ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 278, 2002-01-28 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את הישיבה המיוחדת של הכנסת לציון 53 שנים לכינונה, בנושא: דמוקרטיה בעת מלחמה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, אני מבקש להתנצל בשמו של נשיא המדינה, שעמו באתי בדברים.

אברהם בורג: בשל עיכובים שאינם תלויים לא במשכן הכנסת ולא בבית הנשיא, עוכבה גם כניסתך וגם בואו של הנשיא.

אברהם בורג: על דעת הנשיא אנחנו נתחיל בישיבה, ואם וכאשר יתאפשר לנשיא לבוא, נכבד את כניסתו בקימה.

אברהם בורג: מזל טוב לכנסת, מזל טוב לקרן-הקיימת לישראל במלאות לה 100 שנה.

אברהם בורג: זו התחלה לגמרי לא רעה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, זו לא הפעם הראשונה שכנסת ישראל חוגגת את יום הולדתה בימי מלחמה, תחת אש.

אברהם בורג: מרוב מלחמות ומצבי חירום כמעט מעולם לא עצרנו לרגע להתבונן בעיני עצמנו ולשאול את שאלת חיינו, שאלת חוסנה ומעמדה של הדמוקרטיה הישראלית.

אברהם בורג: האם אנחנו דמוקרטים באמת, או שמא מציאות המלחמה חלחלה אל תוך מערכי הדמוקרטיה והיא אוכלת בהם בכל פה?

אברהם בורג: ואם כך הדבר, מה ניתן לעשות כדי לעצור את המגפה?

אברהם בורג: דמוקרטיה היא מראית עין של חולשה.

אברהם בורג: עד שמחליטים ועד שמסכימים ועד שמבצעים לוקח כל כך הרבה זמן, וזה נראה כל כך לא יעיל, כך שבעת מבחן, ואין לך מבחן קשה יותר ממבחנה של המלחמה, יש נטייה לתת לצבא לנצח, לסרס, לעקר ולהשתיק את הדמוקרטיה ואת קולותיה.

אברהם בורג: ברומא, בעתות מלחמה, היו ממנים דיקטטור על האימפריה כדי שינהיג אותם לעת החירום.

אברהם בורג: בעידן המודרני יש תחליף מתוחכם הרבה יותר: דיקטטורה של הרוב.

אברהם בורג: בעת המלחמה הרוב צודק והמיעוט דומם.

אברהם בורג: בעת המלחמה אנחנו מנסים לבטל את הוויכוח, להשתיק את הקולות, שלא ידעו, שהאויב לא ישמע, שלא תיפגע האחדות, ואפילו אם היא אחדות קוסמטית בלבד, והמתווכח, השונה, האחר, המיעוט הוא תמיד בחזקת חשוד, בוגד, לא נאמן, סכין בגב האומה, סוס טרויאני, מרעיל בארות.

אברהם בורג: אז איך, תסבירו לי, חברי הכנסת, איך זה שדמוקרטיות לא קורסות וכל המשטרים שהיו ואינם עוד, תודה לאל, היו משטרי דיקטטורה?

אברהם בורג: ספרד העריצה, איטליה הפאשיסטית, יפן הקיסרית, ברית-המועצות לשעבר ומשטר האפרטהייד של דרום-אפריקה.

אברהם בורג: אין מנוס מן המסקנה, כי כל משטר לא דמוקרטי, משטר רע של השתקה ודיכוי, זורע לעצמו את זרעי חורבנו, ורק משטר של ייצוג וביטוי, של הבעה וויכוח, של שיתוף האזרחים בהחלטות הפוליטיקאים, הוא משטר עם מקור עוצמה פנימי אמיתי, שיש לו כוח להתגבר ולהתעלות אל אתגריו ויעדיו.

אברהם בורג: מה קורה לה, לאומה, הנתונה הרבה זמן במלחמה?

אברהם בורג: מה קורה ליסודותיה הדמוקרטיים?

אברהם בורג: מה קורה לערכי היסוד של חייה?

אברהם בורג: משהו קורה לנפש, לפסיכולוגיה של העם.

אברהם בורג: מה שהיה בעבר ייהרג ובל יעבור הופך לאט לאט, בשחיקת המציאות המתמדת, להיות עובדת חיים שאין עליה עוררין.

אברהם בורג: הקיפוח הופך לנורמה, האטימות לדרך חיים, כל יד של האויב, ואפילו היא יד לשלום, מבהילה אותנו מאוד ומרתיעה.

אברהם בורג: האמון והאמונה אובדים כליל מן הארץ.

אברהם בורג: כשחייה של אומה מאוימים השכם והערב, הופכת האלימות להיות חלק בלתי נפרד מתחושת החיים.

אברהם בורג: מה שמותר ליחידים בשדה המערכה הופך להיות תופעה של קבע בחיי היום-יום, של כל השאר החיים מחוץ לקסרקטין.

אברהם בורג: בכל אשר נפנה אלימות נוכח פנינו – מהפיגוע ברחוב אל חוויות המילואים ועד לדרך שבה מתעצבים נפשם ואורחות חייהם של ילדינו שלנו, חיילים קרביים הלוחמים במלחמת האין-סוף, ודיכוי החשיבה החלופית מפני דעת הרוב הם דבר יום ביומו.

אברהם בורג: נאמר מעתה: מבחנה של הדמוקרטיה איננו בימי שלום או בעתות רגיעה.

אברהם בורג: הדמוקרטיה האמיתית נבחנת בעת משבריה.

אברהם בורג: האם יש בו, באורח החיים הדמוקרטי, כדי להכיל את האחר, את השונה, את המתנגד, את המיעוט, גם כאשר לחץ הדם החברתי עולה מעלה מעלה, או, גרוע יותר, כאשר הדם עצמו באכזריות האויב שוטף את המציאות מטה מטה?

אברהם בורג: כבר הוכח לא אחת, חברי הכנסת, מימי ירמיהו הנביא הבודד נגד כל ממסד מלכותה של יהודה ועד לעצם ימים אלה, כי הפתרון בחברת מלחמה, כמו החברה שלנו, לא נמצא בהכרח עם הרוב הדורס.

אברהם בורג: כמה פעמים כבר קרה לנו וקרה לחברות אחרות, שהפתרון היה בשוליים, קולות בודדים, מרגיזים מאוד בתחילה, שהפכו בסופו של דבר לנהר צודק, ששינה את מדיניותן של אומות שלמות.

אברהם בורג: ככה הקולות נגד וייטנם.

אברהם בורג: ככה מורדים לוחמי המחתרות וחסידי אומות העולם בימי השחור של מלחמת העולם.

אברהם בורג: כך לוחמי זכויות האדם, מתנגדי סטלין ויורשיו, וכך אנחנו, מתנגדי המלחמה בלבנון, כאן בארץ.

יובל שטייניץ: איזו השוואה?

יובל שטייניץ: איזו ממלכתיות אתה מייצג?

אברהם בורג: לכן, דמוקרט אמיתי ודמוקרטיה של ממש – –

יגאל ביבי: – – –

אברהם בורג: – – צריכים לקדש את חובתם של האחרים, חושבי המיעוט, להביע את דעתם השונה גם אם היא מרגיזה.

אברהם בורג: כי אולי אצלם, המיעוט של היום, טמון הפתרון למען הרוב של מחר.

אברהם בורג: ישראל היא הדמוקרטיה המנוסה ביותר במלחמות, יותר מכל מדינה אחרת בעולם.

אברהם בורג: אבל, האם לנצח נוכל להשאיר את השפיות הלאומית מאוזנת?

אברהם בורג: מלחמות בלי סוף ודמוקרטיה בלי הפסקה.

אברהם בורג: אני חש בימים אלה, יותר מבכל יום אחר בתולדותיה של מדינת ישראל, כי הדמוקרטיה הישראלית נמצאת בסכנה, וכי הסיכוי שלנו לנצח במלחמת התמיד נגד כל העולם שסביב לנו נחלש והולך – באין הסכמה לאומית רחבה על מטרות המלחמה, באין תחושה של מיצוי כל האפשרויות האחרות, בטרם זמן החרב והנקמה, במציאות שבה רבים מדי משלמים את מחיר ערכיהם של מעטים מאוד.

אברהם בורג: כל מהות הציונות היתה העצמאות, החופש הלאומי להשתחרר מעול שליטתם של עמים אחרים בעם היהודי באשר הוא.

אברהם בורג: ולמרבה העצב, באנו הנה ובתגובה של היפוך פסיכולוגי הפכנו לשליטים על עם אחר.

אברהם בורג: הם אינם רוצים בנו כשליטיהם, אבל אנחנו רוצים לגור – –

צבי הנדל: בשם מי אתה מדבר?

אברהם בורג: – – במולדת התנ"כית שלנו; ביישובים שלנו, שאליהם מגיעים בכבישים עוקפי המציאות שלהם.

אברהם בורג: ולכן, אנחנו שליטים מרצוננו כדי לשמור על המושבות שמעבר לים ההסכמה הלאומית.

יובל שטייניץ: אתה מסכן את הדמוקרטיה בהתנהגות שלך כיושב-ראש הכנסת.

אברהם בורג: אסור לשכוח, גם הסוהר וגם האסיר כלואים רוב היום מאחורי אותן חומות של חוסר תקווה – –

יובל שטייניץ: תתפטר, תתפטר, אתה יושב-ראש הכנסת, אתה מתבטא כאיש מרצ.

יגאל ביבי: – – –

אברהם בורג: – – וכדאי שנדע, אפילו שהידיעה קשה, עם כובש גם כשהוא כובש בלי רצונו, נכבש מבפנים על-ידי הכיבוש ורעותיו – תכונותיו משתנות, אופיו מתעוות, ערכיו מפנים מקומם לערכים אחרים.

יובל שטייניץ: תתפטר; או שתהיה א-פוליטי או שתתפטר.

יגאל ביבי: – – –

אופיר פינס-פז: – – –

ענת מאור: – – –

אברהם בורג: על כך אמר אברהם לינקולן: "כשם שאינני רוצה להיות עבד, כך אינני רוצה להיות אדון".

אברהם בורג: במלים אחרות וקשות, חברי הכנסת, הכיבוש משחית, וליתר דיוק, הכיבוש כבר השחית.

קריאות: – – – תתפטר.

יובל שטייניץ: אתה בוגד בכנסת, אתה בוגד בממלכתיות הישראלית.

יובל שטייניץ: לא היה יושב-ראש כנסת שהתבטא בצורה כזאת.

אברהם בורג: אנחנו לא אותה אומת צדק וחברת מופת כשהיינו.

אברהם בורג: המעגל האין-סופי של פיגוע ותגמול, מוות ונקמה, לוויות וזעם, הפך אותנו לקשים וקשוחים, שלא מוכנים, אפילו ברגע הזה, לשקול שום חלופה – –

קריאה: תתפטר; או שתהיה א-פוליטי או שתתפטר.

ענת מאור: – – –

אופיר פינס-פז: – – –

יגאל ביבי: – – –

אליעזר כהן: – – –

אורי אריאל: – – –

יוסי שריד: – – –

אברהם בורג: – – מלבד חלופת המכה והמקל.

אברהם בורג: אחת הסכנות הגדולות ביותר, הנובעת מממשק ארוך שנים – –

יובל שטייניץ: תתפטר, תדבר כחבר כנסת; אתה לא יושב-ראש הכנסת, אתה חבר כנסת.

אברהם בורג: – – בין מלחמה למערכת דמוקרטית, הוא אובדן היכולת של המערכת האזרחית לחשוב מחשבה אחרת, מלבד המחשבות והתפיסות שאותן מזינה מערכת הביטחון, שלה יש תמונת עולם משלה – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: – – את רובם של הדברים היא רואה מבעד לכוונות, או כאשר ועדת החקירה על תוצאות המלחמה הבאה תמיד לנגד עיניה – –

קריאות: – – – תתפטר.

אברהם בורג: – – הנחותיה תהיינה תמיד מחמירות וקודרות.

אברהם בורג: פרשנותה את העובדות תוביל תמיד לאותה מסקנה, מסקנת המוכנות וההצטיידות, מסקנת הכוח והמגננה, מסקנת הקיפוד וקוציו.

אברהם בורג: עלינו, על המערכת הדמוקרטית, מוטלת משימה אחרת לגמרי.

אברהם בורג: זו מערכת שחייבת לחשוב במושגים של חזון, של תוכנית לאומית, של עיצוב עתיד, של יצירת תקווה.

אברהם בורג: כי אין לך חברה משגשגת שאיננה חברה דמוקרטית, וגם לנו מגיע קצת מגן-עדן זה.

אברהם בורג: גם במחירי פשרה אנחנו חייבים תשובה לעם, מעשית, אופטימית, אנה מועדות פניה של החברה, מה הם ערכיו של העם וכיצד מתרגמים אותם לחיי המעשה הפוליטי.

אברהם בורג: על אף כל אלה, ובשל כל אלה, אני מאמין.

אברהם בורג: אני מאמין באמונה שלמה בציונות החדשה, ציונות של שלום שלם ודמוקרטיה בלי פשרות; ציונות של הקשבה ופשרה, הידברות ודיאלוג.

אברהם בורג: תנו לדמוקרטיה לנצח, כי כשהצבא מנצח לא נפסקות ההלוויות, וכשהדמוקרטיה מנצחת, רק אז מתחילות התקוות.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

זאב בוים: זו טוטליטריות של המיעוט.

זאב בוים: אסור לך, בתפקידך, לדבר כך; פשוט אסור לך.

ענת מאור: – – –

רן כהן: – – – אין לי בעיה.

יוסי שריד: – – –

זאב בוים: נשמע כמו יוסי שריד, אבל הוא יושב-ראש הכנסת.

זאב בוים: הוא לא צריך להביא, תחת הכותרת הזאת, את עמדות "שלום עכשיו".

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: זה בסדר, ראש הממשלה הוא פוליטי – – –

זהבה גלאון: – – –

יוסי שריד: – – –

אופיר פינס-פז: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, חברת הכנסת גלאון, אני מסתדר, תודה רבה.

זאב בוים: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת בוים, ראש הממשלה מחכה לך על הדוכן.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

קריאות: – – –

אריאל שרון: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי כנסת לשעבר, כבוד הרב הראשי לישראל, הרב לאו, ברכה מיוחדת לקרן-הקיימת לישראל.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפתוח במשפט אחד שלא התכוונתי לומר אותו: דמוקרטיה איננה כניעה לכוחות הרשע.

אריאל שרון: דמוקרטיה איננה כניעה לטרור.

אריאל שרון: דמוקרטיה צריכה לדעת להגן על עצמה.

אליעזר כהן: – – – ללמוד את זה מערפאת.

מוחמד ברכה: למלה דמוקרטיה יש יותר – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

צבי הנדל: ערפאת יסביר לך מה זאת דמוקרטיה.

אברהם בורג: חבר הכנסת הנדל, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אריאל שרון: אין זו יד המקרה שאנו חוגגים 53 שנים לכינון הכנסת, נשמתה ולבה של הדמוקרטיה הישראלית, דווקא בט"ו בשבט.

אריאל שרון: חג הנטיעות מסמל יותר מכול את חידוש הקשר שלנו לאדמת הארץ ולזכויות ההיסטוריות המלאות של העם היהודי על ארץ-ישראל.

אריאל שרון: ילדי ישראל, היוצאים מדי שנה לנטיעות באדמות ההר והטרשים החשופים, החופרים גומה להשקיה – ברוך השם, השנה אנחנו לא זקוקים, יש לנו גשמי ברכה – וכנה לתמוך בשתיל הרך מפני פגעי הטבע והסביבה הקשה, מבטאים רצף היסטורי בן אלפי שנים; רצף שהחל בחקלאות ההר והנטיעות בטרסות באדמות הטרשים של ארץ-ישראל, שיזמו ופיתחו יהודים כבר לפני אלפי שנים.

אריאל שרון: אותן מדרגות בהר שאנו רואים היום בארץ יהודה ובשומרון, בחבל בנימין ובהרי חברון, נבנו על-ידי אבותינו.

אריאל שרון: כיושבי ההר, רק היהודים בנו אז טרסות לעיבוד חקלאי, אף אחד לא בנה מאז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק היהודים בנו טרסות?

אברהם בורג: חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

אריאל שרון: כך, לפני 53 שנים, ברוח מגילת העצמאות, נטענו באדמת הטרשים הקשה ובסביבה שבעיקרה היתה עוינת את השתיל הרך של הדמוקרטיה הישראלית – כנסת ישראל.

אריאל שרון: את השתיל הרך הזה נטענו תוך מאבק לקיום ומלחמה על הבית שאליו שבנו בהמונינו, אך אותו גם לא עזבנו מעולם.

אריאל שרון: כנסת ישראל נולדה במלחמה לתוך מצב חירום מתמשך, לתוך עוינות ואתגרים ביטחוניים, כלכליים וחברתיים, שיצרו מתח קבוע בין "שלטון החוק" ל"שלטון הביטחון", ותוך מאבק מתמשך, עם עליות ומורדות, לשמור ולהגן על חירויות האדם והאזרח, שלהן התחייבנו במגילת העצמאות.

אריאל שרון: יום חגה של הכנסת הוא גם יום חגה של המדינה כולה.

אריאל שרון: זהו יום ניצחונה של ישראל כדמוקרטיה לוחמת, לא נכנעת, לא מתרפסת, לא מרכינה ראש בפני כל רוצח; דמוקרטיה לוחמת, שמחד גיסא מתאפיינת בעמידה עיקשת ובמאבק למימוש זכויותיו ההיסטוריות של העם היהודי בארצו, ומאידך גיסא נלחמת למימוש שוויון הזדמנויות וזכויות אזרחיה כדמוקרטיה האמיתית היחידה במזרח התיכון.

אריאל שרון: ישראל היא חברה פלורליסטית, עם ייצוג רחב של כל הקשת הפוליטית, ועל כך גאוותנו.

אריאל שרון: הכנסת, במהלך 53 שנותיה, היא אולי המקום היחיד שבו גם מתנגדיה של ישראל וגם אוהביה, חילונים ודתיים, שמאל וימין, יהודים, דרוזים, בדואים וערבים – כל הקבוצות בפסיפס העשיר של יריבויות ומתחים – יושבים יחד, דנים ומתווכחים, גם אם לפעמים בטונים צורמים, אבל תמיד בלהט דינמי של פעלתנות ועשייה פרלמנטרית.

אריאל שרון: הכנסת היא לבה הפועם של הדמוקרטיה הישראלית.

אריאל שרון: הכנסת נותנת גם ביטוי לשאיפתנו המשותפת לשלום.

אריאל שרון: ידנו מושטת ושערינו פתוחים למבקשי שלום אמת לדורות.

אריאל שרון: אך מבקשי נפשנו ייתקלו תמיד בקיר ברזל, בחומה בצורה ובלתי חדירה, חומה שלבניה הן: אמונתנו בצדקת דרכנו; מחויבותנו לערכי הדמוקרטיה וחירויות האדם, ומעל לכול, נחישותנו ונכונותנו להילחם ולהגן על ערכים אלו, גם אם נידרש לעמוד ולהתגונן לאורך זמן, כפי שהיטיב להגדיר זאת דוד בן-גוריון: "אם הדמוקרטיה בישראל רוצה להתקיים ולהאריך ימים, היא צריכה להיות מזוינת באמצעי התגוננות ומכשירי פעולה וביצוע שימנעו בעד מיעוטים – ולא רק מיעוטים לא יהודים, אלא גם מיעוטים יהודים – להשתלט עליה בכוח פנימי או חיצוני".

אריאל שרון: כנסת נכבדה, אנו נמצאים בעיצומו של מאבק מתמשך על דרך חיינו וזכויותינו כעם, במלחמת טרור שנכפתה עלינו.

אריאל שרון: מאז 11 בספטמבר ניצב מאבק זה גם לפתחן של מדינות העולם החופשי והדמוקרטי.

אריאל שרון: זו מלחמה על הבית, על ערכים ועל דרך חיים הנותנת כיום את התקווה היחידה למיליוני אנשים, בני לאומים שונים, שעומדים עתה לפתחו של הר הגעש של כוחות הטרור והרוע המאיימים על היציבות והשלום בעולם כולו.

אריאל שרון: גם אנחנו נעמוד מול הכוחות האלה, מול המרצחים למיניהם, וננצח.

אריאל שרון: ב-5 במרס 1946, לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, נשא וינסטון צ'רצ'יל, אז כבר יושב-ראש אופוזיציה, את "נאום השלום".

אריאל שרון: דבריו הם בעלי ערך ומשמעות גם לנו וגם לידידינו ובעלי בריתנו, החולקים עמנו שותפות דרך וגורל, במיוחד אחרי מתקפת הטרור בארצות-הברית.

אריאל שרון: וכך הוא אמר: "ימי החושך עלולים לחזור, תקופת האבן עלולה לשוב דווקא על כנפיו הבוהקות של המדע.

אריאל שרון: מה שכעת ממטיר ברכות חומריות אין-סופיות על האנושות, הוא גם זה שעלול להמיט עליה את חורבנה.

אריאל שרון: אנו מזהירים, הזמן עלול להיות קצר.

אריאל שרון: הבה לא ניתן לאירועים לחלוף ולהתפוגג עד שיהיה זה מאוחר מדי.

אריאל שרון: אם אכן תקום מעין התאחדות אחים כפי שתיארתי, עם כל העוצמה והביטחון כדי שתוכל מדינתנו לשאוב ממנה – בואו נדאג לכך שעובדה נפלאה זו תהיה ידועה לעולם ושהיא תמלא את תפקידה בייצוב יסודות השלום".

אריאל שרון: והוא מסיים את הקטע הזה ואומר: "הנה לכם דרך התבונה: מניעה עדיפה מריפוי".

אריאל שרון: ברוח זו אני נושא תפילה וברכה לכנסת ביום חגה: שנדע למצוא את האיזון הנכון בין עמידה נחושה למניעת הסכנות האורבות לפתחנו, בד בבד עם יוזמות חקיקה לטיפוח ערכי הדמוקרטיה, סובלנות ואחדות ברוח נביאי ישראל ומורשת העם היהודי.

אריאל שרון: ברכות לכולנו, חברי הכנסת, ביום חגה.

אברהם בורג: תודה רבה לראש הממשלה.

אברהם בורג: יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יוסי שריד, בבקשה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, כבוד השופטים, כבוד הרבנים, כבוד הקאדים, חברי כנסת לשעבר, חברי הכנסת, מכאן ייאמרו בכל לב דברי הזדהות וקרבה לכל הפגועים, לכל המשפחות שאיבדו את יקיריהן ואת עולמן ולכל המאושפזים עדיין שמתגברים כארי.

יוסי שריד: הלוואי שיתגברו, מי ייתן ויתגברו.

יוסי שריד: לפני הכול, אדוני היושב-ראש, חשוב לי לומר, שהמעמד החגיגי הזה מתקיים בנסיבות מעיקות ומכאיבות.

יוסי שריד: בעוד אנחנו מתכנסים כאן בפנים, יושבים הנכים בחוץ.

יוסי שריד: כבר 43 יום שהם בחוץ; לא חוזרים הביתה מהכפור – כפור חברתי – ונאבקים על זכויותיהם.

יוסי שריד: חודש וחצי של מאבק ואין פתרון.

יוסי שריד: זו תעודת עניות לממשלת ישראל, ואולי זו גם תעודת עניות לבית הזה, אבל בראש ובראשונה זו תעודת עניות לדמוקרטיה הישראלית.

יוסי שריד: דמוקרטיה שמשליכה את הנכים אל מחוץ לבית, זקוקה בדחיפות לבדק בית.

יוסי שריד: משהו רקוב בדמוקרטיה שלנו אם מניחים לנכים להירקב שם בכביש.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אין זה דבר קל לקיים דמוקרטיה בזמנים של מלחמה או של עימות מזוין, כאשר חיי אנשים תלויים להם מנגד.

יוסי שריד: אין זה דבר קל ואין זה דבר מובן מאליו.

יוסי שריד: החובה להגן על עצם החיים תמיד גדולה יותר מהחובה לדאוג לאיכותם של החיים.

יוסי שריד: מבחינה זו רשאית הדמוקרטיה הישראלית לטפוח לעצמה על השכם בסיפוק עצמי.

יוסי שריד: אבל, גם בישיבה שיש בה נופך של חגיגיות, שמינית של חגיגיות, צריך לומר, שהדמוקרטיה שלנו היא דמוקרטיה בעירבון מוגבל.

יוסי שריד: כי במשמעותה העמוקה היא דמוקרטיה למחצה, ליהודים בלבד, ואולי אפילו לא לכל היהודים, כי אם דמוקרטיה יותר לאליטות ופחות לציבורים החלשים שבתוכנו.

יוסי שריד: ושוב השאלה היא, מהי קבוצת ההתייחסות שלנו ולמי אנחנו רוצים להשתוות.

יוסי שריד: אם משווים אותנו לכמה ממדינות האזור, הדמוקרטיה הישראלית היא באמת כלילת השלמות.

יוסי שריד: ולכן אם יש כאן מישהו, גם בבית הזה, שבנשימה אחת מבקר את הדמוקרטיה שלנו ומהלל, לדוגמה, את הקדמה הסורית, לא צריך להתייחס אליו ברצינות רבה מדי.

יוסי שריד: אבל אם משווים אותנו למדינות אירופה, עדיין יש לנו הרבה מה ללמוד והרבה מה להפנים.

יוסי שריד: אם כי מותר לנו לומר: אל תדון אותי, אל תדון אותנו, עד שנגיע למקומה של אירופה, מקום בטוח באמצע העולם.

יוסי שריד: חברי הכנסת, אין זה מקרה שאין היום בעולם מדינה דמוקרטית אחת שמחזיקה בשלטון כיבוש.

יוסי שריד: ברגע מסוים של ההיסטוריה, כל מדינה היתה חייבת לבחור בין הדמוקרטיה שלה לבין הכיבוש שלה, והבחירה נעשתה.

יוסי שריד: כל המדינות ויתרו על הכיבוש כדי לשמור על הדמוקרטיה.

יוסי שריד: אלמלא בחרו הן היו חדלות, במוקדם או במאוחר, מלהיות דמוקרטיות.

יוסי שריד: כיבוש ודמוקרטיה אינם יכולים לדור בכפיפה אחת, כי אין חיה כזאת שנקראת "כיבוש נאור".

יוסי שריד: לא היתה ולא תהיה.

יוסי שריד: אין חיה כזאת, כי כיבוש הוא תמיד חייתי, במידה כזאת או אחרת.

יוסי שריד: הוא תמיד חושף את שיניו, הכיבוש, חושף וגם נועץ, כי אחרת הוא יישמט מן היד.

יוסי שריד: ישראל היא אולי המדינה היחידה בעולם שעדיין מתפתה להאמין שהיא תצליח לקיים את הכיבוש שלה לאורך ימים, כי היא רוצה גם וגם – גם דמוקרטיה וגם כיבוש – וזה לא יצליח, זה פשוט לא ילך.

יוסי שריד: כאשר אנחנו מאריכים את ימי הכיבוש, אנחנו מקצרים את ימי הדמוקרטיה.

יוסי שריד: כאשר אנחנו מעמיקים את הכיבוש, אנחנו מרדדים את הדמוקרטיה, והיא הופכת להיות דמוקרטיה חלולה, כי הכיבוש ואילוציו משחיתים את הדמוקרטיה ואת הציוויים הבסיסיים ביותר שלה.

יוסי שריד: לאט לאט מתכרסמים הציוויים האלה, ואחר כך מהר מהר, כי מתרגלים, מסתגלים, ודברים שחוללו סערה לפני כמה שנים עוברים עכשיו בקול דממה דקה.

יוסי שריד: הזכיר לי השבוע חבר, שרק לפני כמה שנים נודע על אשה פלסטינית הרה וכורעת ללדת, שהיתה בדרכה אל בית-היולדות, נעצרה בדרך על-ידי מחסום, התינוק נולד ומת.

יוסי שריד: הארץ רעשה.

יוסי שריד: והנה רק לפני כמה ימים נחסמו שתי נשים, שני תינוקות נולדו ומתו, והארץ שתקה, כי מתרגלים, מסתגלים.

יוסי שריד: כאשר המתאבדים הפלסטינים מתפוצצים ומפוצצים, המצפון מקבל שיתוק.

יוסי שריד: גם המצפון הוא מעין פגוע הלם.

יוסי שריד: דמוקרטיה בלי מצפון היא דמוקרטיה בלי חמלה, ובלי חמלה זו איננה דמוקרטיה.

יוסי שריד: יש דברים שמדינה לא עושה אפילו בעת חירום קשה, פשוט לא עושה.

יוסי שריד: תהיה הגנת הצורך אשר תהיה, להיות מדינה דמוקרטית זו זכות גדולה, והזכות הגדולה מטילה חובה גדולה.

יוסי שריד: לדמוקרטיה יש הרבה חובות, והחובות האלה הן מותר הדמוקרטיה מן הבהמה, מן המדינות המתבהמות.

יוסי שריד: לכן מדינה דמוקרטית איננה ארגון, היא גם איננה מדינה שבדרך, היא קודם כול מדינה, מדינה במשפחת המדינות הדמוקרטיות.

יוסי שריד: אשרינו וטוב לנו שיש לנו מדינה כזאת, ועל כן לעולם לא נוכל להרשות לעצמנו לעשות אפילו את מה שעושים לנו.

יוסי שריד: ואם כן נרשה לעצמנו, נוקע מבית ומבחוץ, ובצדק נוקע.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, דמוקרטיה היא בראש ובראשונה זכויות אדם וזכויות אזרח, כאשר כל האזרחיות והאזרחים נהנים משוויון הזדמנויות.

יוסי שריד: אם הדמוקרטיה לא מצליחה להעניק הזדמנות שווה, הדמוקרטיה עצמה לא שווה.

יוסי שריד: בישראל, למרבה הצער, יש מיעוטים שאין להם הזדמנות שווה, וקודם כול המיעוט הערבי החי בתוכנו, אבל לא רק הוא.

יוסי שריד: יש לנו אליבי לפעמים, שאין שוויון זכויות כי אין שוויון חובות.

יוסי שריד: למשל החובה להתגייס לצה"ל – האליבי הזה הוא מופרך לחלוטין.

יוסי שריד: די להתבונן בדוגמה הדרוזית או הבדואית או הצ'רקסית כדי להיווכח במופרכות האליבי.

יוסי שריד: אלה כן מתגייסים, ממלאים את חובתם, ועוד איך ממלאים אותה, ואף-על-פי-כן הם מקופחים.

יוסי שריד: מה שמלמד, שיש כאן, במדינה שלנו, יסוד גזעני, כי אחרת אי-אפשר להסביר בשום פנים את האפליה הזאת לרעה, ואנה נוליך את החרפה?

יוסי שריד: אבל, לא רק ערבים מקופחים כאן.

יוסי שריד: מערכת החינוך הישראלית לא מעניקה הזדמנות שווה לכל הילדים והילדות.

יוסי שריד: אמור לי מאיפה אתה בא, איפה אתה לומד, ואומר לך מה ההזדמנות שלך.

יוסי שריד: והיא לא שווה.

יוסי שריד: זאת המציאות, והיא בלתי נסבלת.

יוסי שריד: הפער החברתי בישראל הוא, כידוע, הגדול בעולם המערבי המתוקן.

יוסי שריד: פער חברתי הוא סימן היכר מובהק למשטרים טוטליטריים.

יוסי שריד: משטרים טוטליטריים מגדלים מעט עשירים, הרבה עניים ומעמד בינוני שהקרקע הולכת ונשמטת מתחת לרגליו בהתמדה.

יוסי שריד: וזה בדיוק מה שמתרחש עכשיו כאן, אצלנו.

יוסי שריד: אין בצע בדמוקרטיה אם זה מה שהיא יודעת לנפק.

יוסי שריד: גם הדמוקרטיה נבחנת במבחן התוצאה, ואם זאת התוצאה, אבוי לדמוקרטיה.

יוסי שריד: מי יאמין לה ומי יאמין בה?

יוסי שריד: אם זאת התוצאה, סימן שהדמוקרטיה פשוט לא עובדת, לא ממלאת את ייעודה.

יוסי שריד: אז היא בסכנה גדולה, כי היא יכולה, חלילה, ללכת לאיבוד, ואז הכול ילך לאיבוד, כי ישראל בלי דמוקרטיה תאבד.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, כאשר אנחנו טופחים לעצמנו על השכם ומתגדרים בדמוקרטיה שלנו, אנחנו נוהגים להצביע על הוויכוח הציבורי הער, שמתנהל כאן באופן מתמיד, והוא לכאורה נוקב.

יוסי שריד: דברים כאלה שמענו מפיו של ראש הממשלה.

יוסי שריד: יש אפילו המתלוננים שישראל היא יותר מדי דמוקרטית, וכהוכחה – מה רבות המחלוקות בכנסת ומחוץ לכנסת, מצביעים על הקרעים ועל השסעים ועל הפלגנות כראיות נוספות לדמוקרטיה דינמית בפעולה, חיה ובועטת.

יוסי שריד: אני מרשה לעצמי לחלוק על ההשקפה הזאת.

יוסי שריד: אומנם קטטות ותגרות יש כאן לרוב, קטטה אחת כבר היתה כאן אחר-הצהריים, ואין זו תופעה שבכל יום, אבל ויכוח עמדתי אמיתי לא מתנהל כאן בינינו.

יוסי שריד: והראיה, שכל ממשלות ישראל הולידו, פחות או יותר, אותה מדיניות ביטחונית ואותה מדיניות כלכלית וחברתית.

יוסי שריד: אתן שתי דוגמאות.

יוסי שריד: כל הממשלות הקימו את ההתנחלויות, שמנציחות את הכיבוש ומסבכות אותו.

יוסי שריד: וכל הממשלות תרמו את תרומתן השלילית, שהמיטה עלינו את האסון הכבד של הפער החברתי.

יוסי שריד: אין אצלנו הבדל מהותי בין ימין לשמאל, ולכן גם אין אצלנו מרכז אמיתי.

יוסי שריד: אין מקום למרכז בין ימין לשמאל שאינם.

יוסי שריד: אם תרצו, הכול כאן מרכז.

יוסי שריד: המרכז, שהוא כמו ים המלח, המקום הנמוך ביותר בעולם, שבו מתות כל האמונות והדעות.

יוסי שריד: לכן לא נכון לומר שיש כאן יותר מדי דמוקרטיה.

יוסי שריד: ההיפך הוא הנכון: יש כאן יותר מדי קונסנסוס, שצריך להבחין בו מבעד לעשן הסמיך של התגרה התורנית, היומית, שהיא בדרך כלל בגלל נוסח של דברים ולאו דווקא בגלל תוכן של דברים.

יוסי שריד: למשל, הגידוף היומי מעורר תמיד סערה.

יוסי שריד: מכוח עודף הקונסנסוס הסתבכנו בהרפתקות קטלניות, כמו למשל ההרפתקה בלבנון, שנתמכה בראשיתה על-ידי 90% ויותר בכנסת הזאת ובעם.

יוסי שריד: בשנה האחרונה, בצל הטרור הרצחני, הקונסנסוס התרחב והעמיק עוד יותר, והוא עכשיו מקהלה לאומית, שמשתתפים בה לא רק פוליטיקאים מכאן ומכאן – בין הזמרים אפשר להבחין בלובשי מדים, ממש כמו במקהלת הצבא-האדום, כי גם הצבא משמיע בדיוק אותן זמירות; בין הזמרים אפשר גם להבחין בנציגות מרשימה ביותר של התקשורת, שמנגנת ברובה, לא כולה, לפי אותו סולם ולפי אותו מפתח.

יוסי שריד: מקהלה כזאת, ולו רק בשל הרכבה, היא מקהלה אנטי-דמוקרטית.

יוסי שריד: מעשי ידינו טובעים בים, והמדינאים והקצינים והתקשורתנים אומרים אותה שירה.

יוסי שריד: זו שירה מאוד מסוכנת, כמוה שמענו בעבר, היא החרישה בעוצמתה את האוזניים שכבר לא הצליחו לקלוט את הקול האחר, השונה, שהזהיר בעוד מועד ונותר במדבר.

יוסי שריד: הדמוקרטיה שוב איננה נבחנת על-פי איכות המקהלה שלה, אלא על-פי הקולות החולקים ויכולתם להישמע ברבים.

יוסי שריד: במבחן הזה ישראל נכשלת.

יוסי שריד: ארץ הצבי הפכה לארץ הקרנף.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל מקיימת את התנאים ההכרחיים לדמוקרטיה, אבל לא את התנאים המספיקים.

יוסי שריד: הסכנות הנשקפות לדמוקרטיה שלנו הן רבות ועצומות.

יוסי שריד: מבעד לשירת המקהלה כבר הספקנו לשמוע בפלצות גם את שלושת הכדורים שנורו בגבו של המנהיג הנבחר; בגבו, אבל בלבה של הדמוקרטיה.

יוסי שריד: "לנו זה לא יכול לקרות" – כבר לא יכול אפילו להיאמר.

יוסי שריד: הכול יכול לקרות, ועלינו להבטיח שלא יקרה.

יוסי שריד: אין כאן בחירה כביכול בין מדינה יהודית לבין מדינה דמוקרטית.

יוסי שריד: אם לא תהיה כאן דמוקרטיה לכול, לא תהיה כאן דמוקרטיה לאיש, ואז פשוט גם לא נהיה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, לסיום.

יוסי שריד: אני בטוח שיום יבוא והדמוקרטיה הישראלית תאפשר ליולדת לעבור במחסום, כי לא יהיה מחסום.

יוסי שריד: ואז, רק אז, לא תמות הדמוקרטיה הישראלית יחד עם העובר.

יוסי שריד: יום יבוא וציון לא תהיה רק "ציון הלא תשאלי", אלא גם ציון הלא תשאלי וציון הלא תשיבי, והתשובות יהיו ראויות לדמוקרטיה, והתשובות יינתנו לכל הסובלים והפגועים והמקופחים שבתוכנו.

יוסי שריד: היה לנו חלום.

יוסי שריד: יש לנו חלום.

יוסי שריד: חלום ישראל כמדינת מופת.

יוסי שריד: ניאבק על הגשמתו של החלום הזה, כל עוד נשמה באפנו.

יוסי שריד: תודה, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו, אחרון – סגן שרת החינוך אברהם רביץ.

מיכאל קליינר: האיש הזה עמד כאן, לפני שבוע, על הבמה, וגידף את צה"ל, את מדינת ישראל.

מיכאל קליינר: האיש הזה עמד על הדוכן הזה וקרא לרמטכ"ל רוצח.

מיכאל קליינר: אין חבר כנסת ערבי-ישראלי שאפשר לתת לו לדבר?

מיכאל קליינר: בושה וחרפה, הוא לא נואם חגיגי.

מיכאל קליינר: האיש שמחרף את – – –

יגאל ביבי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת קליינר, אמרת את דבריך, תודה רבה.

מיכאל קליינר: תחליט אם אתה סגן של ערפאת או שאתה חבר כנסת.

אברהם בורג: חבר הכנסת קליינר, שמענו.

מיכאל קליינר: אתה מופיע כאן כיועץ של ערפאת, אתה מסדר פגישות, נסיעות.

מיכאל קליינר: מה אתה מסדר?

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת קליינר.

אברהם בורג: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כבוד השופטים, כבוד אנשי הדת, חברי כנסת לשעבר, אורחים יקרים, עמיתי ורבותי חברי הכנסת, ביום כינונה של הכנסת, בישיבה חגיגית זו, המתקיימת בתקופה של עימות, הרשו לי לדבר בפניכם על דמוקרטיה ומלחמה מנקודת ראותו של אזרח ערבי.

אחמד טיבי: ב-2 באוקטובר נפצע אזרח ישראלי מהעיר סח'נין מירי של שוטרי משטרת ישראל בעת שהשתתף בהפגנות בעיר.

אחמד טיבי: הוא הועבר לבית-חולים בנהרייה, ועל התיק הרפואי שלו נכתב: פעולת אויב.

אחמד טיבי: עד לאותו יום מר ונמהר הוא לא ידע שהוא אויב, אבל הוא חש בכך.

אחמד טיבי: אביו, אמו, משפחתו, בני עירו, חשו בכך היטב – בקניונים, באוטובוסים, ברחובות הערים, בתקשורת העוינת והמתעלמת, ביחס הממסד המתנער, המתנשא והדוחה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מביט על החברה הישראלית והיהודית כאזרח.

אחמד טיבי: החברה היהודית בישראל מתאפיינת במנטליות של "ציבור לוחם".

אחמד טיבי: 80%–90% מהציבור היהודי בארץ תומכים בשימוש יזום בכוח לפתרון איום או סכנה, הנתפסים כסכנות ביטחוניות, הוא מבטל כמעט לחלוטין חשיבה מדינית, בעיקר בזמן עימות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, יש רכיבים נוספים בהוויה היהודית-הישראלית כקהילה לוחמת – "הצבאיות" ו"הביטחוניות" נתפסות כערך הכרחי כמעט עליון.

אחמד טיבי: האליטות מייחסות חשיבות יתירה לנושאים ביטחוניים צבאיים על חשבון נושאים אזרחיים, כמו צדק חברתי – ראו את הפגנות הנכים היושבים יותר מחודש וחצי בקור ובגשם, וראו את ההטיה הברורה של תקציבים להתנחלויות על חשבון שכבות מצוקה ויישובים ערביים במדינת ישראל.

אחמד טיבי: מדינת ישראל, רבותי חברי הכנסת, היא מדינת לאום מצד אחד, ומדינה רב-תרבותית בהווייתה מצד אחר.

אחמד טיבי: הכותרת היא "מדינה יהודית ודמוקרטית" – יהודית לפני דמוקרטית.

אחמד טיבי: דמוקרטיה, רבותי, היא לא רק זכותו של הרוב למשול, לדכא, להכתיב, אלא גם זכותו של המיעוט להיות שונה, אבל שווה.

אחמד טיבי: ערכים דמוקרטיים אמורים וצריכים להנחות את הרוב במשטר דמוקרטי.

אחמד טיבי: כאן אני מציב את השאלה: האם העובדה שאפליה ואי-שוויון בכל תחומי החיים בין אזרח יהודי לבין ערבי יוצקים תוכן אחר להגדרה דמוקרטית, או שהם התרגום המעשי, האולטימטיבי ל"יהודית ודמוקרטית".

אחמד טיבי: רבותי, אכן, מדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית.

אחמד טיבי: אבל אני אומר שהיא דמוקרטית כלפי יהודים ויהודית כלפי ערבים.

אחמד טיבי: דמוקרטית כלפי יהודים ויהודית כלפי ערבים.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר, כי זוהי דמוקרטיה אתנית.

אחמד טיבי: דמוקרטיה יהודית, לא דמוקרטיה ליברלית.

אחמד טיבי: דמוקרטיה כובשת.

אחמד טיבי: דווקא בזמן מלחמה הדמוקרטיה עומדת למבחן, ובעניין הזה בדיוק נכשלה החברה הישראלית בכלל ומוסדותיה השונים כפרט.

אחמד טיבי: כחבר כנסת ערבי, אני אומר לכם כי באישיותו של הערבי במדינת ישראל יש שני מרכיבים קרדינליים: הראשון הוא המרכיב האזרחי – היותנו אזרחים ישראלים, והמרכיב השני הוא המרכיב הלאומי – היותנו ערבים פלסטינים.

אחמד טיבי: אנחנו לא רוצים לוותר על אף אחד משני המרכיבים, כי אם לפתח אותם במקביל, למרות הניגודים בחלק מהצמתים.

אחמד טיבי: מצד אחד רוצים אזרחות מלאה, ומצד שני לפתח את הזהות הלאומית, את התרבות ואת ההוויה.

אחמד טיבי: הניסיון המצטבר, רבותי, לימד אותנו, כי הממסד רוצה אזרחים מאולפים, חסרי זהות, חסרי "נרטיב" וחסרי היסטוריה, חסרי זיכרון קולקטיבי, נוכחים נפקדים, אזרחים על-תנאי.

אחמד טיבי: אני מניח שלחלק מכם לא יהיה קל לשמוע, אבל אני אומר לכם כי הממסד תמיד רצה ורוצה הנהגה רופסת וכנועה, נחמדה וחיובית במובן הרע של המלה.

אחמד טיבי: וכאן, ביום כינונה של הכנסת, הגיעה העת להודיע, כי תמה התקופה הזאת.

אחמד טיבי: התקופה הזאת הסתיימה.

אחמד טיבי: אנחנו המיעוט הערבי במדינת ישראל – – –

נסים זאב: תכריז מלחמה מעל הבמה הזאת.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, תקשיב.

נסים זאב: בשם מי אתה מדבר?

יוסף יצחק פריצקי: בשמו הוא מדבר.

יגאל ביבי: – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: קשה, אבל תקשיבו.

אחמד טיבי: אנחנו – המיעוט הערבי במדינת ישראל ונציגיו בכנסת – קוראים תיגר על העליונות וההשפלה.

אחמד טיבי: לא עוד שיח של מנצחים ומנוצחים, תרבות מאיימת ותרבות מאוימת.

אחמד טיבי: לא עוד יוהרה ישראלית אדנותית, כי אם דיבור בגובה העיניים, עם גאווה של עם אל עם, רוב לאומי אל מיעוט לאומי.

אחמד טיבי: אנחנו, רבותי האורחים וחברי הכנסת, תובעים להכיר בנו כמיעוט לאומי במדינת ישראל, עם שותפות אזרחית מלאה – תובעים להכיר בנו כמיעוט לאומי במדינת ישראל עם שותפות אזרחית מלאה.

אחמד טיבי: פירוש הדבר, בין היתר, שותפות ב"קרקע הלאום" וייצוג בהתאם במוסדות השונים.

אחמד טיבי: ולעצמנו אני אומר, רבותי ואדוני היושב-ראש, כי גם על המיעוט מוטלת האחריות והחובה לסלול דרכים אל הרוב, לחזק גשרים קיימים ולבנות גשרים שנהרסו, כי גם לרוב יש חששות, פחדים ופראנויות.

אחמד טיבי: זהו אינטרס שלנו, אינטרס של כל קבוצת מיעוט.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, הדמוקרטיה נכשלה בכל השוואה בין יהודי לערבי – בתקציבים, בקרקע, בחינוך, בשירותי הבריאות, בתחבורה, בחקלאות, בתעסוקה, אבל גם בתחום המשפט.

אחמד טיבי: ב-100,000 תיקים פליליים של בתי-משפט מחוזי ושלום שנבדקו על-ידי פרופסור אריה רטנר מאוניברסיטת חיפה נמצא, כי השופטים בישראל – על אותה עבירה ממש – גוזרים פסקי-דין וגזרי-דין חמורים יותר כלפי ערבים בהשוואה לעבריינים יהודים.

אחמד טיבי: לזה יש רק שם אחד – גזענות.

אחמד טיבי: הערבים הפלסטינים במדינת ישראל היו תמיד מחוץ לקונסנסוס, להסכמה.

אחמד טיבי: לאחרונה אף נשללה מהם הלגיטימיות של להיות חלק מהדי-סנסוס, מהמחלוקת.

אחמד טיבי: כל אמירה, כל פעולה, כל מחאה שלנו נגד ה"מדיניות", מתפרשת באופן פבלובי כאמירה נגד "המדינה", ולא היא.

אחמד טיבי: מיליון אזרחים, רבותי, הפכו להיות "לא רלוונטיים".

אחמד טיבי: חמור הנושא שבעתיים בעת מצב מלחמה.

אחמד טיבי: עקב דרישת השלטון לציות והאווירה הכללית של התלהמות לאומית, יכול הפרט להיטמע בציבור הרחב, בעדר, ולהחצין תוקפנות במסווה של קיום חובה לאומית.

אחמד טיבי: כך קרה לשוטרים שירו בערבים באירועי אוקטובר, שבהם נורו ונהרגו שלושה אזרחים ערבים – – –

קריאות: 13.

אחמד טיבי: 13 אזרחים ערבים – חלקם מאחור, חלקם על-ידי ירי צלפים.

אחמד טיבי: כך קרה גם למפקדים בשטח, ששאבו את הלוחמנות הזאת מהפיקוד העליון המשטרתי והמדיני-הפוליטי.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, 13 האזרחים נורו לא משום שהם היו מפגינים, אלא משום שהם היו מפגינים ערבים; לא משום שהם סגרו צמתים, כי לא כל מי שסוגר צמתים או שורף צמיגים או אף תוקף שוטרים במדינת ישראל – נגזר דינו למות, מין הוצאה להורג שכזאת.

אחמד טיבי: במצב העימות שבו אנו נמצאים, רבותי, שימו לב איך דמוניזציה של האויב הופכת להיות חלק חשוב בשיח ההגמוני.

אחמד טיבי: הצד הפלסטיני-הערבי הוא תמיד אכזר, מחבל, טרוריסט.

אחמד טיבי: עמדותיו, דרישותיו והסבריו הם לעולם משוללי כל יסוד, אין לו סיכוי.

אחמד טיבי: וכאשר הפלסטיני יורה על טנק בטול-כרם בתוך שטח כבוש, גם אז הוא מכונה טרוריסט, וכאשר חיילי צה"ל הורגים אזרחים פלסטינים, "הם פועלים על-פי הנהלים".

אחמד טיבי: זאת תמיד – יגידו לכם – הגנה עצמית, גם בתוך טול-כרם.

אחמד טיבי: וכאן אני שואל את כולכם – מה מותר לעם הפלסטיני, רבותי, לעשות כדי להיאבק בכיבוש, מלבד זריקת אורז על הטנקים, כמו שהתרגלתם בדרום-לבנון, בלי שתכנו – – –

נסים זאב: גם אתמול זרקו אורז – – – המחבלת אתמול – – – היתה לה חבילת אורז.

אברהם בורג: אני מבקש להמשיך.

עופר חוגי: יותר מדי אורז זורקים בזמן האחרון.

יובל שטייניץ: תלכו לפרלמנט ברמאללה לכבוד הדמוקרטיה.

יובל שטייניץ: בפרלמנט ברמאללה – – – תלמדו דמוקרטיה אמיתית.

אחמד טיבי: – – – בלי שתכנו זאת טרור?

אחמד טיבי: האם עם רשאי להיאבק בכיבוש?

אחמד טיבי: תשובתי היא, שהוא לא רק רשאי, אלא חייב, וזו מלחמת העצמאות הפלסטינית.

אחמד טיבי: ומאבק זה לעצמאות – –

זבולון אורלב: אתה מעורר את המלחמה של הפלסטינים.

אחמד טיבי: – – חייב להוציא מתוכו פגיעה באזרחים ופיצוצים במרכזי הערים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי האורחים, רבותי חברי הכנסת, התקשורת היתה בשנה וחצי האחרונה שותפה פעילה למצעד האיוולת והעוולות בעימות הנוכחי – –

יובל שטייניץ: אתה כוכב תקשורת, חבר כנסת שמקבל הכי הרבה במה בתקשורת הישראלית – – – שאף אחד לא מקבל.

אחמד טיבי: – – קולות דרדורי התופים וקריאת הנקם לאחר כל תקרית, המתחלפת בתוך יממה בקמפיין של קיטש ומוות, נקם ונקם נגדי – וחוזר חלילה.

אחמד טיבי: זו אווירה כלל-ארצית, שמעודדת את הפיכתה של מדינה שלמה לבעלת "מנטליות של יחידה 101", שלתוכה שקעה ישראל בד בבד עם שקיעתה בטול-כרם, ברמאללה וברפיח.

אחמד טיבי: לא עוד שיקולים פנורמיים גלובליים של אומה ומדינה, אלא שיקולי מנהיג דורסני, איש האתמול, שמטרתו אחת ויחידה – הכנעת האחר באמצעות מכונה צבאית אדירה, השפלה של עם שלם, מהילד החי-המת עד לנשיא הנבחר – בעיר, בכפר ובמחנה הפליטים, גם אם, ובעיקר, באמצעות חיסולים, הריסת בתים, סגרים, עונשים קולקטיביים – מלחמה נגד עם שלם שרוצה להשתחרר מעול הכיבוש, מעשים היכולים להיות מוגדרים כפשעי מלחמה – – –

אברהם בורג: אני מבקש לסיים, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: – – – ולעולם – אבל לעולם – לא יצליח גם החזק בצבאות הכיבוש להכניע עם ולבטל את שאיפתו הלאומית.

יובל שטייניץ: – – – להשמיד אותנו.

יובל שטייניץ: להשמיד את היהודים, להשמיד את מדינת ישראל – שאיפה מוצדקת.

אחמד טיבי: עמים, רבותי, תמיד מנצחים את הכיבוש.

אברהם בורג: תודה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, עם פרוץ האינתיפאדה, הפגנת אוקטובר, השתלטה – –

אברהם בורג: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש לסיים.

אחמד טיבי: – – אותה צבאיות על החברה הישראלית תוך ניצול הופעתם של הפחדים הקמאיים ביותר.

אחמד טיבי: הרמטכ"ל פועל כראש ממשלה וקובע מהי הרשות הפלסטינית, כיצד יש לפעול נגדה, מה הסיכויים להסדר מדיני – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת טיבי, תקשיב לי.

אברהם בורג: תעבור על הנקודות שלך ותגיע לאזור הסיום, בבקשה, בסדר?

אברהם בורג: לא תספיק את הכול.

אחמד טיבי: תודה.

אופיר פינס-פז: אתה יכול גם להגיד מלה נגד הטרור?

אופיר פינס-פז: – – –

אחמד טיבי: אמרתי.

קריאה: הוא אמר.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אמרתי.

אחמד טיבי: לא הקשבת.

יובל שטייניץ: מה פתאום – – –

קריאות: – – –

מרדכי משעני: זה יום הולדת של הכנסת – – – של הפרלמנט ברמאללה – – –

יובל שטייניץ: בחרת את הפרלמנט שלנו – – – לדבר ברמאללה – – – בחרת את החג שלנו – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת טיבי, תמשיך.

יגאל ביבי: תודה רבה לך, היושב-ראש – – –

אברהם בורג: תודה רבה, חבר כנסת שטייניץ, תודה רבה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: – – – פחדים קמאיים ביותר, וכאן אני רוצה להזכיר את נושא הפליטים וזכות השיבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להשמיע לכם ציטוט – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה.

אברהם בורג: בבקשה.

אחמד טיבי: אני רוצה לסיים.

אברהם בורג: סיים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להשמיע לכם ציטוט על פחדים קמאיים וזכות שיבה; זה הציטוט, רבותי חברי הכנסת: "על מנת להראות את רצוננו הטוב וערכינו ההומניים, אני ממליץ לקחת 30,000-20,000 פליטים פלסטינים וליישב אותם בתוך גבולותיה של מדינת ישראל – –

עופר חוגי: – – –

אחמד טיבי: – – ניישב אותם בנצרת, ניישב אותם ברמלה, ניישב אותם בעכו ובמקומות אחרים לפי יכולת הקליטה של הערים".

קריאות: – – –

אחמד טיבי: מי אמר זאת?

אחמד טיבי: אתם במרצ?

אחמד טיבי: או אולי אתם במפלגת העבודה, או אולי אתה, רביץ, או אולי חברי הכנסת הערבים?

אחמד טיבי: מי שאמר את זה יושב סביב שולחן הממשלה – לא החיצון – אלא סביב שולחן הממשלה הפנימי ויושב בראש השולחן.

אחמד טיבי: זה האיש שאמר את הדברים – –

יגאל ביבי: ראש הממשלה – – –

מרדכי משעני: זה יום הולדת – – –

אחמד טיבי: – – ואתם מרעיפים עלינו פחדים קמאיים – פחדים קמאיים.

קריאות: – – –

אברהם בורג: סיים נא.

נסים זאב: יש גבול – – –

אחמד טיבי: רבותי, יש אנשים ומפקדים המקדשים את המלחמות – –

מרדכי משעני: בשם מי הוא מדבר?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: – – ואת המוות – אלה אנשי האתמול, אלה אנשי האתמול.

אברהם בורג: חברי הכנסת, הוא מסיים.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: יש מי שמקדשים את החיים ואת ערך השלום – גם לאלה וגם לאלה מופנה שירו של יהודה עמיחי: "מוות במלחמה מתחיל/ בירידה במדרגות/ של אדם אחד/צעיר".

אחמד טיבי: ואסיים בשורה משירו של מחמוד דרוויש: "בארץ שבה התליין יכול לבקש מקורבנותיו את תפארת הציון לשבח...

אחמד טיבי: זה תורי לזעוק ולהסיר מקולי את מסכות המלים: זה צינוק אדוני, לא בית-דין".

אחמד טיבי: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אברהם רביץ אחרון, בבקשה.

יובל שטייניץ: גם בחרת את חבר הכנסת שלנו כדי שתוכל לדבר ברמאללה, כדי שתוכל לנאום אצל ערפאת.

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת שטייניץ.

תמר גוז'נסקי: בפני מי אתה רוצה לנאום?

נסים זאב: הרב רביץ יציל את כבודה של הכנסת.

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרי הממשלה, כבוד הרב הראשי, כבוד כוהני הדת, שופטים, חברי הכנסת, אנו עוסקים כיום בסוגיית דחיית ערך מפני ערך, קביעת סדרי עדיפויות של השלבים בסולם הערכים.

אברהם רביץ: הכול יודעים, כי שלטון והתנהגות דמוקרטית מחזקים ומשמרים זכויות יסוד של האדם, כמו הכרעת הרוב, שמירת זכויות המיעוט, חופש היחיד בדיבור, ביצירה ועוד, תוך הגנה ושמירה על זכויות האחר לבל ייפגעו.

אברהם רביץ: דמוקרטיה מקנה זכויות רבות ליחיד ולציבור, אך יש בה גם סתירות פנימיות רבות.

אברהם רביץ: לבה ונשמתה של הדמוקרטיה וזכות קיומה אינם עומדים בגלל זכותו של הרוב בלבד, אלא בעיקר בשמירה על זכות המיעוט להתקיים לפי דרכו ולהשפיע לפי כוחו על הכלל כולו.

אברהם רביץ: ובעיקר תעמוד הדמוקרטיה כאשר היא עצמה תבין את חוכמת הנסיגה מכוחה לטובת קיומו של הכלל.

אברהם רביץ: ברור לכולנו, כי לא ניתן להשתמש בדמוקרטיה כדי להביא את הכלל לאיבוד עצמו לדעת פיזית או רוחנית, או שהדמוקרטיה תעקור ערך חשוב יותר בסולם הערכים, וזאת למען שמירת עצמה בכל מחיר.

אברהם רביץ: הדמוקרטיה הפכה לערך חשוב בדורות האחרונים, כי היא מאפשרת יותר מכל שיטה אחרת את החופש לפרט ולציבור המעוניין בכך.

אברהם רביץ: גם במדינת ישראל, על שלל גווניה של החברה, מעדיפים רוב הקבוצות והיחידים את השיטה הדמוקרטית – הרבים בגלל זכויות הכרעת הרוב, והמיעוט בגלל זכות הקיום שמשטר כזה מבטיח.

אברהם רביץ: בדבר אחד יסכימו אלו וגם אלו, כי זכות קיומה של הדמוקרטיה תלוי גם בערך השלישי, דהיינו חוכמת הדמוקרטיה להסיג עצמה מפני סכנה של חיסול ערכים אחרים.

אברהם רביץ: כך שהחוט המשולש, דהיינו שלטון הרוב, זכות קיומו של המיעוט בתור שכזה, והדבר השלישי, התבטלות או נסיגה כדי שלא לפגוע בערכים אחרים, הם נשמתה, הם זכות קיומה של הדמוקרטיה.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, בגלל הנושא עיינתי במקורות כדי למצוא הגדרה מתאימה למצבנו הביטחוני היום, האם יש להגדירו כמלחמה.

אברהם רביץ: מצאתי כי ההגדרה הרגילה של מלחמה היא כאשר המטרה היא כיבוש.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, נדבר גלויות, נדבר אמת ונאמר, שהרי מדינת ישראל, אין מטרתה כיום לכבוש שטחים נוספים, ההיפך הוא הנכון.

אברהם רביץ: ישראל מוכנה, למען שלום אמת, לתת שטחים הנמצאים בידה ולוותר על שטחים שהיסטורית ודתית שייכים לעם ישראל.

אברהם רביץ: כל זה למען הפסקת שפיכות הדמים.

אברהם רביץ: ישראל קוראת וקראה בעבר לשלום, כפי שמחויבים לעשות על-פי תורתנו לפני יציאה למלחמה.

אברהם רביץ: והשאלה היא, האם אנו במלחמה?

אברהם רביץ: בדקתי ומצאתי, רבותי חברי הכנסת, בספר משפטים של הרמב"ם, בהלכות מלכים פרק ה' הלכה א', המגדיר בפרק הזה את מצב המלחמות והגדרותיהן, והוא פוסק שיש להגדיר מצב מלחמה נוסף, מלבד כיבוש, והוא: "כאשר יוצאים לעזרת ישראל מיד צר שבא עלינו"; לא כיבוש, אבל יוצאים לעזרת ישראל מיד צר שבא עלינו.

אברהם רביץ: לכן, אדוני היושב-ראש, הדיון שאנו עורכים היום הוא רלוונטי כאשר רחמנא ליצלן כל יום צרתו מרובה מחברו ונופלים קורבנות אדם: זקנים, נשים וטף, אף שאין זו מלחמת כיבוש.

אברהם רביץ: אין ספק, רבותי חברי הכנסת, כי ערכים כמו אמת, צדק, יושר, חסד ובעיקר חיים, כמו שנאמר: ראה נתתי לפניך את הטוב ואת הרע, את החיים ואת המוות ובחרת בחיים – כל אלו ידחו את ערך הדמוקרטיה אם תהיה סתירה ביניהם.

אברהם רביץ: לסיום, מלחמה שמטרתה הצלת חיים והפסקת שפיכות הדמים לעת הזאת תדחה את הדמוקרטיה, כמובן רק לצורך הראוי.

אברהם רביץ: והרי אנו במלחמה, אבסורד נוראי, במלחמה להפסקת שפיכות הדמים.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, אבקש להזכיר לעצמנו, כי בחוקי-היסוד שבאו לשמר את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, נאמר קודם, לפי הסדר הבא: יהודית ורק אחר כך דמוקרטית, ולא בכדי.

אברהם רביץ: נערכו ויכוחים קשים מאוד, ויש כאן כמה מזקני הכנסת שהשתתפו בוויכוחים האלה, הקשים מאוד, על מיקומה של כל הגדרה ועל נוסחה של כל הגדרה.

אברהם רביץ: ולבסוף זה מה שנבחר, ולא במקרה, אלא ללמדנו כי בסולם הערכים הגדרתה של המדינה כמדינה יהודית חשובה יותר, באשר זה ערך מהותי של הגדרת קיומנו, ואילו הגדרתה כדמוקרטית היא צורת שלטון.

אברהם רביץ: צורת השלטון הזאת מקנה זכויות לאדם, אבל כאשר יש התנגשות וסתירה ביניהן, הרי ברור שערך הדמוקרטיה ייסוג מפני הגדרתה כמהותית של עצם קיומנו כמדינה יהודית.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר, חברי הכנסת, שזה לא כזה מין הפסד גדול.

אברהם רביץ: המסרים היהודיים באים לידי ביטוי בתוך עמנו ובין אומות העולם הצופות אל העם היהודי בכל הדורות ולומדות ממנו.

אברהם רביץ: הערכים האלה מתבטאים באמונה, באמת, בצדק, ביושר, בחסד, באבחנה בין טוב לרע, ובעיקר בשמירת חיים של עצמנו ושל זולתנו.

אברהם רביץ: יש לציין גם, כי ההגדרה היהודית בלבד שומרת על זכויות המיעוט, כפי שהן באות לידי ביטוי בתורה, בנביאים ובכתובים, החל ביצירת האדם, שנאמר: בצלם אלוקים ברא את האדם, כל אדם, ועד אחרון הפסוקים המורים לנו על המצווה: ואהבתם את הגר אשר בתוכך, לעני ולגר, ליתום ולאלמנה, לרך ולזקן – כל אלו הן ממצוות התורה שמתווה את ההגדרה היהודית למדינה.

אברהם רביץ: לכן יש בינינו מי שמוכנים להסתפק בהגדרת המדינה כיהודית בלבד, כי הגדרה זו כשלעצמה מספקת את כל הערכים האנושיים.

אברהם רביץ: ואחרים מתוכנו מבקשים לצרף אף את הגדרת הדמוקרטיה, אבל לדעתי לא צריך שיהיה ויכוח על סדרי העדיפויות בין שתי ההגדרות, כאשר המובן מאליו הוא שהמהות קודמת לסדרי השלטון.

אברהם רביץ: יש המתווכחים וטוענים שגם הדמוקרטיה היא המהות.

אברהם רביץ: רבותי, זה בדיוק הוויכוח הפנימי שיש בינינו, ולא אחר, ואין צורך להגביר אותו ואין צורך להגדיל אותו ואין צורך ליצור שנאה בין האחד לזולתו בגלל הוויכוח הזה.

אברהם רביץ: ולבסוף, רבותי חברי הכנסת, אסיים באמירה לכבוד ט"ו בשבט: כפי שאין עוקרים את האדם, כך אין עוקרים את העץ, וכשם שאין עוקרים את העץ, כך אין לעקור את האדם ממקומו.

אברהם רביץ: כפי שכתוב: כי האדם עץ השדה.

אברהם רביץ: ונסיים בפסוק משמואל ב', פרק י', פסוק י"ב: חזק ונתחזק בעד עמנו ובעד ערי אלוקינו, והשם יעשה הטוב בעיניו.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה לחבר הכנסת רביץ.

אברהם בורג: חברי הכנסת וכל האורחים, אתם מוזמנים לקבלת פנים למעלה באולם.

אברהם בורג: עד שננעל את הישיבה, יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע בשעה טובה על פיצול חוק ההסדרים.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום את הוועדות הבאות לדיון בהצעות חוק כדלקמן: 1.

): הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2001, תידון בוועדות הבאות, כפי שמפורט בטבלה שמונחת על שולחן חברי הכנסת.

): 2.

): הצעות חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002) (מס' 2) ו-(מס' 3) יידונו בוועדת הכספים.

): עד עכשיו היתה הודעה.

): כעת – בקשה מחברי הכנסת לאישור ועדה מיוחדת, שתדון בפרק התקשורת בחוק ההסדרים: חבר הכנסת אברהם פורז – יושב-ראש, נציג ועדת הכלכלה, ואתו חברי הכנסת איתן כבל וצבי הנדל מוועדת הכלכלה; מוועדת החינוך – חבר הכנסת זבולון אורלב, חברת הכנסת קולט אביטל, חבר הכנסת נחום לנגנטל; מוועדת הכספים – חבר הכנסת אבשלום וילן, חבר הכנסת מיכאל איתן, חבר הכנסת אמנון כהן וחבר הכנסת מוחמד ברכה.

): תודה.

אברהם בורג: צריך להצביע רק על הודעתך זו?

אברהם בורג: אנחנו נצביע בהרמת יד.

אברהם בורג: בעד הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת – רוב

אברהם בורג: נמנעים – אין

אברהם בורג: אם כן, התקבלה הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת.

אברהם בורג: ישיבה זו נעולה.

אברהם בורג: ישיבת הכנסת תתחדש מחר בשעה 16:00.

אברהם בורג: תודה רבה.