאן: אבל הם כנראה שותפים.

מוחמד כנעאן: רק חודשים ספורים חלפו מאז קוצצו קצבאות הילדים באכזריות, תוך ביטול עדכון ערך הקצבה ב-1.4% והפחתה ריאלית נוספת של ערך הקצבה ב-12%.

נואף מסאלחה: אתה לא עומד לקרוא הכול.

נואף מסאלחה: כולם מכירים את הדוח של קדמן.

מוחמד כנעאן: דקה, דקה, אדוני.

מוחמד כנעאן: אתה יודע מה, אני לא קורא.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, עצם זה שהממשלה, שבתוכה מפלגת העבודה – ורק לפני כמה שנים, בתקופת ממשלת רבין, זיכרונו לברכה, הוחלט להשוות את קצבאות הילדים של ערבים ויהודים – ממשלה, במשותף עם מפלגת העבודה, באה להחליט על אפליה בין ערבים ליהודים – מה אפשר להגיד על מפלגה כזאת?

מוחמד כנעאן: איך אפשר להתייחס אליה?

מוחמד כנעאן: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני קראתי מעל הדוכן הזה – אף שאתה עדיין חבר בה – לחברים הערבים במפלגת העבודה לפרוש עוד היום, לפני מחר, מהמפלגה הזאת שפשטה את הרגל, שמתנהגת בצורה אכזרית עם האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: ואני מאוד מקווה, אדוני היושב-ראש, שהתוכנית הכלכלית שמונחת לפנינו לא תצליח, לא תעבור אפילו בקריאה ראשונה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת ויצמן שירי, בבקשה.

קריאה: – – –

נואף מסאלחה: לפי התור.

נואף מסאלחה: מה אני אעשה?

נואף מסאלחה: הרי הוא ניהל את המשא-ומתן בשמנו.

יוסי שריד: ואחריו?

נואף מסאלחה: אחריו – חברי הכנסת אליעזר זנדברג, יוסי פריצקי ויוסי שריד.

נואף מסאלחה: תפאדל, בבקשה, אדוני.

ויצמן שירי: כמה זמן?

נואף מסאלחה: שלוש דקות.

נואף מסאלחה: אנחנו שווים.

ויצמן שירי: בבית הזה כולנו שווים.

ויצמן שירי: תודה.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב להגיד את האמת.

ויצמן שירי: התוכנית כפי שהונחה כאן היא לא תוכנית קלה, היא לא תוכנית פשוטה.

ויצמן שירי: אני רוצה להגיד לכם, שהיא אפילו תוכנית מאוד מאוד קשה, מאוד קשה.

ויצמן שירי: אבל אני כל פעם חושב על האלטרנטיבה של אי-תוכנית או לא לאשר את התוכנית, מה משמעות הדבר.

ויצמן שירי: אני, עבדכם הנאמן, אמרתי בחודש אוקטובר: אנחנו חצי בוסניה.

ויצמן שירי: והכול כתוב, הכול מתועד.

ויצמן שירי: ואמרתי: עד חודש אפריל 2002 התחזית היא כזאת וכזאת, או שאני אהיה מלך או שאני אהיה הלך ואני אסתלק מבושה.

ויצמן שירי: ואמרתי שלא רק שלא תהיה צמיחה השנה, אלא גם תהיה צמיחה שלילית.

ויצמן שירי: אמרתי שהאבטלה תעבור את ה-11% ואמרתי שבגביית המסים תהיה נפילה בין 20 ל-25 מיליארד שקלים, ואני עומד מאחורי כל המספרים האלה.

ויצמן שירי: הכול מופיע ב"גלובס" מ-22 באוקטובר 2001, אדוני היושב-ראש.

ויצמן שירי: ולמה אני אומר את זה?

ויצמן שירי: יש רגעים שבהם כל אדם, גם אם הוא פוליטי, צריך להתעלות מעל כל שיקול פוליטי ולראות מה טובת המדינה, וטובת המדינה כרגע היא להציל את הכלכלה של מדינת ישראל.

ויצמן שירי: ואני לא מדבר כדוברו של שר האוצר, ואני גם לא הצבעתי בשביל ראש הממשלה הזה, כפי שכולכם יודעים.

ויצמן שירי: אבל היום, אם מישהו רוצה ביטחון במדינת ישראל, אם מישהו רוצה להמשיך ולהחזיק אותם אנשים חלשים, הוא צריך להבין, שגם אם התוכנית הזאת היא כל כך קשה, היא עדיפה על אי-תוכנית, כי האלטרנטיבה של אי-תוכנית היא קריסה טוטלית של המערכת הכלכלית של מדינת ישראל, פגיעה בדירוג האשראי של מדינת ישראל, עלייה משמעותית בריבית ולקיחת המיליארדים של אותם גופים שהביאו הנה והשקיעו, והתוצאה של העניין היא לא 250,000 מובטלים, אלא מעל ל-100,000 נוספים, ואולי אפילו יותר – אף אחד לא ידע איך לקבוע את מספרם.

ויצמן שירי: ומי ישלם את המחיר?

ויצמן שירי: אלה אותם אנשים שגם כך הם למעשה – כמו שאדוני מנסה להגיד את הדברים, ואני שמעתי אותו היום – העניים הכי קשים במדינת ישראל.

ויצמן שירי: זה יפגע בהם עוד יותר, כי עובדה היא שפוגעים גם היום בנכים ובגמלאים ובקצבאות הילדים ובקצבאות נכי צה"ל, על כל המשתמע מכך – –

עסאם מח'ול: – – –

ויצמן שירי: – – כי כשהתקציב של המדינה נשען על גביית מסים – 80% מתקציב המדינה נשענים על גביית מסים – וכשיורדים מהתקציב 20% בגביית המסים, התוצאה היא כזאת.

ויצמן שירי: לא יעזור לאף אחד שום דבר, אלה מספרים.

ויצמן שירי: והצבא, מחזיקים אותו עם תקציב, והחזר החובות של מדינת ישראל מוחזק עם תקציב.

ויצמן שירי: וכשהמערכת הבנקאית במדינת ישראל במצב קשה, כשענפים שלמים במשך שנים במיתון קשה, כשאין צמיחה – ורק הסיפור הזה של האינתיפאדה לבדו גרם לנזק של יותר מ-40 מיליארד שקל בצמיחה של מדינת ישראל – מי שלא קורא את הכתובת על הקיר לא יוכל לבוא ולהגיד אחר כך: אני לא ידעתי, לא הבנתי, לא רציתי להבין ולא התיימרתי להבין.

ויצמן שירי: ולכן, אני אומר – – –

תאופיק חטיב: למה אין מיסוי בורסה ומיסוי הון?

ויצמן שירי: אתה שואל אותי?

ויצמן שירי: יש כרגע ועדה.

ויצמן שירי: חבל, חבל שהדבר הזה לא נעשה לפני חמש, שש ושבע שנים.

ויצמן שירי: אבל אני רוצה שתדע, גם כאשר אתה מדבר על מיסוי שוק ההון או הבורסה, הרי על מה מדברים פה?

ויצמן שירי: אני אומר לך, זה כמעט לא כסף.

ויצמן שירי: למה?

ויצמן שירי: – מסיבה אחת פשוטה, כי הפירמות משלמות.

ויצמן שירי: מי לא משלם?

ויצמן שירי: – אותו משקיע פרטי שגם לא מזדכה וגם לא משלם.

ויצמן שירי: אבל ברגע שאתה תחייב אותו לשלם מס, אתה גם תצטרך לתת לו להזדכות על מה שהוא הפסיד.

ויצמן שירי: אז זה טוב לשלם מס כשמרוויחים, אבל זה טוב עוד יותר להזדכות כשמפסידים.

ויצמן שירי: ולכן אני אומר, יש ועדה – – –

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת ויצמן שירי, תודה.

ויצמן שירי: אני מסיים.

ויצמן שירי: עוד מלה אחת, אדוני, היות שאני טיפלתי בדברים.

נואף מסאלחה: בבקשה, בבקשה.

ויצמן שירי: המצב באמת קשה, וכולנו יודעים שהמצב קשה, כולנו מסתובבים, כולנו רואים את העוני.

ויצמן שירי: אני אומר לכם, אני מסתובב בקרב הקהילה הבדואית בנגב, זו קטסטרופה, זה אסון לאומי.

ויצמן שירי: ולכן, אם צריך ללכת בקטע מסוים ולפגוע אפילו בקצבאות של יוצאי צבא, על כל המשתמע מכך, ולתת לאותם אנשים צריף לגור בו – אני כבר לא מדבר על בית, שזה חלום – אני מעדיף לתת להם את הצריף.

עסאם מח'ול: – – –

ויצמן שירי: אבל אם יימשך המצב הזה, לא יהיה אפילו ממה לקנות להם אוהל.

ויצמן שירי: תודה, אדוני.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אליעזר זנדברג איננו כאן.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יוסף פריצקי, ואחריו – חבר הכנסת יוסי שריד.

נואף מסאלחה: שלוש דקות.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, הדיון הזה מוכרח להביא אותנו למושכלות יסוד ראשוניות לגבי ההבדל בין שבט פרימיטיבי או קהילה נידחת לבין מדינה מודרנית.

יוסף יצחק פריצקי: מה ההבדל בין שבט פרימיטיבי וקהילה נידחת לבין מדינה מודרנית?

יוסף יצחק פריצקי: שבט או קהילה פרימיטיבית אינם מתכננים קדימה.

יוסף יצחק פריצקי: אותה קהילה נתונה לחסדי הטבע.

יוסף יצחק פריצקי: אם יורד גשם, יש אוכל; אם לא יורד גשם, אין אוכל.

יוסף יצחק פריצקי: אם קורית מגפה, מתפללים שהיא תעבור.

יוסף יצחק פריצקי: מסתכלים על המציאות ואומרים: ככה רוצה האל, מן אללה, זה הוא, זה בא.

יוסף יצחק פריצקי: מדינה מודרנית קובעת תוכניות, קובעת תחזיות.

יוסף יצחק פריצקי: היא לא נותנת לאירועים לשלוט בה.

יוסף יצחק פריצקי: היא מנסה לשלוט באירועים.

יוסף יצחק פריצקי: היא מנסה לכוון את האירועים שיהיו לפי תוכנית מסוימת שהיא יוצרת אותה.

יוסף יצחק פריצקי: מה יש לנו כאן?

יוסף יצחק פריצקי: יש לנו תוכנית כלכלית?

יוסף יצחק פריצקי: איזו תוכנית כלכלית?

יוסף יצחק פריצקי: מישהו פה כתב, למשל, מה הוא התמ"ג?

יוסף יצחק פריצקי: מישהו פה כתב, למשל, מה הוא שיעור האבטלה הצפוי?

יוסף יצחק פריצקי: מישהו פה כתב, למשל, מה השיעור הצפוי של ההכנסות ממסים, עכשיו, בשנת 2002?

יוסף יצחק פריצקי: מה זאת אומרת?

יוסף יצחק פריצקי: פירמה בסדר-גודל בינוני, לו היה מישהו מביא לה תוכנית עסקית כזאת, היתה שולחת אותו בחזרה ואומרת לו: לך תכין שיעורי-בית, תביא לנו נתונים.

יוסף יצחק פריצקי: אין ולו נתון אחד בתוך הערמה הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: אבל, אדוני, מה עוד עושה ממשלה אחראית?

יוסף יצחק פריצקי: ממשלה אחראית במצב חירום קודם כול משנה סדרי עדיפויות, קודם כול באה ואומרת: רבותי, אני לא מקצצת קיצוץ בתקציב – זה נורא קל.

יוסף יצחק פריצקי: היא משנה סדרי עדיפויות.

יוסף יצחק פריצקי: היא, למשל, אומרת, אדוני השר, שמיליארד וחצי לאנשים, שמה שהם מייצרים זה הבל חם מפיהם – זה לוקסוס שהמדינה לא יכולה לאפשר אותו עוד במצב כזה.

יוסף יצחק פריצקי: היא, למשל, באה ואומרת, שהטבות מס לאנשים, שניתנות להם לא לפי מבחן סוציו-אקונומי אלא לפי מבחן מגורים – הן לוקסוס שאי-אפשר עוד לתת אותו, כי אם אנשים עברו איזה קו ירוק דמיוני, יש להם הטבות מס.

יוסף יצחק פריצקי: מה זה?

יוסף יצחק פריצקי: איזה מין דבר זה?

יוסף יצחק פריצקי: אם אתם רוצים לעזור לאוכלוסיות נחשלות, בבקשה, אבל את זה עושים דרך התקציב, לא נותנים הטבות מס לכולם.

יוסף יצחק פריצקי: לכן, אדוני היושב-ראש, זו לא תוכנית, זו פארסה, זה ניסיון נואש של ממשלה מנופחת, מלאה, over תקציבית, over אנשים, לעשות איזה מעשה שברור שהוא לא ייעשה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אם יותר לי, אני רוצה לסיים בהערה אחת למזכיר הכנסת שנמצא כאן.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני סגן המזכיר, אני רוצה לבקש ממך בקשה, אני מבקש שבספסלים האלה של סיעת העבודה תאפשר להצביע גם בעד וגם נגד.

יוסף יצחק פריצקי: תפטור אותם מהמצוקה האיומה הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: תן להם להצביע גם בעד וגם נגד, ואז כל חברי סיעת העבודה ישבו ויצביעו, ונבין שסוף סוף הם באים לפה.

יוסף יצחק פריצקי: הרי הזיגזג הפוליטי שהתחיל מנאומו של השר בן-אליעזר שאמר: לא נתמוך; ואחר כך, כן תומכים.

יוסף יצחק פריצקי: תצילו אותם, אדוני סגן המזכיר, בבקשה; תצילו אותם מהמצוקה הזאת, תאפשרו ל-24 איש להצביע גם בעד וגם נגד.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יוסי שריד.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

נואף מסאלחה: איפה דהאמשה?

נואף מסאלחה: יצא דהאמשה?

נואף מסאלחה: שירי ויצמן.

יוסי שריד: לי יש בעיה, אדוני היושב-ראש, כי יש שלוש דקות, ואני, פחות מ-30 לא כל כך יודע לדבר, אבל בסדר, נעשה מאמץ שזה יהיה בין שלוש ל-30.

נואף מסאלחה: אם לקרוא לזה צרה, הצרה שהיושב-ראש אוהב לשמוע אותך, אז יש כאן בעיה.

יוסי שריד: אם אני מצטרף לסיפא של דברי חבר הכנסת פריצקי, בכל זאת, אולי מפלגת העבודה תיתן איזה הסברים לתהפוכות האלה בעמדתה.

ויצמן שירי: – – –

יוסי שריד: ויצמן שירי, הכול תהפוכה אחת גדולה, פצע וחבורה ומכה טרייה, מה זה?

יוסי שריד: זה הכול תהפוכה אחת גדולה, מה זאת אומרת?

יוסי שריד: מיום ליום, משעה לשעה, אתם משנים את עמדתכם.

יוסי שריד: אז יש הרבה טועים בממשלה, אבל אין יותר פאתטיים ממפלגת העבודה בממשלה, בכל התחומים.

יוסי שריד: פעם תיתנו בכל זאת הסברים כלשהם.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, מעולם לא היתה במשרד האוצר מנהיגות – כשאני אומר מנהיגות, אני מתכוון משר ועד מנכ"ל ופקידים בכירים ופקידים פחות בכירים – הנהגה כל כך שרלטנית וכל כך דילטנטית, ואנשים שאפילו לא-כלכלן כמוני מתרשם שאין להם שמץ של מושג במה הם עוסקים.

יוסי שריד: בכל מדינה אחרת, אני כבר לא רוצה להגיד מתוקנת, כי אפילו במדינה מקולקלת, האנשים האלה היו כבר מזמן הולכים הביתה.

יוסי שריד: הרי אין אבן על אבן בתקציבים ובתוכניות שהוגשו לכנסת בחודשים האחרונים, לא פחות ולא יותר.

יוסי שריד: הכול היה בסדר, רק ככה, בהתחלה טעו באומדן הצמיחה, בתחזית הצמיחה.

יוסי שריד: לא טעות של מה בכך, נדמה לי שזה התחיל ב-4% צמיחה.

יוסי שריד: 4% צמיחה, הרי צריך להיות חמור גמור כדי לחשוב שיהיו 4% צמיחה השנה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני אוהב בעלי חיים, למה אדוני מעליב בעלי חיים?

יוסי שריד: נכון.

יוסי שריד: אגב, אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת פריצקי, טוב שהערת לי, כי בנאום הקודם, כשדיברתי על אנשי הליכוד שישבו שם, במרכז המפורסם, וכאילו הם נקלעו, נלכדו באלומת אור, כמו בעלי חיים, קיבלתי הרבה מאוד מחאות, וצודקות, כי באמת זו השוואה אומללה.

יוסי שריד: מה זאת אומרת תחזית צמיחה, ואחר כך מה?

יוסי שריד: אחר כך עוברים לסדר-היום?

יוסי שריד: הרי כלכלה זה קודם כול אמון ואמינות; בלי אמון ובלי אמינות אין כלכלה.

יוסי שריד: ולכן, תיכף אנתח לך את טובת המדינה, שזה פתאום טובת המדינה.

יוסי שריד: כשאני שומע טובת המדינה מפיכם, שהתוכנית הזאת היא לטובת המדינה, אני אחוז בעתה.

יוסי שריד: טובת המדינה.

יוסי שריד: איזה טובת המדינה?

ויצמן שירי: – – –

יוסי שריד: מה זאת אומרת הרבה יותר קשה?

יוסי שריד: אציע לך הצעה הרבה יותר טובה, למה הרבה יותר קשה?

יוסי שריד: הרי הבחירה היא לא בין תוכנית לבין לא תוכנית.

יוסי שריד: הבחירה היא בין תוכנית לבין תוכנית יותר טובה או פחות גרועה, איך שאתה רוצה.

יוסי שריד: טובת המדינה?

יוסי שריד: אז היתה טעות בתחזית הצמיחה.

יוסי שריד: אחר כך היתה טעות קטנה בתחזית הגירעון.

ויצמן שירי: – – –

יוסי שריד: ויצמן, אתה בכלל עכשיו הכוח המניע, המנוע העיקרי של הכנסת, בכלל המומחה מספר אחת, בסדר, או.קיי.

יוסי שריד: גם אנחנו מבינים משהו, לא הרבה.

יוסי שריד: אני מקווה, דרך אגב, שאחרים מבינים יותר מאתנו, כי אם לא – אף פעם זה לא עמד על הפרק, אבל אשתי תמיד אומרת, שלו היו מציעים לי להיות שר אוצר ועוד הייתי מקבל, זה היה אסון גדול למדינה, כי באמת יש תחומים שאני מבין בהם יותר.

יוסי שריד: אבל כשאני רואה את מי שכן מבין ומי שמופקד היום על כלכלת המדינה, על המשק, על האוצר, אני ממש מתחלחל.

יוסי שריד: אז היתה טעות קטנה בהערכת הצמיחה, טעות של בין יום ללילה, בין שמים לארץ, בין מזרח למערב; היתה טעות בשיעור הגירעון, ועכשיו היתה גם טעות קטנה בשיעור האינפלציה.

יוסי שריד: חודש אחד.

יוסי שריד: הגיע חודש אחד ומחק את כל תחזיות האינפלציה.

יוסי שריד: אני אומר, ריבונו של עולם, הרי זה פחד אלוהים, והאנשים האלה, לא אנשים אחרים, הביאו גם את התוכנית הזאת, לטובת המדינה.

יוסי שריד: עכשיו אגיד לך איך אני מבין את טובת המדינה.

יוסי שריד: דרך אגב, זה עניין של השקפת עולם, באמת, השקפת עולם מאוד מאוד בסיסית, ויצמן שירי.

יוסי שריד: טובת המדינה זה טובת האנשים שחיים במדינה.

יוסי שריד: אתה יודע מה זה מדינה?

יוסי שריד: מה זה מדינה – מדינה זה דני נוה שישב עד לפני כמה דקות, וכנראה ידע למה הוא הולך.

יוסי שריד: מה זה טובת המדינה?

יוסי שריד: טובת המדינה זה מצב שמאפשר, גם בנסיבות הקשות הנוכחיות, להחזיק 12 סגני שרים?

יוסי שריד: שישה שרים בלי תיק?

יוסי שריד: להוציא 3 מיליוני שקלים מכספים ציבוריים על בחירות בלוד כדי לבסס, לחזק את מנהיגותו הדגולה של אלי ישי בש"ס?

יוסי שריד: מה זה טובת המדינה, לעזאזל, אני רוצה פעם להבין.

יוסי שריד: טובת המדינה זה טובת האנשים שחיים בה.

יוסי שריד: עכשיו, אני שואל: אחרי התוכנית הזאת, לאנשים במדינה, לאנשים, לא למספרים, לא לנתונים – דיברת על מספרים ועל נתונים – לאנשים במדינה יהיה יותר טוב או יותר גרוע?

יוסי שריד: אני אומר: יהיה יותר גרוע.

יוסי שריד: למי יהיה יותר גרוע?

יוסי שריד: לשכבות הביניים ובעיקר לשכבות החלשות.

יוסי שריד: כל הסיפור הזה ששר האוצר מנסה למכור, שהפעם מדובר בחלוקה שווה של הנטל, הרי זה עורבא פרח, עורבא פרח.

יוסי שריד: ועל מי ההתנפלות העיקרית?

יוסי שריד: ההתנפלות העיקרית היא על ילדים.

יוסי שריד: אז איך זה יכול להיות לטובת המדינה?

יוסי שריד: אם ממשלה וכנסת ואתה מפנים עורף לילדים, ומצבם של הילדים מחר בבוקר, הילדים שהיו צריכים בכלל להיות מחוץ לתמונת הגזירות, יהיה יותר גרוע, אז איפה כאן טובת המדינה?

יוסי שריד: אם טובת המדינה זה התנכלות לילדים, אז אני רוצה את רעת המדינה ואת טובת הילדים, אנסח את זה כך.

נואף מסאלחה: אתה צריך לסיים.

יוסי שריד: עכשיו, יש פה שחיקה שמגיעה כבר ליותר מ-30% בקצבת ילדים.

יוסי שריד: יש קיצוצים חוזרים ונשנים בחמש השנים האחרונות, חוץ מאשר בשנה שבייגה, לא שהוא לא רצה, היה שר האוצר, בתקציב החינוך.

יוסי שריד: גם תקציב החינוך זה ילדים, לא?

יוסי שריד: גם כשמדובר במורים זה ילדים, כי המורים מלמדים ילדים.

יוסי שריד: ויש הפרשה הקשה הזאת של קי"ץ – בזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש, חבל לי שאני מסיים, אבל חזקה עלי מצוותך.

יוסי שריד: יש העניין הזה של קי"ץ.

יוסי שריד: היתה ממשלה ב-1992; 1992 בייגה?

יוסי שריד: 1993.

יוסי שריד: אומרים עליה שהיא היתה הממשלה הכי טובה בתולדות המדינה, לפחות מאז 1967, קו פרשת המים.

יוסי שריד: והיא החליטה להסיר פעם אחת ולתמיד, וסוף סוף, את הכתם הזה מעל פני המדינה הזאת, המתוקנת, שמטיפה מוסר לכל העולם, וכאשר עולה לה-פן, כפי שהוא עולה בצרפת, אז אנחנו בכלל יש לנו מה להגיד לצרפת, והיידר באוסטריה, אז יש לנו מה להגיד.

יוסי שריד: כתם גזעני ממדרגה ראשונה של אפליה בין ילדים לילדים.

יוסי שריד: לה-פן לא היה מעז.

יוסי שריד: אבל גזענות היא כשרה בתנאי שהיא יהודית.

יוסי שריד: עכשיו מחזירים את הכתם הזה.

יוסי שריד: הרי זה לא מכוון למי שכביכול זה מכוון אליו.

יוסי שריד: אתן לכם שתי דוגמאות, ואז תבינו שזה בכלל לא בא בחשבון, עניין קי"ץ.

יוסי שריד: נניח ילדים לשני הורים נכים, דוגמה.

יוסי שריד: שני ההורים הם נכים, או לא צריך ששניהם יהיו נכים.

יוסי שריד: כן, כן צריך שני הורים לצורך העניין הזה; גם לצרכים אחרים צריכים שני הורים, אבל גם לצורך העניין הזה.

יוסי שריד: שני הורים נכים.

יוסי שריד: הם לא שירתו בצבא.

יוסי שריד: יש להם ילדים, הם לא יקבלו קצבת ילדים?

יוסי שריד: הרי הם יקבלו.

יוסי שריד: אלא אם כן לא יקבלו, אז זה כבר בכלל סדום.

יוסי שריד: עולים חדשים, מגיעים בגיל קצת יותר מבוגר.

יוסי שריד: הם לא משרתים בצבא.

יוסי שריד: הילדים שלהם לא יקבלו קצבאות?

יוסי שריד: יקבלו.

יוסי שריד: החרדים לא יקבלו?

יוסי שריד: ועוד איך יקבלו.

יוסי שריד: הם לא קיבלו בעבר, לפני 1993, לפני שזה בוטל?

יוסי שריד: הם מצאו את כל הדרכים.

יוסי שריד: הרי אצלם לרמות את המדינה זו מצווה.

יוסי שריד: נו, ולקיים מצוות, מי מאתנו לא רוצה לקיים מצוות?

יוסי שריד: אז הם מרמים את המדינה והם קיבלו.

יוסי שריד: זאת אומרת מה?

יוסי שריד: זאת אומרת שזה מכוון אך ורק כלפי ילדים של ערבים.

יוסי שריד: להוציא עד כדי כך את דיבת הארץ רעה?

יוסי שריד: אני חושב שפעם היתה לי אפילו שיחה עם ראש הממשלה בעניין זה, והיה נדמה לי שהוא מבין.

יוסי שריד: הרי זה נורא.

יוסי שריד: אחר כך יש לנו זכות להטיף מוסר למדינות אחרות על גזענות?

יוסי שריד: על ימין קיצוני?

יוסי שריד: על ימין לאומני?

יוסי שריד: לה-פן, היידר, אחרים?

יוסי שריד: הם צדיקים גמורים לעומתנו.

יוסי שריד: להפלות ילדים על רקע לאומי?

יוסי שריד: מה זה שייך?

יוסי שריד: רוצים לפצות אנשים שהולכים לצבא?

יוסי שריד: רוצים לפצות אנשים שהולכים למילואים?

יוסי שריד: אני כולי בעד.

יוסי שריד: כל הצעה שתבוא בעניין זה אני תומך, "בליינד", מאה אחוז בסדר.

יוסי שריד: אבל למה דרך ילדים, ריבונו של עולם?

יוסי שריד: זו הדרך האחרונה שצריך ללכת בה.

נואף מסאלחה: תודה.

יוסי שריד: לכן אין כאן טובת המדינה.

יוסי שריד: עוד מלה אחת, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: אני שומע את שר האוצר השכם והערב, וזה כבר עולה לי קצת על העצבים, קורא בקריאות נרגשות ביותר אל חברי הכנסת שיבינו את המצב ויפנימו.

יוסי שריד: ושר האוצר מבין את המצב?

יוסי שריד: לו הוא היה מבין את המצב הוא היה מסכים שהממשלה תישאר כפי שהיא?

יוסי שריד: הרי רוצים לחולל עכשיו רפורמה ברשות הפלסטינית, להקטין את מספר השרים.

יוסי שריד: אתם יודעים שעכשיו אנחנו מחוללים רפורמות בכל המזרח התיכון – בפלסטין, בסעודיה, בסוריה.

יוסי שריד: זה יפה.

יוסי שריד: למה לא? אני חושב שיש, אגב, הרבה מקום לרפורמות במקומות האלה ובמדינות האלה.

יוסי שריד: אז שר האוצר יש לו עזות המצח להטיף מוסר לחברי הכנסת, כאשר הממשלה לא נקפה אצבע?

יוסי שריד: שר בלי תיק אחד לא הלך הביתה.

יוסי שריד: 12 סגני שרים, אף אחד לא הלך הביתה.

יוסי שריד: כולם מהדקים את החגורה חוץ מהממשלה השמנה והמשמינה ועוד כמה סקטורים שאתם מכירים אותם, ולצערי הרב אין לי זמן לדבר עליהם.

איוב קרא: יוסי, מה עם הנגר?

יוסי שריד: או, יפה, אתה רואה שאתה כבר מכיר את העניין של הנגר.

יוסי שריד: אתה רוצה לתת לי עוד קצת זמן, אז אני אדבר קצת על המתנחלים ואני אדבר קצת על החרדים.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

צבי הנדל: חבר הכנסת שריד, רק משפט אחד.

יוסי שריד: ברצון רב.

צבי הנדל: אני רוצה להגיד לך, ברוך רופא חולים.

יוסי שריד: בהחלט, ברוך רופא חולים.

יוסי שריד: בעניין הזה, אגב, יש לי יחסים טובים מאוד עם הריבונו של עולם, אין לי שום טענות אליו.

יוסי שריד: אני מקווה שלו אין טענות אלי.

יוסי שריד: ברוך השם, אנחנו חיים וקיימים ועומדים על רגלינו.

יוסי שריד: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת זאב בוים איננו.

צבי הנדל: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו הפוליטיקאים יודעים תמיד לדבר נגד הממשלה כשאנחנו באופוזיציה, ואנחנו גם צריכים לתת דין-וחשבון לבוחרים שלנו, וחשוב שנזנב בממשלה, ואין שק חבטות טוב יותר ונוח יותר, שכדאי לחבוט בו, מאשר שר האוצר, ובייגה מכיר את זה מהתקופה שהוא היה שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: כדאי ששר האוצר יהיה גם מזוכיסט.

צבי הנדל: כן.

צבי הנדל: אבל אני חייב לומר ביושר, שיש הרבה סעיפים בתוכנית הכלכלית הזאת, ואף שכל אחד חושב שכל החוכמה אצלו, אני לא חושב שכל החוכמה אצלי, אבל אני הייתי נוהג אחרת לו הייתי שר האוצר בחלק גדול מהסעיפים.

צבי הנדל: אבל, לא להבין שאנחנו, במהלך הכלכלי שאנו מצויים בו היום, שאינו נובע מהמצב הביטחוני של "חומת מגן", אלא נובע מהמצב הביטחוני של השנתיים של מלחמת אוסלו, שהביאה להידרדרות במצב הכלכלי, כי בזמן של מלחמה אין השקעות, ובזמן של מלחמה אין תיירות?

צבי הנדל: אתם יודעים שתיירות היא מכפיל תעסוקתי ענק – חנויות, מכבסות, מוניות, מדריכי טיולים, אוטובוסים, אין סוף.

צבי הנדל: הגלגל הוא ענק.

צבי הנדל: לכן ברור לגמרי, שהמלחמה הזאת, מלחמת אוסלו הזאת של השנתיים, שחבר הכנסת יוסי שריד הוא אחד ממחולליו – – –

יוסף יצחק פריצקי: מתי זה היה?

יוסף יצחק פריצקי: תזכיר לי.

יוסף יצחק פריצקי: מתי היו פה תיירות והשקעות?

יוסף יצחק פריצקי: בזמן אוסלו.

צבי הנדל: אני אענה לך, אם אתה גם רוצה לשמוע תשובה, אדון פריצקי.

יוסף יצחק פריצקי: כן, חבר הכנסת הנדל.

צבי הנדל: אני חייב להגיד לך, שהיתה, ברוך השם, השקעה אדירה והיתה צמיחה עצומה במשק בזמן העלייה המבורכת מברית-המועצות.

צבי הנדל: וכל הסיפורים – – –

יוסף יצחק פריצקי: ולמה לארץ ולא לגרמניה?

צבי הנדל: כל ההוקוס-פוקוס הזה, כאילו אוסלו המטורף הזה הביא עלינו כלכלה טובה, זה שקר.

צבי הנדל: לכן אני אומר, שיהיה ברור לכולנו, שאנחנו מחויבים בהידוק החגורה, וגם אם זה מאוד קשה.

צבי הנדל: אני מאוד מקווה, ישבנו עם שר האוצר, שבין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה ייעשו תיקונים.

צבי הנדל: יש דברים באמת אבסורדיים בתוך הקיצוצים האלה.

יוסף יצחק פריצקי: כמה זה עולה?

אברהם-בייגה שוחט: מה הבטיחו לכם?

צבי הנדל: אי-תשלום שכר דירה לעולים החדשים, זה דבר שאי-אפשר לעבור עליו לסדר-היום.

צבי הנדל: יש עוד כמה דברים.

צבי הנדל: קצבת יוצאי צבא זה דבר חשוב מאוד, שעושה את הפער בין מי שמשרת בצבא ובין מי שלא משרת בצבא.

צבי הנדל: אבל עדיין יש חוץ מהדברים הטובים הרבה דברים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

צבי הנדל: את זה אמרתי לך ולפריצקי.

צבי הנדל: אני יודע שאתה כועס.

צבי הנדל: אבל אני מברך על כך, כי אני חושב שזה הוגן.

צבי הנדל: יש קצבת ילדים, אבל יהיה פער בין זה לזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הקשר בין ילדים – – –

צבי הנדל: לכן אני אומר, שחשוב שנדע שכל הפריצקים למיניהם והיוסי שרידים למיניהם, שהאסכולה שלהם הביאה עלינו את מלחמת החורמה הזאת של הארכי-רוצח מאש"ף, איך קוראים לו?

יוסף יצחק פריצקי: ברוך גולדשטיין.

צבי הנדל: לא, לא, ערפאת וחבריו.

צבי הנדל: הנזק העצום שהביאו עלינו מחייב עכשיו הידוק החגורה.

צבי הנדל: הייתי מצפה, ובזה אני מסיים, למינימום של בושה ולהעדר חוצפה מצד כל אותו שמאל קיצוני סהרורי, שבגללו אנחנו עומדים פה, שלפחות בעת הזאת ישתוק.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת זאב בוים – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יובל שטייניץ.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

נואף מסאלחה: קראתי לך, לא היית כאן.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, בפתח דברי אני נאלץ להגיב על הדברים החמורים, למעשה דברי בלע והסתה, של ראש האופוזיציה יוסי שריד.

יובל שטייניץ: הדברים מאוד מוזרים.

יובל שטייניץ: אני מוכרח להודות, שראש האופוזיציה, חבר הכנסת יוסי שריד, הוא נואם שנון ומוכשר מאין כמותו.

יובל שטייניץ: באמת, אחד הנואמים הטובים ביותר בתולדות הפרלמנטריזם הישראלי.

יובל שטייניץ: יש הנחת יסוד, שדברי בלע, קללות, גסות רוח, זה נשקם של החלשים; לפחות של החלשים בלשונם, של אנשים דלי כושר ביטוי, שנאלצים להשתמש בביטויים כאלה כדי לבטא את עצמם ולהחריף את הדברים.

יובל שטייניץ: אבל דווקא ראש האופוזיציה, נואם כל כך מוכשר, צריך לרדת לסגנון כזה ולהשמיע דברי בלע כאלה?

יובל שטייניץ: אמר כאן ראש האופוזיציה, ואני קורא לו לחזור בו, הוא השווה את 3,000 החברים במרכז הליכוד, שאני, עבדך הנאמן, אחד מהם, לחיות; אז באו ואמרו לו שזה מעליב את החיות, ולכן הוא אולי חוזר בו מההשוואה הזאת כדי לא לפגוע בחיות.

יובל שטייניץ: האם זה ייאמן, שבמדינת ישראל יעמוד חבר כנסת, קל וחומר ראש האופוזיציה, יושב-ראש מפלגת מרצ, ההומניסט יוסי שריד, וישווה חברי מרכז של מפלגה אחרת לחיות?

יובל שטייניץ: הוא יכול להיות לא מרוצה מההחלטות שלהם.

יובל שטייניץ: אין לי ספק שאם אני הייתי עומד כאן או מי מחברי, וחס וחלילה משווים את חברי מרכז מרצ או כל מפלגה אחרת לחיות, היה יוסי שריד אומר, בצדק, שמדובר בהסתה – –

יוסי שריד: ממש לא.

יובל שטייניץ: – – שמדובר בדברי בלע.

יובל שטייניץ: אני עוד זוכר את התגובה של יוסי שריד על האמירה המאוד-אומללה של רפול, שדיבר על ג'וקים מסוממים בבקבוק, ואמר יוסי שריד: איך אפשר להשוות אנשים לחיות?

יובל שטייניץ: אבל כלפי מרכז הליכוד, הכול מותר.

יובל שטייניץ: אדוני ראש האופוזיציה, אני מצפה – –

יוסי שריד: אתה רוצה לשמוע הסברים?

יובל שטייניץ: – – בלי הסברים, שתתנצל.

יובל שטייניץ: אני אישית נפגע, וכולנו כך.

יובל שטייניץ: לא מתאים לך, יש לך יכולת להביע את עצמך גם בלי דימויים ומשלים מעליבים ומסיתים מהסוג הזה.

יוסי שריד: דבר ראשון, אנחנו יוצאים מנקודת הנחה, שבהבדל מג'וקים מסוממים, בעלי חיים מאוד מאוד חביבים עלינו ויקרים וקרובים ללבנו.

יובל שטייניץ: הם לא בני אדם, בכל זאת.

יוסי שריד: דבר שני, לא דיברנו על חברי מרכז הליכוד, אלא דיברנו על ההנהגה שישבה שם, ואמרתי שהם נראו כבעלי חיים שנקלעו או נלפתו אל תוך אלומת אור והיו משותקים ושותקים, כמו בעלי חיים שנקלעים לאלומת אור.

יוסי שריד: זו היתה האנלוגיה.

יוסי שריד: אם זו הסתה, שלא יהיו הסתות יותר גרועות מזה.

יוסי שריד: למה אתה מנפח את העניין?

צבי הנדל: אפשר לתת לו עוד שלוש דקות?

יובל שטייניץ: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, מה שאמרת כאן, בפתח נאומך, כשאמרו לך שההשוואה הזאת מעליבה את החיות, זו לפחות הסתה.

יובל שטייניץ: ואני מתפלא עליך, שבמקום להתנצל ולהודות בטעות, אתה עוד מפתח את הנושא כאילו בצורה הומוריסטית.

יוסי שריד: בואו לא נעשה מזה סימפוזיון.

יובל שטייניץ: אני בהחלט עושה מזה עניין, ואתה, אדוני, היית עושה עניין אם מישהו היה משווה את מפלגתך או את חברי הנהגת מפלגתך לחיות, ואחר כך עוד אומר שזה מעליב את החיות.

נואף מסאלחה: נתתי לו אפשרות להתנצל.

נואף מסאלחה: תעזוב, הוא לא רוצה.

יובל שטייניץ: גם הביטוי "אספסוף", דרך אגב, אדוני, לא מתאים לך, ולשונך מספיק שנונה כדי לבטא ביקורת שיש לך גם בדרכים אחרות, בלי להזדקק לביטויים חריפים ומעליבים.

יוסי שריד: אני אסביר לך למה זאת לא יכולה להיות הסתה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת שריד, לא.

יובל שטייניץ: תסביר אחר כך, אם אתה רוצה.

יוסי שריד: אני נגד כל התעללות בבעלי חיים, ולכן זו לא הסתה.

נואף מסאלחה: יובל שטייניץ, מזמן נגמרו שלוש הדקות, ואפשרתי לך לענות.

יובל שטייניץ: ראש האופוזיציה קיבל 15 דקות.

יובל שטייניץ: עד עכשיו רק עניתי לו.

נואף מסאלחה: עם כל הכבוד לך, איש מכם לא סופר לי.

נואף מסאלחה: כל אחד מתחשבן, גם ראיתי ששר האוצר לחש לך משהו.

נואף מסאלחה: לא שאני רוצה לשבח את עצמי, אבל אני מנהל את הישיבה בהגינות מקסימלית.

נואף מסאלחה: תתחיל לנאום על הנושא.

נואף מסאלחה: יש לך שלוש דקות תמימות.

יובל שטייניץ: אני מקבל את הערתך.

נואף מסאלחה: אפשרתי לך להגיד כל מה שאתה רוצה, כדי שאולי הוא יתנצל.

נואף מסאלחה: הוא לא רוצה.

יובל שטייניץ: אני מודה ליושב-ראש.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, אל תיתן על חשבונו ליושב-ראש האופוזיציה לענות תשובות כאלה.

איוב קרא: אנחנו לא מוכנים לקבל דברים כאלה, במיוחד מיוסי שריד, שידוע בנועם הליכותיו ודבריו היפים.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת איוב קרא, תעזוב.

יובל שטייניץ: גם היושב-ראש וגם אנוכי קיווינו שיושב-ראש האופוזיציה יתנצל, ואני עוד בטוח שהוא יתנצל בעתיד, כשהוא יבין את משמעות דבריו.

נואף מסאלחה: איוב קרא, לא נתתי לו לדבר כדי לנאום שוב, אלא בתשובה על הדברים.

יובל שטייניץ: ברשותך, אני רוצה להתייחס לתקציב.

יובל שטייניץ: אני מוצא בתקציב הזה הרבה נקודות חולשה.

יובל שטייניץ: יושב-ראש האופוזיציה שאל כאן אם המצב של עם ישראל, של אזרחי מדינת ישראל, יוטב לאחר התקציב הזה.

יובל שטייניץ: התשובה היא לא.

יובל שטייניץ: אבל ללא תיקון התקציב הזה, המצב יורע – –

מרדכי משעני: אולי אפשר לעשות זאת בדרך אחרת.

יובל שטייניץ: – – ויורע בהרבה.

יובל שטייניץ: השאלה שעומדת בפנינו היום איננה בחירה בין טוב לרע, כי המצב הכלכלי רע, אלא בין רע לרע מאוד, וגם מבקרי התקציב מבין הכלכלנים מודים, שאי-קבלת התיקון היום ודחיית הנושא עלולות לגרום נזק בלתי הפיך לכלכלה הישראלית, ובעקבות כך גם לכל אזרח ואזרח במדינת ישראל.

יובל שטייניץ: לכן, מי שדואג למדינה, לכלכלה ולאזרחי המדינה, חייב לתמוך בתקציב הזה, ולא להכשילו.

יהודית נאות: שוכנענו.

יובל שטייניץ: הזכיר כאן יוסי שריד את הממשלה הטובה ביותר בתולדות ישראל – –

צבי הנדל: תעזוב אותו.

צבי הנדל: לא מגיע לו.

יובל שטייניץ: – – והממשלה הזאת אכן הצליחה לדאוג והקצתה תקציבים לחינוך.

יובל שטייניץ: אבל אני רוצה להזכיר, וכאן באמת קודמי, צבי הנדל, הזכיר את המצב שבו הממשלה הזאת מסרה את המדינה בתום כהונתה, ועל זה נבחנים.

יובל שטייניץ: גירעון של מיליארדי שקלים, טרור בשנת 1996, שמזכיר את הטרור של היום, אוטובוסים מתפוצצים בדיזנגוף ובירושלים, ובעפולה ובחדרה ובנתניה, טרור נורא – גל הטרור הראשון הנורא, הממשלה המצוינת הזאת הביאה עלינו, כמובן בעקבות הסכמי אוסלו, עם ברד של מאות "קטיושות", חסר תקדים, 700 "קטיושות" בכמה חודשים על קריית-שמונה ויישובים אחרים בצפון.

יובל שטייניץ: זה המצב שבו מסרה אז הממשלה המצוינת ההיא את המדינה.

יובל שטייניץ: אני שמח ששר האוצר והממשלה הנוכחית אינם נוקטים אותה הפקרות, ובשעה של מצוקה כלכלית קשה באים ומציעים לקצץ בתקציב.

יובל שטייניץ: אני פונה אל כל חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ובזה אני מסיים: אין פה כרגע מקום לשחק משחקים.

יובל שטייניץ: אפשר לשחק משחקים על חוק כזה או אחר, או על סעיף כזה או אחר.

יובל שטייניץ: המשק הישראלי עלול להימצא בסכנת קריסה ללא הקיצוץ הזה, ומי שמכשיל את הקיצוץ, משום שהוא דואג לסקטור א' או לסקטור ב', לתושבי הצפון ולתושבי הדרום, למתנחלים, לילדים, אמר ראש האופוזיציה, לחינוך, לבריאות, לביטחון, כי הרי כמעט הכול מקוצץ כאן, סופו שהוא מטביע את הספינה.

יובל שטייניץ: לכן אני פונה גם לחברי הכנסת מהאופוזיציה, ממרצ, מהמפלגות הערביות, מהימין, מהאיחוד הלאומי, להצביע בעד הקיצוצים הללו מעבר לכל ביקורת, שחלקה צודקת בכל מתכונת פוליטית.

יובל שטייניץ: כי אם לא ניקח את התקציב הזה וקיצוץ התקציב הזה, הרע, שלא יהפוך לטוב, אלא הוא עלול להפוך מרע לנורא ואיום – זאת הברירה שבפנינו.

יובל שטייניץ: הברירה שבפנינו היא בין רע לבין נורא ואיום, ובין רע לבין נורא ואיום צריך לבחור ברע ולקוות לטוב.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אלי כהן – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מיכאל קליינר – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להפריך את ההנחה האחרונה שלך, חבר הכנסת שטייניץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם אם לא יהיו תיקונים יהיה המצב רע עוד יותר, בזה אני מסכים, אבל צריך לקצץ במשהו אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך לקצץ בהון, צריך לקצץ היכן שיש כסף, לא בקצבאות הילדים, ולא לרושש את העניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת הבעיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה שצריך כסף, אנחנו יודעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבר אמרתי את זה לפני שעתיים בדיון בהצעת האי-אמון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין ספק שצריך לקצץ, והמצב רע, לא רק מדינית, אלא גם כלכלית, אבל השאלה היא איך לקצץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קצבאות הילדים זה עניין שקיים בכל המדינות התרבותיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא המצאנו את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לידיעתך, המציאו את העזרה ואת הביטוח הלאומי לזקנים ולחלשים ולאנשים שלא עובדים, תתפלא לשמוע, לפני 1,400 שנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המוסלמים המציאו את זה בחליפות שלהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עומר אבן אל-ח'טאב המציא את זה, והוא דווקא נתן את זה לישיש יהודי שהוא ראה בשוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא ראה בשוק ישיש, זקן, מקבץ נדבות, והוא הזמין אותו אליו ושאל אותו: מה זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אמר: אני לא יכול לעבוד, אין לי מה לאכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא הזמין מייד את שר הכספים שלו, כך נקרא לו, ואמר לו: תמציא לו ולדומיו, לכל אלה שאין להם מקור פרנסה, תן להם מאוצר המדינה כדי לחיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תן להם קצבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך עשה עומר אבן אל-ח'טאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באה היום מדינת ישראל הנאורה ופוגעת בתקציבי הילדים – כל הילדים, אגב, כל הילדים נפגעים בקיצוצים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 30% מהקצבאות כבר ירדו עד עכשיו, לפני ההצעה הזאת, עכשיו עוד 4% לכולם, ותתפלא לשמוע – 24% לילדים הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואני אומר את זה במפורש, לערבים, כי כולנו יודעים למי הכוונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העניין הזה הוא רק לילדים הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תאר לעצמך, חבר כנסת שטייניץ, שהיידר או לה-פן היו מציעים הצעה כזאת שם במדינתם, בארצם, ובהצעה הזאת היו ילדי היהודים שם מקבלים פחות ומופלים לרעה – מה היית עושה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הייתי גם אני עושה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואני לא אומר את זה בסתם דיבור, גם אני הייתי מתקומם נגד זה, ואם זה היה נעשה בדמשק, הייתי מתקומם נגד זה, ולא רק במדינה נייטרלית כלשהי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל העניין הזה של הקיצוץ, במיוחד לקבוצות הילדים, איננו משכנע ילד קטן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובא השר נוה ואומר, הממשלה ההיא, שתיקנה את העוול הזה ב-1994, טעתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אוי ואבוי אם היא טעתה, אוי ואבוי אם הסרת אות קין ממצח המדינה הזאת היתה טעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והממשלה הזאת עכשיו באה לתקן את הטעות הזאת על-ידי הנצחת האפליה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואני שואל – הרי קצבאות הילדים זו זכות אזרחית, של כל אזרח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם זו הדרך ואם זה נכון, אז בואו תקצצו גם בחינוך חינם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תגידו – אלה שלא שירתו בצבא, לא מגיע להם חינוך חינם, למה לא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה ההבדל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם השירות בצבא קשור לקיצוץ בקצבת ילדים, אז קצץ גם בחינוך, קצץ בבריאות, תעשו בכלל אפרטהייד שלם ברור, בכל התחומים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי זה רק מתחיל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם זה נכון ואם זו מדיניות ואם זו דרך של הממשלה, אז יגיעו גם לדברים אחרים, למה לא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם ילד שאבא שלו לא שירת בצבא, מגיע לו פחות מבחינת קצבה, אז מגיע לו פחות גם בלימודים, בהוצאות חינוך, מגיע לו פחות גם בבריאות, מגיע לו פחות גם במחירים ובכל מיני דברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי איפה זה יעצור?

נואף מסאלחה: תנסה לסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין קשר, פשוט מאוד אין קשר בין הקצבה לשירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עוד מלה אחת, אדוני היושב-ראש.

נואף מסאלחה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אמרתי – גם בהתחלה – אין לי בעיה אם המדינה רוצה להוסיף לחיילים, והיא מוסיפה להם, וכל מיני חוקים עוברים פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני, אגב, לא התנגדתי לאחד מהם, אני נמנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המדינה רוצה לסבסד את החיילים – שתסבסד אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל מיני התנחלויות, ביטחוניסטים, כאלה דברים – בסדר, מדיניות, אבל להביא את זה על דרך של אפליה גזעית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בדלת האחורית כאילו להפלות לרעה את הילדים באשר הם ילדים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי זה הקלון, וזה חייב תיקון, וכל אחד שייתן ידו לעניין הזה – הוא במפורש ובמוצהר גזעני, ואני לא רוצה להוסיף.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: לא בהכרח גזעני.

נואף מסאלחה: אני גם מתנגד לתקציב הזה, יש גם חישובים קואליציוניים שאנשים מצביעים בשלהם ולא בגלל גזענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכוונה שלי, שמי שמצביע בעד התיקון הזה, זה נקרא גזעני.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת ענת מאור.

נואף מסאלחה: אחריה – חברי הכנסת מרינה סולודקין, גנדי ריגר, אפי אושעיה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, מהתגובות הנזעמות שאנחנו קיבלנו על התקציב אני רוצה לצטט משפט אחד: "התקציב הזה הוא ביטוי להתמוטטות חומת המגן החברתית והכלכלית של המדינה".

ענת מאור: התקציב הזה הוא מצעד האיוולת הכלכלי-החברתי הגדול של המדינה.

ענת מאור: חברי חברי הכנסת, קודם כול צריך לקעקע את הנחת היסוד שהיא ההטעיה, האשליה והאיוולת הגדולה – שאין ברירה, זו גזירת שמים.

ענת מאור: מי שגרר אותנו לצורך לקצץ 13 מיליארד שקל מתקציב המדינה ופוגע – אני מייד אומר במי, אין כמעט אזרח ואזרחית שלא פוגעים בהם – סליחה, חברי הכנסת – –

נואף מסאלחה: חבר הכנסת דהאמשה.

ענת מאור: – – צריך ללכת הביתה וצריך לאפשר למדינה בטרם פורענות לשקם את עצמה.

ענת מאור: הממשלה בראשות שרון גרמה לקריסת הביטחון.

ענת מאור: מעולם לא היו 500 הרוגים במדינה – בלי מלחמה, בטרור פנימי, בטרור של אויבינו שהוא נתעב ונפשע; אבל עם אותם אויבים, אף ראש ממשלה לא דרדר לחוסר ביטחון כזה ומעולם לא היתה ממשלה שדרדרה את הכלכלה לשפל כזה.

ענת מאור: ועכשיו אני רוצה לתאר לכם שתי תופעות: האחת – השרים המתבכיינים, והשנייה – האזרחים שלא עושים את הקשר האומלל ולא אומרים לממשלה הזאת ללכת הביתה.

ענת מאור: השרים המתבכיינים – כולנו נמצאים בוועדות.

ענת מאור: היום מגיעה שרת החינוך לוועדת החינוך והתרבות, ממש דמעות תנין.

ענת מאור: שר העבודה והרווחה מגיע שלשום, כשדנו בדוח החמור בנושא מניעת אלימות כנגד נשים – נכון, גם קודמו דברים – מגיע שר הבריאות, וכולם, הם בכלל האומללים.

ענת מאור: הם רוצים אותנו כלובי להגן על התקציב של משרדם.

ענת מאור: שרי הממשלה – כן, אותה ממשלה גדולה, מנופחת – הם אחראים לתקציב הכושל.

ענת מאור: הקואליציה, כל אחד שיצביע – הוא אחראי לתקציב הכושל.

ענת מאור: אלה השרים המתבכיינים שמדרדרים אותנו גם למלחמה וגם לכלכלה קורסת.

ענת מאור: מדוע התקציב הזה אומלל?

ענת מאור: הוא אומלל משום שיש ברירה וצריך לעשות שלום, ואז גם מנקודת הראות של הכלכלה – איפה כל המשקיעים מתקופת רבין, זכרו לברכה?

ענת מאור: איפה כל האמון של מדינות העולם?

ענת מאור: איפה ההשקעה בחינוך, בתשתיות?

ענת מאור: שנית, הוא אומלל כי התקציב הזה פוגע בעצם ברוב אוכלוסיית מדינת ישראל.

ענת מאור: כבר דיברו עמיתי וכל העיתונות וכל התקשורת מלאה בזה – הוא פוגע בילדים, הוא פוגע בגמלאים, הוא פוגע בערביי ישראל, הוא פוגע בחקלאים ובקיבוצים, הוא פוגע בעיירות הפיתוח ובפריפריה, הוא פוגע בנשים, הוא פוגע בסטודנטים, הוא פוגע בעובדים, פוגע באנשים עם מוגבלויות, פוגע במובטלים.

ענת מאור: אז בכל זאת איך 70% מן הציבור תומכים בראש הממשלה בסקרים?

אברהם הירשזון: זה רק מפני שאתם כל כך גרועים.

אברהם הירשזון: אין סיבה אחרת.

ענת מאור: זה רק מפני שאת המסכה הזאת – חבר הכנסת הירשזון, אנחנו יודעים שמדינות קרסו ומשטרים נפלו כאשר הטוטליטריזם והעיוורון השתלטו, והעיוורון, הביצה הכי טובה שלו היא האלימות והטרור וההפחדה.

נואף מסאלחה: תודה.

ענת מאור: אני צריכה לסיים – אם כך, עוד משפט.

ענת מאור: אני רוצה לומר לך, חבר כנסת הירשזון, אני רוצה לומר לך מי כן תומך בתקציב.

ענת מאור: התקציב הזה מיטיב עם העשירים כי הממשלה הזאת לא פוגעת בהם, הוא מיטיב עם המשתמטים, הוא מיטיב עם המתנחלים ומיטיב עם החרדים – –

אברהם הירשזון: הם לא חלק ממדינת ישראל .

ענת מאור: – – והממשלה כמובן לא פוגעת בעצמה – זה חס וחלילה.

ענת מאור: לכן אני רוצה לומר – בעוד החירשים יושבים שם בשביתה, בעצם הם מצביעים על כך שיש לנו ממשלה חירשת, אבל הכנסת זכותה וחובתה לא להקשיב לשרים המתבכיינים אלא לתבוע מהממשלה להצביע נגד, כי אותה קריסה הדדית של התמוטטות חומת המגן החברתית-הכלכלית היא התמוטטות הביטחון והתמוטטות הכלכלה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

ענת מאור: משפט מסיים: הכנסת יכולה בהצבעה אחת לגרום גם להפלת התקציב וגם להפלת הממשלה, ויפה שעה אחת קודם, לפני ועדות החקירה הבאות.

ענת מאור: תודה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת מרינה סולודקין – אינה נוכחת.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת גנדי ריגר – אינו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אפי אושעיה – אינו נוכח.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יחיאל לסרי.

נואף מסאלחה: ברשותך, חבר הכנסת מרדכי משעני, אחריו אני אקרא לחבר הכנסת הירשזון במקומך, ואתה אחריו, כי הוא צריך להחליף אותי.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, בשביל הירשזון אני עושה את זה.

יהודית נאות: תקפיד על שלוש דקות.

אברהם הירשזון: אתה רוצה שאני אחליף אותך עכשיו?

נואף מסאלחה: לא, אני רוצה לנהל את הישיבה ואתה תנאם.

נואף מסאלחה: עוד הקדמתי אותך.

אברהם הירשזון: אני לא רוצה לנאום.

נואף מסאלחה: אם כך – להוריד אותך.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת משעני.

יחיאל לסרי: ככה נוכל להצביע מוקדם.

יחיאל לסרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אחד הדברים היותר-מעניינים בתוכנית הכלכלית שמוגשת לנו היום הוא שמתנגדים לה גורמים וגופים שלכאורה לפחות יש להם אינטרסים הפוכים לגמרי.

יחיאל לסרי: מתנגדים לתוכנית גם אלה שמה שעומד לנגד עיניהם הוא הכלכלה, החוסן הכלכלי של המדינה – יעד הגירעון, הצמיחה, האינפלציה, דירוג האשראי של מדינת ישראל בעולם; ומצד שני מתנגדים לתוכנית גם אלה שהעניין החברתי עומד יותר לנגד עיניהם, אלה שדואגים לחלשים.

יחיאל לסרי: אלה ואלה מרגישים שהתוכנית הזאת פוגעת בהם.

יחיאל לסרי: יותר מזה, כששואלים את המגזר העסקי מה דעתו על התוכנית, הוא אומר שאין לו אמון בתוכנית הזאת, שלדעתו היא לא תחלץ את ישראל מהמשבר הכלכלי שהיא נכנסה אליו, שמספר המובטלים על-פי החישובים שלו רק יעלה, שהגירעון יגדל, ובכלל, שמצבה הכלכלי של מדינת ישראל רק ילך ויחמיר.

יחיאל לסרי: המגזר העסקי גם מתלונן שפוגעים בו, שמבטלים לו חלק משיפוי המעסיקים, את תקרת הביטוח הלאומי, שמייקרים לו את המים ואת הסולר.

יחיאל לסרי: ומנגד עומדים גם הגופים החברתיים.

יחיאל לסרי: שמענו קודם את זעקות השבר של שר העבודה והרווחה, והרשימה ארוכה, על הפגיעות בקצבאות ובאוכלוסיות חלשות בכלל.

יחיאל לסרי: אז מי בעצם אמורים ליהנות מהתוכנית הזאת?

יחיאל לסרי: את מי היא אמורה לשרת?

יחיאל לסרי: לא קשה לנחש.

יחיאל לסרי: הסקטור היחיד שיוצא כמעט בלי פגע מהתוכנית הזאת, הניצולים היחידים הם שוק ההון ובעלי ההון.

יחיאל לסרי: דווקא אלה שיש להם הכי הרבה לתרום, הם כמעט ולא תורמים.

יחיאל לסרי: וזה אולי הפלא והנס הגדול של התוכנית הכלכלית הזאת.

יחיאל לסרי: אין בתוכנית הזאת שום כוונה או מגמה, חס וחלילה, בטעות, בלי כוונה, לפגוע בשוק ההון, אף שרק דרך מיסוי של שוק ההון אפשר לוותר כמעט על כל הקיצוץ שמתוכנן בקצבאות.

יחיאל לסרי: 5 מיליארדי שקלים.

יחיאל לסרי: נכון שאנחנו במצב חירום כלכלי.

יחיאל לסרי: נכון שהנטל צריך להתחלק בין כולם.

יחיאל לסרי: יותר מזה, אדוני היושב-ראש, גם החלשים צריכים לקחת חלק בנטל, אף שאין להם ממה.

יחיאל לסרי: אבל שבעלי ההון ושוק ההון לא ייקחו ולא יתרמו את החלק שלהם, שיהיה משמעותי לפחות כמו מה שיש להם?

יחיאל לסרי: זה דבר שאי-אפשר לקבל אותו.

יחיאל לסרי: זה מטיל צל כבד על כל הכוונות הטובות שעומדות מאחורי התוכנית הכלכלית הזאת.

יחיאל לסרי: שמענו קודם את חבר הכנסת ויצמן שירי, את חבר הכנסת יובל שטייניץ, שמספרים לנו שהבחירה היא בין גרוע לגרוע יותר.

יחיאל לסרי: זה נכון, השאלה רק ממי ומי סובל מהגרוע הזה.

יחיאל לסרי: אני טוען, שעדיין יש מה לתקן בתוכנית הזאת.

יחיאל לסרי: עדיין משרד האוצר יכול לבוא לקראת הקריאה השנייה והשלישית עם החלטה על מיסוי שוק ההון.

יחיאל לסרי: זה ישנה את כל התמונה.

יחיאל לסרי: זה ייתן הרגשה אחרת לכולם, וכן ייתן יותר כסף, שיוריד את הנטל מהחלשים, שיוריד את הנטל גם מהמגזר העסקי, ונקבל תוכנית כלכלית שבה כולנו לוקחים חלק בנטל, שווה בשווה.

יחיאל לסרי: תודה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מרדכי משעני, בבקשה.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת יוסף לפיד, ולאחר מכן – חברת הכנסת יהודית נאות.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הדיון היום הוא דיון משולב בשתי הצעות חוק שהניחה היום הממשלה על שולחן הכנסת.

מרדכי משעני: הצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית – שם מאוד יומרני, שמאחוריו, לפי דעתי, אין שום דבר.

מרדכי משעני: לא תוכנית ולא חירום.

אברהם פורז: אתם בקואליציה או לא?

זבולון אורלב: אסור לו לומר את זה?

זבולון אורלב: מה הבעיה?

מרדכי משעני: בסיום דברי אומר לך בדיוק מה אני אעשה.

מרדכי משעני: ההצעה השנייה היא הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 8).

זבולון אורלב: יש משמעת על הבעת דעה בקואליציה?

מרדכי משעני: פורז, אולי בניגוד לאחרים, אני הפעם אומר שאני מצביע נגד ואני אצביע נגד.

אברהם פורז: אז אתה יכול לדבר.

מרדכי משעני: תודה רבה.

מרדכי משעני: ההצעה השנייה היא הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 8), שעניינה חקיקה שצריכה תקציב.

מרדכי משעני: אני חושב ששתי ההצעות האלה הן מאוד לא טובות, בלשון המעטה, אבל אני חושב שמרבית חברי הכנסת בחרו שלא לדבר בכלל על ההצעה השנייה, שלפי דעתי היא הצעה קשה מאוד.

מרדכי משעני: היא אולי תפגע גם בעבודת הכנסת, תסרס את עבודת הכנסת ואת עבודתם של חברי הכנסת, ואם אספיק, אתן גם דוגמה, אדוני.

מרדכי משעני: אני רוצה לפתוח ולצטט: "אולם," אומר האומר, "אני סברתי ואני מאמין שנהגנו נכון, כי בתקופה של מיתון אסור לממשלה לקצץ עוד יותר את היקף הוצאותיה ובכך להפעיל בלם נוסף על גלגלי המשק".

מרדכי משעני: מי אמר את זה?

מרדכי משעני: שר האוצר.

מרדכי משעני: מתי הוא אמר את זה?

מרדכי משעני: רק לפני חודשים מספר, כשהוא הביא לנו את תקציב המדינה לשנת 2002.

מרדכי משעני: אלה המלים שלו.

מרדכי משעני: ומה עשה שר האוצר מאז?

מרדכי משעני: בפברואר הוא הביא קיצוץ של 6.5 מיליארדי שקלים; ופה אין לי הציטוט, אבל אני זוכר.

מרדכי משעני: הוא אומר: זאת תוכנית שתעלה את המשק על פסים נכונים, נביא לצמיחה ונעשה כך וכך.

מרדכי משעני: זה היה בפעם השנייה.

מרדכי משעני: ועכשיו, בפעם השלישית, אני קורא: תוכנית חירום כלכלית, אבל שימו לב, זה תיקוני חקיקה להשגת יעדי תקציב ומדיניות כלכלית לשנת הכספים 2002, אבל גם לשנת הכספים 2003.

מרדכי משעני: עוד לא הספקנו לגמור את 2002, בעצם אנחנו כבר צריכים לאשר אולי תיקונים שיחולו גם בשנת 2003 וכל כולם של תוכנית חירום.

מרדכי משעני: אבל איזו תוכנית חירום?

מרדכי משעני: כשעושים תוכנית חירום אז עושים תוכנית עם כולם, גם עם הקואליציה וגם האופוזיציה וגם עם ההסתדרות וגם עם הארגונים הכלכליים הגדולים.

מרדכי משעני: עם כולם.

מרדכי משעני: אבל פה, בשום פנים ואופן, מדוע?

אברהם הירשזון: חבר הכנסת משעני – – –

מרדכי משעני: אני כבר מסיים.

מרדכי משעני: משום שבעצם אין לנו כאן

מרדכי משעני: תוכנית אלא יש לנו גזירות שפוגעות בעיקר בשכבות החלשות.

מרדכי משעני: 100 דולר, אדוני היושב-ראש, היו לפני חצי שנה 420 שקל, והיום זה 500 שקל.

מרדכי משעני: אז מה עושים בתוכנית הגאונית הזאת?

מרדכי משעני: במקום להעלות את הסיוע במשכנתאות לנזקקים, מקטינים להם את זה.

מרדכי משעני: מורידים אותו סכום שנקבל.

מרדכי משעני: למה?

מרדכי משעני: כי הדולר ירד.

מרדכי משעני: לסיום, אני רוצה לומר: אנחנו הצטרפנו לממשלה, לקואליציה, מייד עם תחילתו של מבצע "חומת מגן", בשעת החירום הביטחונית, וראינו בכך צו-8 לחיזוק הממשלה במאבק בטרור ולצורך השגת הביטחון האישי.

מרדכי משעני: אבל בשום פנים ואופן אינני יכול לתת יד או לסמוך את ידי על תוכנית – – –

אברהם פורז: – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת פורז, אתה מפריע לי.

מרדכי משעני: סליחה.

מרדכי משעני: – – – על תוכנית כלכלית או על גזירות כלכליות שפוגעות רק בשכבות החלשות.

מרדכי משעני: לכן אני אצביע נגד.

מרדכי משעני: תודה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת טומי לפיד, אחריו – חברת הכנסת יהודית נאות, ואחריה – חבר הכנסת אילן גילאון.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, למזלה של הממשלה אני מצונן ולכן אדבר בשקט.

אברהם הירשזון: אנחנו מאחלים לך בריאות.

יוסף (טומי) לפיד: מקובל בנאומים על התקציב והמשק לדבר תמיד על השכבות החלשות, ואכן הן טעונות כל התחשבות ועזרה שרק אפשרית.

יוסף (טומי) לפיד: אבל יש בזה הרבה סוציאל-דמגוגיה, כי מי שצריך לקבל הגנה ומי שנרדף ומי שעשוק ומי שמנוצל זה שכבות הביניים.

יוסף (טומי) לפיד: מעמד הביניים, אדוני היושב-ראש, הוא שמפרנס את המדינה הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: כמעט מחצית האוכלוסייה בכלל לא משלמת מס הכנסה.

יוסף (טומי) לפיד: יותר מארבעה עשירונים לא משלמים מס הכנסה.

יוסף (טומי) לפיד: זאת אומרת, אנחנו חיים במדינה שבה מחצית האוכלוסייה מפרנסת את המחצית השנייה.

יוסף (טומי) לפיד: ועכשיו, מובן שמתלבשים על המחצית הזאת, כי מהמחצית השנייה אין מאיפה לקחת.

יוסף (טומי) לפיד: מה שלא רוצים להבין, שבאיזה מקום ישברו את השכבה הזאת, ואם היא תתמוטט לא יהיה מי שיעזור לחלשים באמת.

יוסף (טומי) לפיד: לכן, הסוציאליזם החדש של הליכוד, שבא עם הססמה "לדפוק את מעמד הביניים למען העניים", אולי נשמע טוב בחוגים אלקטורליים שנוהים אחרי הדמגוגיה הזולה.

יוסף (טומי) לפיד: מבחינה אנושית, מבחינה כלכלית, מבחינה לאומית וממלכתית זו שגיאה חמורה מאין כמוה.

יוסף (טומי) לפיד: אם אתה תשבור את חוט השדרה של מעמד הביניים, אתה תמוטט את משק המדינה ואז לא יהיה מי שידאג לחלשים.

יוסף (טומי) לפיד: זה קורה בתקופה שבה האינפלציה שוב מרימה ראש ומאיימת למוטט את כל המשק שנבנה בעשר השנים האחרונות בכיוון של אינפלציה אירופית מקובלת.

יוסף (טומי) לפיד: עדיין לא תפסתם, אדוני השר היחיד שיושב ליד השולחן, ועדיין אתם לא מבינים מה זה כשהאינפלציה מתחילה לרוץ.

יוסף (טומי) לפיד: אתם תרוצו אחריה ואתם תסחפו למערבולת הזאת את כל המשק של מדינת ישראל.

יוסף (טומי) לפיד: ואחרון אחרון, איזו בושה זאת שבאים בתביעה לקורבנות לכל בר-בי-רב, אבל את הפרוטקציוניזם שקיים כיום בתוך התקציב – למרות החיסכון של 13 מיליארד שקל – את חוק משפחות ברוכות ילדים משאירים לש"ס, את חוק ה"עימותים" משאירים לעבודה, את החוק שתומך באופן מיוחד בהתנחלויות משאירים לימין, זאת אומרת שלסוכריות המורעלות האלה יש כסף, אבל אין כסף למעמד הביניים שעובד, משרת במילואים, הולך לצבא, בונה את המדינה ומשלם מסים כדי שאחרים יחגגו.

יוסף (טומי) לפיד: מכאן, אדוני, שאנחנו נצביע נגד התקציב.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך, אדוני.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת יהודית נאות, בבקשה.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, תמהני אם שר האוצר בנאומו היום האמין לדבריו הוא.

יהודית נאות: אני סבורה, שאם הוא אכן האמין לדברים שהוא אמר, אנחנו בצרה כלכלית ובמצב נואש; אם הוא לא האמין לדבריו, אנחנו בצרה כפולה ומכופלת.

יהודית נאות: אינני בוגרת הפקולטות לכלכלה, אבל לא יכול להיות ששר האוצר האמין לדברים שהוא אמר בנאומו.

יהודית נאות: ומה היא הבשורה?

יהודית נאות: הוא אמר: רבותי, הצעת חוק אדירה, כולם יצאו נפגעים ממנה – חסרי הישע, החלשים, כולם נפגעים.

יהודית נאות: ולא היא.

יהודית נאות: אם הוא היה בודק, הוא היה מוצא שזה לא כך.

יהודית נאות: הנפגעים העיקריים מהמצב ומהסחרחורת הכלכלית שאליה מוליך אותנו שר האוצר הם דווקא המגזר היצרני, ולא בכדי המגזר היצרני במדינה הזאת יוצא למאבק.

יהודית נאות: אני מייצגת, נמנית ולכבוד הוא לי להימנות עם סיעה שאין לה חוקים פופוליסטיים.

יהודית נאות: מה בא שר האוצר ועושה במחטף בהזדמנות זאת, כאשר השרים, סגני השרים וחברי הכנסת מהקואליציה, 80 במספר, יבקרו בכנסת היום?

יהודית נאות: הם רוצים להעביר הצעת חוק-יסוד: משק המדינה, שעל-פיה אף אחד לא יוכל לחוקק חוקים.

יהודית נאות: בשם מי הוא עושה את זה?

יהודית נאות: בשם סילבן שלום, שהוא אחד מיוזמי חוקי הנגב?

יהודית נאות: בשם מי?

יהודית נאות: בשם ממשלה וחברי קואליציה שנתנו ידם לאותם חוקים שדרדרו את המצב הכלכלי?

יהודית נאות: איזו עזות מצח זו לבוא ולומר לנו, לסיעת שינוי: אתם תקבלו משכורת בכנסת אבל לא תחוקקו חוקים.

יהודית נאות: משום מה?

יהודית נאות: משום חוסר האחריות של הממשלה?

יהודית נאות: הרי הממשלה יכולה להפיל ברוב גורף כל הצעת חוק שעלולה לדרדר את המשק, רק תהיו פה.

יהודית נאות: איזו עזות מצח זאת לבוא ולומר למישהו מחברי הכנסת, שמצליח לחוקק חוק, שהוא צריך להשיג 61.

יהודית נאות: הרי אתם לא נמצאים פה.

יהודית נאות: אדרבה, תהיה הממשלה כנה ותאמר, שהצעת חוק ממשלתית על ארנונה, שנופלת פעם אחת, פעמיים ושלוש פעמים, לא תוכל הממשלה להעלות אותה אלא אם חלף חודש.

יהודית נאות: איזה מין חוסר שוויון, איזו כוחנות ואיזה כוח זרוע.

יהודית נאות: אני חושבת שזו עזות מצח לבוא לכנסת ולומר: אתם תחוקקו היום חוק כדי שכולכם תהיו מסורסים.

יהודית נאות: דיברו אתמול בטלוויזיה על סירוס אנשים שיש להם עבירות מין חוזרות, אבל לסרס את כל חברי הכנסת, כל חברי הבית, גם סיעות שאין להן שום הצעות חוק פופוליסטיות והן נוהגות באחריות?

יהודית נאות: אני שואלת את שר האוצר: האם הוא זוכר שהגלגל הוא עגול, פעם אתה למעלה ופעם אתה למטה?

אברהם הירשזון: תודה, גברתי.

אברהם הירשזון: הוא זוכר.

יוסף יצחק פריצקי: ואם לא, יש מי שיזכיר לו.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך, חבר הכנסת פריצקי.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אילן גילאון, אחריו – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, ואחריה – חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

אילן גילאון: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני גדלתי על המשפט שאומר, שאם שניים אומרים לך שאתה שיכור, אולי תלך לישון.

אילן גילאון: כאן שר האוצר מציג לנו תוכנית, והערובה לכך שהתוכנית טובה היא שכולם מתנגדים לה.

אילן גילאון: האמת היא שאני לא יודע אם לצחוק או לבכות, כי אני בטוח שאני נמצא באיזה מחזה ואני לא יודע אם הוא לקוח מהברון מינכהאוזן מצד אחד, או מפינוקיו או מאורוול.

אילן גילאון: כל קשר בין כל נאומי התקציב – יש לי תחושה שאנחנו העברנו הרבה תקציבים עד עכשיו, בקדנציה של שר האוצר הזה – כל קשר בין הדברים שנאמרים למציאות הוא מקרי לגמרי, ולמעשה אין קשר.

אילן גילאון: זהו מעשה של האלכימאי.

אילן גילאון: שר האוצר דיבר יום אחד על צמיחה של 4%, ואמרתי שצמיחה כזאת תהיה כאשר יצמחו לי בכף היד שערות.

אילן גילאון: אז שר האוצר אמר שאני לא מבין שום דבר בכלכלה.

אילן גילאון: ואני מעיד על עצמי, אדוני היושב-ראש, שאני לא מבין שום דבר בכלכלה, אבל גם מי שלא מבין שום דבר בכלכלה מבין יותר משר האוצר הווירטואלי שלנו.

אילן גילאון: לא צריך להבין ממש כלום כדי להבין את המקריות.

אילן גילאון: דיבר קודם חבר הכנסת פריצקי על מצב של "מן אללה", יהיה בסדר, יהיה סבבה, זה יקרה ויש מצב.

אילן גילאון: מה בכלל הקשר?

אילן גילאון: אצל אורוול אמרו שהעבדות היא חירות והרווחה היא מצוקה ויהיה טוב מאוד ו-50,000 ילדים ייכנסו למעונות-יום.

יוסף יצחק פריצקי: עם מחשב.

אילן גילאון: דברים תלושים מן המציאות באופן מוחלט.

אילן גילאון: מה שחוזר על עצמו מדי פעם, הרי כל שלושה חודשים יש לנו תוכנית חדשה, הוא דבר שהילדים הקטנים קוראים לזה הפעם לפני האחלונה, כי הם לא יודעים להגיד את הרי"ש.

אילן גילאון: אני מניח שזאת תוכנית שהיא פעם לפני האחלונה, כי בטח תהיה עוד תוכנית אחת כזאת.

אילן גילאון: אם אדוני ראה פעם סרט של בילבי, יש שם מכשיר שקוראים לו ספונק, והספונק הזה לא עושה בעצם כלום.

אילן גילאון: זה משהו שמסובבים אותו על ריק, אומרים כל מיני דברים, ובעצם המכשיר הזה לא עושה שום דבר מלבד העובדה שאנחנו מדברים על כך שכולנו באותה סירה והמצב קשה.

אילן גילאון: אם יעשו, אדוני, דברים בתוכנית הכלכלית, אתה חושב שהמצב לא יהיה קשה?

אילן גילאון: המצב גם אז יהיה קשה.

אילן גילאון: בא שר האוצר ואומר, שסוף סוף אנחנו מקצצים לכולם באותה מידה.

אילן גילאון: אני רוצה להגיד לך למה הדבר הזה דומה בתוכנית הכלכלית הזאת.

אילן גילאון: כאילו לקחת, למשל, את חבר הכנסת שאול יהלום מצד אחד ואת חבר הכנסת חטיב מן הצד השני, ואתה אומר לכל אחד מהם להוריד 30 קילוגרם – זה בערך הרעיון המרכזי מאחורי התוכנית הכלכלית.

זבולון אורלב: תאמין לי שלשאול זה יותר קשה.

אילן גילאון: ולחטיב זה בכלל לא קשה, כי אתה יודע מה יקרה שם.

אילן גילאון: יכולתי לתת עוד כל מיני דוגמאות שאני רואה לנגד עיני.

זבולון אורלב: אני רוצה לראות אותך אומר את זה כששאול פה.

אברהם הירשזון: אתה רוצה שנעשה ועדת משנה לצורך העניין הזה?

אילן גילאון: חבר הכנסת אורלב, אתה יודע שאני אומר את זה על כל במה, כמה אני אוהב את חבר הכנסת יהלום וכמה טוב להיראות רזה על ידו.

אילן גילאון: אתה יודע את זה.

יוסף יצחק פריצקי: אילן גילאון, עלי.

אילן גילאון: פריצקי בסדר?

אילן גילאון: אתה משקל קל.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת פריצקי, עם כל הכבוד לך, אתה עוד לא חבר הכנסת יהלום.

אילן גילאון: לכן, זה ודאי לא יפתיע את אדוני שאני במצב שאני לא יודע אם לצחוק או לבכות.

אילן גילאון: אני ממש לא יודע.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אני רק יודע, שכשאני הייתי מביא דברים כאלה, סבא שלי תמיד היה אומר לי: יותר טוב תשתוק – וזה גם מה שאני יכול להגיד על התוכנית הזאת, שהיא כנראה לפני האחרונה, שאין בה כל קשר בין משק לכלכלה, לשום דבר.

אילן גילאון: זו תוכנית אלכימאית, ובעת ההיא, שיעזור לנו אלוהים.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – בבקשה, גברתי.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, כולם מדברים על התוכנית הכלכלית, ואני מצטרפת לדברים שנאמרו ובטוחה שמקצה לקצה לא משוכנעים בתוכנית הכלכלית הזאת שמוצעת לכנסת.

חוסניה ג'בארה: אבל, לצערי, בסופו של דבר חלקם הגדול של חברי הכנסת יצביעו בעד התוכנית הזאת.

חוסניה ג'בארה: כמו שאמר חבר הכנסת פורז, עולים על במת הכנסת ואומרים: אנחנו מתנגדים, ובסופו של דבר הם מצביעים בעד התוכנית הזאת, כמו שהיה היום וכמו ששמענו תמיד, אדוני היושב-ראש, את טענות השרים ותלונותיהם כלפי האוצר וכלפי הממשלה; כל אחד זורק האשמות על השני וכל אחד מתלונן, ובסופו של דבר הם מצביעים בעד התוכנית הזאת.

חוסניה ג'בארה: מי הביא את המדינה למצב שהיא נמצאת בו, אדוני היושב-ראש?

חוסניה ג'בארה: 3 מיליארדי שקלים – וכולנו יודעים שהקיצוץ נופל תמיד על ראשן של שכבות הביניים והשכבות החלשות.

חוסניה ג'בארה: השכבות החלשות, אדוני היושב-ראש, תמיד צריכות להיות חייבות לממשלה הזאת ותמיד חייבות לשלם את המחיר.

חוסניה ג'בארה: זה מתחיל מהשכירים, המובטלים, הילדים, הקשישים והחולים.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, המדיניות הזאת מכוונת במיוחד כלפי המגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: כולנו רואים את זה, ולא צריכים לומר את זה כל פעם מעל במת הכנסת.

יגאל ביבי: תגידי לי דבר אחד – – –

חוסניה ג'בארה: אני אגיד לך.

חוסניה ג'בארה: בתוכנית הזאת, קצבאות הילדים – – –

מוחמד ברכה: מה אתה מקשקש?

חוסניה ג'בארה: הילדים, שהם כ-50% מכלל האוכלוסייה הערבית, חיים מתחת לקו העוני.

חוסניה ג'בארה: הילדים היום רעבים ללחם.

יגאל ביבי: – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ביבי, שמענו.

יגאל ביבי: – – –

מוחמד כנעאן: – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת כנעאן.

חוסניה ג'בארה: חבר הכנסת ביבי, לידך יושב יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, והוא יודע מה היקף הנשירה מבתי-הספר במגזר הערבי, שהיא תוצאה של הרעב והעוני והמצב הכלכלי הקשה.

יגאל ביבי: זה שקר.

חוסניה ג'בארה: הילדים שלכם שבעים ואף פעם לא יהיו אפילו יום אחד במקום ילד ערבי שהוא ממש רעב ללחם.

יגאל ביבי: – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ביבי.

יגאל ביבי: זה לא נכון.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ביבי, אני אקרא אותך לסדר, ולא הייתי רוצה לעשות את זה.

מוחמד כנעאן: – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת כנעאן.

חוסניה ג'בארה: האבטלה גואה במגזר הערבי, אדוני היושב-ראש.

חוסניה ג'בארה: ויותר מ-6,000 אקדמאים שסיימו את לימודיהם בטכניון, באוניברסיטת תל-אביב ובכל האוניברסיטאות בארץ הם מובטלים, או עובדים בבניין, חבר הכנסת ביבי.

חוסניה ג'בארה: את זה אתה לא יודע?

חוסניה ג'בארה: כאן אני מיידעת אותך.

חוסניה ג'בארה: גם חבר הכנסת זבולון אורלב היה עד היום לפיטוריהם של עוד כ-1,500 מורים ממערכת החינוך.

חוסניה ג'בארה: לא רק המורים מפסידים מזה, גם הילדים מפסידים מזה.

חוסניה ג'בארה: התוצאה היא יותר נשירה, מצב יותר קשה במגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: אני לא מדברת על כך שאין מתנ"סים, אני לא מדברת על כך שאין מועדוניות, אני לא מדברת על הרבה דברים שאין שם.

חוסניה ג'בארה: אתה כאילו לא שומע את הדברים האלה, כי הם קיימים אצלך.

חוסניה ג'בארה: לסיום, אני מציעה גם לראש הממשלה וגם לחברי הממשלה, וגם לכל מי שמתנגד לקיצוץ הזה, להתחלף לשבוע ימים, רק לשבוע ימים, עם המשפחות העניות במגזר הערבי, ואחר כך הוא יסיק את המסקנות ואז יחשוב מחדש על הקיצוץ הזה.

חוסניה ג'בארה: תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה, גברתי.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

אברהם הירשזון: אחריו – חברי הכנסת ויקטור בריילובסקי וזבולון אורלב.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שומע פה ביקורת על הממשלה, ומגיעה לממשלה ביקורת, כי זו לא תוכנית, זו בוכהלטריה, זו הנהלת חשבונות, לקחת כסף מכל מיני מקומות כדי לחסל גירעון.

מיכאל נודלמן: גם אני יכול למתוח ביקורת על כך שהממשלה מהתחלה לקחה מספר – פיתוח כלכלי לא נכון – 4%, ואני זוכר כמה זמן היה ויכוח בוועדת הכספים שזה מספר לא אמיתי, ובסוף היה קיצוץ של 2%, 5 מיליארדי שקלים.

מיכאל נודלמן: יש פה הרבה דמגוגיה.

מיכאל נודלמן: רוצים בזמן חירום לדבר על השכבות החלשות ולפגוע בשכבות הביניים.

מיכאל נודלמן: זה לא הולך.

מיכאל נודלמן: כי אם אנחנו פוגעים בשכבות הביניים, צריך להבין שאין מי שיפרנס אותן, וכך גם השכבות החלשות.

מיכאל נודלמן: אם מישהו רוצה לעסוק בדמגוגיה, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אם מישהו רוצה באמת להבין מה זה כלכלה, ואיזה מצב בכלכלה, הוא צריך להבין שתהיה פגיעה, ורוב הפגיעה תהיה בשכבות החלשות.

מיכאל נודלמן: אני חושב שיש מקומות שבהם אפשר לעשות עוד קצת קיצוצים.

מיכאל נודלמן: אני מסכים ש-4% הוצאות הממשלה יחסית לתל"ג זה מספר קטן ואפשר להגדיל אותו.

מיכאל נודלמן: לא צריך שיהיו כל כך הרבה הוצאות לממשלה.

מיכאל נודלמן: אבל יש דוגמאות שהממשלה סתם עושה דברים שלא נותנים לקופת הממשלה שום דבר.

מיכאל נודלמן: כמו, למשל, קיצוץ בקצבאות גמלאים מקבלי קצבת זיקנה עם השלמת הכנסה וכו', זה לא יכניס לקופת המדינה הרבה כסף.

מיכאל נודלמן: אגרה לרבבות מקבלי קצבה מהביטוח הלאומי, להרגיש סוג ב', השפלה ופגיעה בחופש התנועה.

מיכאל נודלמן: לבסוף, אמרתי שגם לי יש ביקורת, אבל אנחנו צריכים להבין שאנחנו חיים בתקופה מאוד מאוד קשה, ואם לא נעשה עכשיו קיצוץ, יהיה יותר רע וייפגעו השכבות החלשות שרוב חברי הכנסת מדברים פה עליהן.

מיכאל נודלמן: חברי ואני, למרות כל הביקורת שנאמרת פה, נצביע בעד התוכנית.

מיכאל נודלמן: זו לא תוכנית.

מיכאל נודלמן: הממשלה צריכה לעשות תוכנית פיתוח כלכלי, ויש הרבה דברים שאפשר לעשות, אבל עכשיו אין זמן לדבר על כך.

מיכאל נודלמן: צריך לעשות קיצוץ ולהגיע לכלכלה יותר טובה מהכלכלה הנוכחית.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כולנו מסכימים שקיצוצים דרסטיים זה דבר הכרחי.

ויקטור בריילובסקי: כל הבעיה היא מאין לקחת כסף.

ויקטור בריילובסקי: כנראה צריך לעשות קיצוצים, כך שתהיה תקווה לצאת ממצב החירום, לצאת מהמשבר הכלכלי ולהגיע למצב כלכלי יותר טוב.

ויקטור בריילובסקי: אבל כנראה הממשלה בחרה בדרך אחרת.

ויקטור בריילובסקי: אני רוצה לתת רק שתי דוגמאות.

ויקטור בריילובסקי: דוגמה ראשונה, הקיצוצים בסיוע בשכר דירה לאוכלוסייה החלשה, זו מכה קשה – –

אברהם הירשזון: אדוני השר, יושב-ראש הקואליציה, אתם מפריעים.

ויקטור בריילובסקי: – – ובראש ובראשונה מכה לעשרות אלפי עולים חדשים.

ויקטור בריילובסקי: המגזר הזה כבר ספג מכה קשה בתחילת השנה, כתוצאה משינוי שער הדולר.

ויקטור בריילובסקי: עכשיו הוא מקבל עוד מכה, ואני אפילו לא מבין איך אפשר לחיות במצב כזה.

ויקטור בריילובסקי: אפילו לפני הקיצוץ האחרון הם חיו מתחת לקו העוני, ועכשיו זו לא רק בעיה כלכלית במגזר הזה, זו בעיה של עידוד עלייה.

ויקטור בריילובסקי: ועוד דוגמה אחת, הקיצוצים בתקציב משרד החינוך.

אברהם הירשזון: השר ריבלין, יושב-ראש הקואליציה בוים, אני מבקש.

ויקטור בריילובסקי: משרד החינוך, כתוצאה מכך, החליט על פיטורים של יותר מ-1,000 מורים.

ויקטור בריילובסקי: התוצאה – איכות החינוך במדינה שלנו תהיה עוד יותר גרועה, ואפילו עכשיו, לפני הקיצוצים האלה, האיכות היא לא כל כך טובה.

ויקטור בריילובסקי: כתוצאה מזה אנחנו יכולים לקרוא בעיתונים, שסטודנטים להוראה מעוניינים להחליף מקצוע.

ויקטור בריילובסקי: זו כבר התוצאה של הקיצוצים האלה ושל הפיטורים האלה.

ויקטור בריילובסקי: אני רוצה רק לצטט חלק מהפנייה של הסטודנטים האלה לראש הממשלה: ממשלת ישראל צריכה לגלות חזון ולראות מעבר לקצה האף, ולבטל לאלתר את הקיצוצים האלה.

ויקטור בריילובסקי: אני אצביע נגד החוקים האלה.

אברהם הירשזון: אני מאוד מודה לך.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת זבולון אורלב, אחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו – חברת הכנסת נעמי חזן.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רואה שלאולם נכנס חבר הכנסת מקסים לוי.

זבולון אורלב: זאת גם הזדמנות לאחל לו ברכה והצלחה על שנבחר לראש עיריית לוד, שיצליח בתפקידו – משימה חשובה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה כמובן לייחד את הדברים לכל מה שנעשה ולהשפעות שיש להחלטות הכלכליות והתקציביות על מערכת החינוך.

זבולון אורלב: ההחלטות שנצביע עליהן הערב משמעותן, שבשנת 2002 יש קיצוץ מצטבר במערכת החינוך של כ-750 מיליון שקלים – ישמעו אוזנינו: כשלושת-רבעי מיליארד שקלים – שמצטרף בארבע השנים האחרונות לסדר גודל של קיצוץ של 2 מיליארדי שקלים, שזהו באמת קיצוץ בבשר החי.

זבולון אורלב: שרת החינוך דיווחה לוועדת החינוך, שאומנם ראש הממשלה הבטיח שהקיצוץ האחרון, של כ-140 מיליון שקלים, ימצאו לו הסדרים כאלה, כך שהקיצוץ הזה לא יבוא לידי ביטוי.

זבולון אורלב: עד רגע זה אין הסדר כזה.

זבולון אורלב: יתר על כן, דברים שהממשלה לא החליטה על קיצוץ לגביהם, אלא היו אמורים להיות מוסדרים במגעים ישירים בין משרד האוצר למערכת החינוך – מתברר שאינם מוסדרים.

זבולון אורלב: משרד החינוך קיבל כל שנה סדר גודל של כ-40,000 שעות הוראה כדי לכסות את הגידול הטבעי במערכת החינוך.

זבולון אורלב: השנה כנראה הוא לא יקבל.

זבולון אורלב: משרד החינוך גם החליט שלא להאריך את הסדרי יום חינוך ארוך.

זבולון אורלב: חבר הכנסת אריאל, תשמע, משרד האוצר איננו מתכוון להמשיך את הסדרי יום חינוך ארוך בקו העימות וביש"ע, כשגם כך יש פגיעה.

זבולון אורלב: אני אומר לכם, מורי ורבותי, באחריות, חצינו קו אדום בקיצוצים בחינוך.

זבולון אורלב: לצערי, כל ממשלות ישראל, למעט הממשלות בראשותם של דוד בן-גוריון, מנחם בגין ויצחק רבין, כולם, זיכרונם לברכה – הם היחידים שהבינו את חשיבות החינוך, ורק בתקופתם תקציבי החינוך גדלו.

זבולון אורלב: בתקופות כל הממשלות האחרות תקציבי החינוך קוצצו.

זבולון אורלב: אין, לצערי, הבנה מהי תשתית נכונה.

זבולון אורלב: אני רואה באיזו חרדת קודש מקבלת הממשלה החלטות, שבתשתיות לא מקצצים – – –

אברהם הירשזון: אדוני השר שטרית, אתם מפריעים.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת טל, אתם מפריעים לנואם.

זבולון אורלב: אני רואה, שגם בתקופת קיצוצים הממשלה, בצדק, מקבלת החלטות לא לקצץ בתשתיות.

זבולון אורלב: מה הן התשתיות שלא מקצצים?

זבולון אורלב: – כבישים, גשרים, רכבות, קווי תקשורת, כל מה שקשור בפיתוח פיזי.

זבולון אורלב: רבותי, לא זה הפיתוח האמיתי.

זבולון אורלב: האוצר העיקרי שלנו כאן, במדינת ישראל, זה האוצר האנושי, לא הכבישים, לא הרכבות.

זבולון אורלב: ואם אנחנו פוגעים באוצר האנושי, אנחנו חותכים את הענף שעליו אנחנו יושבים.

זבולון אורלב: זה היתרון היחסי שיש למדינת ישראל על פני כל העולם.

זבולון אורלב: ולכן אני מאוד מקווה שהממשלה תמצא את הזמן הראוי והמתאים לקיים דיון מיוחד על החינוך, כדי להסדיר את מעמדו ולתת לו תקציב ראוי.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו – השר דני נוה.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו דנים היום – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אורלב.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת גלאון.

אברהם הירשזון: אדוני השר, שר האוצר.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו מקיימים את אחד הדיונים שלמעשה לא היו לנו מעולם – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת טל.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת נאות.

אברהם הירשזון: אדוני השר שטרית, אתה מפריע ליושב-ראש ההסתדרות לדבר.

יהודית נאות: – – –

אברהם הירשזון: אני חייב להגן עליו.

אברהם הירשזון: הוא מגן על העובדים ואני חייב להגן עליו.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

עמיר פרץ: אנחנו מקיימים את אחד הדיונים שלא היו מעולם בכנסת הזאת.

עמיר פרץ: למעשה זו פעם ראשונה שבשנה אחת מגיעים לתקציב באיחור של שלושה חודשים; חודשיים לאחר מכן מסתבר שהנחות הבסיס של התקציב אינן נכונות, וצריך לבוא ולדון מחדש.

עמיר פרץ: אבל הדבר המרכזי שעליו צריך לחשוב ואותו צריך לבדוק הוא אם שר האוצר נותן את התשובה הראויה למצב שאנחנו נמצאים בו: מצד אחד, מיתון שהולך ומעמיק; מצד שני, אינפלציה שמתחילה להרים את הראש.

עמיר פרץ: ובתוך כל זה אנחנו רואים תוכנית שהיא אוסף גדול מאוד של גזירות, שהמטרה שלהן ליצור צמצום בהוצאות הממשלה ולנסות להתגבר על העדר ההכנסות.

עמיר פרץ: השאלה המרכזית, אדוני היושב-ראש, היא, האם העובדה שהמיתון ילך ויעמיק לא תיצור בעוד כמה חודשים חוסר נוסף של הכנסות, ונמצא את עצמנו בסיבוב חדש, שיבואו ויאמרו לנו שוב שתחזית ההכנסות לא התממשה.

עמיר פרץ: האם נמצא את עצמנו במצב, שכאשר היום הולכים להקפיא נושאים מאוד מאוד חשובים, כמו קצבאות הזיקנה, כמו שכר המינימום, ומדברים על כך שהשחיקה של אותן קצבאות תהיה ב-1%, 1.5%, 2% – כך כתוב בתקציב, וכולם יודעים שיכול להיות שתהיה שחיקה של 8%, 9%, אולי 10%, ואני בטוח שיש כאלה שחושבים שהמעשה הוא מעשה דמיוני, אבל תזכרו את הדיון היום, ואל תשכחו שאמרנו זאת.

עמיר פרץ: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב ששר האוצר צריך למשוך את התקציב היום.

עמיר פרץ: שר האוצר צריך לכנס את כל הגורמים במשק, לנסות להגיע לתוכנית שתביא צמיחה וליצור מקומות עבודה חדשים.

עמיר פרץ: זה היעד המרכזי.

עמיר פרץ: אין שום תוחלת בקיצוץ, אין שום תוחלת בצמצום הפעילות הממשלתית אם אין בצדה יצירת מקומות עבודה.

עמיר פרץ: אנחנו צריכים לתת תשובה למובטלים בישראל.

עמיר פרץ: הדבר האחרון, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אל תיתנו יד לגזלת כבשת הרש.

עמיר פרץ: לפני חודשיים לקחו מהקשישים בישראל 23 שקלים שהיו מגיעים להם כתוספת לקצבה.

עמיר פרץ: לפני חודשיים לקחו מהעובדים המשתכרים שכר מינימום 60 שקלים שהיו מגיעים להם כתוספת.

עמיר פרץ: היום שר האוצר בא ורוצה להאריך את ההקפאה הזאת בשנה וחצי.

עמיר פרץ: אני פונה לחברי הכנסת, אל תיתנו יד לתקציב שכולו גזלה של כבשת הרש.

עמיר פרץ: תודה רבה.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: השר דני נוה, בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ישבתי פה במשך חלק ניכר מהדיון שקיימנו היום, ואני חייב לומר שנאמרו פה מלים כה רבות.

דני נוה: דמגוגיה בלתי מבוטלת נשמעה כאן מספסלי האופוזיציה במהלך השעות האחרונות.

דני נוה: כאשר אנחנו נמצאים במצב חירום בכל המישורים, גם הביטחוני וגם הכלכלי, היית מצפה מאופוזיציה אחראית שלפחות קצת תצניע לכת בהתבטאויותיה, בדרכה, בלשונה שלוחת הרסן.

דני נוה: אבל האמת היא, שכשאתה מנסה לבחון בצורה יותר מעמיקה מנין באו עיקר האופוזיציה וההתלהמות נגד תוכנית החירום הכלכלית שהוצגה כאן היום על-ידי שר האוצר, אתה רואה דבר מעניין, תופעה מאוד מעניינת – באופן לא מפתיע, אדוני היושב-ראש, אותו מחנה שהתלהם בצורה כל כך אגרסיבית נגד הצורך של הממשלה לנקוט צעדי חירום בתחום הביטחוני, לצאת למבצע "חומת מגן", לפרק את תשתיות הטרור, הוא אותו מחנה שכנראה גם איננו מכיר בכך שמדינת ישראל נמצאת בעת חירום כלכלית, שמחייבת אותנו להתעלות מעל שיקולי קואליציה, אופוזיציה, שיקולים מפלגתיים כאלה ואחרים, ולהבין שהציבור שצופה בנו ברגעים אלה מצפה להתנהלות אחראית, גם אם לא כולם מרוצים מכל מרכיב כזה או אחר, מכל סעיף כזה או אחר בתוכנית החירום הכלכלית של הממשלה.

דני נוה: זו אולי הדקה האחרונה לעצור את המשק הישראלי מפני הידרדרות כלכלית נוספת, שחלילה נגלוש אליה אם לא נקבל החלטות, גם אם הן החלטות קשות, קשות גם מצדה של הממשלה, שמקצצת באופן כמעט חסר תקדים בתקציבה ובהוצאותיה ומצפה בעצם מכולנו, מכל אזרחי המדינה, לתת כתף היום כדי לעצור את ההידרדרות הזאת וליצור תנאים במשק הישראלי שיאפשרו את ייצוב המשק, ובעזרת השם, גם לא רחוק היום – יצירת צמיחה מחודשת וחזרה לימים טובים יותר גם בתחום הכלכלי.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת נעמי חזן, מאחר שאת ברשימה, ועדיין יש לנו שלוש דקות עד ההצבעה, אני מזמין אותך לדבר, אם את רוצה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, כרגיל בכנסת ישראל, בהצבעות גורליות יותר או פחות, מסתבר שהסכמים הם לא הסכמים, זמני הצבעה מוסכמים מראש לא קיימים, מוחקים אנשים מרשימת הדוברים, לעתים קרובות מוסיפים אותם אחר כך.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, לידיעתך, היה צלצול כבר לפני כמה דקות.

נעמי חזן: אבל זה לגמרי לא מפתיע שלממשלה יש בעיה להביא חברי קואליציה למליאת הכנסת להצביע על התקציב הזה.

נעמי חזן: התקציב הזה הוא אחד הדברים המגוחכים ביותר שדנו בהם מאז אישרנו את התקציב לשנת 2002, לפני חודשיים אולי, לא יותר.

נעמי חזן: התקציב הזה לוקח אנשים שהם מפרנסים במשכורות רגילות, קוראים להם לפעמים מעמד ביניים, לפעמים מעמד ביניים נמוך, והופך אותם לעניים על-פי חוק, מקצץ את המעט שיש להם מבחינת הטבות ומטיל עליהם מיסוי נוסף.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, אתה אפילו לא מגן עלי.

אברהם הירשזון: אני כל הזמן מגן עלייך.

נעמי חזן: לא, אתה מחכה שיעשו את הגיוס האחרון כדי לאפשר להעביר את הדבר האיום והנורא; קוראים לזה תיקון לתקציב.

אברהם הירשזון: לא, גברתי.

אברהם הירשזון: אני מגן עלייך בכל לבי ובכל נפשי.

אברהם הירשזון: רבותי חברי הכנסת, אנא הקשיבו לחברת הכנסת חזן.

אברהם הירשזון: דבריה חשובים ביותר.

נעמי חזן: הייתי רוצה לקרוא לשר האוצר.

נעמי חזן: אדוני שר האוצר, האם בעוד חודשיים תחזור אלינו עם תקציב נוסף?

נעמי חזן: ומי ישלם על הפלאפון שאתה מדבר בו ברגע זה?

נעמי חזן: אדוני שר האוצר, איך תסתכל בעיניים של מרבית אזרחי מדינת ישראל ותנסה להסביר להם את העיוותים של התקציב הזה?

נעמי חזן: שר האוצר, שאלה אחת אליך: האם אתה תוכל לעמוד על הדוכן ולהבטיח לנו שלא יהיה תקציב נוסף בשנת 2002?

נעמי חזן: נראה שיש לך מספיק זמן לעשות את הגיוס כדי להעביר את הדבר הזה, ועוד פעם להביא לא רק מבוכה, אלא גם מצוקה לאזרחי מדינת ישראל.

נעמי חזן: על התקציב הזה – כל חבר כנסת צריך להצביע נגד.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם הירשזון: רבותי, אני מבקש לשבת במקומות.

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים להצבעה.

אברהם הירשזון: ההצבעה היא בנפרד, על שני חוקים.

אברהם הירשזון: אני מבקש את תשומת לבכם.

אברהם הירשזון: רבותי, אני מבקש לשמור על השקט.

אברהם הירשזון: השר שמחון, אתה מפריע לי לגשת להצבעה.

אברהם הירשזון: אנחנו ניגשים להצבעה על שני חוקים.

אברהם הירשזון: ההצבעה הראשונה היא על הצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו-2003), התשס"ב–2002, קריאה ראשונה.

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים להצבעה, רבותי.

אברהם הירשזון: ההצבעה החלה.

אברהם הירשזון: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – 47 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו-2003), התשס"ב–2002, לוועדה לא נתקבלה.

אברהם הירשזון: 44 בעד, 47 נגד, אחד נמנע.

אברהם הירשזון: ההצעה לא עברה.

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים להצבעה השנייה, על הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 8) – קריאה ראשונה.

אברהם הירשזון: ההצבעה החלה.

אברהם הירשזון: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 נגד – 47 נמנעים – 7 ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 8) לוועדה לא נתקבלה.

אברהם הירשזון: 35 בעד, 47 נגד, שבעה נמנעים, ההצעה לא עברה.

אברהם הירשזון: תודה רבה, רבותי.

אברהם הירשזון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

אברהם הירשזון: רבותי, אני מכריז על חמש דקות הפסקה.

אברהם הירשזון: לאחר מכן נעבור לשאילתות לשר לענייני דתות.

אברהם הירשזון: קולי לא נקלט בהצבעה, ואני מבקש להוסיף את קולי.

אברהם הירשזון: (הישיבה נפסקה בשעה 21:53 ונתחדשה בשעה 21:55.)

אברהם הירשזון: רבותי, אני מחדש את הישיבה.

אברהם הירשזון: אני מזמין את השר לענייני דתות לענות על שאילתות.

אברהם הירשזון: רבותי, אני מבקש שכל הוויכוחים יהיו מחוץ לאולם.

אברהם הירשזון: אנחנו רוצים להמשיך בישיבה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת שטייניץ, חבר הכנסת פרץ, חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת פרוש, אודה לכם מאוד אם תתפסו מקומות.

אברהם הירשזון: תנו לנו להמשיך לנהל את הישיבה.

אברהם הירשזון: השר פואד, השר שמחון, אנחנו מבקשים לנהל את הישיבה.

אברהם הירשזון: השר סנה.

אברהם הירשזון: תודה רבה לכם.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת פרוש, אני מבקש.

אברהם הירשזון: אנחנו רוצים לחדש את הישיבה.

קריאה: החרדים – – –

אברהם הירשזון: החרדים, כן.

אברהם הירשזון: אני חרד מאוד לגורל הישיבה.

אברהם הירשזון: השר לענייני דתות יענה על שאילתא מס' 2263, של חברת הכנסת יהודית נאות, בנושא: חלקות לקבורה אזרחית חלופית.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת י' נאות שאלה את השר לענייני דתות ביום כ"ב בסיוון התשס"א (13 ביוני 2001): למיטב ידיעתי, החלטת הממשלה בעניין חלקות לקבורה אזרחית חלופית איננה מיושמת עד היום.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: האם תיושם ההחלטה?

אברהם הירשזון: 2.

אברהם הירשזון: אם כן – מתי? 3.

אברהם הירשזון: אם לא – מדוע?

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לשאילתא של חברת הכנסת נאות: אכן, זה קיים כרגע בבאר-שבע.

אמיר אוחנה: בעתיד זה יהיה בתל-רגב בחיפה, בכפר-סבא, בברקת במרכז ובירושלים.

אמיר אוחנה: זה בתכנון.

אמיר אוחנה: האם את מסתפקת בתשובה?

יהודית נאות: אני לא חושבת שהחלטת הממשלה עסקה רק בבאר-שבע, ואני מברכת על המקום, על תל-רגב ועל כפר-סבא.

יהודית נאות: דובר על כל מקום.

יהודית נאות: אדוני השר, החלטת הממשלה היא מקדמת דנא.

יהודית נאות: דבר נוסף, אני רוצה לברך את השר על כך שהיום, ב-20 במאי 2002, משיבים לי על שאילתא מ-13 ביוני 2001.

יהודית נאות: אני ממש שמחה.

יהודית נאות: זה כמעט "יארצייט".

אברהם הירשזון: השרה לבני.

אברהם הירשזון: השר ריבלין.

אברהם הירשזון: אנחנו לא יכולים להמשיך בישיבה.

אמיר אוחנה: אני משלים את התשובה.

אמיר אוחנה: ראשית, לגבי ההערה האחרונה – אני מתנצל, זה לא היה מכוון כדי לפגוע במישהו.

אמיר אוחנה: היו אילוצים אובייקטיביים.

אמיר אוחנה: לגבי ההערה הקודמת – אנחנו משתדלים.

אמיר אוחנה: השאלה היתה איפה אנחנו מתכננים.

אמיר אוחנה: אבל אנחנו בהחלט פתוחים ומתכוונים להמשיך.

אמיר אוחנה: אין שום מניעה מטעם משרדי לפתוח זאת בכל מקום שבו הדבר אפשרי.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת מ' סולודקין שאלה את השר לענייני דתות ביום כ"ט בסיוון התשס"א (20 ביוני 2001): ר"ש – שמו המלא מופיע במקור – נקבר כלא-יהודי בבית-הקברות של הכנסייה הסקוטית בטבריה לפני כארבעה חודשים.

אברהם הירשזון: באמצע מאי מצא האב את הקבר חפור ואת בסיס המצבה מוסט והרוס.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: מה יעשה משרדך בעניין חילול מקום קבורתו של הנ"ל? 2.

אברהם הירשזון: כיצד ניתן להסדיר קבורת לא-יהודים בעיר טבריה?

אמיר אוחנה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אמיר אוחנה: בית-הקברות הנ"ל שייך לכנסייה הסקוטית, ולפיכך הינו בית-קברות פרטי לכל דבר ועניין, ואין למשרד הדתות כל נגיעה בכל הנושאים הקשורים לבתי-קברות של הכנסיות, שהן עצמאיות לחלוטין בניהולם.

אמיר אוחנה: בשעתה הוקמה ועדת שרים מיוחדת בנושא קבורתם של לא-יהודים, בעיקר מחבר המדינות.

אמיר אוחנה: ועדה זו קיבלה החלטות שונות, בהן הקמת בית-הקברות "מנוחה נכונה", שנוהל על-ידי עמותה בבאר-שבע.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: עד כמה שידוע לנו, כל עירייה מטפלת, בשיתוף פעולה עם חברה קדישא מקומית, במציאות פתרונות קבורה.

אברהם הירשזון: שאילתא מס' 2517, של חבר הכנסת דוד טל: קנסות מינהליים על זייפני תעודות כשרות.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת טל איננו כאן, התשובה עוברת לפרוטוקול.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ד' טל שאל את השר לענייני דתות ביום ה' באב התשס"א (25 ביולי 2001): הרבנות הראשית הוסמכה להטיל קנסות מינהליים על מי שיפר את חוק ההונאה בכשרות וימכור מוצרים לא כשרים ככשרים.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: ממתי מוסמכת לכך הרבנות הראשית?

אברהם הירשזון: 2.

אברהם הירשזון: כמה מפעלים נקנסו מאז?

אברהם הירשזון: 3.

אברהם הירשזון: במה הפר כל מפעל את החוק ובכמה נקנס בכל מקרה ומקרה?

אברהם הירשזון: 4.

אברהם הירשזון: האם מאז ממשיכה הרבנות הראשית להתלונן במשטרה?

אברהם הירשזון: אם כן – בכמה ובאילו מקרים התלוננה?

אמיר אוחנה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אמיר אוחנה: בשנת התשמ"ג–1983 חוקק איסור הונאה בכשרות, התשמ"ג–1983, ובו הוסמכה הרבנות הראשית לישראל לאכוף חוק זה.

אמיר אוחנה: בשנת 1988 הותקנו תקנות בהתייחס לחוק הנ"ל, המכונות "תקנות איסור הונאה בכשרות (תעודות הכשר), התשמ"ט–1988".

אמיר אוחנה: בשנת התשנ"ב–1992 נקבעה תקנה, כי העובר על חוק איסור הונאה בכשרות – ייחשב הדבר כעבירה מינהלית.

אמיר אוחנה: בתאריך כ"א באדר א' התשנ"ה, 21 בפברואר 1995, מונו בפעם הראשונה מאז חקיקת החוק ארבעה מפקחים על-ידי השר לענייני דתות, בהתאם לסעיף 5(א) לחוק העבירות המינהליות, התשמ"ו–1985.

אמיר אוחנה: בשנת התשנ"ח–1998 הוקמה לראשונה היחידה הארצית לאכיפת חוק איסור הונאה בכשרות, התשמ"ג–1983, הפועלת מתוך בניין הרבנות הראשית לישראל, וזאת לאחר ניסיון להפעיל אכיפת חוק זה על-ידי חברת כוח-אדם בשנה הקודמת לה.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: במסגרת פעילות היחידה נערכו כ-11,000 ביקורות בבתי-אוכל, כאשר מתוכם הונפקו: דוחות התראה לפני הטלת קנס – 8,500 התראות; דוחות חיוביים – 2,500 דוחות; קנסות מינהליים – הוטלו כ-2,573 קנסות מינהליים בשווי של 3,846,000 שקלים, מתוכם בוטלו כ-530 קנסות בגין בקשה להישפט, או על-פי ועדת ערעורים.

אמיר אוחנה: 3.

אמיר אוחנה: סוגי העבירות על-פי ממצאי הביקורת הם: א.

אמיר אוחנה: הצגת בית-האוכל ככשר בכתב ללא תעודת הכשר מטעם הרבנות המקומית; ב.

אמיר אוחנה: הצגת בית-אוכל ככשר על-ידי תעודת כשרות שאיננה מטעם הרבנות המקומית; ג.

אמיר אוחנה: אריזת ומכירת מוצרים ככשרים אף שאינם כשרים; ד.

אמיר אוחנה: הפרת תנאי הכשרות; ה.

אמיר אוחנה: הצגת תעודת כשרות שאינה בת תוקף.

אמיר אוחנה: 4.

אמיר אוחנה: על-פי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, עבירות שנעשו לשם זיוף ומרמה בכשרות, כגון זיוף חותמות נותן ההכשר, יטופלו על-ידי המשטרה.

אמיר אוחנה: שאר העבירות כפי שפורטו לעיל בהתייחס לשאלה 3 יטופלו על-ידי הרבנות הראשית.

אמיר אוחנה: פקחי היחידה מגישים תלונות למשטרה בהתאם להנחיה זו.

אמיר אוחנה: על מנת לקבל פרטים נוספים בנדון, יש לפנות למשטרה באופן ישיר לצורך קבלת מידע נוסף על דרך טיפולה בנדון.

אברהם הירשזון: שאילתא מס' 2588, של חבר הכנסת אברהם פורז.

אברהם הירשזון: איננו כאן; התשובה עוברת לפרוטוקול.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת א' פורז שאל את השר לענייני דתות ביום י"ד בחשוון התשס"ב (31 באוקטובר 2001): בנושא שכר הרב ביישוב אלפי-מנשה – רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: האם נכון שבמועצה הדתית אלפי-מנשה רב המועצה משתכר 440,000 שקל לשנה, והיושב-ראש – 132,000 שקל לשנה, בעבור שליש משרה?

אברהם הירשזון: 2.

אברהם הירשזון: אם כן – מה היא עמדת משרדך בנושא?

אמיר אוחנה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אמיר אוחנה: הרב מלכה יואל, המכהן כרבה המקומי של אלפי-מנשה, מועסק ב-100% משרת נבחרים, רשות ג' – סך הכול עלות שנתית של שכרו היא 453,000 שקלים.

אמיר אוחנה: מר מויאל שמעון, יושב-ראש המועצה הדתית, מכהן ב-33% משרה – סך הכול עלות שנתית של שכרו היא 138,790 שקלים.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: את עמדתי הבעתי בתקנות החדשות שקבעתי, ועל-פיהן עלות שנתית ביישוב זהה ליושב-ראש נבחר חדש תעמוד על 95,000 שקלים.

אברהם הירשזון: שאילתא מס' 2597, של חברת הכנסת נעמי חזן: קבורה אזרחית חלופית.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני השר.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת נ' חזן שאלה את השר לענייני דתות ביום י"ד בחשוון התשס"ב (31 באוקטובר 2001): לפי חוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית, התשנ"ו–1996, יקבע השר מקומות אשר ייועדו לשמש בתי-עלמין אזרחיים חלופיים באזורי הארץ השונים, וכן ימנה תאגידים לענייני קבורה.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: באילו מקומות קיימים בתי-עלמין לקבורה אזרחית?

אברהם הירשזון: 2.

אברהם הירשזון: היכן מייעד השר להקים בתי-עלמין כאמור?

אברהם הירשזון: 3.

אברהם הירשזון: אילו תאגידים לענייני קבורה אזרחית חלופית אושרו מאז קבלת החוק?

אמיר אוחנה: למעשה זה כמעט המשך של השאלה של חברת הכנסת נאות, אבל אני אשיב עליה במלואה, אף שהשבתי קודם.

אמיר אוחנה: 1.

אמיר אוחנה: אמרתי – בבאר-שבע, נכון לרגע זה.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: ברקת, חיפה, ירושלים, כפר-סבא – בתכנון.

אמיר אוחנה: 3.

אמיר אוחנה: אכן יש עמותה שנקראת "מנוחה נכונה", ולמיטב ידיעתי, כרגע יש לה רשיון בתל-אביב, בחיפה ובבאר-שבע.

אמיר אוחנה: שוב, כפי שאמרתי, אין שום מניעה מצדנו שעמותות אחרות יקבלו רשיון בהתאם לחוק ויקימו.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: שאלה נוספת לחברת הכנסת חזן – בבקשה, גברתי.

נעמי חזן: כבוד השר, אני מודה לך על התשובה על השאילתא.

נעמי חזן: כמעט תשעה ירחי לידה לתשובה על השאילתא הזאת, כפי שהתלוננה חברת הכנסת יהודית נאות.

נעמי חזן: אדוני השר, יצא לנו להיפגש בנושא הזה, וכוונות לחוד ומעשים לחוד.

נעמי חזן: יש אוכלוסייה גדולה מאוד שמבקשת קבורה חלופית, והקצאת הקרקעות והמימוש של הכנת החלקות מתמהמהים.

נעמי חזן: מה בכוונתך לעשות כדי לזרז את הנושא הזה?

אמיר אוחנה: להערה הראשונה – היה מיותר סתם לקנטר, כי כבר שמעת תשובה על אותה הערה, וחבל.

אמיר אוחנה: זה לא היה במקום, אני מצטער.

אמיר אוחנה: אשר לקרקעות, אני רוצה שתביני – קודם ששואלים, כדאי ללמוד את העניין – לא אנחנו מקצים קרקעות.

אמיר אוחנה: משרד הדתות נותן רשיון למי שיש לו קרקע.

אמיר אוחנה: קרקעות מקצה המינהל.

אמיר אוחנה: אנחנו יכולים להמליץ, לעזור, לעשות כל פעולה אפשרית, לדבר עם מינהל מקרקעי ישראל, אך לא אנחנו המקצים קרקעות.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: שאילתא מס' 2670, של חבר הכנסת האשם מחאמיד, בנושא: שיפוץ המקומות הקדושים.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני השר.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ה' מחאמיד שאל את השר לענייני דתות

אברהם הירשזון: ביום ו' בכסליו התשס"ב (21 בנובמבר 2001): נודע לי, כי במקומות קדושים למוסלמים ולנוצרים אין מבצעים שיפוצים.

אברהם הירשזון: לדברי מיעוטים אלה, הדבר פוגע ברגשותיהם.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: האם הידיעה נכונה?

אברהם הירשזון: 2.

אברהם הירשזון: אם כן – מדוע?

אברהם הירשזון: 3.

אברהם הירשזון: האם תינתן לשתי הדתות אפשרות חופשית לערוך שיפוצים במקומות הקדושים?

אמיר אוחנה: למעשה יש פה שלוש שאלות.

אמיר אוחנה: 2–1.

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: הידיעה אינה נכונה.

אמיר אוחנה: 3.

אמיר אוחנה: כמובן, אנחנו בהחלט משפצים, מקצים לזה משאבים בהתאם לגודל התקציב.

אמיר אוחנה: יש לי יועץ בנושא הזה, שהוא מהמגזר שלכם, והוא מסתובב בכל הארץ.

אמיר אוחנה: אנחנו פועלים בהתאם לסדרי עדיפויות.

אמיר אוחנה: גם בתי-כנסת אני לא משפץ.

אמיר אוחנה: ממילא בהתאם לסדר גודל התקציב אנחנו משתדלים, ואנחנו אכן עושים את זה.

אברהם הירשזון: שאלה נוספת לחבר הכנסת מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, לפי מיטב ידיעתי, אדוני היושב-ראש – ואני מבקר בהרבה מקומות קדושים כאלה – בכפר הרוס שנקרא מעלול יש כנסייה ויש מסגד שאף אחד לא נוגע בהם ולא משפץ אותם.

האשם מחאמיד: כמו כן, אדוני, הייתי רק שלשום בכפר ע'בסיה, גם שם יש מסגד שמאז קום המדינה ועד היום, או מאז נהרס הכפר, לא נגעו בו, אסור להיכנס אליו, הוא פשוט מגודר סביב סביב, ועוד שנה-שנתיים הוא ייפול, פשוט מאוד ייהרס לבד.

האשם מחאמיד: אדוני השר, כאדם אל אדם, האם האתה מוכן להרשות לי אישית או לחברי פה או למי שיהיה לשפץ אותו על חשבוננו, אם אין אצלך תקציב?

האשם מחאמיד: תודה.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מדבר כנראה על מסגדים שהם לא בשליטה של משרד הדתות, או שאין למשרד הדתות גישה אליהם.

אמיר אוחנה: אני לא יודע לאיזה מקרה הוא מתכוון, וכנראה הבעיה שם אינה תקציבית, והראיה לכך היא שאתה מוכן להקצות משאבים.

אמיר אוחנה: ייתכן שזו בעיה מדינית, ובכל אופן בעיה שאינה קשורה למשרד הדתות.

אמיר אוחנה: אני מוכן בהחלט לבדוק את המקרה לגופו.

אמיר אוחנה: אין לי כרגע פרטים לגבי המקרה שאליו אתם מתכוונים.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: שאילתא מס' 2771, של חברת הכנסת מרינה סולודקין – התשובה עוברת לפרוטוקול.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת מ' סולודקין שאלה את השר לענייני דתות ביום כ"ז בכסליו התשס"ב (12 בדצמבר 2001): משנת 1992 פועל בקריית-שמונה כולל שלומדים בו 51 קשישים עולים חדשים והוא הוכר על-ידי המשרד לענייני דתות.

אברהם הירשזון: לפני כשנה הופסק תקצוב הכולל מסיבות מינהליות.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: האם ניתן לחדש את ההכרה בכולל זה מתוך התחשבות בגילם של הלומדים, שאינו מאפשר סף שעות גבוה?

אמיר אוחנה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מתוך התחשבות בגילם של הלומדים, שקד המשרד לענייני דתות על קביעת נהלים, מבחנים ובקרה מיוחדים לסוג מיוחד זה של לומדים.

אמיר אוחנה: בימים אלו מוגשות הבקשות לתמיכה.

אמיר אוחנה: המשרד רואה חשיבות מרובה במתן אפשרות לגמלאים אלו לשאוב ממקורות היהדות, ועל כן לא יחסוך מאמץ עד למציאת פתרון מינהלי כנדרש ללומדים.

אברהם הירשזון: שאילתא מס' 2785, של חבר הכנסת אורי יהודה אריאל: סמכויותיו של הרב מנחם פרומן.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני השר.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת א' אריאל שאל את השר לענייני דתות ביום כ"ז בכסליו התשס"ב (12 בדצמבר 2001): ב"ג'רוסלם פוסט" מיום 26 באוקטובר 2001 פורסם, כי הרב מנחם פרומן, כשליחו של הראשון לציון הרב אליהו בקשי-דורון, הציע כי ירושלים תוכרז עיר חוץ-ריבונית ותהיה לבירה עולמית.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: האם הרב פרומן הוא שליחו של משרדך ו/או של הראשון לציון הרב בקשי-דורון?

אברהם הירשזון: 2.

אברהם הירשזון: מי מממן את פעילותו?

אברהם הירשזון: 3.

אברהם הירשזון: האם דבריו משקפים את מדיניות הממשלה?

אמיר אוחנה: 1.

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: הרב פרומן הוא לא שליחו של המשרד.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: המשרד לא מימן את פעולותיו.

אמיר אוחנה: 3.

אמיר אוחנה: הוא לא מייצג את הממשלה.

אמיר אוחנה: ייתכן שהדבר נעשה באופן פרטי בלבד.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני, שאלה נוספת.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, האם השר מוכן להנחות את הרבנים הראשיים ואת עובדי המשרד, למען הסר ספק – כי לפי מה שהתפרסם, הוא מוצג או אולי מציג את עצמו כך, ואולי שניהם ביחד?

אורי אריאל: תודה.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת, אני משלים את התשובה, ואכן על-פי המסמכים שיש בידי – מה שאני עונה זה על דעת הרבנות – הדבר נבדק, ואני מוכן גם למלא את בקשתך.

אברהם הירשזון: שאילתא מס' 2861, של חבר הכנסת יוסף פריצקי.

אברהם הירשזון: הוא איננו כאן; התשובה עוברת לפרוטוקול.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת י' פריצקי שאל את השר לענייני דתותביום י"א בטבת התשס"ב (26 בדצמבר 2001): בישראל פועלות מועצות דתיות, שמטרתן לספק לתושבי המדינה שירותי דת.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: כמה מועצות דתיות פועלות בישראל?

אברהם הירשזון: 2.

אברהם הירשזון: כמה מועצות דתיות הוקמו מחדש מאז הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 1998?

אברהם הירשזון: 3.

אברהם הירשזון: כמה מועצות עדיין לא הוקמו, ובכמה יש ועדה קרואה?

אברהם הירשזון: 4.

אברהם הירשזון: מי הם ראשי המועצות הדתיות שנבחרו מאז הבחירות לשנת 1998, ולאילו סיעות הם משתייכים?

אברהם הירשזון: 5.

אברהם הירשזון: אילו מועצות דתיות הוקמו מחדש מאז נכנס לתפקידו השר אוחנה?

אמיר אוחנה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אמיר אוחנה: בישראל פועלות 133 מועצות דתיות.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: מאז הבחירות לרשויות המקומיות ב-10 בנובמבר 1998 הורכבו 58 מועצות דתיות.

אמיר אוחנה: 3.

אמיר אוחנה: 75 מועצות דתיות עדיין לא הורכבו; בשש מועצות יש ועדה ממונה.

אמיר אוחנה: 4.

אמיר אוחנה: להלן רשימת המועצות הדתיות אשר הוקמו מאז בחירות 1998 ורשימת היושבים-ראש: אליכין – שמעון אביטן; אפרת – אליהו מזרחי; גבעת-עדה – משולם שרעבי; גוש-עציון – נסים סוויד; גני-תקווה – עמרם קורקוס; חולון – יצחק דיין; טירת-הכרמל – רוני אליהו; יוקנעם – שרלי בוחבוט; כרמיאל – שאול פרץ; מבשרת-ציון – יוסי שריד; נווה-מונוסון – יואל סויסה; עכו – יצחק אלחרר; עפולה – משה משיח; קצרין – מאיר אלקיים; קרני-שומרון – הרצל בן-ארי; רכסים – אלחנן ארנטרוי; שלומי – שלמה פרץ; אילת – משה אלמקייס; מעלה-יוסף – שמעון גואטה; רמת-השרון – מנשה סחייק; בית-דגן – אהרן אהרוני; בית-שאן – איובי מוסא; בני-עי"ש – יוסף חובב; גבעתיים – יהושע גולפינגר; גן-יבנה – יוסף קבלן; חיפה – רו"ח דוד אביקם; ירושלים – יואב בן-צור; כפר-יונה – שמעון דרעי; לכיש – שלום פרץ; מזכרת-בתיה – אפרים זלמנוביץ; מטולה – חיים ורדי; מיתר – פנחס ביטון; מצפה-רמון – דניאל בר-מוחא; קריית-גת – יהודה דהן; קריית-טבעון – עמרם אילוז; קריית-מוצקין – אלברט זגורי; קריית-עקרון – יעקב גבלי; קריית-ים – יוסף אברקי; רעננה – בן-ציון ביליצקי; שפיר – משה שאלתיאל; תל-אביב – מרדכי חתשואל; אור-יהודה – בוריס יצחקוב; בנימינה – אייל מגידיש; בת-ים – רפאל ברנז; גליל תחתון – גרשון לוי; חדרה – שמעון חזות; יבנה – רחמים דוידי; יהוד – ג'קי וג'ימה; כפר-סבא – שמעון פרץ; מגדל-העמק – יעקב עמר; מרום-הגליל – דני סיידא; נהרייה – מרדכי וקנין; עמק לוד – מוטי מגער; קריית-אונו – אברהם בדיחי; קריית-ביאליק – אלכסנדר בילגרי; עזתה – חיים שקלים; ערד – חיים טובים; צפת – ממן דוד.

אמיר אוחנה: בחירת יושב-ראש נעשית על-ידי הצבעה בקרב חברי המועצה הדתית, זאת בהתאם לתקנות שירותי הדת היהודיים (ניהול מועצות), התש"ל–1970, פרק ג', סעיף 4.

אמיר אוחנה: 5.

אמיר אוחנה: להלן רשימת המועצות הדתיות אשר הוקמו מאז נכנסתי לתפקידי: 1.

אמיר אוחנה: אפרת – נשלח לפרסום ברשומות; 2.

אמיר אוחנה: גוש-עציון – נשלח לפרסום ברשומות; 3.

אמיר אוחנה: גני-תקווה – נשלח לפרסום ברשומות; 4.

אמיר אוחנה: נווה-מונוסון – נשלח לפרסום ברשומות; 5.

אמיר אוחנה: קצרין; 6.

אמיר אוחנה: קרני-שומרון; 7.

אמיר אוחנה: אליכין; 8.

אמיר אוחנה: חולון; 9.

אמיר אוחנה: עפולה; 10.

אמיר אוחנה: שלומי; 11.

אמיר אוחנה: יוקנעם; 12.

אמיר אוחנה: רכסים; 13.

אמיר אוחנה: טירת-הכרמל; 14.

אמיר אוחנה: גבעת-עדה; 15.

אמיר אוחנה: כרמיאל; 16.

אמיר אוחנה: מבשרת-ציון; 17.

אמיר אוחנה: עכו – ועדה ממונה; 18.

אמיר אוחנה: צפת.

אברהם הירשזון: שאילתא מס' 3005, של חבר הכנסת רחמים מלול – איננו כאן; התשובה עוברת לפרוטוקול.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ר' מלול שאל את השר לענייני דתות ביום י"ז בשבט התשס"ב (30 בינואר 2002): בעקבות ההחלטה לנתק חולה ממכשירי ההחיאה, רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: מה היא עמדת משרדך בעניין זה? 2.

אברהם הירשזון: האם הרבנים מסכימים עם עמדת היועץ המשפטי לממשלה בנושא?

אמיר אוחנה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אמיר אוחנה: למשרד לענייני דתות אין עמדה בנושא זה.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: עמדת כבוד הרב הראשי היא, כי אין להפקיד החלטות חיים ומוות בידי שופט יחיד, וליתר הרחבה הנני מצרף לשאילתא זו את עמדת הרב.

אברהם הירשזון: שאילתא מס' 3069, של חבר הכנסת יעקב ליצמן – איננו כאן; התשובה עוברת לפרוטוקול.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת י' ליצמן שאל את השר לענייני דתות

אברהם הירשזון: ביום כ"ד בשבט התשס"ב (6 בפברואר 2002): בעיתונות פורסם, כי המשרד לענייני דתות נענה לדרישת התנועה הקונסרבטיבית והוריד את שלטי ההפרדה שהוצבו ברחבה העליונה בכותל המערבי.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: האם הידיעות נכונות?

אברהם הירשזון: אם כן – מדוע?

אברהם הירשזון: 2.

אברהם הירשזון: האם יוחזרו השלטים שהוסרו לאחרונה?

אמיר אוחנה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

אמיר אוחנה: השלטים הוצבו באופן זמני לצורך אירוע, ובתום האירוע הוסרו.

אברהם הירשזון: שאילתא מס' 3145, של חבר הכנסת משה גפני: עדות נוצריות.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני השר.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מ' גפני שאל את השר לענייני דתות ביום ט"ו באדר התשס"ב (27 בפברואר 2002): משרדך מקיים קשר, כמתחייב מתפקידו, עם עדות נוצריות.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: לאילו עדות נוצריות יש קשר עם המשרד לענייני דתות?

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת גפני, לשאלה שלך: מדובר בעדות המוכרות ב"דבר המלך", וכן עדות או קהילות או מוסדות בין-לאומיים.

אמיר אוחנה: אלה אכן נכללים בעדות הנוצריות.

אברהם הירשזון: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, האמת היא שאני עוד קצת המום מתוצאות ההצבעה הקודמת.

אברהם הירשזון: אתה רוצה הפסקה של דקה?

אברהם הירשזון: אולי כוס מים?

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, יצאתי לדקה מהמליאה.

יוסף יצחק פריצקי: יתיר לי בכל זאת אדוני לשמוע את התשובה על השאילתא?

אברהם הירשזון: אני אשקול את זה.

משה גפני: קודם כול, אני מברך אותך, אדוני השר, על זה שאתה תומך בעדות הנוצריות, ואני חושב שזה בסדר.

משה גפני: אבל אני ביקשתי לדעת את רשימת העדות הנוצריות, ואני רוצה לשאול אותך, אדוני השר, האם אכן אתה תהיה מוכן לתת לי את הרשימה?

משה גפני: בהערת אגב, אתם גם בודקים שלא מדובר במיסיונרים – אני מעריך שזה גם – אבל אם אפשר לקבל את הרשימה, אודה לך.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני השר.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, אין מניעה.

אמיר אוחנה: הרב גפני, זה לא היה מובן מהשאלה.

אמיר אוחנה: אם זה היה מובן, הייתי מציג לך את הרשימה, אבל אין מניעה לקבל את הרשימה במשרדי.

משה גפני: אתה תדאג שהעוזרים שלך יעבירו לי את זה?

אמיר אוחנה: נמצא את הדרך, הרב גפני.

אברהם הירשזון: אתה קיבלת תשובה או שאתה רוצה לקיים דו-שיח?

אברהם הירשזון: התשובה מספקת אותך?

משה גפני: אני לא נגד.

אברהם הירשזון: אתה לא נגד.

אברהם הירשזון: אני מאוד מודה לך.

אברהם הירשזון: שאילתא מס' 3152, של חבר הכנסת נסים זאב: מימון שחזור בית-הכנסת "החורבה".

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני השר.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת נ' זאב שאל את השר לענייני דתות ביום ט"ו באדר התשס"ב (27 בפברואר 2002): ב"יתד נאמן" מיום ה' באדר התשס"ב, 17 בפברואר 2002, פורסם, כי בדיקות מבקרי המדינה בעבר העלו, כי 3.5 מיליוני לירות שטרלינג, שנתרמו לפני כ-25 שנה לשחזור בית-הכנסת "החורבה" בעיר העתיקה בירושלים, הועברו לקרן לירושלים; רצ"ב הפרסום בנושא.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: האם הידיעות נכונות?

אברהם הירשזון: 2.

אברהם הירשזון: אם כן – האם משרדך מעורב בנעשה?

אברהם הירשזון: 3.

אברהם הירשזון: האם יתוקצבו הכספים לבית-הכנסת "החורבה"?

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת נסים זאב, אולי לא בדקת את הנושא, הוא איננו קשור כלל וכלל למשרד הדתות.

אמיר אוחנה: קרן ירושלים היא קרן, כנראה פועלת כמלכ"ר או בכל צורה חוקית אחרת, ואין לה שום קשר ולא ידוע לנו דבר על זה.

אמיר אוחנה: מובן ששיפוץ בית-הכנסת כן מעניין אותנו, ואכן אנחנו עושים איזו פעולה, אבל ללא כל קשר לשאלתך.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת זאב, שאלה נוספת, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני בהחלט מכיר את קרן ירושלים, כי הייתי סגן ראש עיריית ירושלים 15 שנה, ואני יודע שזו עמותה שעובדת כגוף עצמאי, אבל מבוקר.

נסים זאב: אני חושב שבנושאים כמו בניית בתי-כנסת או שיפוץ בתי-כנסת בכל זאת צריך להיות איזה מעקב של גוף שממונה על בתי-כנסת ועל בנייתם ושיפוצם, והמשרד צריך להיות, לדעתי, משרד הדתות, גם אם אין שום מחויבות של הקרן כלפי המשרד.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני השר.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, אני לא רואה פה שאלה אלא אולי הצעה שאנחנו נבדוק אפשרות, אם יהיה לנו מותר הדבר, לבדוק בקרן ירושלים.

אמיר אוחנה: אני חושב שאת אותו דבר יכול לעשות גם חבר הכנסת נסים זאב מתוקף תפקידו.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת מ' ברכה שאל את השר לענייני דתות ביום ט"ו באדר התשס"ב (27 בפברואר 2002): ב"הארץ" מ-19 בפברואר 2002 דווח, כי המשרד לענייני דתות מממן עמותה שפרסמה כתבים גזעניים.

אמיר אוחנה: רצוני לשאול: 1.

אמיר אוחנה: האם הידיעה נכונה?

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: האם ידוע למשרדך על פעילותה ופרסומיה של העמותה?

אמיר אוחנה: 3.

אמיר אוחנה: האם ימשיך משרדך לתמוך בעמותה זו?

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שלוש שאלות בתוך השאלה הזאת.

אמיר אוחנה: 1.

אמיר אוחנה: האם הידיעה נכונה?

אמיר אוחנה: נראה שכן, על-פי הפרסומים.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: האם ידוע למשרדך על פעילותה ופרסומיה של העמותה?

אמיר אוחנה: לא. 3.

אמיר אוחנה: האם ימשיך משרדי לתמוך בעמותה זו?

אמיר אוחנה: ובכן, משרד הדתות תומך בעמותה על-פי מבחנים וקריטריונים שנקבעו, הוא לא תומך בפרסומים אלה ואחרים, ולכן, כל עוד תעמוד העמותה במבחנים, אני לא יכול שלא לתמוך בה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ברכה, שאלה נוספת, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, האם על-פי הקריטריונים שהשר מדבר עליהם, גם הטפה לגזענות או קריאה לגזענות היא דבר שעומד בקנה מידה של הערכים של משרד הדתות, של התקנות והקריטריונים?

מוחמד ברכה: אני חושב, שכל קריאה לגזענות ונגד המהות הדמוקרטית היא דבר שפוסל אוטומטית כל עמותה, גם מול רשם העמותות, על אחת כמה וכמה מול משרד הדתות.

מוחמד ברכה: ולכן, אני הייתי חושב שכבוד השר לא יסתפק בתשובה הלקונית של קריטריונים כאילו יבשים; יש פה הודאה מאוד ברורה, מאוד חד-משמעית, שהעמותה הזאת מנהלת תעמולה ופרסומים גזעניים, על-פי כל קנה מידה.

מוחמד ברכה: אני חושב שהדבר הזה פוסל אותה.

מוחמד ברכה: האם השר יהיה מוכן לשקול את הדברים מחדש?

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ברכה, אני חוזר ומציין, אנחנו לא מתקצבים פרסומים, ואם יש גזענות, כדבריך, לא את זה אנחנו תקצבנו.

אמיר אוחנה: אנחנו מתקצבים תמיכה על-פי מבחנים, וכנראה אני לא יכול אפילו להימנע מלתמוך בה, לא אני האיש או המשרד שלי שיכול לבוא ולשלול ממנה את התמיכה.

אברהם הירשזון: אדוני, ברשותך, נחזור לשאילתא מס' 2861, של חבר הכנסת פריצקי.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני השר.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת פריצקי, אענה לך במספרים, אבל מכיוון שיש לי גם רשימות, אז הרשימות מוכנות ותוכל לקבל אותן, אפילו ברגע זה.

אמיר אוחנה: 1.

אמיר אוחנה: מספר המועצות הדתיות הפועלות בישראל הוא 133.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: מאז הבחירות לרשויות המקומיות ב-10 בנובמבר 1998 הורכבו 58 מועצות דתיות.

אמיר אוחנה: 3.

אמיר אוחנה: 75 מועצות דתיות עדיין לא הורכבו, בשש מועצות יש ועדה ממונה.

אמיר אוחנה: 4.

אמיר אוחנה: ראשי המועצות הדתיות לא נבחרים על-פי סיעות או על-פי מפלגות אלא חברי המועצה הדתית בוחרים באחד מחברי המועצה כראש מועצה דתית.

אמיר אוחנה: 5.

אמיר אוחנה: הספקתי והצלחתי להרכיב 18 מועצות דתיות בתקופת כהונתי, והיד עוד נטויה, ואני מקווה להצליח לגמור את כל שאר המועצות.

יוסף יצחק פריצקי: תודה.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת ג' ריגר שאל את שר לענייני דתות ביום ז' בניסן התשס"ב (20 במרס 2002):

יוסף יצחק פריצקי: מדיון שנערך בסוכנות היהודית עולה, כי 6,500 חיילים וחיילות עולים בסדיר מוגדרים כלא-יהודים על-פי ההלכה, ולמרות זאת לא נעשה מספיק כדי לגייר אותם.

יוסף יצחק פריצקי: עוד עולה, כי למרות הביקוש הרב הרבנות הצבאית מגיירת רק כ-200 חיילים עולים בשנה.

יוסף יצחק פריצקי: רצוני לשאול: 1.

יוסף יצחק פריצקי: האם נתונים אלו נכונים?

יוסף יצחק פריצקי: 2.

יוסף יצחק פריצקי: אם כן – מדוע הרבנות אינה פועלת להקל את תהליך הגיור?

יוסף יצחק פריצקי: 3.

יוסף יצחק פריצקי: אם לא – מה הם הנתונים האמיתיים?

יוסף יצחק פריצקי: 4.

יוסף יצחק פריצקי: מה נעשה כדי למנוע את תופעת הקבורה מחוץ לגדר?

אמיר אוחנה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1, 3.

אמיר אוחנה: משרד הדתות אינו מקבל מצה"ל נתונים לגבי חיילים שאינם יהודים.

אמיר אוחנה: על כן איננו יודעים אם הנתונים מדויקים.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: חיילי צה"ל מתגיירים ברבנות הצבאית הראשית.

אמיר אוחנה: יש להפנות שאלה זו אליהם.

אמיר אוחנה: אם ירצו להתגייר במערכת האזרחית, נשמח לסייע להם.

אמיר אוחנה: 4.

אמיר אוחנה: אין כל קבורה מחוץ לגדר.

אמיר אוחנה: ניתן להיקבר בבתי-קברות מיוחדים, או בחלקות מיוחדות בתוך בית-הקברות.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת נ' רונן שאלה את שר לענייני דתות ביום ז' בניסן התשס"ב (20 במרס 2002):

אמיר אוחנה: התקבלה במשרדי פנייה בנושא כת ה"פאלון גונג", הפועלת בישראל זה כמה חודשים.

אמיר אוחנה: הפנייה כוללת דוחות המצביעים על הסכנות בכת זו.

אמיר אוחנה: רצוני לשאול: 1.

אמיר אוחנה: האם הנתונים המצביעים על הסכנות בכת נכונים?

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: אם כן – מה ייעשה בנדון?

אמיר אוחנה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

אמיר אוחנה: אין בידי המשרד לענייני דתות נתונים מעבר למצוי ברשותך.

אמיר אוחנה: אציין, כי הטיפול בנושאי הכתות, ככל שלא מדובר בעדה דתית, אינו בתחום הטיפול של המשרד לענייני דתות.

אמיר אוחנה: אין במשמעות תשובתי כדי לקבוע דבר לגבי העובדות או החששות שהועלו בשאילתא שבנדון.

אמיר אוחנה: אציין, כי מעבר לכל חוק המתאים לטיפול בנדון, סעיפים 174א ו-174ב לחוק העונשין עוסקים בהשפעה שאינה הולמת להמרת דת.

אמיר אוחנה: על מנת למצוא הסדר חוקי הולם לכתות ותורות שונות בהתאם לתלונות המגיעות מפעם לפעם, ייתכן שיהיה צורך לחוקק חוק שיסדיר את העניין שבנדון.

אמיר אוחנה: אציין כי יקשה לחוקק חוק שיעמוד במבחן חוקי-היסוד והיותה של מדינת ישראל מדינה דמוקרטית.

אברהם הירשזון: תודה לך, אדוני השר לענייני דתות.

אברהם הירשזון: (קריאה ראשונה)

אברהם הירשזון: חברי הכנסת, אנחנו עוברים, ברשותכם, לנושא הבא: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 67) (שימוש בחומר הנחזה כמסוכן), התשס"ב–2002, קריאה ראשונה – של חבר הכנסת אפי אושעיה.

אברהם הירשזון: יציג את ההצעה חבר הכנסת אפי אושעיה בכבודו ובעצמו.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, מכובדי וידידי חבר הכנסת אברהם הירשזון, חברי הכנסת, הצעת החוק באה בעקבות שליחת מעטפות שכללו אבקות או כל מיני חומרים שנחזו כחשודים, כמעשה קונדס, לכל מיני אזרחים במדינת ישראל.

אפי אושעיה: המעטפות החשודות הללו גרמו לבהלה, הזעיקו את מכבי-האש, את המשטרה, את כוחות הביטחון האחרים, ומלבד הבהלה הגדולה שאחזה את הציבור הישראלי, הטיפול בנושא הזה הצריך לפעמים תשלום של מאות אלפי שקלים מקופת המדינה על מנת לטפל באותו חפץ חשוד, שבסופו של דבר התגלה כמעשה קונדס.

אפי אושעיה: לפי הזכור לנו, רק לפני חודשים אחדים היתה התופעה של מעטפות האנתרקס בארצות-הברית, שגרמו לבהלה כלל-עולמית.

אפי אושעיה: גם במדינת ישראל התגלו תופעות כאלה, ולמזלנו לא היה בחומר שנחשד כמסוכן חומר אמיתי שיכול לגרום לנזק, אבל זה גרם לנזק, כפי שפירטתי קודם.

אפי אושעיה: הצעת החוק גובשה לקריאה ראשונה, ומשמעות החוק היא אפשרות להטיל סנקציה או איום על אזרח שירצה לעשות את מעשה הקונדס הזה, בכוונה או בלי כוונה, בכך שישלם או בקנס כספי או במאסר של שישה חודשים על נזק שייגרם לחברה כתוצאה מהמעשה הזה.

אפי אושעיה: אבקש את תמיכת חברי הכנסת בהצעת החוק.

אפי אושעיה: תודה רבה.

אברהם הירשזון: אני מאוד מודה לך.

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים לדיון.

אברהם הירשזון: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, אחריה – חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

אברהם הירשזון: בבקשה, גברתי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את חבר הכנסת אפי אושעיה.

תמר גוז'נסקי: הנושא אולי לא אקטואלי כרגע ולא עומד כרגע על הפרק, אבל ברור ששימוש במשלוח מעטפות נפץ או כל דבר מן הסוג הזה מן הראוי שיישלל בחוק, ומי שעושה את זה מן הראוי שיוטל עליו עונש.

תמר גוז'נסקי: מבחינה זאת אני חושבת שהכנסת כולה תתמוך בהצעת החוק הזאת של חבר הכנסת אפי אושעיה.

תמר גוז'נסקי: אבל, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על חומר נפץ אחר, אם כבר אנחנו מדברים על חומרי נפץ.

תמר גוז'נסקי: אני מתכוונת לחומר הנפץ הזה של הכישלון של הממשלה בהצבעה הקודמת על התוכנית הכלכלית.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהכנסת גילתה הרבה יותר בגרות ואחריות מאשר הממשלה, ובמיוחד אני רוצה לציין את העמידה של סיעת ש"ס בהתחייבות שלה, ואני חושבת שזה דבר חשוב כאשר סיעה מכריזה משהו ואחר כך, בהצבעה, היא עומדת מאחורי ההכרזה הזאת.

תמר גוז'נסקי: אבל, במיוחד אני רוצה להדגיש את החשיבות של ההצבעה השנייה, שאולי לא נקלטה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בית-המחוקקים אמור לעסוק קודם כול בחקיקה.

תמר גוז'נסקי: ממשלה כמובן יש לה עדיפות גדולה בחקיקה, היא מביאה את הצעות החוק לקריאה ראשונה, והיא לא צריכה לחכות, כפי שאנחנו מחכים, 45 יום וכן הלאה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת האשם מחאמיד, אם אקרא אותך לסדר שלוש פעמים לא תדבר.

אברהם הירשזון: אתה מחכה בשביל לדבר, אז אל תפריע לדוברת.

תמר גוז'נסקי: לכן לממשלה יש יתרון בזה.

תמר גוז'נסקי: לממשלה יש גם יתרון, שיש לה קואליציה שאמורה לתמוך בה בהצעות.

תמר גוז'נסקי: הממשלה גם יכולה להפעיל את הקואליציה נגד הצעות חוק פרטיות.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת שמעלים הצעות חוק פרטיות הולכים לדרך ייסורים ארוכה.

תמר גוז'נסקי: מהניסיון שלי אני אומרת, שהצעת חוק עוברת מהר כשזה אורך שנתיים – נכון, חבר הכנסת הירשזון?

אברהם הירשזון: כן.

תמר גוז'נסקי: והיא עוברת לאט כשזה אורך שש-שבע שנים.

תמר גוז'נסקי: גם את זה עברנו בהצעות חוק חשובות.

תמר גוז'נסקי: לכן אנחנו מדברים על דרך קשה.

תמר גוז'נסקי: גם ככה אנחנו צריכים לעבור שלוש הצבעות, ואת כל המהלך הקשה והמורכב הזה, ועוד ועדות וכו', הממשלה רוצה לקטוע.

תמר גוז'נסקי: אני שואלת את עצמי, אולי, חבר הכנסת הירשזון, אדוני היושב-ראש, אולי נעשה בכלל כנסת בשלט-רחוק, נשב בבית ונלחץ על כפתורים?

תמר גוז'נסקי: חקיקה אנחנו לא צריכים, לא ייתנו לנו – – –

אברהם הירשזון: אבל אם גברתי תציע את זה כהצעת חוק, זה יכול לארוך שש שנים.

תמר גוז'נסקי: כן, שש שנים.

תמר גוז'נסקי: חקיקה אתם לא צריכים לעשות.

תמר גוז'נסקי: למה אתם צריכים לעסוק בדברים האלה?

תמר גוז'נסקי: אנחנו גם נגביל אתכם בכל מיני הצעות אחרות, ואם תתנהגו לא יפה, נעשה לכם כל מיני סנקציות.

תמר גוז'נסקי: בקיצור, המטרה של החוק הזה היא בעצם לרוקן את הבית הזה מתוכנו.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שההצבעה הזאת היא חשובה לכנסת כמוסד פרלמנטרי, כבית-מחוקקים.

תמר גוז'נסקי: אם לא תהיה אפשרות לחברי כנסת לקדם הצעות חוק למרות התנגדות הממשלה, כשהממשלה בכל רגע יכולה להפיל אותן, בעצם לא תהיה לנו זכות קיום.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת נחום לנגנטל – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט, חבר הכנסת גדעון עזרא, חבר הכנסת זאב בוים, חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת שאול יהלום, חבר הכנסת ישראל כץ וחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שזה חוק טוב, אבל חבל שהמציע לא שומע ולא אכפת לו מה אנחנו אומרים.

האשם מחאמיד: אני חושב שזה חוק טוב.

האשם מחאמיד: אה, הוא פה?

האשם מחאמיד: טוב, יופי.

האשם מחאמיד: למשל, אתן דוגמה, דיברתי עם חברי בסיעת רע"ם, הנכבדים דהאמשה ואלסאנע, על כך שבימי חגים, למשל, יש אותם חזיזים וכל מיני דברים שעושים פיצוצים ורעשים, שבאמת גורמים לפחד.

אפי אושעיה: הצעת חוק זו מתייחסת לדבר דואר בלבד, כמו אנתרקס ודברים אחרים.

האשם מחאמיד: אה, לאנתרקס?

אפי אושעיה: כן.

אפי אושעיה: דבר דואר בלבד.

אברהם הירשזון: אתה לא יכול להרוס לו את כל העניין.

האשם מחאמיד: להיפך, הוא הקל עלי.

אפי אושעיה: הסרתי לחבר הכנסת המכובד את החששות שלו.

האשם מחאמיד: להיפך.

האשם מחאמיד: הייתי רוצה שגם זה ייכנס.

האשם מחאמיד: אני לא רוצה חזיזים ורעשים, אני רוצה שאנשים יישנו בשקט.

האשם מחאמיד: אני לא רוצה שלאנשים ייקטעו האצבעות מפני שמשחקים בכל מיני משחקים.

האשם מחאמיד: לזה אני מתכוון.

האשם מחאמיד: חבל שזה לא כלול.

אפי אושעיה: יכול להיות, שאם תציע בוועדה ותבוא לוועדה, נוכל להרחיב את זה.

האשם מחאמיד: אני מוכן להציע את זה, כי לאנשים נקטעו האצבעות.

טלב אלסאנע: זה רעיון טוב לחוק הבא.

האשם מחאמיד: כן, בוא נעשה את זה, כי נקטעות אצבעות, אנשים ניזוקים.

אברהם הירשזון: אני רק רוצה לומר לכם, שהכול על חשבון זמנו של המדבר.

האשם מחאמיד: אנשים ניזוקים, תינוקות ניזוקים.

האשם מחאמיד: חוץ מזה, זה עולה כסף, אדוני היושב-ראש, ואנשים צריכים את הכסף הזה לדברים אחרים, יותר מאשר לחזיזים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שכנעת אותנו לתמוך בחוק הזה.

אברהם הירשזון: זה חזיז ורעם, מה שאתה אומר.

האשם מחאמיד: אנחנו נתמוך בחוק הזה.

האשם מחאמיד: דיברת, חבר הכנסת אושעיה, על אנתרקס.

האשם מחאמיד: אני רוצה לומר לך, שאנתרקס ודאי מסוכן, ואני לא רופא, אני לא מבין בזה, אבל אני יודע שאנשים יכולים למות בגלל דבר כזה.

האשם מחאמיד: אבל אני רוצה לומר עוד דבר: יש דברים, אדוני היושב-ראש, שהם גם כן לא פחות מסוכנים מאנתרקס.

האשם מחאמיד: היום אני קורא בעיתון, ש-150 ערבים אזרחי מדינת ישראל נעצרו בחשד שביצעו מעשה כלשהו נגד ביטחון המדינה.

טלב אלסאנע: כולם שוחררו.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, יש בתי-משפט.

האשם מחאמיד: בתי-המשפט הם שקובעים.

אברהם הירשזון: זו מדינת חוק וסדר.

אברהם הירשזון: מה אתה רוצה?

האשם מחאמיד: כן, בסדר.

האשם מחאמיד: אבל כאשר כותבים בעיתון ש-150 נעצרו, הרי הם עדיין חשודים, איך אפשר לחרוץ את גורלם במשפט בעיתון "ידיעות" או "מעריב" או כל עיתון אחר?

האשם מחאמיד: מה זה בעיני הקורא?

האשם מחאמיד: בעיני הקורא אלה אנשים שכבר נשפטו.

האשם מחאמיד: לכן, אדוני, זה גם כן סוג של אנתרקס.

האשם מחאמיד: אומנם אנתרקס ורבלי, ולא אנתרקס מטריאלי.

אברהם הירשזון: אני מאוד מודה לכבודו.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת גדעון עזרא – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת זאב בוים – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת שאול יהלום – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה ישנו.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לחזור לנוהג שהשתרש בבית הזה, שלא חייבים לדבר על הנושא עצמו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי בשתי מלים, שהיושב-ראש יהיה מרוצה, אני אדבר גם על הנושא, אבל אני חייב לדבר על הנושא הקודם.

האשם מחאמיד: עד עכשיו דיברנו על הנושא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לילה אחד אנחנו שמחים.

אברהם הירשזון: עכשיו הוא מתייחס ליושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קודם כול אני מתייחס ליושב-ראש.

אברהם הירשזון: או, שלום, חבר הכנסת ברכה, איפה היית עד עכשיו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק, חבר הכנסת אושעיה – הוא ודאי עסוק, הוא יושב-ראש סיעה ולכן הוא לא יושב כאן בשעה זאת, הוא חייב לראות עכשיו איך התחילה הספירה לאחור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מקבל טלפונים, הוא עסוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, הספירה לאחור התחילה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראש הממשלה התחייב ואיים, שאם הוא נופל בהצבעה הזאת – בחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יופי, הוא נפל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נראה את הבחירות עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל אחד יתחיל עכשיו לחשוב על הדברים.

האשם מחאמיד: הוא יושב עם ש"ס עכשיו.

טלב אלסאנע: אתה מאמין לכל מה שהוא אומר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא יושב עם ש"ס, לא יושב עם ש"ס, מה שלא יעשה, הבחירות קרובות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה יתחיל ליפול גם מימין וגם משמאל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי, אם ש"ס תתרצה, העבודה תצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה בחרוזים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם העבודה תתרצה, ש"ס תצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פעם מפה ופעם מפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה נופלת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שרון לא ישלים את הקדנציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה באלף אחוז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה שדיברו על בחירות בראשית 2003, אני אומר לכם, זה יהיה בסוף 2002.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעוד שלושה-ארבעה חודשים, מקסימום באוקטובר-נובמבר שנה זו יהיו לנו בחירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי את זה בהתחלה, רציתי לומר את זה בסוף, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לגופו של עניין, אני רוצה להמשיך במקום שחברי, חבר הכנסת מחאמיד, סיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אכן, הרעיון שלך הוא רעיון טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יש תועלת בהצעת החוק הזאת, הרי זה בתיקון שהצעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי למעשה העניין של הדואר והאנתרקס – זה עונה, זה מין "מודה" כזאת שחלפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש חברי כנסת שקיבלו ויש חברי כנסת שעשו את עצמם שקיבלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע מה קיבלו ומה לא קיבלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה היה ב"מודה", זה נגמר עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשביל זה לא צריך חוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל כדי לתקן את העניין של החזיזים בחתונות ושמפחידים אנשים באישון לילה, באחת-עשרה ובשתים-עשרה בלילה, החוק הזה יכול להיות טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא צריך להשתמש בדברים כאלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, סיעת רע"ם נמצאת במאה אחוז נוכחות היום בכנסת, וזה לא במקרה, במיוחד לאחר הצבעה גורלית כזאת אנחנו חייבים להיות פה במאה אחוז נוכחות, כי אחרים במאה אחוז נוכחות בפינות אחרות מסדרים עכשיו את הדברים, ואנחנו עושים את העבודה שלנו כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולנו נצביע בעד החוק ובעד התיקון המוצע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הליכוד לא פוחד מבחירות, ואני חושב – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפילו ראש הממשלה אמר שהוא לא מפחד.

איוב קרא: אנחנו לא פוחדים מבחירות.

איוב קרא: הליכוד יכול רק להגביר את כוחו ב-50% לפחות, על-פי כל הסקרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בין נתניהו לשרון.

איוב קרא: יש ליכוד, זה הבית, ואנחנו, בעזרת השם, נוכל להגביר את כוחנו ב-50%, על-פי כל הסקרים, כך שהליכוד לא מודאג בתור מפלגה או תנועה.

איוב קרא: הדאגה שלנו היא מאנשים שנהנים משררת השלטון, שיושבים בקואליציה, שמסוגלים לא לשמור חסד נעורים לציבור ששלח אותם לבית הזה.

איוב קרא: גם מבחינה מוסרית ומבחינה אנושית, איך הם יכולים לשבת בקואליציה ולא להיות אתה?

איוב קרא: זה דבר שמעמיד בסימן שאלה גדול את כל החיים הציבוריים, את כל הביקורת על הבית הזה, על החשיבה הפוליטית בבית הזה או על הבית הזה עצמו.

איוב קרא: למשל, שינוי שהצביעה, ראינו שכל הזמן היא הצביעה נגד, אבל עכשיו, כשהליכוד הלך בתוכנית הזאת על דברים שהיא מאמינה בהם, על דברים שברום עולמם, הם הולכים נגד.

איוב קרא: אני לא מבין איפה הדרך, מה הדרך, לאן הם רוצים להגיע בדיוק, עם כל הכבוד.

איוב קרא: ומפלגת העבודה, שיושבת בקואליציה מאז כינונה של הממשלה הנוכחית, לא היתה הצבעה אחת שהם באו כמקשה אחת והצביעו פה, ידידי יושב-ראש סיעת מפלגת העבודה.

איוב קרא: לפחות על-פי המוסר, על-פי החשיבה הפוליטית הנכונה, הטהורה, לא היה צריך להיות הדבר הזה.

איוב קרא: מפלגת העבודה, שיש לה 23 מנדטים, היו מתוכם בסך הכול 13 שהצביעו פה, בבית הזה.

איוב קרא: זה לא ייתכן.

איוב קרא: הציבור ישפוט כל מי שמתנהג בזיגזג.

איוב קרא: כולנו יחד צריכים להוקיע תופעות כאלה, שאנשים בתוך הקואליציה מתנהגים כאילו הם מחוצה לה.

איוב קרא: זה דבר לא מוסרי, לא הוגן, וודאי מישהו יצטרך לתת את הדין על כך.

איוב קרא: לסיום דברי רק מלה אחת, אדוני היושב-ראש, ליוסי שריד, שכינה את הנהגת הליכוד חיות, לפני בדיוק שעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא הסביר את זה.

איוב קרא: לא הייתם פה.

איוב קרא: הוא אמר שהנהגת הליכוד דומה לגן חיות.

איוב קרא: כשהוא נשאל על זה עוד פעם, הוא אמר חד-משמעית: פגעתי בחיות כשאמרתי את זה, זאת אומרת שהחיות כבר יותר טובות.

איוב קרא: זה דבר מכוער, מגעיל, דבר שלא יכול להיאמר בבית כזה מכובד ואינטלקטואלי, וגם יוסי שריד, שנחשב בעיני לאינטלקטואל, טוב יעשה אם ישתמש במלים הרבה יותר נכונות ואמיתיות לבית שלו, גם הוא צריך לשמור חסד נעורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש ליכוד ויש מלכוד.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת אלי כהן; אינו נוכח.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת אורי יהודה אריאל.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להמשיך את מה שאמר איוב קרא.

נחום לנגנטל: קודם כול, סליחה שאני נותן ציון, אבל אני חושב שהאיחוד הלאומי – ישראל ביתנו התנהגו בסדר גמור, כלומר, כשאני רואה שהם הצביעו בעד התקציב ובעד ההצעה שהיתה קודם, חלקם לפחות.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, האם אני צריך לחשוד במשהו כאשר אני מקבל כאלה שבחים מידידי?

נחום לנגנטל: לא, אתה לא צריך לחשוד בכלום.

אברהם הירשזון: אתה צריך להתחיל להרהר בנושא.

אברהם הירשזון: לא לחשוד, לא צריך ללכת רחוק, אבל להרהר בנושא.

נחום לנגנטל: למדנו את הלקח, שאת הימין מפיל תמיד הימין, וכדאי שבעניין הזה נלחץ, נחשק, נכעס.

נחום לנגנטל: עשינו את זה במשך שנה עכשיו כלפי אריק שרון, אבל השתדלנו, בסופו של דבר, בסך הכול לשמור על אריק שרון, שהוא יהיה ראש ממשלה, כי זה האופטימום מבחינתנו.

נחום לנגנטל: יכול להיות יותר טוב אולי, אבל על זה רצינו לשמור.

נחום לנגנטל: אני אומר משהו כלפי אפי אושעיה, יושב-ראש סיעת העבודה, שהצעת החוק שלו היא הצעת החוק שאנחנו עוסקים בה כרגע, אבל בסופו של דבר הוא גם יושב-ראש סיעת העבודה.

נחום לנגנטל: מה עשתה פה סיעת העבודה?

נחום לנגנטל: היא משחקת בללכת עם ולהרגיש בלי, זאת השיטה שלה.

נחום לנגנטל: היא אומרת לראש הממשלה ואומרת לשר האוצר: אל תדאגו, אתם יכולים להיות בקרע עם הציבור החרדי, אתם יכולים ללכת נגד ש"ס, נגד אגודה, אנחנו אתכם, בתנאי שתלכו על תוכנית שהיא אמת, לכו על תוכנית כלכלית אמיתית, ואל תיכנעו ללחצים, אל תיכנעו לסחיטות.

נחום לנגנטל: מחממים אותם.

נחום לנגנטל: מה עושה שר האוצר, או ראש הממשלה, הם אומרים: יש פה מפלגה אחראית, מפלגת העבודה, היא לא מפלגה זוטרה, יש לה אחריות לאומית.

נחום לנגנטל: הם הולכים וקונים את הבלוף שמבלפים אותם, והנה מגיעה ההצבעה ומחצית ממפלגת העבודה לא מתייצבת בכלל להצביע, ומשאירה פה את שר האוצר בסכסוך עם המפלגות החרדיות ועם "סחטנות", ומצד שני, מפלגת העבודה לא מספקת את הסחורה.

נחום לנגנטל: אחר כך אנחנו שואלים, למה אנחנו נראים כך?

נחום לנגנטל: כאן אני שואל את השאלה האחרונה, אדוני היושב-ראש, כי אני מבין שאני עומד על הקצה של הדקה האחרונה.

נחום לנגנטל: כשאתה רואה את הדברים האלה, ונוח לי להגיד את זה דווקא מהעמדה שלי היום, שאני בקואליציה – במשך שנה היינו באופוזיציה, אבל בנושאים התקציביים ובנושאים עקרוניים ידענו להיות אופוזיציה קונסטרוקטיבית אמיתית, לכעוס, לדבר נגד, אבל ידענו שאין לנו מדינה "ספייר", יש לנו מחויבות לאחריות הלאומית, וכך התנהגנו.

נחום לנגנטל: אני שואל את האנשים שהיום הצביעו נגד ההצעה הזאת: הרי עכשיו יעשו משא-ומתן עם המפלגות ויגיעו להצעה משופרת, אבל נפסיד עוד שבוע, שבועיים, שלושה שבועות – מה יהיה עם הריבית?

נחום לנגנטל: מה יהיה עם האינפלציה?

נחום לנגנטל: האם יש לנו מדינה "ספייר" בקנה?

נחום לנגנטל: האבטלה שלנו רק פוחתת כל יום?

נחום לנגנטל: לא מבינים שעוסקים גם כאן

נחום לנגנטל: באיזו קטסטרופה כלכלית בחברה הישראלית, שאנשים משלמים מחיר כל יום.

נחום לנגנטל: כל יום אנשים נזרקים ממקומות עבודתם, כל יום מיתוספים למעגל של האנשים העניים או האנשים הרעבים במדינת ישראל עוד ועוד.

נחום לנגנטל: יכול להיות שיש מחלוקות, אבל לא לעשות שום תוכנית כלכלית, סתם להצביע נגד, בגלל התחשבנות?

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אני חושב, שמי שלא עושה את זה באחריות, גם אם יש לו חשבונות קטנים, חוטא לאחריות הלאומית שהוא צריך לגלות.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אורי אריאל.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת ויצמן שירי.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק של חבר הכנסת אושעיה היא הצעה ראויה, אבל באמת ראוי להרחיבה.

אורי אריאל: אתמול שמעתי שהיתה הקפצה של כוחות בגולן – אני לא רוצה להגיד מלאה, כי יש שם הרבה מאוד כוחות צבא ומשטרה – כי שני נערים חמדו לצון והודיעו שהם ראו מישהו על טרקטורון יורה לכל עבר.

אורי אריאל: אחרי שלוש שעות של תחקיר הסתבר שלא היה ולא נברא, הם חמדו לצון.

אורי אריאל: אנשים צריכים לדעת, שאם הם מקפיצים את כל העולם, הם ייענשו על זה.

אורי אריאל: כמה ואיך, לאו דווקא לפי ההוצאות.

אורי אריאל: זה צריך להרתיע וכן הלאה.

אורי אריאל: חבר הכנסת דהאמשה, רציתי להרגיע אותך לגבי הבחירות.

אורי אריאל: יצר ההישרדות של אפי אושעיה ושל יושב-ראש הקואליציה ושל חבר הכנסת שמעון פרס ושל חבר הכנסת אריאל שרון, הלוא הוא ראש ממשלתנו, גדול מהחלומות שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אורי אריאל: הוא הודיע, הוא הודיע דברים רבים.

אורי אריאל: ראש הממשלה, כבודו במקומו מונח.

אורי אריאל: אבל אני רואה יתרון בבחירות, יתרון מסוים.

אורי אריאל: סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו ודאי תעלה, אבל לא על זה רציתי לדבר.

אורי אריאל: אני רואה יתרון בעקבות החוק החדש שהתקבל, שלפי המצע שלך ושל חבריך, כנראה בעזרת השם לא תהיו אתנו פה.

אורי אריאל: מן הסתם יהיו אחרים, ואני מכבד את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואז תתגעגע אלינו.

אורי אריאל: אתה יודע מה, אני מוכן לנסות את זה בהסכמתך שאתם לא תהיו, ואנחנו נתגעגע אליכם.

אורי אריאל: ואתה יודע, היושב-ראש, לעתים יש פה ישיבות חגיגיות ומזמינים את כל ה"אקסים", לשעבר, ואני אשמח לראות אתכם יושבים פה – יש פה כמה כיסאות ריקים ואתם תוכלו – – –

טלב אלסאנע: אנחנו לא ניתן לך את התענוג הזה.

טלב אלסאנע: את התענוג הזה לא תקבל – לא את זה ולא הרבה דברים שהיית חולם עליהם, אתה לא תקבל אותם.

טלב אלסאנע: אנחנו נשב גם כאן, גם שם.

אברהם הירשזון: תודה.

אורי אריאל: בכל זאת, יש לי כזה חלום שאני מקווה שהוא יתגשם – –

טלב אלסאנע: מצטערים לאכזב אותך.

אורי אריאל: – – ובעזרת השם תהיה פה כנסת יותר אחראית, קצת פחות מתאבדת.

טלב אלסאנע: זה כן – – –

אורי אריאל: תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת שירי ויצמן – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטער לאכזב את חבר הכנסת אורי אריאל.

אברהם הירשזון: אם אתה מצטער, למה אתה מאכזב אותו?

טלב אלסאנע: כן, כי פשוט בשעה כזאת לא הייתי רוצה לאכזב אף אחד, אפילו אותו, אבל מה אני יכול לעשות, אני חייב לאכזב אותו שאנחנו נמשיך להיות כאן – ירצה או לא ירצה.

טלב אלסאנע: בערבית אומרים: ראס בן עאנו, יעני מה שלא יהיה, כמו שאתה היית רוצה הרבה דברים.

טלב אלסאנע: יכול להיות שהיית רוצה בכלל שלא נהיה באזור הזה, לא רק בכנסת.

אורי אריאל: זה היה ביידיש, מה שאמרת?

טלב אלסאנע: לא ביידיש, זה בערבית מצוינת – יעני, "ראס בן עאנכ".

טלב אלסאנע: ולכן, אדוני, לא יעזור לו.

טלב אלסאנע: אף אחד לא ביקש ממנו רשות, כמו שהנוכחות שלנו באזור הזה היא ללא רשות של אורי אריאל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא התכוון לומר שאתה תעזוב את ההתנחלויות בשביל זה.

טלב אלסאנע: זה רעיון טוב, חבר הכנסת דהאמשה.

טלב אלסאנע: אני חושב שמתוך אהבה אנחנו קוראים לך לחזור הביתה, זה סימן של חיבה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, כבוד היושב-ראש, שהכנסת הוכיחה היום בגרות, אחריות, והתעלתה על כל השיקולים הפוליטיים כאשר הצביעה נגד התוכנית האומללה – תוכנית הקיצוצים, התוכנית המעוותת, שאין בינה לבין שיקולים חברתיים שום זיקה או קשר.

טלב אלסאנע: מי שיזם אותה מוכיח אטימות, חוסר אחריות וחוסר רגישות.

טלב אלסאנע: שמעתי כאן מישהו שעלה ודיבר כאילו חברי הכנסת – אלה שלא הצביעו, במיוחד מהקואליציה – כאילו הם נהגו בחוסר אחריות.

טלב אלסאנע: לדעתי האחריות היא להצביע נגד תוכניות אומללות שמגדילות את הפערים, שמיטיבות עם עשירים ופוגעות קשות בעניים ובמובטלים.

טלב אלסאנע: לכן מגיע היום לכנסת צל"ש על הצבעה והפלת ההחלטה, ואני מקווה, חבר הכנסת דהאמשה, שאכן הספירה לאחור תתחיל וזו הצבעה שתראה את הסנונית הראשונה לסיומה של הממשלה הזאת.

טלב אלסאנע: אבל, לצערי הרב, אני לא יכול להיות אופטימי כמוך, כי לדעתי מפלגת העבודה – אומרים שהממשלה אבודה, מפלגה אבודה, לא קיימת, היא תמשיך להיות נדבקת לכיסאות ללא תכלית, ללא מטרה, ללא מצע, ללא עמוד שדרה, כי הם איבדו את הזיקה לציבור הבוחרים שלהם.

טלב אלסאנע: זה כמו מה שהיה עם ברית-המועצות כאשר שלחו ספינה לחלל, חבר הכנסת מח'ול – ברית-המועצות התפרקה, וכשהאסטרונאוטים חזרו לא היתה ברית-המועצות.

טלב אלסאנע: אלה האסטרונאוטים של מפלגת העבודה – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת דהאמשה, תקשיב לבקיאות הגדולה.

טלב אלסאנע: – – כשיחזרו לבוחרים הם לא יקבלו את האמון של הבוחרים, לכן הם ימשיכו לרחף כאן בחלל הקואליציה וימשיכו לאיים ולהשתטח ולבצע מה שהממשלה ומה ששרון רוצה.

אברהם הירשזון: בריחוף זה אנחנו מאוד מודים לך.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

טלב אלסאנע: הם הפכו להיות שטיח פרסי שכולם רומסים אותו, אבל אני פגעתי בשטיחים הפרסיים שאנחנו מעריכים אותם, חבר הכנסת אפי אושעיה.

אברהם הירשזון: אני מאוד מודה לכבודו.

טלב אלסאנע: מפלגה שאיבדה את הבושה, מפלגה שפוגעת בציבור הבוחרים שנתן לה את האמון, ולכן – – –

אברהם הירשזון: אני ביקשתי.

טלב אלסאנע: אני מודה לך, היושב-ראש.

אברהם הירשזון: אני מודה לך גם כן.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי; אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אבשלום וילן – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר כנסת אופיר פינס-פז – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תהיה הצבעה?

אברהם הירשזון: כן, יש הצבעה, ודאי, למה לא?

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצבעות מפחידות עכשיו.

אברהם הירשזון: אנחנו נראה מה יהיה.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבין את השאלה של חבר הכנסת דהאמשה, שהוא רואה בהצבעה דבר שיכול להפחיד חלק גדול מחברי הכנסת וממשלה שלמה, במיוחד שאנחנו חזינו במו עינינו בשעה האחרונה איך מתחברים להם יחד המהלומה הפרלמנטרית וההלם של הממשלה.

עסאם מח'ול: זה היה דבר שחשוב שנחזה בו, לראות שאף שאנחנו חזינו גם בניסיון לאיים על הכנסת, להפנות אקדח לרקתה של הכנסת, ושל הדמוקרטיה הישראלית – הכנסת הצליחה הערב למנוע פיגוע חברתי-כלכלי שהממשלה זממה וניסתה לבצע.

עסאם מח'ול: אני חושב, שהערב הזה וההצבעה הזאת, דרכה אותם חברי כנסת שהצביעו והפילו את המזימה האומללה הנפשעת של הממשלה נגד הציבור החלש ביותר – החלקים הכי חלשים בציבור בישראל – ונגד הדמוקרטיה הישראלית ובעד הגזענות – אני חושב שהם הצילו את כבודה של הכנסת ואת כבודו של הבית הזה.

עסאם מח'ול: אם אני רוצה להתייחס להצעת החוק שהביא חבר הכנסת אפי אושעיה, אני נזכר בסיפור על מרי אנטואנט, שאמרה: אם אין לחם, אז שיאכלו עוגות, עוגיות.

אברהם הירשזון: עוגות היא אמרה, לא עוגיות.

עסאם מח'ול: עוגות.

עסאם מח'ול: לא היו עוגיות.

אברהם הירשזון: לא.

אברהם הירשזון: היא אמרה עוגות.

אברהם הירשזון: אולי היו עוגיות, היא אמרה עוגות.

עסאם מח'ול: אבל אני אומר – הבעיה היא לא עם הצעת החוק.

עסאם מח'ול: הבעיה היא, שיש הרבה דברים שזועקים לשמים וצריך לטפל בהם דווקא בתחום של השימוש בנשק בימים אלה, ואין מי שיעשה את העבודה, אף-על-פי שיש מערכות שלמות שאמונות על ביצוע העבודה.

עסאם מח'ול: אני מדבר על המצב בעיר כמו יפו, למשל, שבה בשבועיים-שלושה האחרונים נרצחו עשרה בני-אדם, עשרה אזרחים, תושבים של העיר יפו מקרב האוכלוסייה הערבית – חיסולים, מלחמת מאפיות, אני לא יודע מה זה – והמשטרה עד היום, למרות האווירה הקשה, המחניקה במקום, לא הצליחה לחשוף אפילו את האחראים למקרה אחד.

עסאם מח'ול: היא לא נוכחת במקום – –

אברהם הירשזון: תודה רבה.

עסאם מח'ול: – – היא לא מנסה לטפל בבעיה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 28 בשנתיים האחרונות.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

עסאם מח'ול: אני רק אסיים במשפט אחד.

אברהם הירשזון: בבקשה.

עסאם מח'ול: זו לא תופעה חד-פעמית.

עסאם מח'ול: אנחנו דיברנו לא אחת על האירועים שהיו באבו-סנאן, כאשר היה הרבה שימוש בנשק חם – לא דמה, לא משהו שהתחזה לנשק, אלא נשק חם.

עסאם מח'ול: אני חושב, שכל עוד לא מטפלים בבעיות האלה ולא משרשים את הבעיה הזאת ולא אוספים את הנשק הבלתי-חוקי שבידי אנשים, אנחנו רחוקים מהיום שנטפל רק במה שדומה לנשק.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

אברהם הירשזון: אני מאוד מודה לאדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן; אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת תאופיק חטיב – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר כנסת חיים כץ – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר כנסת צבי הנדל – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת.

אברהם הירשזון: חבר כנסת מיכאל קליינר – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר כנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר כנסת הירשזון מוותר.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – אינה נוכחת.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת יוסף פריצקי – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר כנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני כמובן תומך בהצעת החוק של חבר הכנסת אושעיה, וההצעה מתבקשת לא רק בהקשר של מכתבי האנתרקס המזויפים ההם, שזרעו בהלה בקרב חלקים לא מעטים בציבור – גם בישראל, גם בעולם וגם בכנסת הזאת.

מוחמד ברכה: אבל, אני חושב שיש מקום להרחיב את היריעה, גם לגבי השימוש בנשק חוקי, עם רשיון, שייעודו האחד והיחיד הוא ליצור מראית עין של שמחה, אבל זה גם מסכן חיים של בני-אדם, וגם גורם, במיוחד בשעות הלילה המאוחרות, הפרעה לילדים ותינוקות בשנתם.

מוחמד ברכה: אני חושב, שתופעות כאלה, יש מקום לעמוד על מניעתן בקפדנות ובשקדנות, על-ידי הרשויות המתאימות, ובעיקר המשטרה.

מוחמד ברכה: אני יודע שיש חוקים שאוסרים על שימוש כזה בנשק, ולמרות זאת, ההקפדה על ביצוע הוראת החוק היא בתחתית הסולם, כי מי שיש לו רשיון בדרך כלל קרוב לצלחת השלטונית, או שיש לו איזו פרוטקציה במקום כלשהו במשרד הפנים או מחוץ לזה, והוא קרוב לחלונות הנכונים, ולכן יש כנראה העלמת עין מהביצועים הנאלחים והנלוזים האלה.

מוחמד ברכה: אבל, הייתי באמת חושב, שמדינה צריכה לא להשתמש בנשק "דמה" להפחדה, ולא בכלים אמיתיים של הפחדה.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום להתווכח מפה ועד להודעה חדשה בכל מה שנוגע במלחמה האחרונה שניהלה ממשלת ישראל נגד בני העם הפלסטיני, מי בעד ומי נגד.

מוחמד ברכה: אבל דבר אחד אני חושב שאסור שתהיה לגביו מחלוקת, והוא התוצאות הרות האסון לגבי דור שלם של ילדים ושל תינוקות בשטחים הכבושים, ילדים שעד היום סובלים – אני מבקר שם מדי פעם – ילדים עם נדודי שינה, עם תופעות של הרטבה, עם חרדה ממכה שבאה דרך פתע.

מוחמד ברכה: אני חושב שהתופעות האלה הן לא רק מחלה אינדיבידואלית או בהלה אינדיבידואלית של הילד, אלא זה עלול להוות תופעה חברתית מאוד קשה ומאוד הרת אסון.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

מוחמד ברכה: לכן, עם כל ההסכמה שלי להצעת החוק של חבר הכנסת אושעיה, אני חושב שמדינה וממשלה – צריך למדוד את רגישותה גם בדברים האמיתיים, ולא רק בדברים של "דמה".

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אברהם הירשזון: אני מאוד מודה לאדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים, שלוש דקות לרשותך.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמענו הרבה הטפת מוסר לגבי ההצבעה שלנו בחוק הקודם.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לנושא.

נסים זאב: אין ספק שהאירועים הביטחוניים המתמשכים זה 20 חודש פגעו פגיעה חמורה וקשה בכל תחומי החיים, בפרט למשק הכלכלי – תיירות, מסעדות, מוניות, נדל"ן – והביאו לפיטורי עובדים רבים בענפים השונים.

נסים זאב: אבל הם עדיין אינם יכולים לשמש עילה לזעזועים חברתיים ולפגיעה קשה וחמורה בשכבות החלשות.

נסים זאב: תוכנית החירום הכלכלית של הממשלה אינה משיגה את יעדיה.

נסים זאב: מדיניות הממשלה למעשה היתה לוטה בערפל, כי צמצום הגירעון והקטנת החוב הלאומי על חשבון אוכלוסייה חלשה אינם תוכנית לאומית נכונה ונבונה.

נסים זאב: והמיתון המתמשך בוודאי לא יבוא לקצו.

נסים זאב: אנחנו הגענו למצב שכבר יש 300,000 מובטלים ומיליון אנשים רעבים שחיים מתחת לקו העוני.

נסים זאב: למעשה, הפגיעה החמורה היתה אמורה להיות דווקא באותם מובטלים.

נסים זאב: דבר נוסף, שאולי לא כל כך דיברו עליו: בעצם עד היום הכירו במי שעבד 180 יום כזכאי לדמי אבטלה.

נסים זאב: לפי החוק שהוצע בחוק החירום הכלכלי, רק מי שעבד 360 יום, יכירו בו.

נסים זאב: אני רוצה לומר, שהמצע שהובא בפנינו היה מצע אנטי-חברתי, והייתי אומר כפוי ואנטי-דמוקרטי, וטוב שהוא נפל.

נסים זאב: ש"ס דווקא היתה דוגמה ומופת בנושא החברתי, וש"ס עמדה מאחורי האמירה שלה, שאנחנו לא ניתן יד לפגיעה בשכבות החלשות.

נסים זאב: משפט אחד לגבי החזיזים בחתונות.

נסים זאב: חבר הכנסת מח'ול, זה מנהג שאני מכיר אותו מהכפרים הערביים, שיורים בשמחות.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, שיום אחד התרעתי על כך שהיריות האלה מגיעות גם לשכונות יהודיות.

נסים זאב: אגב, מבית-חנינא תמיד יורים על רכס-שועפאט.

נסים זאב: אומנם רצו לשתף אותנו בשמחה, אבל לא בירי.

נסים זאב: אנשים בעצם היו בסכנת חיים, ולכן אני באמת חושב שיש מקום לאמץ את ההצעה לבטל את המנהג הזה, שכרוך בסכנת חיים.

נסים זאב: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: אנו עוברים עתה להצבעה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 67) (שימוש בחומר הנחזה כמסוכן), התשס"ב–2002, לוועדה.

אברהם הירשזון: בבקשה.

אברהם הירשזון: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 67) (שימוש בחומר הנחזה כמסוכן), התשס"ב–2002, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אברהם הירשזון: ההצעה עוברת לוועדת החוקה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אברהם הירשזון: תם סדר-היום.

אברהם הירשזון: הישיבה הבאה – ביום שלישי, י' בסיוון התשס"ב, 21 במאי 2002, בשעה 15:00.

אברהם הירשזון: הישיבה נעולה.