ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 295, 2002-04-04 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום חמישי, כ"ב בניסן התשס"ב, 4 בחודש אפריל, שנת 2002.

אברהם בורג: הישיבה, באופן עקרוני, מתכנסת לשישה נושאים, על-פי בקשת 75 מחברי הכנסת.

אברהם בורג: בטרם אעביר לפרוטוקול את הודעת ראש הממשלה על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, על נסיעתם ושובם ארצה של שרים, אני מבקש לומר רק דבר אחד ברקע הדברים שנשמעו באשר לכינוס הישיבה הזאת.

אברהם בורג: דומני שבכל עת ממשלה חייבת לדווח לכנסת, בכל עת ממשלה חייבת לבוא לכנסת, על אחת כמה וכמה בזמנים של חירום לאומי.

אברהם בורג: אין תירוץ, אין עילה, אין סיבה שממשלה לא תבוא, או בהודעת ממשלה, או בהופעת ראש ממשלה, על מנת להציג לכנסת, ודרך הכנסת לציבור הישראלי, את מצב האומה נכון לרגע זה.

אברהם בורג: הדבר נכון בעתות שלום, על אחת כמה וכמה הוא נכון בעתות מלחמה.

אברהם בורג: אם מלחמה מוגדרת כמלחמה שמטרותיה מתגלגלות, אין דבר כזה בדמוקרטיה – ההתעלמות ממנה גם היא התעלמות מתגלגלת.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי השרה דליה איציק תמלא את מקום השר לאיכות הסביבה בעת היעדרו מהארץ, מיום ד' בניסן התשס"ב, 17 במרס 2002, ועד יום כ"ב בניסן התשס"ב, 2 באפריל 2002; השר דני נוה ימלא את מקום שר המשפטים בעת היעדרו מהארץ, מיום ב' בניסן התשס"ב, 15 במרס 2002, ועד יום ח' בניסן התשס"ב, 21 במרס 2002; השרה לימור לבנת תמלא את מקום שר התקשורת בעת היעדרו מהארץ, מיום ד' בניסן התשס"ב, 17 במרס 2002, ועד יום ה' בניסן התשס"ב, 19 במרס 2002; השר דן מרידור ימלא את מקום השר לשיתוף פעולה אזורי בעת היעדרו מהארץ, מיום א' בניסן התשס"ב, 14 במרס 2002, ועד יום י"ב בניסן התשס"ב, 25 במרס 2002; השרה ציפי לבני תמלא את מקום השר לביטחון הפנים בעת היעדרו מהארץ ביום ו' בניסן התשס"ב, 19 במרס 2002, והשר רובי ריבלין ימלא את מקום השר מיום ז' בניסן התשס"ב, 20 במרס 2002, ועד יום ח' בניסן התשס"ב, 21 במרס 2002; שר התקשורת שב ארצה ביום ו' בניסן התשס"ב, 19 במרס 2002; ראש הממשלה ימלא את מקום שר החוץ בעת היעדרו מהארץ, מיום י' בניסן התשס"ב, 23 במרס 2002, ועד יום י"ד בניסן התשס"ב, 27 במרס 2002.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הראשון: החלטות הממשלה בדבר הפעילות הצבאית בשטחים, של סיעת מרצ.

אברהם בורג: ינמק את הנושא יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שריד.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הודעה למזכיר עד עלותו של יושב-ראש האופוזיציה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונח היום על שולחן הכנסת דין-וחשבון של בנק ישראל לשנת 2001.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יוסי שריד, בבקשה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, ישיבת הכנסת של הבוקר היא ישיבה מדאיגה, ואולי היא מסמנת במידה רבה את קצו של הפרלמנטריזם הישראלי.

יוסי שריד: הישיבה הזאת בקושי נולדה.

יוסי שריד: היה מאוד קשה לגייס את 25 החתימות הנדרשות לקיום הישיבה.

זאב בוים: למה אתה חושב שעריצות המיעוט יותר חשובה משלטון הרוב?

זאב בוים: אתה מבקש את עריצות המיעוט.

יוסי שריד: הממשלה לא רצתה בישיבת הבוקר.

יוסי שריד: הכנסת מבחינתה מיותרת עכשיו.

בנימין אלון: את מי אתה מייצג?

בנימין אלון: 20 חברי כנסת?

יוסי שריד: רק חבל שרוב חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, בבקשה.

זאב בוים: זו אוטוקרטיה של שלטון המיעוט.

יוסי שריד: רק חבל שעל רוב חברי הכנסת נפל פחד הממשלה, והם עושים את הדבר בהכנעה ובהתרפסות, ואחר כך הם עוד יתלוננו על מעמדה הירוד של הכנסת.

יוסי שריד: לא היתה בעיה, חברי הכנסת, לגייס 30,000 חיילי מילואים ולהוציא אותם מביתם, ממשפחתם, מפרנסתם.

זאב בוים: סתם כך?

זאב בוים: בלי שום סיבה?

זאב בוים: יש מלחמה נגד הטרור.

ראובן ריבלין: מה זה "הוציאו אותם"?

ראובן ריבלין: נלחמים על הבית.

רן כהן: – – – תירגעו קצת.

אברהם בורג: חברי הכנסת, בבקשה.

זאב בוים: אתה לא מתבייש להגיד שלא היתה בעיה?

אברהם בורג: חבר הכנסת בוים, הפרעת די, קראת את קריאת הביניים שלך.

אברהם בורג: מספיק.

ראובן ריבלין: מה זה "פרנסתם"?

אברהם בורג: השר ריבלין, אני מבקש.

רן כהן: קודם לא רציתם את הישיבה, עכשיו אתם מקלקלים את הישיבה?

בנימין אלון: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, על כל פסיק של תוכנית השלום תבעת את כינוס הכנסת פעם ועוד פעם ועוד פעם, כשהיית מיעוט מזערי.

אברהם בורג: נענית על-פי רוב.

אברהם בורג: אני מבקש ממך לכבד גם דעות אחרות.

אברהם בורג: מלחמה מצריכה כינוס כנסת לא פחות מאשר שלום.

אברהם בורג: תודה.

בנימין אלון: צריך לדבר באווירה מתאימה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, למרבה הצער כן היתה בעיה לגייס 120 חברי כנסת ולהוציא אותם מפגרתם.

יוסי שריד: אם אין צורך בכנסת בימי חירום, מי בכלל זקוק לה בימים רגילים?

יוסי שריד: בימים אלה מוכיחה ישראל שהיא המדינה הדמוקרטית היחידה בעולם שיכולה כנראה להתקיים בזמן חירום גם בלי פרלמנט.

יוסי שריד: אוי לאותה בושה, שהיא לא רק בושה, היא קודם כול סכנה גדולה.

יוסי שריד: אם הממשלה לא הצליחה לסכל את עצם קיום הישיבה, היא לפחות הצליחה, במידה מסוימת, לסתום כאן את פי הדוברים, כאשר היא כפתה על ערוץ-33, בפעם הראשונה לאחר עשר שנים, להתעלם מהישיבה החשובה הזאת.

מוסי רז: שטח צבאי סגור.

יוסי שריד: אני מקווה שזה לא יועיל לממשלה.

יוסי שריד: אני מקווה, שאמצעי התקשורת האחרים, הבלתי-תלויים, הם שיוכיחו לממשלה, שאת הפה של הדמוקרטיה הישראלית אי-אפשר לסתום, ובעיקר בימי חירום.

נחום לנגנטל: גם אלה שחתמו לא באו.

אליעזר כהן: צה"ל סותם לך את הפה – את הטרור אי-אפשר לנצח, זאת הססמה שלו.

אברהם בורג: חבר הכנסת אליעזר כהן, תודה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אם כל זה לא הספיק, אז אמש נודע לנו, שראש הממשלה לא יופיע כאן היום; לא ראש הממשלה, לא שר הביטחון, לא שר החוץ.

יוסי שריד: אנחנו יודעים שבדרך כלל הם מתחרים בינם לבין עצמם מי ייצג את הממשלה ומי יבוא לכאן לדבר מטעם הממשלה.

יוסי שריד: הבוקר שלושתם ברחו מכאן.

יוסי שריד: בכלל, יש דבר משונה, שבשבועות האחרונים הדובר הראשי של הממשלה בענייני ביטחון הפך להיות השר אלי ישי.

יוסי שריד: משונה.

יוסי שריד: אז או שלראש הממשלה, כפי ששמעתי את יושב-ראש הכנסת הבוקר, אין מה להגיד, או שיש לו הרבה מה להסתיר, או – אני מוסיף – שאולי האדונים הנכבדים האלה לא כל כך בטוחים בתוצאות המלחמה, ולכן הם לא היו רוצים להיות מזוהים אתה יותר מכפי שמזוהים אתה אחרים.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפתוח דווקא בגבולות ההסכמה.

יוסי שריד: אבל אעיר עוד הערה אחת לפני כן, שגם היא קשורה למעמדה של הכנסת.

יוסי שריד: אנחנו מוחים באופן תקיף על הפגיעה בחברי כנסת ערבים.

זאב בוים: הפגיעה שלהם בשוטרים ובחיילים.

יוסי שריד: ואנחנו תובעים באופן הנמרץ והתקיף ביותר, גם משר הביטחון וגם מהשר לביטחון הפנים, לתת הוראות חד-משמעיות.

יוסי שריד: בכלל, כאשר אין צורך לא צריך לפגוע בכל אדם, אבל אסור בשום פנים ואופן להרים יד על חברי כנסת.

יוסי שריד: גם זה שייך למעמד הכנסת.

זאב בוים: ומותר להם להרים יד על חיילים בעת מילוי תפקידם?

יוסי שריד: לא, אסור להם גם להרים יד על חייל.

זאב בוים: אז תגיד את זה.

אברהם בורג: חבר הכנסת בוים, אני קורא אותך לסדר.

יוסי שריד: חבר הכנסת בוים, בלעדיך אני לא אוכל להסתדר.

יוסי שריד: בלי החשיבה היצירתית והמקורית שלך, אני לא אוכל להסתדר בחיים.

האשם מחאמיד: אף אחד לא נגע בחיילים.

יוסי שריד: בפעם הבאה אני אתייעץ אתך בכלל מה לומר, חבר הכנסת בוים.

יוסי שריד: חברי הכנסת האלה הם לא פצצות מתקתקות והם לא אנשים חמושים, ולא היו שם אתמול נסיבות של הגנה עצמית, ולכן הפגיעה הזאת חמורה שבעתיים.

יוסי שריד: אני חושב, שכל חבר כנסת, בלי הבדל השקפה ודעה פוליטית ואחרת, צריך לגנות את הפגיעה הזאת, שהיתה פגיעה חמורה.

יוסי שריד: מוסכם, חברי הכנסת, שמציאות הטרור כפי שנתהוותה כאן בחודשים האחרונים היא בלתי נסבלת באופן מוחלט ושהיא מחייבת שינוי.

יוסי שריד: טרור נגד אזרחים הוא תמיד, אבל תמיד, בלתי נסבל ובלתי נסלח.

יוסי שריד: הטרור הוא תמיד, אבל תמיד, נפסד ומגונה.

יוסי שריד: לטרור אין סיבה שיכולה להצדיק אותו.

יוסי שריד: גם סבל, גם כיבוש, גם דיכוי וגם כאב לא יצדיקו טרור.

יוסי שריד: העם הערבי הפלסטיני מנהל עכשיו את מלחמת השחרור שלו – זה נכון וזה לגיטימי.

יוסי שריד: זה לא לגיטימי לעשות שימוש בנשק הטרור.

יוסי שריד: גם תנועה לשחרור לאומי חייבת להיזהר שלא ללכלך את עצמה בשיטות לחימה פסולות ומגונות, והפלסטינים בראשות יאסר ערפאת טינפו את מלחמת השחרור שלהם בטרור חסר הבחנה ונטול רחמים.

יוסי שריד: לו נזהרו יותר בשיטות הלחימה שלהם, כבר מזמן היה הכיבוש הישראלי עובר מן העולם.

צבי הנדל: על מה אתה מדבר?

צבי הנדל: עד עכשיו דיברת שלום.

יוסי שריד: ועוד מוסכם, שהזכות להגנה עצמית היא לא רק זכות, היא גם חובה שאין עליה עוררין.

יוסי שריד: וההולכים עכשיו למלחמה עושים זאת ברובם מתוך תחושה שהם ממלאים את החובה הבסיסית הזאת של הגנה עצמית.

יוסי שריד: לנו אין תרעומת כלשהי כלפי מי שלוקחים חלק במלחמה הזאת – חיילים בסדיר ובמילואים, שוטרים ומאבטחים באשר הם.

יוסי שריד: רשמנו לפנינו בסיפוק את שיעור ההתייצבות הגבוה.

יוסי שריד: את הטוב שבדמוקרטיה נקבל וננצל ואת הרע לא נקבל ואף ננצל לרעה?

יוסי שריד: בחזית נמצאים עכשיו גם קרובינו וחניכינו ותלמידינו – תהיה השקפתם הפוליטית אשר תהיה, ותהיה השקפתם כלפי המלחמה אשר תהיה – ואנחנו עוטפים את כולם מכאן בדאגה שלנו.

יוסי שריד: בטרור שמוחה אנשים, נשים וטף, משפחות שלמות, מעל פני האדמה – בטרור הזה מוכרחים להילחם.

יוסי שריד: אבל המלחמה הזאת בטרור, כפי שהיא מתנהלת, לא תמגר אותו, לא תפחית אותו, היא רק תעצים אותו.

יוסי שריד: בתחבולות תעשה לך את המלחמה הזאת נגד הטרור, ולא בחטיבות ולא באוגדות.

יוסי שריד: המלחמה שמתנהלת עכשיו היא ללא תוחלת, היא עקרה ומיותרת ושכרה יצא בהפסדה.

יוסי שריד: המלחמה שמתנהלת עכשיו היא מלחמה ללא מחר, כי היא לא לוקחת בחשבון את היום שאחרי.

יוסי שריד: והשאלה שמעסיקה אותנו, ראש הממשלה – שאיננו כאן, שנמלט מכאן – – –

אליעזר כהן: הוא פוחד ממך.

יוסי שריד: – – – השאלה שמעסיקה אותנו היא מה יהיה מחר; לאן פניך ופני הממשלה מועדות; איפה כאן המדיניות מעבר לנקמה ולסילוק חשבון הדמים, ואולי אפילו לסילוק החשבון האישי, הממושך וההיסטורי בינך לבין יאסר ערפאת.

יוסי שריד: למלחמה הזאת אין מטרה אמיתית, ואם יש לה – אי-אפשר להשיג אותה.

יוסי שריד: אומרים לנו שהיא מכוונת לתפיסת מחבלים.

יוסי שריד: אתם באמת חושבים שם בממשלה, שהמחבלים יושבים ומחכים לכם כאשר הם רואים את הטנקים מכתרים את עירם ומתכוננים יומיים, שלושה ימים או שבוע לכניסה?

יוסי שריד: אתם באמת חושבים שם בממשלה, שכלי הנשק ואמצעי הלחימה ממתינים לכם כדי להיתפס?

יוסי שריד: אותם כבר הסליקו מזמן, וכל מה שייתפס הוא שאריות.

יוסי שריד: וחוץ מזה, אדוני היושב-ראש, לכמה רובים וחומרי נפץ זקוקים המחבלים כדי לנהל את מלחמתם נגדנו?

יוסי שריד: בואו נחשוב רגע בהיגיון קר – האם לאחר חידוש הכיבוש הישראלי בשטחים, יותר סבל ויותר כאב גם בצד השני, האם יהיו יותר או פחות מחבלים?

צבי הנדל: מתי היה יותר טוב, כשאנחנו שלטנו או כשהם?

יוסי שריד: לאחר שהכנסנו את כל האוכלוסייה הפלסטינית אל מעגל הנפגעים, האם יהיו יותר או פחות מחבלים?

צבי הנדל: פחות, פחות.

יוסי שריד: מה אומר לכם ההיגיון שלכם, כאשר אתם נפטרים לרגע מהיצרים ומהדחפים ומהלחצים הפנימיים ומהחישובים הפוליטיים?

נעמי בלומנטל: איזה יצרים?

נעמי בלומנטל: איזה חישובים פוליטיים?

יוסי שריד: האם אתם באמת חושבים, שבחידוש הכיבוש תוכלו לשבור את רוחו של העם הערבי הפלסטיני ולעקור מקרבו את התשוקה לעצמאות?

יוסי שריד: אנחנו לא נשבור אותם, ממש כשם שהם לא ישברו אותנו.

יוסי שריד: אז מה תועיל המלחמה העיוורת הזאת?

נעמי בלומנטל: פחות נרצחים.

יוסי שריד: אנחנו פשוט רוצים להבין את ההיגיון שלכם, כאשר אתם מצפים מאתנו להצטרף למצעד האיוולת שלכם.

יוסי שריד: מתי תבינו סוף-סוף שהבעיה היא לא ברובים, הבעיה היא במוטיבציה?

יוסי שריד: אתם מאשימים שנתנו להם רובים.

יוסי שריד: דרך אגב, אני לא זוכר שנתנו להם חגורות נפץ.

זאב בוים: נתת רובים – נתת חגורות נפץ.

זאב בוים: מה ההיתממות הזאת?

יוסי שריד: אנחנו אולי נתנו להם רובים, אבל נתתם להם מוטיבציה, והבעיה היא במוטיבציה.

נעמי בלומנטל: יש מי שנותן להם מוטיבציה.

יוסי שריד: הכיבוש נותן להם מוטיבציה, הדיכוי נותן להם מוטיבציה.

נעמי בלומנטל: לא הכיבוש נותן להם מוטיבציה, ההסתה נותנת.

ראובן ריבלין: אתה מצדיק את מה שעשו בחיפה.

אברהם בורג: השר ריבלין, הקריאה נשמעה, תודה.

רן כהן: מי הביא אותו לטרור, אנחנו או אתם?

רן כהן: לא היה אף פעם טרור כזה.

ראובן ריבלין: – – –

רן כהן: אתה בממשלה, לא אנחנו.

ראובן ריבלין: העם בז לכם.

אברהם בורג: חבר הכנסת רן כהן.

אברהם בורג: השר ריבלין.

אברהם בורג: רן כהן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, ותרמוז גם לענת מאור שזה בדרך.

אברהם בורג: השר ריבלין, אתה אדם מסודר, אותך לא צריך לקרוא לסדר.

אברהם בורג: תודה.

יוסי שריד: תנו להם להפריע, כי אחר כך הרי הם יטענו שלכאורה בגלל ההפרעות, הם הרי אנשים נורא רגישים.

אברהם הירשזון: אנחנו לא כל כך דבילים, אל תעשה אותנו כל כך טיפשים.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, המשך.

יוסי שריד: הכיבוש נותן להם מוטיבציה והדיכוי נותן להם מוטיבציה וההתנחלויות נותנות להם מוטיבציה.

אליעזר כהן: אתה נותן להם מוטיבציה.

אברהם הירשזון: בליל הסדר לפגוע בחפים מפשע?

נסים זאב: – – –

אברהם בורג: נסים זאב, קולך נשמע ברמה.

אברהם בורג: יושב-ראש האופוזיציה, המשך.

יוסי שריד: אני מוכן בחפץ לב להמשיך.

יוסי שריד: ועוד מספרים לציבור שהמלחמה האומללה הזאת נועדת לעקור את תשתית הטרור.

יוסי שריד: עוד פעם הסיפור המופרך הזה, על התשתית המפורסמת, כמו לפני 20 שנה בלבנון.

יוסי שריד: איזו תשתית, ריבונו של עולם?

יוסי שריד: איזו תשתית?

יוסי שריד: התשתית היא בראש של נערה פלסטינית בת 16.5 שבאה לפוצץ ולהתפוצץ.

יוסי שריד: זאת התשתית העיקרית, וכל השאר הרבה פחות מכריע.

אליעזר כהן: זה החינוך שלהם.

אברהם הירשזון: את זה מלמדים בבתי-הספר.

אברהם הירשזון: אתה כשר חינוך לימדת את זה בבתי-הספר?

אברהם בורג: חבר הכנסת הירשזון, הוא מייד מגיע לזה.

אברהם בורג: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא תמיד צריך להיות משוגע, לפעמים מותר להיות שפוי.

יוסי שריד: איך בדיוק תעקרו את התשתית האנושית הזאת, שרק הולכת ומתרחבת, ועוד תתרחב?

מיכאל איתן: צריך לפגוע במי ששולח את הילדה.

מיכאל איתן: מי ששלח את הילדה הזאת, אותו צריך להשמיד.

יוסי שריד: לזה אני אתייחס.

אברהם בורג: חבר הכנסת איתן, יש לי הרגשה שזה מגיע.

יוסי שריד: היום יש פחות מתאבדים, לדעתכם, או יותר?

יוסי שריד: ודאי שיותר.

יוסי שריד: זאת עובדה.

יוסי שריד: ומחר, לאחר עקירת התשתית, כביכול, יהיו יותר מתאבדים או פחות מתאבדים?

אורי אריאל: ככל שאתה תתמוך בהם, יהיו יותר.

אברהם הירשזון: – – –

יוסי שריד: חבר'ה, אני לא עונה.

יוסי שריד: אני הייתי עונה ברצון על שאלות אילולא הפרעתם.

יוסי שריד: צריך להחליט, או שמפריעים או ששואלים.

יוסי שריד: אם שואלים, אין לי שום בעיה, אני מוכן להשיב על כל שאלה.

יוסי שריד: אם מפריעים, אני לא עונה על שום שאלה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, זה לא דיאלוג.

אברהם בורג: יש לך זמן לנאום.

אברהם בורג: סדנה לשאלות ותשובות – בשלב יותר מאוחר.

אברהם בורג: בבקשה.

יוסי שריד: חברי הכנסת, ואם יהיו יותר מתאבדים, הם כבר ימצאו את הדרך לפגוע בנו.

יוסי שריד: ואנחנו היינו רוצים שראש הממשלה לא יסתפק בססמאות שהוא משתמש בהן והן מאפיינות אותו במשך כל ימי חייו, ובעיקר מאז מלחמת לבנון.

יוסי שריד: היינו רוצים שראש הממשלה ישיב על השאלות המדויקות האלה.

יוסי שריד: מה ההערכה שלו?

יוסי שריד: יהיו יותר מתאבדים, יהיו פחות מתאבדים?

יוסי שריד: אפשר יהיה למנוע, לא יהיה אפשר למנוע?

יוסי שריד: לאחר המלחמה המצב יהיה יותר טוב?

יוסי שריד: לאחר המלחמה המצב יהיה יותר גרוע?

יוסי שריד: מה ההערכה?

יוסי שריד: משום שאין לו הערכה, הוא לא בא לכאן הבוקר.

אברהם הירשזון: יש לו דברים חשובים יותר.

יוסי שריד: בלבנון, רבותי חברי הכנסת – אני זוכר גם את הישיבה, בגלל זה אני לא כל כך מתפעל מהצעקות, אני אגיד לכם את האמת.

יוסי שריד: אנחנו כבר היינו בישיבה הזאת וכבר אמרו לנו "שקט, יורים", וכבר הבטיחו לנו מה שהבטיחו לנו.

יוסי שריד: בלבנון הבטחתם לנו: "ותשקוט הארץ 40 שנה".

יוסי שריד: אתם זוכרים את זה?

יוסי שריד: דרך אגב, מנחם בגין, שלא היה אריאל שרון משום בחינה, ושרון לא מגיע לקרסוליו, מנחם בגין היה כאן ביום השלישי למלחמת לבנון ומסר דין-וחשבון לכנסת.

יוסי שריד: אנחנו מכירים את הצעקות האלה, אנחנו יודעים מה היה בהתחלה, בימים הראשונים, אנחנו יודעים מה היה אחר כך, כאשר המלחמה הלכה והסתאבה.

יוסי שריד: לכן זה לא עושה עלינו הרבה רושם.

בנימין אלון: גם שם הפרעתם לנו לנצח – – –

יוסי שריד: בוודאי, כן.

יוסי שריד: אתה מכין את התירוץ כבר לכישלון הפעם?

בנימין אלון: לא – – –

יוסי שריד: אה, הבנתי.

יוסי שריד: חשבתי שאתה מכין את התירוץ.

יגאל ביבי: – – – לך בוגד.

זהבה גלאון: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ביבי, מה הפסדנו?

זהבה גלאון: הוא קרא לו בוגד.

נעמי חזן: – – –

אבשלום וילן: – – –

מוסי רז: אתה בוגד.

האשם מחאמיד: – – –

אברהם בורג: לא שומעים כלום.

אברהם בורג: לא שומעים שום דבר.

אברהם בורג: אני לא שומע שום דבר.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: ימשיך יושב-ראש האופוזיציה.

אברהם בורג: אתה שומע משהו, יושב-ראש האופוזיציה?

יוסי שריד: לא שומע.

אברהם בורג: חבר הכנסת ביבי, שב.

אברהם בורג: חבר הכנסת מחאמיד, שב.

אברהם בורג: מוסי רז, שב.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: תמשיך, יושב-ראש האופוזיציה.

אברהם בורג: חברת הכנסת גלאון, אל תפני לבימה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: תמשיך, יושב-ראש האופוזיציה.

יגאל ביבי: תתבייש.

יגאל ביבי: תוריד אותו.

יגאל ביבי: עוכר ישראל.

זהבה גלאון: – – –

יוסי שריד: אל תכניסי את היושב-ראש בעניין.

יוסי שריד: חברת הכנסת גלאון, העלבון הוא תמיד לפי המעליב.

יוסי שריד: אז תראי מי המעליב ובואו נעבור על זה לסדר-היום.

יוסי שריד: מה זה באמת כל כך חשוב?

יוסי שריד: יגאל ביבי אמר.

יוסי שריד: נו, בסדר.

יוסי שריד: אמר, אמר.

יגאל ביבי: עוכר ישראל.

יוסי שריד: רבותי חברי הכנסת, ככה הדברים שלי יימשכו עד אין קץ.

יוסי שריד: אני בטוח שאתם נהנים מזה.

יוסי שריד: אז תמשכו את זה.

יגאל ביבי: תוריד אותו – – – פושע.

אברהם בורג: חבר הכנסת ביבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק גאגולה: אתה לא מתבייש לדבר כך בזמן מלחמה?

יוסי שריד: אני רק יכול להבטיח דבר אחד, שאני לא ארד מן הדוכן אפילו רגע אחד לפני שאני אסיים את דברי.

זהבה גלאון: – – –

רן כהן: – – –

יוסי שריד: בלבנון, אדוני היושב-ראש, אתה זוכר את זה בוודאי, הבטיחו לנו "ותשקוט הארץ 40 שנה", ואני רוצה לדעת מפי ראש הממשלה, מה הוא מבטיח לנו היום?

יוסי שריד: 40 שנה?

יוסי שריד: 40 חודש?

אברהם בורג: חבר הכנסת רן כהן, אתם מפריעים ליושב-ראש האופוזיציה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: בבקשה.

יגאל ביבי: עוכר ישראל.

זהבה גלאון: – – –

אברהם בורג: את יכולה לצרוח כמה שאת רוצה.

אברהם בורג: לא שומעים פה כלום.

אברהם בורג: תודה.

יוסי שריד: מה אכפת לי מה הוא אומר.

יוסי שריד: כבר שמענו הכול וכבר ספגנו הכול.

יוסי שריד: מה זה חשוב מה הוא אומר.

יוסי שריד: יגאל ביבי אומר.

יוסי שריד: נו, בסדר.

אברהם בורג: יושב-ראש האופוזיציה, זה מופיע לך בטקסט?

אברהם בורג: "יגאל ביבי אומר" מופיע בטקסט.

יוסי שריד: לא.

אברהם בורג: אני מבקש מאדוני להמשיך.

יגאל ביבי: פושע.

אברהם בורג: חבר הכנסת ביבי, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

זהבה גלאון: יגאל עמיר יצא מהמחנה של ביבי.

אברהם בורג: חברת הכנסת גלאון, אנא.

אברהם בורג: תודה.

רן כהן: – – –

אברהם בורג: רן כהן, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

אברהם בורג: תודה רבה.

יוסי שריד: חברים, יש לי פה עוד כמה דברים מעניינים לומר.

יוסי שריד: אז אם אפשר מעט איפוק.

יוסי שריד: את יגאל ביבי כבר לא נתקן.

יוסי שריד: עזבו, זה לא חשוב.

יוסי שריד: אני חוזר ואומר, בלבנון הבטיחו לנו: "ותשקוט הארץ 40 שנה".

יוסי שריד: ואני רוצה לדעת מפי ראש הממשלה.

יוסי שריד: אולי שר הביטחון שלכם יבוא לכאן?

יוסי שריד: בכלל, שר ביטחון נורא משונה.

יוסי שריד: כל פעם שמדברים אתו הוא מסכים אתך.

יוסי שריד: אף פעם אני לא יודע איפה אני עומד עם שר הביטחון הזה.

יוסי שריד: זאת אומרת, הוא מסכים עם זה והוא מסכים עם זה.

אליעזר כהן: שר הביטחון שלכם, לא שלנו.

יגאל ביבי: כולם משונים, רק אתה חכם.

אברהם בורג: חבר הכנסת ביבי, כבר קראתי לך פעמיים לסדר.

אברהם בורג: אני אוציא אותך מן האולם.

יוסי שריד: אם כבר דיברנו על שר הביטחון, הרי לא נוכל שלא להזכיר את שר החוץ.

יוסי שריד: עד לאיזה מקום אפשר לגרור את שמעון פרס?

יוסי שריד: אתם זוכרים שהתחלנו בזה שהוא גילה התנגדות נמרצת ואיים לפרק את הממשלה אם ייכנסו 100 מטר לתוך שטח A.

יוסי שריד: עד איזה מקום אפשר לגרור את חתן פרס נובל לשלום?

יוסי שריד: באמת, זו שאלה.

יוסי שריד: הרי זה פשוט מטרף את הדעת עד לאן הגיע האיש הזה, איפה הוא נמצא עכשיו ומה הצידוקים שלו.

יוסי שריד: אם כבר נגענו בשני האנשים הנכבדים האלה, אז אני רוצה לומר את הדבר הבא.

יוסי שריד: תראו, חברים, הרי הכישלון הוא כישלון גלוי לעין ועליו הרי אין ויכוח כי התוצאות מדברות בעד עצמן או נגד עצמן בעצם.

יוסי שריד: הרי עכשיו יש יותר קורבנות מכפי שהיו אי-פעם.

יוסי שריד: אז כשאני שומע את דוברי הממשלה, מה הם אומרים?

יוסי שריד: מה הסיבה?

יוסי שריד: למה לא בא השלום כפי שהובטח ולמה לא בא ביטחון כפי שהובטח?

יוסי שריד: דוברי הממשלה אומרים: תראו, יש לנו ממשלה בעייתית.

יוסי שריד: אין בה אחידות דעות, אין בה תמימות דעים, יש בה ויכוחים, וזה מנטרל אותה.

יוסי שריד: אני אומר: חברים, מה זה מעניין אותנו ומה זה מעניין את אזרחי מדינת ישראל?

יוסי שריד: ממשלה היא כלי, ממשלה היא לא מטרה.

יוסי שריד: אם הממשלה הזאת, על הרכבה, היא הגורם למה שקרה לכל הקורבנות האלה, אז אתם חושבים שזה מחמם באמת את לבנו שפואד יושב עם שרון ושמעון פרס יושב עם עוזי לנדאו?

יוסי שריד: אז תפרקו את החבורה הזאת.

יוסי שריד: מה זה מעניין אותנו?

יגאל ביבי: כמה זמן תדבר?

יגאל ביבי: כמה זמן מגיע לו? עבר הזמן.

אברהם בורג: חבר הכנסת ביבי, א.

אברהם בורג: תשב.

אברהם בורג: אל תקום כנגד הבמה.

אברהם בורג: דבר שני, עכשיו תקשיב לאלף-בית בדמוקרטיה.

אברהם בורג: יושב כאן יושב-ראש האופוזיציה לשעבר ראובן ריבלין והוא יגיד לך, שכל אימת שאריאל שרון, כיושב-ראש הסיעה הגדולה באופוזיציה ביקש לדבר מעל הבמה, לא היתה הגבלה של שנייה אחת בזכות הדיבור שלו, משום שהאופוזיציה צריכה להביע את דעתה.

אברהם בורג: אמת, השר ריבלין?

נעמי בלומנטל: מפאת כבודו של אריאל שרון.

ראובן ריבלין: אמת.

אברהם בורג: זוהי התשובה.

אברהם בורג: לא תהיה הגבלה על יושב-ראש האופוזיציה, כמו שאין הגבלה על ראש הממשלה.

אברהם בורג: תודה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, מתי אתה נוסע לרמאללה?

אברהם בורג: בבקשה.

קריאות: – – –

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, כל מלחמה שאין לה מחר, כל מלחמה שאין לה מטרה מדינית מציאותית, היא מלחמה שנועדה מראש לכישלון, והמלחמה הזאת, שבה היום שלמחרת מנציח את הכיבוש ומשאיר את ההתנחלויות – נכשלת עוד לפני שהיא נפתחת.

יוסי שריד: אני רוצה שהציבור בארץ ידע שיש מה לעשות, יש הרבה מה לעשות – –

נעמי בלומנטל: ניסיתם.

יוסי שריד: – – כדי לשנות את המציאות הנוראה ולשפר אותה.

נעמי בלומנטל: ניסיתם.

נעמי בלומנטל: 400 מתים – – –

יוסי שריד: גם את הפצצות המתקתקות ניתן לנטרל בדרך יותר חכמה ומתוחכמת, ולאו דווקא בדרך הגלמים שהולכים בה עכשיו – –

צבי הנדל: – – – שמאל קיצוני – – – רק הסהרוריות שלכם – – –

יוסי שריד: – – תחבולה והפתעה והרתעה, ולאו דווקא בכל הטנקים והתותחים האלה, אבל העיקר הוא בצד המדיני, ויש הרבה מה לעשות כדי שיום המחר יהיה יום אחר – יותר מבטיח ויותר טוב.

יוסי שריד: הממשלה עברה לסדר-היום על היוזמה הסעודית, כאילו לא נפל דבר.

יוסי שריד: ונפל דבר, ועוד איזה דבר נפל.

צבי הנדל: זכות השיבה.

יוסי שריד: בפעם הראשונה בהיסטוריה מציע העולם הערבי לישראל שלום על בסיס העיקרון הנכון של כל השלום תמורת כל השטחים.

צבי הנדל: אתה מטומטם או שאתה עושה את עצמך?

יצחק גאגולה: – – – איזה שפל – – –

קריאות: – – –

יוסי שריד: הממשלה לא רק עברה לסדר-היום, היא גם הונתה את דעת הקהל בישראל ביחס לעמדה הערבית כלפי זכות השיבה, כאילו אין שינוי בעמדה הזאת, ויש שינוי.

יגאל ביבי: זו הצעה לסדר.

יגאל ביבי: כמה זמן?

זאב בוים: ראינו את השינוי...

יוסי שריד: ועידת הפסגה הערבית – וחשוב שהציבור בישראל ידע את זה – מדברת בפעם הראשונה על פתרון צודק ומוסכם לבעיית הפליטים – –

זאב בוים: מוסכם, עם זכות השיבה.

זאב בוים: ..

קריאות: – – –

יוסי שריד: – – אני מדגיש – מוסכם.

יוסי שריד: אם מוסכם, משמע שגם ישראל צריכה להסכים, ואת כל זה מעלימים מן הציבור בישראל.

אורי אריאל: זאת הצעה לסדר – – –

יוסי שריד: במקום להגיב – – –

זאב בוים: כמה זמן, אדוני היושב-ראש?

יגאל ביבי: – – – של יושב-ראש האופוזיציה.

יגאל ביבי: זו הצעה לסדר – – –

אברהם בורג: עד שהוא יסיים את דבריו.

יוסי שריד: בערך עוד שתיים-שלוש דקות.

אברהם בורג: יום אחד, אורי אריאל, אולי אתה תהיה יושב-ראש האופוזיציה ולא תרצה שיגבילו אותך בדבריך.

יגאל ביבי: זו הצעה לסדר – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ביבי, אני קורא לך לסדר פעם שלישית.

אברהם בורג: צא בבקשה מן האולם.

יגאל ביבי: זו הצעה לסדר.

יגאל ביבי: אתה משתף פעולה אתו – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: תצא בבקשה מן האולם.

אברהם בורג: תצא מן האולם.

יגאל ביבי: זו הצעה לסדר.

אברהם בורג: שמעתי את דבריך.

אברהם בורג: צא מן האולם.

אברהם בורג: צא מן האולם.

אורי אריאל: זו הצעה לסדר.

אברהם בורג: תצא מן האולם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: שב, אורי אריאל.

יגאל ביבי: – – – יש סדר, יש תקנון – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ביבי, צא מן האולם.

צבי הנדל: חבר שלו – – –

קריאה: זו הצעה לסדר.

אברהם בורג: צא מן האולם.

אברהם בורג: צא, צא.

יגאל ביבי: – – – שניכם יחד.

יגאל ביבי: – – – ישראל.

יגאל ביבי: הצעה לסדר, אתה נותן לו 25 דקות.

אברהם בורג: צא כבר מן האולם.

יגאל ביבי: לא שואל אותך.

אברהם בורג: תצא מן האולם.

יגאל ביבי: לך לרמאללה – – –

אברהם בורג: צא.

אברהם בורג: (חבר הכנסת י' ביבי יוצא מאולם המליאה.

אברהם בורג: )

יוסי שריד: במקום להגיב בחיוב ובעניין על היוזמה הערבית, ממשלת ישראל מסכנת עכשיו את יציבות האזור ומעמידה בסכנה את המשטרים של המדינות הערביות המתונות.

בנימין אלון: – – – אינם חוזרים בתשובה.

יוסי שריד: אוי ואבוי לנו אם המשטרים האלה יתמוטטו או אם המנהיגים הערבים המתונים ייאלצו להתייצב בראש התוקפנות האנטי-ישראלית כדי להציל את עצמם ואת המשטרים שלהם.

יוסי שריד: אני לא חושב שיש לאריאל שרון הזכות – –

צבי הנדל: – – –

יוסי שריד: – – למוטט את מפעל החיים של מנחם בגין – –

קריאות: אוווו – – –

יוסי שריד: – – כאשר הוא עשה שלום עם מצרים – –

קריאות: – – –

יוסי שריד: – – ואני לא חושב שיש לאריאל שרון הזכות למוטט את מפעל החיים של יצחק רבין כאשר הוא עשה שלום עם ירדן.

בנימין אלון: – – – מביא לנו את אוסלו הזה ואתה שותף שלו, ואנחנו סובלים מזה, עם כל הקורבנות, ואתה לא לומד כלום – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, תמשיך.

יוסי שריד: אני כבר מסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת אלון, תודה.

יוסי שריד: ולבד מן היוזמה הסעודית, יש עוד הרבה מה לעשות – גם לקרוא לקהילה הבין-לאומית, ובראשה ארצות-הברית, לגלות יותר אחריות – –

צבי הנדל: גם לרדת על ארבע.

צבי הנדל: ..

יוסי שריד: – – ולהעמיד כאן כוחות כדי להפריד בינינו לבין הפלסטינים.

יוסי שריד: הקהילה הבין-לאומית גם חייבת לקחת על אחריותה את המשימה לשקם את העם הערבי הפלסטיני בשטחים מהריסותיו, כי אם העם הערבי הפלסטיני בשטחים – –

קריאה: מי הרס אותו – – –

יוסי שריד: – – ימשיך להתבוסס באבטלה ובעוני ובחרפת הרעב, הוא לא ינוח ולא יניח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

צבי הנדל: – – –

קריאות: – – –

חיים דרוקמן: זאת הארץ שלנו – – –

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, לסיום – – –

אברהם בורג: חבר כנסת דרוקמן, בבקשה.

אברהם בורג: יסיים אדוני יושב-ראש האופוזיציה.

יוסי שריד: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אנחנו מייעצים לממשלה שלא להתרשם יתר על המידה מן הנכונות הרחבה ברגע זה ללכת בדרך המלחמה כדי להגן על הבית.

יוסי שריד: כבר היו דברים מעולם – גם בראשית מלחמת לבנון הציבור הריע וצעד בסך.

יוסי שריד: כעבור זמן קצר הציבור ברובו הבין שאין זאת אלא מלחמת טעות, וגם הפעם זה יקרה.

יוסי שריד: תודה, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הנושא הבא – המלחמה בשטחים, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אברהם בורג: אחריו – מבצע "חומת מגן", חבר הכנסת זאב בוים.

אברהם בורג: כל אחד מן הדוברים – עשר דקות.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, שב נא.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שרון דוהר שוב, הפעם בבוץ הפלסטיני.

מוחמד ברכה: שרון היה שם, כולנו היינו שם ויצאנו מזה עם 18 שנים של נחשולי דם, והוא יצא מזה עם תעודה של פושע מלחמה.

צבי הנדל: אתה מדבר...

קריאה: יאסר ערפאת פושע מלחמה – – –

מוחמד ברכה: אכן, יש מלחמה בשטחים.

מוחמד ברכה: יש מלחמה בשטחים הפלסטיניים, אבל זוהי מלחמה – –

אברהם הירשזון: צודקת.

מוחמד ברכה: – – שמשתתף בה צבא אחד, וצבא יכול לנצח צבא, אבל צבא אינו יכול לנצח עם.

נעמי בלומנטל: – – – תפסיקו לרצוח – – –

מוחמד ברכה: גם עם חלש מול מכונת מלחמה הכי משומנת לא יובס – –

אברהם בורג: חברת הכנסת בלומנטל, בבקשה.

אברהם הירשזון: באף פרלמנט בעולם לא היו נותנים לך לדבר.

מוחמד ברכה: – – זה לא היה בעבר, זה לא יהיה בעתיד.

נעמי בלומנטל: רוצחים, צמאי דם – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת בלומנטל, תודה.

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: עסאם מח'ול, אל תפריע לו.

אברהם בורג: תודה.

מוחמד ברכה: לחזור על דברים שלא שמעו אותם?

אברהם בורג: שמעו הכול.

אברהם בורג: תמשיך.

נעמי בלומנטל: שמענו הכול.

צבי הנדל: יותר מדי שמענו.

מיכאל איתן: 350 מיליון אנשים – – –

מוחמד ברכה: גם עם חלש מול מכונת המלחמה הכי משומנת, לא יובס – –

צבי הנדל: – – – רוצחים – – –

מוחמד ברכה: – – זה לא היה בעבר, זה לא יהיה בעתיד.

מוחמד ברכה: העם הפלסטיני אינו עולה על שום עם אחר, אבל אין שום עם אחר שעולה על העם הפלסטיני.

צבי הנדל: מוצצי דם.

נעמי בלומנטל: – – –

חיים דרוקמן: – – –

האשם מחאמיד: – – –

קריאות: – – –

מוחמד ברכה: עצם העובדה שהוא אחרון העמים שלא זכה לעצמאות ולשחרור אינה סימן לכך – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב.

אברהם בורג: האשם מחאמיד, אתה מפריע לו.

אברהם בורג: אני קורא אותך לסדר.

אברהם בורג: תודה.

מוחמד ברכה: עצם העובדה שהוא אחרון העמים שלא זכה לעצמאות ולשחרור – –

נעמי בלומנטל: לא, יש עוד כמה בתור.

מוחמד ברכה: – – אינה סימן לכך שהכיבוש הישראלי יגיע לאן שלא הגיע שום כיבוש אחר בעבר – –

נעמי בלומנטל: לרוצחים לא מגיעה עצמאות – – –

מוחמד ברכה: – – ואינה סימן לכך שהעם הפלסטיני הוא עם שפחות משאר העמים זכאי לעצמאות ולזקיפות קומה.

נעמי בלומנטל: פושעים, כנופיות.

נעמי בלומנטל: מוצצי דם – – –

מוחמד ברכה: ישראל, רבותי, שוב מתבוססת בשיכרון הכוח.

נעמי בלומנטל: לא, בנחשולי דם של קורבנות חפים מפשע.

מוחמד ברכה: לא לומדים – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חברת הכנסת בלומנטל, בבקשה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אתה תמשיך.

מוחמד ברכה: אני לא נואם – – –

אברהם בורג: שומעים היטב.

אברהם בורג: גם אתה לא עושה את החיים קלים למי שנואם כאן.

אברהם בורג: בבקשה, תמשיך.

מוחמד ברכה: ישראל שוב מתבוססת בשיכרון הכוח.

מוחמד ברכה: לא לומדים מהאמריקנים בווייטנם, לא לומדים מהצרפתים באלג'יר, לא לומדים מהלבנים בדרום-אפריקה.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת גאגולה, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת גאגולה.

מוחמד ברכה: הישראלים אינם לומדים מהישראלים בלבנון, ושרון אינו לומד משרון בלבנון.

מוחמד ברכה: מי שרוצה להילחם בתשתית הטרור צריך להילחם בכיבוש, ומי שנלחם בכיבוש צריך להילחם בביטויו הכי נפשע – ההתנחלויות.

צבי הנדל: זו הארץ שלנו.

מוחמד ברכה: מה הוא יושב כאן?

אברהם בורג: חבר הכנסת הנדל, אתה מתכוון עכשיו להפריע?

אברהם בורג: אתה רוצה לשבת פה לצעוק?

צבי הנדל: הוא לא שומע אותי.

אברהם בורג: גם אני לא.

אברהם בורג: סליחה, הוא שומע, הוא לא מקשיב.

אברהם בורג: זה לא אותו דבר.

צבי הנדל: – –

אברהם בורג: קריאת ביניים – כן, הפרעת ביניים מתמדת – לא.

מוחמד ברכה: ומי שנלחם בכיבוש, צריך להילחם בביטויו הכי נפשע – ההתנחלויות ושלילת החירות והדיכוי וההשפלה והמצור וההרעבה והפגיעה בהנהגת העם.

מוחמד ברכה: מי שרוצה להילחם בטרור צריך להתחיל מראש הטרור, היושב במפקדתו בקריית-הממשלה בירושלים המערבית.

בנימין אלון: יאללה, יאללה, יאללה.

בנימין אלון: איך אתה מדבר?

מוחמד ברכה: מי שרוצה להילחם בטרור צריך להקים את תשתית השלום הצודק.

מוחמד ברכה: זו היא מלחמת שלום ההתנחלויות.

בנימין אלון: – – רוח מן הון.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, בבקשה.

אברהם בורג: תמשיך, חבר הכנסת ברכה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אתה לא שמעת מה שהוא אמר.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, תמשיך.

מוחמד ברכה: זוהי מלחמת שלום ההתנחלויות, וכולנו משלמים בדם.

מוחמד ברכה: זוהי מלחמת "תנו לשרון לנצח את ביבי", ואנחנו משלמים בדם.

מוחמד ברכה: זוהי מלחמת השריף האזורי, של אמריקה, נגד כל עמי האזור, ואנחנו משלמים בדם.

מוחמד ברכה: עד מתי – – –

צבי הנדל: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת הנדל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק גאגולה: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת גאגולה, גם אותך אני קורא לסדר, תודה לך.

אברהם בורג: תמשיך.

מוחמד ברכה: עד מתי, רבותי – – –

ראובן ריבלין: כל זמן שתהיה ציונות, אתה לא – – –

אברהם בורג: השר ריבלין, אותך אני לא יכול לקרוא לסדר.

אברהם בורג: אי-אפשר להוציא שר מן האולם.

אברהם בורג: אני מבקש ממך להתנהג כאילו נקראת לסדר.

קריאות: – –

צבי הנדל: מה עם ערפאת והרוצחים?

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – –

אברהם בורג: רק רגע.

אברהם בורג: הפסקה מתודית לקריאות ביניים.

אורי אריאל: עד מתי ייהרגו – – –

האשם מחאמיד: – – –

חיים דרוקמן: – – –

נסים זאב: – – – עשרת בני המן.

אברהם בורג: סיימתם?

אברהם בורג: חבר הכנסת דרוקמן, מחאמיד, זאב.

אברהם בורג: עוד רגע נגמרת ההפסקה המתודית.

אברהם בורג: תודה רבה, אנחנו נמשיך.

אברהם בורג: בבקשה.

מוחמד ברכה: עד מתי, רבותי, נמית ונמות בשירות ההתנחלות?

מוחמד ברכה: עד מתי נמות ונמית בשירות ארצות-הברית?

מוחמד ברכה: עד מתי נמות ונמית ונמית ונמות למען שיגעון הגדלות של פוליטיקאים נפוחים, אבל גמדים, ללא שאר רוח?

מוחמד ברכה: בדם יעלו לשלטון, ובדם ירדו מהשלטון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: די לכיבוש.

צבי הנדל: עד ש – – –

מוחמד ברכה: במי נלחמת ישראל החזקה?

מוחמד ברכה: בעם ללא צבא וללא אמצעים – –

נעמי בלומנטל: איזה עם?

נעמי בלומנטל: רוצחים, פושעים.

מוחמד ברכה: – – – בעם שפת לחמו תלויה בכובש, בעם של מחנות פליטים שמבטיחים להם פליטות חדשה, בעם שהנהגתו האמינה שהיא באה לעשות שלום ושמה את צווארה מתחת לגרזן של כובשה.

מוחמד ברכה: באמצעות מה נלחמת ישראל החזקה?

מוחמד ברכה: במטוסים, בטנקים, במסוקים, מול רובים מנדטוריים, בהשתלטות על תחנות טלוויזיה – – –

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, אתה מפריע לחבר שלך.

נסים זאב: – – – רוצחים שפלים, יימח שמם.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

נסים זאב: – –

אברהם בורג: פעם ראשונה?

אברהם בורג: תעשה לי טובה, תספור כמה פעמים.

מוחמד ברכה: באמצעות מה נלחמת ישראל החזקה?

מוחמד ברכה: במטוסים ובטנקים, במסוקים מול רובים מנדטוריים, בהשתלטות על תחנות טלוויזיה ברמאללה ושידור פורנוגרפיה?

מוחמד ברכה: בפשיטות לחיפוש מבוקשים, שמסתיימות במעשה ביזה של תכשיטים וכספים?

מוחמד ברכה: אגב, בלי לצעוק – – –

נעמי בלומנטל: איזו ביזה?

נעמי בלומנטל: תראה את השחיתות אצלכם.

נעמי בלומנטל: איפה הכסף המזויף?

מוחמד ברכה: שימו לב בימים הקרובים לפריחת שוק הדינרים אצל החלפנים במרכז תל-אביב.

מוחמד ברכה: שימו לב.

מוחמד ברכה: בעוצר שלא מאפשר – – –

מרדכי משעני: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת משעני.

מוחמד ברכה: בעוצר שלא מאפשר לקבור גופות של אמהות המוטלות בין ילדיהן, בשרפת מסגד ובתקיפת כנסייה, בהשפלת צעירים ונשים ומנהיגים פלסטינים.

מוחמד ברכה: באיזו שפה נלחמת ישראל החזקה, המדינה היהודית?

מוחמד ברכה: בשפת ההשמדה, בני אלון?

מוחמד ברכה: בשפת הטרנספר?

מוחמד ברכה: בשפת הטיהור?

מוחמד ברכה: בשפת עלילות הגזע, עליונות הגזע – –

צבי הנדל: שקרנים.

מוחמד ברכה: – – ונחיתות הגזע?

מוחמד ברכה: בשפת כריית קברי אחים אצל הקורבן?

מוחמד ברכה: בשפת הדברת קני מחבלים?

מוחמד ברכה: בשפת השקר הגדול?

מוחמד ברכה: בשפת האפלת המסך, החשכת המסך מעל הפרלמנט הזה?

מוחמד ברכה: בשפת הלעטת הציבור בגרסת שרון.

מוחמד ברכה: תסתכלו בראי ואל תליטו את פניכם.

נעמי בלומנטל: – – –

מוחמד ברכה: תסתכלו בעיניים של הקורבנות, כל הקורבנות, של העם הזה ושל העם ההוא, של העת הזאת ושל העת ההיא.

מוחמד ברכה: אולי או אז נמצא לחלוחית של שארית אדם שמרגיש ורואה בשארית עין מעבר לחבל טבורו.

מוחמד ברכה: רבותי, מדינת ישראל זקוקה להרבה דברים, אבל בעיקר היא זקוקה למי שיצילה מעצמה, מקברניטיה ומצביעיה, ממתנחליה, מעוצמת צבאה ומחולשת מוסרה.

מוחמד ברכה: יום יבוא, אדוני, ולא ירחק, אפר האדם בפלסטין יקום ויבנה את מדינתו ועצמאותו.

נעמי בלומנטל: – – – הדם היהודי – – –

מוחמד ברכה: יום יבוא והוא לא ירחק, וכל הפושעים יובלו למשפט עמם שלהם – – –

זאב בוים: אף מלה לא שמענו על – – – שהתחילה במסע הזה.

מוחמד ברכה: מה עוללתם, יאמרו, איך גרמתם לנו – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת גאגולה.

אברהם בורג: נא לסיים.

אברהם בורג: יש לך עוד פחות מדקה.

מוחמד ברכה: כל הפושעים יובלו למשפט עמם שלהם – – –

צבי הנדל: ובראשם ערפאת.

מוחמד ברכה: יגידו להם: מה עוללתם לנו ולהם?

מוחמד ברכה: איך גרמתם לנו להתעוור, איך גרמתם לנו להיאלם?

מוחמד ברכה: יום יבוא ולא ירחק, וכל פושעי המלחמה יובלו למשפט העמים, ובמשפט העמים, רבותי, אין תוקף לחוקי ההתיישנות.

מוחמד ברכה: העננים, האבק והעשן עוד יתפזרו, וכל הפשעים שנראו ייראו ברור יותר, וכל הפשעים שלא נראו – ייראו, והפושעים ייראו, אחד אחד ייראו.

מוחמד ברכה: ההנהגה הפלסטינית – –

מיכאל איתן: תגיד איזו מלה טובה על בן-לאדן.

מוחמד ברכה: – – בראשותו של המנהיג הדגול של העם הפלסטיני, יאסר ערפאת, רוצים להקים מדינה עצמאית לצד ישראל.

מוחמד ברכה: תציעו להם חיים, ואז אפילו המתאבדים יבחרו בחיים, כי תהיינה להם הרבה סיבות לחיות.

מוחמד ברכה: תציעו להם מוות, גם הם יאמרו: טוב למות בעד ארצנו.

אורי אריאל: סיימת?

אורי אריאל: תעשה לך "נכבה" שנייה.

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אני מסיים, אדוני.

אברהם בורג: סיימת.

אברהם בורג: משפט אחרון.

מוחמד ברכה: היו לי הרבה הפרעות.

ראובן ריבלין: מה זה "ארצנו"?

ראובן ריבלין: אולי הוא יפרט – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, הוא מסיים.

אברהם בורג: הוא לא יפרט עכשיו.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין – – –

מוחמד ברכה: אם היושב-ראש ייתן לי כאן, אני אסביר.

אברהם בורג: לא אתן עכשיו, אלא אם כן חבר הכנסת ריבלין ייתן לו מזמנו.

קריאות: – – –

אברהם בורג: את פסקת הסיום, בבקשה, את שורת הסיום.

מוחמד ברכה: רציתי לצטט לכם קצת שירים, אבל מה?

מוחמד ברכה: באמת חבל על – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, סיימת, בבקשה.

אברהם בורג: אני מבקש לתת לו לסיים, תודה.

מוחמד ברכה: הפלסטיני, בלשון המשורר שלו, מחמוד דרוויש, אומר, מלפני חודש: אין מזרחן למחצה שיהיה מה שאתה חושב.

מוחמד ברכה: נניח כעת שאני טיפש, טיפש, טיפש, ולא משחק גולף, ולא מבין בטכנולוגיה, ולא מסוגל להטיס מטוס.

מוחמד ברכה: לשם כך לקחת את חיי, כדי ליצור את חייך?

מוחמד ברכה: לו היית אחר, לו הייתי אחר, יכולנו להתיידד ולהכיר בצורך שלנו בטיפשות.

מוחמד ברכה: האם לטיפש כמו ליהודי מ"הסוחר מוונציה" לב ולחם ועיניים לחות.

מוחמד ברכה: אסיים, אדוני, בערבית, ואגיד לעם הפלסטיני: יא שעבי, יא שעבי, יא עוד אלדי, לא אע'לא מן רוחי ענדי, אננא באכון עלא אלארד – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב בוים.

אברהם בורג: אני מניח שהכול בעברית.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת חיים רמון.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, אתה מפריע לזאב בוים עם תוכנית השלום שלו.

אברהם בורג: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, נא לאפשר לזאב בוים לדבר.

אברהם בורג: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את דברי הפתיחה שלך והמבוא לדיון הזה על החשיבות שבמשטר דמוקרטי, על החשיבות בחובת הממשלה לבוא לדווח לכנסת ישראל – – –

עסאם מח'ול: דיברת על דמוקרטי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – התרגלת – – –

מיכאל איתן: בסוריה.

אברהם בורג: אני מבקש לא להפריע לחבר הכנסת בוים.

זהבה גלאון: למה לא?

אברהם בורג: כי הוא עוד לא אמר שום דבר שראוי להפרעה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אני מתחיל את השעון מחדש.

אברהם בורג: חבר הכנסת בוים, בבקשה.

עסאם מח'ול: אתם כובשים שטחים פלסטיניים.

זאב בוים: תשמרו את הכוחות לדברים שבוודאי יעוררו אתכם יותר.

זאב בוים: קודם כול, ברשותכם, אני רוצה איזשהו שיח פומבי עם יושב-ראש הכנסת, כי יש לי טענות אל יושב-ראש הכנסת.

עסאם מח'ול: רוצחי הדמוקרטיה.

קריאה: רוצחי עם ישראל.

זאב בוים: אני רוצה לשאול את יושב-ראש הכנסת אברהם בורג, איך הוא מסביר, דווקא על רקע העניין של משטר דמוקרטי פרלמנטרי תקין, את זה שהיה קשה לגייס 25 חתימות?

זאב בוים: אפשר להגיד שהכנסת בפגרה, ואנחנו מכירים את העמדות שרווחות בציבור לגבי חברי הכנסת, הפגרה וכו', עסקנו בזה לא מעט ביום-יום.

זאב בוים: אני רוצה לשאול, איך היה קשה להשיג 25 חתימות, או – מתוך 95 חברי כנסת שהם בעלי זכות חתימה?

זהבה גלאון: אתם הייתם צריכים לזמן את הכנסת, ראש הממשלה היה צריך לבוא לפה.

אברהם בורג: חברת הכנסת גלאון, השאלה היא אלי.

זאב בוים: איך זה קורה, שכל חברי הכנסת פה, הרוב הציוני הגדול לא היה מוכן?

זאב בוים: אי-אפשר להגיד, חברת הכנסת גלאון, שרק את ויוסי שריד ועוד כמה חברים במיעוט, רק בעיניהם הדמוקרטיה מרוממת.

זאב בוים: יש עוד כמה חברים פה שלא נמנים עם המפלגות שלכם, שהם חרדים לדמוקרטיה לא פחות מכם ובכל זאת חשבו שלעת הזאת הכינוס אינו ראוי.

מוסי רז: אתה יכול ללכת – – –

אבשלום וילן: – – –

אברהם בורג: סליחה, חבר הכנסת וילן, אני מבקש.

זאב בוים: אני רוצה לומר – – –

אברהם בורג: הכנסת התכנסה בין השאר כדי שחבר הכנסת בוים יוכל להגיד גם את דעתו זו.

עסאם מח'ול: – – – מחשיכה מסכים.

עסאם מח'ול: זה מה שאתם.

זאב בוים: הכינוס הזה מיותר ולא ראוי מכמה בחינות.

זאב בוים: א.

זאב בוים: יושב-ראש הכנסת בורג יודע היטב, אולי חבר הכנסת שריד יודע פחות, אבל אין לי ספק שכחבר ועדת החוץ והביטחון הוא כן יודע, שוועדות הכנסת עובדות.

זאב בוים: ועדות הכנסת עובדות בפגרה בכלל, והן עובדות גם במצב הזה וגם מטפלות בנושאים שהם פועל יוצא של מצב המלחמה שאנו נמצאים בו.

זהבה גלאון: שמעת על חוק-יסוד: הממשלה, סעיף 51?

זאב בוים: את יכולה לצעוק, חברת הכנסת גלאון, אבל זו עובדה, ראינו את התפקוד של ועדת החוץ והביטחון, של ועדות המשנה של הוועדה הזאת.

זאב בוים: ועדת החינוך מתכנסת לדון בסוגיית חידוש הלימודים והאבטחה במוסדות חינוך.

זאב בוים: הכנסת עובדת.

זהבה גלאון: שמעת על סעיף 51, שראש הממשלה צריך להיות כאן?

זאב בוים: הכנסת עובדת, ועבודתה לא מתמצית רק במליאה הזאת, עם כל הכבוד למליאה.

זאב בוים: יש מי שסבורים, במידה רבה של צדק, שהעבודה בוועדות, הערך שלה גדול מהערך של המופע הזה פה.

זאב בוים: זה דבר אחד.

נסים דהן: מי צריך מליאה?

אברהם בורג: שר הבריאות.

זאב בוים: דבר שני, אני שומע את העניין הדמוקרטי הזה גם בפי חברי הכנסת הערבים, ואני שואל את עצמי ותמה איזהו המודל הדמוקרטי האידיאלי שממנו הם שואבים השראה – האם זה המודל הסורי, או המודל העירקי, או אולי הפרלמנטריזם והדמוקרטיה בערב-הסעודית?

עסאם מח'ול: – – – גזענים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה זו ההסתה הגזענית?

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, בבקשה, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: תן לו לדבר.

זאב בוים: אלה המודלים?

זאב בוים: אתם אל תלמדו אותנו דמוקרטיה.

זאב בוים: הסיבה השנייה לכך שלדעתי הדיון הזה מיותר היא, שמה שאנחנו רואים פה, אדוני היושב-ראש, הוא, שהכנסת משמשת בעל כורחה, אבל בכוונת מכוון של כמה חברים שזימנו אותה לכאן, במסע ההסברה הפלסטיני.

זאב בוים: זו הנקודה העיקרית.

זהבה גלאון: אנחנו זימנו את הכנסת – – – יוצאים למלחמה.

זאב בוים: בלי משים אנחנו משמשים פה שופר למסע ההסברה הפלסטיני, לערפאת.

זאב בוים: הסוללה שלו נגמרה, הוא מבודד, אליו אי-אפשר להגיע – –

זהבה גלאון: תסלח לי.

אברהם בורג: חברת הכנסת גלאון, גם אותך אני קורא לסדר.

אברהם בורג: תנו לו לדבר, אני מבקש.

נסים זאב: – – –

זאב בוים: – – אז מה עושים?

זאב בוים: שולחים את הסוכנים הערבים שלו כאן

זאב בוים: בכנסת – –

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, אתה לא יכול להפריע לשני הצדדים.

אברהם בורג: תחליט לאיזה צד אתה מפריע.

זאב בוים: – – להפוך את הדוכן הזה לשופר תעמולה ערפאתי-פלסטיני.

זאב בוים: אנחנו פה כבלון חמצן לתעמולת השקר והכזב של האימפריה הזאת שבנו הפלסטינים בתעמולה.

אבשלום וילן: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת וילן, בבקשה.

זאב בוים: אני רוצה להזכיר שבמערכה הזאת אנחנו גם נתונים במערכת הסברה, זה חלק מהמערכה.

זאב בוים: כפי שאמרתי, בלי משים אנחנו עושים פה כביש עוקף רמאללה, שעליו נוסעת מכונית אחת: זו הכנסת שבתוכה יושב ערפאת.

זאב בוים: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

טלב אלסאנע: זו הסתה.

טלב אלסאנע: אתה חוצפן.

טלב אלסאנע: זו הסתה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, תודה.

אברהם בורג: תן לו לדבר גם כשזה לא נעים לך, כי דברים אחרים לא נעימים לאוזניים אחרות.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: סליחה, חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, אני קורא אותך לסדר גם פעם שנייה.

אברהם בורג: האשם מחאמיד, תבדוק אצל נסים זאב כמה פעמים אתה רשום.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שלא תוציא את חבר הכנסת טלב אלסאנע כי אני רוצה לפנות אליו במשהו באופן אישי וגם לחברי כנסת אחרים.

זאב בוים: אני רוצה להשתתף בצער בגלל התופעה שחברי כנסת נפגעו אתמול.

זאב בוים: אני אומר את זה בכנות, לא במליצה.

זאב בוים: אני רואה אנשים שנפגעו במחסומים, וצריך להצטער על כל אחד שנפגע במחסומים, בוודאי על חברי כנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – יש לך להצטער?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להגיד משהו אחר.

זאב בוים: חבר הכנסת דהאמשה, אבל לסיפור הזה יש שני צדדים.

זאב בוים: אני גם שומע את החיילים והמפקדים שעומדים במחסום, אני שומע את הפרובוקציות.

זאב בוים: אני לא הייתי שם, אבל אתה יודע איפה הייתי?

זאב בוים: ב-28 בספטמבר 2000 הייתי בהר-הבית, גם אתה היית שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היינו שם, היינו.

זאב בוים: אני ראיתי שם איך אתה עושה פרובוקציה כדי לחמם ולהסית את ההמון.

קריאות: – – – שרון.

טלב אלסאנע: – – –

אבשלום וילן: – – –

זאב בוים: זה בדיוק סוג הדברים שבעטיים קורים אחר כך מקרים כל כך מצערים.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת.

טלב אלסאנע: – – –

חיים דרוקמן: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

טלב אלסאנע: הורגים אנשים וילדים.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, מספיק.

זאב בוים: מלחמת "חומת מגן" היא מלחמה מהצודקות ביותר שניהלה מדינת ישראל.

זאב בוים: המלחמה הזאת אין צודקת ממנה במאמץ שלנו נגד הטרור הרצחני, הפרוורטי, שערפאת החליט עליו.

זאב בוים: יש עכשיו כל העדויות על הקשר הזה עם ערפאת, והלשונות הכפולות שהוא השתמש בהן כל העת נחשפות עכשיו כמעשה מרמה, דבר שאנחנו ידענו אותו תמיד.

זאב בוים: זו מלחמה צודקת.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, אני אוציא אותך מהאולם על דבר לא חשוב – על מריבה שאף אחד לא יודע מה היא.

אברהם בורג: לפחות תריב על משהו שכולם יודעים.

אברהם בורג: תודה.

זאב בוים: חברי במרצ, זו טעות ממדרגה ראשונה.

זאב בוים: (כרזה מונפת ביציע.

זאב בוים: ) אדוני היושב-ראש, זה דבר שהוא אפשרי בכנסת?

יצחק גאגולה: מה הדבר הזה?

אברהם בורג: סדרנים, להוריד את זה מייד ולהוציא את האנשים.

יצחק גאגולה: מאיפה הם באים?

זאב בוים: אלה אנשים שרוממות הדמוקרטיה בפיהם.

זאב בוים: אז הם מנצלים את הבית הזה.

יצחק גאגולה: – – –

אברהם בורג: לא לתת להם לצאת בלי זה.

אברהם בורג: חבר הכנסת בוים, תמשיך.

קריאה: הוא מצטער.

קריאה: הליכוד מצטער שלא – – –

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לחברי הכנסת ממרצ: מרצ נחשבת בצדק תנועה ציונית בשמאל – –

יצחק גאגולה: – – –

זהבה גלאון: – – –

אברהם הירשזון: חברת הכנסת זהבה גלאון, כל הכבוד – – –

זאב בוים: – – אבל היום אתם מייצגים מיעוט שולי.

זאב בוים: אתם מבודדים.

זאב בוים: חבר הכנסת יוסי שריד בודד.

זאב בוים: הוא בודד כשלעצמו.

זאב בוים: הוא בודד כקבוצת מיעוט שלא מייצגת את הרוב היום בעם, שנחוש לנצח במלחמה הזאת.

זאב בוים: הוא בודד בביקורת שלו על צה"ל.

זאב בוים: זו הזדמנות לבוא ולחזק מכאן את הצבא, את חייליו, את מפקדיו ואת הממשלה.

זאב בוים: בהזדמנות הזאת ולסיום, אני רוצה גם לשבח את הלכידות הפנימית.

זהבה גלאון: איזו לכידות פנימית?

זאב בוים: אנו שומעים על קשר בין ראש הממשלה הנוכחי לראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו.

זאב בוים: זו דוגמה נוספת וחשובה ליכולת שלנו להתלכד ביחד.

אברהם בורג: השר רוני מילוא.

אברהם בורג: השר רוני מילוא.

זאב בוים: עם לכידות כזאת אנחנו ננצח.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת חיים רמון, האחרון בנושא זה, ולאחר מכן ישיב השר דני נוה.

האשם מחאמיד: – – –

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, איך הם יכולים?

אברהם הירשזון: אולי איזה חברי כנסת של מרצ – – –?

אברהם הירשזון: לא צריכים לחקור את העניין?

צבי הנדל: חבר הכנסת חיים רמון, אל – – –.

צבי הנדל: תהיה בן-אדם.

האשם מחאמיד: הוא מתכנן איך לעשות – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מחאמיד, תודה רבה.

רחמים מלול: נא לאפשר לחבר הכנסת רמון לשאת את דבריו.

רחמים מלול: בבקשה.

ישראל כץ: – – – בבחירות.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הטירוף והזוועה של מעשי הטרור בישראל, אשר מחו מעל פני האדמה משפחות שלמות, חייבו, עם כל הצער ועם כל הכאב, תגובה שהיתה בלתי נמנעת.

חיים רמון: היא בלתי נמנעת, לא כי אני מסכים עם כל פרט ופרט במבצע.

חיים רמון: היא בלתי נמנעת, כי עם שעומד בפני טרור רצחני, שלא היה כדוגמתו בהיסטוריה האנושית, שיום-יום, לא אחד ולא שניים אלא עשרות מתאבדים באים למרכזי האוכלוסייה, פוגעים בחפים מפשע, בילדים, נשים, אבות ואמהות – התופעה הזאת מחייבת תגובה לא שגרתית, ואני מוכן לומר שגם לא לגמרי רציונלית.

חיים רמון: לעתים עם מגיב גם באופן לא רציונלי.

חיים רמון: הראיה לכך היא ההתייצבות של כל מי שנקרא למילואים, ללא הבדל השקפת עולם, ושיעורי התייצבות שלא היו כדוגמתם, מתוך תחושה שמגינים על ילדים ועל אורח חיים ושנלחמים נגד תופעה שמוכרחים למגר אותה ואסור לה לנצח.

חיים רמון: זה מה שאנחנו עושים.

חיים רמון: זה מה שאנחנו מנסים לעשות, גם אם התוצאות לא תהיינה מושלמות.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, אני יכול לומר, שבמשך תקופה ארוכה, גם בדיוני ועדת חוץ וביטחון, גם בפומבי, הזהרתי, שמדיניות שאין לה אסטרטגיה מדינית תביא, בסופו של דבר, מדעת או שלא מדעת – ועכשיו אנחנו שלא מדעת – לכיבוש מחדש של השטחים, לכניסה אל השטחים, לשליטה מחדש על 3.5 מיליוני פלסטינים, וזה, לצערי, מה שהולך לקרות תוך כדי המלחמה כנגד אותם, לא רבים אבל הם שנותנים את הטון והם שקובעים, 2%, 3% או 10% מתוך האוכלוסייה הפלסטינית שבחרו בדרך הטרור המזוויע הזה.

חיים רמון: אבל, בסופו של דבר, אנחנו נחזור ונשלוט על 3.5 מיליוני פלסטינים, ואנחנו נישאר שם.

חיים רמון: הכיבוש הזה יביא עלינו אסון עוד יותר גדול, אם יכול להיות אסון יותר גדול, ממה שעובר עלינו בחודש האחרון.

חיים רמון: הסיבה לכך היא, שבסופו של דבר לממשלה הזאת לא היה אפילו לרגע יעד מדיני כלשהו.

חיים רמון: לא היה לה היעד של המשא-ומתן ולא היעד של היציאה מהשטח וייצוב גבול.

חיים רמון: אני רוצה לומר, גם בימים כואבים אלה, האשמה חמורה, ואני חוזר עליה פעם אחר פעם, ואני נסמך על כל גורמי הביטחון: לו היינו לפני שנה ושנה וחצי מתחילים לייצב איזו הפרדה בינינו לבינם, איזה גבול בינינו לבינם – זה לא היה מונע את כל הטרור, זה לא היה מביא אותנו אל השלווה ואל הנחלה, וזה לא היה הופך אותנו לאי מהאיים הקריביים, אבל לא מעט אנשים שהובלנו לקבורה בחודש האחרון היו נמצאים היום חיים בינינו.

חיים רמון: אומרים את זה.

חיים רמון: חוזרים ואומרים את זה, והדבר הזה לא נעשה.

חיים רמון: אני חוזר ואומר, שהוא לא נעשה והוא לא נעשה עד היום אך ורק מסיבות אידיאולוגיות ופוליטיות, של המשך הרצון לשליטה בכל ארץ-ישראל, לא להוריד אף התנחלות, תהיה המבודדת ביותר, תהיה הרחוקה ביותר ותהיה זו שדורשת גדוד שלם של חיילים.

אברהם הירשזון: של מי?

אברהם הירשזון: של שמעון פרס?

חיים רמון: גדוד שלם של חיילים מגן בימים אלה על נצרים.

אברהם הירשזון: של שמעון פרס או של פואד?

חיים רמון: גדוד שלם של חיילים מגן על כפר-דרום.

חיים רמון: זה מה שאנחנו צריכים היום?

חיים רמון: זה מה שהיינו צריכים לעשות לפני חצי שנה ושנה.

חיים רמון: זה היה נכון.

חיים רמון: אנחנו נהיה שם, ונסיים את העבודה.

חיים רמון: השאלה שתישאל היא מה יהיה ומה נעשה ומה נציע אחרי שנכבוש את כל הגדה ונכבוש את כל הרצועה מחדש.

חיים רמון: אני אומר לחברי מהימין: והטרור, לצערי, הרצחני, כפי שניבאתי, יימשך.

חיים רמון: מה אז תגידו?

יצחק גאגולה: השאלה היא אחרת.

חיים רמון: מה אז תגידו?

יצחק גאגולה: השאלה אחרת.

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה, השאלה צריכה להיות מופנית אלי קודם.

ישראל כץ: אתה הבאת את אוסלו.

ישראל כץ: על איזה – – – אתה מדבר?

ישראל כץ: אתה הבאת את אוסלו.

ישראל כץ: על מה אתה מדבר?

אברהם הירשזון: – – – אבל אל תרתום את זה לעניין הזה.

אברהם הירשזון: יש גבול.

חיים רמון: לכן, אני חוזר וקורא ואומר: לצערי הרב, אין אופק מדיני בעתיד.

ישראל כץ: איזו חוצפה.

ישראל כץ: אתה היית בממשלת ברק.

אברהם הירשזון: האופק המדיני שלכם היה אוסלו.

אברהם הירשזון: זה הביא לנו את כל האסונות.

אברהם הירשזון: זה היה האופק המדיני.

רחמים מלול: חבר הכנסת ישראל כץ.

רחמים מלול: חבר הכנסת הירשזון.

רחמים מלול: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: – – –

ישראל כץ: בלי ססמאות.

ישראל כץ: באמת.

רחמים מלול: נא לאפשר לחבר הכנסת רמון להמשיך לדבר.

רחמים מלול: חבר הכנסת ישראל כץ.

רחמים מלול: חבר הכנסת הירשזון.

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: אדוני, בבקשה.

אברהם הירשזון: יצאתי.

אברהם הירשזון: גמרנו.

יצחק גאגולה: – – –

אברהם הירשזון: – – –

חיים רמון: לצערי הרב, במשך השנה האחרונה לא האמנתי ואינני מאמין גם היום שיש איזה אופק מדיני ושניתן להגיע לאיזה שהוא הסכם.

חיים רמון: היה לי ויכוח חריף גם עם חברי, ובראש ובראשונה עם שר החוץ שמעון פרס, במשך כל השנה וחצי האחרונה, במשך השנה האחרונה, כשאמרתי לו וחזרתי ואמרתי: לצערי הרב, לא ניתן להגיע לאיזה שהוא הסכם.

חיים רמון: הטרור – לא רק שלא ימוגר ולא רק שלא ייפסק באמצעי המדיני שאתה מאמין בו, אלא הוא יגבר.

חיים רמון: באמת לדאבוני הרב, אני צדקתי.

חיים רמון: אין אופק כזה.

חיים רמון: אין אופק כזה בעתיד הנראה לעין.

ראובן ריבלין: אתה חשבת – – – אוסלו – – –

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, השר ריבלין, השר ריבלין, אני ממש מציע לכם שלא ננהל את הוויכוח הזה, כי בוויכוח הזה נוכיח מי גרם לכך, מי עשה, מי ברח מאוסלו, מי מנע את אוסלו, מי סיכל את אוסלו.

יצחק גאגולה: על מה אתה מדבר?

מיכאל איתן: הוא מ"הג'יהאד"?

מיכאל איתן: הוא מה"חיזבאללה"?

מיכאל איתן: הוא מה"חמאס"?

מיכאל איתן: הוא מ"גדודי אל-אקצא"?

מיכאל איתן: מאיפה הוא?

מיכאל איתן: מה"תנזים"?

רחמים מלול: חבר הכנסת איתן, אני מבקש.

חיים רמון: השר ריבלין, כיוון שאתה קורא קריאות ביניים אני קורא לך חבר כנסת, כי לשר אסור לקרוא.

מיכאל איתן: הוא המציא את ה"חמאס"?

מיכאל איתן: הוא המציא את חזית הסירוב?

מיכאל איתן: איפה אתה חי?

חיים רמון: אני ממש קורא לכם, בואו לא נעשה את הוויכוח הזה בימים אלה.

חיים רמון: אני מוכן לעשות אותו בשעה אחרת, בזמן אחר.

חיים רמון: בואו לא נעשה את הוויכוח הזה, בואו נראה מה עושים כרגע.

חיים רמון: אנחנו יושבים כאן ועם שלם נמצא במצוקה.

חיים רמון: בואו נראה מה אנחנו עושים עכשיו, לא מי צדק בעבר או מי טעה בעבר.

חיים רמון: אני מוכן לנהל את הוויכוח הזה בכבוד ובגאווה, ואני מוכן לנהל אותו, אבל לא כאן, לא עכשיו ולא ברגע זה.

חיים רמון: אני מוכן לשאול אותך, כשר בממשלה, ואת כל אחד מאתנו שיושב כאן כחבר כנסת.

חיים רמון: לצערי הרב, ואני אומר את זה במאמר מוסגר לחבר הכנסת בוים, יושב-ראש הקואליציה, לפעמים יושב-ראש הקואליציה לא צריך להגן על ראש הממשלה, הוא צריך לגרום לכך שהוא יבוא לפה.

חיים רמון: אני אומר לך, שאם ראש הממשלה היה בא ואומר שהוא יבוא לפה, נניח לא היום אלא ביום ראשון או ביום שני, אני בטוח שישיבת הכנסת היום לא היתה מתקיימת.

חיים רמון: לצערי הרב, זה מה שאתה צריך לעשות כיושב-ראש הקואליציה.

חיים רמון: אם ראש הממשלה איננו מבין שחובתו להיות כאן ולהציג בפני הכנסת והעם – – –

זאב בוים: מתי?

זאב בוים: לפני שהתחיל המבצע?

זאב בוים: הוא צריך לבוא, הוא צריך לבוא – – –

חיים רמון: חבר הכנסת בוים, אתה יודע שאתה מגן על case בלתי אפשרי.

חיים רמון: הוא יבוא לפה, המלחמה הזאת מתנהלת כבר למעלה משבוע, והוא צריך לבוא לפה, להתייצב ולהציג.

חיים רמון: הוא לא פחדן, הוא איש אמיץ, והוא יבוא גם אם יהיו קריאות ביניים.

חיים רמון: כך נהג כל ראש ממשלה בעבר, וכך גם צריך לעשות ראש הממשלה, אבל אני לא רוצה להפוך את הנושא הזה לנושא המרכזי.

חיים רמון: אני אומר לשר ריבלין: אנחנו פה, אנחנו יושבים כאן, מה יועיל לנו הוויכוח על מה שהיה?

חיים רמון: בוא, אני שואל אותך כשר בממשלה, אתה יודע מה יהיה ביום שלאחרי?

חיים רמון: אתה יודע מה יהיה ביום שאחרי שנכבוש את כל הגדה?

ישראל כץ: ואתה יודע מה יהיה?

ישראל כץ: תשים גדר – – –

חיים רמון: אני שואל אותך.

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, היום יש למעשה שתי אופציות לעם ישראל, לצערי הרב.

חיים רמון: אני חוזר על כך, ואני יודע שיש מי שאומרים שאני חוזר על כך כמו תוכי.

חיים רמון: יש שתי אופציות: יש אופציה אחת, שלצערי הרב הממשלה אפילו לא קיבלה החלטה אבל היא הגיעה אליה, היא הגיעה אליה והיא שם.

חיים רמון: היא לא ישבה ואמרה: בכוונת מכוון אנחנו יושבים, אנחנו ניכנס לשטחים, זאת האסטרטגיה שלנו, זה מה שאנחנו רוצים לעשות, זה הכי טוב.

חיים רמון: הרי אני אישית דיברתי עם ראש הממשלה ועם שר הביטחון לפני חודש-חודשיים והם אמרו: חס וחלילה, לעולם לא ניכנס לשטחים, לעולם לא נמוטט את הרשות.

חיים רמון: כל מי שהיה חבר ועדת החוץ והביטחון שמע.

חיים רמון: לפני שבועיים ישב שר הביטחון ואמרתי לו: אתה הולך לכבוש את הגדה.

חיים רמון: הוא אמר: בשום פנים ואופן, לא יקום ולא יהיה.

חיים רמון: הוא תיאר את כיבוש הגדה בצבעים אפוקליפטיים, הוא אמר שזה דבר איום ונורא.

חיים רמון: לא רק שר הביטחון, אלא ראש הממשלה עצמו בא ותיאר את כיבוש הגדה כאסון למדינת ישראל, כדבר שהוא לא יעשה אותו לעולם.

חיים רמון: הוא אמר: לעולם לא אכנס לשם, אין לנו מה לחפש שם.

חיים רמון: והנה אנחנו שם, התגלגלנו לשם.

חיים רמון: אתה חלק מממשלה שהתגלגלה לדבר שראשיה, ראש הממשלה ושר הביטחון, תיארו בצבעים אפוקליפטיים.

חיים רמון: אמרתי להם: יש רק שתי אופציות, וזה לא יעזור.

חיים רמון: לצערי אין אופק מדיני, לא כרגע.

חיים רמון: יש רק שתי אופציות: אחת היא לעשות את מה שאתם חושבים שהוא הרע מכולם, והשנייה היא לצאת משם.

חיים רמון: לא להיכנס לעזה, לצאת מעזה.

חיים רמון: לא להיכנס לשכם, לצאת משכם.

חיים רמון: לא להיכנס לרמאללה, לצאת מרמאללה, ולייצב גבול בינינו לבינם, גבול שיהיה גבול דמוגרפי, שיהיה גבול ביטחוני.

חיים רמון: הוא לא יביא אותנו אל המנוחה ואל הנחלה, אבל אולי הוא יפתח לאחר מכן אופק מדיני.

חיים רמון: אולי, אני לא יודע.

חיים רמון: ודאי שבין שתי הרעות, כברירת מחדל, בין הרעה הזאת של לכבוש את הגדה, והממשלה תיארה את זה כאסון, לבין הרעה של יציאה משם, עם כל החסרונות, ואני מכיר אותם, וייצוב קו הפרדה וייצוב גבול, עם כל הבעיות, הייתם צריכם בכוונת מכוון לבחור בהפרדה.

חיים רמון: לא להיות שם, לא לשלוט בהם, לא לחזור לכל המאורעות האלה, לכל מה שיהיה כאשר רק הטרור, ואני מזהיר אתכם, ילך ויגדל כאשר אנחנו נהיה שם.

חיים רמון: רק לצאת משם, לייצב גבול ולהגן על מדינת ישראל מגבול שבו אנחנו רוב, אנחנו שולטים ואנחנו צודקים גם מבחינה מוסרית, גם מבחינה מדינית וגם מבחינה ביטחונית.

חיים רמון: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת רמון.

רחמים מלול: השר נוה ישיב על ארבע ההצעות, בבקשה.

האשם מחאמיד: ראש הממשלה – – –

עסאם מח'ול: איפה ראש הממשלה?

עסאם מח'ול: איפה הוא?

רחמים מלול: שמענו, הבנו את הרעיון, הבנו את השאלה, אדוני.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

עסאם מח'ול: איפה ראש הממשלה?

עסאם מח'ול: איפה רב-המרצחים שלכם?

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת מח'ול, אני מבקש ממך.

דני נוה: על מה רצה חבר הכנסת מח'ול שראש הממשלה יבוא לפה?

דני נוה: לשמוע את דברי הבלע וההסתה שלך?

דני נוה: על מה רצית שהוא יבוא לפה?

דני נוה: לשמוע את דברי הבלע וההסתה שלך?

דני נוה: לראש הממשלה יש דברים מעולים וחשובים לעשות היום, ולא לשמוע את דברי הבלע וההסתה שלך.

עסאם מח'ול: איפה שרון?

עסאם מח'ול: – – – לבית-המשפט בהאג – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

רחמים מלול: נא להוציא אותו.

דני נוה: מי שרוצה להבין למה ראש הממשלה לא בא לפה היום, שיקשיב לך והוא יבין למה ראש הממשלה לא בא לפה היום.

עסאם מח'ול: הייל שרון, פושעי מלחמה, זה מה שאתם.

רחמים מלול: נא להוציא אותו מייד.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, חבר הכנסת מח'ול, קראתי אותך לסדר שלוש פעמים.

דני נוה: עד מתי תמשיכו להתייצב לצדם של הרוצחים?

רחמים מלול: אני מבקש מהסדרנים להוציא אותו.

רחמים מלול: להוציא אותו.

דני נוה: עד מתי תמשיכו להתייצב לצדם של הרוצחים?

דני נוה: עד מתי?

דני נוה: גם יהודים וגם ערבים נרצחו.

דני נוה: עד מתי?

רחמים מלול: השר נוה, עוד רגע, עוד רגע, בבקשה.

עסאם מח'ול: אתם אחראים לדם שנשפך בחיפה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, נא לצאת החוצה.

רחמים מלול: אני מבקש מהסדרנים להוציא אותו החוצה.

רחמים מלול: רבותי הסדרנים, נא להוציא אותו החוצה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: בבקשה, השר נוה.

רחמים מלול: (חבר הכנסת ע' מח'ול יוצא מאולם המליאה.)

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית דבר ראוי שנתייחד כאן היום, כל חלקי הבית הזה, עם זכרם של קורבנות הטרור, למעלה מ-400 איש ואשה, תינוקות וזקנים, חיילים ואזרחים, יהודים וערבים, משפחות שלמות, שברגע מר אחד קיפחו את חייהם; אזרחים ישראלים חפים מפשע שנרצחו על-ידי טרוריסטים פלסטינים שפלים, מוגי לב, חיות אדם חסרות צלם אנוש.

דני נוה: יהי זכרם של קורבנות הטרור ברוך.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חיילי צה"ל בסדיר ובמילואים נמצאים ברגעים אלה ממש בקו החזית בלחימה קשה, במצבים של סכנה לחייהם, וזה לא הזמן לחשבונות פוליטיים.

דני נוה: זה לא הזמן לוויכוח צעקני כאן, בבית הזה.

טלב אלסאנע: מלחמה נגד מי?

טלב אלסאנע: מלחמה נגד אזרחים.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

האשם מחאמיד: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מחאמיד, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

טלב אלסאנע: ממשלה שרוצחת ילדים.

רחמים מלול: קראתי אותך לסדר, חבר הכנסת אלסאנע.

רחמים מלול: גם בפעם השנייה אני קורא אותך לסדר.

טלב אלסאנע: הצבא הזה – – –

רחמים מלול: אני מבקש לאפשר לשר לדבר לפני שאקרא אותך לסדר פעם שלישית.

טלב אלסאנע: 25 גופות, שבוע לא נתנו לקבור אותן.

טלב אלסאנע: אין מים לאזרחים, אין תרופות.

רחמים מלול: אתה רוצה לצאת החוצה?

רחמים מלול: אתה רוצה להצטרף לחבר הכנסת מח'ול?

טלב אלסאנע: איזו מלחמה?

טלב אלסאנע: זה פשע מלחמה.

טלב אלסאנע: פושעי מלחמה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

רחמים מלול: סדרנים, נא להוציא אותו.

רחמים מלול: נא לצאת החוצה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, נא לצאת החוצה.

טלב אלסאנע: אין להם תרופות, אין כלום.

רחמים מלול: אני מבקש להוציא אותו מייד החוצה.

רחמים מלול: תודה רבה.

טלב אלסאנע: צריך להתבייש במה שעושים שם.

רחמים מלול: שמעו אותך, שמענו.

נסים זאב: – – –

טלב אלסאנע: פאשיסט כמוך צריך להתבייש.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע, תמשיך לדבר בחוץ, בבקשה.

רחמים מלול: (חבר הכנסת ט' אלסאנע יוצא מאולם המליאה.

רחמים מלול: )

נסים זאב: עוכרי ישראל.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

קריאה: כבר קראת אותו לסדר פעמיים.

רחמים מלול: יש רציפות?

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשעה זו כולנו צריכים לעמוד מאוחדים מאחורי החיילים שלנו, מאחורי הצבא שלנו, שנלחם כעת בערי יהודה ושומרון נגד הטרור הפלסטיני.

זהבה גלאון: מלחמה מיותרת.

דני נוה: בשעת לחימה זו, חברת הכנסת גלאון, גם האופוזיציה צריכה להתייצב באופן מאוחד נגד הטרור הפלסטיני.

זהבה גלאון: – – –

יצחק גאגולה: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה.

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה.

רחמים מלול: חברת הכנסת גלאון.

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אולי כל חברי הכנסת מהסיעות הערביות שרוצים לפתוח פה בזעקות שבר – יאפשרו להם להיכנס למוקטעה, ישמיעו שם את צעקותיהם ויניחו לנו לנפשנו.

יצחק גאגולה: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה, תאפשר לי לנהל את הישיבה.

דני נוה: יניחו לנו לנפשנו.

דני נוה: שיצעקו משם כמה שהם רוצים.

האשם מחאמיד: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מחאמיד, קראתי אותך פעם ראשונה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מחאמיד, האשם.

אילן גילאון: – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשעה הזאת ראוי היה שנתאחד כולנו בהסכמה רחבה, שאין, ולא יכולה להיות, שום הצדקה למעשי רצח, למעשי טרור ולשפיכות דמים.

דני נוה: ראוי היה שנתאחד בהסכמה רחבה כאן בבית הזה על כך שאנחנו במערכה חיונית לחיים שלנו, לחיי הילדים שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לאחר הטבח הנורא ביהודים שכל מבוקשם היה לקיים את מסורת ליל הסדר בחג החירות, החליטה ממשלת ישראל להורות לצה"ל לצאת למערכה על החירות שלנו.

דני נוה: מבצע "חומת מגן" הוא מערכה של הגנה עצמית, מערכה שבה קם עם ישראל ואמר לטרור הפלסטיני: לא עוד.

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה, אתה מפריע לי לנהל את הישיבה.

דני נוה: לא עוד לטבח, לא עוד לשחיטה, לא עוד.

דני נוה: ממשלת ישראל החליטה להכריע את הטרור הפלסטיני על כל חלקיו ומרכיביו ולפעול נגדו עד להשגת המטרה הזאת.

רן כהן: – – –

דני נוה: על מה המערכה, על הכיבוש?

דני נוה: על איזה כיבוש, חבר הכנסת רן כהן, בירושלים אולי?

דני נוה: בחיפה אולי?

דני נוה: בעפולה אולי?

דני נוה: בתל-אביב אולי?

דני נוה: על מה המערכה?

דני נוה: זו מערכה על הבית שלנו, חברי חברי הכנסת.

מוסי רז: – – –

דני נוה: זו מלחמה על החיים שלנו.

קריאות: – – –

דני נוה: זו המלחמה על הזכות שלנו לחיות כאן כיהודים בארצנו, בארץ-ישראל.

רחמים מלול: חבר הכנסת דרוקמן, חבר הכנסת דרוקמן.

דני נוה: זו מלחמה על הזכות שלנו לקיים מדינה משלנו.

דני נוה: זו מלחמה על הזכות שלנו לקיים בית לאומי לעם היהודי בארץ-ישראל.

האשם מחאמיד: – – –

רחמים מלול: האשם מחאמיד, תירגע.

דני נוה: זו מערכה שאין צודקת ומוסרית ממנה על החיים שלנו כאן בארץ-ישראל.

חיים דרוקמן: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת דרוקמן, חבר הכנסת דהאמשה, אתם שכנים.

אילן גילאון: – – – ב-1948.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מעל הכול, מבצע "חומת מגן" הוא קודם כול מבצע שבא לאפשר לנו לחיות את החיים שלנו כאן.

דני נוה: "חומת מגן" הוא מבצע שבא לאפשר לנו לשבת בבית-קפה שכונתי בתל-אביב, במסעדה בחיפה ובכל מקום אחר בארץ-ישראל.

מוסי רז: – – – את החיים שלנו.

דני נוה: על כך המערכה, אדוני היושב-ראש.

דני נוה: צה"ל נלחם ברמאללה כדי להגן על יכולתנו לחיות בירושלים.

דני נוה: הוא נלחם בשכם כדי להגן על תושבי חיפה.

דני נוה: הוא נלחם בג'נין כדי להגן על תושבי עפולה.

דני נוה: הוא נלחם בטול-כרם כדי להגן על תושבי נתניה.

דני נוה: הוא נלחם בקלקיליה כדי להגן על תושבי כפר-סבא.

קריאות: – – –

דני נוה: והמטרה ברורה – הכרעת הטרור, פירוק תשתיות ארגוני המרצחים, תפיסת מבוקשים, פגיעה בטרוריסטים, איסוף נשק והשמדת מעבדות חבלה.

דני נוה: וכבר עתה – אולי למגינת לבך, חבר הכנסת דהאמשה – ניתן לומר שצה"ל השיג הישגים יפים בפירוק תשתיות הטרור הפלסטיני, ולמרות צעקותיכם המבישות פה, אני משוכנע שכך יהיה.

האשם מחאמיד: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מחאמיד.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, בעוד כשבועיים נחגוג את יום העצמאות ה-54 למדינת ישראל – –

מוסי רז: אם תמשיכו כך – – –

דני נוה: – – ובמובנים רבים אנחנו עדיין מנהלים את מלחמת הקוממיות שלנו.

דני נוה: כמו אז, גם היום ידנו המושטת לשלום נדחתה פעם אחר פעם.

קריאות: – – –

דני נוה: כמו אז, גם היום, חבר הכנסת דהאמשה, רוב הציבור בישראל היה מוכן לפשרות כואבות.

מוסי רז: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מוסי רז, מוסי, מוסי רז.

דני נוה: אפילו בית-המדרש האידיאולגי שאני בא ממנו היה מוכן לפשרות כואבות, אבל היד המושטת לשלום נדחתה והושבה ריקם.

דני נוה: כמו אז, עד היום – – –

מוסי רז: מה אתם אומרים – – –

דני נוה: חבר הכנסת מוסי רז, מחאג' אמין אל-חוסייני ועד יאסר ערפאת, ידנו המושטת לשלום הושבה ריקם.

קריאות: – – –

דני נוה: מולנו מנהיגות שאינה רוצה בשלום אלא בהרג ובשפיכות דמים.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בניגוד לקולות של המיעוט הצעקני שנשמע כאן היום בבית הזה, רוב הציבור בישראל יודע את האמת.

דני נוה: הוא יודע, שצה"ל יצא למערכה הזאת באמת בהעדר כל אלטרנטיבה אחרת, בהעדר פרטנר למשא-ומתן מדיני, בהעדר שותף לדרך של שלום, וזו האמת שאזרחי ישראל יודעים אותה היטב.

דני נוה: וכולנו נושאים את עינינו בתקווה לימים שבהם יהיה עם מי לדבר, יהיה עם מי להגיע להסכמה, אבל תקווה זו תוכל אולי – אולי – להתממש רק אחרי הכרעה צבאית.

קריאות: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה.

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה.

רחמים מלול: כבוד השר.

רחמים מלול: חבר הכנסת מחאמיד, אני אקרא אותך פעם שנייה לסדר.

רחמים מלול: אל תאלץ אותי.

דני נוה: התקווה לשלום, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תוכל להתממש רק אחרי שכל אויבינו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, אנא ממך, תאפשר לשר להמשיך.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, התקווה לשלום תוכל אולי להתממש רק אחרי הכרעה צבאית של הטרור הפלסטיני; רק אחרי שכל אויבינו, מעזה ועד בגדד, יבינו שאת העם בישראל לא ניתן להכניע באמצעות טרור ורצח – רק אז אולי תתעורר מחדש התקווה לשלום.

דני נוה: ואני יודע שנשאלת הרבה השאלה מה יהיה ביום שאחרי.

דני נוה: ביום שאחרי ההכרעה הצבאית ידנו עדיין תהיה מושטת לשלום, ובהעדר פרטנר לשלום נצטרך בוודאי לקבל החלטות כיצד להחליט בעצמנו, ללא פרטנר לשלום, להגן על עצמנו ולקבוע איך אנחנו יכולים בדרך הטובה ביותר להגן על האינטרסים המדיניים והביטחוניים שיאפשרו לנו לחיות בשלום כאן בארץ-ישראל.

מוסי רז: מה תוכנית השלום – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני פונה בהזדמנות זו למדינות ערב שעמן יש לנו הסכמי שלום, ובראשן מצרים וירדן: ישראל היתה ונותרה מחויבת לשלום.

דני נוה: כל מבוקשנו הוא למגר את הטרור, ואין אויב גדול של השלום – אין אויב גדול לא רק של ישראל אלא גם של מצרים, של ירדן ושל שכנינו – מאשר הטרור הזה, הטרור הפלסטיני.

דני נוה: ומה שאנחנו צריכים לדעת זה להתגבר על ימים קשים אלה, ועל מדינות ערב כולן להבין שהחובה והאחריות המוטלות על כולנו הן להתגבר על הימים הקשים האלה מול האויב הזה של הטרור, כדי שמדינת ישראל תוכל להגן על חיי אזרחיה ולהמשיך לפעול למען השלום.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, מול קולות של ביקורת במדינות שונות, באירופה ובמקומות אחרים, מה שאנחנו יכולים לומר בצורה הברורה ביותר הוא, שאין אף מדינה נורמלית אחרת בעולם שהיתה נוהגת באופן שונה.

דני נוה: כשם שארצות-הברית שלחה את חייליה להילחם אלפי קילומטרים מהבית אחרי ההתקפה הרצחנית על וושינגטון וניו-יורק, עלינו מוטל לעשות זאת ממש על סף דלתנו.

דני נוה: בואו נשאל את השאלה הפשוטה: האם ממשלת צרפת היתה מוכנה להשלים עם רצח של מאות מאזרחיה ועם פיגועי התאבדות בפריס או במרסיי או במקומות אחרים?

דני נוה: שמעתי היום בדרך לפה, שרשת מזון נורבגית, סגן השר מלכיאור, הודיעה שהיא מחרימה סחורות ישראליות.

דני נוה: ואני רוצה לשאול: האם הם היו מחרימים סחורות גם אם היה מדובר ברצח של 400 איש ואשה, ילד וילדה נורבגים?

דני נוה: אני משוכנע שלא.

מוחמד ברכה: אתה כובש 3.5 מיליוני פלסטינים.

מוחמד ברכה: אתה מנהל מלחמה עם – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שהתווה נשיא ארצות-הברית של אמריקה, יש להילחם בטרור ובמי שנותן לו חסות; יש להיאבק בכוחות הרוע שמאיימים על שלום העולם.

דני נוה: זה מה שעשה גם ראש ממשלת ישראל, זה מה שעשתה ממשלת ישראל, זה מה שעושה מדינת ישראל – להילחם בכוחות הרשע, בתשתיות הטרור הפלסטיני, למען דבר אחד כל כך נכון, כל כך עמוק, שכל כך היה צריך לאחד אותנו פה, כל כך פשוט, והוא הצורך שלנו להילחם על חיינו, להגן על חיי ילדינו ולהבטיח את האפשרות שלנו לחיות כאן.

דני נוה: ואני משוכנע, אדוני היושב-ראש, בעזרת השם אנחנו ננצח במערכה הזאת.

דני נוה: הימים הרעים האלה יחלפו כשידנו על העליונה, כשהטרור הפלסטיני הוכה ואנחנו במצב טוב בהרבה, מצב שבו אנחנו יכולים לשאת עינינו לימים טובים יותר של שלום.

אבשלום וילן: כבוד השר, אני יכול לשאול אותך שאלה?

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני השר.

דני נוה: אני מסכים, אדוני היושב-ראש, להעברת הנושאים לדיון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת או להסרתם מסדר-היום.

דני נוה: אם חברי הכנסת יבקשו להסיר, אין לי התנגדות.

רחמים מלול: אבל מה אדוני מציע?

דני נוה: אין לי התנגדות להסרת הנושאים, ואם יבקשו להעביר לדיון בוועדה, אני גם כן לא מתנגד.

רחמים מלול: אם כך, אני שואל את המציעים אם הם מוכנים להסתפק בהודעת השר, כלומר להסיר את הנושא מסדר-היום.

רחמים מלול: אני מתאר לעצמי שתהיה התנגדות לכך.

רחמים מלול: חבר הכנסת שריד?

יוסי שריד: בוודאי.

רן כהן: אבל השר הציע להעביר לוועדה.

רחמים מלול: לחלופין הוא הסכים להעביר את זה לוועדה.

איוב קרא: להסיר.

רחמים מלול: חבר הכנסת קרא, יש לנו שר והוא מוסמך לומר את דעתו.

רחמים מלול: רבותי המציעים, אני מבין שאתם לא מסכימים להסרת הנושאים מסדר-היום, ועל כן נעבור להצעות אחרות.

רחמים מלול: חבר הכנסת דרוקמן, בבקשה, הצעה אחרת לזו של חבר הכנסת שריד.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת בני אלון, אם הוא באולם.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לבושתנו יש בכנסת חברי כנסת שמייצגים כאן את האויב.

חיים דרוקמן: לצערי הרב, גם הדברים של השמאל הקיצוני – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: די להסתה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בושה וחרפה.

חיים דרוקמן: – – לרבות אלה שנאמרו היום מעל במת הכנסת, רק מעודדים את האויב ומחזקים את המוטיבציה שלו, וזה מחוסר כל אחריות לאומית.

חיים דרוקמן: כמו כן, זה ממש טירוף מאין כמוהו שלפושע מספר אחת, מנהיג הכנופיות, הארכי-רוצח ערפאת, שאחראי למרחץ הדמים הנורא שמשתולל כבר כשנה וחצי, מדינת ישראל מעניקה חסינות.

חיים דרוקמן: זה אבסורד נוראי שמי שבגללו יש במדינתנו הורים שכולים, יתומים וכל כך הרבה נכים, ממשיך להעניק ראיונות לתקשורת הזרה ולהפיץ את שקריו ועלילותיו, וכל זה בחסות טוב הלב הישראלי.

חיים דרוקמן: אבסורד זה חייב להיפסק.

חיים דרוקמן: הוא חייב לתת את הדין על פשעיו, ויש להעמיד אותו למשפט כמו שהעמדנו את אייכמן למשפט.

חיים דרוקמן: הוא לא טוב ממנו, ובית-המשפט ישפוט אותו על כל מעלליו.

רחמים מלול: תודה.

חיים דרוקמן: רק משפט אחרון.

חיים דרוקמן: אני רוצה לחזק את ידי צה"ל במלחמתו נגד המחבלים המרצחים.

חיים דרוקמן: זו הדרך היחידה לנצח את הטרור הרצחני.

רחמים מלול: חבר הכנסת דרוקמן, תודה – – –

חיים דרוקמן: אני מסיים.

חיים דרוקמן: אני תובע מהממשלה לאפשר לצה"ל להשלים את מלאכת הקודש הזאת, שמגמתה הצלת חיים של חפים מפשע.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת בני אלון – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, העובדה שראש ממשלת ישראל, בהחלטת ממשלה, מגייס 31,000 חיילי מילואים ולא מוכן לבוא לכאן, מול הכנסת, לתת את ההסבר על מטרות המלחמה, אין לה תקדים בתולדות מדינת ישראל, והכנסת כולה – מימין ומשמאל – צריכה להתלכד ולהוקיע את הפחדנות הזאת.

אבשלום וילן: יתירה מזאת, העובדה שיש פה חברי כנסת מהימין הסהרורי, מסיעת המפד"ל, שבלהט ויכוח פוליטי חריף בינינו משתמשים בביטויים שאין להם מקום בבית הזה, ללא תגובה שלכם, גם היא חסרת אחריות.

אבשלום וילן: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך לקיים בשבוע הבא דיון מסודר במליאת הכנסת על המלחמה הנוכחית על כל היבטיה.

אבשלום וילן: עד אז, אני מבקש למצות את הנהלים הפנימיים, במסגרת ועדת האתיקה, עם אותם חברי הכנסת שעברו את כל הגבולות.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת וילן.

רחמים מלול: אני מקווה שיושב-ראש הכנסת שמע את בקשתו של אדוני.

רחמים מלול: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חבר הכנסת דהאמשה, אחרון המציעים.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה בורח, ראש הממשלה מפחד לבוא לכנסת ישראל ולתת לציבור דין-וחשבון על המלחמה הזאת.

נעמי חזן: מדוע הוא בורח?

נעמי חזן: למה הוא מפחד?

נעמי חזן: משום שהוא יודע היטב שהמלחמה הזאת מעצימה את הטרור והטרור מגביר את הכיבוש.

נעמי חזן: אנחנו נמצאים במעגל ללא מוצא, כי ראש הממשלה בורח מהסדר מדיני.

נעמי חזן: הוא בורח.

אברהם הירשזון: אולי הוא עסוק במשהו אחר?

אברהם הירשזון: את מסיתה.

נעמי חזן: חבר הכנסת הירשזון, הוא מפחד, והוא בורח ואין לו אומץ, כי הוא יודע שפעם אחר פעם הוא יודע איך להכניס אותנו למלחמות ואין לו מושג איך להוציא אותנו משם.

רחמים מלול: תודה, גברתי.

רחמים מלול: אחרון המציעים, חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהגיע הזמן שהממשלה הזאת תאזור פעם אחת אומץ ותופיע בפני העם, תופיע בפני הכנסת ונציגי העם ותגיד את דברה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שהיא תנסה לסתום את הפיות ותושיב לנו פה כמה צעקנים אשר בצעקות "ערבים" וכל מיני צעקות גזעניות אחרות ינסו לסתום לכנסת את הפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב, שהמלחמה הזאת שמתנהלת עכשיו היא מלחמה מצד אחד, צבא אחד נגד עם שלם שמדוכא בבתיו, בבתי-חולים, בחוסר כול וברעב ובטרור מדינתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל העניינים האלה חייבים לבוא לפני העם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא לראש הממשלה לחזור לעם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא לא הביא לא שלום ולא ביטחון, אלא רק הרחיק אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז שיחזור לעם והעם יאמר את דברו על הממשלה הזאת ועל מי שהוא רוצה שיהיה בראשות הממשלה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, אני מודה לך.

רחמים מלול: אני פונה אל המציעים ושואל אם הם מסכימים לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

זאב בוים: להסתפק.

רחמים מלול: חברי הכנסת כבר התנגדו להסרה.

רחמים מלול: חבר הכנסת שריד, מסכים?

יוסי שריד: כן.

רחמים מלול: מסכים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה?

מוחמד ברכה: מסכים.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת בוים?

זאב בוים: אנחנו בעד הסתפקות בדברי השר.

רחמים מלול: או.

רחמים מלול: קיי.

רחמים מלול: אז הצעתך, אדוני, יורדת, ואנחנו נצביע על הצעותיהם של חברי הכנסת שריד וברכה.

רחמים מלול: אני פונה גם לחבר הכנסת חיים רמון.

רחמים מלול: הוא איננו נוכח.

רחמים מלול: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה אם להעביר את הנושא לדיון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

מיכאל איתן: רגע, אדוני.

מיכאל איתן: אני רוצה שתהיה הצבעה על כל הצעה בנפרד.

רחמים מלול: אם יש דרישה.

מיכאל איתן: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת איתן, אני אשיב לך.

רחמים מלול: אני אפתור לך את הבעיה.

רחמים מלול: אם אחת הסיעות מבקשת הצבעה נפרדת, אומנם תהיה הצבעה נפרדת על כל הצעה והצעה.

רחמים מלול: לכן אני שוב פונה לחבר הכנסת זאב בוים, בשם סיעת הליכוד, האם אדוני רוצה הצבעה נפרדת?

זאב בוים: לא, הצבעה אחת.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים על כל ההצעות – אם להעביר אותן לדיון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

רחמים מלול: נא להצביע, בבקשה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 15 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 28 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

רחמים מלול: אני קובע, שברוב של 28 מתנגדים, 15 תומכים ואין נמנעים, הנושא לא יידון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת, ואם כך, הוא יורד מסדר-היום.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

רחמים מלול: הנושא הבא: התגברות האנטישמיות בצרפת ובערי אירופה – הצעה לסדר-היום מטעם סיעת גשר.

רחמים מלול: יציג את הנושא חבר הכנסת דוד לוי.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הנושא שביקשתי להעלות היום לסדר-היום של הכנסת נוגע ליהודים באירופה, ובצרפת בפרט, העוברים בחודשים אלה ימים קשים: מותקפים, בתי-כנסת נשרפים, בתי-קברות מחוללים, רבנים מבוזים, תלמידים יהודים מותקפים.

דוד לוי: אך אינני יכול להתעלם מן הדיון שהיה מנת חלקנו היום, כפי שבא לידי ביטוי כאן בצעקות, בהאשמות, ונדמה כאילו הכנסת מנותקת מן המציאות הנוראה שבה אנחנו חיים.

דוד לוי: מה לא עשו ממשלות ישראל כדי להגיע לשלום?

דוד לוי: אפשר, כמובן, להתעלם, אדוני היושב-ראש, ולומר: לא היינו כאן.

דוד לוי: מה לא היו מוכנות ממשלות ישראל, מימין ומשמאל, לעשות כדי להגיע לשלום ולמנוע מלחמה?

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, השאלה המתבקשת היא, מה היתה התוצאה.

דוד לוי: התוצאה היא מרחץ דמים איום.

דוד לוי: אזרחינו נרצחים בערינו, ביישובינו.

דוד לוי: מורל העם נפגע יותר מכפי שנפגע אי-פעם בכל המלחמות אשר נכפו עלינו.

דוד לוי: אפשר לומר שניתן היה לנהוג אחרת, בלי להפעיל את צבא-הגנה לישראל, כדי להבטיח את ביטחון אזרחינו?

דוד לוי: חיילינו עושים את המוטל עליהם, ובשביל זה יש לעם הזה צבא, כהגדרתו – צבא-הגנה לישראל, להגן על ביטחון האזרחים כאן, על המדינה, אל מול אלה שגם חוק הג'ונגל לא קיים אצלם, ששמו להם למטרה – אימוץ הטרור כנשק מדיני: או שתקבלו את תנאינו במלואם, או שנמשיך לרצוח בכם.

דוד לוי: אין מדינה שפויה בעולם שהיתה מקבלת דרך שכזאת, אלא אם החליטה להתאבד.

דוד לוי: האם "דברי הכנסת" היו מלאים כמו בחודשים האלה, 17 חודשים, בדברי הספד וניחומים, כפי שמנת חלקנו בחודשים האחרונים, מאז קמה מדינת ישראל?

דוד לוי: האם אנשים כאן מתעלמים מכך שהעם הגיע ממש לשבירה, והוא שואל, איך היה דמנו להפקר, היכן הצבא שלנו.

דוד לוי: איך נתפסו ה"הבלגה" וה"איפוק"?

דוד לוי: שני הדברים המפורסמים האלה, שהדהדהו בחלל שלנו כל החודשים האלה, נתפסו ונקלטו כחולשה וכחוסר אונים של ישראל, ונדמה היה לצד השני, שהנה, הנה, מצאו את עקב אכילס של העם הזה, אפשר להמשיך ולשפוך את דמו.

דוד לוי: למעלה מ-400 הרוגים, נשים וטף, זקנים ובני נוער, מסובים בליל הסדר בארצם ומתבוססים בדמם, ואנחנו נקיים את הדיון המטופש הזה?

דוד לוי: למי יש פטנט איך מפסיקים את מרחץ הדמים הזה?

דוד לוי: איפה היינו כל החודשים האלה?

דוד לוי: האם מאן דהוא חשב שנמשיך ונעשה את עצמנו כבת-יענה ואזרחינו ימשיכו להירצח בחוצות ערינו?

דוד לוי: חפצי שלום אנחנו.

דוד לוי: אם הצד השני רוצה בשלום, על איזה שלום הוא מדבר?

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, היה ראש ממשלה שהייתי בממשלתו, שגם הוא הלך שבי אחרי התזה הזאת, והיה מוכן, הדברים ידועים, לוותר כמעט על הכול, ומה קיבלנו?

דוד לוי: איזה מחיר שילמנו?

דוד לוי: מה הממשלה הזאת עשתה מיום כינונה?

דוד לוי: בגלל ההרכב שלה היא לא היתה יכולה לקיים את הדיון היסודי, אנה אנו באים, לא אל מול איומים, אלא אל מול הרציחות, הפעולות הנפשעות הנוראיות האלה.

דוד לוי: ומה יצא מכל זה?

דוד לוי: למי יש פטנט?

דוד לוי: מה מציעים היום אלה ששואלים את השאלה הנלוזה, מה מטרת המלחמה הזאת?

דוד לוי: מטרתה להגן על אזרחי ישראל, מטרתה לקטוע את היד שבאה לכאן לפוצץ גופותיהם של אחינו ואזרחינו כאן, לקרוע אותן לגזרים.

דוד לוי: לזה נועד הצבא.

דוד לוי: זו חובתה הצבאית והאלמנטרית של כל ממשלה בישראל, אדוני היושב-ראש.

דוד לוי: איזה פטנט אחר קיים, כאשר שבענו מרורים והתבוססנו בדמנו והבכי והאבל כמעט בכל עיר מערי ישראל?

דוד לוי: ישבנו בליל הסדר בשמחה השנה?

דוד לוי: כולנו מסובים היינו או כולנו בוכים היינו?

דוד לוי: אנחנו לא בגולה, לא במצב שאנחנו בארץ זרה, ללא מגן; אנחנו בארצנו, במולדתנו ובכוח מגן אדיר, שצריך היה להפעילו.

דוד לוי: מה, היינו צריכים להמשיך לעמוד ולהטיף?

דוד לוי: כמו מי שיציע לך: צא למלחמה עם עשרת הדיברות ביד.

דוד לוי: לא תרצח.

דוד לוי: הבא להורגך, השכם להורגו – זה כלל חיים יסודי.

דוד לוי: חפצי חיים אנחנו ורוצים שלום אנחנו, אבל הצד השני רוצה שאנחנו נקבל את כל תכתיביו, כדי שנהיה במצב, שכאשר נצטרך להגן על עצמנו, לא נוכל, גם אם נרצה.

דוד לוי: הרי זאת הדילמה הנוראה, וכאן כל אחד מצא לו עוד פטנט – גדר, ולכל אחד גדר משלו.

דוד לוי: איפה הגדר?

דוד לוי: אנחנו נהיה מחוץ לגדר, מעבר לגדר?

דוד לוי: אזרחינו החיים ביו"ש, להם לא צריך גדר?

דוד לוי: יהיו מחוץ לגדר?

דוד לוי: אזרחים מופקרים יהיו?

דוד לוי: אקסטריטוריאליים יהיו?

דוד לוי: אני יודע לאן זה מוביל, לגדר על 1967, לרבות בתוככי ירושלים.

דוד לוי: אם העם הזה החליט להיכנע, שיעשה זאת במהרה, ואז לא יהיה ראוי למולדת.

דוד לוי: העם הזה חפץ חיים, הוא אמר את דברו בבחירות האחרונות, ומי שמדבר על דמוקרטיה, שיכבד את רצון העם.

דוד לוי: היה ניסיון ללכת בדרך הזאת – לא לפשרה, לוויתור מקסימלי שאין כמותו – ולא הצליח, והעם הבין מה הביאו ההסתה ההיא והשנאה שטופחה, ולכן אמר את דברו.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, לא יכולתי שלא לומר את הדברים האלה לנוכח מה שהיה כאן, גם VIS-A-VIS המשפחות שיושבות היום שבעה, ומחויבים היינו להתאפק, ואם כבר מתכנסת הכנסת בימים אלה ולנוכח מה שפקד ופוקד אותנו, נוכח הסכנות והמשימות המוטלות על צבא-הגנה לישראל, מעל הבמה הזאת לומר לחיילינו: חזקו ואמצו, אתם המגן.

דוד לוי: על כל מה שעברנו, זולתכם אין.

דוד לוי: סייעתא דשמיא יש, אבל עשה את המוטל עליך, ולכן צבא-הגנה לישראל הוא המגן של ישראל.

דוד לוי: עכשיו אני אגע בנושא, ברשותך.

רחמים מלול: אדוני מדבר כבר 11.5 דקות.

אברהם הירשזון: אני הפרעתי לו קודם.

דוד לוי: עוד כמה דקות.

דוד לוי: נער הייתי גם זקנתי בבית הזה, ואני לא זוכר בלבול כזה בימים נוראים שכאלה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, בעוד אנחנו ניצבים בפני הגל הנורא הזה של מבקשי לא רעתנו אלא נשמתנו ונפשנו, ונוקטים את הדרך הנפשעת ביותר, אחינו באותה אירופה רוויית דם יהודי של אותם ימי מלחמת העולם השנייה, כאשר ראו ועמדו מנגד, ולאחר מכן נתגלו עובדות שממשלות ומדינאים לא קיימו את חובתם המוסרית הבסיסית, וכך הובל עמנו לטבח.

דוד לוי: קדמו לכך פעולות אשר ביטאו את השנאה כלפי היהודים באשר הם – בימים אלה אתה שואל את עצמך: על אותה אדמת אירופה יכול שוב להתחולל מחול שדים כזה נגד יהודים?

דוד לוי: והסיבה היום היא, כי ישראל, משום שהיא מגינה על עצמה, בני העם היהודי ישלמו את המחיר, וממשלות מתכחשות?

דוד לוי: העניין הזה נמשך חודשים, ושמענו ממדינאים ומראשי מדינות: אין דבר כזה.

דוד לוי: התעלמות, התכחשות.

דוד לוי: היום פתאום גם העיתונות הצרפתית והאחרת מתעוררות אל מול המציאות הנוראה הזאת שבה בית-כנסת נשרף במרסיי וספרי תורה עלו בלהבות, ויהודים צריכים לעשות לוויה לספרי תורה, רבנים מותקפים, ויהודי מפחד היום לומר את אשר הוא צריך לומר בימים אלה: יהודי אני.

דוד לוי: חלפו הימים שבהם הלכתי חפוי ראש.

דוד לוי: מדינת ישראל קיימת על מנת להגן על כל יהודי באשר הוא, ואנחנו קוראים מעל הדוכן הזה לממשלות באירופה, כפי שמר פרודי אמר: הפעולות האלה נפשעות וברבריות.

דוד לוי: תקיפת יהודים היא בלתי נסבלת.

דוד לוי: יש לעשות מעשים, משום שהתוקפים מקבלים גם סיוע מבחוץ על מנת לעולל ליהודים מה שהם מעוללים להם בימים אלה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, קולנו חייב להישמע ברמה, ולא נשקוט ולא ננוח, משום שאותם יהודים הם גם אזרחי אותן מדינות והם זכאים להגנה, לא כאשר מאוחר כבר והדברים לעיני כול.

דוד לוי: אסור היה להתעלם, אסור היה לטשטש, אסור היה להבליג כאשר הגל העכור והנורא הזה החל, ולומר: אצלנו אין דבר כזה.

דוד לוי: יש ויש, וחובה על אותן ממשלות, בראש ובראשונה על צרפת, על נשיאה, שהיום אומר שהדברים הם נוראים ובלתי-נסבלים, לעשות כדי לא רק לבלום, אלא להעניש את האחראים ולעשות על מנת שידעו שהדברים האלה לא יתאפשרו במדינות האלה.

דוד לוי: דם יהודי לא יהיה הפקר.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת דוד לוי.

רחמים מלול: חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, עם ישראל למוד הסבל והתלאות, אשר במהלך ההיסטוריה רבים מבניו נרדפו ללא רחם ומסרו נפשם אך ורק בשל היותם יהודים, מציאות יומיומית זו היא שדחפה והיוותה את ה"טריגר" להקמתה של מדינת ישראל, מתוך הנחה כי במדינה משלנו תחת שלטון יהודי אין מי שירע לנו, ואם מאן-דהוא יביע נכונות שכזו, שמורה לנו הזכות לעמוד על נפשנו להגן ולהתגונן מפני כל הקמים עלינו לרעה.

יאיר פרץ: לכאורה, אדוני היושב-ראש, זו היתה צריכה להיות זכות לגיטימית השמורה לכל אומה ואומה והעומדים בראשה – להגן על תושביה ועל אזרחיה של מדינת ישראל.

יאיר פרץ: אולם המציאות כיום מראה אחרת.

יאיר פרץ: עם ישראל אינו בטוח בארצו שלו.

יאיר פרץ: הסיבות למצב האבסורדי הזה הן התערבותן של מדינות אשר לכאורה מהוות בעלות בריתה של מדינת ישראל במתן תמיכה וסיוע מצד אחד, ומצד שני משתפים פעולה עם הקמים עלינו, תוך הצטדקות שמאבקם צודק ומלחמתם מלחמת שחרור.

יאיר פרץ: סתירה מיניה וביה בהתנהגות זו חושפת את פרצופם האמיתי של ידידינו ובעלי בריתנו.

יאיר פרץ: נגיעות אישיות הן שמנווטות את מעשיהם, ולא טובת הצדדים.

יאיר פרץ: במהלך השנה וחצי האחרונה, אדוני היושב-ראש, הטרור הקשה הראה בצורה הברורה ביותר מיהו הפרטנר שלנו לשלום.

יאיר פרץ: טרור אשר כל מגמתו רצח ושפיכות דמים ללא כל הבחנה.

יאיר פרץ: נשים וילדים כאחד.

יאיר פרץ: טרור קשה ולא אנושי בכל קנה מידה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ריח בתי-כנסת שרופים עומד שוב באוויר היבשת הישנה, זו הנאורה, הליברלית, הדמוקרטית, שכל פעולה של התגוננות על חיינו גורמת לה למפל של גינויים וקריאות לחרם.

יאיר פרץ: שוב אותה אירופה הידועה בנימוסיה הטובים, שוב אותה צרפת, הדובדבן שבעוגה, ארץ אנינת טעם.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, בעוד ימים ספורים נציין את יום השואה, ודומה כאילו דבר לא קרה, כאילו לא נשרפו ספרים, כאילו לא הוצתו בתי-כנסת על ספרי הקודש ועל המתפללים.

יאיר פרץ: וכבר 50 וכמה שנים שעברו מחקו את הכול.

יאיר פרץ: ביטויים של שנאת היהודים בצרפת מגיעים לשיאים חדשים שכמותם לא נראו במדינה מאז המלחמה ההיא.

יאיר פרץ: בית-הכנסת ברובע ה-12 של מרסיי נשרף עד היסוד, וחמישה ספרי תורה ומאות ספרי קודש אחרים עלו בלהבות.

יאיר פרץ: ומאליהן עולות וצפות המלים: מי ששורף ספרים, סופו שישרוף בני אדם.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, האנטישמיות הרימה ראש והכתה ביממות האחרונות בארבע פינות בצרפת: בשטרסבורג, בליון, בטולוז, במרסיי ובפאתי פריס.

יאיר פרץ: יהודי צרפת כבר מתריעים על כך זה זמן.

יאיר פרץ: אך כמו אז, כך גם היום, משתמשים "ידידינו הנאורים" בנשק הידוע: קשר של שתיקה ואתו הכחשה ומייד היציאה להתקפה.

יאיר פרץ: נשיא צרפת נוזף בעיתונאים יהודים, ואני מצטט: "אין בצרפת אנטישמיות – הוא אומר – אין בצרפת אפילו אנטישמי אחד".

יאיר פרץ: שר החוץ הצרפתי ודרין מזהיר מפני שנאת צרפת הפושה בישראל.

יאיר פרץ: זאת ועוד, לאחר שסגן שר החוץ שלנו, הרב מלכיאור, התריע על התקריות בצרפת, האשים שר החוץ הצרפתי את הרב מלכיאור כי הוא חפץ לעודד את ההגירה לישראל.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אנטישמיות היתה, הווה וכנראה שתהיה גם בעתיד.

יאיר פרץ: לעתים היא רוחשת מתחת לפני השטח ולעתים היא מרימה ראש.

יאיר פרץ: כך בימים האלה, מלבד צרפת, גם בבלגיה וגם ברוסיה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ממשלת ישראל וכנסת ישראל אחראיות לשלומו ולשלמותו של העם היהודי.

יאיר פרץ: אנו קוראים מעל במה זו לכל יהודי ויהודי בעולם לעלות לארץ-ישראל, להשלים את בניינה ולהיות במקום היחיד עלי אדמות שהוא ביתם של היהודים.

יאיר פרץ: עם זאת, מחובתנו לעשות כל אשר לאל ידינו כדי לכרות את ראשה של המפלצת האנטישמית.

יאיר פרץ: ובשבוע הבא, ביום הזיכרון לשואה ולגבורה, נזכיר לעולם, ובעיקר לעצמנו, אדוני היושב-ראש, כי אסור לשכוח ומה שהיה אסור שיחזור.

יאיר פרץ: בהזדמנות זו, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לחבר הכנסת דוד לוי על דבריו הכנים, שיצאו מן הלב ונכנסו להרבה לבבות של היושבים כאן.

יאיר פרץ: אני רוצה בהזדמנות זו לחזק את ראש ממשלת ישראל, את צבא-הגנה לישראל, על פעולתם בקרב הרשות הפלסטינית על מנת לגונן על ילדינו, כדי שדמנו לא יישפך, דם ילדינו ודם אנשינו, ושנוכל להתהלך חופשי במדינתו היחידה של העם היהודי.

יאיר פרץ: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת יאיר פרץ.

רחמים מלול: סגן שר החוץ, חבר הכנסת מלכיאור, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, יש הלכה בהלכות הפסח, שאומרת שאסור לבלוע את המרור כשאוכלים מרור, צריך לטעום את המרור.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהעם היהודי יצא ידי חובה.

מיכאל מלכיאור: לצערנו, את ההלכה הזאת טעמנו והרגשנו את המרור, את הדמעות בימים קשים, קודם כול פה בארץ, אבל גם ברחבי העולם היהודי.

מיכאל מלכיאור: בעזרת השם, אולי בסימן המימונה של היום, נגיע גם לימים מתוקים יותר וטובים יותר.

מיכאל מלכיאור: כל האירועים האנטישמיים, שבצורה מאוד ראויה שמענו עליהם פה מחברי הכנסת המכובדים, אכן מעוררים הרבה מאוד דאגה.

מיכאל מלכיאור: בצרפת לבדה שמענו ממש על מבול של אירועים אנטישמיים: הצתת בית-הכנסת במרסיי, היה גם ניסיון פריצה לגן-ילדים שם, הצתה בבית-הכנסת בליון, תקיפת זוג יהודים בליון על-ידי שישה ערבים, הכו אותם באלימות, ירי לעבר האיטליז היהודי בטולוז, ניסיון להצית את בית-הכנסת בשטרסבורג, חדירה לבית-ספר יהודי בפריס, שרק בגלל חופשת הפסח לא היו שם תלמידים, זריקת בקבוקי מולוטוב על בית-הכנסת בניס.

מיכאל מלכיאור: אתמול קראנו על שדר גלגל"צ שהוכה באוניברסיטה מצפון לפריס, והבוקר שוב הושלך בקבוק תבערה על בית-כנסת במונפליה.

מיכאל מלכיאור: זה בא יחד עם עוד אירועים ששמענו עליהם בבלגיה, בגרמניה, בנורבגיה, ברוסיה, במדריד, דברים חמורים ביותר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו, אכן, התרענו על הדברים האלה בשנה וחצי האחרונה בצורה מאוד חזקה בפני כל השלטונות.

מיכאל מלכיאור: אין זה המקום לפרט את מגוון הפעילויות שאנחנו נוקטים, אבל אנחנו מקיימים מגעים מדיניים, פעילות מול תקשורת, הפעלת גופים ואישים ופעילות ציבורית במדינות השונות.

מיכאל מלכיאור: בשבוע האחרון קראנו לשגריר צרפת בישראל, וגם לממונה על שגרירות בלגיה, למשרד החוץ, על מנת להביע באוזניהם את דאגתנו מהמצב ולשמוע מהם על האופן שבו מתכוונות ממשלותיהם להתמודד עם הבעיה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להדגיש, שאני, גם כיושב-ראש הפורום למאבק באנטישמיות, אחרי ויכוח נוקב עם ממשלת צרפת, הייתי בביקור שם לפני שבועיים בפגישות עם כל רמות הממשל, לרבות שר החוץ, והבטיחו לי שם הבטחות, בניגוד להצהרות שהיו בעבר, אכן לעבוד בצורה הרבה יותר נמרצת.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שחלק מהתוצאה של הפעילות הזאת היו הגינויים של הממשלות האלה על האירועים שהיו.

מיכאל מלכיאור: הנשיא שיראק וגם ראש הממשלה ז'וספן החליטו על תיאום עמדות ביניהם על מנת שהמסר יהיה מחודד ולא ייתפס כחלק ממערכת הבחירות שמתקיימת עכשיו.

מיכאל מלכיאור: שר הפנים שם – אני חושב שחשוב לציין גם את הדברים החיוביים שנעשים – הורה להגביר את השמירה על בתי-כנסת ומרכזים יהודיים.

מיכאל מלכיאור: הוא הוציא לצורך כך 1,100 שוטרים ואנשי משמרת ביטחון עכשיו, בימים האחרונים.

מיכאל מלכיאור: שרת המשפטים הנחתה שופטים להחמיר בעונשם של המעורבים באירועים כאלה ולהתייחס אליהם כאל פשעים אנטישמיים ולא כאל אירועים אלימים סתמיים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שגם הדבר הזה חשוב, וחבל אולי שהוא לא נעשה לפני כן, כשהתרענו על זה במשך שנה וחצי, למעשה מאז פרץ הגל החדש של האנטישמיות.

מיכאל מלכיאור: הנשיא שיראק אמר, כי כשנשרף בית-כנסת אחד, צרפת כולה מושפלת, וכשפוגעים ביהודי אחד, צרפת כולה נפגעת.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שגם הדברים של ראש הממשלה ז'וספן, שאמר שהמדינה תרדוף ותדכא בהחלטתיות ובחומרה כל התחדשות או גילוי של אנטישמיות, יהיה התירוץ לפעילות הזאת אשר יהיה – אני חושב שאלו הם דברים ראויים, וצריך לציין אותם.

מיכאל מלכיאור: גם ממשלת בלגיה גינתה בחריפות את האירועים והודיעה כי היא מתייצבת אל מול כל תופעה אנטישמית.

מיכאל מלכיאור: אנחנו, עם זאת, נעשה פעילות מתואמת, של כל אדם הגון בעולם.

נסים זאב: סליחה, נתפסו אנשים כלשהם – – –?

מיכאל מלכיאור: האנשים עדיין לא נתפסו, ואנחנו בהחלט מצפים שעם המאמצים שעכשיו נעשים, ובניגוד למה שהיה בעבר, הם ייתפסו.

מיכאל מלכיאור: יש גם שדרוג בעצם זה שהיו פה קבוצות מאורגנות.

מיכאל מלכיאור: צריכים גם לדעת שזה בא מתוך איזה פונדמנטליזם עם יסוד פה במזרח התיכון, והדברים משודרים בגלים לווייניים, שנכנסים לכל בית בצרפת.

מיכאל מלכיאור: צריך לדעת, שכדי להילחם בדמוניזציה של מדינת ישראל ושל העם היהודי, מעבר לוויכוחים הפוליטיים הלגיטימיים – להילחם בדמוניזציה הזאת, שהיא התופעה המרכזית שגורמת לכל הגל הזה של האנטישמיות החדשה, אנחנו, כמובן, נמשיך לעקוב מקרוב אחרי האירועים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מיידעים את כל הגורמים הנוגעים בדבר בארץ ובחוץ-לארץ, בכל האמצעים הנדרשים, כדי למגר את התופעה.

מיכאל מלכיאור: אין שום רמה של סובלנות כלפי השנאה הזאת וכלפי התופעות האלה.

מיכאל מלכיאור: דברים מתחילים מילולית, ואחר כך מגיעים למעשים פיזיים ולהתקפות על נפש, על בתי-כנסת, ספרי תורה, בתי-ספר וכל המוסדות היהודיים ברחבי תבל.

מיכאל מלכיאור: אנחנו, אכן, נעקוב מקרוב אחרי האירועים.

מיכאל מלכיאור: מאחר שהנושא חמור, ועדת החוץ והביטחון לקחה על עצמה לעקוב אחריו.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שהמציעים יסכימו להעביר גם את הנושאים שהם העלו לוועדת החוץ והביטחון להמשך הטיפול.

רחמים מלול: תודה לאדוני סגן שר החוץ.

רחמים מלול: הצעות אחרות – לחבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת גילאון.

רחמים מלול: גם חבר הכנסת הירשזון הגיע?

רחמים מלול: טוב, כיוון שאדוני רשום בתור ואני כבר קראתי בשמות שניים נוספים שידברו, ניתן לשלושה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תופעת הגזענות, והאנטישמיות בפרט, וכל תופעה של שנאת עם, היא תופעה מגונה באשר היא, היא מנוגדת לרוח התרבות וההווי הדתי שבו אני מאמין וממנו אני בא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לי בעניין הזה אלא להתגאות, שבתרבותי ובהיסטוריה של המוסלמים, יהודים ולא יהודים, כל בני העמים יכלו לנשום לרווחה וליהנות מחיק חם גם כאשר נרדפו בארצות אחרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייב אני, אדוני היושב-ראש, לומר היום, שמה שהיה אתמול ראוי לכל גינוי, והייתי רוצה לשמוע חברי כנסת, דווקא מהצד השני של הבית ומהצד האחר, או מחברי היהודים, שיגנו את הכאתם של חברי הכנסת הערבים בכוונה, באלות, בגז מדמיע, עד כדי התעלפות ועד זוב דם והשארת סימנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מקרה כזה ודברים כאלה שהולכים ונשנים, פעם אחר פעם, חייבים להדליק נורה אדומה אצל כולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל הכיוון הזה והסחף הציבורי הגזעני הזה הוא רק בעוכרינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייבים לעצור את זה, ויפה שעה אחת קודם.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת גילאון, בבקשה.

רחמים מלול: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת הירשזון, שינעל את הישיבה היום.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שנתת לי לדבר, אף שלא הייתי בסדר הדוברים.

אילן גילאון: אנחנו משקיפים בדאגה רבה על המתרחש באירופה היום ועל גורלם של אחינו היהודים.

אילן גילאון: עם זאת, מדובר, בכל הפעולות שהתרחשו עד עכשיו, באירועים, בפעולות של אנשים שהם עצמם שמים כנגד שמים.

אילן גילאון: אם מדובר באנטישמיות – זה שמיות נגד אנטישמיות.

אילן גילאון: לכן לא הייתי אומר שיש גל חדש של אנטשימיות באירופה, ולא הייתי מפליג עד כדי כך.

אילן גילאון: עם זאת, אני אומר שאחריותם של פרנסי ומנהיגי האומות האירופיות היא לדאוג לגורל אחינו.

אילן גילאון: אני רוצה לומר, ברשותך, אדוני, משפט אחד על הדיון שהתקיים כאן, הדיון המיושן, המתלהם, שאנחנו שומעים אותו כל כך הרבה שנים.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: מי שבונה חומת מגן בונה אותה במקום שהיא תוכל להגן.

אילן גילאון: אנחנו כמעט ארבעה עשורים מבינים, שחומת מגן אפשר לבנות רק באותו מקום שהיא תגן על העם שלנו ולא על עם אחר, על אנשים אחרים, על עם שלא רוצה אותנו.

אילן גילאון: בסופו של דבר, אדוני, הפתרון יהיה לבנות חומת מגן, כפי שאמר חבר הכנסת דוד לוי, באותו מקום שעבר בו הגבול ב-1967 – – –

רחמים מלול: לא את זה הוא אמר, אדוני.

נעמי בלומנטל: – – –

אילן גילאון: אני שמעתי מה הוא אמר, אדוני, בדיוק.

נעמי בלומנטל: אתה מטעה – – –

אילן גילאון: אני לא מטעה איש.

רחמים מלול: לכן הוא מתנגד לחומת המגן.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: אני, את הדיבורים המתלהמים והמיושנים האלה, שבהם אף אחד לא מקשיב לשני, כבר שומע הרבה מאוד זמן.

אילן גילאון: אני לא בטוח, אדוני, אם יש לנו פרטנר בצד השני.

אילן גילאון: אני בטוח, שהממשלות מוליכות בכחש זה ארבעה עשורים, ולא מפסיקות את אותו דבר שנקבע במתווה בן-גוריון – לא קלינטון, לא טנט, ולא "וואי" – כאסון הגדול ביותר שלנו.

אילן גילאון: הגבול יעבור בגבולות 1967.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת גילאון.

רחמים מלול: אחרון הדוברים, חבר הכנסת הירשזון, בבקשה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, רבותי חברי הכנסת, ביום ראשון אני נוסע לעמוד בראש "מצעד החיים", בין אושוויץ לבירקנאו.

אברהם הירשזון: כאשר אתה עומד בבירקנאו, גיא ההריגה הגדול ביותר של העם היהודי, אתה רואה ששני מטוסים היו יכולים למנוע הרג של 3 עד 4 מיליוני יהודים.

אברהם הירשזון: אנחנו יודעים בוודאות, שכל מדינות אירופה ומדינות העולם ידעו את אשר קורה שם.

אברהם הירשזון: ידעו ושתקו, ידעו והתכחשו, ולאף אחד מהן לא היה אכפת שהעם היהודי ייזרק לפח האשפה של ההיסטוריה.

אברהם הירשזון: והנה, בימים האלה, אותם מנהיגי אותן מדינות, אם זו שווייץ, שמנעה את כניסת היהודים לגבולותיה, ובכך שלחה אותם למוות, אם זו צרפת, שממנה יצאו יהודים לאושוויץ ולבירקנאו, והצרפתים גזלו את רכושם – אותם מנהיגים מרימים ראש, והיום יוצאים נגד מדינת ישראל, שבאה למנוע שואה חדשה מהעם היהודי.

אברהם הירשזון: היום, לפני יום השואה, מן הראוי, אדוני סגן השר, שמדינת ישראל תאמר להם: תעשו את חשבון הנפש שלכם ותסלקו את הצביעות מעל מדיניותכם.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, עוד מלה לחבר הכנסת דהאמשה.

אברהם הירשזון: אתה רצית שאנחנו נגנה את אשר אירע אתמול, ואני מתפלא עליך, חבר הכנסת דהאמשה.

אברהם הירשזון: כמוסלמי מאמין לא שמעתי אותך מגנה רצח יהודים חפים מפשע שישבו להתפלל בליל הסדר, אז למה אתה מצפה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם הירשזון: אם היית אתה, וחבריך הצבועים, עולים פה על הדוכן, ולפחות את הרצח הנפשע הזה מגנים – זה היה דבר אחר.

אברהם הירשזון: אבל אין לכם שום זכות לבוא ולתבוע היום מאתנו כלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, זו הסערה שאחרי השקט.

רחמים מלול: חברי המציעים – חבר הכנסת דוד לוי מסכים לדיון בוועדה?

רחמים מלול: – תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת יאיר פרץ?

רחמים מלול: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על העברת הנושא לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

רחמים מלול: בבקשה, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 16 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלון, אני מצטער שלא תוכל להצביע מהמקום החדש שלך, אבל אני מוסיף את קולך, נכון?

רחמים מלול: אם כן – 17 בעד העברת הנושא לוועדת החוץ והביטחון, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: רבותי, חברי הכנסת, תם סדר-היום.

רחמים מלול: כנס מיוחד זה של הכנסת נעול.

רחמים מלול: תודה רבה ומועדים לשמחה.