ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 209, 2001-06-12 00:00

נעמי חזן: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום; יום שלישי, כ"א בסיוון התשס"א, 12 ביוני 2001.

נעמי חזן: הנושא הראשון על סדר-יומנו: נאומים בני דקה.

נעמי חזן: הרוצים להשתתף, אנא הצביעו.

נעמי חזן: בבקשה.

נעמי חזן: אני מבקשת מהסדרנים את הפלט של ההצבעה.

נעמי חזן: ראיתי את חברת הכנסת נחמה רונן ואוסיף אותה.

נעמי חזן: אם כך, נתחיל.

נעמי חזן: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

נעמי חזן: בבקשה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, עיתון "הצופה" פרסם היום בעמוד הראשון, ששוב נדחה משפטו של סוכן השב"כ "שמפניה", הלוא הוא אבישי רביב.

זבולון אורלב: חלפו יותר מחמש שנים וחצי מאז הרצח הנורא של ראש ממשלתנו יצחק רבין.

זבולון אורלב: מיצו את המשפט עם מרגלית הר-שפי, והיא נמצאת בבית-הסוהר.

זבולון אורלב: מדוע דוחים משפט?

זבולון אורלב: מדוע לא מבררים את האמת?

זבולון אורלב: הדברים האלה מעוררים אי-אמון וגורמים להרגשות מאוד לא טובות בקרב הציבור שבתוכו פעל אבישי רביב, כאילו המדינה, השב"כ, מחפים על סוכן שאולי היה יכול למנוע את הרצח הנורא ולא עשה כן, ובהתנהגותו תרם להתססה וליצירת אווירה שהביאה לרצח הנורא.

נעמי חזן: אני מודה לך.

נעמי חזן: חבר הכנסת בנימין אלון, ואחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת אורלב.

בנימין אלון: אם אבישי רביב יפתח את פיו, ורק הוא, הרי הוא יכול לחשוף הרבה דברים חשובים מאוד.

בנימין אלון: החשש הזה התקיים כאשר הוא ביקש וקיבל אישור מבית-המשפט בירושלים, מהשופטת שולי דותן, לפתוח את התיקים ולראות בדיוק מי ידע עוד הרבה דברים.

בנימין אלון: בשלב הזה הפרקליטות והשב"כ התכנסו יחד, והפרקליטות הגישה ערעור לבית-המשפט המחוזי.

בנימין אלון: נוסף על כך החליפו את העורך-דין, והעורך-דין החדש, פלג, הוא איש שב"כ.

בנימין אלון: מכאן ואילך יש עיכובים במטרה אחת: לסתום את הפה של אבישי רביב ולא לתת לציבור לדעת את כל מה שצריך לחשוף.

בנימין אלון: אני מצטרף לקריאה של חבר הכנסת אורלב: הגיע הזמן שהדברים יצאו החוצה וייחשפו.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת מוסי רז, ואחריו – חבר הכנסת יצחק גאגולה.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, אתמול קיבלתי מכתב משר הביטחון, שגרם לשערותי לסמור.

מוסי רז: שנים אני משרת כקצין במילואים, והנה קיבלתי מכתב משר הביטחון, ולפיו מתברר שאם חייל מילואים יצא לשירות מילואים ונפצע, הוא איננו מקבל פיצוי בשיעור משכורתו שלפני שירות המילואים.

מוסי רז: זה המינימום שיכול לבקש כל אזרח שנקרא לשירות, תורם מזמנו, מסכן את חייו ובסופו של דבר נפצע ולא יכול לעבוד יותר ופוגעים לו במשכורתו.

מוסי רז: אני חושב שכל חברי הכנסת צריכים להתאחד כדי לשים מייד קץ לשערורייה הזאת.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת יצחק גאגולה, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יצחק גאגולה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום במשכן היינו עדים למחזה מרנין לב של סטודנטים וסטודנטיות מארצות-הברית שבאו לארץ במסגרת התוכנית "תגלית", הידועה לכולנו, כדי להתרשם מיופיה של הארץ ומהערכים שבה.

יצחק גאגולה: יחד עם הפילנתרופים קיבלתי אותם היום בבוקר כיושב-ראש הלובי של חברי הכנסת לענייני תפוצות.

יצחק גאגולה: המחזה הזה מרנין את הלב, וצריך לחזק אותו ולברך אותם על כך שבימים אלה הם באו אלינו וחיממו את לבנו.

יצחק גאגולה: כולנו בכנסת כאיש אחד צריכים להעריך אותם על כך ואת אלה שתמכו ותומכים בהם, והבנתי שגם יתמכו בהם בעתיד.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת יחיאל לסרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, במשרדי קיבלתי בפקס טופס שלפיו איש דת מוסלמי, שנקרא אימאם, שמכהן באיזה מסגד, חייב לרשום את כל התפילות במשך היום, באיזו שעה, האם הוא התייצב או לא התייצב, ואם הוא נעדר עליו לכתוב למה והאם הוא מבקש חופש, כאילו מדובר בעובד רגיל באיזה משרד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו אני שומע יותר מזאת, שמשרד הדתות מכין איזו תוכנית, או מהפכה, והוא רוצה להוציא את אנשי הדת של התנועה האסלאמית, שידועים כאן, מן המסגדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להזהיר, שעניין הדת המוסלמית, וענייני דת בכלל, הם עניינם של המאמינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שבמסגד או באיזה מקום דתי ישימו איש מטעם, או עובד של משרד זה או אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העניין הוא ציפור נפשנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מזהיר שוב, שמי שישחק באש הזאת ייכווה ממנה, ורק הוא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת יגאל ביבי, אסביר לך את השיטה.

נעמי חזן: אתה נמצא באות בי"ת.

נעמי חזן: אני מנסה לגוון מטבע הדברים.

נעמי חזן: אדוני, אני מקווה שתבין.

נעמי חזן: חבר הכנסת יחיאל לסרי, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יחיאל לסרי: גברתי היושבת-ראש, בשבוע שעבר ביקרנו, חברי ועדת החינוך והתרבות, בבית-הספר התיכון המקיף א' באשדוד.

יחיאל לסרי: מטרת הביקור היתה לקבל משוב על תוכנית חדשה לרפורמה במערכת החינוך בשם "עוז ותמורה", שנוסתה בשנה האחרונה בחמישה בתי-ספר ברחבי הארץ.

יחיאל לסרי: על-פי התוכנית הקדישו המורים יותר שעות לתלמידים ולבית-הספר ובכך שיפרו את ההישגים והאווירה בכל חמשת בתי-הספר שהשתתפו בניסוי.

יחיאל לסרי: התרשמנו מאוד שייתכן שמדובר סוף-סוף בתוכנית שהיא צעד ראשון באותה מהפכה הנדרשת כל כך במערכת החינוך.

יחיאל לסרי: אני חושב שעל כולנו לתמוך בהרחבת התוכנית לבתי-ספר נוספים וגם לקרוא למר בן-שבת, יושב-ראש הסתדרות המורים, להצטרף למר ארז, יושב-ראש ארגון המורים, לתמוך בהמשך התוכנית.

נעמי חזן: תודה רבה לך, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת משה גפני.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, שר האוצר הודיע כאן בעת אישור התקציב על העברות תקציביות שהוא יעשה מייד לאחר אישור התקציב.

משה גפני: בין יתר הסעיפים שהועלו על-ידי שר האוצר היו דברים שנוגעים לבסיס התקציב של החינוך החרדי.

משה גפני: החינוך הממלכתי והממלכתי-דתי נמצא בסעיף תקציבי, וזה מוסדר לחלוטין.

משה גפני: נכון להיום – אנחנו מתקרבים למחצית השנייה של השנה האזרחית – עדיין לא הועבר שקל.

משה גפני: המשמעות של העניין – סגירת בתי-ספר.

משה גפני: משמעות העניין, שאין הסעות.

משה גפני: משמעות העניין, שבתרבות החרדית במשרד החינוך נכון להיום לא הועבר שקל אחד, והמדינה שותקת.

משה גפני: מה היה קורה, גברתי היושבת-ראש, אם לא היה מדובר בבתי-ספר חרדיים?

משה גפני: אם היה מדובר בבית-ספר ממלכתי או בבית-ספר ממלכתי-דתי, האם מהדורת החדשות לא היתה נפתחת בזה?

משה גפני: האם כל האמירה הזאת של שר האוצר שווה כקליפת השום?

משה גפני: האם משום שגילינו אחריות בעת אישור התקציב, כי חשבנו שלכלכלת המדינה צריך שיהיה תקציב ושלא צריך לעשות התניות, האם בגלל זה נענשים הילדים החרדים?

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: זו היתה שאלה רטורית, שלא ציפית שאני אשיב עליה.

משה גפני: אני מתאר לעצמי, שאם היית צריכה לענות לי, היית אומרת שאני צודק.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת יגאל ביבי.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יגאל ביבי: גברתי היושבת-ראש, בחרנו בוועדה למעמד האשה – הכוונה היתה לשפר את מעמד האשה, לבנות את התא המשפחתי היהודי ולא לעסוק בהרס התא המשפחתי.

יגאל ביבי: משום מה, יושבת-ראש הוועדה, גולת הכותרת של העשייה שלה – הכנת יום הגאווה הלאומי, ההומואים והלסביות.

נחמה רונן: למה גולת הכותרת?

יגאל ביבי: ככה זה נראה.

יגאל ביבי: אני חושב שבכנסת צריכים להיות דברים מאחדים.

יגאל ביבי: להביא לכאן דבר שאני לא שמעתי שבהיסטוריה של העם היהודי התגאו בו כל כך, את ההומואים והלסביות, לארח אותם פה במשכן הכנסת – הרי זו בושה וחרפה לכנסת.

יגאל ביבי: אני קורא ליושב-ראש הכנסת ולנשים בוועדה למעמד האשה לא להביא דברים מפלגים לכנסת, אלא להביא דברים מאחדים, דברים שבונים את המשפחה ולא דברים שהורסים את המשפחה.

יגאל ביבי: אני אומר, שלא הוועדה למעמד האשה צריכה לארגן את הדבר הזה שהורס את המשפחה.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

נעמי חזן: אחריו – חברת הכנסת נחמה רונן.

שמואל הלפרט: מה אתי?

נעמי חזן: חבר הכנסת הלפרט, אתה בא אחריה, בכל זאת גיוון סיעתי.

נחום לנגנטל: מי אחריו?

נעמי חזן: חבר הכנסת לנגנטל, אני אודיע, תישאר ותדע.

נעמי חזן: חבר הכנסת מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לדבר על נושא מאוד אנושי, שלא סובל צעקות או זעקות.

האשם מחאמיד: אני רוצה להודות לפרופסור שבח וייס, שהוא שגריר ישראל בפולין, ולסגניתו קייט בת-עדן, שטיפלו בעניין מאוד אנושי, טיפלו בגופתו של צעיר, אנאס אחמד מילחם, תושב ערערה.

האשם מחאמיד: גופתו עדיין לא הגיעה, אבל הם בשגרירות טיפלו בצורה יסודית ואנושית ביותר.

האשם מחאמיד: אני מודה להם, ואני שולח תנחומים למשפחת מילחם.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לך מאוד.

נעמי חזן: חברת הכנסת נחמה רונן.

נעמי חזן: אחריה – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

נחמה רונן: גברתי היושבת-ראש, אתמול חשף ערוץ-2 בכתבה, שבנמל חיפה ובנמל אשדוד ממשיכים לצלול צוללנים אף שאנחנו יודעים מה מצב המים, לפחות בנמל חיפה.

נחמה רונן: אני חושבת שזאת שערורייה, ומישהו בחיל הים או בצבא צריך להתחיל לתת את הדין על מה שקורה.

נחמה רונן: כשהעדנו בוועדת-שמגר, בוועדת החקירה שחוקרת כרגע את מה שנקרא אסון השייטת, הביאו עוד הרבה ממצאים שחיל הים ניסה לטייח אותם, שכביכול הם לא ידעו, לא הובא לידיעתם מצב המים, וסתרנו את הממצאים האלה בזה אחר זה.

נחמה רונן: היום, אחרי שכבר הכול ידוע, איך מעז חיל הים, ומפקד חיל הים בראשו, לאפשר לעוד חיילים לסכן את בריאותם?

נחמה רונן: אנחנו יודעים על 76 צוללנים, אנשי חיל הים, שכבר חולים במחלות סרטן לסוגיו השונים.

נחמה רונן: מי יש לו העוז והחוצפה לבוא ולספסר בחיי חיילים ולתת להם להמשיך לצלול באמבטיה הזאת של הכימיקלים בנמל חיפה?

נעמי חזן: אני מודה לך, גברתי.

נעמי חזן: חבר הכנסת שמואל הלפרט.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, לפני ימים מספר ביקרתי בביתר-עילית, ראש המועצה הזמין אותי לסיור בעיר.

שמואל הלפרט: נדהמתי לראות, ש-250 כיתות לומדות בקרוונים.

שמואל הלפרט: המראות שראיתי במקום החזירו אותי 50 שנה אחורה, לתקופת המעברות.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, הממשלה חייבת לכלול את העיר ביתר במסגרת פרויקט נקודתי ולפתור את מצוקת מוסדות החינוך על-ידי תוכנית חומש, כדי למנוע סבל נוראי מ-6,000 תלמידים.

שמואל הלפרט: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת איוב קרא.

נעמי חזן: ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לפני כחצי שעה חזרתי מביקור בבית-החולים "שערי צדק", שם שוכב יוסף סמיר, שסבל במשך חודשיים מאימת החקירות של הרשות הפלסטינית.

איוב קרא: אני רוצה לספר לכם, שהוא עבר עינוי קשה ביותר.

איוב קרא: דברים מהסוג הללו לא מוסיפים לשום צד, אלימות לא תביא את הישועה ואת השלום לאזור הזה.

איוב קרא: לצערי הרב, למרות מצבו הקשה, אף אחד ממנהיגי הבית הזה לא ביקר אותו.

איוב קרא: הבעיה היא, שהוא איננו יכול להמשיך לגור במקום שהיה גר – אני מנוע מלומר איפה.

איוב קרא: אני קורא לשר השיכון, שנציגות מטעם משרד השיכון תצא לבקרו ותציע לו דיור הוגן ומאובטח בירושלים.

איוב קרא: אני מקווה שזה המקרה האחרון שבו אזרח ישראלי נפגע בצורה כה קשה, פיזית וגם נפשית.

איוב קרא: אף אחד לא נתן את הדעת על כך.

נעמי חזן: תודה רבה לך, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת אילן גילאון.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, במשך שנתיים אני בכנסת, ושמתי לב לפטנט בלתי רגיל – אנחנו מחוקקים כל הזמן את חוק הגליל, חוק הנגב, חוק עכו, חוק באר-שבע, וכך אנחנו מפרקים את המדינה לכל מיני חלקים, כל פעם מחוקקים חוקים כדי לתמוך במקומות הללו.

אילן גילאון: זו לא שיטה של פרלמנט, זו אולי שיטה של מוסך.

אילן גילאון: ואם הממשלה תיסע לכל מקום ותחוקק חוק פרטי לאיזה מקום, היא תהפוך לתחנת מוניות.

אילן גילאון: חשבתי לעצמי, אולי כדאי, גברתי, שממשלת ישראל תיקח אחריות על מדינת ישראל, ויכול להיות שלחוק המאוחד יקראו חוק מדינת ישראל, עם כמה עקרונות אוניברסליים.

אילן גילאון: גם שמתי לב, גברתי, שלא רק מקומות יש אלא גם חוקים על שם אנשים.

אילן גילאון: אם הרעיון הזה יתקבל בברכה באיזה מקום, גברתי, אולי יקראו לו חוק גילאון, כי זה יכול להיות שם טוב לחוק הזה.

אילן גילאון: אנחנו בעד כל החוקים של כל המקומות.

נעמי חזן: תודה רבה לך, חבר הכנסת גילאון.

נעמי חזן: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת מרדכי משעני.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, גבירותי ועמיתי חברי הכנסת, אנחנו מתבשרים שכנראה המכבייה לא תהיה ולא תיפתח השנה במדינת ישראל, אחרי עשרות שנים שנשמרה באופן עקבי על המסורת לקיים אותה במדינת ישראל אחת לארבע שנים.

נחום לנגנטל: וכך עוד הפעם אנחנו ערים לחוליה שמתהדקת, או ליתר דיוק מתרופפת – בין העם היהודי היושב בתפוצות לבינינו כאן, תושבי מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: כשהייתי ילד היו פה מלחמות יותר מסובכות, יותר מסוכנות, בשטחה של מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: ידענו תמיד שיהדות העולם יודעת לעמוד לצדנו, לא רק לעמוד מנגד אלא פיזית לבוא הנה, פשוטו כמשמעו, ולהיות יחד אתנו באותם רגעים קשים.

נחום לנגנטל: המציאות שבה המכבייה לא תיפתח ויבוטלו כל הסיורים של בר-מצווה וכל אותן תוכניות של הסוכנות, מביאה למחשבה מחודשת שצריכה להיפתח בין הכנסת לבין העולם היהודי, על מנת שנדע מה באמת טיב היחסים בינינו לבינם.

נחום לנגנטל: תודה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת מרדכי משעני, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מרדכי משעני: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ידידי השר לביטחון פנים עוזי לנדאו, ממשלת ישראל מנהלת בימים ובשעות אלה דיונים בקשר למסמך הביטחוני בדבר הפסקת האש שקרוי מסמך טנט.

מרדכי משעני: ממשלת ישראל דורשת שתהיה תקופת צינון של שמונה, שישה שבועות, אבל עם זאת היא גם דורשת, שאם בתקופת הצינון תהיה הפרה, תתחיל תקופת הצינון מחדש.

מרדכי משעני: כולנו רוצים הפסקת אש והפסקת אש אמיתית, אבל לבקש או לומר, שאם תהיה הפרה של הפסקת האש, יתחיל צינון מחדש – זה בעצם דבר שיגרור אותנו להמשך האלימות ולאי-הפסקת אש.

מרדכי משעני: לכן, אדוני השר, אני חושב שממשלת ישראל צריכה לבקש הפסקת אש מוחלטת.

מרדכי משעני: כל הפרה של הפסקת האש – אין יותר הפסקת אש.

מרדכי משעני: תודה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת דוד מגן.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, במסגרת מה שנקרא הרחבת קו התפר, הגיעו כנראה למסקנה ולרעיון מאוד נואלים, מאוד מסוכנים, לדעתי, והוא הקמת שערים בכניסה לערים פלסטיניות.

מוחמד ברכה: יכול להיווצר מצב ששער שכם הוא לא שער בחומה של ירושלים העתיקה אלא שער כדי להיכנס לעיר שכם.

מוחמד ברכה: היום יש שער אל-חאדר, שדרכו נכנסים לבית-לחם.

מוחמד ברכה: אינני יודע אם מישהו נתן את דעתו על הרעיון הנורא הזה, אבל טוב לגלות רגישות לא רק לגבי ההווה והעתיד, אלא גם למה שמתקשר לעבר.

מוחמד ברכה: ליצור מהערים הפלסטיניות מעין מקומות של ריכוז שנכנסים אליהם רק דרך שערים ויוצאים מהם רק דרך שערים – אני חושב שהאחרונה שצריכה לחשוב על הדברים האלה בחברה האנושית היא מדינת ישראל.

נעמי חזן: אני מודה לך.

נעמי חזן: חבר הכנסת דוד מגן, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

דוד מגן: גברתי היושבת-ראש, התפלאתי לשמוע הבוקר מפי אנשים שנזקקים לשירותי הסניגוריה הציבורית, כי הם מתקשים לקבל אותה.

דוד מגן: לאחר שהתחלתי לחקור בעניין הבינותי, שעשרות עורכי-דין העובדים בשליחותו של משרד הפנים כבאי-כוחם של אותם אנשים הנזקקים לסניגוריה הציבורית אינם מקבלים את שכר הטרחה החל מינואר 2001.

דוד מגן: בדיקה מעמיקה יותר מראה, שהבעיה ביורוקרטית.

דוד מגן: משקל תקציבי כמעט שלא קיים.

דוד מגן: מדובר בכמה מאות אלפי שקלים.

דוד מגן: זה סכום גדול, אבל לעומת מה שאנחנו רואים ורגילים לראות ולשמוע, זו באמת בעיה קטנה, ומנכ"ל משרד המשפטים והממונה על הסניגוריה הציבורית יכולים לפתור אותה בקלות יחסית.

דוד מגן: אני קורא להם להתערב בעניין, לפתור את הבעיה ולמנוע את הבג"ץ שאותם עורכי-דין מתכוונים להגיש בגין הלנת שכר.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, ממצאים העולים מניתוח נתונים שערכו חוקרי "מרכז אדוה", המכון למחקרים חברתיים, ד"ר שלמה סבירסקי ואלון אטקין, מלמדים כי יש קשר ישיר בין רמת ההכנסה לבין שיעור הזכאים לתעודת בגרות.

אחמד טיבי: ביישובים שבהם ההכנסה היא מתחת לשכר הממוצע במשק, רק 29% מהתלמידים זכאים לתעודת בגרות.

אחמד טיבי: ב-11 מתוך 21 עיירות פיתוח שיעור הזכאים לבגרות נמוך מהממוצע הארצי.

אחמד טיבי: ההצלחות רבות יותר, יותר מ-50%, ביישובים מבוססים כמו הוד-השרון, חיפה, תל-אביב, פתח-תקווה, ראשון-לציון, הרצלייה, כפר-סבא ורמת-גן.

אחמד טיבי: מובן שבמגזר הערבי, בשל העובדה שרבים הם היישובים שההכנסה בהם מתחת לממוצע, המצב דומה כמעט למה שמתרחש בעיירות הפיתוח.

אחמד טיבי: חומר למחשבה.

נעמי חזן: תודה רבה לך, אדוני.

נעמי חזן: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – אחרון הנואמים, חבר הכנסת תאופיק חטיב.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אני מודה שנדה

זהבה גלאון: מתי כשנכנסתי לאולם ושמעתי את חבר הכנסת ביבי מהמפד"ל יוצא בשצף קצף נגד הכינוס שהתקיים כאן היום תחת הכותרת "אהבה שווה, אירועי שבוע הגאווה במדינת ישראל, גאווה 2001".

זהבה גלאון: בשצף קצף הוא התקומם איך לכנסת ישראל הביאו, רחמנא ליצלן, הומואים ולסביות, איך יכול להיות כדבר הזה.

זהבה גלאון: אני שואלת, גברתי, איך יכול להיות כדבר הזה, שנבחרי ציבור בכנסת ישראל, הקידמה עוד לא הגיעה אליהם.

זהבה גלאון: הם עוד תקועים שם מעבר להרי החושך, תרתי משמע, אם אני יכולה לומר.

זהבה גלאון: בורות, שנאה, גזענות, דעות קדומות, סטריאוטופים עדיין נמצאים במוחם הקודח של חברי כנסת שלא מבינים שזה שלא נדבר על זה, זה לא לא יהיה.

זהבה גלאון: התופעה קיימת.

זהבה גלאון: מדובר באנשים חיים כמונו, אנשים שאוהבים.

זהבה גלאון: גברים שאוהבים גברים, נשים שאוהבות נשים, והכול בסדר, וזה לכבודה של הכנסת שאירוע כזה מתקיים כאן.

נעמי חזן: אני מודה לך, גברתי.

נעמי חזן: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

תאופיק חטיב: כבוד היושבת בראש, אני מודה לך מאוד.

תאופיק חטיב: חברי הכנסת, היום בעדויות בוועדת-אור לחקירת האירועים כבר בפעם המי-יודע-כמה יש כל מיני כיוונים – אני לא רוצה לחרוץ דין פה, יש שם אחראים שיחרצו את הדין; אבל לכל המתלהמים מצד ימין, שכמעט שחרצו את דינה של האוכלוסייה הערבית, קם היום קצין משטרה ואמר על אותו קצין, רייף, שהוא התנהג באותן הפגנות כ"רמבו".

תאופיק חטיב: הדברים כבר כתובים בחדשות, הם כבר כתובים באינטרנט, אני לא מגלה פה סוד וזה לא סוב-יודיצה.

תאופיק חטיב: צריך להבין שאנחנו אמרנו דברים לא כדי להסית נגד מישהו אלא רק כדי להעלות את הנקודות, שאותם אנשים שרק קשובים למה שהם רוצים להקשיב, שיקשיבו גם לצד השני.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, לפני שנעבור לסעיף הבא יש לי הערה.

נעמי חזן: אחד מהזמנים המרתקים ביותר במליאת הכנסת, אדוני השר, הוא דווקא הנאומים בני דקה.

נעמי חזן: זאת ההזדמנות של חברי הכנסת להעלות מגוון של נושאים, להציג שאלות ובעיות.

נעמי חזן: ייתכן מאוד שכדאי גם למסד את הנוהג של תשובות על הנאומים הללו, כי הם באמת בדרך כלל מאוד חשובים.

מוחמד ברכה: אם לא תשובה מעל הבמה, אז לפחות מנגנון קבוע.

נעמי חזן: בגלל זה הצעתי את מה שהצעתי.

נעמי חזן: יש פה שאלות אמיתיות ובעיות אמיתיות.

נעמי חזן: אולי מן הראוי למצוא דרך לתת מענה על הנושאים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי שהשר המקשר יהיה פה.

נעמי חזן: ייתכן מאוד.

נעמי חזן: אני מציעה שנעלה את זה בנשיאות כבר ביום שני הקרוב.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הפסקת האש, הפיגוע בתל-אביב והשלכותיו.

נעמי חזן: אנחנו נסכם את הדיון ונצביע, אבל לפני כן יש דוברת אחרונה, חברת הכנסת מרינה סולודקין.

נעמי חזן: השר בהחלט יכול להגיב אף-על-פי שזה דיון, ועל כן יהיו הודעות סיכום.

נעמי חזן: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לסיכום הדיון אני רוצה להוסיף כמה מלים: עשרה ימים לאחר הפיגוע הנורא ב"דולפינריום", לאחר ההלוויות הקשות ולאחר הביקורים בבתי משפחות ההרוגים והפצועים, התבררו לנו כמה עובדות.

מרינה סולודקין: ראשית, התגלו עומק העוני והנזקקות של המשפחות שנפגעו.

מרינה סולודקין: מדובר במשפחות חד-הוריות, בחיילים בודדים ובעולים חדשים שהגיעו לארץ רק לאחרונה.

מרינה סולודקין: האסון נחת על משפחות שכבר מתמודדות עם בעיות של מעבר מדירה לדירה בארץ חדשה, לימוד שפה, חיפוש עבודה ומשברי הקליטה השונים.

מרינה סולודקין: היום המשפחות הללו צריכות להתמודד גם עם השכול, או עם תהליך השיקום הארוך והקשה של הפצועים.

מרינה סולודקין: לרוב המשפחות הללו אין רשת תמיכה כלכלית משום סוג, ובעיקר – אין רשת של תמיכה חברתית ונפשית.

מרינה סולודקין: הצעירים במשפחות של עולים חדשים הופכים להיות המשענת, עמוד השדרה, והיום – הם אינם.

מרינה סולודקין: אני רוצה לפנות מעל במה זו לכל המתנדבים והתורמים: תודה רבה לכם בשם כולנו.

מרינה סולודקין: אתם עושים עבודת קודש.

מרינה סולודקין: תודה רבה גם לעובדי משרד הקליטה הנאמנים, לעובדי רשויות הרווחה והקליטה בעיריות השונות ולכל אנשי המקצוע האחרים.

מרינה סולודקין: כשכל האחרים יעזבו, אתם אלה שתישארו ללוות את המשפחות בדרך הקשה שלפניהן.

מרינה סולודקין: המשימה שלנו, כחברה, צריכה להיות חיזוק הקשרים בין עולים לוותיקים, במטרה ליצור רשת ביטחון חברתית ולאומית, שתקל את ההתמודדות עם מכות כמו זו שלפנינו.

מרינה סולודקין: עכשיו אקרא את הודעת הסיכום מטעם סיעות ישראל בעלייה, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו והמפד"ל.

נעמי חזן: גברתי, לא.

נעמי חזן: עוד לא.

מרינה סולודקין: אם כך, אחר כך.

נעמי חזן: אחר כך.

נעמי חזן: הגישי בבקשה את הנייר למזכיר הכנסת.

נעמי חזן: גברתי, אני מודה לך.

נעמי חזן: אדוני השר לביטחון פנים, אתה רוצה להשתלב בדיון?

נעמי חזן: אדוני, בבקשה.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אתמול נפטר התינוק יהודה חיים שהם, השם ייקום דמו, והוא הנרצח היותר מ-100, הרבה יותר מ-100, מאז החלו הפלסטינים לרצוח בנו בשמונת החודשים האחרונים.

עוזי לנדאו: במהלך עשרת הימים האחרונים, מאז היה הפיגוע הנורא בתל-אביב, גם הוא בהשראת הרשות הפלסטינית ובראשה יאסר ערפאת, היו עשרות פיגועי ירי של פצצות מרגמה, היו עשרות עשרות – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

יאיר פרץ: יש הפסקת אש או אין הפסקת אש?

עוזי לנדאו: ממשלת ישראל היא היחידה הכובלת את ידיה, איננה נוקטת יוזמות ופועלת להגן על כוחותיה בשעה שנורית אש עליהם.

עוזי לנדאו: אבל מעבר לירי של פצצות מרגמה יש ירי של ררנ"טים, ירי בנשק קל על כלי רכב, על חיילים ועל מתיישבים בכל רחבי הארץ.

אחמד טיבי: טנקים.

אחמד טיבי: מי יורה בטנקים?

עוזי לנדאו: זה טיבה של הרשות הפלסטינית, שיש לה, לצערי הרב, בכנסת זו שגרירים ומשתפי פעולה.

עוזי לנדאו: נדמה לי שישראל היא המדינה היחידה בעולם שבפר

עוזי לנדאו: למנט שלה יש חברים אשר עושים יד אחת עם אויביה – –

אחמד טיבי: אנחנו הופכים להיות – – –

נעמי חזן: אדוני השר – – –

עוזי לנדאו: – – ואשר, לצערי הרב, נשיאות הכנסת ויושב-ראש הכנסת – – –

אחמד טיבי: יש גבול כמה יכול להיות – – – וטיפש כמו השר לנדאו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

נעמי חזן: אדוני השר, אני חייבת לבקש ממך לא להמשיך בכיוון הזה.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש – – –

אחמד טיבי: איפה הגבינות והיין?

אחמד טיבי: יש גבול.

נעמי חזן: חבר הכנסת טיבי, אני לא צריכה את עזרתך.

נעמי חזן: צריך מאוד להיזהר בלשוננו.

נעמי חזן: אדוני השר, אתה ער לעובדה הזאת – –

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, אני אומר זאת הכי ברור.

נעמי חזן: – – ולכן אני מבקשת ממך: כרגע, יושב-ראש הכנסת, לא יושב-ראש הישיבה, זו אני.

נעמי חזן: אם יש לך דברים עם יושב-ראש הכנסת, אני בטוחה שדלתו פתוחה.

נעמי חזן: אני מבקשת שתמשיך, אם אפשר, לגופו של עניין.

נעמי חזן: אדוני, אני מודה לך.

עוזי לנדאו: גברתי, אני אינני אומר זאת פעם ראשונה ולא פעם יחידה, ואין אלה דברים שצריך לתחוב אותם אל מתחת לשטיח.

עוזי לנדאו: כנסת ישראל היא היום אולי הפרלמנט היחיד בעולם שבתוכו יש חברי פרלמנט העושים יד אחת עם אויבינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש שרים – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ודאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש שרים – – –

נעמי חזן: תאמין לי שאני יודעת את תפקידי.

עוזי לנדאו: לא רק זאת, בין חברי הפרלמנט, יש כאלה הנוסעים לסוריה, קושרים כתרים לסורים וצחוק עושים לנו.

עוזי לנדאו: כאן בכנסת מותחים ביקורת על הדמוקרטיה במדינת ישראל.

עוזי לנדאו: שם – בסוריה, מדינה מדכאה את תושביה, הזורקת אל מרתפי העינויים רבים מאזרחיה, מדינה שאין לה דלת פתוחה בשום מדינה מכובדת בעולם – לשם נוסעים ובהם מוצאים ידידים.

עוזי לנדאו: באסד האבא, ועכשיו באסד הבן, רואים את המאורות במזרח התיכון.

עוזי לנדאו: הרי ברור לגמרי מי לפנינו ומה המניעים שלהם.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל בימים אלה מקיימת דיונים עם האמריקנים, כשהנושא הוא תוכנית מיצ'ל.

עוזי לנדאו: עמדת ישראל היא, שלא יהיה אפשר להביא ליישום דוח-מיצ'ל לפני הפסקה מיידית ומוחלטת של הטרור והאלימות.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להוסיף, שטרור ואלימות אינם רק ירי – גם זריקת אבנים ובקבוקי תבערה.

עוזי לנדאו: משרצחו לאחרונה אותו תינוק שלא ידע בין ימינו ושמאלו ובין טוב ורע, אבל זרקו עליו אבנים מי שברשות הפלסטינית מחנכים אותם מגיל צעיר, מגיל הגן, לרצח והרג.

עוזי לנדאו: בלשונו של ערפאת: אנחנו, הפלסטינים, מוכנים להקריב את הילד הפלסטיני האחרון ואת הילדה הפלסטינית האחרונה, עד שדגל פלסטין – כך הוא – יתנוסס על חומות ירושלים, מסגדיה וכנסיותיה.

עסאם מח'ול: זו סיבה להרוג ילדים?

עסאם מח'ול: זו סיבה להרוג ילדים.

עוזי לנדאו: אני אוסיף, שהוא שכח לציין שבירושלים יש גם בתי-כנסת.

עוזי לנדאו: זה ערפאת.

עוזי לנדאו: מה אמרת, בבקשה?

עסאם מח'ול: זו הסיבה לירות בילדים?

עוזי לנדאו: חבר הכנסת, סלח לי.

עוזי לנדאו: אני רוצה לומר לך – – –

עסאם מח'ול: בזה אתה מסביר את מדיניותך?

נעמי חזן: חבר הכנסת מח'ול.

עוזי לנדאו: אני אומר לך מה הוא השקר הגדול והציניות שאתם מציגים.

עסאם מח'ול: איזה שקר להרוג ילדים.

עוזי לנדאו: יש במלחמה הזאת – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת מח'ול, קריאת ביניים זה בסדר.

עוזי לנדאו: אני שמעתי את קריאת הביניים, ואני אשיב עליה.

נעמי חזן: אתה הזמנת אותה.

נעמי חזן: אתה שאלת אותו.

עוזי לנדאו: אני אומר כך: יש ילדים שנהרגים בצד הפלסטיני ובצד הישראלי, כשם שיש אזרחים שנהרגים בצד הפלסטיני ובצד היהודי הישראלי.

עוזי לנדאו: אין דמיון בין שני הדברים.

עוזי לנדאו: מדוע?

עסאם מח'ול: אין.

עסאם מח'ול: ילד פלסטיני – – –

עוזי לנדאו: הפלסטינים שנהרגים נהרגים משום שהם לוחמים, והם תוקפים אותנו ויורים בנו.

עוזי לנדאו: אנחנו מגינים על עצמנו.

עסאם מח'ול: – – – כי אתם עושים כיבוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

עסאם מח'ול: שמונה חודשים של כיבוש.

עוזי לנדאו: הישראלים שנופלים, נופלים כקורבנות.

עוזי לנדאו: פוגעים בהם, עושים מהם מטרות ויורים בהם.

עוזי לנדאו: עכשיו, לסוגיית הילדים.

עוזי לנדאו: אני מדגיש כאן וחוזר ואומר לציבור כולו: הפלסטינים – – –

מוחמד ברכה: אדוני השר, אפשר להעיר הערה?

עוזי לנדאו: כן, אדוני.

מוחמד ברכה: אני אומר, בהמשך לתזה שלך, שהילדים הפלסטינים נהרגים על אדמתם שלהם, והישראלים נהרגים על אדמת הפלסטינים.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת ברכה, מייד אשיב לך לגבי המולדת ולגבי האדמה, למי הן שייכות.

עוזי לנדאו: אבל תחילה אני רוצה להשיב לך לעניין הילדים.

עוזי לנדאו: על המבוגרים כבר אמרתי מי הם הקורבנות ומי התוקפנים; מי הלוחמים ומי הם תמימי הדרך האזרחים, שעושים מהם מטרות בזדון ובכוונה.

עוזי לנדאו: ועכשיו לילדים.

עוזי לנדאו: אנחנו זוכרים אותם ילדים אירנים בתקופת המלחמה בין אירן לבין עירק, כשהאירנים היו שולחים אותם בני 12 ובני 13 כדי לפנות שדות מוקשים בגופם, על מנת שהצבא האירני יוכל אחר כך להמשיך בהסתערותו על הצבא העירקי.

עוזי לנדאו: כך עושים שימוש בילדים באירן.

עוזי לנדאו: אבל ברשות הפלסטינית מחנכים ילדים מגיל צעיר למסור את חייהם, ובהפגנות שולחים את הילדים בראש, ומאחוריהם מסתתרים אלה שיש בידיהם כלי נשק כדי לירות בכוחותינו.

עוזי לנדאו: אנחנו מגינים על עצמנו ואנחנו יורים.

עוזי לנדאו: אני מוכרח לומר בצער, שילדים פלסטינים נפגעים, וכואב לי על כל ילד שנפגע.

עוזי לנדאו: אבל זה ההבדל.

עוזי לנדאו: כשאתם פוגעים בילדינו, כמו המחבל המתפוצץ ב"דולפינריום", הוא עושה זאת בכוונה.

עסאם מח'ול: למה אתה מתכוון ב"אתם"?

עוזי לנדאו: לא אתם, הארגונים למיניהם הפלסטיניים, ארגוני הטרור, הם מן הבזויים בעולם, משום שהם הופכים ילדים וצעירים ונערים מטרה להרג ולרצח ולטרור.

עוזי לנדאו: כשאנחנו פוגעים, לצערי הרב, מדי פעם בילדים פלסטינים, זה מתוך טעות וזה מתוך כך שאתם לעתים עושים שימוש בילדים האלה כדי להתגונן מאחוריהם ולמצוא מאחוריהם חומה שתסתיר את מי שמשתמשים בנשק נגד כוחותינו.

עוזי לנדאו: זה כל ההבדל.

עסאם מח'ול: הרשות הפלסטינית מגנה לפחות.

מוחמד ברכה: אתה באמת מאמין למה שאתה אומר?

עוזי לנדאו: כאשר ערפאת מגיע, זאת הציניות בהתגלמותה.

עוזי לנדאו: אצלכם, בעם הפלסטיני, בציבור הפלסטיני, מחנכים ילדים להקרבה ולהתפוצץ, ואחר כך מזילים דמעת תנין, אחרי שעשו מה שחינכו אותם.

עוזי לנדאו: מלה אחת, חבר הכנסת ברכה, בשאלה של מי האדמה הזאת, מי כובש ומי נכבש.

מוחמד ברכה: זאת השאלה, אדוני, מי כובש ומי נכבש.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת ברכה, אתם, הערבים החיים בארץ, הכובשים בארץ.

מוחמד ברכה: מה?

מוחמד ברכה: מה?

עוזי לנדאו: אתם הכובשים בארץ, בוודאי, זאת איננה מולדתכם, וירושלים מעולם לא היתה בירה אלא לנו, כמו גם הארץ הזאת, אך ורק ארצנו.

מוחמד ברכה: חבל על הזמן.

עוזי לנדאו: לכם אין זכויות בארץ, שום זכות על הארץ.

עוזי לנדאו: את המשך התשובה אתן אחר כך.

עוזי לנדאו: את מדיניות הממשלה בנושא הפיגוע ובנושא הצעת הסיכום אפרט יותר מאוחר.

עוזי לנדאו: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חברי הכנסת, תם הדיון.

נעמי חזן: אנחנו עוברים להודעות סיכום בדיון על הפסקת האש, הפיגוע בתל-אביב והשלכותיו.

נעמי חזן: הודעת סיכום מטעם הסיעות שינוי, ליכוד, ש"ס, עם אחד, יהדות התורה, הבחירה הדמוקרטית המרכז ומפלגת העבודה – יציג חבר הכנסת יאיר פרץ.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת סיכום מטעם הסיעות שינוי, ליכוד, ש"ס, עם אחד, יהדות התורה, הבחירה הדמוקרטית, המרכז והעבודה: 1.

יאיר פרץ: הכנסת שולחת את תנחומיה למשפחות הנרצחים ומאחלת מעומק לבה החלמה ורפואה שלמה לפצועים.

יאיר פרץ: 2.

יאיר פרץ: הכנסת מביעה זעזוע, שאט נפש וגינוי עמוק למעשה הטרור המתועב שבוצע בליל שבת נגד בנות ובני נוער.

יאיר פרץ: 3.

יאיר פרץ: הכנסת קוראת לממשלה לעשות כל שביכולתה למגר את הטרור ולהבטיח הגנה ראויה לאזרחי מדינת ישראל.

יאיר פרץ: 4.

יאיר פרץ: הכנסת מחזקת את הממשלה בניסיונותיה להגיע למצב שבו יופסקו מעשי האלימות והטרור מצד הרשות הפלסטינית.

יאיר פרץ: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: הצעת החלטה מטעם סיעת מרצ – חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: הצעת סיכום לדיון מטעם סיעת מרצ: הכנסת מביעה חלחלה ממעשה הטרור הנבזי והנפסד, שהפיל בליל שבת הקודם 20 קורבנות, רובם נערות ונערים.

מוסי רז: הכנסת קובעת, כי שום תנועת שחרור לאומית איננה רשאית להכתים את עצמה במעשי זוועה כאלה.

מוסי רז: יחד עם המשפחות והציבור הישראלי כולו מתעטפת הכנסת ביגון כבד על זיו העלומים שכבה בחטף.

מוסי רז: הכנסת קוראת לרשות הפלסטינית, וליאסר ערפאת אישית, להיאבק בטרור עד חורמה, באשר הוא מקעקע עד היסוד את האמון בין הצדדים, שבלעדיו לא יושג הסכם כלשהו.

מוסי רז: הכנסת תובעת מממשלת ישראל ומהרשות הפלסטינית לאמץ את דוח-מיצ'ל כפי שהוא, במלואו, בלי התחכמויות.

מוסי רז: הכנסת תובעת מממשלת ישראל נכונות מלאה להקפיא את ההתנחלויות כליל.

מוסי רז: בלי הקפאה מוחלטת לא תתרום ישראל מצדה את חלקה למאמץ בולם הידרדרות, שחייב להיות מאמץ אמיתי ומשותף.

מוסי רז: הכנסת קוראת לממשלה להתמיד לפי שעה במדיניות ההבלגה, שהיא, גם לדעת ראש הממשלה, ביטוי של עוצמה, ומחזקת את מעמדה של המדינה ואת טענותיה.

מוסי רז: הכנסת קוראת לנוכחות בין-לאומית, שתעקוב אחר ביצוע ההסכמים שיושגו ותפקח עליהם.

מוסי רז: בלי נוכחות כזאת, מפקחת ומאמתת, שתלווה את הפלסטינים ואותנו, אין סיכוי ממשי שהסדרים והסכמים יחזיקו מעמד בנסיבות הקיימות ולא יתפוגגו עד מהרה.

נעמי חזן: אני מודה לך.

נעמי חזן: הודעת סיכום מטעם סיעות ישראל בעלייה, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו וסיעת המפד"ל תציג חברת הכנסת סולודקין; בבקשה.

מרינה סולודקין: הודעת סיכום מטעם סיעות ישראל בעלייה, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו והמפד"ל, בנושא הפיגוע ב"דולפינריום":

מרינה סולודקין: כנסת ישראל כולה מגנה בכל החריפות את הפיגוע החייתי באכזריותו, שאירע ב-1 ביוני, בכניסה למועדון הריקודים של עולים חדשים ב"דולפינריום" בתל-אביב.

מרינה סולודקין: מבצעי הרצח של צעירות וצעירים שהגיעו לבילוי תמים ושולחיהם הוציאו עצמם ממשפחת בני האדם והאנושות במעשה זה.

מרינה סולודקין: כנסת ישראל שולחת את תנחומיה למשפחות ההרוגים ומאחלת החלמה מלאה לפצועים.

מרינה סולודקין: הכנסת קובעת, כי על ממשלת ישראל ועל צה"ל להילחם מלחמת חורמה בטרור, על מנת למנוע פיגועים שכאלה בעתיד.

מרינה סולודקין: כנסת ישראל מברכת, תומכת ומעודדת את כל גילויי הרצון הטוב, התרומות הכספיות וההתנדבות לטובת המשפחות של ההרוגים והפצועים.

מרינה סולודקין: הכנסת מציינת את הפגיעה המיוחדת והקשה במיוחד של אסון מחריד זה דווקא באוכלוסיית העולים החדשים, ובהם משפחות חד-הוריות, חיילים בודדים ומשפחות הנמצאות אך שנים ספורות בישראל.

מרינה סולודקין: כנסת ישראל קוראת לרשויות השונות, האמורות לטפל במשפחות הנפגעים והחללים, להעניק עדיפות למקרים הללו ולמנוע סחבת ביורוקרטית.

מרינה סולודקין: הכנסת מצדה מתחייבת לעקוב אחר ביצוע ההחלטות ולסייע למימושן המהיר.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

נעמי חזן: הצעת סיכום של סיעות רע"ם ועמ"ל יציג חבר הכנסת האשם מחאמיד; בבקשה.

נעמי חזן: ברוב הפרלמנטים בעולם יש לחברי הכנסת מיקרופונים, ולכן לא מבזבזים זמן.

האשם מחאמיד: אולי באמת הגיע הזמן שכך יהיה גם אצלנו.

נעמי חזן: אני חושבת שזה היה פעם בכנסת ישראל.

זאב בוים: היו פעם, אבל כנראה שמי – – –

האשם מחאמיד: היו פעם מיקרופונים?

נעמי חזן: כן, היו פעם.

אברהם הירשזון: – – –

נעמי חזן: אולי כדאי לשקול את זה.

נעמי חזן: חברי הכנסת הולכים באטיות רבה לדוכן, ויורדים ממנו גם באטיות.

נעמי חזן: חבר הכנסת מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: לא, זה דווקא נושא מעניין.

האשם מחאמיד: ..

נעמי חזן: כן, אבל תקרא את הודעת הסיכום בינתיים.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, הצעת סיכום של סיעות רע"ם ועמ"ל: 1.

האשם מחאמיד: הכנסת מגנה כל רצח של אנשים חפים מפשע.

האשם מחאמיד: 2.

האשם מחאמיד: הכנסת מגנה את ההתנהגות הגזענית של המתפרעים ביפו כנגד מסגד חסן-בק וכנגד אזרחיה הערבים של יפו.

האשם מחאמיד: 3.

האשם מחאמיד: הכנסת מגנה את חוסר המעש של המשטרה, הנובע מיחס של איפה ואיפה.

האשם מחאמיד: 4.

האשם מחאמיד: הכנסת מציינת, שאין פתרון צבאי לסכסוך הישראלי-הפלסטיני.

האשם מחאמיד: 5.

האשם מחאמיד: הכנסת קובעת, שביטחון אישי וכללי לא יהיה בהישג יד ללא שלום אמיתי ופתרון קבע עם המנהיגות הפלסטינית והעם הפלסטיני.

האשם מחאמיד: 6.

האשם מחאמיד: הכנסת קוראת לממשלה להפסיק את צעדי הנקם והעונשים הקולקטיביים כלפי העם הפלסטיני.

האשם מחאמיד: 7.

האשם מחאמיד: הכנסת קוראת להתחיל במשא-ומתן מיידי לקראת הסכם קבע, המבוסס על נסיגה מהשטחים הכבושים על בסיס החוק הבין-לאומי והחלטות האו"ם.

האשם מחאמיד: תודה, גברתי.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: הודעת סיכום אחרונה מטעם סיעות חד"ש ותע"ל – חבר הכנסת ברכה.

קריאה: – – –

נעמי חזן: יפה, ואני קראתי:

נעמי חזן: הודעת סיכום מטעם סיעות חד"ש ותע"ל.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת סיכום מטעם סיעות חד"ש ותע"ל לסיכום הדיון בנושא: הפסקת האש, הפיגוע בתל-אביב והשלכותיו – 1.

מוחמד ברכה: הכנסת מגנה את הפיגוע ב"דולפינריום" בתל-אביב ושולחת תנחומים למשפחות ההרוגים ואיחולי החלמה לפצועים.

מוחמד ברכה: הכנסת מגנה כל פגיעה באזרחים חפים מפשע, ישראלים ופלסטינים כאחד.

מוחמד ברכה: הכנסת מזהירה מפני ניצול מעשי טרור של יחידים כדי לבצע טרור ממלכתי, שמאושר על-ידי הממשלה או הקבינט.

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: הכנסת קובעת שאפשר לייבש את הביצה שבה צומחים כל מעשי האלימות רק על-ידי חידוש המשא-ומתן המדיני, שיביא לחיסול הכיבוש ולהשגת שלום צודק ויציב המבוסס על זכות ההגדרה העצמית לשני עמי הארץ, לרבות זכותו של העם הפלסטיני למדינתו העצמאית בשטחים שנכבשו ב-1967 לצד מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: 3.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת לממשלה להפסיק את הדה-הומניזציה של מנהיג העם הפלסטיני וראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת, דבר אשר נעשה מתוך גישה מגמתית מסוכנת, שמטרתה לומר לעם בישראל שאין עם מי לדבר, וכאילו אין אופציה מדינית, וזאת בהתאם לגישתו של ראש הממשלה אריאל שרון.

מוחמד ברכה: המשך מגמה זו רק יחמיר את המצב ויגביר את שפיכות הדמים באזור.

מוחמד ברכה: 4.

מוחמד ברכה: הכנסת מזהירה את ראש הממשלה שרון מפני ניצול הקשיים בשיחות המתקיימות ביממה האחרונה בתיווך ג'ורג' טנט, כדי להוציא לפועל את תוכניות המלחמה ההרפתקניות.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות על הודעות הסיכום.

נעמי חזן: קודם נצביע על הצעת סיכום מטעם סיעות חד"ש ותע"ל.

נעמי חזן: מי בעד?

נעמי חזן: מי נגד?

נעמי חזן: מי נמנע?

נעמי חזן: חברי הכנסת, הצעת סיכום מטעם חד"ש ותע"ל.

נעמי חזן: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' ברכה – 10 נגד – 14 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' ברכה לא נתקבלה.

נעמי חזן: ברוב של 14 מתנגדים – – –

זאב בוים: יש פה טעות.

תמר גוז'נסקי: – – –

זאב בוים: חברת הכנסת גוז'נסקי, את רוצה להרוויח מההפקר.

נעמי חזן: חבר הכנסת בוים, אני צריכה את עזרתך.

נעמי חזן: חבר הכנסת הירשזון, ברשותכם, אני רוצה לבטל את ההצבעה ולערוך הצבעה חוזרת.

נעמי חזן: לא כולם היו ערים למה שאני אומרת.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הודעת הסיכום מטעם סיעות חד"ש ותע"ל.

נעמי חזן: מי בעד?

נעמי חזן: מי נגד?

נעמי חזן: מי נמנע?

נעמי חזן: הצבעה מס' 3 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' ברכה – 7 נגד – 21 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' ברכה לא נתקבלה.

נעמי חזן: ברוב של 21 מתנגדים, לעומת שבעה תומכים, אני קובעת שההודעה הזאת לא התקבלה.

נעמי חזן: אנחנו מצביעים על הצעת סיכום של סיעות רע"ם ועמ"ל.

נעמי חזן: ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 4 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ה' מחאמיד – 7 נגד – 21 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ה' מחאמיד לא נתקבלה.

נעמי חזן: שוב, ברוב של 21 מתנגדים לעומת שבעה תומכים ואין נמנעים, גם ההצעה הזאת נפלה.

נעמי חזן: החלטת סיכום מטעם סיעת מרצ – מי בעד?

נעמי חזן: הצבעה מס' 5 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' רז – 7 נגד – 20 נמנעים – 4 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' רז לא נתקבלה.

נעמי חזן: גם הצעה זו נפלה.

נעמי חזן: 20 מתנגדים, שבעה תומכים, ארבעה נמנעים.

נעמי חזן: הצעת סיכום מטעם סיעות ישראל בעלייה, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, המפד"ל וגשר – ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 6 בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת מ' סולודקין – 21 נגד – 11 נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת מ' סולודקין נתקבלה.

נעמי חזן: רוב של 21 תומכים, 11 מתנגדים ונמנע אחד.

נעמי חזן: אני קובעת, שהודעת הסיכום הזאת כן התקבלה.

נעמי חזן: הודעת סיכום מטעם שינוי, הליכוד, ש"ס, עם אחד, יהדות התורה, הבחירה הדמוקרטית, המרכז והעבודה – מי בעד?

נעמי חזן: מי נגד?

נעמי חזן: הצבעה מס' 7 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת י' פרץ – 22 נגד – 12 נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת י' פרץ נתקבלה.

נעמי חזן: ברוב של 22 תומכים, 12 מתנגדים ונמנע אחד, גם הודעת סיכום זו התקבלה.

תמר גוז'נסקי: הממשלה תתבלבל.

נעמי חזן: אני יודעת, הכנסת עושה זאת לעתים תכופות.

אברהם הירשזון: אל תדאגי, הממשלה מוכשרת.

אברהם הירשזון: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נעמי חזן: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 61), התשס"א–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית – תציג את הצעת החוק יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

יעל דיין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני שמחה מאוד – אף שהנושא הוא נושא כאוב – להביא לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק שעניינה תיקון בהגדרת אינוס.

יעל דיין: הדיון שהתקיים כאן לקריאה ראשונה לפני ימים מספר העלה כמה נקודות, שהעלו דווקא תומכים בחוק, ואני רוצה פשוט לקרוא לכם פסיקה, שהובילה אותנו לחקיקה הזאת.

יעל דיין: עיקר החקיקה, כפי שציינתי לפני הקריאה הראשונה, מסיר את הצורך בראיות לשימוש בכוח בעבירת האינוס וקובע שדי באי-הסכמה, והשאר כמובן בית-המשפט יחליט.

יעל דיין: אני רוצה לקרוא פסיקה של כבוד השופט אנגלרד, שהביע את דעת הרוב.

יעל דיין: הוא מתייחס להגדרת האונס.

יעל דיין: הוא אומר: "דעתי אינה נוחה מדרישת הכפייה, אשר מעוררת ביקורת מוצדקת, מפני שבמקרים מסוימים היא מקימה לתחייה את הדרישה המופנית כלפי האשה להתנגד או להביע אי-רצון.

יעל דיין: התוצאה היא, כי הבועל לא יורשע כדין, אף שפעל ללא הסכמת האשה – – – מן הראוי כי גורמי החקיקה ייתנו את דעתם על תיקון המצב, אשר יביא לידי כך כי דיני האינוס יגנו הגנה מלאה על כבוד האשה וחירותה".

יעל דיין: אנחנו דנו בזה ובחנו גם את ההערות שהושמעו על-ידי חבר הכנסת זאב, על-ידי חבר הכנסת דהאמשה, חבר הכנסת טיבי, אורלב ואחרים.

יעל דיין: אני רוצה לציין, שהעניין של תביעות כזב או תביעות שווא מכוסה בחוק הפלילי.

יעל דיין: לא נדרשת כאן הוכחה, כפי שהזכרתי קודם, של סכין על הצוואר, ואחר כך עוד אומרים: למה לא התנגדת?

יעל דיין: או שיתוק שאוחז באשה מפחד, בוודאי בקטינות, ואחר כך אומרים – – –

נסים זאב: סליחה, חברת הכנסת דיין, את לא מדברת רק לגבי קטינות.

נסים זאב: את מדברת גם לגבי נשים בוגרות – – –

יעל דיין: האשה הבוגרת.

יעל דיין: כבודו דיבר – – –

נסים זאב: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת נסים זאב, אתה צועק וקם.

נסים זאב: אני קם בגלל כבודו.

מיקי לוי: אם אתה רוצה לשאול, אתה יכול לעשות זאת בישיבה.

יעל דיין: מובן שאני לא מדברת רק על קטינות.

יעל דיין: אני מדברת על כל נושא האונס, שלגביו עצם המלה – ומי כמותכם יודעים שמקור המלה "אונס" הוא בשימוש בכוח ובאי-רצון, אחרת לא היינו קוראים לזה אונס.

יעל דיין: אונס לא קורה כשיש הסכמה.

יעל דיין: המושג הזה של הצורך להוכיח אצל אשה בגירה, אשה חזקה, אשה שיכולה להגן על עצמה, שנאנסת באיומים ואחר כך הסניגוריה אומרת: למה לא צעקת.

יעל דיין: זאת אף שסכין היתה מונחת על צווארה והיא שותקה מפחד, אף שלא היתה קטינה.

יעל דיין: אנחנו משווים כאן את החוק במדינת ישראל לחוק האנגלי.

יעל דיין: בית-המשפט, כאשר יש לו ראיות לשימוש בכוח, הוא יחמיר.

יעל דיין: כאשר יש רק יסוד האי-הסכמה, ואין סימנים של בשר של התוקף מתחת לציפורניים, כי היא לא העזה להתנגד בצורה שניתנת להוכחה, בית-המשפט יחליט על מידת האלימות שהיתה כרוכה באונס הזה.

יעל דיין: חבר הכנסת זאב, אני מזכירה לא בשביל להתנצח, הזכיר את המקרה – – –

נסים זאב: – – –

יעל דיין: אנחנו מגישים כאן חוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בהסכמה מוחלטת של משרד המשפטים, אחרי דיונים מעמיקים.

יעל דיין: אני מנסה לענות לך על המצב ההיפותטי שאתה הצעת ושאלת, מה קורה כאשר בעל בא אל אשתו ואשתו ישנה שינה עמוקה.

יעל דיין: אמרת בצדק שיש נשים ששנתן עמוקה מאוד, והוא בא ובועל אותה.

יעל דיין: בעלה לא חודר ולא פורץ והיא יש לה חשבונות אחרים אתו.

יעל דיין: מה קורה לפי החוק החדש?

יעל דיין: אם אחרי שלושה ימים מסתבר לה, מתוך עשיית חשבון, והיא משתמשת בזה שהיא ישנה שינה עמוקה והיא תובעת אותו על אונס, כי הבעילה הזאת נעשתה שלא בהסכמתה.

יעל דיין: אז תנוח דעתו של חבר הכנסת זאב, אכן יכול לקרות מקרה כזה.

יעל דיין: בואו נסמוך על בית-המשפט, שאם אותה אשה תגיש תביעה שעל פניה היא קנטרנית – – –

רחמים מלול: – – –

נסים זאב: זאת אומרת שכל בעילה צריכה הסכמה בכתב.

מיקי לוי: חבר הכנסת נסים זאב, אנחנו לא מקיימים עכשיו דיון בוועדה.

יעל דיין: אני אסיים.

יעל דיין: חבל שאנחנו נגררים כאן בנושא מאוד חשוב וקשה, ושהגענו בו לחקיקה – –

נסים זאב: עם כל הכבוד, יש פה סחר.

יעל דיין: אני מציעה, מפאת כבוד הבית וכבוד הנשים, גם החרדיות וגם הנשים שנשואות וגם כאלה שאינן נשואות, מפאת הנושא אני מבקשת לא לעסוק באיזו התלוצצות.

יעל דיין: יש בתי-משפט, אנחנו מכבדים אותם, הם יפסקו, והם יפסקו לא לפי מידת הכוח שהופעלה בזמן אונס.

יעל דיין: אני לא אעלה לדוכן לאחר ההצבעות, ולכן אני רוצה להודות להלית ברק, היועצת המשפטית של הוועדה, ולדליה איש-שלום ממשרד המשפטים.

יעל דיין: שתיהן עזרו ללבן את הצעת החוק גם לעומק וגם לרוחב, גם במחקר השוואתי של הסוגיה הזאת.

יעל דיין: אני רוצה להודות לפרופסור עמנואל גרוס מאוניברסיטת חיפה וגם לשופטים שעל הפסיקה שלהם הסתמכנו – אנגלרד וחשין.

יעל דיין: תודה רבה ותודה לבית.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נסים זאב – – –

נסים זאב: אני אומר שחבל מאוד – – –

מיקי לוי: עם כל הכבוד, תן לדבר.

נסים זאב: אני הייתי בוועדה – – –

מיקי לוי: תסלח לי, אתה מדבר לבד.

מיקי לוי: אם היו לך הסתייגויות והיו לך הערות, יכולת להעיר אותן בוועדה, יכולת להגיש הסתייגויות.

מיקי לוי: לא רק שלא הגשת הסתייגויות, גם שאלת והיא גם הגיבה.

מיקי לוי: אני מבקש ממך להפסיק.

מיקי לוי: חברי הכנסת, יש הסתייגויות לשם החוק.

מיקי לוי: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – לא נוכחת.

מיקי לוי: חברת הכנסת נחמה רונן, חמש דקות.

נחמה רונן: אדוני היושב-ראש, הגשנו הסתייגות לשם, שהיא כמובן הסתייגות טכנית בלבד, כדי לקבל את זכות הדיבור ולומר שיש פה התקדמות של "שנת אור" אולי בתיקונים המוצעים.

נחמה רונן: אם אשה שמתלוננת על אונס, ואנחנו יודעים עד כמה קשה כל המהלך שהיא צריכה לעבור עד שזה מגיע לבית-המשפט, והחקירות הנגדיות בבית-המשפט – כן שימוש בכוח או לא שימוש בכוח.

נחמה רונן: אנחנו יודעים כמה פעמים היו מקרי אונס שלא היה צריך להשתמש בכוח, מספיק היה לאיים בצורה כזאת שהאשה או חטפה שיתוק או שפשוט נאלמה דום ונתנה לזה שאיים עליה לעשות מה שהוא רצה.

נחמה רונן: לכן התיקון הזה הוא תיקון קריטי לגבי נשים נאנסות, וזה בהחלט מקל על בתי-המשפט לקבוע ולפסוק.

נחמה רונן: זה מקל על הנשים בתלונות לגבי האונס.

תמר גוז'נסקי: איום זה גם שימוש בכוח, אומנם לא פיזי, אבל שימוש בכוח.

נחמה רונן: נכון.

נחמה רונן: כשאתה מעלה נקודה של השתאות לגבי השאלה, איך זה יסתדר עם בני זוג, עם תלונות כזב של נשים נגד בעליהן, אני לא רוצה להגיד קטגורית שאין תלונות כזב, כי אנחנו יודעים שפה ושם יש, אבל כמעט שאין תלונות כזב בנושא אונס בכלל, משום שמסכת הייסורים שנשים צריכות לעבור – נשים, נערות, ובכלל לא חשוב אם הן ערביות או יהודיות, חרדיות או חילוניות – מה שהן צריכות לעבור מהרגע שמגישים את התלונה במשטרה, והבדיקה, והחקירה, ואחר כך אם זה מגיע לידי כתב אישום בבית-המשפט, החקירה של הסניגוריה והחקירה של התובע, אף אשה לא מתנדבת לעבור את העניין הזה.

נחמה רונן: אנחנו יודעים כמה אלפי נשים יש שרק בגלל מסע הייסורים הזה לא מגישות תלונות נגד אונסיהן.

נחמה רונן: ולכן אני חושבת, שההצעה הזאת היא נכונה, היא חשובה, היא לא צריכה להיות מפלגת.

נחמה רונן: זה בכלל לא חשוב מאיזו סיעה, אלא אנחנו צריכים לתמוך פה-אחד בהצעת החוק הזאת.

נחמה רונן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת זהבה גלאון, חמש דקות, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, עליתי לכאן כדי לברך את חברות הכנסת יעל דיין וחוסניה ג'בארה על הצעת החוק הזאת.

זהבה גלאון: אני חושבת שזו תעודת כבוד לכנסת ישראל שתעביר הצעת חוק כזאת, שנותנת לגיטימציה להרבה מאוד נשים שחששו להתלונן, שחששו לעבור אותה דרך חתחתים שהן צריכות לעבור אחרי שהן נאנסות, אחרי שהן מותקפות, אחרי שהן מוכות.

זהבה גלאון: כל כך קשה לחוות את חוויית האונס פעמיים – פעם אחת כשאונסים אותך ופעם שנייה כשאת צריכה להעיד ועוד להוכיח שהיה שימוש בכוח.

זהבה גלאון: אני חושבת שזו הצעת חוק חשובה.

זהבה גלאון: ובכלל אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, נשבר לי – אני אומרת את זה במירב העדינות שאני יכולה לגייס – נשבר לי להתווכח כל הזמן.

זהבה גלאון: זה לא מכבודנו, אני חושבת, חברת הכנסת דיין, כל הזמן להתווכח עם אותו אחד שעדיין, כמו שאמרתי קודם, הקידמה לא הגיעה אליו, עדיין הוא נמצא מעבר להרי החושך.

זהבה גלאון: נשים נאנסות בכל חברה, לצערי, חילונית וחרדית ודתית ויהודית וערבית, ומי שלא רוצה לדבר על התופעה הזאת – היא לא תיעלם.

זהבה גלאון: אני חוזרת ואומרת, זה יהיה לכבודה של הכנסת אם היא תתגייס כולה ותצביע בעד החוק הזה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברות הכנסת נחמה רונן וזהבה גלאון רוצות להצביע בעד ההסתייגויות?

מיקי לוי: הן מורידות את ההסתייגויות.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו נצביע על הצעת החוק בקריאה שנייה.

מיקי לוי: ההצבעה החלה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 4-1 – 17 נגד – 2 נמנעים – 1 סעיפים 4-1 נתקבלו.

מיקי לוי: ובכן, 17 בעד, שני מתנגדים, אחד נמנע.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

מיקי לוי: ההצבעה החלה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 17 נגד – 1 נמנעים – 2 חוק העונשין (תיקון מס' 61), התשס"א–2001, נתקבל.

מיקי לוי: 17 בעד, אחד מתנגד, שני נמנעים.

מיקי לוי: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 61), התשס"א–2001, נתקבלה בקריאה שלישית.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: שאילתות ותשובות לסגן שרת החינוך.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ג' ריגר שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001): לאחרונה התרבו מקרי האלימות בבתי-הספר, כנראה עקב המזג האלים השוטף את המדינה בתקופה זו.

מיקי לוי: תופעת האלימות חוצה שכבות מעמדיות וגילים והופכת ילדים רבים לקורבנות.

מיקי לוי: רצוני לשאול: 1.

מיקי לוי: אילו תוכניות למאבק באלימות מפעיל משרד החינוך?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: אילו צעדים יינקטו כדי לצמצם את תופעת האלימות?

מיקי לוי: חבר הכנסת י' גאגולה שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): בעקבות ריבוי מעשי האלימות בקרב בני נוער, רצוני לשאול: 1.

מיקי לוי: אילו צעדים ינקוט משרדך בנושא?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: האם ניתנו הוראות למנהלי בתי-הספר בנושא, ואם כן – מה הן? 3.

מיקי לוי: האם קיימות בבתי-הספר תוכניות להקניית ערכים של כבוד הזולת וסובלנות?

מיקי לוי: חבר הכנסת ע' חוגי שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): "הארץ" מכ"ו באדר התשס"א, 19 במרס 2001, מדווח, כי בתי-ספר ברשת "עמל" ויתרו על תוכנית הפחתת האלימות "כי היתה יקרה".

מיקי לוי: רצוני לשאול: 1.

מיקי לוי: כיצד יתמודד משרדך עם תופעה זו? 2.

מיקי לוי: האם נשקל להקים ועדת חקירה לבדיקת העלייה באלימות בבתי-ספר ולהתוות תוכניות להורדתה?

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, תופעת האלימות הגואה בקרב תלמידים ובני נוער מדאיגה מאוד את משרד החינוך.

משולם נהרי: מייד עם כניסתה של השרה לתפקידה היא הכריזה על מאבק בלתי מתפשר בתופעה, ואנו קושרים את מיגורה עם הצורך לחזק ולהטמיע ערכים במערכת החינוך.

משולם נהרי: כבוד האדם, חירותו, זכויותיו, ובכלל זה זכותו על גופו וזכותו לביטחונו האישי, הם מערכי היסוד שיש לעשות כדי להפנימם בקרב התלמידים.

משולם נהרי: משרד החינוך פועל בנושא המאבק באלימות בכמה מישורים: א.

משולם נהרי: בניית תוכנית מערכתית להתערבות בנושא צמצום האלימות, המתבססת על סקר מקיף שהמשרד ערך, בראשותו של פרופסור רמי בניבנישתי, ונתונים שהתקבלו משני מחקרים נוספים, ד"ר יוסי הראל ופרופסור עמוס רולידר.

משולם נהרי: ב.

משולם נהרי: חיבור חוזר מנכ"ל והפצתו במערכת.

משולם נהרי: החוזר עוסק בדרכים ליצירת אקלים בטוח ולצמצום אלימות במוסדות החינוך, והוא מהווה תרגום אופרטיבי של המלצות ועדת-וילנאי.

משולם נהרי: מרבית הפעולות המוצעות בחוזר אינן כרוכות בהוצאות כספיות אלא בהתארגנות אחרת של המערכת הבית-ספרית.

משולם נהרי: ג.

משולם נהרי: הפעלת מגוון תוכניות למניעת אלימות.

משולם נהרי: חלקן חוברו על-ידי אגפים במטה, חלקן נוצרו בשטח, וחלק הן תוכניות של גופים פרטיים, ציבוריים ואוניברסיטאות.

משולם נהרי: בין התוכניות המרכזיות ניתן למנות: "כישורי חיים", "אנו נגד אלימות", "מוגנות ואחריות", "תקשורת לא אלימה", "גישור", "דרך-ארץ", "אקלים בית-הספר מונע אלימות" ועוד.

משולם נהרי: ד.

משולם נהרי: פיתוח שאלון לאבחון אלימות בבית-ספר, המבוסס על שאלון הסקר שנעשה על-ידי המשרד.

משולם נהרי: השאלון מיועד לכל שכבות הגיל, והוא מספק מידע עדכני ומהימן על ממדי התופעה, כמו סוגי אלימות, מיקום האירועים האלימים ואפיוני הפוגעים.

משולם נהרי: לפני האבחון נערכות בבתי-הספר פעולות הכנה ובניית עקרונות עבודה מחייבים.

משולם נהרי: על בסיס הנתונים שמתקבלים בונה הצוות תוכנית התערבות המתייחסת למוקדים שונים שנבחרו לטיפול על בסיס האבחון.

משולם נהרי: דרך אגב, עלות האבחון לתלמיד היא כ-3 שקלים עבור סריקת השאלון בלבד.

משולם נהרי: ה.

משולם נהרי: בימים אלה פועלות שלוש קבוצות עבודה המגבשות תוכנית מערכתית כוללת בנושא האלימות לכלל מערכת החינוך.

משולם נהרי: תוכנית זו תוצג בפני כל המערכת ותהווה תוכנית חובה בשנת הלימודים תשס"ב.

משולם נהרי: איננו סבורים שיש להקים ועדת חקירה.

משולם נהרי: ועדת-וילנאי, שבדקה את הנושא לעומק, נראית לנו מקצועית מספיק והמלצותיה מהוות בסיס ראוי לתוכנית שתוצג על-ידי משרד החינוך.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: שאלה נוספת לחבר הכנסת עופר חוגי, בבקשה.

עופר חוגי: סגן השר לא ענה על השאלה, איך רשת "עמל" ביטלה את התוכנית בגלל אי-תקצוב.

עופר חוגי: האם המשרד יכול היה לעזור לרשת "עמל" כדי למנוע את האלימות בבתי-הספר של הרשת?

משולם נהרי: הבעיה היא לא רק ברשת "עמל" אלא בכל מערכת החינוך, וכשמשרד החינוך בונה תוכנית, הוא בונה תוכנית כלל-מערכתית, לכולם.

משולם נהרי: ברגע שהתוכנית הזאת תוגש ותופעל בבתי-הספר, היא תחייב את כולם, ואם צריך למצוא לזה מקורות תקציביים, יימצאו גם מקורות תקציביים.

משולם נהרי: חבר הכנסת ע' חוגי שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): "הארץ" מכ"ד באדר התשס"א, 19 במרס 2001, מדווח, כי 73% מבוגרי ההוראה לא נקלטו השנה במערכת, כך שהסכומים הגדולים שמשקיעה המדינה בהכשרת מורים יורדים לטמיון.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1.

משולם נהרי: האם יוגבל מספר הסטודנטים בסמינרים?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: האם יוצאו מורים מבוגרים לפנסיה מוקדמת, כדי לקלוט במערכת דור צעיר של מורים?

משולם נהרי: הקביעה ששיעור גבוה מאוד מבוגרי ההוראה לא נקלטו במערכת ולפיכך הסכומים הגדולים שמשקיעה המדינה בהכשרתם יורדים לטמיון, אין לה על מה לסמוך והיא אינה משקפת את המציאות.

משולם נהרי: 1.

משולם נהרי: עקרונית, מספר התקנים במכללות ובסמינרים מוגבל, ופועל יוצא מכך הוא שגם מכסת המתכשרים להוראה מוגבלת.

משולם נהרי: יתירה מזו, בשנת הלימודים תשס"ב עתיד לחול קיצוץ בכל המוסדות להכשרת עובדי הוראה בהיקף של 6%.

זבולון אורלב: נקווה שלא.

משולם נהרי: גם אנו מקווים.

משולם נהרי: אני מקווה שנושא הקיצוץ יחול על כל המשרדים.

זבולון אורלב: חשבתי שהתחלפה הממשלה.

זבולון אורלב: הממשלה הקודמת החליטה על 6%, והממשלה החדשה מוכנה – – –

משולם נהרי: אני מקווה שכן.

משולם נהרי: אני שותף למאוויים שלך.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: המשרד מעודד פרישת עובדי הוראה ותיקים כדי לאפשר קליטת מחנכים חדשים ורענון המערכת.

משולם נהרי: בשנת הלימודים תש"ס יצאו לפרישה מוקדמת כ-1,150 עובדי הוראה, וגם בשנה זו יוצאו לפרישה מוקדמת, בהמלצת הפיקוח ובהתאם לנהלים המקובלים, כ-900 עובדי הוראה לפחות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאילתא מס' 2098, של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי: מורים אקדמאים בחינוך הטכנולוגי.

מיקי לוי: חברת הכנסת ת' גוז'נסקי שאלה את שרת החינוך ביום כ"ג באייר התשס"א (16 במאי 2001): נוכח הצורך לקדם את החינוך הטכנולוגי ולהעלות את רמתו, רצוני לשאול: מה הוא שיעור המורים האקדמאים המועסקים בחינוך הטכנולוגי לפי המיון הבא: א.

מיקי לוי: חסרי תעודת הסמכה; ב.

מיקי לוי: בעלי תעודת הסמכה; ג.

מיקי לוי: בעלי תואר ראשון; ד.

מיקי לוי: בעלי תואר שני?

משולם נהרי: כפי שנמסר לי, עובדים בחינוך הטכנולוגי 36,412 מורים.

משולם נהרי: מתוכם – כמחצית – 50.97% – הם בעלי תואר ראשון.

משולם נהרי: כרבע – 24.27% – הם בעלי תואר שני.

משולם נהרי: 2.13% הם בעלי תואר שלישי.

משולם נהרי: 11.49% הם בדרגת מורה בכיר.

משולם נהרי: 8.66% הם בדרגת מורה מוסמך.

משולם נהרי: כ-2.3% הם מורים חסרי תעודת הסמכה ברמות שונות – בלמ"ס א', ב' וכיוצא בזה.

משולם נהרי: המשרד מתייחס לנתון האחרון ברצינות ובאחריות, והוא שוקד על הכנת מתווים להסמכת המורים, על מנת להבטיח שהתלמידים במערכת יזכו למורים בעלי מקצוע טובים יותר, שיוכלו להכינם כראוי לקראת אתגרי המחר והעולם הטכנולוגי המשתנה.

מיקי לוי: שאלה נוספת לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אדוני סגן השר, אני מודה על הנתונים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להדגיש, שבמערכת החינוך, לדאבוננו, ילדים שבאים מרקע חברתי חלש זוכים במורים חלשים.

תמר גוז'נסקי: ילדים שבאים מרקע חברתי חזק זוכים במורים החזקים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שמדיניות המשרד צריכה להיות הפוכה.

תמר גוז'נסקי: דווקא במקומות האלה, שילדים מגיעים לפעמים לא לפי בחירתם, המורים צריכים להיות הטובים ביותר שיש במערכת.

תמר גוז'נסקי: ואם צריך תגמול, צריך לתת את התגמול.

תמר גוז'נסקי: תודה.

משולם נהרי: אני מצטרף לבקשה שלך ולתפיסה הזאת.

משולם נהרי: אני חושב שהמשרד היום נותן את הדעת דווקא, למשל, באזור הצפון לעודד מורים טובים בכל מיני צורות, ללכת וללמד במקומות הללו ולהביא לידי כך שהמורים הטובים דווקא יעבדו בעיירות הפיתוח ובמקומות שיש בהם תלמידים חלשים.

מיקי לוי: שאילתא מס' 2134, של חבר הכנסת שאול יהלום – אינו נוכח, לפרוטוקול.

מיקי לוי: חבר הכנסת ש' יהלום שאל את שרת החינוך ביום א' בסיוון התשס"א (23 במאי 2001): פורסם ב"הארץ" ב-15 במאי 2001, כי 40% מהתלמידים העולים מאתיופיה שלמדו בחינוך הממלכתי-דתי הצליחו בבחינות הבגרות, לעומת 15% בלבד בחינוך הממלכתי.

מיקי לוי: רצוני לשאול: 1.

מיקי לוי: האם נחקרו הסיבות לפער ההישגים בין החינוך הממלכתי-דתי לממלכתי?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: האם הונחה החינוך הממלכתי להשתמש בשיטות המקצועיות של החינוך הממלכתי-דתי על מנת לצמצם את הפער?

מיקי לוי: 3.

מיקי לוי: האם נמסר המידע לעולים מאתיופיה, על מנת לסייע להם להחליט באיזה זרם חינוכי יבחרו?

משולם נהרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)1.

משולם נהרי: הנתונים אכן מדברים בעד עצמם, ומוסדות החינוך הממלכתיים-דתיים ראויים לשבח על עבודה מסורה ועל תוצאות והישגים מרשימים שאליהם הגיעו התלמידים העולים מאתיופיה הלומדים במסגרתם.

משולם נהרי: עם זאת, למיטב הבנתי, שני גורמים מהותיים מהווים סיבות מובהקות להסברת הפער בהישגים בין החינוך הממלכתי לממלכתי-דתי, בכל הקשור בתלמידים יוצאי אתיופיה: ריכוז התלמידים במוסדות החינוך ב-31 חטיבות עליונות; בממלכתי-דתי לומדים בכל אחת למעלה מ-20 תלמידים אתיופים, לעומת 12 מוסדות על-יסודיים עתירי עולים מאתיופיה בחינוך הממלכתי; הגמישות במסגרות הלמידה, הקשורה במשאבים הרבים המוקצים לבתי-ספר אלו והמאפשרים מתן מענה על קשיים ספציפיים, ארגון הלומדים בקבוצות קטנות; השלמת פערים והכנה אינטנסיבית לבחינוך בגרות.

משולם נהרי: יתירה מזו, המשרד עורך בשנה זו, באמצעות אגף הערכה, מחקר על אפקטיביות השעות המוקצות לעולים מאתיופיה.

משולם נהרי: אני משוכנע שנוכל ללמוד מהממצאים על סיבות אפשריות נוספות לפער.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: בדרך כלל ראוי ומבורך ללמוד מניסיונו המוצלח של האחר.

משולם נהרי: עם זאת, ראוי לזכור, שלרשות בתי-הספר הממלכתיים לא עומדים האמצעים, ובעיקר אין בכל בית-ספר ריכוז גדול של תלמידים עולים מאתיופיה המאפשר פרויקטים מיוחדים, כך שהם התקשו ליישם את המודל שהופעל בבית-הספר הממלכתי-דתי והמשרד לא מצא טעם להנחותם בעניין זה, כפי שאתה מציע.

משולם נהרי: 3.

משולם נהרי: אני מניח שהארגונים הקשורים ביוצאי אתיופיה ערים ודואגים להפיץ את המידע הרלוונטי ולסייע בהסברה להורים ובהכוונת התלמידים.

משולם נהרי: מערכת החינוך אינה מתערבת בבחירת ההורים ובזכותם לממשה.

מיקי לוי: שאילתא מס' 2135, של חבר הכנסת נסים זאב: תלונת תלמידה על התעללות מצד בני כיתתה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נ' זאב שאל את שרת החינוך ביום א' בסיוון התשס"א (23 במאי 2001): בשבועון "ירושלים" מיום י"ח באייר התשס"א, 11 במאי 2001, פורסם, כי ילדה בבית-הספר "סטון" בירושלים סובלת מהתעללות נפשית ופיזית מצד בני כיתתה, וכי כל התלונות עד כה מצד המשפחה העלו חרס; רצ"ב הידיעה.

מיקי לוי: רצוני לשאול: האם ייבדק מקרה זה?

משולם נהרי: מדובר בתלמידה שהוריה התלוננו על סכסוך הקיים בין בתם ובין קבוצות בנות מכיתתה.

משולם נהרי: הנושא נבדק במינהלת חינוך ירושלים, מנח"י, וטופל ברמת בית-הספר.

משולם נהרי: מנהלת בית-הספר, היועצת ומחנכת הכיתה נפגשו עם ההורים והילדה המתלוננת והציעו תוכנית התערבות.

משולם נהרי: ההורים סירבו לתוכנית וביקשו להעביר את בתם לבית-ספר אחר.

משולם נהרי: מנח"י נענתה לבקשתה והילדה שובצה בבית-ספר אחר, בהסכמת כל הצדדים הנוגעים בעניין.

משולם נהרי: הצוות החינוכי התרשם, שההורים גמרו אומר להעביר את בתם למסגרת אחרת ללא קשר לאירועים שצוינו בכתבה, ואלה שימשו זרז לצעד שננקט על-ידם.

משולם נהרי: ראוי לציין שבית-הספר שמדובר בו מפעיל כחלק משגרת העבודה תוכנית להבטחת מוגנות לתלמידים.

משולם נהרי: בעקבות המקרה הפיק בית-הספר לקחים, והוחלט: א.

משולם נהרי: להרחיב את התוכנית הנ"ל לתוכנית כוללת של כישורי חיים עם דגש על איכות האינטראקציה הבין-אישית; ב.

משולם נהרי: לפעול להעמקת התקשורת עם כלל הורי התלמידים ושיתופם במעשה החינוכי.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 2138, של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי: תלמידים חולי אפילפסיה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ת' גוז'נסקי שאלה את שרת החינוך ביום א' בסיוון התשס"א (23 במאי 2001): במערכת החינוך לומדים מאות תלמידים חולי אפילפסיה, הזקוקים לעזרה.

מיקי לוי: רצוני לשאול: 1.

מיקי לוי: מדוע טרם פורסם חוזר מנכ"ל בנושא תלמידים חולי אפילפסיה, ומה ייעשה כדי שיפורסם בהקדם?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: מה יעשה המשרד כדי לממן שיעורי עזר לתלמידים חולי אפילפסיה הזקוקים לעזרה בהכנת שיעורי בית בשל פגיעה ביכולתם הקוגניטיבית?

מיקי לוי: 3.

מיקי לוי: מדוע המשרד אינו מממן את דמי הזמנת האמבולנסים, המוזעקים לבית-הספר לטיפול בתלמידים חולי אפילפסיה?

משולם נהרי: במערכת החינוך לומדים ילדים חולי אפילפסיה ברמות חומרה שונות של מחלתם.

משולם נהרי: הם נמצאים בטיפול ובמעקב של מוסדות רפואיים.

משולם נהרי: המטרה היא לאזן את מצבם הבריאותי, במקרים רבים בעזרת טיפול תרופתי, ולאפשר להם למצות את יכולתם הלימודית ולתפקד בבית-הספר בחיי השגרה ובפעילויות מיוחדות, כגון טיולים, ככל התלמידים.

משולם נהרי: 1.

משולם נהרי: בעצם ימים אלה נערך המשרד לעדכון ולהתאמה של חוזרי המנכ"ל בתחום הבריאות.

משולם נהרי: פרק מיוחד יוקדש לילדים חולי אפילפסיה במערכת החינוך.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: ראוי בעינינו לערוך חשיבה כיצד ניתן לממן שיעורי עזר לתלמידים חולי אפילפסיה.

משולם נהרי: בכוונתנו להנחות את הדרג המקצועי בהתאם.

משולם נהרי: 3.

משולם נהרי: על-פי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, אדם המפונה באמבולנס ואינו מתאשפז, צריך לשאת בהוצאה הכספית הכרוכה בכך.

משולם נהרי: כלל זה חל גם על תלמידים במערכת החינוך.

משולם נהרי: נבדקת האפשרות שהמשרד יממן פינוי ראשוני של תלמידים ממוסדות חינוך.

משולם נהרי: הכוונה היא, ששנת הלימודים תשס"ב תהווה שנת בדיקה, על מנת שנוכל להתרשם מההיקף התקציבי הנדרש לעניין זה ונחליט בהתאם.

מיקי לוי: שאלה נוספת לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני סגן השר, קודם כול, אני שמחה שחוזר המנכ"ל, כפי שאדוני אמר, יפורסם בקרוב.

תמר גוז'נסקי: בקשר לשיעורי העזר, יש עמותה שהתחילה לתת שיעורי עזר ועזרה להם.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהסיוע שהעמותה הזאת צריכה הוא זעיר מבחינה כספית.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהמשרד יעשה דבר גדול אם הוא ישתף פעולה עם העמותה הזאת ויעזור לה להגיש את שיעורי העזר.

תמר גוז'נסקי: בקשר לעניין האמבולנסים, הסיפור הוא כזה: אם קורה משהו בבית וההורים מזמינים אמבולנס, אחריותם היא כאפוטרופוסים לילדים.

תמר גוז'נסקי: אם המורה מזמין אמבולנס, הרי לא הילד הזמין.

תמר גוז'נסקי: למה משפחתו פה נכנסת?

תמר גוז'נסקי: לדעתי הרבה פעמים מזמינים אמבולנסים חינם, כי במקרים של אפילפסיה בדרך כלל לא צריך להזמין אמבולנס.

תמר גוז'נסקי: הבעיה היא שהצוות נבהל.

תמר גוז'נסקי: הוא לא מכיר, הוא לא יודע.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת: א.

תמר גוז'נסקי: שאפשר להוריד את ההזמנות; ב.

תמר גוז'נסקי: שמי שמזמין צריך לשלם.

תמר גוז'נסקי: תודה.

משולם נהרי: ההערה שלך נכונה, ולכן אנחנו רואים את זה כך, שבית-הספר צריך לתת את הטיפול הראשוני ואף לממן אותו.

משולם נהרי: זה מה שאנחנו הולכים לבדוק ולעשות.

משולם נהרי: בקשר להערה הראשונה, יש במשרד החינוך תקנות תקציביות לגבי נושא התמיכה.

משולם נהרי: גוף שנותן שיעורי עזר ורוצה לקבל את התמיכה של משרד החינוך, רשאי לפנות.

תמר גוז'נסקי: הם פנו.

משולם נהרי: אני מוכן גם ללוות ולעזור להם.

משולם נהרי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: שחיקת משטרת ישראל בשל המצב הביטחוני

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעות לסדר-היום מס' 4436, 4451, 4473 ו-4486 בנושא: שחיקת משטרת ישראל בשל המצב הביטחוני.

מיקי לוי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מצאתי לנכון להעלות על סדר-היום כהצעה דחופה לסדר את נושא השחיקה של משטרת ישראל.

איתן כבל: אדוני השר, אנו נמצאים בתקופה מתוחה ביותר.

איתן כבל: הדופק של המדינה הולם בפראות ובעירת האלימות מתחרה עם בעירת הקיץ שהחלה לפקוד אותנו.

איתן כבל: טיפול בחפצים חשודים, סיכול הפרות סדר, פעילות בשטח שבו נערך פיגוע, אבטחת ריכוזי אוכלוסייה – אלה, כידוע, הם מבצעים הדורשים עבודה מסביב לשעון של כוחות המשטרה באשר הם.

איתן כבל: משטרת ישראל פועלת ביתר שאת לתגבור כוחותיה במרכזי ערים, בריכוזי קהל ובקו התפר.

איתן כבל: בסוף השבוע שעבר למדנו מעט על סדר-יומה של משטרת ישראל במציאות העגומה שבה אנחנו נמצאים.

איתן כבל: לדוגמה: ביום שישי אחד נדרשה המשטרה לאבטחת הסדר בבוקר בירושלים בהלווייתו של פייצל חוסייני, בערב כוחות המשטרה בתל-אביב הוקפצו, לצערנו, לפיגוע הנורא שאירע ב"דולפינריום", ולמחרת בבוקר הוקפצו לשמור על הסדר בהפגנות מול משרד הביטחון ומסגד חסן-בק.

איתן כבל: העירנות המבורכת של הציבור בישראל הובילה בעת האחרונה לעלייה תלולה בקריאות בגלל חפצים חשודים – שיעורן גדל בכ-300% לעומת שיעורן בעבר.

איתן כבל: כל קריאה כזאת מזניקה לשטח צוות חבלנים וכוחות תגבור, ואלה נאלצים לעזוב את עיסוקם השוטף מכורח המציאות הביטחונית.

איתן כבל: אירועים אלה חשפו בפנינו את המצוקה הקשה שבה ניצבת משטרת ישראל.

איתן כבל: אדוני השר, השוטרים נשחקים בעבודתם תחת עומס המשימות המוטל עליהם.

איתן כבל: למשטרה אין היום שום יכולת למלא את כל משימותיה, לא את אלה העולות בעקבות המצב הביטחוני וודאי שלא את המשימות הפשוטות מול הפשיעה הגוברת.

איתן כבל: כאשר במדינות מערביות מספר השוטרים הממוצע מגיע עד לשבעה שוטרים על כל 1,000 איש, בארץ היחס הוא של כשני שוטרים ל-1,000.

איתן כבל: מספרים אלה כוללים, אגב, גם את שוטרי משמר הגבול.

איתן כבל: שחיקתם של השוטרים, מלבד זו הפיזית, היא גם מנטלית ונובעת מתסכול ההולך וגובר עקב תחושה של כישלון, כישלון הנובע מהעדר יכולתם לפעול לבדם לשמירה על הביטחון והסדר.

איתן כבל: לפיכך אני חושב שהגיעה העת שצה"ל יתחלק בנטל עם כוחות משטרת ישראל.

איתן כבל: חלק ניכר מהגנת ישראל נמצא היום בחזית העורף, בתוך גבולות המדינה ו"הקו הירוק".

איתן כבל: מכאן שפעילות המשטרה מתמקדת יותר ויותר בהגנה על אזרחי המדינה ועוסקת במתן מענה ביטחוני ופחות באכיפת חוק.

איתן כבל: אם כך, מדוע אנו מפחיתים בחשיבותה ובתקציביה באופן עקבי?

איתן כבל: אדוני השר, מצוקתה התקציבית של משטרת ישראל גוברת ואינה מקבלת מענה מתאים על כך ממשרד האוצר.

איתן כבל: אין אפשרות להתגבר על בלאי הציוד, על המחסור בדלק ובניידות.

איתן כבל: מעבר לסכנה הנשקפת מכך לאזרחי מדינת ישראל, גם חיי השוטרים בסכנה כאשר אין לגופם אפילו אפודים להגנה על חייהם.

איתן כבל: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הפכנו להיות מדינה של ועדת חקירה.

איתן כבל: באשר אתה פונה מוקמת ועדת חקירה.

איתן כבל: אני לא נכנס לגופם של דברים, אם היה צריך להקים ועדת חקירה כזאת או אחרת, אבל למה צריך כל הזמן לעסוק בהקמת ועדות חקירה, כאשר לגבי הנושאים שבעקבותיהם מוקמות ועדות חקירה, לצערי, הכתובת נמצאת ובגדול על הקיר.

איתן כבל: אדוני השר, אין זה סוד שכוחות משטרת ישראל אינם עומדים בנטל, ואז יש מצד אחד מה שקורה בוועדת החקירה בראשותו של השופט אור, ומצד שני אתה מקבל את מה שקורה מול משרד הביטחון ומה שקרה ב"דולפינריום".

רחמים מלול: ולסיכום, אדוני?

איתן כבל: אני אסיים, אדוני.

איתן כבל: מה שקורה הוא, שאנחנו עסוקים כל הזמן בהסברה למה לא ניתן הפתרון, וזה מתסכל.

איתן כבל: אי-אפשר להמשיך עם זה.

איתן כבל: הרי ברור שהמשטרה לא מסוגלת יותר לעמוד במטלות העומדות בפניה, ונראה לי מוזר שחבר כנסת צריך לקום ולהגן על משטרת ישראל.

איתן כבל: זה לא עניין של הגנה, אלא זאת הגנה על אזרחי מדינת ישראל באשר הם, ערבים ויהודים כאחד.

איתן כבל: אתה יודע מה?

איתן כבל: אני כבר אומר לך, לצערי, שבתוך מדינת ועדת החקירה הזאת, לא ירחק היום שבו תקום ועדת חקירה על האירוע הבא שבו משטרת ישראל לא הצליחה לתפקד, כי היה חסר והיה חסר ואז שוב נשמע את המושגים: אכלו לי, שתו לי, לא היה לי, ואף אחד לא יהיה אשם.

איתן כבל: אדןני השר, הבעיות האלה אינן רק בעיות של גבינות ויין, כבר אמרו לך את זה הרבה, הבעיות הן הרבה יותר מורכבות והרבה יותר מסובכות.

איתן כבל: הגיעה העת שגם משטרת ישראל תזכה לפתרון כדי להגן עלינו, האזרחים.

איתן כבל: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת כבל, ושוב נאחל לו שיעמוד במהרה על שתי רגליו בצורה איתנה יותר, בלי קביים.

רחמים מלול: חבר הכנסת מקסים לוי, בבקשה.

רחמים מלול: הקדמתי אותו כי הוא צריך לשוב לכס היושב-ראש.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, הבעיות של ביטחון הפנים הן אחד הנושאים שהכנסת דיברה עליהם לא אחת – בעיות הסמים, בעיות האונס, בעיות האלימות בכלל והאלימות בבתי-הספר בפרט, שוטרים בקהילה.

מקסים לוי: על כל הדברים האלה דיברנו, ובמשך שבע השנים שאני כאן בכנסת מדברים על שיטור קהילתי.

מקסים לוי: והנה אנחנו עדים לתקופה שאף אחד לא ציפה לה, תקופה שבה משטרת ישראל כל כולה עסוקה בנושא הטרור הפנימי, בתוך מדינת ישראל.

מקסים לוי: אני יודע היטב, בהיותי ראש עיר ויושב-ראש המרכז לשלטון מקומי, עד כמה השוטרים עוסקים בעבודה קשה, עד כמה השוטרים נקראים היום לכל מיני דברים – הביטחון הפנימי של האוכלוסייה, של התושבים במדינת ישראל.

מקסים לוי: השחיקה של המשטרה היא בכך שהיא איננה מסוגלת עוד לטפל בבעיות חברתיות במדינת ישראל, בבעיות של אלימות, בבעיות של סמים, בבעיות של הריסת מבנים.

מקסים לוי: לא משום שהשוטרים אינם יכולים או אינם רוצים, אלא משום שהם נשחקים מעבודתם הקשה ביותר בכל ערי מדינת ישראל.

מקסים לוי: הם נלקחים מתחנה לתחנה, ושוטרים רצים מתחנה לתחנה יומם ולילה.

מקסים לוי: איזה שוטר יהיה לו כוח למחרת לטפל בתיקים כאלה ואחרים?

מקסים לוי: אחר כך אנחנו אומרים: מדוע יש רצח במשפחה?

מקסים לוי: מדוע יש סמים ברחוב?

מקסים לוי: מדוע יש בעיות כאלה כואבות?

מקסים לוי: אף אחד לא צפה את המצב.

מקסים לוי: האוצר לא חי באזורים כאלה.

מקסים לוי: אני חי באזור שקוראים לו לוד-רמלה, שיש בו בעיות כבדות וקשות, ולפעמים השוטרים צריכים להתייחס גם לבעיה ביטחונית, לחפץ חשוד, לרוץ יומם ולילה לבנייה הבלתי-חוקית ואחר כך לסמים ולבעיית אלימות.

מקסים לוי: איזה סדרי עדיפויות תקבע תחנת לוד-רמלה?

מקסים לוי: איזה סדרי עדיפויות ייקבעו במשטרה?

מקסים לוי: קודם כול הביטחון הפנימי.

מקסים לוי: מדוע כאשר השרים מבקשים תקציבים כדי להגן על הביטחון הפנימי, הם לא מקבלים?

מקסים לוי: הרי כל הדברים שקורים ברחוב יכולים להימנע על-ידי כך שהמשטרה חוקרת, נותנת, לוקחת, הולכת ומטפלת בתיק כזה ואחר.

מקסים לוי: אני יודע מהרבה תחנות, שבסדרי העדיפויות שלהן קודם כול הביטחון הפנימי, ואחר כך מטפלים בנושאים הרגישים והחברתיים.

מקסים לוי: זאת הנחיה נכונה, אבל בימים כאלה יש צורך לתת היום משאבים גדולים למשטרת ישראל כדי להקטין את האלימות.

מקסים לוי: מי שמדבר על אלימות בבתי-הספר לא יוכל לומר שאותם שוטרים שעובדים בבוקר יעבדו גם בלילה ולא ילכו הביתה.

דוד לוי: לא ינום ולא יישן שוטר ישראל.

מקסים לוי: ככה זה.

מקסים לוי: אני אומר לך ששוטרים עובדים יומם ולילה, אירוע רודף אירוע, והשוטר ישן בתחנה כשיש לו גם אשה וילדים.

מקסים לוי: אני מכיר הרבה שוטרים שלא ישנים בלילה, אז איך הם יוכלו לתפקד?

מקסים לוי: למה?

מקסים לוי: בגלל חוסר תקנים.

מקסים לוי: לא מזמן, רק בקדנציה שחלפה, פיטרו מאות שוטרים כתוכנית הבראה.

מקסים לוי: מה זאת אומרת תוכנית הבראה?

מקסים לוי: זו תוכנית הבראה שלפיה מדינת ישראל צריכה להשקיע אחר כך באנשים בבתי-הסוהר.

מקסים לוי: כאשר השר דורש 800 מיליון שקל תוספת, הוא לא דורש זאת כיון שהוא צריך להכניס שוטרים לתחנות כאלה ואחרות, אלא בגלל ביטול אותם תקנים ואי-התאמה של מדיניות הממשלה כלפי התושבים בתחום המשטרתי.

מקסים לוי: אני חושב שהכנסת צריכה לחזק את תביעתם הצודקת של שר המשטרה ושל מפכ"ל המשטרה ולקיים בכנסת דיון בנוכחות ראש הממשלה, שרק לפני חודשים-שלושה אמר: אנחנו נטפל בזה.

מקסים לוי: ומה הטיפול?

מקסים לוי: שום דבר.

מקסים לוי: לכן צריך לקיים כאן דיון דחוף ביותר כדי לטפל בהרבה נושאים שציינתי.

מקסים לוי: תודה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת מקסים לוי.

רחמים מלול: חבר הכנסת עופר חוגי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת נחום לנגנטל.

עופר חוגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנושא של שחיקת משטרת ישראל בשל המצב הביטחוני הוא מאוד חשוב, הוא בנפשנו, וזה יקבע את עתידנו ואת איכות החיים שבה נחיה בארץ.

עופר חוגי: המשטרה פועלת לא רק בנושא הביטחוני, אלא בנושאים רבים, כמו עבירות פשע, גנבה, רצח, אונס, סמים, שיטור קהילתי, שמירה בבתי-ספר, שיקום בבתי-הסוהר, אבטחה במקומות ציבוריים, פיזור הפגנות, אבטחת אירועים במקומות בילוי, בקו התפר, בירושלים ועוד בנושאי ביטחון שוטפים רבים.

עופר חוגי: אולם אנחנו רואים שהמשטרה קורסת מחוסר תקציב משווע.

עופר חוגי: אתן לכם דוגמה קטנה.

עופר חוגי: ראו את המצב של בתי-הסוהר ושל מתקני הכליאה בבתי-המעצר.

עופר חוגי: המצב שם הוא כמו שהיה לפני 40-30 שנה, אסירים ישנים על הרצפה, וכאשר אין מקום, לפעמים גם משחררים אותם הביתה.

עופר חוגי: לא ייתכן שבמדינת ישראל יהיה מצב כזה.

עופר חוגי: עד היום לא ראינו טיפול מערכתי בנושא של משטרת ישראל.

עופר חוגי: כאשר המדינה רצתה לטפל טיפול מערכתי בנושאים מסוימים, היא עשתה זאת.

עופר חוגי: קחו לדוגמה את בתי-המשפט.

עופר חוגי: עד היום בנו בית-משפט יפה בירושלים, בבאר-שבע ובחיפה.

עופר חוגי: יש הגדלה של תקציב משרד המשפטים בכמעט 800 מיליון שקל בשלוש השנים האחרונות, אולם לא ראינו זאת במשטרה.

עופר חוגי: מול המשימות שהמשטרה עומדת בהן אנחנו רואים חוסר משווע של תקציב, ואביא לכם עוד דוגמה בכל מה שנוגע למגזר הערבי והבדואי.

עופר חוגי: אנחנו רואים שתקופה ארוכה המשטרה אפילו לא נכנסת לכפרים הערביים ולא אוכפת את החוקים.

עופר חוגי: זאת למה?

עופר חוגי: לא מפני שהמשטרה לא רוצה, אלא מפני שבמשך שנים רבות בכלל לא חשבו על המגזר הזה, לא חשבו שהמגזר הזה צריך שיהיו לו תחנות משטרה, שיהיה שוטר קהילתי ותקנים למגזר הזה.

עופר חוגי: בכלל לא מטפלים בזה.

עופר חוגי: מדובר על עשרות קילומטרים שבהם אין שום תחנת משטרה ואין ניידות.

עופר חוגי: אף אחד לא מטפל במגזר הערבי.

עופר חוגי: אני אומר לשר, ששמעתי מאחורי הפרגוד שרוצים לאשר לשר בערך 400 מיליון שקל, זו התוספת התקציבית שהאוצר הקציב למשרד, זה בערך סדר הגודל.

עופר חוגי: אני אומר לשר, שמול המשימות שהמשטרה נדרשת לעמוד בהן הכסף הזה לא יספיק.

עופר חוגי: לא ייתכן שכאשר יש אירוע בירושלים צריך לגייס את כל השוטרים שנמצאים בתל-אביב ולהביא אותם לירושלים בשביל שישמרו בזמן אירוע כזה או אחר.

עופר חוגי: יש מחשבה לעשות הפרדה וצריך לשמור על קו התפר.

עופר חוגי: מי יטפל בקו התפר הזה?

עופר חוגי: מי ישמור עליו?

עופר חוגי: מי יבדוק שלא ייכנסו מסתננים?

עופר חוגי: מי יבדוק שלא יגנבו בישראל ויעבירו לרשות הפלסטינית?

עופר חוגי: מי ישמור על זה?

עופר חוגי: צריך עשרות תקנים של כוח-אדם, ואני לא רואה מאיזה מקום ייקחו את זה.

עופר חוגי: הדרישה היא לטיפול מערכתי בכל נושא המשטרה.

עופר חוגי: צריכה להיות תוכנית לשלוש-ארבע שנים עם תקציב מסודר, כשמהיום יתחייבו על סכום גדול, המחולק לשלוש שנים, שיענה על הבעיות של המשטרה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נחום לנגנטל, שלוש דקות.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, מי שהיה צריך לשבת באולם ולהשיב לנו היה צריך להיות שר האוצר.

נחום לנגנטל: לבי לבי על השר לביטחון פנים שצריך לשבת באולם, ואני מניח שהוא יעמוד ויאמר לנו: אתם צודקים, קשה לי, יש לי הרבה משימות, אני בשחיקה גדולה ואני זקוק להמון תקציבים; אם היו לי יותר תקציבים ויותר תקנים של כוח-אדם הייתי יכול להביא ביטחון למדינת ישראל באופן יותר טוב.

נחום לנגנטל: זה מה שאמרת בעומדך על הדוכן הזה, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: יש משטרה ויש משטרה.

נחום לנגנטל: יש איזה בלבול במערכת במדינת ישראל כאשר המשטרה כולה מוסבת לטיפול בנושאים הביטחוניים של מדינת ישראל, פשוטו כמשמעו, למאבק שלנו על ביטחונה של מדינת ישראל ועל הקיום שלנו.

נחום לנגנטל: בתפיסת העולם שלי אני חושב שהדבר הזה קשור יותר לצבא.

נחום לנגנטל: נכון שאתה לא רוצה שבתוך המדינה יסתובבו חיילים ויעשו את הביטחון בקו התפר ודברים שכאלה; או לא היית רוצה שהצבא יאבטח את הר-הבית או בתוך ירושלים.

נחום לנגנטל: אני הייתי רוצה שיהיו אנשי משטרה במדים אחרים כדי לעשות את ההבחנה בין גבולותיה של המדינה לבין ההתנהגות בתוך המדינה.

נחום לנגנטל: אבל לא זה הדבר שמדינת ישראל צריכה.

נחום לנגנטל: הדבר הראשון שהיא צריכה הוא ביטחון, אבל היא צריכה משטרה אזרחית.

נחום לנגנטל: לא יכול להיות, שהיום, כאשר אדם מגיש תלונה על גנבה בביתו, אין חוקרים שיבדקו את זה מחוסר אפשרות; יש בעיות של נרקומנים, סחר בנשים, בעיות של אלימות והפרת זכויות יוצרים.

נחום לנגנטל: אתה יושב בכל מיני ועדות כנסת בכל מיני תחומים אזרחיים, ואנשים העומדים מולך אומרים: יש מצוקת כוח-אדם.

נחום לנגנטל: בואו תראו במה עוסקת כל משטרה במדינה נאורה בעולם: היא דואגת שתהיה איכות חיים לאזרחיה.

נחום לנגנטל: הדבר הזה איננו קיים כאן, לא משום שהמשטרה לא רוצה.

נחום לנגנטל: בשנים האחרונות היו למשטרה הישגים, היתה ירידה בעקומת הפשיעה, הוקמו יחידות מיוחדות, אבל לא יכול להיות שהדברים הבסיסיים אינם מצויים לאזרחים ולמשטרה האזרחית שלהם, כי היום הרבה מאוד מן השוטרים מוסטים לתחום של ביטחון המדינה.

נחום לנגנטל: לכן לבי לבי עליך.

נחום לנגנטל: אני מכיר אותך ומעריך את פועלך ואת מחשבותיך במשך הרבה שנים, ואני יודע שבוודאי היית רוצה לתת איכות חיים יותר טובה על-ידי אכיפה יותר טובה בכל אותם תחומים, אבל אני מבין שהמצוקה היא קשה ובסדרי העדיפויות יש לך הקצאת משאבים אחרת.

נחום לנגנטל: תראה מה קרה, עשו יחידות מיוחדות ששילמו עליהן באופן מיוחד, אבטחת בתי-ספר, משטרה לנת"צים, נתיבי תחבורה ציבוריים – אתה בוודאי מכיר את זה מתפקידך הקודם כמנכ"ל משרד התחבורה – לקחו משטרה לנמלים, כל הדברים האלה במשך הזמן מדללים את השוטרים ומסיטים אותם – – –

זבולון אורלב: קניין רוחני.

נחום לנגנטל: על קניין רוחני דיברנו בשבוע שעבר, יחידה נחמדה, 20 שוטרים בכל הארץ כולה מטפלים בנושא של הפרת זכויות יוצרים, לא רק בקניין רוחני של דיסקים ותוכנות מחשב, אלא גם במוצרי טקסטיל והלבשה והנעלה וכו'.

נחום לנגנטל: וגם מהם נלקחים לעבודת הביטחון השוטף.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, כאן אנחנו עדים לתופעה, שאנחנו יורדים באיכות החיים של אזרחי המדינה, אנחנו כל הזמן יורדים בהישגים שכבר היו למשטרה.

נחום לנגנטל: כשהיא תרצה יום אחד לחזור, יהיה לה קשה מאוד.

נחום לנגנטל: עכשיו אני מארגן איזו עצרת בגוש-דן.

נחום לנגנטל: קיבלנו הודעה מהמשטרה, שאם אנחנו רוצים לקיים את העצרת, המשטרה רוצה על כך כמה מאות אלפי שקלים.

נחום לנגנטל: שאני אשלם להם כדי שאעשה עצרת.

נחום לנגנטל: עוד מעט יבקשו מתושבי גילה שישלמו אגרה לצבא שהוא מסכים לירות על בית-ג'אלה ולהגן עליהם כי הם גרים שם.

נחום לנגנטל: אם כל פעם אתה צריך לשכור פעולות של משטרה, אז בשביל מה אנחנו משלמים מסים?

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, אני קורא לשר האוצר בממשלת ישראל, תנו את מה שאתם צריכים לתת, פתחו את הכיסים, תנו את הגב, הטו שכם, שהשר לביטחון פנים אכן יצליח בתפקידו, כי הוא ראוי לכך ומדינת ישראל צריכה את זה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: ישיב השר לביטחון פנים עוזי לנדאו.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמעט אמרתי: טוב שהמשטרה משתכרת אל צרור נקובוהתקציב חסר.

עוזי לנדאו: כמעט אמרתי זאת משום שטוב היה לבוא לדיון הזה ולשמוע חברי כנסת מכל קצות הקשת הפוליטית מרעיפים שבחים על המשטרה.

עוזי לנדאו: ראוי שהדברים האלה ייכתבו פעמיים בפרוטוקול הכנסת, משום שהמשטרה והשוטרים ובני משפחותיהם ראויים לכל ברכה ולכל הוקרת תודה בימים אלה.

עוזי לנדאו: המשטרה אמורה לספק לכל אזרח במדינה מצרך פשוט, הגנת הנפש והרכוש שלו.

עוזי לנדאו: היא צריכה לדאוג לכך שלא יגנבו מכוניות ולא יהיו גנבות חקלאיות ולא יהיו פריצות לבתים ופשעי רכוש.

עוזי לנדאו: וצריך מדי פעם, אזרח שמרעישים ליד חלונו, לבקש ששוטר יגיע וירגיע את השכנים.

עוזי לנדאו: יש דברים פשוטים של הוצאה לפועל, אדם מוציא שיק והוא איננו מכובד, צריך שיתערבו כדי שהשיק יכובד.

עוזי לנדאו: יש בנייה בלתי חוקית, הפרות חוק בכל רחבי הארץ, צריך שיאכפו זאת.

עוזי לנדאו: ומשטרה בדרכים, שצריכה לדאוג לכך שיהיה סדר ולא יהיו תאונות דרכים.

עוזי לנדאו: ויש דברים נוראיים כסחר בנשים, עבדות ממין חדש, מודרני, מזעזע, והוא קיים תחת חלוננו.

עוזי לנדאו: ויש סמים, ואלימות של נוער, ואלימות במשפחה, ואלימות נגד נשים, ויש עובדים זרים שגרים במקומותינו ולא אושרו, ובכללם גם מי שבאו ממדינות שכנות, עשרות אלפים, ללא אישור וללא רשות, ובחלק מהמקרים האלה יש גם תרומה לטרור שהולך וגדל כאן.

עוזי לנדאו: ויש הון שהולך ומולבן, וחלקו – כך אנחנו חושדים – קשור אולי בפעילות של פשע מאורגן מחו"ל.

עוזי לנדאו: יש סוגיות של זכויות יוצרים וקניין רוחני.

עוזי לנדאו: ובירושלים שבה אנחנו מאבדים את ריבותנו לאט-לאט בחלקים ממנה, משום שיש כמה מנגנונים זרים ומשרדים שפועלים בתוכה – בכל אלה צריכה המשטרה לטפל.

עוזי לנדאו: ובכך אמורה המשטרה, שסדר גודל כוחותיה הוא כ-26,000 איש, לרבות אנשי מג"ב, בסך הכול, על מדינה שיש בה יותר מ-6 מיליוני אזרחים.

עוזי לנדאו: זה מספר מצחיק, מספר מגוחך.

עוזי לנדאו: בכל מדינה באירופה, בארצות-הברית, בדרום-אמריקה, המשטרה גדולה בהרבה, והיא אמורה לספק לציבור, בלי שום קשר לביטחון פנים ולטרור, את הצרכים הפשוטים נגד גנבה, נגד פשיעה, נגד סמים, נגד סחר נשים.

האשם מחאמיד: אדוני השר, 26,000 שוטרים זה מספר קטן?

עוזי לנדאו: בוודאי, על זה אני מדבר.

עוזי לנדאו: אני אומר, רק על הדברים הפשוטים, אינני מדבר בכלל על סוגיות ביטחון, רק על השירות הפשוט שאזרח צריך לקבל להגנה על עצמו ועל רכושו.

עוזי לנדאו: בכל זה צריכה המשטרה לטפל, זה לא מספיק.

עוזי לנדאו: אני רוצה להביא לתשומת לב חברי הכנסת, שראש העיר ג'וליאני, ראש העיר ניו-יורק, כשהגיע לתפקידו הוא עשה כמה שינויים כדי להביא את ניו-יורק מהיותה עיר שבה הפשע כמעט בפסגה, למצב שהיום כמעט אמרתי איש תחת גפנו ותחת תאנתו.

עוזי לנדאו: הוסיף כשליש למספר השוטרים במשטרה שעליה היה ממונה, הוסיף עוד כמה תיקונים – תענוג היום לטייל בניו-יורק מההיבט של הביטחון.

עוזי לנדאו: אני רוצה להביא לתשומת לב חברי הכנסת – שכר של שוטר מתחיל הוא 4,000-3,000 שקלים בחודש.

זבולון אורלב: כמו מורה.

עוזי לנדאו: רבים מן האנשים המתגייסים למשטרה, מכוח-האדם הטוב שיכול היה להישאר – לא נשאר בה, עוזב.

עוזי לנדאו: ואלה האנשים שאנחנו רוצים שיהיו.

עוזי לנדאו: ואלה הבעיות עד אוקטובר האחרון, ובאוקטובר האחרון משתנה איום הייחוס כולו, והמשטרה צריכה להיאבק עכשיו בסוגיות טרור קשות, בסוגיות ביטחון פנים.

עוזי לנדאו: אני רוצה להביא לידיעת חברי הכנסת, שהמשטרה עושה את המקסימום האפשרי, השוטרים עושים לילות כימים, ואינם מכופפים את הגב, ואינם מתנצלים, ואינם מסכנים, אלא שוטרים שעושים את עבודתם בהתלהבות ובמסירות ובאומץ ובנחישות למען הציבור.

עוזי לנדאו: אבל במסגרת האמצעים שעומדים לרשות השוטרים אי-אפשר כמובן לעשות את הכול.

עוזי לנדאו: רק לצורך סיום השנה הזאת, המשרד לביטחון פנים ביקש עבור השוטרים ועבור אנשי שירות בתי-הסוהר שקולטים את כל העבריינים, בכלל זה את העבריינים הביטחוניים, ביקשנו 865 מיליון שקל.

עוזי לנדאו: אגב, זה לא כולל את הצורך במחשוב ובדברים אחרים במרחב התפר.

עוזי לנדאו: אושרו לנו פחות ממחצית, 405 מיליון שקל.

עוזי לנדאו: זה לעג לרש כאשר גם מתוך מה שאושר, חלק הארי, הוא לצורך הסכמי שכר שהאוצר חתם, הוא לצורך השארת קיצוץ של 500 שוטרים שקוצצו עוד בפעם הקודמת.

עוזי לנדאו: היה מי שאמר, ש-26,000 שוטרים הם יותר מדי ואפשר לקצץ.

עוזי לנדאו: יש כאן משהו שהדעת איננה מסוגלת לסבול.

עוזי לנדאו: אני רוצה להזכיר – בעבר, בוודאי לפני אוסלו, בכל סוגיית המחבלים, סוגיית ביטחון הפנים, צה"ל היה מטפל כשעוד היה מסכל את פעולות החבלה, השב"כ היתה לו אינפורמציה, וחלק ניכר מהבעיות היה מטופל הרחק מן האזורים המאוכלסים במדינת ישראל, והבודדים שהצליחו להיכנס, גם משטרת ישראל טיפלה בהם.

עוזי לנדאו: אבל היום, אחרי אוסלו, המודיעין מצומצם, ויש לאויבינו אזורים שבהם הם שולטים סמוך למרכזי האוכלוסין שלנו.

עוזי לנדאו: קל משם לשלח פעולה, ויש מקום שאליו אפשר לחזור, והמשטרה צריכה לעמוד מול איום בלתי רגיל שגם צה"ל וגם השב"כ ידיהם קצרות – בגלל תוכנית אוסלו – מלהיאבק בטרור הזה.

עוזי לנדאו: וכך בפועל אנחנו צריכים להיאבק עם תקציב דל שהועמד לרשותנו, בקושי עונה על צורכי הקיום היומיומיים.

עוזי לנדאו: אני מודה בכך, אדוני היושב-ראש, שסירבתי תחילה לקבל את הסיכום הזה, אבל נאלצתי לקבלו.

עוזי לנדאו: מה הייתי מספר, שאני לא מוכן לקבל גם את המעט שיש כדי שיהיה דלק לניידות, לא נסיע את הניידות?

יגאל ביבי: אפשר לשאול שאלה?

עוזי לנדאו: כן, בבקשה.

יגאל ביבי: למה לא מגייסים שוטרי מילואים, כמו בצבא, שאפשר יהיה לגייס גם למשטרה?

עוזי לנדאו: תראה, אנחנו עכשיו בחירום מקימים יחידות מילואים של משמר הגבול, עדיין בהיקפים מצומצמים מדי, אבל קח בחשבון שזו מערכת מורכבת למדי, וגם כשאתה מדבר על יחידות מילואים, אינך יכול לדבר על סתם שוטר, אתה צריך להכשיר שוטר או למשימות סיור או למשימות מטה, אם זה בחקירות או במודיעין.

עוזי לנדאו: אינך יכול לקחת חייל שעשה שלוש שנים בשירות אחר לגמרי ולהכשיר אותו בבת-אחת להיות שוטר.

עוזי לנדאו: זה לא הולך.

עוזי לנדאו: אנחנו עוסקים בכך הרבה, גם למשל כשאתה מגייס עשרות אלפי אנשים למשמר האזרחי, וגם את המתנדבים היקרים האלה אתה אינך מפעיל כשוטרים לכל דבר.

עוזי לנדאו: יש בתוכם כמה מתנדבים – צריך להסיר בפניהם את הכובע – שפועלים כשוטרים לכל דבר, אבל זה מיעוט האנשים.

עוזי לנדאו: יותר מ-50,000 אנשי משמר אזרחי פועלים רק כאשר שוטר נמצא לידם.

עוזי לנדאו: הם יכולים לעכב אנשים, הם לא יכולים לעצור אנשים.

עוזי לנדאו: לא אכנס כאן לכל הפרטים.

עוזי לנדאו: אתה צריך להכשיר שוטר.

עוזי לנדאו: שוטר שהאזרח רואה לפניו צריך להיות מאה אחוז בכל דבר.

עוזי לנדאו: זה דורש השקעה רבה מאוד.

עוזי לנדאו: נאלצתי לקבל את הסיכום הזה, אבל אני מודיע כאן, שאני מתכוון להביא לממשלה הצעה נוספת לתוספת בתוך השנה הזאת ואתבע על כך דיון.

עוזי לנדאו: אומר על כמה מהמשמעויות הנובעות מכך, שהתקציב של המשטרה כרגע בעצם מחזיק אותה באינפוזיה.

עוזי לנדאו: המציאות הקיימת כיום היא כזאת, שהיקף המשימות הוא חסר תקדים.

עוזי לנדאו: המשטרה מותחת את עצמה עד קצה גבול היכולת.

עוזי לנדאו: שוטרים עושים את עבודתם במשמרות של 12 שעות ביממה, גם בשבתות וגם בחגים, ויש להם משפחות.

עוזי לנדאו: זה סיפור שהוא קשה.

עוזי לנדאו: לעתים אותם שוטרים, כפי שציין חבר הכנסת איתן כבל, נמצאים בבוקר בירושלים ואחר כך נמצאים בערב בפיגוע ב"דולפינריום", ולמחרת צריכים להימצא במקומות נוספים.

עוזי לנדאו: גם כשבאים בטענות, ולעתים נעשות שגיאות, צריך להבין באיזו מציאות השוטרים הללו פועלים.

עוזי לנדאו: משטרה שכזאת, ששוטריה נמצאים בעומס כזה, והשכר שהיא מציעה למתגייסים החדשים הוא שכר מינימום, לא יכולה גם לגייס אנשים.

עוזי לנדאו: על כן הקושי בגיוס עוד מביא לכך שהעומס על השוטרים העושים כרגע בתפקידם גדול פי כמה.

עוזי לנדאו: עם כוח-האדם הקיים, המשטרה לא מסוגלת לטפל בכמה משברים בו-זמנית.

זבולון אורלב: איך זה מסתדר עם האבטלה הכל-כך גדולה במשק?

עוזי לנדאו: השאלה טובה.

עוזי לנדאו: אני מציע שתצטרף להצעה שאולי נציע יחד – גם להעלות את שכר המינימום וגם לבטל כליל את מענק האבטלה.

עוזי לנדאו: בואו נעשה את הדברים האלה.

דוד לוי: אני מציע לך לא לקבל מה שמציעים לך אלא להיאבק, ואם אתה מביא טיעונים כאלה על שכר מינימום, יאשימו אותך שאתה פופוליסט.

עוזי לנדאו: טוב, יאשימו אותי.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת לוי, כבר האשימו אותי בכל כך הרבה דברים, יאשימו אותי בעוד משהו.

עוזי לנדאו: הסיפור הוא פשוט.

עוזי לנדאו: אתה צריך לעמוד על הדברים שאתה מאמין בהם, ושיאשימו.

עוזי לנדאו: אני רוצה לתת דוגמה לחברי הכנסת מה קורה למערך החבלה של המשטרה.

עוזי לנדאו: בעבר היו קוראים לחבלן בממוצע פעמים בודדות, אולי עשרות פעמים ביום.

עוזי לנדאו: היום קוראים ליחידות החבלה מאות פעמים ביום.

עוזי לנדאו: אנשים נוסעים בערים כמו משוגעים כדי להגיע למטענים.

עוזי לנדאו: כאשר אצלנו נתקעים בתנועה, כי חוסמים כבישים לזמן ארוך, כדי שאפשר יהיה להגיע למטען ולנטרל אותו, הציבור סובל, אבל גם חלק מן המטענים מתפוצצים לפני שאנשי החבלה מגיעים אליהם.

עוזי לנדאו: חלק, כ-50% מהרובוטים של החבלנים כבר נפגעו, כבר התפוצצו, כבר יצאו מכלל שימוש.

עוזי לנדאו: כל רובוט כזה עולה רבע מיליון דולר.

עוזי לנדאו: אנחנו מדברים על עשרות מן המתקנים האלה שאותם אנחנו רוצים.

עוזי לנדאו: צריך לשפר את המיגון האישי של החבלנים.

עוזי לנדאו: צריך לדאוג לכך שיוכלו לטפל במטענים מרחוק, כדי להקטין את מידת הסיכון האישי שלהם.

עוזי לנדאו: אני מבקש גם להזכיר, שמסתובבים היום שוטרים רבים ואנשי מג"ב רבים ממשטרת ישראל ביהודה ובשומרון ללא מיגון אישי, בכלי רכב בלתי ממוגנים.

עוזי לנדאו: במקומות שצה"ל אוסר על חייליו להיכנס באורח לא ממוגן, שוטרי ישראל נמצאים שם.

עוזי לנדאו: אני מוכרח לומר, אדוני היושב-ראש, שהדבר הזה מדיר שינה מעיני.

עוזי לנדאו: זה מה שאנחנו מאפשרים לשוטרים שלנו?

מיקי לוי: אדוני השר, אחד הדברים שאני פוגש ברחוב זה שאזרחים כבר מתחילים להתלונן על המשטרה כאשר השוטרים המסכנים ניצבים בפני דילמה קשה מאוד, ואז הם צריכים להגיד להם שהם לא יכולים לטפל בבעיות שלהם בגלל סדרי העדיפויות החדשים.

עוזי לנדאו: אני מסכים, אדוני.

עוזי לנדאו: קחו למשל את קו 100, שירות מיידי שצריך להינתן לציבור.

עוזי לנדאו: הפקק שיש היום כשמישהו מנסה להתקשר לשירות 100 הוא כזה שקשה להשיג אותו.

עוזי לנדאו: גם עומס האירועים גדול הרבה יותר, מספר העמדות שם מצומצם, צריך לתגבר אותו, תחושת האזרח היא שאין לו עם מי לדבר.

עוזי לנדאו: חסר דלק לניידות.

עוזי לנדאו: ההוצאות שקשורות בשכירת אוטובוסים כדי להסיע כוחות שמתגברים ממקום למקום – ההוצאות האלה גדלות.

עוזי לנדאו: אוכל, כלכלה לשוטרים, שעושים הרבה יותר זמן בשטח – גם זה גדל.

עוזי לנדאו: בלאי הרכב גדל.

עוזי לנדאו: ראו מה קרה למערך הטלוויזיה במעגל סגור שאתו אנחנו מבקשים לראות בירושלים.

עוזי לנדאו: הוא נהרס ונפגע.

עוזי לנדאו: תבענו תוספת של כ-1,500 שוטרים, אושרו לנו מאות בודדות; כ-200 לצורך ירושלים ולצורך הר-הבית.

עוזי לנדאו: אני מבקש לחזק את ריבונות ישראל בעיר הקודש.

עוזי לנדאו: הדבר איננו ניתן.

עוזי לנדאו: שלטון חוק בכל הארץ, אין כוח-אדם לכך.

עוזי לנדאו: למרחב התפר משטרת ישראל הגישה תוכנית מסודרת לפני כל גוף אחר והציגה תקציב.

עוזי לנדאו: אנחנו מבקשים לממש אותו, ואין לנו אפשרות.

עוזי לנדאו: יש סמים, יש אלימות.

עוזי לנדאו: צריך להעביר או לסלק שב"חים, שוהים בלתי חוקיים, ממקומות שונים – את הדברים האלה אנחנו עושים כמיטב יכולתנו, ועושים בהתלהבות, אבל צריך יותר אמצעים כדי לתת לציבור מה שהוא ראוי לו.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, שוטרי משטרת ישראל עושים לילות כימים.

עוזי לנדאו: כותנתם לעורם ורגליהם יחפות.

עוזי לנדאו: אין להם אמצעים.

עוזי לנדאו: אבל הם עושים זאת בדבקות ובהתלהבות ואינם מחסירים אפילו לא רגע אחד ממה שצריך.

עוזי לנדאו: ממשלת ישראל בתמיכת הכנסת צריכה לעזור לכולם.

עוזי לנדאו: אני יודע שבימים אלה הציבור מעריך את המשטרה והוא יודע עד כמה עושים השוטרים לטובת הכלל, אבל קיים צורך אמיתי וזועק להעמיד את משטרת ישראל ואת שירות בתי-הסוהר ברום העדיפות התקציבית של עם ישראל כרגע.

עוזי לנדאו: אני מוכרח לומר, שכאשר הייתי באחד האירועים בכפר-סבא, בערב של אותו יום שבו נרצח ד"ר מריו גולדין, הרופא מבית-החולים "מאיר", וכשקם שם אחד מחברי המועצה ואמר, שכאשר הוא רואה את האור הכחול המהבהב הוא רואה לפניו סימן של מסירות, של אומץ לב, של התמדה, של שקט וחוסן נפשי בשעה קשה, ברגע זה הייתי גאה כשר לביטחון פנים על משטרת ישראל אשר כזאת.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

מיקי לוי: מה מציע אדוני השר?

עוזי לנדאו: אני מציע דיון במליאה על הסוגיה הזאת.

עוזי לנדאו: יאמרו חברי הכנסת מה שיש על לבם.

עוזי לנדאו: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זבולון אורלב רוצה להסיר את הצעתו של חבר הכנסת איתן כבל.

זבולון אורלב: איתן, זה לא אישי.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שאני מעלה כבר בפעם העשרים את הסוגיה של מאבטחים במוסדות חינוך.

זבולון אורלב: המשטרה המופקדת על ביטחון מוסדות החינוך עסוקה במשימות אחרות, והעול נופל על המאבטחים.

זבולון אורלב: הממשלה טרם הכירה בעבודת המאבטחים האלה כעבודה מועדפת לחיילים משוחררים.

זבולון אורלב: כל פעם שאני אומר את זה, אנשים לא מאמינים.

זבולון אורלב: ממשלת ישראל מעדיפה חיילים משוחררים כעובדי תחנות דלק, בבנייה, בתיירות – הכול חשוב; היא לא רוצה להכיר בעבודת אבטחה של חיילים קרביים משוחררים במוסדות חינוך.

זבולון אורלב: אולי הפעם הממשלה לא תהיה אטומה ותסכים לכך.

זבולון אורלב: אתמול גם הגשתי הצעת חוק בנושא.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אחמד טיבי רוצה להסיר את ההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת עופר חוגי.

אחמד טיבי: בימים כתיקונם בדרך כלל אתם שומעים מאתנו ביקורת, ואני חושב שבצדק, על עבודת המשטרה בכמה וכמה תחומים בכל הקשור לאזרחים הערבים, למיעוט הערבי, אך אני מוצא לנכון לציין שני אירועים שבהם מגיעות מלים טובות למשטרה: אסון "ורסאי" והעבודה המסורה הן של אנשי המשטרה והן של אנשי פיקוד העורף, אנשי המשטרה בפיקודו של ניצב לוי, ובהלווייתו של חברי וידידי פייצל חוסייני.

אחמד טיבי: אני חושב, שהאיפוק שגילתה המשטרה באותו יום מנע שפיכות דמים, ולכן מגיעה לה מלה טובה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת האשם מחאמיד רוצה להסיר את הצעתו של חבר הכנסת נחום לנגנטל.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ברשותך, עם כל הכבוד לבעיה המספרית שהדגשת כל הזמן, וייתכן שאתה צודק, לדעתי יש בעיה אחרת.

האשם מחאמיד: הבעיה היא לא רק מה עושה המשטרה, אלא האם יש בציבור אמון במשטרה.

האשם מחאמיד: במיוחד אמרת שחלק מהציבור בכפר-סבא אמר לך שכשרואים את האורות הכחולים מהבהבים נהיה להם טוב.

האשם מחאמיד: אני רוצה לשאול אותך: אתה בטוח שכל האוכלוסייה מרגישה טוב כשהיא רואה את הדבר הכחול הזה?

קריאה: האוכלוסייה הטובה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה להמשיך.

האשם מחאמיד: אצלי משתחזר באופן אוטומטי, ולא אני משחזר, אותן תמונות של המשטרה באוקטובר, עם המשטרה רק לפני כמה ימים, ליד חסן-בק ביפו.

האשם מחאמיד: אדוני השר, האם זאת אותה משטרה?

מרדכי משעני: בטח.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, השר מציע דיון במליאה בנוכחות שר האוצר.

מוחמד ברכה: היתה לי הצעה אחרת.

מרדכי משעני: הצבעה.

מיקי לוי: עם כל הכבוד, יש ארבעה מציעים וארבעה יכולים להסיר וזהו.

מוחמד ברכה: דילגת עלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – אפשר להציע ועדה.

האשם מחאמיד: רק שלושה הציגו.

מיקי לוי: אם היא טעתה, אתן לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוחמד ברכה יסיר את הצעתו של חבר הכנסת מקסים לוי.

יובל שטייניץ: גם אני יכול להסיר, בבקשה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת דהאמשה, עם כל הכבוד לי אליך, אתה לא יכול לנהל משם את הדיון.

מיקי לוי: בינתיים, אני מנהל כאן.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שיש מקום לתרום לאזרוח המשטרה בכל מה שנוגע לגישתה ולעבודתה בקרב האוכלוסייה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: אני מכיר.

מיקי לוי: אתה יכול להתלונן אחר כך.

מוחמד ברכה: אני לא חושב שהמשטרה צריכה לתפוס את תפקידה בקרב האוכלוסייה הערבית רק כתפקיד שהוא על רקע ביטחוני או על רקע פוליטי, הפרות סדר וכל מיני דברים כאלה.

מוחמד ברכה: בעכו כבר חודשים אנחנו מתריעים על שרשרת רציחות של סוחרי סמים ואנשים שנהרגים כמעט מדי שבוע בתקופה מסוימת.

מוחמד ברכה: לפני כמה שבועות נרצח בחור מכפר-קרע בבקה-אל-ע'רביה על-ידי גנבים שבאו לגנוב.

מוחמד ברכה: לפני כמה ימים נרצח בחור מסח'נין על רקע גנבה בתחנת דלק.

מוחמד ברכה: אף אחד מהתיקים האלה לא התקדם כהוא זה.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב, שחשוב מאוד שהמשטרה תקבל על עצמה את התפקיד של ביטחון האזרח, של שמירת רכושו, במיוחד באוכלוסייה הערבית, ולא תצמצם את תפקידה, והיא תבהיל כוחות רק במקרים שכאילו יש משהו פוליטי ומשהו ביטחוני וכל מיני דברים מהסוג הזה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דהאמשה רוצה להסיר את הצעתו של השר.

יובל שטייניץ: גם אני מבקש להסיר.

מיקי לוי: עוד מעט כולם ידברו – כל מי שנוכח כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, כאשר השר מציע מליאה ומן הסתם גם המציעים מציעים מליאה, אפשר לבקש גם להסיר וגם ועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקרה זה, אני מבקש ועדה, כי הם כבר ביקשו להסיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש להעביר לוועדה את אחת ההצעות – מה שאדוני יקבע, וזה לא חשוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעניין הזה אני רוצה לומר לכבוד השר: כאשר שומעים אותך מתלהם מהדוכן, כפי שהיה לפני שעה, אפשר לחשוב איזה מין משטרה טובה, איזה משרד מצוין ואיזה עניינים מנוהלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עשית במשרד המשטרה עד היום?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו מינויים מוקפאים ובצדק ובאופן מוסרי, ואתה הלכת ומינית אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ועדת החקירה נותנת לנו כל יום משהו חדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל יום קצינים מעידים על האמת, על מה שהיה שם, ואומרים: "כן, לא היה צריך לירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא היינו בסכנת חיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצינו לירות".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק היום אמר קצין אחד, וחברי חבר הכנסת תאופיק חטיב כבר ציין את זה: "אנחנו הלכנו לשם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא היתה שום סכנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצינו לפגוע באנשים".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע אם ציטטתי נכון או לא, אבל כך הבנתי את הדברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה היה היום בוועדת-אור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה אדוני מתכוון לעשות כדי לתקן – ולא בתקציבים; לתקן בהעלאת המוסריות של השוטרים ובשיפור ההתייחסות לאזרחים, באותה מידה חיובית, ולא בהרג ולא בירי חי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: לחבר הכנסת יובל שטייניץ יש הצעה אחרת.

נחום לנגנטל: אני יכול להסיר את ההצעה של עצמי?

יובל שטייניץ: אדוני שר המשטרה, יפה דיברת.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר לך, שעם כל הצרות התקציביות בבריאות, בחינוך וכמעט בכל משרד, הדחיפות, וכמעט הייתי אומר הבהילות, של העמדת משטרת ישראל על רגליה לא רק עקב מצב הפשע ברחובותינו אלא גם עצם המצב הביטחוני החריף, בגלל ערעור השליטה של המדינה באזורים שונים בקווי תפר ובגלל הסיכונים שעוד ניצבים מולנו, השאלה של החזרת יכולת האחיזה של המדינה ושל החוק היא כרגע השאלה הקריטית החיונית ביותר לפני כל דבר אחר.

יובל שטייניץ: לכן, אדוני, אני מצטרף לקריאתך ואני פונה לראש הממשלה ולשר האוצר לתת מייד עזרה ראשונה מסיבית ביותר בכוח-אדם ובתקציב למשטרת ישראל, אפילו לפני כל סיוע נוסף, שהוא גם חיוני למערכת הביטחון כולה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יגאל ביבי – הצעה אחרת.

איתן כבל: נגיע ל-120.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: אני אבדוק את זה.

נחום לנגנטל: היושב-ראש, אני רוצה להסיר את ההצעה של עצמי.

אחמד טיבי: – – –

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: כולם יציעו הצעות להסיר.

מיקי לוי: לא הבנתי את זה.

מיקי לוי: אני אבדוק את זה.

יגאל ביבי: אדוני שר המשטרה, במדינת ישראל יש מיליון פנסיונרים, וזה המון.

יגאל ביבי: אני פוגש אנשים יוצאי צבא, ואני לא חושב שיש הרבה מדינות בעולם שיש להן כמות כל כך גדולה של בחורים שבגיל 45, כשהם במלוא אונם, נקראים פנסיונרים.

יגאל ביבי: לפעמים האנשים האלה משתגעים מחוסר מעש.

יגאל ביבי: אני בטוח, שאם היה מסלול מסודר של הכשרה עם תגמול, עם ציונות, יכולת לגייס לשורות המשטרה חטיבות של לוחמים שבתקופה הזאת היו באים ועושים את העבודה לא פחות מהשוטרים הקיימים.

יגאל ביבי: לדעתי, צריך קצת דמיון, קצת מעוף, קצת מחשבה וקצת שגרה אחרת, ואז זה יכול להצליח.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: זה כבר לא להסיר.

מיקי לוי: זו כמעט הצעה לסדר.

מיקי לוי: חבר הכנסת איתן כבל, אתה מקבל את הצעת השר – דיון במליאה?

איתן כבל: מקבל.

מיקי לוי: חבר הכנסת עופר חוגי מקבל את ההצעה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נחום לנגנטל, מקבל את הצעת השר – דיון במליאה?

נחום לנגנטל: מה שאדוני יאמר אני אקבל.

מיקי לוי: ובכן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה – דיון במליאת הכנסת בנוכחות ראש הממשלה ושר האוצר.

מרדכי משעני: בנוכחות או במעמד?

מרדכי משעני: הצבעה מס' 10

מיקי לוי: חברי הכנסת, מצביעים.

מיקי לוי: בעד – דיון במליאה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 16 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיקי לוי: אתה רוצה להסיר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא.

מיקי לוי: 16 בעד, נגד – אפס ונמנעים – אפס.

מיקי לוי: ההצעה עוברת לדיון במליאה.

מיקי לוי: ביקורו של ג'ורג' טנט באזור

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: ביקורו של ג'ורג' טנט באזור; הצעות לסדר-היום מס' 4434, 4439, 4442, 4448, 4457, 4460, 4469 ו-4476.

מיקי לוי: חבר הכנסת האשם מחאמיד – ראשון הדוברים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני לא אזכיר מי אמר לי, אבל שאלתי מה שם האיש בדיוק, איך מבטאים אותו, ומישהו אמר לי TNT, וזה מתאים לו דווקא.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, מאוד כואב לי כשהמדינה והאזור נמצאים ממש על צומת דרכים של מלחמה, של שלום, ואנשים רציונליים בוודאי רוצים שלום, אבל אני שומע בכנסת ואני שומע בחוץ שמדברים על הא ועל דא ושוכחים את הבעיות הרציניות של מדינת ישראל.

נסים זאב: אולי תגיד לנו מה הן, אנחנו לא יודעים.

האשם מחאמיד: מייד.

האשם מחאמיד: תיכף נדבר על זה גם בנושא הבא, של האבטלה והעוני.

נסים זאב: חשבתי שהבעיה היא המכבייה.

האשם מחאמיד: אתה לא מדבר בשם הבוחרים שלך.

האשם מחאמיד: גם הבוחרים שלך הם מובטלים, עניים, מסכנים, שחורים כמוני וכמוך.

האשם מחאמיד: בסופו של דבר הם מובטלים ועניים, אתה יודע למה?

האשם מחאמיד: כי הכסף הולך להתנחלויות, כי הכסף הולך לצבא, כי 2.5 מיליוני שקלים ביום הולכים לדיכוי האינתיפאדה.

האשם מחאמיד: על זה אני רוצה לדבר.

נסים זאב: צריך להשקיע 2.5 מיליוני שקלים בטיפוח האינתיפאדה ולא בטיפול?

האשם מחאמיד: אם היה פה משטר שיש לו ראש, הוא היה מעריך שהאינתיפאדה נאבקת למען השלום, גם השלום פה, בתוך מדינת ישראל.

האשם מחאמיד: צריך להעריך אותם, כי הפלסטינים רוצים שלום עם מדינת ישראל.

האשם מחאמיד: נכון, יש הפסקת אש, מדברים על הפסקת אש וטנט הגיע למען הפסקת האש.

האשם מחאמיד: ומה אחר כך, אדוני היושב-ראש?

האשם מחאמיד: כמה זמן זה יחזיק מעמד?

האשם מחאמיד: אני אומר פה, ואמרתי את זה בשבוע שעבר – זה לא יחזיק מעמד.

האשם מחאמיד: כל הפסקת אש לא תחזיק מעמד כל עוד אין פתרון.

האשם מחאמיד: אני לא מדבר על פתרון צודק – זה שטויות, אין צדק – אבל פתרון מציאותי, ריאליסטי, של הסכסוך הישראלי-הפלסטיני.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני חייב גם להזכיר ירי על שלוש נשים.

האשם מחאמיד: נקרא לזה הרג, נקרא לזה רצח, שכל אחד יבחר את המלים שלו, אבל הנשים מתו.

אחמד טיבי: איך אתה מעז לקרוא לזה רצח?

האשם מחאמיד: כאשר יורים, יש פגז שאני לא מכיר את שמו – – –

קריאה: "פלשט".

האשם מחאמיד: – – – בפגז הזה יש עשרות חצי ברזל, שמתפצלים ככל שמתקרבים לבני-אדם ומגבירים את טווח הפגיעה בבני-אדם.

האשם מחאמיד: האם זאת הפסקת אש?

מרדכי משעני: זה באגדות.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזהו אספירין, זהו אקמול.

האשם מחאמיד: הניתוח למחלה הוא בהוצאת הגידול הסרטני מהסכסוך הזה, שזה הכיבוש והמשך ההתנחלויות והכבישים העוקפים וכו'.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השגריר של ארצות-הברית בישראל, אינדיק, אמר היום, שיש זיק של תקווה כלשהי, ומה שקיים היום לא היה אתמול, הפסימיות של אתמול לא קיימת היום, ואני מקווה שאכן הדברים נכונים.

מוחמד ברכה: אבל לדעתי האמריקנים תופרים את ההצעות שלהם לא על-פי אמות הצדק המתבקש והצורך בהגנת העם שחי תחת הכיבוש מהכיבוש, אלא היום כל הדאגה – והיא כמובן נכונה כשלעצמה, אבל לבדה היא כמובן לקויה מאוד – כל הכוונה היא לדבר על ביטחונו של הכיבוש וביטחונם של האזרחים, והכוונה היא לביטחונם של המתנחלים.

מוחמד ברכה: לדעתי, ההצעות, כפי שהובאו על-ידי ראש ה-CIA טנט, הן כאילו הרשות הפלסטינית והנהגת העם הפלסטיני מתבקשות להיות קצין הביטחון של מדינת ישראל, גם במקומות שהרשות הפלסטינית אינה שולטת בהם.

יגאל ביבי: זה בהסכם.

מוחמד ברכה: כידוע, השטחים הכבושים חולקו על-פי אוסלו לשלוש קטגוריות: A, B ו-C.

מוחמד ברכה: באזורי B ו-C השליטה הביטחונית היא של מדינת ישראל, של צבא ישראל.

יגאל ביבי: ואם הם בורחים לרשות?

מוחמד ברכה: ולכן הרשות הפלסטינית יכולה להיות אחראית אך ורק לכל מה שנוגע למתרחש על שטחה או משטחה.

מוחמד ברכה: אבל בסופו של דבר לצמצם את כל הדיון ואת כל הוויכוח רק למרכיב הביטחוני, ללא אופק מדיני, אני חושב שגם אם המהלכים העכשוויים ינחלו הצלחה, לצערי, אני חושש שזה יהיה זמני.

מוחמד ברכה: כי כל עוד ההתנחלויות נמשכות, כל עוד המצור נמשך, כל עוד שיטת החיסולים נמשכת – אני חושב שזה יקומם מחדש את האזור כולו ואת העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: לכן אני בעד הליכה על הרגעת השטח, מתוך משא-ומתן שמבוסס על כבוד ומבוסס על חלוקת אחריות.

מוחמד ברכה: ישראל תישא באחריות בשטחים שהיא שולטת בהם, והרשות הפלסטינית תישא באחריות בשטחים שהיא שולטת בהם.

מוחמד ברכה: אבל כל זה צריך להיות כפוף לכך שיהיה אופק מדיני.

מוחמד ברכה: ועד אז, למרבה הצער, היות שהממשלה הזאת, ממשלת שרון, לא נושאת אתה שום אופציה מדינית, שום תפיסה מגובשת של שלום ושל תהליך שלום, היא רוצה סידורי ביטחון ואחר כך למשוך את המצב הזה עד אין קץ.

מוחמד ברכה: ואפילו אנחנו, כמה מסיעות האופוזיציה, שאומרים שהפתרון הוא לקצר את ימיה של הממשלה הזאת, אין כל ערובה שבמקומה תקום ממשלה אחרת – ראינו גם מה עשה ברק כשהיה ראש ממשלה בראשות מפלגת העבודה.

מוחמד ברכה: לכן הדרישה, אדוני השר, היא הדרישה להגנה בין-לאומית לעם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: ואם ישראל או המתנחלים רוצים לראות בעצמם קורבן, אז אולי הגוף הזה, הכוח הבין-לאומי בין הישראלים לפלסטינים, יהיה גוף של חיץ בזמן המשא-ומתן.

מוחמד ברכה: אבל בסופו של דבר, מי שזקוק להגנה, מי שהוא הצד החלש, מי שהוא הצד הנכבש, הוא העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: ולכן, לצד כל המרכיבים של הרגעה ושל הליכה לכיוון של משא-ומתן מדיני, אני חושב שבד בבד צריך ללכת לכיוון של התערבות בין-לאומית והצבת כוח בין-לאומי שייתן הגנה לעם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

יגאל ביבי: לא שמענו ממנו אפילו מלה אחת שיפסיקו את הירי.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, כבוד השר וחברי הכנסת, אני שמח שהנציג האמריקני הגיע לאזור.

תאופיק חטיב: היה רצוי אולי שיהיה זה נציגו של הנשיא, שיסייע בהחזרת הצדדים לשולחן המשא-ומתן, אבל גם הגעתו של ג'ורג' טנט חשובה, לאחר שהצדדים הגיעו כמעט לנתק; וברור שנתק מוליד באופן אוטומטי אלימות, הרג והתרחקות.

תאופיק חטיב: זה כמו כדור שלג.

תאופיק חטיב: מעצם העובדה ששגריר ארצות-הברית כבר מדבר על איזה אור בקצה המנהרה, אני מקווה גם שאכן הדברים נכונים.

יגאל ביבי: כבה האור.

תאופיק חטיב: כבה האור?

תאופיק חטיב: בגלל אנשים כמוך, אני מקווה שהוא לא יכבה.

יגאל ביבי: לא אני אמרתי.

יגאל ביבי: שמעתי ברדיו לפני שעה את טנט אומר שכבה האור.

תאופיק חטיב: כן, כשרואים אותך ואת המתנחלים, ואתה עוד מדבר על ההסכם.

יצחק כהן: לפעמים האור במנהרה מגיע מהרכבת שמגיעה ממול.

תאופיק חטיב: זה גם אור.

נסים זאב: לפעמים האור בא גם מהפיצוץ.

תאופיק חטיב: הזכרתי ליגאל ביבי – והוא חבר שלך בדיוק בקונטקסט הזה – – –

מרדכי משעני: כל ישראל חברים – כולם.

תאופיק חטיב: לא, במקרה הזה לא.

תאופיק חטיב: יש מיעוט צעקני, שבעתות משבר ופיגועים קולו עולה.

תאופיק חטיב: אם אתה רוצה להימנות עמו – זכותך.

תאופיק חטיב: אני לא מייעץ לך לעשות זאת, אבל הוא מנצל את החולשה וקצת את הפחד שיש בעם בעת פיגועים ובעת משברים ועולה על הגל ומסית.

תאופיק חטיב: דווקא בנקודה הזאת שהעלית אני רוצה לדבר על עמדתו של השר לביטחון פנים, שהוא חבר בכיר בממשלת ישראל, שכל יום מדברת על כך שחייבים לחזור למסלול ההידברות ואי-אפשר להמשיך במסלול ההתנגשות הזה, שאיננו מוביל לשום מקום חוץ מאשר דם.

תאופיק חטיב: דווקא כאן – וכמעט בכל הזדמנות – השר לביטחון פנים לא מוצא אף מלה אחת, אלא מנגח את הצד השני, מדבר בגנותו, מדבר רק על הדבר השלילי ביותר שיכול להיות, ולא מזכיר אפילו בלחש, אפילו בעקיפין, את האפשרות של הידברות עם הצד השני.

תאופיק חטיב: שהרי אם מדברים על חזרה למסלול המשא-ומתן וההידברות, למי הכוונה?

תאופיק חטיב: למרוקו ולאלג'יר?

תאופיק חטיב: הרי מתכוונים לפלסטינים.

תאופיק חטיב: ואם מכנים את הפלסטינים רוצחים אלימים ומפגעים וכו' – אגב, בלי הבחנה מכנים כך את כל המנהיגים, העם וכו' – אז עם מי רוצים לדבר?

תאופיק חטיב: הרי צריך לשקול את הדברים, ובמיוחד כאשר אדם מתפקד בממשלת ישראל בתפקיד ממלכתי, והוא לא חבר כנסת באופוזיציה – לא סתם חבר כנסת כמו יגאל ביבי.

תאופיק חטיב: שר בממשלת ישראל אמור לייצג גם אינטרסים ממלכתיים, בעתות משבר במיוחד.

תאופיק חטיב: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, באותה נשימה שיאסר ערפאת מודיע על הפסקת אש, הוא מעביר מסר חשאי לנשיא סוריה, בשאר אסד, חברו של עזמי בשארה, ומה המסר אומר?

נסים זאב: שמדינות המערב כפו עליו להצהיר הפסקת אש, אבל הוא מבטיח שהיא תיפסק בקרוב והוא יצית מחדש את אינתיפאדת אל-אקצא.

אחמד טיבי: איפה זה כתוב?

נסים זאב: בעיתון איטלקי הכי אמין.

אחמד טיבי: אז מה?

אחמד טיבי: באיזה עיתון?

נסים זאב: ראש ה-CIA, ג'ורג' טנט, עושה כל מאמץ כדי להתוות את המדיניות שכבר נקבעה בעבר ועליה הסכימו בעצם הפלסטינים עם הערות כאלה ואחרות.

נסים זאב: מה מבקשים מהפלסטינים, אחמד טיבי?

נסים זאב: שהפלסטינים יעצרו את מחבלי ה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי".

נסים זאב: שמותיהם ידועים, וישראל כבר הגישה את שמותיהם של יותר מ-30 מחבלים שמוגדרים כפצצות מתקתקות – ועוד שמות של כ-120 מחבלים מסוכנים – והפסקה של ההסתה לאלימות ושל הסיוע לטרור נגד ההתנחלויות.

נסים זאב: האם אפשר להבחין, כמו שאומר מוחמד ברכה, ולגרום לכך שאנחנו נהיה אחראים לשטח שלנו, והם בשטח שלהם יהיו אחראים לא לעודד את הטרור להגיע לשטחנו?

נסים זאב: כן?

נסים זאב: אז אני רוצה להבטיח לך, אחמד טיבי, שאם מדינת ישראל היתה משחררת רק את אנשי יש"ע ומאפשרת להם לעשות טרור בעזה וביו"ש, לא היית רואה שם כל כך הרבה אנשים שאננים.

אחמד טיבי: הם עושים את זה היום.

נסים זאב: אז אני אומר לך שלא עושים היום שום דבר.

אחמד טיבי: עושים, לא ראית?

נסים זאב: אבל אם תהיה לגיטימציה, כמו שערפאת נותן למחבלים, תאמין לי שיהיה פה תוהו ובוהו.

נסים זאב: אבל ישראל שומרת על אותם המתנחלים ושומרת על איפוק, ולא אומרת: זה לא בתחומנו, אלה אנשי יש"ע; אין דבר כזה.

מיקי לוי: אבל אין היום איפוק, יש היום הבלגה, לא?

מיקי לוי: זה המונח הקיים היום.

נסים זאב: היום יש שיתוק מוחלט.

נסים זאב: הפלסטינים ימנעו תנועה של יחידים או קבוצות משטחים שבשליטתם, כדי שלא יתקפו את ישראל?

נסים זאב: הם ייתנו להם מחסה מטרור.

נסים זאב: לתת אפשרות כזאת, שמחבלים אחרי פיגוע יברחו לשטח A והרשות הפלסטינית תיתן להם מחסה?

מיקי לוי: תודה.

נסים זאב: אני רוצה להמשיך.

מיקי לוי: אתה לא רואה את השעון.

נסים זאב: עוד דקה.

מיקי לוי: אתה רואה את אחמד טיבי, לא את השעון.

מיקי לוי: אם היית רואה את השעון, היית רואה שכבר עבר הזמן.

נסים זאב: אשר לבקשה לאסוף את כלי הנשק, מרגמות וטילים – טילי "קטיושה", טילי כתף נגד מטוסים – משטחים שבשליטתם – תאמין לי, אחמד טיבי, שאין למדינת ישראל בעיה לעמוד בכל הדרישות, החל מהסגת הכוחות לעמדות שבהן הם התפרסו לפני ה-28 בספטמבר, וודאי שאין לה עניין לתקוף.

נסים זאב: אני מסכים שהרשות לא צריכה להיות קצין הביטחון של מדינת ישראל, אבל ודאי שהיא צריכה לעשות את הכול על מנת לגרום לכך שהשליחות של ג'ורג' טנט תצליח, והיא תצליח אם תהיה איזו הסכמה ורצון טוב מצדם לסיים את האלימות.

מיקי לוי: סיכום יפה.

יצחק כהן: תן לו לדבר.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, עם כל הכבוד – – –

נסים זאב: אני מקווה שאדוני נוהג כך גם לגבי אחרים.

נסים זאב: אני מצטער מאוד, תמיד לי יש איזה מין סרט אדום.

מיקי לוי: חס וחלילה.

מיקי לוי: אם ההרגשה שלך היא כזאת, אז תחזור לדבר עוד דקה.

יצחק כהן: תן לו לדבר.

מיקי לוי: אתה לא רואה את השעון.

מיקי לוי: ראית את אחמד טיבי, עם כל הכבוד לסגן השר.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוסי רז.

מיקי לוי: עם כל הכבוד לאדוני סגן השר, זה גם לא מכובד שסגני שרים – ולא שרים – מעירים.

מיקי לוי: חברך דיבר יותר משש דקות.

מיקי לוי: סגנית מזכיר הכנסת – לפני שחבר הכנסת מוסי רז ידבר.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, הצעת חוק משק הגז הטבעי, התשס"א–2001.

ר' קפלן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: ביקורו של ג'ורג' טנט באזור

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אחרי יומיים קשים שבהם שמענו מצד אחד על מותו של התינוק ומצד שני על ההרג של שלוש נשים בדואיות מפגז טנק, היום הזה – לפחות לפי מה שאנחנו שומעים בחוץ – נשמע קצת יותר מעודד.

מוסי רז: פתאום אנחנו שומעים מגורם מעמאן שהרשות הפלסטינית עושה מאמצים נגד הטרור, פתאום אנחנו שומעים מאינדיק דברים יותר חיוביים ויותר מעודדים.

מוסי רז: אנחנו גם שומעים שישראל הודיעה שהיא מקבלת את התוכנית שהציע טנט.

מוסי רז: אם זה באמת כך, אני חושב שזה בהחלט לחיוב.

מוסי רז: אני קורא גם לצד השני לקבל את התוכנית במלואה.

מוסי רז: רק השאלה היא אם זה באמת כך, כי אנחנו שומעים ידיעות סותרות, ומצד שני גם שמענו, שראש הממשלה שרון רוצה, שיתחילו לספור את הזמן מהרגע שבו תיפסק האלימות כליל, וכל אבן שתיזרק, תאפס את שעון העצר מההתחלה.

מוסי רז: גם אני לא רוצה שתהיה אלימות ולא שיזרקו אבנים, אבל נראה לי שמי שמציע רעיון כזה, פשוט מציע אותו כי הוא רוצה להישאר על ההתחלה לנצח.

מוסי רז: המדיניות שקרויה הבלגה היא לא ממש הבלגה, אבל היא כנראה הבלגה יחסית למה שהממשלה הזאת מסוגלת לעשות, אבל היא מוכיחה את עצמה.

מוסי רז: יש ירידה ברמת האלימות, וכל אחד רואה את זה.

מוסי רז: גם ראש הממשלה רואה את זה, ולכן הוא מתמיד במדיניות הזאת.

מוסי רז: אני חושב שהממשלה מתפכחת מהרעיונות שליוו את ראש הממשלה בבחירות – הרעיונות לנצח ולהשמיד.

מוסי רז: אני חושב שגם ראש הממשלה כבר מבין שהוא לא יהרוג את ערפאת.

מוסי רז: גם ראש הממשלה כבר מבין שהוא לא יכבוש שטחים פלסטיניים, כי הדברים הללו יכולים רק לסבך את ישראל במידה הרבה יותר גדולה ממה שישראל מסובכת גם כך.

מוסי רז: וגם הצד השני מסובך, אין ספק.

מוסי רז: אנחנו חייבים לנסות לקבל הפסקת אש על בסיס היוזמה המצרית-הירדנית, ועל בסיס היוזמה של דוח-מיצ'ל, ועל בסיס היוזמה של טנט, וללוות אותה במשא-ומתן מדיני עם הרשות הפלסטינית, וכן, עם יאסר ערפאת, כי כן צריך לדבר, זה הדבר היחיד שיוכל להחזיק את הפסקת האש הזאת, אם נגיע אליה בכלל.

מוסי רז: זה הדבר היחיד שיוכל להחזיר אותנו לתהליך שבסופו אולי יהיה הסדר שלום, אבל בדרך נוכל לראות פחות אלימות מהאלימות המזעזעת שאנחנו רואים עכשיו.

יצחק כהן: אתה יודע שזה לא כך.

אברהם הירשזון: תסלח לי, אתה ביקשת רשות דיבור מהיושב-ראש?

יצחק כהן: אפשר לקבל רשות דיבור?

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: – – – ערפאת הוא פאסה.

יצחק כהן: הוא פאסה, גמרנו.

יצחק כהן: תשכחו מערפאת, ערפאת לא רוצה שלום.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: אני חושב שהבהרת את עצמך.

מוסי רז: אני אומר לך, סגן השר כהן, שכל – – –

עסאם מח'ול: – – –

מוסי רז: יש לך סיבות טובות לחשוב מה שאתה חושב, אבל אני אומר לך – – –

יצחק כהן: – – –

אברהם הירשזון: אדוני, סגן השר, נא לא להפריע.

יצחק כהן: צריך להכיר במציאות שערפאת לא רוצה שלום.

מוסי רז: אני חייב לומר לך, שאת המנהיגות הפלסטינית בוחרים הפלסטינים – –

עסאם מח'ול: אפילו על שלום – – –

מוסי רז: – – כפי שאת המנהיגות הישראלית בוחרים הישראלים.

נסים זאב: – – –

אברהם הירשזון: בחצי דקה תסתפקו?

אברהם הירשזון: זהו, גמרתם, חצי דקה?

אברהם הירשזון: ביררתם את הנושא ביניכם?

אברהם הירשזון: אני מבקש לתת לנואם להמשיך לדבר.

מוסי רז: את המנהיגות הפלסטינים בוחרים הפלסטינים, כפי שאת המנהיגות הישראלית בוחרים הישראלים.

יצחק כהן: יוסי ביילין בחר את ערפאת.

מוסי רז: אני אומר לך, שערפאת רוצה שלום כמו ששרון רוצה שלום, ושניהם רוצים מאוד שלום.

מוסי רז: דרך אגב, לכל אחד יש הדרישות שלו, ולא עם כל דרישה אני מסכים.

מוסי רז: אני לא מסכים עם כל דרישה של ערפאת ואני גם לא מסכים עם כל דרישה של שרון, אבל כפי שלא היה ניתן להגיד על ישראל שהיא עמדה בסרבנות, סירבה לדבר עם אש"ף, סירבה להקמת מדינה פלסטינית, סירבה לפשרה, לא היה ניתן להגיד שישראל לא רוצה שלום, אלא ניתן להגיד שישראל רואה את הדברים לא נכון והיא איננה מוכנה לשלם את מחיר השלום; זה מה שצריך להפנות גם כלפי הפלסטיני כשבאים אליו בביקורת.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך, אדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת יגאל ביבי – בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: – – –

אברהם הירשזון: אני מבקש להודיע לך, שהשר עוזי לנדאו ביקש להתייחס לדברים בסוף הדיון.

אברהם הירשזון: אני בטוח שזה יספק גם אותך, אדוני.

האשם מחאמיד: לא תהיה היום תשובה?

אברהם הירשזון: לא, אבל השר ביקש להתייחס לדברים.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מכהן בכנסת שנים מספר, אבל בשנה האחרונה אני פשוט לא מבין מה הולך כאן בבית.

אחמד טיבי: למה?

יגאל ביבי: אם ניקח לדוגמה את היום הזה – אז בצהריים היה בכנסת יום הגאווה.

יצחק כהן: "איחס".

יגאל ביבי: יום הגאווה של כנסת ישראל, של העם היהודי.

יגאל ביבי: הכנס השנתי, הגאווה של ההומואים והלסביות.

יגאל ביבי: זה מה שהיה בכנסת.

יגאל ביבי: אללה יסתור.

אברהם הירשזון: סליחה, לא היה ברור.

אברהם הירשזון: מה אמרת?

יגאל ביבי: השם ישמור.

אברהם הירשזון: השם ישמור.

אברהם הירשזון: אללה יסתור, זה השם ישמור.

אברהם הירשזון: זה פירוש מעניין.

יגאל ביבי: אתה בא לדון במליאה על הנושא המדיני, ואתה מצפה שבבית-הנבחרים של העם היהודי, שאחרי אלפיים שנה הקמנו אותו, יקומו חברי הכנסת ויגנו על המדינה, וידברו על הביטחון של האזרחים, ועל השלום, ונגד שפיכות דמים.

יגאל ביבי: אתה רואה שמונה דוברים, שישה מהם, בכנסת, בפרלמנט הישראלי, מצדיקים את שפיכות הדמים.

יגאל ביבי: מצדיקים את שפיכות הדמים.

יגאל ביבי: אנחנו אשמים.

מוסי רז: לאיזה שישה אתה מתכוון.

אחמד טיבי: אני עוד לא דיברתי.

יגאל ביבי: אני מתאר לעצמי מה תאמר.

יגאל ביבי: אתה לא תדבר לא תנ"ך ולא תקרא תהילים ולא שיר-השירים.

אחמד טיבי: אתה טועה.

עסאם מח'ול: – – –

יגאל ביבי: הנה, ברכה למשל, אמר, שאנחנו אשמים, שאנחנו מחסלים, שאנחנו עושים סגר, קורא להתערבות בין-לאומית.

יגאל ביבי: זה קורה פה, בכנסת ישראל – – –

אחמד טיבי: – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש מכם לתת לנואם להגיד את דבריו.

יגאל ביבי: איך אתה יכול להיות פה בכנסת, ריבונו של עולם.

יגאל ביבי: כל עם ישראל, כל העולם רואה כאן את הטלוויזיה – אז רואים בכנסת הזאת הומואים ולסביות, או מחרפים ומגדפים של עם ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: אתה משווה אחד לשני?

יוסף יצחק פריצקי: אתה משווה אחד לשני?

יוסף יצחק פריצקי: אנשים עם נטיות מיניות אתה משווה למחרפים ומגדפים?

יגאל ביבי: על זה הגאווה של הכנסת?

יוסף יצחק פריצקי: – – – מה קרה לך?

אברהם הירשזון: חבר הכנסת פריצקי – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – – איזו השוואה זו?

אברהם הירשזון: חבר הכנסת פריצקי, אתה לא מקשיב ליושב-ראש?

אברהם הירשזון: אתה פרלמנטר שמתנהג לפי הכללים.

יגאל ביבי: ב-17:30 אני פותח את הרדיו ושומע את התקציר.

יגאל ביבי: שלוש הודעות: המתווך האמריקני אומר שהפלסטינים אשמים והוא סוגר את הבאסטה של התיווך והולך; הפלסטינים אומרים שהם לא אשמים; יריות על כביש חלחול.

יגאל ביבי: אלה הידיעות המרכזיות של החדשות.

יגאל ביבי: בממשלה הזאת אין אומנם אף אחד עם כיפה סרוגה, אבל היא קיימה מצווה אחת למהדרין מן המהדרין מן המהדרין.

יגאל ביבי: לפי ההלכה היהודית, כשהולכים להילחם עם אויב, צריך לקרוא לו לשלום.

יגאל ביבי: זאת ההלכה.

יגאל ביבי: צריך להגיד: אני מתאפק, אני קורא לך לשלום, דיר באלכ, תיזהר.

יגאל ביבי: כך אומרת ההלכה היהודית.

יגאל ביבי: אני שואל את השר לנדאו, האם כבר קיימנו את המצווה הזאת, ששלושה חודשים אנחנו קוראים לשלום?

יגאל ביבי: האם קיימנו את המצווה וקראת לשלום על-ידי כך שהמתווך האמריקני בא ואומר שאין עם מי לדבר?

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ביבי, זמנך עבר.

אברהם הירשזון: אני נותן לך זמן פציעות, אבל גם זה עובר.

אחמד טיבי: – – –

יגאל ביבי: אז אני אומר שכבר קיימנו את החלק הזה של קריאה לשלום.

יגאל ביבי: אני רוצה לסיים ולומר לחברים המוסלמים שנמצאים פה – אני דואג לדם הפלסטיני יותר ממך, אחמד טיבי.

יגאל ביבי: ולי כואב על כל אשה פלסטינית או ילד פלסטיני שנהרגים.

יגאל ביבי: כואב לי.

מוסי רז: נראה שאחמד לא ידבר – – –

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לך, שכנראה לכם לא כואב, כי מה אתם חושבים, שיזרקו עלינו מרגמות, יהרגו את הילדים שלנו בכבישים, ואנחנו לא נפגיז?

יגאל ביבי: ברור שזה יהיה.

תמר גוז'נסקי: למה?

יגאל ביבי: 4,000 פצועים פלסטינים, לא כואב לכם על הדם של האחים שלכם?

תמר גוז'נסקי: – – – למה צריך להפגיז.

יגאל ביבי: אז מה אומר ראש הממשלה?

יגאל ביבי: להפסיק את ההרג של שני הצדדים.

יגאל ביבי: ואתם כאן, במקום לעודד, לקרוא, לבקש שלא ייהרגו פלסטינים, אחים שלכם, דם שלכם – איזו אכזריות זו, איזה חוסר התחשבות זאת.

יגאל ביבי: אנחנו נגד שפיכות דמים.

יגאל ביבי: וזה מה שראש הממשלה אומר – לא לשפוך דם ולדבר.

יגאל ביבי: לכן אני קורא לכם, טיבי וחבריך, תעמדו פה מול העם, תכינו לבבות לשלום, תכינו לבבות לא לשפיכות דמים.

יגאל ביבי: תדברו על זה, כי דם של חפים מפשע שנשפך זה עוול.

יגאל ביבי: תתחילו לדבר על שלום ולא על שפיכות דמים.

יהודית נאות: תודה רבה לחבר הכנסת יגאל ביבי.

יהודית נאות: הדובר הבא היה צריך להיות חבר הכנסת עזמי בשארה, והוא איננו באולם.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יהודית נאות: שלוש דקות.

יהודית נאות: בבקשה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שלג'ורג' טנט יש משימה קשה.

אחמד טיבי: יש פער עמוק, רציני, בין עמדות שני הצדדים בכל מה שקשור לנושא הביטחוני.

אחמד טיבי: הרשות הפלסטינית רוצה שהנושא לא יהיה ביטחוני בלבד, אלא יהיה מתווה מדיני בדמותו של דוח-מיצ'ל, כאשר הפסקת האש תהיה הצעד הראשון של יישום כל סעיפי הדוח, כל סעיפי הדוח, עם המחויבות שיש גם על הרשות הפלסטינית, אבל גם על ממשלת ישראל.

אחמד טיבי: הפלסטינים דרשו הן בפגישה אתמול והן שלשום, שהסגר יוסר, שכוחות צה"ל ישובו למצב שהיה בסוף ספטמבר שנה שעברה.

אחמד טיבי: לאחרונה הסגר אף הוגבר והוחמר.

אחמד טיבי: זה עונש קולקטיבי, אזרחי.

אחמד טיבי: הגדה מבותרת לשמונה חלקים, ועל כן זו דרישה אלמנטרית, יסודית, שצריכה לבוא בד בבד עם יישום דרישות אחרות.

עסאם מח'ול: אפילו כדי שאפשר יהיה לבצע – – –

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: אפילו צעירים פלסטינים לא יכולים לנוע ממקום למקום על מנת ליישם את ההסכם הזה.

אחמד טיבי: אני אגלה לך, אדוני סגן השר, דרישה אחרת שהעלתה המשלחת הישראלית אתמול.

אחמד טיבי: הם העלו בקשה ליצור אזור חיץ מסביב לכל עיר פלסטינית בגדה.

אחמד טיבי: Buffer zone – אזור חיץ, אתה מבין מה המשמעות של דבר כזה?

אחמד טיבי: המשמעות היא ליצור שמונה מכלאות בגדה המערבית.

אחמד טיבי: אזורי חיץ מסביב לכל עיר.

אחמד טיבי: זו דרישה שמציבים אנשים שלא רוצים הסכם, או רוצים להכריע את הצד שמנגד בשולחן המשא-ומתן, להכריע אותו, להשפיל אותו בפני עמו.

אחמד טיבי: ועל כן, תנאים כאלה לא יתקבלו.

אחמד טיבי: מי שרוצה הסכם, ילך לפי המתווה של מיצ'ל, שהוא לא האספירציה של העם הפלסטיני.

אחמד טיבי: מיצ'ל קרוב יותר לעמדות של ממשלת ישראל, ובכל זאת הוא התקבל על-ידי הפלסטינים ועדיין לא התקבל כרוחו וכלשונו על-ידי ממשלת ישראל; רק על-ידי שר החוץ בשלב זה.

אחמד טיבי: לכן אני אומר, שהמשימה היתה קשה, וממשיכה להיות קשה, ועדיין אין הסכם.

אחמד טיבי: אבל דבר אחד ברור, אסור שאזרחים יהיו מעורבים בסכסוך הדמים הזה.

אחמד טיבי: יש להוציא את האוכלוסייה האזרחית מחוץ למעגל העימות.

אחמד טיבי: ישראלים ופלסטינים, פלסטינים וישראלים כאחד, גם בתל-אביב וגם בעזה, גם בג'נין וגם בנתניה.

אחמד טיבי: אסור שילדים או אזרחים ייהרגו לא על-ידי מתאבד ולא על-ידי פגז טנק שנורה ישירות לעבר בתים.

יגאל ביבי: איך עושים את זה?

עסאם מח'ול: ואפילו לא על-ידי מסוק.

אחמד טיבי: וגם לא על-ידי 16-F או מסוקים.

אחמד טיבי: כאשר אתה עומד פה, יגאל ביבי, הרי אתה מייצג את הצד הכובש ומנסה להצטדק ולהטיף מוסר לצד הנמצא תחת הכיבוש שלך ולהגיד לו: אני רוצה שלום, ואתה לא; אתה מאלץ אותי לירות בך פגזי טנקים, ואתה כועס על הפלסטינים שהם בכלל מאלצים אותך להרוג בהם.

אחמד טיבי: זו עמדה שטחית; מנגנון הגנה לקוי קוראים לזה בפסיכיאטריה, חבר הכנסת יגאל ביבי.

אחמד טיבי: זה מנגנון הגנה לקוי.

אחמד טיבי: כך לא מתמודדים עם בעיות.

אחמד טיבי: יש בעיה כאשר אתה מחליט, או נותן פקודה לירות על שורה של בתים.

אחמד טיבי: יש בעיה.

יגאל ביבי: מה לעשות?

אחמד טיבי: אתה יודע מה?

אחמד טיבי: אני רוצה להאמין לך ולהגיד שהיה מקור ירי, מישהו ירה שלושה כדורים מהאזור הזה.

אחמד טיבי: ואז יש הוראה, שהמג"ד, ביודעין, אמר לירות לשורה הזאת של הבתים.

אחמד טיבי: יש בני-אדם בבתים האלה.

אחמד טיבי: יגאל, פעם אחר פעם נהרגים אזרחים בתוך הבתים, גם ילדים, גם נשים, וכל הזמן יש הסברים ותירוצים, ולפעמים מביעים צער.

אחמד טיבי: אגב, לא מגנים, אלא מביעים צער, כי ההרוגים נורו על-ידי – – –

יגאל ביבי: – – –

אחמד טיבי: אתה יודע, בסוף – – –

יגאל ביבי: – – –

אחמד טיבי: ברשות היושבת-ראש.

יהודית נאות: חבר הכנסת ביבי.

יהודית נאות: ביבי וטיבי, אי-אפשר שכל המליאה תהיה עסוקה בכך.

אחמד טיבי: אני שייך לאלה שלא רק קוראים לשלום אלא פועלים למען שלום.

אחמד טיבי: אבל לפי הטפת המוסר שלך בכלל אני צריך להשמיע את הגינוי שלי נגד פגז ה"פלשט" – כך קוראים לזה – לא נגד המפקדים שיורים אותו, רק נגד הפגז, הפגז אשם.

אחמד טיבי: לא הפגז אשם, לא המטען של המתאבד אשם, מי שנשא אותו, מי ששלח אותו, מי שנתן את ההוראה להפגיז בתים.

אחמד טיבי: תודה.

יהודית נאות: אני ממש מודה לך.

יהודית נאות: השר לנדאו, אתה ביקשת להשיב.

יהודית נאות: סגן השר לא יכול להגיש הצעה אחרת, כי אתה מייצג את הממשלה.

תמר גוז'נסקי: גברתי, כתוב: תשובה והצבעה במועד אחר.

יהודית נאות: נכון, הוא לא משיב, הוא מתדיין.

יהודית נאות: הוא לא משיב פורמלי, הוא משיב לא פורמלי.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, טיבו של הסכם אוסלו הוא פשוט.

עוזי לנדאו: ישראל מוכנה לוותר ויתורים ניכרים בשטח, בכסף, ביתרונות פוליטיים מפליגים לרשות הפלסטינית, לאש"ף, תמורת דבר אחד פשוט – את חילוקי הדעות שלנו אנחנו מיישבים באמצעות משא-ומתן.

עוזי לנדאו: זה טיבו של אוסלו.

עוזי לנדאו: הסכם אוסלו נחתם רק לאחר שערפאת התחייב במכתב חגיגי לראש הממשלה המנוח, רבין, לא לנקוט עוד טרור.

עוזי לנדאו: נקודה.

עוזי לנדאו: ומשום שזה היה טיבו של אוסלו, היתה מוכנה ישראל לתת גם 30,000 כלי נשק לערפאת, כי הוא אמר: אתם רואים בי פרטנר?

עוזי לנדאו: אני צריך לממש את החוק, אני צריך לשמור על סדר, תנו לי כלי נשק.

עוזי לנדאו: וישראל היתה מוכנה לתת בידיו 30,000 כלי נשק כדי לשמור על חוק וסדר ולהילחם בטרור, כלשונו של השר פרס: ישראל ואש"ף יילחמו יחד בטרור של ה"חמאס".

עוזי לנדאו: את זה אמר פרס, אני לא ממציא שום דבר.

עוזי לנדאו: זה טיבו של אוסלו.

עוזי לנדאו: לכן ישראל העבירה שמונה ערים, 450 יישובים ועיירות, והיום הפלסטינים מנהלים את תחומי החיים של 98% מן האוכלוסייה בכל תחומי החיים, וגם זה לא מספיק, והיום יש טרור.

מוסי רז: – – –

עוזי לנדאו: חבר הכנסת מוסי רז, אני לא הפרעתי לך, תן לי להשיב.

עוזי לנדאו: אולי תלמד משהו.

עוזי לנדאו: משאמרתי את כל הדברים האלה, אני מקשיב לחבר הכנסת ברכה שמדבר על ביטחונם של המתנחלים, ואת מוסי רז שאיננו חדל להאשים את המתנחלים.

עוזי לנדאו: אני אומר דבר פשוט – – –

מוסי רז: לא הזכרתי את המתנחלים במלה אחת.

עוזי לנדאו: לא היום, אתה אינך מפסיק לדבר על הצורך, אתה אינך רואה אלא בהם את הסיבה לכל הסכסוך.

עוזי לנדאו: אני אומר, נניח שאפילו אתה צודק, ואני הרי שולל את עמדתך כליל, אבל לישראל יש עמדה, יש לנו מתנחלים, והם שם והם חבר'ה יוצאים מן הכלל.

עוזי לנדאו: אתם אינכם מסכימים עם זה, יש לכם עמדה.

עוזי לנדאו: מה אומר אוסלו?

עוזי לנדאו: משא-ומתן, רבותי, לא טרור.

עוזי לנדאו: ולכן מי שנוקט טרור, מפר את אוסלו בריש גלי.

עוזי לנדאו: אומר חבר הכנסת ברכה, שהרשות הפלסטינית מתבקשת להיות קצין הביטחון של מדינת ישראל.

עוזי לנדאו: הרשות הפלסטינית קיבלה 30,000 כלי נשק כדי שלא יהיה טרור.

עוזי לנדאו: במקום זה, לא רק שאת 30,000 כלי הנשק האלה היא מפנה נגדנו, כאשר המשמר האישי, כוח-17 של ערפאת, משתמש בנשקו כדי לרצוח נשים וילדים – – –

עסאם מח'ול: מי ירה קודם?

עוזי לנדאו: – – – הרשות הפלסטינית מאפשרת לארגוני הטרור לצמוח ולפרוח ולירות ולהפוך את אזרחי ישראל – נשים, גברים, ילדים וזקנים – מטרה עיקרית לפעולות הטרור שלה.

עוזי לנדאו: זה טיבה הבזוי של הרשות הפלסטינית, וזה טיבו המכוער של יאסר ערפאת.

עוזי לנדאו: את זה צריך להבין.

עסאם מח'ול: אתה מביא דברים לא נכונים.

עוזי לנדאו: אני שומע אתכם צועקים משום שאין לכם אפשרות לנוס מפני הטיעונים האלה, ולכן הצעקות, חבר הכנסת עסאם מח'ול.

עסאם מח'ול: – – –

עוזי לנדאו: אני שומע היום את האשם מחאמיד מדבר על הרג שלוש נשים בחבל-עזה.

עוזי לנדאו: אני מצטער על כך שהרגנו שלוש נשים.

עוזי לנדאו: אינני מתנצל על כך.

עוזי לנדאו: אני מבקש שיהיה ברור.

עוזי לנדאו: ואני מבקש לומר לחברי הכנסת המזוהים עם אש"ף ועם ערפאת בכנסת הזאת: נא הודיעו לידידיכם מן הצד השני, אמרו להם דבר פשוט:

עוזי לנדאו: אם אתם תוסיפו למקם את המרגמות ואת כלי ההרג שלכם דווקא בלב אוכלוסייה אזרחית ולהוסיף ולחפש במסתור, אנחנו על עצמנו נצטרך להגן, נצטרך לירות למקומות הירי.

עוזי לנדאו: אני מצטער שמתות שלוש נשים, שמתים ונהרגים אזרחים, אבל דמיהם בראשיכם.

עוזי לנדאו: אתם אשמים.

עוזי לנדאו: אסור היה לכם להשתמש בנשק מראש מן המקומות האלה, אסור היה לכם להשתמש בטרור.

אחמד טיבי: אתה אומר אתם.

אחמד טיבי: זה לא אנחנו.

יהודית נאות: חבר הכנסת טיבי, תשב לפני שאתה צועק.

יהודית נאות: לפחות תיכנס ותשב בצורה מסודרת.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שצריך פעם אחת לשים קץ לביזוי כנסת ישראל בכך שמאפשרים להשתמש בחופש של הפרלמנט הישראלי כדי שאויבים למדינת ישראל ידברו מלב הפרלמנט נגדה ויעשו יד אחת עם שונאי ישראל.

עסאם מח'ול: אתה פאשיסט.

עסאם מח'ול: אתה מבייש את הדמוקרטיה.

אחמד טיבי: – – –

עוזי לנדאו: אני רוצה לומר עוד דבר אחד.

עוזי לנדאו: רבותי, אתם מדברים על הכיבוש – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת מח'ול, אני מבקשת ממך להפסיק.

עסאם מח'ול: הוא מסית.

אחמד טיבי: – – –

עוזי לנדאו: לא רק שחברי כנסת מכנסת ישראל נוסעים אל מדינות כמו סוריה ועושים יד אחת עם שונאי ישראל שם, הם עושים זאת כאן.

עוזי לנדאו: אני מתפלא שנותנים להם להישאר בכנסת.

יהודית נאות: חבר הכנסת מח'ול, אני אוציא אותך מהאולם.

עסאם מח'ול: שיחזור בו מהדברים שהוא אמר.

יגאל ביבי: אני לא מוכן לזה – – –

יהודית נאות: אתה לא מוכן, אז אתה לא מוכן.

יהודית נאות: כאשר תשב כאן, סבלנותך תימדד.

עסאם מח'ול: שיחזור בו.

יהודית נאות: חבר הכנסת מח'ול, הוא מדבר, אתה דיברת.

יהודית נאות: שב בבקשה ותירגע.

יהודית נאות: אתה חושב שהדברים שלך יותר נעימים?

עסאם מח'ול: הוא יחזור בו.

יהודית נאות: תגיש תלונה לוועדת האתיקה.

עוזי לנדאו: אני לא חוזר בי.

עוזי לנדאו: אני מציע לחבר הכנסת עסאם מח'ול שיעשה כמעשה חבר הכנסת אחמד טיבי, שהתלונן על דברים שאמרתי בפני ועדת האתיקה של הכנסת, ובתשובתי עוד חזרתי על הדברים גם בפני ועדת האתיקה של הכנסת.

עוזי לנדאו: אני מציע שחבר הכנסת עסאם מח'ול, במקום לקפוץ כנשוך נחש ולדבר כאחוז תזזית, שיאמר את הדברים באופן מסודר.

עסאם מח'ול: – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת מח'ול, אני איאלץ להוציא אותך מהאולם.

יהודית נאות: אני קוראת לך בקריאה ראשונה להתנהג כראוי.

יהודית נאות: שב בבקשה.

יהודית נאות: אני לא רוצה להוציא אותך מהאולם, אבל זה לא דו-שיח.

יהודית נאות: ממילא לא שומעים את הצעקות שלך, האמן לי.

יהודית נאות: אני יושבת פה, את כל קריאות הביניים שלך לא שומעים.

יהודית נאות: לא נקלטות ולא נשמעות.

עסאם מח'ול: אני מבקש שהוא יחזור בו מהדברים שהוא אמר.

יהודית נאות: תפנה לוועדת האתיקה אם אתה חושב שהוא עבר על כללי האתיקה.

עוזי לנדאו: שמעתי בקשה לחזור על הדברים שלי פעם נוספת, אני אשוב עליהם.

יהודית נאות: אדוני השר, אם אפשר גם לקצר.

יצחק כהן: השר יכול לדבר כמה שהוא רוצה.

עוזי לנדאו: אני אקצר.

עוזי לנדאו: אומר רק דבר אחד.

עוזי לנדאו: אני שומע את חברי הכנסת עסאם מח'ול וטיבי וברכה שהיה כאן ונוספים אינם חדלים לדבר על הכיבוש כאשר הם מתכוונים לנו, הכובשים את השטח.

עוזי לנדאו: בואו נשים דברים במקום.

עוזי לנדאו: את ארץ-ישראל ראו כובשים רבים.

עוזי לנדאו: כובש שנכנס סילק את זה שלפניו ובא ותפס את מקומו והיה במקום הזה עד הכובש הבא, שפינה אותו והתיישב במקומו.

עוזי לנדאו: והיו בארץ הזאת, לאחר שאנחנו הקמנו בה את ממלכתנו וירושלים בירתנו, כובשים רבים.

עוזי לנדאו: היו כאן הרומאים והיו כאן הביזנטים והיו הפרסים ואחריהם המוסלמים ואחריהם באו הצלבנים והממלוכים והמונגולים והטורקים העות'מאנים והאנגלים.

עוזי לנדאו: כל אחד מן הכובשים הללו סילק את זה שבא במקומו.

תמר גוז'נסקי: שכחת את כיבושי יהושע?

עוזי לנדאו: גברתי, אחרי כיבוש יהושע קמה הממלכה שלנו.

עוזי לנדאו: ובדברי ימי העמים, אם היושבת-ראש תרשה לי להיכנס לנושא הזה – – –

יהודית נאות: לא.

יהודית נאות: אדוני השר, בנושא הזה אין לנו תשובה ואין לנו הצבעה.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת מח'ול, כדאי שתאזין.

עוזי לנדאו: המוסלמים היו עוד כובש בין הכובשים שהיו כאן, ובכל התקופה הזאת לא קמה כאן מדינה ולא קם כאן עם וארץ-ישראל לא היתה מולדת לאף אחד מן הכובשים שהיו כאן.

עוזי לנדאו: היא היתה מולדת בכל התקופה הזאת לעם אחד, לעם היהודי, וירושלים לא היתה בירה לאף עם אלא לעם היהודי.

תמר גוז'נסקי: – – –

עוזי לנדאו: אתם הערבים הפלסטינים הינכם עוד כובש מהכובשים שהיו כאן.

עוזי לנדאו: אילו אנחנו היינו מבקשים להחיל עליכם את אמות המידה שאתם ביקשתם להחיל עלינו, היינו מגרשים אתכם אל מאין שבאתם.

עוזי לנדאו: אנחנו התייחסנו אליכם בדרך אחרת לאחר מלחמת העצמאות.

עוזי לנדאו: נסתיימה המלחמה, אמרנו: מי שנשאר, נתחיל עתיד חדש.

עוזי לנדאו: אתם מבקשים כרגע לשחזר את הדברים ולסלקנו מכאן.

עוזי לנדאו: שלא יהיה ספק, אתם הכובשים במקום הזה.

עוזי לנדאו: יש לכם מלוא הזכויות בארץ ככל מיעוט בכל מקום.

עוזי לנדאו: אין לכם אף זכות על הארץ.

עוזי לנדאו: תודה רבה, גברתי.

תמר גוז'נסקי: מה אתה אומר?

תמר גוז'נסקי: היסטוריה בגרוש.

יהודית נאות: אני מודה לשר לנדאו.

יהודית נאות: אני לא יודעת אם שמתם לב שכמעט כולם רשומים לנושא הבא.

יהודית נאות: את דברי התגובה על דברי השר תוכלו לומר שם.

יהודית נאות: (קריאה ראשונה)

יהודית נאות: היות שאין תשובה והצבעה בנושא ביקורו של ג'ורג' טנט באזור, נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון), התשס"א–2001, קריאה ראשונה.

יהודית נאות: תציג את החוק חברת הכנסת נעמי חזן.

נעמי חזן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הבנתי שיש הסכמה, ואני מקווה שיושב-ראש הקואליציה יבהיר את העניין לשר.

נעמי חזן: חברי הכנסת, לפני שלוש שנים וחודשיים הועברה הוראת שעה המאפשרת לגבר ולאשה לפצל את חופשת הלידה, וזאת משני טעמים מרכזיים: סיבה ראשונה, לאפשר לגבר, לאב הטרי, להתחבר לרך הנולד כבר בגיל צעיר מאוד, ליצור מודל של הורות שבו האב והאם שותפים מלאים לגידול הילדים מגיל צעיר מאוד.

נעמי חזן: סיבה שנייה, לאפשר במקרים מיוחדים לאשה גם לצאת לעבודה אם חופשת הלידה הארוכה יחסית תפגע באפשרויות קידומה בעבודה או בעבודתה הלכה למעשה.

נעמי חזן: את הוראת השעה הזאת חוקק בזמנו חבר הכנסת אברהם פורז לתקופה של שלוש שנים, ומסיבות של בחירות, כביכול דברים יותר חשובים על סדר-היום הלאומי, עצם העובדה שהוראת השעה עומדת לפוג נשכחה מעיני העוסקים בדבר.

נעמי חזן: אני תפסתי את העניין הזה בסוף מרס השנה, והחלטתי להניח הצעת חוק להמשך אותו הסדר, ולהוסיף להסדר גם הורים מאמצים, שמשום-מה נשמטו לחלוטין מההסדר הקודם.

נעמי חזן: אגב, זה לא סביר שהורים מאמצים לא יוכלו לפצל חופשת לידה, כי טיעוני הבריאות שחלים על אם יולדת בוודאי לא קיימים במקרה הזה.

יהודית נאות: על אחת כמה וכמה.

נעמי חזן: בזמני קיבלתי הסכמה לעניין, החוק עבר בקריאה טרומית, ולצערי הרב, בשבועות האחרונים, אף שוועדת העבודה והרווחה בראשותו של חבר הכנסת דוד טל אישרה את הצעת החוק לקריאה ראשונה, התגלתה הסתייגות מסוימת בממשלה בשני טיעונים מרכזיים, שהופצו בהרחבה בימים האחרונים.

נעמי חזן: הסיבה הראשונה היא מיעוט הגברים שניצלו את ההסדר הזה, והסיבה השנייה היא שכ-20% מהגברים נתגלו כמגישים תביעות שווא בעניין והם המשיכו לעבוד כביכול.

נעמי חזן: אגב, בעניין הרמאויות, דבר שלא מקובל עלי – חשוב לי שהשר יקשיב לדברי – לצערי הרב יש דברים כאלה ואפשר לחזק את האכיפה וזה לא העניין.

נעמי חזן: מיעוט הגברים שניצלו את העניין עד עכשיו נובע משתי סיבות מרכזיות לדעתי.

נעמי חזן: ראשית, חוסר מודעות לאפשרות, ושנית, המשך נוהג מקובל בקרב גברים רבים לקחת חופשה ממש בתקופה הזאת כדי לסייע לאשה.

נעמי חזן: התחיל הניסוי לפני שלוש שנים, ולא נכון שהוא ייפסק עכשיו.

נעמי חזן: חשוב מאוד שהוא ימשיך עוד שלוש שנים.

נעמי חזן: הצעת החוק שלי מאפשרת את ההמשך, לתת את הבחירה, לבדוק את התוצאות, ולדעתי מעגל האבות שינצלו את האפשרות לחופשת לידה יגדל בהדרגה.

נעמי חזן: במשך היום מתבצעת פעילות מאוד נמרצת, לא רק בתקשורת אלא גם בין כותלי הכנסת, כאשר התגייסו ארגונים רבים כדי לתמוך בהצעת החוק, בין היתר שדולת הנשים בישראל, ויצ"ו, "נעמת", ה"תנועה לגבריות חדשה", וכמובן גם הרשות למעמד האשה במשרד ראש הממשלה.

נעמי חזן: גברתי, אני לא מעוניינת להכביר מלים כי אני חושבת שהרבה אנשים מודעים לחשיבות של הצבת נורמה בעניין הזה, של העמקת השוויון בתוך המשפחה, של מתן אפשרות להורות שוויונית בתוך המשפחה.

נעמי חזן: אני אשמח אם יושב-ראש הקואליציה והשר יקשיבו לי.

נעמי חזן: היתה אלי פנייה מיושב-ראש הקואליציה וממזכיר הממשלה לפני כשעה, אם אני לא טועה, והסכמתי שנצביע בעד החוק.

שלמה בניזרי: אני מזכיר לך שבפעם שעברה כשאני הסכמתי אמרת שלא – – – בלי הסכמה שלי.

שלמה בניזרי: אפשר לבדוק את זה ב"דברי הכנסת".

נעמי חזן: נכון.

נעמי חזן: אדוני השר, זה חבר סיעתך, שהוא יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה והוא ישב בראש אותה ישיבה ואף הציע את הנוסחה הזאת.

נעמי חזן: היתה הסכמה עם מזכיר הממשלה שנצביע, ניתן לממשלה שהות של שבועיים לחשוב ולשקול מחדש את עמדתה.

נעמי חזן: אם יש פרט זה או אחר, פרטים קטנים שצריך לדון בהם, אני כמובן פתוחה לכך.

נעמי חזן: אני חושבת שהסכמה מהסוג הזה, כשישבו כל אחר הצהריים חברי כנסת כדי להצביע בעד החוק הזה, היא הסכמה מהסוג שקשה להפר.

נעמי חזן: אני מבקשת את תמיכת חברי הכנסת מכל סיעות הבית, ואני מודה לכל אלה שסייעו היום, לכל הארגונים ולכל הדמויות בתקשורת שעזרו לנו להעביר את ההצעה.

נעמי חזן: אני מקווה להמשיך ניסוי חשוב ועקרוני שמתווה דרך חדשה של הורות במדינת ישראל.

נעמי חזן: תודה.

יהודית נאות: גברתי, רק רגע, לא הבנתי.

יהודית נאות: את מוכנה לדחות את ההצבעה?

נעמי חזן: לא, להיפך, ההסכמה היתה שתהיה הצבעה היום אבל הדיון בוועדה יידחה בשבועיים, בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, כדי לאפשר לממשלה לשקול מחדש את עמדתה.

נעמי חזן: זאת היתה ההסכמה בינינו.

זאב בוים: נכון, היתה הסכמה בהתייעצות עם מזכיר הממשלה, כשלא ידעתי שהשר יהיה כאן, אחרת היינו מדברים ישירות עם השר.

זאב בוים: ההצעה המקורית היתה למשוך, ואת אמרת שלא טוב למשוך.

זאב בוים: דיברנו על כך, ומכיוון שלא ידענו שהשר יהיה פה הגענו – עכשיו נמצא פה השר.

יהודית נאות: אולי נזמין את השר לכאן.

נעמי חזן: אני רק רוצה להבהיר, אדוני, מעל הדוכן, משום שאני עדיין ברשות דיבור, שעל סמך ההסכמה עם מזכיר הממשלה ואתך שחררנו אנשים שחיכו פה כל אחר הצהריים להצבעה הזאת, ולכן אני מבקשת לעמוד בהסכמה.

נעמי חזן: זה באמת לא נושא פוליטי והסכמות מנושא כזה הן בעצם ביסוד נשמתה של הכנסת.

נעמי חזן: אני מבקשת לעמוד בזה.

נעמי חזן: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת פרץ, היא תשיב לך למטה.

יהודית נאות: השר עולה ויאמר את דברו, הרי הוא יודע את העמדה של חברת הכנסת חזן.

זהבה גלאון: בקריאה שנייה ושלישית נגיע להסכמה.

יהודית נאות: אולי נקשיב לדברי השר ונראה, אולי יש כאן הבנה בכל זאת.

יהודית נאות: אדוני השר, בבקשה.

שלמה בניזרי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מציע משהו.

שלמה בניזרי: אם תסכימו – בבקשה, ואם לא – תצביעו, אבל אחר כך אני אדע גם כן איך להתייחס בשלב החקיקה הבא.

שלמה בניזרי: אני אזכיר לכולם מה היה פה לפני כחודשיים.

שלמה בניזרי: פתאום נכנסה לסדר-היום הצעת החוק של חברת הכנסת נעמי חזן בקריאה טרומית.

שלמה בניזרי: היא עלתה לפה, ואני אמרתי שאפילו אין לי תשובה ואני לא יודע מה להשיב.

שלמה בניזרי: אמרו שזה נכנס ברגע האחרון.

שלמה בניזרי: התקשרתי למשרד שלי, שאלתי מה להשיב כי אני בכלל לא יודע במה מדובר.

שלמה בניזרי: באנו לפה בדיבורים, ואתה, בוים, יושב-ראש הקואליציה, אמרת שצריך גם את החלטת הממשלה כי צריך את הצעת הממשלה, והגענו להסדר על-פי הצעת חברת הכנסת חזן, שאני אתיר להעלות את זה להצבעה, לא אתנגד, אבל המשך החקיקה יהיה בשיתוף פעולה עמי.

שלמה בניזרי: כך היה.

שלמה בניזרי: שלחתי את נציגי לוועדת הכנסת, ונכון שלחבר הכנסת דוד טל היתה עמדה אחרת.

שלמה בניזרי: הגיעו אנשי המוסד לביטוח לאומי, שהם אנשי הנתונים שלי.

שלמה בניזרי: מדיניותי לא נקבעת אך ורק על-פי העמדות שלי, אלא אני מקבל נתונים מהם ואת העמדות שלהם.

שלמה בניזרי: נפגשתי עם אנשי המוסד לביטוח לאומי, עם הסמנכ"ל לגמלאות ועם כל הצוות המקצועי.

שלמה בניזרי: הם הביאו לי כל כך הרבה נתונים למה לא להמשיך עם החקיקה – תרצו, אני אפרט עוד מעט, תלוי אם נגיע להסכמה – כך שהלכתי לחבר הכנסת דוד טל ואמרתי לו: שמע, היתה פה אי-הבנה כנראה.

שלמה בניזרי: עמדתנו היא התנגדות חד-משמעית אלא אם כן נכניס תיקונים מספר בחקיקה.

שלמה בניזרי: זה מה שהבהרתי לו.

שלמה בניזרי: עכשיו זה הגיע לכאן, לכנסת.

שלמה בניזרי: כמובן היה טרראם תקשורתי, התקפות וכל החגיגה שהכינו לנו כדי להכין את הקרקע.

שלמה בניזרי: אני לא מוכן לקבל שוב את הבקשה הזאת, שאנחנו נצביע ואחר כך נמשיך לדון בהמשך החקיקה, כפי שהיתה הבנה ולא קוימה.

שלמה בניזרי: אני מוכן למשהו אחר: תמשכו עכשיו את החוק, נשב ונדבר מחר ומחרתיים, ועל סמך זה נוכל לקבוע את עמדתנו.

שלמה בניזרי: יש לי כמה הצעות לשיפור.

שלמה בניזרי: אם מקובל עליכם, בבקשה.

שלמה בניזרי: אם לא, אני רק יודע דבר אחד, חברת הכנסת חזן, שאני לא אעשה אתך עוד עסקאות לעולם, בלי נדר, כי היתה בינינו הבנה.

שלמה בניזרי: מה זאת אומרת שסגרו עם מזכיר הממשלה?

שלמה בניזרי: סגרו עם יושב-ראש הקואליציה?

שלמה בניזרי: מה, אין פה שר?

שלמה בניזרי: בימים ההם אין מלך בישראל?

שלמה בניזרי: איש הישר והעקום בעיניו יעשה?

יהודית נאות: אני חושבת שחבר הכנסת בוים לא במשחק.

יהודית נאות: ממה ששמעתי לא סגרו.

זאב בוים: אדוני השר, לפי מה שאני ראיתי ולפי – – – בשיחת טלפון עם מזכיר הממשלה, לא היה שר כדי לשאול.

שלמה בניזרי: למה, במוצאי שבת אני באמת אמור לטוס, אבל לא עכשיו, אני עדיין פה.

זאב בוים: על כל פנים, אם הייתי יודע שהשר פה, לא היה סיכום כזה.

זאב בוים: לזה אנחנו צריכים למצוא פתרון.

יהודית נאות: אם אני מבינה נכון את הכללים, השר יכול להציע, אבל מי שצריכה להחליט אם היא מסירה את ההצעה או מצביעים זו חברת הכנסת חזן.

יהודית נאות: אחרי כן, כשאתה תאמר את דבריך למה להצביע נגד – בהנחה שמתקיימת הצבעה – תוכלו לנהל את המשך המשא-ומתן.

שלמה בניזרי: רציתי לחסוך פה את הנאום.

זהבה גלאון: הייתי רוצה שהשר ישמע משהו.

יהודית נאות: אבל למה לא תוכלו להגיד לו את זה אחר כך?

יהודית נאות: אתה מוכן, על חשבון זמנך הבלתי-מוגבל?

זהבה גלאון: מפני שהיתה הסכמה לא ידענו שזה לא על דעת השר – – – שחררנו את כל האנשים, כי הבנו שעכשיו מצביעים, ובהכנה לקריאה שנייה ושלישית נגיע עם השר להסכמות לגבי ההמשך.

זהבה גלאון: שחררנו את כל האנשים, וזה מצב קצת מביך.

זהבה גלאון: אין לי טענה אל השר, השר לא ידע.

זהבה גלאון: המערכת עשתה את העבודה הביורוקרטית רק מכוונות טובות.

זהבה גלאון: אם השר מוכן – – –

יהודית נאות: ההיגיון שלי אומר, שאם אתם במצב מביך, אז אל תצביעו היום.

זהבה גלאון: – – – מבחינת הסיכומים.

זאב בוים: – – –

יהודית נאות: אני יודעת, כל אחד יוכל לדבר.

יהודית נאות: לכן, אדוני השר, אתה תמשיך בטיעונים שלך, וכל מי שנוכח באולם ישב וישקול לגופם של דברים.

יהודית נאות: המכריעה היא חברת הכנסת חזן.

שלמה בניזרי: רציתי לחסוך את כל החגיגה הזאת, אם היא מוכנה.

יאיר פרץ: צריך לדחות את ההצבעה, וההצבעה תהיה בשבוע הבא.

שלמה בניזרי: זה מה שאני אומר, אני רוצה לדחות את ההצבעה ובינתיים נשב ונדבר.

יהודית נאות: הבנתי את דבריו.

יהודית נאות: זו השאלה שעומדת על הפרק.

יהודית נאות: השר מציע לדחות את ההצבעה, וחברת הכנסת חזן היא זו שצריכה להכריע אם כן או לא, כי הנושא על סדר-היום עם הצבעה.

שלמה בניזרי: מבחינתי זה לא הוגן.

שלמה בניזרי: יש סידורים בכנסת.

שלמה בניזרי: בפעם שעברה ביקשו ממני בתיאום אתי – – –

יהודית נאות: אתה לא מצפה ממני להכריע.

יהודית נאות: אני אומרת לך מראש, שדעתי היא בעד החוק ואני לא אובייקטיבית.

תמר גוז'נסקי: צריך להידבר.

שלמה בניזרי: זה מה שאני אומר.

שלמה בניזרי: כל היום דיברו בתקשורת, אתי בכלל לא דיברו.

יהודית נאות: אם פעם אחת נושא של נשים נכנס לתקשורת, זה לא נורא.

יהודית נאות: אולי אתה תדבר אתם.

יוסף יצחק פריצקי: נמשיך בנושא השני.

יהודית נאות: לא נמשיך בנושא השני, יש רשימת דוברים, נתחיל בהם ואתה תוכל לעלות מתי שתרצה.

שלמה בניזרי: חבל לי למשוך סתם את הזמן, יש סדר-יום ארוך.

יהודית נאות: ממילא הדוברים נמצאים, גם אם לא תהיה הצבעה.

יהודית נאות: אדוני השר, אחריך יש דוברים.

שלמה בניזרי: טוב.

שלמה בניזרי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתחיל בדברי רקע.

שלמה בניזרי: זכות העובד לחופשת לידה חלקית נקבעה לראשונה בשנת 1997 במסגרת של הוראת שעה לשלוש שנים, דהיינו, עד יום 31 באפריל 2001.

שלמה בניזרי: המועד הנ"ל חלף, ופג תוקפה של הוראת השעה, כך שהחל ב-1 במאי 2001 לגבר אין עוד זכות לקבל חופשת לידה חלקית ודמי לידה בהתאם.

שלמה בניזרי: הצעת החוק הנוכחית נועדה להחיות את הוראת השעה לתקופה נוספת של שלוש שנים.

שלמה בניזרי: הממשלה סברה, כי הארכת הוראת השעה או הפיכתה להוראת קבע מוצדקת רק אם ייקבע שדמי הלידה שישולמו לגבר בעת חופשת הלידה החלקית שלו תחושב בהתאם לדמי הלידה של אשתו.

שלמה בניזרי: אתה רוצה לצאת לחופשת לידה, בסדר, תקבל את הסכום שאשתך היתה אמורה לקבל.

שלמה בניזרי: למה תקבל סכום של פי-חמישה ופי-עשרה?

שלמה בניזרי: במקרים רבים מנהלים גדולים ביותר שחגגו על זה קיבלו כספים רבים.

שלמה בניזרי: עמדה זו נעוצה בממצאים שהוצגו על-ידי המוסד לביטוח לאומי לגבי הניסיון שנצבר בתקופה זו, ולפיו היקף הניצול של הזכות על-ידי הגברים הוא עדיין שולי, ובקרב אלה שניצלו את הזכות להסדר זה קיימת תופעה של ניצול לרעה בהיקפים גבוהים.

יהודית נאות: בקרב נשים אין ניצול לרעה?

יהודית נאות: זה קרה רק כאשר גברים קיבלו את הזכות?

שלמה בניזרי: בבדיקה שעשינו לגבי 20%, הרי מתוכם 70% של הגברים ניצלו את הזכות לרעה.

שלמה בניזרי: בגמלאות לא מקובל שיש ניצול לרעה של החוק.

יהודית נאות: – – – אנשים שלוקחים חופשת לידה ויוצאים לעבודה.

יוסף יצחק פריצקי: מה זה ניצול לרעה?

שלמה בניזרי: אגיד לך מה זה ניצול לרעה, רק תמתין שנייה.

שלמה בניזרי: לכן הוצע לחברת הכנסת חזן לשנות את הצעתה בהתאם לעמדת הממשלה, ואם תעשה כן – הממשלה תתמוך בהמשך.

שלמה בניזרי: חברת הכנסת חזן וועדת העבודה והרווחה לא קיבלו את הצעת הממשלה ואישרו לקריאה ראשונה נוסח שאינו מקובל על הממשלה.

שלמה בניזרי: החלק השני של ההצעה, שרוצים להרחיב אותו, נגזר מן החלק הראשון ובא להשוות את מעמדו של ההורה המאמץ לזה של ההורה הביולוגי.

שלמה בניזרי: מאחר שהממשלה לא תומכת בחלק הראשון, ממילא היא אינה תומכת בחלק השני.

שלמה בניזרי: חברת הכנסת חזן צריכה להיות מודעת יותר למציאות בפועל סביב חוק זה, שמטרתו העיקרית היתה לאפשר לנשים לחזור מוקדם לעבודה.

שלמה בניזרי: לאחר שלוש שנות יישום החוק לא מעיד על צורך חברתי של ממש.

שלמה בניזרי: רק גברים מעטים יצאו לחופשת לידה חלקית, ורובם בעלי רמות הכנסה גבוהות.

שלמה בניזרי: תאמינו לי, רבותי, תקשיבו לנתונים.

שלמה בניזרי: אין פה עניין דתי או חילוני, ש"ס או משהו כזה.

שלמה בניזרי: אני פשוט מייצג פה את העמדה המקצועית של הביטוח הלאומי ואלה הנתונים שלהם.

שלמה בניזרי: לאחר שלוש שנות יישום, החוק לא מעיד על צורך חברתי של ממש, ורק גברים מעטים, כפי שאמרתי, יצאו לחופשת לידה חלקית, ורובם בעלי הכנסות גבוהות.

שלמה בניזרי: כלומר, מה שקרה עד היום בפועל: אחרי בערך כחודש וחצי מחליט הבעל לצאת לחופשת לידה.

שלמה בניזרי: בפועל האשה נשארת יחד אתו בבית.

שלמה בניזרי: הוא לוקח את חופשת הלידה, אבל בחלק גדול מהמקרים הוא ממשיך לנהל חברה, או שתיים או שלוש חברות, והוא מקבל סכום של עשרות אלפי שקלים ב"בוחטות", והמדינה יוצאת "פראיירית".

שלמה בניזרי: זה חוק שמטרתו היתה חיובית, כדי שאותן נשים שרוצות קריירה ושמעמדן לא ייפגע בעבודה יחזרו לעבודה מוקדם יותר.

שלמה בניזרי: לדעתי, יש בזה קצת טעם לפגם, כי לפי החוק אפשרו לאשה לנוח, להיות עם התינוק, להתקשר אליו, להיניק אותו.

שלמה בניזרי: באתם ותיקנתם חוק, בסדר, אבל לא ניתן פתח לאנשים שינצלו לרעה את החוק.

שלמה בניזרי: הצעתי שני דברים: 1.

שלמה בניזרי: הגבר רוצה לצאת לחופשת לידה במקום אשתו – בבקשה, יבורך, יקבל את המשכורת שאשתו היתה אמורה לקבל; 2.

שלמה בניזרי: הצענו לעגן בחקיקה דבר נוסף, והוא שנשים לא ינצלו את זה.

שלמה בניזרי: היא יוצאת לחופשת לידה אבל היא אומרת: לא, אני רוצה לחזור לעבודה ובעלי יוצא לחופשת לידה במקומי.

שלמה בניזרי: שניהם נשארים בבית ושניהם מקבלים את הכסף.

שלמה בניזרי: לכן אמרתי שנעגן את זה בחקיקה שמחייבת את האשה לחזור לעבודה, ואם יש רמאויות בואו נאכוף את זה.

שלמה בניזרי: אמרו לי: בדרך כלל יש בעיה באכיפה, יש קנס של מקסימום עד 25%.

שלמה בניזרי: אמרתי: תשללו להם את כל הגמלה.

שלמה בניזרי: אמרו לי: בגמלאות לא מקובל לשלול את הכול.

שלמה בניזרי: כלומר, יש לנו פה בעייתיות מסוימת.

שלמה בניזרי: יש עוד טיעון שהעלו אנשי הביטוח הלאומי, והוא שחוק זה עלול לסכן את מקומן של נשים בעבודה ומאפשר למעסיקים ללחוץ על נשים עובדות לחזור מוקדם לעבודה כאשר יש להן בחירה של יציאת בעליהן לחופשת לידה במקומן.

שלמה בניזרי: דהיינו, סיכון של כפיית עבודה על יולדות בכלל.

שלמה בניזרי: אתן לכם קצת מספרים.

שלמה בניזרי: בפועל נמצא ניצול לרעה של ההסדר הזה מעבר לכל פרופורציה.

שלמה בניזרי: שימו לב, זה חוק שעשינו אותו והשקיעו בו מאמץ כביר של מחשבים, עובדים, מערכת שלמה שעובדת כדי ליישם אותו.

שלמה בניזרי: בשנה יש כ-68,000 תביעות לדמי לידה של נשים, כאשר יש לנו בסך הכול 130,000 לידות.

שלמה בניזרי: מתוך 130,000 יש לנו רק 230 בקשות להחליף את הגבר, כשמתוכן נדחו 20.5%; מתוכן 70% מסיבות התלויות בגבר במיוחד, כי בפועל הגברים לא יצאו לחופשת לידה.

שלמה בניזרי: אגב, 20% שמצאנו בהם ליקויים ורמאויות, זה רק מה שנבדק, ואם היינו ממשיכים את החקירה היו מתבררים דברים יותר מדהימים.

שלמה בניזרי: בדרך כלל הרמאויות האלה באות מצד אנשים שהם בעלי הכנסה גבוהה, כשאז האשה היא קרייריסטית ומשתלם לה לחזור לעבודה עם כל החגיגה שמסביב.

שלמה בניזרי: רבותי, לסיכום, אין לי שום רצון לפגוע או להיטיב עם האשה, אני בסך הכול מייצג כאן את עמדת הביטוח הלאומי, והם עומדים על כך בתוקף.

שלמה בניזרי: שוב, ישבתי אתם היום ואמרתי, אולי בכל אופן.

שלמה בניזרי: אמרו לי, בבקשה, עם שני התנאים הללו אנחנו מוכנים לשבת ולדבר.

שלמה בניזרי: אני פונה שוב אל חברת הכנסת חזן – זה לא הוגן מה שנעשה פה, לדעתי זו צורת מחטף.

שלמה בניזרי: יכול להיות שתצליחו להעביר זאת, אני אפעל אחר כך בדרכי לעכב את החוק.

שלמה בניזרי: סיכמנו דבר.

שלמה בניזרי: אני מבקש ממך, אתם רוצים, תבואו בדיון אתי, נשב ונדבר.

שלמה בניזרי: אם נצליח להגיע לפשרה, הגענו; אם לא הגענו – תביאו את זה להצבעה.

שלמה בניזרי: אבל שזה יהיה הוגן.

שלמה בניזרי: בפעם שעברה אמרת לי, אני מבקשת ממך.

שלמה בניזרי: אף שיכולתי לעכב את זה, לא הייתי חייב להצביע וזה היה נדחה, אבל ביקשתם יפה ואמרתי, בסדר, אבל תתאמו את ההמשך.

נעמי חזן: אבל זה מתואם, היתה ישיבה בוועדה.

שלמה בניזרי: בוועדה היו אנשי המשרד שלי.

שלמה בניזרי: סליחה, היו אנשי המשרד שלי, אמרת שתתאמי את זה אתי ועם אנשי משרדי, שלחתי את אנשי משרדי, והם אמרו בדיוק את הדברים הללו, שהם מתנגדים להצעת החוק, מה יותר ברור מזה?

שלמה בניזרי: דוד טל לא ידע מהסיפור הזה; רק לאחר שעדכנתי אותו הוא אמר: לא ידעתי.

שלמה בניזרי: לכן, היתה אי-הבנה, גם בוועדה, גם עם נציג הממשלה – מזכיר הממשלה מתערב בעניינים שלי בלי לשאול אותי אלא מתאם תיאומים עמכם.

שלמה בניזרי: כל הסיפור הזה נראה לי מוזר, אני מקווה שזאת לא תסמונת שתאפיין את הממשלה.

שלמה בניזרי: אשמח מאוד אם תגידי את תשובתך עכשיו כדי שנדע איך להתייחס לשאר הדברים.

יהודית נאות: אני מציעה שהשר ידבר עם חברת הכנסת חזן ואנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

יהודית נאות: ראשון הדוברים, חבר הכנסת משה גפני – איננו נוכח.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת זאב בוים; אינו נוכח.

זאב בוים: נוכח אבל לא מדבר.

יהודית נאות: לא נוכח בעובדה שקראתי בשמו.

יהודית נאות: שמעתי את הערתך ואני מקבלת אותה.

יהודית נאות: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

יובל שטייניץ: מה אתי?

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת שאול יהלום, חבר הכנסת מיכאל קליינר, חבר הכנסת האשם מחאמיד, חבר הכנסת עזמי בשארה – אני לא יודעת אם הוא נמצא, ואחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

יהודית נאות: זה סדר הדוברים כרגע.

יהודית נאות: חבר הכנסת לנגנטל, תזדרז, הרשימה ארוכה.

יהודית נאות: לכל דובר – שלוש דקות ולא יותר.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת חוק זו היא הצעה טובה, למרות דבריו של השר בשם המוסד לביטוח לאומי.

נחום לנגנטל: אני חושב שיש דבר מאוד חשוב במוסד לביטוח לאומי – כמעט כל הצעה שמגיעה מהכנסת הזאת, יש להם איזה מנהג שבשגרה להתנגד.

נחום לנגנטל: בכלל אני רוצה לומר לכם, רבותי חברי הכנסת, כמעט כל הצעה שמועלית פה על-ידי חברי כנסת, משרד העבודה והרווחה מוצא לעצמו להתנגד לעמדות של חברי הכנסת.

נחום לנגנטל: הוא אומר לעצמו, ממה נפשך, אם הצעת החוק הזאת היא כל כך טובה, מה פתאום שחברי הכנסת יגישו אותה, אנחנו נגיש אותה כהצעה ממשלתית.

נחום לנגנטל: ואז הם עושים לי את התנועה הזאת – אנחנו הולכים להגיש הצעת חוק רחבה יותר.

נחום לנגנטל: כשמתחילים להסביר לי, רחבה יותר, אני מבין איפה אני עומד.

נחום לנגנטל: ואם ההצעה לא טובה, מגייסים את כל הקואליציה על מנת שלא לקדם דברים שהם חשובים.

נחום לנגנטל: אם היו אומרים, יש כאן בעיה תקציבית מאוד גדולה, אנחנו מבקשים לעשות את זה הדרגתית, הייתי מבין.

נחום לנגנטל: אבל זאת לא השאלה שעומדת כרגע בפנינו.

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר דווקא על הסיפא של ההצעה.

נחום לנגנטל: השר אומר שההצעה טובה, אז לפחות בוא נתלכד עליה; יש גם דרך להעביר זאת בקריאה ראשונה, תתחייב חברת הכנסת חזן מה לעשות לגבי הסיפא של ההצעה, לגבי הורה מאמץ.

נחום לנגנטל: אני אומר לכם, למה שהורה מאמץ יהיה פחות מאשר הורה ביולוגי, מה אנחנו, אנשים אטומי לב, שהורים מאמצים יהיו פחותים בקשר שלהם מהורים ביולוגיים, זה המוסר שאנחנו רוצים לשדר?

נחום לנגנטל: ואם יש פרצות מסוימות שקיימות בחוק, וזה כרגע מתוקן בחוק, רק בשביל זה כדאי להעביר את זה בקריאה ראשונה.

נחום לנגנטל: אם חברת הכנסת חזן אומרת, אני מתחייבת שלא להצביע לקריאה שנייה ושלישית ללא הסכמה עם המשרד, אני רואה בזה סתם דבר שהוא לא לעניין לא להצביע על זה כרגע באמצעים שיש לנו כרגע.

נחום לנגנטל: הקואליציה כל כך גדולה וכל כך חזקה, באמת, אני שומע שעוד מעט היא כמעט עוברת את 80 חברי הכנסת, חזקה עליה שבקריאה השנייה – – –

זאב בוים: אתה חסר לנו.

נחום לנגנטל: מה אני אעשה, לא רציתם אותנו.

נחום לנגנטל: יש יותר טובים מאתנו, אני לא יכול לפרט לך את כולם.

נחום לנגנטל: אני אומר, בקריאה השנייה והשלישית תתגייס הקואליציה, אם ייעשו דברים שהם בלתי אפשריים, ותצביע נגדה.

נחום לנגנטל: כרגע היא יכולה להצביע בעדה, ולו בשביל הסיפא של הצעת החוק, שהוא מאוד מאוד צודק.

נחום לנגנטל: תודה.

יהודית נאות: חבר הכנסת יהלום – איננו באולם.

יהודית נאות: חבר הכנסת מיכאל קליינר.

יהודית נאות: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יהודית נאות: חבר הכנסת עזמי בשארה.

יהודית נאות: חבר הכנסת יובל שטייניץ, אתה הדובר הבא, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: ואחריו?

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת מוחמד ברכה, חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט, חבר הכנסת איוב קרא, חבר הכנסת תאופיק חטיב, חבר הכנסת בני אלון, ואחריהם – חבר הכנסת יוסף פריצקי.

יהודית נאות: בבקשה, חבר הכנסת שטייניץ.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שקשה לחשוב על הצעה יותר ראויה מהצעת החוק של חברת הכנסת נעמי חזן.

יובל שטייניץ: הרעיון שאבות יכולים לצאת לחופשת לידה, שזוג יכול לבחור, שהאשה תישאר בעבודתה כל הזמן או חלק מהזמן והגבר יחליף אותה בתקופה הקשה של החודשים הראשונים להבאתו של צאצא חדש לעולם – זה נראה לי רעיון כל כך אלמנטרי, צודק ונכון, גם מנקודת מבט של צדק כלפי האשה, שאולי מעוניינת לפעמים לקצר את חופשת הלידה, לחזור לעבודתה אם הדבר נדרש, לפעמים האשה עצמאית, עסק פרטי, התקופה קריטית, ושהגבר יחליף אותה, וגם מנקודת מבטו של הגבר, שאפשר גם לאפשר לו – אני בטוח שחלק מהגברים היו רוצים בכך – להיות זה שחלק מהזמן לפחות הוא זה שנותן את הטיפול האינטנסיבי כל כך לילדו בחודשים הראשונים.

יובל שטייניץ: גם התוספת של האב המאמץ היא אלמנטרית.

יובל שטייניץ: אני מוכרח לומר, אני מחכה כאן זמן מה והגעתי לכאן במיוחד כדי לתמוך בהצעת החוק הזאת.

יובל שטייניץ: אני מאוד מקווה, שהשיחה בין חברת הכנסת נעמי חזן לכבוד השר בניזרי תניב תוצאות, ובקרוב יהיה עשן לבן ונוכל להצביע בעד ההצעה וגם לקדם את החוק.

יובל שטייניץ: לכן, מכיוון שזה מה שמסתמן, את שארית הזמן אני רוצה לייחס לנושא מסוים שעלה היום והציק לי מאוד וחייבים להבהיר אותו.

יובל שטייניץ: אני מתייחס לנושא מינויו של טלב אלסאנע לוועדה שמפקחת על השב"כ.

יובל שטייניץ: אבל מה שמעניין במיוחד הם הטיעונים שהושמעו כאן.

יובל שטייניץ: הטיעונים היו: חבר הכנסת טלב אלסאנע, כמו כל אחד מ-120 חברי הכנסת, נבחר כדת וכדין לכנסת ישראל, ולכן אי-אפשר לפסול אותו והוא כשיר לכל תפקיד ולכל עניין והוא יכול להיות מועמד לכל תפקיד.

יובל שטייניץ: הרי אין איוולת גדולה מזו.

יובל שטייניץ: זה שפורמלית כל חבר בבית הזה יכול להיות מועמד לכל תפקיד בבית הזה, נכון הדבר, אבל לא כל חבר מתאים לכל תפקיד.

יובל שטייניץ: וחבר כנסת שחושב למשל שצריך לבטל את צה"ל, נניח שיש חברי כנסת כאלה, או שמבקש ומציע לחיילים, נניח לחיילים מהמגזר הבדואי, שלא להתגייס לצה"ל, ודאי וודאי שבלתי הגיוני בעליל, מנוגד לכל היגיון סביר, לבוא ולומר, הוא ראוי, ואי-אפשר לפסול אותו לתפקיד שר הביטחון.

יובל שטייניץ: האם אפשר להעלות על הדעת שחבר הכנסת טלב אלסאנע, שקרא פעם לאנשים לא להתגייס לצה"ל, יהיה שר הביטחון?

יובל שטייניץ: מי שמתנגד לקיומו של צה"ל או קורא לאנשים שלא להתגייס לצה"ל לא יכול להיות שר ביטחון גם אם הוא חבר כנסת ופורמלית לכאורה הוא קשור מעצם העובדה הזאת או אזרח ישראלי, ומי שמתנגד לקיומו של השב"כ וחושב – זאת דעתו – שצריך לפרק את הגוף החיוני הזה, לא מן ההיגיון הוא, שהוא יהיה חבר בוועדה שמפקחת על השב"כ ואמורה לייעל, לשפר את דרכי עבודתו.

יובל שטייניץ: ולכן, די לצביעות ולדמגוגיה.

יובל שטייניץ: זה שחבר כנסת מסוים הוא בן הלאום הערבי לא פוסל אותו אוטומטית לתפקיד, אבל גם לא מכשיר אותו אוטומטית לתפקיד.

יובל שטייניץ: זה שמישהו ערבי לא אומר שהוא כשיר לכל תפקיד אוטומטית, גם לא שהוא פסול.

יובל שטייניץ: אבל זה שמישהו מתבטא נגד צה"ל ונגד גיוס לצה"ל כן פוסל אותו, ערבי כיהודי, להיות שר ביטחון.

יובל שטייניץ: אם היה כאן חבר כנסת חרדי שהיה קורא לבטל את צה"ל ולא להתגייס לצה"ל ומבקש לבטל את הפרויקט הזה, הוא לא היה יכול להיות שר ביטחון או יושב-ראש ועדה לבניין צה"ל.

יובל שטייניץ: אם יש חבר כנסת, אפילו הוא ערבי, שמתבטא וחושב שצריך לבטל את השב"כ ואת המוסד הזה, יהיה בלתי הגיוני בעליל לבוא ולומר, שכיוון שהוא ערבי הוא לא יכול להיות פסול לתפקיד הזה אפילו הוא פסול מאין כמותו.

יובל שטייניץ: שמחתי, גברתי היושבת-ראש, שנתת לי הזדמנות להבהיר זאת, כי הדמגוגיה היא סכנה גדולה לכולנו.

יהודית נאות: אני מודה לך, חבר הכנסת שטייניץ.

יהודית נאות: אני קוראת בשמות הדוברים לפי הסדר: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו באולם; חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יהודית נאות: חבר הכנסת אברהם שוחט.

יהודית נאות: חבר הכנסת איוב קרא.

יהודית נאות: חבר הכנסת תאופיק חטיב.

יהודית נאות: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

יהודית נאות: אני מצטערת, חבר הכנסת פריצקי, חבר הכנסת אלון בא במועד.

יהודית נאות: אתה אחריו, ואחריך – חברת הכנסת זהבה גלאון.

יהודית נאות: אחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יהודית נאות: בבקשה, חבר הכנסת בני אלון.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, העקרונות שמנחים את הצעת החוק הם עקרונות ברוכים.

בנימין אלון: אני חושב שהדבר הגיוני, צודק, שוויוני, שהאיש והאשה, האב והאם, יהיו יכולים להחליף ביניהם את התפקידים.

בנימין אלון: אם עבודתו של האיש מאפשרת לו בהחלטה משותפת להתפנות לבית ולקחת את חופשת הלידה ועבודתה של האשה לא מאפשרת לה, אין דבר הגיוני מזה.

בנימין אלון: החשש, גברתי, ואני איחרתי, לצערי, לדיון, ולא שמעתי את הנתונים של השר, החשש הוא תמיד מפתיחת פתח, ולכן חשוב לראות – כי מה שמבקשת פה חברת הכנסת זה הארכה של דבר שכבר הוצע – החשש הוא מניצול בניגוד למטרות הטובות שלשמן בא החוק.

בנימין אלון: אם איש מרוויח במשכורתו 40,000 ש"ח, יכול להיות בעל חברה, יכול להיות עוסק זעיר, מורשה, כל מיני הגדרות, ויכולה להיות לו משכורת גבוהה – – –

תמר גוז'נסקי: דמי לידה מוגבלים.

תמר גוז'נסקי: אין להם תקרה אין-סופית.

תמר גוז'נסקי: הם מוגבלים בשכר הממוצע במשק.

תמר גוז'נסקי: זה 70% מהשכר הממוצע במשק.

תמר גוז'נסקי: מי שמרוויח 70,000 שקל לא מקבל 70,000 מהביטוח הלאומי.

תמר גוז'נסקי: חבר'ה, איפה אתם חיים?

תמר גוז'נסקי: אין דבר כזה.

תמר גוז'נסקי: זה אגדות.

יהודית נאות: תודה רבה, חברת הכנסת גוז'נסקי.

יהודית נאות: משום שנוצרה כאן מראית עין.

יהודית נאות: חוץ מזה, הגיע הזמן לתקן את הפרשי השכר בין נשים לגברים, ואז לא תהיה שאלה.

תמר גוז'נסקי: זה רעיון נפלא.

יהודית נאות: כל הזמן דשים בעובדה הקיימת שיש הפרשי שכר.

בנימין אלון: חברת הכנסת גוז'נסקי, לי עצם הפער בשכר לא היה מפריע.

בנימין אלון: מפריע לי אם זה היה מנוצל למטרה הפוכה.

בנימין אלון: כלומר, לו האיש היה לוקח את החופשה, את השכר מהמשק, ממשק המדינה, האשה היתה לוקחת חופשה ללא תשלום כי בין כה וכה שכרה הוא נמוך, ואז הוא אולי לא היה הולך למקומו, זו סתם הזדמנות לשלושה חודשי חופש.

יהודית נאות: זה מה שהשר אמר, שאלה המקרים של כביכול ניצול לרעה של העניין.

בנימין אלון: לא הייתי כאן.

תמר גוז'נסקי: אדוני, חבר הכנסת אלון, בשום מקרה הגבר לא יכול לקחת שלושה חודשים, כי מגיע לו מקסימום חצי חופשת לידה.

תמר גוז'נסקי: בבקשה לתקן.

בנימין אלון: גם ככה זה הרבה.

בנימין אלון: השאלה היא איך אנחנו מסדרים ומוודאים.

בנימין אלון: אי-אפשר בשום חקיקה שהיא להתייחס לכל סיטואציה – –

תמר גוז'נסקי: ולכל רמאי.

בנימין אלון: ולכל רמאי, וזה גם לא רצוי.

יהודית נאות: ממתי מחוקקים לרמאים?

בנימין אלון: נכון.

בנימין אלון: בשופטני לא עסקינן ולרמאים ולגנבים לפעמים לא חיישינן.

בנימין אלון: יש כללים של חקיקה שאני מסכים שלא צריך להתייחס לכל רמאי.

בנימין אלון: אבל המטרה שלשמה באמת באה הצעת החוק הזאת חייבת להישמר.

בנימין אלון: אני לא יכול בשום פנים ואופן לחוקק חוק שיחייב את האשה שלא ליטול חופשה ללא תשלום ולוודא על-ידי זה שאכן האיש נמצא ליד התינוק או התינוקת והאשה הולכת לעבודה.

בנימין אלון: זה דבר בלתי הגיוני בעליל.

בנימין אלון: אני לא בא להמליץ עליו.

בנימין אלון: לכן, מלבד ההתלבטות הקואליציונית שלי, ואני רוצה לשמוע את השר בנושא הזה, מבחינה עניינית אני חושב שהחוק מטרותיו ראויות, אבל צריך להתייחס אל הפרצות האפשריות, שאני מבין שכבר הותרע עליהן.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת יוסף פריצקי, אני נותנת לך סיוע.

יהודית נאות: חבר הכנסת פריצקי, עכשיו בריצה קלה, עוד יגידו שיש לי נטיית חסד כלפיך.

יצחק כהן: יגידו.

יהודית נאות: סגן השר כהן, רצית למשוך אותו מהאולם, אה?

נחום לנגנטל: באובייקטיביות.

יהודית נאות: באובייקטיביות מוחלטת.

יהודית נאות: אני קוראת גם לחברת הכנסת גלאון, את הדוברת הבאה.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את תשובתו של השר שלמה בניזרי.

יוסף יצחק פריצקי: אני גם מנסה לסייע להגיע לאיזה פתרון.

יוסף יצחק פריצקי: כמה דברים לא הבנתי.

יוסף יצחק פריצקי: השר הודיע בתשובתו ואמר, שיש מיעוט של גברים שביקשו חופשת לידה.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב, חבר הכנסת אלון וחבר הכנסת לנגנטל, יש מונח ביהדות שאומר: זה נהנה וזה אינו חסר.

יוסף יצחק פריצקי: כלומר, אם יש מיעוט ואלה נהנים וזה אינו חסר, אז על מה נזעקת הממשלה בדיוק?

יוסף יצחק פריצקי: מה רע בדבר הזה?

יוסף יצחק פריצקי: מילא, אני מבין, היה עולה השר על הדוכן והיא אומר, רבותי, הוצפנו בתביעות, האקטואר של המוסד לביטוח לאומי אומר שאנחנו לא נוכל לשלם סכומי עתק כאלה.

יוסף יצחק פריצקי: את זה עוד אני יכול להבין.

יוסף יצחק פריצקי: אבל מנצלים מעט גברים את העניין.

יוסף יצחק פריצקי: מה רע בזה?

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, צריך לומר את האמת, והאמת היא שיש פה התנגשות בין תפיסות עולם.

יוסף יצחק פריצקי: יש תפיסה ראשונה שהיא תפיסה שוויונית, שאני גאה להימנות עם מבטאיה, וגם עם חברי הכנסת כאן שאומרים: כשנולד ילד, ילד לא נולד לאם, ילד נולד למשפחה.

יוסף יצחק פריצקי: ילד נולד לאביו ולאמו.

יוסף יצחק פריצקי: כשילד נולד לאביו ולאמו, ההנאה של אב – אני לפחות יכול להעיד על עצמי – היא לגדל את ילדיו, בוודאי כשהם נולדים ובאים הביתה.

יוסף יצחק פריצקי: ילד נולד למשפחה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל מי שאין לו תפיסה שוויונית, מי שחושב שתפקידה של האשה הוא להביא ילדים ולהיות במטבח, בוודאי לא יכול לקבל את הגישה הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: צריך לומר את האמת.

יוסף יצחק פריצקי: מי שקם בבוקר ואומר, ברוך שלא עשני אשה, ברוך שלא עשני עבד, ברוך שלא עשני גוי, לא יכול להכיר בשוויון בין אשה לגבר.

יוסף יצחק פריצקי: לא יכול.

יוסף יצחק פריצקי: זה הכול.

יוסף יצחק פריצקי: גם את האמת הזאת צריך לומר כאן.

יוסף יצחק פריצקי: כי מה אנחנו מבקשים כאן לומר?

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו מבקשים כאן לומר דבר אחד: ילד זה משוש חיים של משפחה, של אב ואם.

יוסף יצחק פריצקי: צדק ידידי, חבר הכנסת לנגנטל, בוודאי ילד מאומץ.

יוסף יצחק פריצקי: אני קורא מהבמה הזאת לשר, אם יש עניין של פרמיה ביטוחית, צריך להסדיר אותו.

יוסף יצחק פריצקי: אם יש עניין של קביעת תקרה שלפיה גבר שמשתכר או מרוויח 50,000 ש"ח לחודש, ודרך אגב, משלם ביטוח לאומי, אוהו כמה שהוא משלם – – –

יהודית נאות: זה 70% מהשכר הממוצע במשק.

יוסף יצחק פריצקי: אבל רוצים להגביל את התקרה כך שהוא לא ינצל, זה בסדר גמור.

יוסף יצחק פריצקי: אפשר לעשות את זה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מניח שבקריאה השנייה והשלישית, אם יובא תיקון כזה, זה ייעשה.

יהודית נאות: יש תיקון כזה.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו כאן בקריאה הראשונה, גברתי היושבת-ראש, ובקריאה הראשונה אנחנו דנים בעיקרון, והעיקרון המאוד-מאוד חשוב הזה הוא, שילד בא לאב ולאם, למשפחה, וגבר ואשה – אני בכוונה לא משתמש במונח "בעל", כי זה מונח שאני מתעב אותו, אדם הוא לא בעלים של מישהו אחר, הוא בן-זוג או בת-זוג – שמביאים ילד למשפחתם זכאים וצריכים ליהנות ממנו ביחד.

יוסף יצחק פריצקי: אני מאוד מקווה שהצעת החוק הזאת תעבור בקריאה ראשונה.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

דוד לוי: – – – אב לבנים מצוין כ"רחם אב על בנים".

יוסף יצחק פריצקי: ודאי.

יהודית נאות: אני רוצה לקרוא את רשימת הדוברים אחר כך: חבר הכנסת טלב אלסאנע, חבר הכנסת ויצמן שירי, חבר הכנסת מיכאל איתן, חבר הכנסת עופר חוגי, חבר הכנסת עסאם מח'ול, חבר הכנסת מקסים לוי, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

יהודית נאות: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אני חושבת שהחוק שהביאה היום חברת הכנסת נעמי חזן לקריאה ראשונה, הוא חוק חשוב ביותר.

זהבה גלאון: הוא חוק שבעצם מדבר על שוויון בין גברים לנשים, על האפשרות שגם גבר יוכל לשאת בנטל, ושגם גבר, אחרי שאשתו ילדה ואשתו רוצה לחזור לעבודה, יוכל לחנך את הילד מגיל צעיר מאוד, מינקות, שהוא חלק, שהוא נושא בנטל, שהוא אחראי והוא משתתף.

זהבה גלאון: אני חושבת שזו דוגמה חינוכית נהדרת.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, עושה רושם שיש הסכמה בין חברת הכנסת חזן לשר.

זהבה גלאון: אי לכך, אני רוצה לסיים כאן את דברי ולאפשר לחברת הכנסת חזן להודיע על הסיכום.

זהבה גלאון: אני מקווה, שהכנסת – – –

תמר גוז'נסקי: למה עכשיו באמצע הדיון?

נעמי חזן: את צריכה לדבר?

יהודית נאות: למה עכשיו, לפני הדוברים?

יהודית נאות: הרי חברת הכנסת, מי אם לא את תישארי פה עד סוף הדוברים בנושא הזה?

יהודית נאות: אני חושבת שנמשיך לפי הסדר, ואת תודיעי לקראת הסיכום.

יהודית נאות: בסדר?

שלמה בניזרי: אני, בתור שר, יכול להשיב באמצע?

זהבה גלאון: נכון.

יהודית נאות: נכון.

יהודית נאות: רבותי, ניתן לחברת הכנסת גלאון לסיים, והשר ידבר אחריה.

זהבה גלאון: אני מסיימת בזה שאני מאוד מקווה שאשמע עכשיו מהשר ומחברת הכנסת חזן שהם הגיעו לסיכום, ואולי בעקבות דברי השר שאר חברי הכנסת, אם אני יכולה לפנות אליהם, יקבלו את הסיכום ויוותרו על זכות הדיבור ונתמוך בהצעה שהתקבלה.

יהודית נאות: למה?

יהודית נאות: הכול נובע מזה שהשר ממהר?

זהבה גלאון: לא.

מרדכי משעני: מה זה קשור לדיון?

יהודית נאות: רבותי, כל אחד פה מנהל.

יהודית נאות: השר יאמר לנו מה הסיכום.

יהודית נאות: חברת הכנסת חזן, אל תשיבי את, כי אז בטוח שיש הצבעה.

יהודית נאות: אדוני השר, בבקשה.

שלמה בניזרי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול, אני שמח על הדיון שהיה מאחורי הקלעים.

שלמה בניזרי: חבל שהוא לא נעשה בתחילת היום.

שלמה בניזרי: יכולנו להגיע לדברים יותר ברורים ויותר מוסכמים.

שלמה בניזרי: בשיחה שהיתה לי עם חברת הכנסת חזן וחברי כנסת אחרים, העלינו את שתי הבעיות שיש במסגרת החוק כיום.

שלמה בניזרי: בעיה ראשונה היא, שהאשה יכולה להצהיר שהיא חוזרת לעבודתה ובעלה מקבל את דמי הלידה, כשבפועל היא לא חוזרת לעבודה, וזה לא מעוגן בחוק.

שלמה בניזרי: בעיה שנייה היתה, שאם הבעל, למשל, משתכר 100,000 שקל והיא השתכרה רק 3,000 שקלים, הבעל יקבל 100,000 שקל.

שלמה בניזרי: כלומר, אנחנו עושים חופשת לידה, והבעל יבוא ויחגוג.

שלמה בניזרי: מה שקרה הוא שהיה ניצול לרעה.

שלמה בניזרי: לכן, מה שאנחנו באנו וביקשנו: אנחנו נעביר היום את החוק בהסכמתי.

שלמה בניזרי: הוא יגיע לוועדה, ובמסגרת הדיונים בוועדה אנחנו, חברי הוועדה ואנחנו, נשב ונדון לגבי גובה הסכום הנורמלי שמדינת ישראל אמורה לשלם כדי שלא יהיה ניצול לרעה.

שלמה בניזרי: אם זה פעם אחת השכר הממוצע במשק או פעם וחצי, אני לא יודע.

שלמה בניזרי: עלו כל מיני רעיונות בחוץ.

שלמה בניזרי: אני לא רוצה להתחייב, כי סיכמנו שאנחנו לא מתחייבים על סכומים.

שלמה בניזרי: אנחנו נדבר על זה במסגרת דיוני הוועדה.

שלמה בניזרי: חברי הכנסת יבואו ויראו כמה קופת המדינה יכולה לאפשר שלא יהיה ניצול לרעה.

שלמה בניזרי: הסכם שני שסיכמנו – אני ביקשתי לציין בחוק במפורש ולהגיד שהאשה חוזרת למקום עבודתה.

שלמה בניזרי: חברת הכנסת חזן אמרה, שיכול להיות שיש בעייתיות מסוימת, כי החוק מאפשר לה, למשל, להיות שנה בחופשה, וזה עלול לגרום לבעיה.

יהודית נאות: אם היא חולה ובעלה במקרה החליט שלכן הוא לוקח את חופשת הלידה?

יהודית נאות: אתה יודע שלפעמים יש השפעות של דיכאונות אחרי לידה וכו'.

שלמה בניזרי: בסדר.

שלמה בניזרי: נכון.

שלמה בניזרי: מכיוון שיכולות להיווצר כמה בעיות חוקתיות, הבסיס לתיקון יהיה על מה שאני אמרתי – –

זהבה גלאון: – – –

שלמה בניזרי: – – שלא יהיה ניצול לרעה.

שלמה בניזרי: אנחנו נמצא את הניסוח של הסעיף – –

יהודית נאות: יפה.

שלמה בניזרי: – – כך שלא ייגרע מזכותה של האשה לשאר זכויות אחרות, אבל מאידך גיסא שלא תהיה פה פגיעה או ניצול במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: הגדרתי את הדברים נכון?

נעמי חזן: כן.

שלמה בניזרי: בסדר.

שלמה בניזרי: זה מקובל עלי.

שלמה בניזרי: עכשיו, אפשר להמשיך את הדיון.

יהודית נאות: לאור הסיכום הזה שמקובל גם על השר – ואני מברכת על הסיכום – וגם על חברת הכנסת נעמי חזן, רשימת הדוברים סגורה ואני קוראת את סדר הדוברים מבין אלה שנמצאים באולם.

יהודית נאות: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, האם את עומדת על זכותך לדבר?

יהודית נאות: חבר הכנסת מח'ול, אתה עומד על כך?

עסאם מח'ול: מוותר.

יהודית נאות: מוותר.

יהודית נאות: תודה.

יהודית נאות: חבר הכנסת מקסים לוי – איננו.

יהודית נאות: עתה, חברת הכנסת גוז'נסקי, ואחריה, לפי סדר הדוברים – חברי הכנסת צבי הנדל, מודי זנדברג, מרדכי משעני, יהודית נאות, שמוותרת, עבד-אלמאלכ דהאמשה, אופיר פינס-פז, שכרגע איננו, יעל דיין, שנמצאת כאן, ונסים זאב, שיהיה אחרון הנואמים.

יהודית נאות: חברת הכנסת גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כאשר הצעת החוק הזאת הוגשה לכנסת, הצבעתי בעדה, אבל אני מוכרחה לומר שהנושא בעייתי.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שעל סדר-היום צריכה לעמוד הארכת חופשה הלידה של נשים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש לנו עניין רב, כפי שציינתי בהזדמנות אחרת, בעידוד הנקה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש לנו עניין רב במתן אפשרות להורים להישאר עם הילד בבית עד גיל שנה, כפי שנהוג ברבות מהמתוקנות בעולם.

תמר גוז'נסקי: בכל הנושא הזה אנחנו עדיין מדינה די מפגרת.

תמר גוז'נסקי: ארגון העבודה הבין-לאומי קיבל החלטה, שחופשת הלידה צריכה להיות לא 12 שבועות, אלא לפחות 14 שבועות.

תמר גוז'נסקי: בכל זאת, אנחנו עדיין בעידן 12 השבועות.

תמר גוז'נסקי: לגבי החוק עצמו, במקרים שבהם בני-הזוג מחליטים, אני חושבת שהעיקרון פה חשוב מאוד – לתת אפשרות לשני בני-הזוג לגלות מידה שווה של אחריות לגבי הרך הנולד, והרצון של גברים להישאר בבית ולטפל בבית נראה לי שינוי חיובי ומרענן, וזה הצד החיובי שבהצעת החוק.

תמר גוז'נסקי: בקשר להסדרים, אני מניחה שבוועדה נשמע אותם באופן יותר מפורט.

תמר גוז'נסקי: אנחנו גם נתקלים בהרבה מאוד בעיות של נשים, למשל, לגבי זה שיש פרק זמן של חצי שנה בעבודה כדי לקבל חופשת לידה, ומי שעובדת רק חמישה חודשים, למשל, לא זכאית לדמי לידה.

תמר גוז'נסקי: יש עוד הרבה בעיות שקשורות דווקא בזכויות נשים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה את הדקה או כמה שנשאר לי, רק כדי להתייחס בכמה משפטים לדברים הקשים ביותר שאמר פה קודם לכן השר לביטחון פנים.

תמר גוז'נסקי: השר לביטחון פנים ידוע ביכולת הביטוי שלו, ולכן הדברים שלו לא נאמרים בהתלהמות.

תמר גוז'נסקי: הוא לא מתלהם.

תמר גוז'נסקי: הוא אומר את הדברים בדיוק כפי שהוא חושב.

תמר גוז'נסקי: אנחנו עדים לאחרונה למצעד של שרים שאחד מתחרה בשני בניסיון לשלול בכלל את הלגיטימיות של חברי הכנסת הערבים, לשלול בכלל את הלגיטימיות של העם הערבי הפלסטיני במדינה.

תמר גוז'נסקי: האמירה שלו, שלערבים במדינה יש זכות במדינה אבל לא זכות עליה, היא בעצם שוללת מהעם הערבי הפלסטיני את הזכות להגדרה עצמית.

תמר גוז'נסקי: מי ששולל מהעם הפלסטיני את הזכות להגדרה עצמית ולהקמת מדינתו העצמאית, בעצם שולל את השלום.

בנימין אלון: איפה?

תמר גוז'נסקי: אני לא דיברתי עדיין על איפה.

בנימין אלון: מעבר לירדן.

תמר גוז'נסקי: ודאי.

תמר גוז'נסקי: אפשר גם בארם-נהריים.

תמר גוז'נסקי: למה רק בעבר-הירדן?

תמר גוז'נסקי: אפשר בכלל לשלוח אותם להוואי.

יהודית נאות: לסין.

תמר גוז'נסקי: כן.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש פה אמירות שאף שהן לא נאמרות בהתלהמות, לא בצעקות, הן אמירות מחרידות.

תמר גוז'נסקי: אם השר מבטא בדבריו את עמדת הממשלה, הרי שכל הדיבורים על הפסקת אש וניסיון להגיע להסדר, זה הכול מסך עשן.

תמר גוז'נסקי: בעצם, מדובר בממשלה שלא מכירה בכלל, עקרונית, בזכויות העם השני, ולכן היא לא יכולה, לא מסוגלת, בשום פנים ואופן, להוביל אותנו לשלום.

תמר גוז'נסקי: זה, כמובן, ניתוח שמוביל אותנו למחשבות עצובות מאוד לגבי הצפוי.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

יהודית נאות: חברת הכנסת גוז'נסקי, תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת צבי הנדל – איננו נוכח.

יהודית נאות: חבר הכנסת מודי זנדברג.

יהודית נאות: חבר הכנסת מאיר פרוש.

יהודית נאות: חבר הכנסת מרדכי משעני, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, שהגיע במועד.

יהודית נאות: אני רוצה לזכיר לכולם, שביקשו מאתנו אולי לוותר על זכות הדיבור.

מרדכי משעני: גברתי היושבת-ראש, בעקבות הסיכום באמת אקצר ולא אנצל את כל שלוש הדקות.

מרדכי משעני: אני רק רוצה לומר, בשם סיעתי, שאנחנו נתמוך בחוק הזה.

מרדכי משעני: אנחנו התכוונו לתמוך בו גם לפני הסיכום, גם אם זה היה עולה להצבעה בניגוד לעמדת הממשלה, משום שאנחנו חושבים שהעיקרון שעומד מאחורי החוק, עקרון השוויוניות, הוא עיקרון נכון במקרה הזה.

מרדכי משעני: אני רוצה להוסיף, שאני חושב שהחוק הזה ראוי שיבוא לא כהוראת שעה, אלא כחוק קבוע, שיהיה לא לתקופת ניסיון.

מרדכי משעני: אני לא חושב שצריך לעשות ניסיונות בדברים האלה, אלא באמת עקרון השוויוניות צריך לעמוד מאחורי הדבר הזה, זאת אומרת, הכול תלוי בהסכמת הזוג.

מרדכי משעני: אם הזוג מחליט שהגבר יצא לחופשת לידה, אז הגבר יצא.

מרדכי משעני: אם הזוג מחליט שהאשה תצא, האשה תצא.

מרדכי משעני: אני מקווה מאוד שכך יהיה.

מרדכי משעני: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה לחבר הכנסת משעני.

יהודית נאות: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק בעיקרה היא טובה, ולא במקרה גם עברה לפני זמן לא מועט, ועכשיו רק צריך לחדש את התקנה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושש, כפי שהשר הסביר לפנינו, שיש אפשרויות רבות לניצול לרעה של המצב הזה, וכמובן אין זו מטרת החוק ואין זו המטרה של אף אחד, בוודאי לא של המציעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן צריך לשמור על העניין הזה ברוב משמר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש בעיה נוספת שאני רוצה להצביע עליה, והיא למעשה בעיה כללית יותר מאשר בעיה ספציפית לחוק הזה, מבחינת האפשרויות של התעסוקה והאפשרויות של הפרנסה בעצם העובדה שאין שוויון מלא בתעסוקת נשים בכל המגזרים של החברה שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא רק זאת, אלא שגם אין שוויון מלא, לפעמים אין אפשרות מעשית שגם הבעל וגם האשה יוכלו ליהנות מהיתרון שהחוק הזה נותן להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל זה כמובן איננו מונע את תמיכתי בחוק, ואני אתמוך בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יהודית נאות: אני ממש מודה לך.

יהודית נאות: חבר הכנסת אופיר פינס – איננו נוכח; חברת הכנסת יעל דיין – איננה נוכחת.

יהודית נאות: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שעקרון השוויוניות מעביר אותנו על דעתנו.

נסים זאב: מה המשמעות שאנחנו צריכים לתת שוויוניות בכל מקרה, כדי לא לפגוע במעמדה של האשה?

נסים זאב: מי עוברת את חבלי הלידה?

נסים זאב: מי עוברת את צירי הלידה?

נסים זאב: לדעתי, החוק הזה פוגע בזכויות של האשה, ולא כפי שאמר חבר הכנסת יוסי פריצקי, שמי שמברך "ברוך שלא עשני אשה", בוודאי לא יכול להצביע בעד החוק הזה.

נסים זאב: לא זאת הבעיה.

נסים זאב: הבעיה היא, שאשה עוברת תשעה חודשים של חבלי לידה, של צירי לידה, של שעת הלידה.

יוסף יצחק פריצקי: לא, היא עוברת תשעה חודשים של היריון.

יוסף יצחק פריצקי: בוא נעשה סדר.

נסים זאב: וסוף-סוף היא מבקשת לנוח, ובא הבעל ואומר לה: את עברת את כל הייסורים, עכשיו הגיע הזמן שאני אנוח.

נסים זאב: זאת לא פגיעה באשה?

נסים זאב: בזכויות של האשה?

נסים זאב: במעמדה של האשה?

נסים זאב: למה אתם רואים את הכול הפוך ועקום?

נסים זאב: למה אתם לא רואים את האמת?

נסים זאב: בשביל מה ניתנה הזכות של שלושה חודשים לאותה אשה אחרי לידה, אם לא לחופשת לידה?

נסים זאב: אם לא לשקם את עצמה?

נסים זאב: למדת הרבה גמרא ותלמוד, ואתה יודע בוודאי שאשה אחרי לידה מתפקקין עצמותיה, והיא זקוקה לאותה הבראה.

נסים זאב: אז עכשיו, בהצעת חוק כזאת, אנחנו באים ואומרים, שכל הבעיה זה הניצול לרעה, שאולי המשכורת של הבעל היא גבוהה יותר, ובעצם שכחנו מה המטרה של החוק בעיקרו.

נסים זאב: הוא בא להגן על האשה, ועכשיו אתם באים לפגוע באשה.

נסים זאב: לכן אני לא חושב שאפשר לתמוך בחוק הזה.

נסים זאב: דבר נוסף, מה פירוש "הורים מאמצים"?

נסים זאב: יש לי תחושה, אולי בעקבות יום הגאווה, יום הבושה שלנו, שבא על כנסת ישראל, שהחוק הזה מועלה דווקא היום.

נסים זאב: האם כשאומרים בני-זוג הכוונה היא גם כשהם מאותו מין או לא?

יוסף יצחק פריצקי: למה זה כל כך מטריד אותך?

נסים זאב: אני רוצה לדעת אם זאת כוונת החוק.

נסים זאב: אם זאת הכוונה של החוק, אני חושב שצריך להתנגד לו, כבר לא מאותו עקרון של שוויוניות, אלא מפני שחרפה כזאת צריך להסיר מעל מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת יהודית נאות, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה – חבר הכנסת אופיר פינס, אם יהיה.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לומר בקיצור כמה דברים, שהם בעצם תשובה על חלק מהנמקות השר.

יהודית נאות: אחד הנימוקים שמקוממים ביותר הוא העובדה, שלעתים בתא המשפחתי של היום יש פערים בשכר, ולכן אם נאפשר לגבר לקחת את חופשת הלידה – מבין 230 הגברים מתוך 68,000 התביעות, מענק הלידה הוא יותר גבוה.

יהודית נאות: הדבר הזה מקומם, משום שלמעשה במקום שכל הכנסת הזאת תתאחד במאבק על הפערים בשכר, אנחנו משלימים כאילו זאת תופעת טבע – פער בשכר הגבר לעומת שכר האשה.

יהודית נאות: זאת ההנמקה לאי-קבלת חוק, כאשר מלכתחילה מדברים על מספר זעום של מקרים.

יהודית נאות: זה ממש מקומם.

יהודית נאות: מקוממת לא פחות היא העובדה, שאנחנו מדברים פה על התא המשפחתי ועל העובדה שזוג יכול להחליט, ואין שני מקרים שהם זהים.

יהודית נאות: נכון הוא שברוב המקרים, וזה 68,000 מינוס 230 מקרים, האשה היא זאת שלקחה את חופשת הלידה.

יהודית נאות: אבל לנמק אז שאם זה מעט אין לשנות את הוראת השעה ואין להמשיך בה?

יהודית נאות: הדבר היחיד שכן קיבלתי מהנמקות השר הוא אותם מקרים שבהם יש ניצול לרעה של חוק, אבל זה נכון לגבי מס הכנסה, זה נכון לגבי כל אחד מחוקי המדינה, אז לא נחוקק אף חוק שמא יהיו מנצלים לרעה?

יהודית נאות: אני חושבת שלא יכול לעמוד כאן שר ולומר שאין לנו מנגנון אכיפה.

יהודית נאות: אם יש למשרד העבודה והרווחה מנגנון אכיפה לגבי העסקים הפתוחים בשבת, אדרבה, שייקח אותם פקחים, יתכבד נא וירדוף את אלה שעושים ניצול לרעה.

יהודית נאות: לכן אני חושבת שיש מקום להצביע, ואני מקווה שההצעה אכן תעבור בקריאה ראשונה כדי שאפשר יהיה לדון בהכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יהודית נאות: משפט אחרון לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

יהודית נאות: השקפת העולם שהתא המשפחתי הוא תא זוגי, של גבר ואשה, קצת באה בסתירה להצעת חוק אחרת שאנחנו עשויים לדון בה בכנסת לגבי ההנקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת יהודית נאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת נעמי חזן תשיב למתדיינים, בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להודות לכם שנשארתם להשתתף בדיון.

נעמי חזן: הדיון הזה הוא דיון עקרוני לגבי הורות ומושג ההורות, והוא דיון חשוב גם בנורמות של פרלמנטריזם ישראלי.

נעמי חזן: אני רוצה לשוב ולהדגיש, שביטול חופשת לידה בא לשרת שתי מטרות.

נעמי חזן: מטרה ראשונה, לאפשר לאשה יולדת שרוצה בכך לחזור לעבודה כעבור שישה שבועות.

נעמי חזן: אני רוצה להזכיר לכולם, שלידה זאת לא מחלה, זאת דווקא שמחה.

נעמי חזן: מטרה שנייה, לאפשר לבני-זוג להחליט על דפוסי ההורות שלהם, לאפשר לאב גם להתקרב לילד כבר בגיל צעיר מאוד.

נעמי חזן: הועלו טיעונים מטיעונים שונים, גם על-ידי השר וגם על-ידי חלק מהדוברים – –

קריאה: תהיה הצבעה.

נעמי חזן: כן, תהיה הצבעה, בהסכמה.

נעמי חזן: – – שלגבי הורים מאמצים, הבעיה היא עוד יותר אקוטית, ולכן החשיבות של ניצול חופשת הלידה היא יותר גדולה, משום שההורים צריכים להתקרב לילדים שהם מאמצים, ובדרך כלל הם מאמצים ילדים משום שאין להם אפשרות ללדת ילדים, ולכן הם צריכים להשתמש באפשרות הזאת בצורה הנדיבה והגמישה ביותר.

נעמי חזן: בדיון שהתקיים מאחורי הקלעים אני הסכמתי לשתי התלבטויות שהעלה השר, ואני מנצלת את האפשרות להעלותן מהדוכן כדי שלא יהיו אי-הבנות: א.

נעמי חזן: כפי שחברת הכנסת יהודית נאות אמרה לפני רגע, הסכמתי לעיקרון שנמצא דרכים למנוע ניצול לרעה.

קריאה: – – –

נעמי חזן: אנחנו כבר מצביעים, בתוך 30 שניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת מש"ס, אם יש לכם ישיבה מיוחדת אפשר לקיים אותה כמובן, בלי להפנות את הגב לנואמת כאן, או במקום אחר.

נעמי חזן: שוב, אני רוצה לציין שתי נקודות הסכמה לגבי ההתלבטויות: א.

נעמי חזן: למצוא דרך או דרכים למנוע ניצול לרעה של חופשת הלידה על-ידי האב; ב.

נעמי חזן: למצוא איזו נוסחה לגבי תקרת דמי חופשת הלידה שיוקנו לגבר.

נעמי חזן: אני רוצה להדגיש בדברי כאן, שלא הסכמתי ולא אסכים לכך שגבר שלוקח חופשת לידה יקבל את משכורתה של אשתו.

נעמי חזן: הדבר הזה לא מקובל עלי, ואני אמצא נוסחה הולמת לעניין הזה.

נעמי חזן: בהתחשב בדברים האלה, אני מצפה לתמיכה בהצעת החוק.

נעמי חזן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת נעמי חזן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון), התשס"א–2001.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו כמובן קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון), התשס"א–2001, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 15 תומכים, שלושה מתנגדים ואפס נמנעים, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך חקיקתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-יומנו: מצב העוני בישראל, של חבר הכנסת זבולון אורלב ואחרים; הגידול בממדי האבטלה ומשבר האבטלה – דיון משולב בכל הנושאים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יפתח את הדיון סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: האם אדוני מדבר בשם הממשלה?

דוד לוי: – – –

יהודית נאות: אדוני סגן שר האוצר.

יוחנן כהן: חבר הכנסת דוד לוי, אני מכבד אותך ואוהב אותך.

יוחנן כהן: אני מוכן לתת לך את האפשרות לפתוח.

מרדכי משעני: המציע פותח.

בנימין אלון: אני חושב שחבר כנסת פותח דיון – – –

יוחנן כהן: אני אשמח מאוד.

יוחנן כהן: אני מאוד מכבד את ידידי היקר.

יהודית נאות: אני גם חושבת כך, ואכן לי נמסר שפותח חבר הכנסת דוד לוי.

יוחנן כהן: בכבוד.

יוחנן כהן: יעמוד כהן במקום לוי.

יהודית נאות: אתה פותח מטעם הממשלה, והוא פותח מטעם המתדיינים.

יוחנן כהן: דוד לוי, אם אתה נותן לי רשות, אני אפתח.

דוד לוי: בבקשה.

יוחנן כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת אברהם הירשזון, אני אתן נתונים יבשים, כפי שהובאו לי מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

יוחנן כהן: נתוני סקר כוח-אדם לרבעון הראשון של השנה הפתיעו לטובה, אם כי, חבר הכנסת פריצקי, הם מאוד תמוהים, ואני מבקש שתעקוב אחריהם.

יוחנן כהן: שיעור האבטלה ירד ברבעון זה ל-8.6%, מרמה של 8.9% בסוף שנת 2000.

מרדכי משעני: באיזו מדינה?

מרדכי משעני: בישראל?

יוחנן כהן: כן.

יוחנן כהן: מספר המועסקים גדל ברבעון זה בקצב מהיר מאוד, של 4.2%, לעומת הרבעון הקודם במונחים שנתיים.

יוחנן כהן: אנשי הלמ"ס, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הפנו את תשומת הלב לעובדה, שבבחירות שנערכו בפברואר הועסקו רבבות אנשים שענו בסקר בחיוב על השאלה: "האם היית מועסק בשבועיים האחרונים?

יוחנן כהן: " די בתעסוקה בת יום אחד על מנת להשפיע על שיעור האבטלה הנמדד, וזה גם מלמד אותנו איך להתייחס לנתונים האלה.

יוחנן כהן: ניתוח התפלגות התוספת במספר המועסקים מצביע על תרומה משמעותית של ענף המינהל הציבורי להסבר הגידול במספר המועסקים ברבעון זה – 8,000 מתוך תוספת של 23,000 מועסקים חדשים במשק.

יוחנן כהן: את הגידול במספר המועסקים בשירותי הבריאות, הרווחה והסעד – תוספת של 14,000 מועסקים – –

יוסף יצחק פריצקי: סיעתך מפריעה לי.

יוחנן כהן: הרב נסים זאב, אני ביקשתי מחבר הכנסת פריצקי לעקוב אחרי הדברים, מכיוון שיש פה כמה דברים שהם חשובים מאוד.

יהודית נאות: ויש לו קושי להקשיב.

יוחנן כהן: – – קשה יותר להסביר, ואולי חבר הכנסת פריצקי יסביר.

יוחנן כהן: לא מן הנמנע שמדובר בטעות מדגם – כך אני חושב – דבר שיתברר לאחר שיתקבלו נתונים של רבעון נוסף.

יוחנן כהן: ככה יהיה אפשר להתייחס לדברים.

יוחנן כהן: הסבר אפשרי נוסף לנתון בדבר ירידת שיעור האבטלה, למרות המצב הקשה במשק, הוא משום שאין עובדים פלסטינים.

יוחנן כהן: את מקומם תפסו עובדים ישראלים.

יוחנן כהן: זה דבר חשוב מאוד, שחשוב להפנימו.

יוחנן כהן: חבל שהשרים לא נמצאים פה, כי אז היינו מוצאים לנכון גם לחזק את ידיהם של השר בניזרי והשר אלי ישי על מאבקם בתופעה שנקראת עובדים זרים בישראל.

יוחנן כהן: שיעור האבטלה ירד, למרות המצב הקשה, משום שאין עובדים פלסטינים, ואת מקומם תפסו עובדים ישראלים, וחשוב להפנים את העובדה הזאת.

יוחנן כהן: חשוב לא לייבא עובדים זרים לארץ.

יוחנן כהן: אני חוזר על זה מעל כל במה אפשרית, ואני מחזק את ידי השרים של ש"ס.

יוחנן כהן: תחזקנה ידיהם, שלא יביאו אפילו עובד זר נוסף אחד לארץ.

יוחנן כהן: להיפך, צריך לחפש את העובדים הלא-חוקיים ולשחרר אותם הביתה, וכך לתת אפשרות לעובדים הישראלים להיכנס למעגל התעסוקה.

יוחנן כהן: תסכימו אתי, חברי חברי הכנסת, שעובד זר אחד הוא אקוויוולנטי לשני מובטלים ישראלים, מכיוון שהם מנוצלים פי-שניים ופי-שלושה מכל עובד ישראלי אחר.

יוחנן כהן: נקודה זאת מודגשת עוד לאור העובדה, שבשנת 2000 ירד שיעור האבטלה בקרב ישראלים בעלי השכלה נמוכה מאפס עד שמונה שנות לימוד.

יוחנן כהן: גם כאן ההסבר האפשרי הוא, שברבעון הרביעי של שנה זו לא היו עובדים פלסטינים, וישראלים תפסו את מקומם.

יוחנן כהן: אם לא היו עובדים פלסטינים, היה לחץ גדול – ועדיין קיים הלחץ – לייבא עובדים זרים.

יוחנן כהן: לא נכנעו ללחץ הזה, לא היתה אפשרות, ופנו למובטלים הישראלים.

יוחנן כהן: מספר אישורי העבודה שניתנו לעובדים ישראלים גדל בכ-20,000 איש מאז פרצה האינתיפאדה, לצערי הרב.

יוחנן כהן: מספר האישורים שניתנו לפלסטינים פחת באותה תקופה בכ-26,000.

יוחנן כהן: נתונים אלה מתייחסים רק לאישורי העבודה החוקיים.

יוחנן כהן: כך מצטיירת תמונה מאוד מאוד חלקית ולא נכונה.

יוחנן כהן: סקרים וניתוחים שונים שערכה הלמ"ס מצביעים על כך, שמול 100 עובדים זרים חוקיים מועסקים 125 עובדים שלא כחוק – נתון מדהים.

יוחנן כהן: באותו אופן, על כל 100 עובדים פלסטינים שהועסקו עד לאינתפיאדה כחוק, עבדו בארץ 230 עובדים פלסטינים נוספים שלא כחוק.

קריאה: – – –

יוחנן כהן: לא, זה יחסית ל-100; ודאי שתוסיף את האלפים.

יוחנן כהן: הבעיה ההולכת ותופחת, שכותרתה היא עובדים זרים בישראל, היא בעיה קשה מאוד, ולמעשה היא תפגע בסופו של דבר קשה מאוד בחברה הישראלית, במדינת ישראל ובעם ישראל, הרבה יותר מהאינתיפאדה.

יוסף יצחק פריצקי: האם מותר לי להעיר הערה?

יוחנן כהן: אם היושבת-ראש תרשה.

יוחנן כהן: היא מהמפלגה שלך, אז היא תרשה.

יוסף יצחק פריצקי: מובן שאדוני צודק, כי החלה תופעה של הון שחור בישראל, והמלחמה צריכה להיות בראש ובראשונה – סגן שר האוצר, קח את זה לתשומת לבך – בהון השחור, משום שמי שמעסיק עובדים זרים לא חוקיים לא מנכה משכרם, וזה משתלם לו.

יוחנן כהן: חבר הכנסת פריצקי, אמרתי לך, כל עובד זר אחד הוא אקוויוולנטי לשני ישראלים מובטלים.

יוחנן כהן: לא יספרו לי המעסיקים והקבלנים סיפור שהם לא מוצאים את הישראלים.

יוחנן כהן: משתלם להם להעסיק עובד זר.

יוחנן כהן: משתלם להם, ואני גם אסביר למה.

יוחנן כהן: הבעיה הקשה, ולדעתי היא אחת הבעיות הקשות ביותר, יותר קשה מהאינתיפאדה ויותר קשה מהבעיה הפלסטינית, היא הבעיה של העובדים הזרים.

מרדכי משעני: אל תגזים.

יוחנן כהן: אני לא מגזים, זו האמת.

יוחנן כהן: היא אבן ריחיים על צווארה של החברה הישראלית, ועוד הנכדים שלנו ישלמו על כך ביוקר.

יוחנן כהן: אני מקווה שלא, אבל אם לא נשכיל עכשיו לטפל בזה, זו תהיה בעיה הרבה יותר קשה מהמלחמה מסביב, כי זו מלחמה שמכרסמת אותנו מבפנים.

יוחנן כהן: מאות אלפי עובדים זרים, שלא יספרו לי סיפורים שמגרשים.

יוחנן כהן: לא מגרשים.

יוחנן כהן: לא מגרשים.

מרדכי משעני: אבל הם לפחות לא זורקים אבנים.

יצחק כהן: אבל הם גורמים לתופעות הרבה יותר קשות.

יצחק כהן: את הבעיה ההולכת ותופחת, שכותרתה "עובדים זרים בישראל", ניתן לחלק לארבע בעיות נפרדות, אשר לפתרון כל אחת מהן נדרש אפיק מדיניות שונה: א.

יצחק כהן: בעיות אכיפה – יוסי, מה שציינת קודם – בעיות אכיפה של כניסתם ושהייתם בארץ של עובדים לא חוקיים – כאן נדרשת עבודת שיטור ופיקוח על הכניסות לארץ ועל העובדים הלא-חוקיים במקומות עבודתם.

יצחק כהן: ב.

יצחק כהן: בעיות אכיפה של חוקי עבודה – שכר מינימום בעיקר – ושל תנאי העבודה והמחיה שבאחריות המעסיקים של העובדים הזרים בישראל.

יצחק כהן: אלה תנאי עבדות, תנאי עבדות משפילים.

יצחק כהן: איזה פרצוף יש לחברה הישראלית גם מול הבעיה הזאת, מול התופעה הקשה הזאת.

יצחק כהן: ג.

יצחק כהן: בעיות הכרוכות בהעדפה מובנית של עובד זר על פני עובד ישראלי או פלסטיני, עקב הפרשות שכר שונות שנדרש המעסיק להפריש על-פי חוק בגינו של כל עובד באחת מקבוצות העובדים הללו.

יצחק כהן: יש העובדים הזרים, העובדים הישראלים והעובדים הפלסטינים.

יצחק כהן: במצב הקיים והייחודי לישראל – וזה מדהים – מופלים לרעה תושבי המדינה לעומת העובדים הזרים בה – הפרשות המעביד בגין עובד ישראלי ועובד פלסטיני גבוהות יותר מהפרשותיו בגין עובד זר.

יצחק כהן: המעביד והעובד מפרישים 15% משכרו של כל עובד ישראלי לצורכי תשלום למס בריאות ולביטוח הלאומי.

יצחק כהן: בגינו של עובד פלסטיני מפריש המעביד שיעור דומה לקרן ההשוואה שעוברת לפלסטינים, או יותר נכון לחשבונות הבנק של ערפאת והרשות הפלסטינית.

יצחק כהן: בעבור עובד זר משולמים היום בין 1% ל-2% בלבד.

יצחק כהן: שים לב, מ-15% לעובד ישראלי ל-2% בלבד.

יצחק כהן: פער של 13% עד 14%.

יצחק כהן: על-פי תקנות חדשות שעברו בכנסת ועדיין לא אושרו, ישלם מעסיק של עובד זר אגרת בקשה בגובה של 350 ש"ח ואגרה שנתית של 3,000 ש"ח, ויפריש לקרן שתעמוד לזכות העובד עם עזיבתו את הארץ.

יצחק כהן: כך זה אולי ישווה פחות או יותר את העלות למעביד, בין מה שהוא משלם לעובד זר לעומת עובד ישראלי.

יצחק כהן: ד.

יצחק כהן: בעיות הכרוכות בעצם התרת עבודתם של רבבות, רבבות, רבבות עובדים זרים במשק שבו שיעור האבטלה של בעלי רמת מיומנות נמוכה הוא גבוה ביותר.

יצחק כהן: זה מדהים.

יצחק כהן: החברה הישראלית תוקעת לעצמה כדור ברגל, או יותר מזה – כדור בראש.

יצחק כהן: בחודשים האחרונים נראה שקיימת התעוררות בניסיון להדק את הפיקוח בסעיף הראשון, אך התקנות שעל-פיהן אמור היה מעסיקו של עובד זר לשלם אגרות, כך שעלותו למעסיק תהיה דומה פחות או יותר לזו של העובד הישראלי, עדיין לא עברו את אישור ועדת העבודה והרווחה בכנסת.

יצחק כהן: אני מניח שהן יעברו בקרוב.

יצחק כהן: בנקודה הרביעית, שעל-פיה הוחלט עד לפרוץ האינתיפאדה להפחית בהדרגה את מספרם של העובדים הזרים בישראל, לא זו בלבד שאין התקדמות, אלא שחזרנו ארבע שנים לאחור.

יצחק כהן: זה קשה, ומדהים וכואב.

יצחק כהן: מאוד מאוד כואב.

יצחק כהן: כל היתר נוסף הניתן היום לעובד זר, מקשה את חזרתם של המובטלים הישראלים לעבודה בכל הענפים, וגם בענף הבנייה.

יצחק כהן: שלא יספרו לך הקבלנים סיפורים שאין עובדים ישראלים.

יצחק כהן: כל היתר כזה הופך ברבות הימים עובדים ישראלים למובטלים נוספים.

יצחק כהן: גברתי, אני חושב שיש לנו בעיה ביטחונית קשה, אבל יש לנו בעיה לא פחות חמורה עם העובדים הזרים בישראל.

יצחק כהן: זה גורם מספר אחת לאבטלה בארץ.

יצחק כהן: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה, סגן שר האוצר.

יהודית נאות: את הדיון יפתח חבר הכנסת דוד לוי.

יהודית נאות: אני מבקשת לקצץ קצת בזמן, כי סגן השר דיבר.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון; אחריו – חבר הכנסת יוסף פריצקי, אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל, חבר הכנסת עזמי בשארה, חבר הכנסת מוחמד כנעאן, חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יהודית נאות: אדוני, בבקשה.

דוד לוי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הקשבתי בקשב רב לנתונים שהביא סגן שר האוצר.

דוד לוי: אני יכול לומר רק זאת: כאשר התמונה המשתקפת מן המצב הנורא שבו נתונה החברה בישראל, גם באבטלה וגם בעוני המתרחב, היא כזאת מכוערת, אז יש רק דרך אחת להתמודד עם זה שאין מדיניות – לשבור את המראה.

דוד לוי: זה מה שעושה הממשלה היום.

דוד לוי: אין לה מדיניות, היא איננה מטפלת בשום דבר ברצינות.

דוד לוי: היא לא מציגה תוכנית, לא הערכת מצב, היא לא מקיימת דיון רציני בעניינים הרציניים האלה.

דוד לוי: לכן היא יכולה לשחק במספרים, והיא יכולה למצוא את האשם בעובדים זרים.

דוד לוי: אני הקשבתי לתיאור של סגן שר האוצר, ידידי חבר הכנסת כהן – מדינה יורה לעצמה כדור, לא ברגל, בראש; זוהי חרפה, שכר הרעב שבו נתונים העובדים בישראל.

דוד לוי: מה רוצים מעובד שעומד במחויבויות שלו בהגנה על המדינה ובתשלום מס וביטוח לאומי?

דוד לוי: למי מופנית השאלה הזאת?

דוד לוי: בראש ובראשונה לממשלה.

דוד לוי: היא שצריכה לתת תשובה, ואין לה.

דוד לוי: אין לה, משום שהעניין הזה רחוק ממנה.

דוד לוי: או שהיא לא עושה שיעורי בית, או שאין לה תוכנית, או שהיא פשוט אינה יודעת.

דוד לוי: גברתי היושבת-ראש, כמו כל חבר כנסת מסודר שעושה שיעורי-בית, פונה לגורמים הממשלתיים המטפלים בסוגיות, כדי לוודא לא רק תחושות, כי אם מספרים והתפתחויות, הנה, לפני התשובה של שירות התעסוקה, האגף להערכות מידע, מ-11 ביוני.

דוד לוי: ומה הנתונים האלה אומרים?

דוד לוי: היפוכה של תמונה שהצגת כאן.

דוד לוי: והרי אני מכיר אותך, אתה לא רק מדייק, אלא גם רגיש.

דוד לוי: השאלה אם מה שנתנו לך עמד במבחן של שאלות ביחס למסמך שנמצא בידי.

יוחנן כהן: אלה נתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

דוד לוי: בסדר, אז צריך לבדוק היטב.

דוד לוי: וזה חתום על-ידי הממונה על המידע בשירות התעסוקה.

דוד לוי: מ-11 ביוני 2001.

דוד לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מספרם הכללי של דורשי העבודה בחודש מאי 2001 הסתכם ב-181,525, לעומת 168,034 בחודש אפריל 2001.

דוד לוי: עלייה בשיעור של 8%.

דוד לוי: דורשי העבודה האקדמאים במאי 2001 – עלייה ב-8.8%.

דוד לוי: דורשי עבודה עולים חדשים – עלייה ב-6.9%.

דוד לוי: מספרם של דורשי עבודה תובעי הבטחת הכנסה הסתכם בחודש מאי 2001 ב-52,615, לעומת 49,127 בחודש אפריל 2001, עלייה של 7.1%.

דוד לוי: בחודש מאי נמנו ב-28 יישובים מוקדי אבטלה חריפה, לעומת 20 יישובים באפריל 2001.

דוד לוי: המסמך הזה הוא כתב אישום נגד הממשלה הזאת, שלא מתמודדת, שבאה לכהונתה עם תקציב שמישהו אחר הכין.

דוד לוי: לא זו בלבד שזה איננו מבטא מדיניות מחושבת שלה כממשלה חדשה אשר דיברה על רגישות חברתית, על החידלון של ממשלות קודמות, והיא תבוא לתקן מצב ולעשות צדק; היא מאמצת תקציב שהיא לא בנתה.

דוד לוי: מעבר לזה, היא גם מקצצת בו ללא רחם, והכול בטענות שונות ומשונות.

דוד לוי: כשאני שומע את נציגיה, אני שואל את עצמי כוותיק בבית הזה, אולי נדמה לה שהיא הממשלה הראשונה מאז קמה המדינה הזאת, הממשלה הראשונה בישראל.

דוד לוי: יש בעיות ויש מטלות, והכול כדי להצדיק.

דוד לוי: עכשיו יש לנו נתונים מבולבלים על עובדים זרים.

דוד לוי: בידי מי הסמכות?

דוד לוי: מי אמור לתקן את העוול הזה?

דוד לוי: מי אמור להתוות דרך?

דוד לוי: על מי רובצת האחריות, על אותם אנשים?

דוד לוי: גברתי היושבת-ראש, המערכות קורסות, האבטלה מתפשטת למקומות החלשים ביותר והמרוחקים ביותר.

דוד לוי: העובדים הסוציאליים נמצאים ב"פרונט", בחזית.

דוד לוי: הם עכשיו בעיצומים.

דוד לוי: על מה?

דוד לוי: מישהו מתעניין?

דוד לוי: הממשלה מתעניינת?

דוד לוי: אין בידם להושיע.

דוד לוי: גל הפונים גובר והולך.

דוד לוי: סוכם שהם יתוגברו ב-900 תקנים חסרים.

דוד לוי: ואני שואל את עצמי, מה יעשו האנשים האלה?

דוד לוי: או.

דוד לוי: קיי.

דוד לוי: , עשו את העיצומים, הם לא מקבלים פונים חדשים.

דוד לוי: זאת אומרת, מי שסובל, יסבול.

דוד לוי: תקנים מוקפאים והתקציב על סעיפיו, לרבות נכים, מפגרים, לרבות אלימות במשפחה וליווי הילד המתקשה – מקפיאים תקנים.

דוד לוי: אבל גם מורידים תקציב של 100 מיליון שאושר למטרות אלה, באלה מקצצים.

דוד לוי: מה רוצים מהעובדים האלה?

דוד לוי: הם בעיצומים, וזה לא מפריע לאף אחד, זולת אלה הסובלים.

דוד לוי: האם יכובד הסיכום של 100 המיליון, של 200 התקנים, או לא יכובד?

דוד לוי: למי אכפת בכלל אם אין מטפל, אם אין אוזן, אין לב דואב.

דוד לוי: זו שערורייה, ואנחנו רוצים שהאנשים האלה יקיימו – מה יקיימו?

דוד לוי: להיות בחזית במקום ממשלה שלא נותנת בידם לא כלים ולא תקציבים.

דוד לוי: גברתי היושבת-ראש, אותו דבר היה בשירות התעסוקה, גל גובר.

דוד לוי: הם היו בשביתה.

דוד לוי: אבל אני רוצה לומר, שבתסיסה שיש היום בגלל המצב הביטחוני מנסים להשתיק, פשוט להשתיק.

דוד לוי: מיליון נפש בישראל חיים מתחת לקו העוני.

דוד לוי: מה אומרת להם הממשלה?

דוד לוי: כלום.

דוד לוי: אולי גם אתם אל תשאלו.

דוד לוי: אם אין מדיניות, אין שואלים, כי אין תשובות.

דוד לוי: יש היום למעלה מ-200,000 מובטלים, חוץ מאלה הלא-רשומים.

דוד לוי: מי יסתכל להם בעיניים?

דוד לוי: מי יביא מזור לתלאותיהם?

דוד לוי: ועליהם רובצים גם חובות, גם משכנתאות.

דוד לוי: בעצם ימים אלה, בגלל המצב הזה המובטלים האלה ודומיהם נזרקים מבתיהם על-פי צו, צו של בית-המשפט, כי הם לא יכולים לעמוד בהחזרים.

דוד לוי: ויש הוצאות משפט, הוצאות של עורכי-דין.

דוד לוי: וזועקים הם וילדיהם, נזרקים מהבתים, מוכרים את הנכס שלהם ונשארים חייבים.

דוד לוי: מאות אלפים חיים בעוני מחפיר.

דוד לוי: הרי כולכם ראיתם את התמונות הנוראות האלה של אנשים שהגיעו לחרפת רעב, ומתרוצצים אנשים טובי לב כדי לגייס ולתת להם ארוחה ביום, כי אין בנמצא, הכול קורס.

דוד לוי: עוול נורא לנגד עינינו, ואנחנו מדברים על חוסן חברתי.

דוד לוי: איזה חוסן חברתי?

דוד לוי: אטימות.

דוד לוי: אנחנו שומעים מדי יום תחזית מבנק ישראל, מבנק הפועלים ומכלכלנים, כי צפוי משבר שיביא לשבר עוד יותר גדול בתחום החברתי, ולסובלים האלה ממחסור אין מזור.

דוד לוי: אני שואל את השאלה, גברתי היושבת-ראש, מה אומרת הממשלה?

דוד לוי: הרי לזה נועד הדיון הזה.

דוד לוי: אם גם על שאלות בנושאים הרציניים האלה לא נוכל לקבל תשובות, ולא חותמת גומי של קואליציה קולוסלית, כפי שהתפארה אתמול כשהיא השיגה 37 קולות מול האופוזיציה – ניצחון כביר בהורדת חוק הגליל, שבא לעשות קצת צדק עם האנשים האלה שעמם אנחנו תמיד נמצאים בחרדה גדולה על מה שהיה, על מה שעבר עליהם, ומי ייתן ולא נגיד מה צפוי להם; במי אנחנו עוסקים כאן?

דוד לוי: בגבירים, בנוצצים, באלה המשתכרים סכומי עתק, ששכרו של שר ושל חבר כנסת הוא "פינאטס" לעומת שכרם?

דוד לוי: מישהו מטפל, מישהו אומר לעשות למראית עין לאיזה צדק, ומי יביא תשובה לאלה?

דוד לוי: לממשלה הזאת אין זמן, אין רצון, אין תוכנית לדון בסוגיות האלה, ומשום כך היא תמצא תמיד איזה אליבי שדרכו היא תשבור את המראה, המראה תמונה נוראה.

דוד לוי: גברתי היושבת-ראש, לב כולנו צרב וכאב למראה הדבר הנורא שהיה ב"דולפינריום".

דוד לוי: כולנו הזדהינו.

דוד לוי: שרים הלכו לבקר, חברי כנסת, הציבור כולו.

דוד לוי: אנחנו רואים את המצוקה אצל רבים מהם.

דוד לוי: והנה מתכנסת ועדת הכספים היום – זה אולי הסימפטום, זה המראה – ומה היא החליטה כדי לעזור, לאחר שנתגלו המחסור והמצוקה, חוץ מהכאב על האובדן של המשפחות האלה?

דוד לוי: – החליטה ועדת הכספים להעניק 3,000 ש"ח לכל משפחה.

דוד לוי: כך אנחנו נראים.

יהודית נאות: תודה רבה לחבר הכנסת לוי.

יהודית נאות: חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו – חבר הכנסת יוסף פריצקי, ואחריו – אם יהיה נוכח, חבר הכנסת לנגנטל; ישנו.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הנושא שאנחנו דנים בו מוגדר: מצב העוני.

אילן גילאון: מצב העוני, תודה לאל, בסדר.

אילן גילאון: הוא מתקדם טוב.

יוסף יצחק פריצקי: משתפר לרעה.

יהודית נאות: יש עוני.

אילן גילאון: יש יותר עוני.

אילן גילאון: מצב השלום גרוע.

אילן גילאון: מצב העוני הוא טוב, גברתי.

אילן גילאון: בכל רבעון נופל עלינו איזה ים נדבות של נתונים על אחוזים כאלה ואחוזים אחרים.

אילן גילאון: אנחנו בעצם מדברים במספרים מוחלטים על 1,200,000 אנשים עניים על-פי הגדרה שאומרת שקו העוני עובר ב-4,000 שקל הכנסה למשפחה בת ארבע נפשות.

אילן גילאון: כדי להיות על גבול העוני מתקיימת נפש ב-250 דולר.

אילן גילאון: כלומר, אם היא תתקיים ב-251 דולר, היא כבר תהיה מעל קו העוני.

אילן גילאון: אלה כבר אנשים לא עניים, אלה אנשים אמידים, אנשים מבוססים.

אילן גילאון: פעם בשנה אנחנו "חוגגים" את קו העוני.

אילן גילאון: זה ה"יארצייט" של העוני, גברתי.

אילן גילאון: אנחנו מאוד נגד קו העוני, רק שאנחנו לא נגד העוני.

אילן גילאון: קודמי דיבר על ממשלות ישראל, וההבדל אולי בין הממשלה הראשונה לאחרונה או בין הראשונות לאחרונות הוא, שהטעויות של הממשלות הראשונות נעשו מתוך אטימות, מתוך טמטום, מתוך טעות.

אילן גילאון: כשפרצה המדינה, גברתי, מישהו רצה אולי משהו לעשות.

אילן גילאון: אני זוכר את זה טוב, משום שכשהייתי בכיתה ד' או ה', בבית-הספר היתה מסעדה וילדים היו הולכים שם לאכול והיו משלמים באופן יחסי לירה או 5 לירות.

אילן גילאון: כך זה היה, בהתאם להכנסה של האבא והאמא, ככל שהיתה מועטה באותה תקופה, לכולם היא היתה מועטה, אבל מישהו אז חשב שאולי צריך לתת ארוחה אחת חמה ביום לילדים.

אילן גילאון: ההבדל, גברתי, בין הממשלות הראשונות לממשלות האחרונות, שהראשונות עשו את זה מתוך טמטום וטיפשות ובנו יישובים שלמים סביב מפעלים לסוודרים.

אילן גילאון: הן לא ידעו מה לעשות.

אילן גילאון: והאחרונות עושות את זה בכוונת מכוון.

אילן גילאון: אני לא יודע, גברתי, אם את הולכת לסרטים.

אילן גילאון: רובין הוד הוא דמות ידועה.

אילן גילאון: רובין הוד היה גונב.

אילן גילאון: היום זה אסור, אנחנו מדינת חוק, אבל הוא היה גונב מעשירים ונותן לעניים.

אילן גילאון: ממשלת ישראל היא רובין הוד הפוך, הפוך במגמה, הפוך בתפיסה.

אילן גילאון: המצב הביטחוני, גברתי, יכול להיות מפלטו של כל מנוול.

אילן גילאון: כאילו מישהו אמר שצריך לסגור את פנימיות היום, חבר הכנסת אלון, כי צריך לקנות יותר פגזים.

אילן גילאון: אני לא מבדיל בין ממשלות.

אילן גילאון: אני אומר לכם, שממשלות כאלה ואחרות, אלה שאנחנו היינו שותפים להן ואלה שאחרים היו שותפים להן, תמיד תמיד ידעו מה לעשות, אבל ברגע שהגיעו לשלטון קיבלו את תסמונת שתיקת הכבשים.

אילן גילאון: פתאום אף אחד לא יודע מה לעשות.

יהודית נאות: אם היו כבשים לא היה עוני.

אילן גילאון: הם לא היו כבשים.

אילן גילאון: כשהם היו באופוזיציה הם ידעו לומר את הדברים בדיוק באותה צורה שאני אומר אותם פה.

אילן גילאון: גם קודמי שדיבר כאן, גם הוא היה שותף בכמה ממשלות, בכמה מצבים שהיה אפשר לשנות אותם.

אילן גילאון: וכאילו אנשים מסתכלים למעלה, הם אומרים: עוני?

אילן גילאון: זה מן אללה, זה מהשמים.

אילן גילאון: והעוני איננו מן השמים.

אילן גילאון: עוני הוא תוצאה של מעשים של חברה שמתפרקת מן האחריות שלה לציבור שלה, לאזרחים שלה; שלא מבינה שמי שלא משקיע בחינוך, בתשתית ובשיכון, ישקיע ברווחה, ומי שלא ישקיע ברווחה ישקיע בשיקום ובסוף הדרך.

אילן גילאון: הממשלה הזאת, כמו קודמתה, כמו קודמתה של קודמתה, כמו כל קודמת אחרת, צריכה להסתלק מהבעלות עליה, מהפטרונים שהיום הם רק בנקים, חברות ביטוח, חברות קבלן, כרישי נדל"ן וחברות דלק.

אילן גילאון: פעם אחת ולתמיד להתחיל להיות אחראית לאוכלוסייה שלה ולחלק את קופת המדינה והתוצר הלאומי אחרת.

אילן גילאון: אם לא, תפרוץ אש חזקה בארזי לבנון ותשרוף אותם ואת כל פרי הבשן האלה, שמציעים לנו מאיזה מקררים להעביר לאיזה מקררים.

אילן גילאון: אני מקווה שבדיון הבא על העוני אולי תהיה לנו בשורה אחת טובה יותר.

יהודית נאות: אני מודה לחבר הכנסת גילאון.

יהודית נאות: חבר הכנסת פריצקי.

יהודית נאות: בניגוד למה שאמרתי קודם, אחרי חבר הכנסת פריצקי – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כמה דברים להקדמות.

יוסף יצחק פריצקי: תסתכלו, רבותי, תסתכלו.

יוסף יצחק פריצקי: ממשלה של קואליציה בת כמעט 80 חברי כנסת ואף שר לא בא, אף שר לא בא לדיון במצב העוני.

יוסף יצחק פריצקי: שני שולחנות יש כאן והם ריקים.

עסאם מח'ול: אין מספיק שרים.

יוסף יצחק פריצקי: דבר נוסף, אני רוצה שהציבור הצופה בנו והשומע אותנו ידע מאיזה סיעות הובאו ההצעות הדחופות האלה לדיון ומאיזה סיעות הן לא הובאו: חבר הכנסת אילן גילאון ממרצ, חבר הכנסת זבולון אורלב מן המפד"ל, חברי הכנסת חיים כץ, עבד-אלמאלכ דהאמשה, עזמי בשארה, דוד לוי, האשם מחאמיד מוחמד כנעאן ואליעזר כהן.

יוסף יצחק פריצקי: שתי הסיעות שהן סיעות חברתיות – סיעת ש"ס החברתית אפילו לא טרחה להעלות את הנושא הזה לסדר-היום.

יוסף יצחק פריצקי: אבל הם יודעים לצקצק מאוד יפה בלשון ולדבר על העניים.

יוסף יצחק פריצקי: גם את זה צריך לומר לכם בפניכם.

רחמים מלול: גם בדיון על העוני אתה תוקף את ש"ס?

יוסף יצחק פריצקי: כן, כי אתם אוהבים את העניים ומנציחים את העוני, ותיכף אומר לך גם למה.

נסים זאב: בשביל זה אתה נגד חוק משפחות ברוכות ילדים.

רחמים מלול: אתה מסית ומדיח.

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לך משהו, אדוני חבר הכנסת מלול.

יוסף יצחק פריצקי: ביום ראשון הייתי בדימונה.

יוסף יצחק פריצקי: אומר לך מדוע הייתי שם, כפי שהייתי ברמלה וכפי שאהיה.

יוסף יצחק פריצקי: הביאו לוועדת הכספים תוכנית טובה שעשתה הממשלה הקודמת, תוכנית טובה.

יוסף יצחק פריצקי: לא הייתי חבר בה.

יוסף יצחק פריצקי: סיעתנו לא היתה שם.

רחמים מלול: אתה אוכל גבינות ושותה יין, או דואג לעניים?

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו עובדים ומתפרנסים בכבוד ולא חיים על קופת הציבור, חבר הכנסת מלול.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו דואגים לאזרחי מדינת ישראל בלי הבדל דת, גזע ומין, מה שאי-אפשר להגיד עליך.

יוסף יצחק פריצקי: לי לא היתה אף פעם חליפה של "ורסצ'ה" ועניבה של "גוצ'י", כפי שיש לכולכם.

יוסף יצחק פריצקי: מעולם לא נסעתי ב"ב.

יוסף יצחק פריצקי: מ.וו".

יוסף יצחק פריצקי: לעובדיה יוסף יש שניים.

יוסף יצחק פריצקי: על מה אתה מדבר?

יוסף יצחק פריצקי: אתם רוצים להנהיג כאן עולם שלישי, לזה אתם שואפים.

יוסף יצחק פריצקי: שני "ב.מ.וו" יש לעובדיה יוסף, לא אחד, שניים.

יוסף יצחק פריצקי: אתם אבירי העניים.

רחמים מלול: עלילת שווא.

יוסף יצחק פריצקי: הייתי בדימונה, גברתי היושבת-ראש – – –

רחמים מלול: דבר לעניין.

יוסף יצחק פריצקי: זה מאוד לעניין.

יוסף יצחק פריצקי: צבועים שכמותכם.

יוסף יצחק פריצקי: הייתי, גברתי, בדימונה ביום ראשון.

רחמים מלול: – – –

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לך למה אני יודע, חבר הכנסת מלול, כי אני חבר הכנסת היחיד שהיה שם.

יוסף יצחק פריצקי: היה חבר כנסת משינוי, זה אני.

יוסף יצחק פריצקי: שאל את גבי ללוש.

יוסף יצחק פריצקי: אף אחד מש"ס לא בא לבקר ולראות את העיר הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: 40,000 איש, 14% אבטלה.

יוסף יצחק פריצקי: אף אחד מכם לא בא.

יוסף יצחק פריצקי: השר לתיאום חברתי, שמואל אביטל, היה, ואני.

יוסף יצחק פריצקי: אתם לא באתם.

עסאם מח'ול: ואני.

יוסף יצחק פריצקי: סליחה, חבר הכנסת מח'ול.

יוסף יצחק פריצקי: אתה צודק.

יוסף יצחק פריצקי: איזה מין דבר זה?

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לך, גברתי היושבת-ראש, הפתרונות הם ברורים, ואנחנו היום משלמים את המחיר הכי כבד.

יוסף יצחק פריצקי: למה?

יוסף יצחק פריצקי: כי מדינת ישראל לא השקיעה בתשתיות, והיא דואגת להעברת תשלומי רווחה לסקטורים במקום להשקיע בתשתית לכולם.

יוסף יצחק פריצקי: אני אתן שתי דוגמאות בקצרה.

יוסף יצחק פריצקי: 58 רכבות עוברות ביום בעיר רמלה; חבל שחבר הכנסת אמנון כהן איננו כאן.

יוסף יצחק פריצקי: אף אחת לא עוצרת ברמלה.

יוסף יצחק פריצקי: אני חוזר – 58 רכבות ואף לא אחת עוצרת.

יוסף יצחק פריצקי: אם היו עוצרות כמה רכבות בבוקר, היו יכולים אנשים לקום, לעלות על הרכבת, לנסוע למרכז הארץ ולהתפרנס.

יוסף יצחק פריצקי: זה לא דבר כל כך גדול, לא צריך לבנות שם מסילה.

יוסף יצחק פריצקי: כל מה שצריך לעשות שם זה תחנה, אבל הרכבת לא עוצרת.

יוסף יצחק פריצקי: אין רכבת, למשל, גם בין דימונה לבאר-שבע.

יוסף יצחק פריצקי: יש כביש מס' 1, וחבר הכנסת לנגנטל, אתה יכול לתקן אותי, שהוא כביש אדום; כביש דימונה–באר-שבע, שעליו בקושי אפשר לנסוע, אבל רכבת כדי שאנשים יקומו וייסעו למקום עבודה – אין.

יוסף יצחק פריצקי: זו השקעה, והיא לא השקעה סקטוריאלית.

יוסף יצחק פריצקי: כולם נוסעים ברכבת – חרדים, חילונים, ערבים, יהודים.

יוסף יצחק פריצקי: כולם נוסעים ויכולים למצוא עבודה.

יוסף יצחק פריצקי: השקעה בתשתית אין, השקעה במלים יש.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואני קוראת את רשימת הדוברים אחריו: חבר הכנסת עזמי בשארה.

יהודית נאות: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

יהודית נאות: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יהודית נאות: חבר הכנסת ויצמן שירי.

יהודית נאות: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יהודית נאות: חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

יהודית נאות: חבר הכנסת ישראל כץ.

יהודית נאות: חבר הכנסת אופיר פינס; ואנחנו נמשיך אחר כך לקרוא את רשימת השמות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני יכול לומר לחבר הכנסת פריצקי, חזק ואמץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראיתי בדבריך דברים כנים ונכונים וגם יוצאים מן הלב, כפי שהיו דבריו של חבר הכנסת גילאון קודם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השאלה היא, חברי חברי הכנסת, עד מתי נמשיך לשאת פה נאומים, לשפוך פה את מר לבנו ולזעוק את זעקתם של העניים, כאשר ממשלה הולכת וממשלה באה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא שוללים אותה, אנחנו מחוץ לקונסנסוס – ערבים, תהיה להם השפעה, קואליציה או משהו כזה, אוי ואבוי – אבל אתם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מפלגתך, חבר הכנסת גילאון, היתה בממשלה הקודמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע כמה רבות וכמה טובות וכמה שינויים היא עשתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה בטח יודע יותר טוב.

אילן גילאון: היתה מעט זמן בממשלה, מעט מדי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם שינוי לא היתה בממשלה והיא גם לא בממשלה הנוכחית, אבל בכל אופן הייתי מצפה, לפי הניסיון שלנו, שגם אם היא היתה, היא לא היתה משנה הרבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עובדה היא, שכל הממשלות שמייצגות את רוב הסיעות בבית הזה, את כל הסיעות היהודיות בדרך כלל, אינן עושות שינוי, אינן משנות דבר.

אילן גילאון: השינוי היחיד שנעשה זה בתחום החינוך, ואם אתה מדבר על הממשלה הקודמת, צא ובדוק מה עשה יוסי שריד במשרד החינוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יכול להעיד עדות אמת, שהיה שם שינוי וניסיון לשינוי והתחלת שינוי, במדיניות של משרד החינוך, משרד שמרצ החזיקה בו, אבל שאלתי היא, חבר הכנסת גילאון, אם כך הוא המצב בכללותו במדינה, איך הוא המצב לגבי המיעוט הערבי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא מקרה ש-25 היישובים הראשונים שמובילים באבטלה הם יישובים ערביים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי יש אחד או שניים יהודיים, אבל 23 מתוכם הם יישובים ערביים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 25 הראשונים הם יישובים ערביים, ואכן ממדי האבטלה מגיעים שם ל-24%.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה גם בדרום, גם בצפון, גם בגליל, היכן שלא תהיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהמצב הזה חייב להדליק נורה אדומה בפני כולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם המדינה עכשיו עסוקה, כולנו עסוקים במצב פוליטי רותח, שגם לו יש קשר, אגב, עם העניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם היינו יכולים להתפנות לתיקונים חברתיים, לחסוך קצת בתקציבים , ולא היינו ממשיכים להיות גם כובשים, גם מתנחלים וגם לוחמים, היינו יכולים לעשות משהו בכיוון הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם תרשי לי, גברתי, אני אסיים את הדברים שלי בדקה אחת בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם אללה הרחום והחנון, אחי המאזינים, הנושא הוא נושא העוני והאבטלה שמהם סובלת הארץ באופן כללי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ציינתי בעבר, כי נושא זה אינו זוכה לתשומת לבן של הממשלות המתחלפות בזו אחר זו, וכן אינו זוכה לתמיכתן ולתשומת לבן של המפלגות שחבריהן נוטלים חלק בממשלות אלו, גם אם הן נמצאות בקואליציה ומשתתפות בה השתתפות פעילה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם זה המצב באופן כללי, מה הוא, אם כן, המצב במגזר הערבי הסובל כפל כפליים מהאבטלה ומהעוני?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 25 הערים והכפרים בארץ המובילים את רשימת העוני והאבטלה הם ערים וכפרים ערביים, למעט, אולי, עיר או כפר אחד מתוך הרשימה הנ"ל השייכים למגזר היהודי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אסיים את דברי באומרי כי יש לקחת עובדות אלו לתשומת הלב באופן מקסימלי וכי אל לדאגה, להתעניינות ולתקציבים להיות מופנים תמיד לכיבוש, להתנחלויות ולמלחמות הנמשכות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לכולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: מקרב הדוברים שנוכחים פה יעלה עכשיו חבר הכנסת בני אלון.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת מרדכי משעני, ואחרון הדוברים יהיה נסים זאב, אלא אם כן יופיעו כאן חברי כנסת הרשומים קודם.

נחום לנגנטל: הנושא הבא קיים?

יהודית נאות: לא, הוא בוטל.

יהודית נאות: זה הנושא האחרון.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מצטער שסגן השר הרב יצחק כהן לא נמצא, כי אני רוצה להסתייג מדבריו.

בנימין אלון: אני רוצה להסתייג מדבריו, ובכל אופן מהמנגינה, שלדעתי היא קלה מדי ומסוכנת.

בנימין אלון: לומר שבעיית האבטלה שלנו היא קלה לפתרון ולהשליך את הפתרון לכיוון העובדים הזרים, זה פשוט לא נכון ולדעתי זה גם מסוכן.

בנימין אלון: אני רואה סכנה חברתית ומוסרית בכיוון הזה.

בנימין אלון: יש שני מגזרים של עובדים זרים: עובדים זרים שמסודרים בצורה חוקית, שמשאירים את משפחותיהם בארצותיהם, באים ועמלים פה וחוזרים עם כסף לביתם שמחכה להם ואינם משתרשים פה בארץ.

בנימין אלון: זאת הקבוצה החוקית והגדולה.

בנימין אלון: יש אכן קבוצה של כל מיני פליטים מהקבוצה הראשונה וכל מיני מהגרים לא חוקיים של עובדים זרים, שאינם במסגרת חוקית, והם אלו שגם יוצרים מושבות, בגלל מעמדם הלא-חוקי, במרכז תל-אביב ובמקומות אחרים.

בנימין אלון: צריך לטפל בבעיה הזאת וצריך להגיע לליגליזציה או למיסוד הקבוצה השנייה או בכל דרך אחרת ולעצור את הזרם הזה ולטפל בזה.

בנימין אלון: אבל, אני שומע יותר מדי דיבורים מכיוונים שונים, שמשליכים את הפתרון הקל אל הציבור הזה, בעיקר אותו ציבור עמל שחוזר לביתו ברומניה ובתאילנד ובכל המקומות האחרים, שהמשפחה מחכה לו בהם.

בנימין אלון: הוא טורח ועובד יפה, ואנחנו ביקשנו ממנו לבוא לכאן כי המשק בבניין ובחקלאות התמוטט, כיוון שלא היה אפשר לסמוך על העובדים שבאו מן הערים הערביות בארץ-ישראל בגלל הפיגועים והסגרים וכל מה שקרה.

בנימין אלון: גם לבקש שיבואו, גם ליהנות מעבודתם, ואחר כך להפוך אותם שעיר לעזאזל בכל נושא חברתי שיש לנו?

בנימין אלון: כבר שמעתי אישיות ממלכתית – ומשום כבודה לא אזכיר מי היא – שאת אסון "ורסאי" תלתה בעובדים הזרים; שאמרה: אולי האסון היה מפני שהיה פה בצע כסף ולקחו עובדים זרים שעובדים בעבודה זולה?

בנימין אלון: הבל וריק, ולא אזכיר מי זה כי אולי זאת פליטת פה.

בנימין אלון: כך מתחילה שנאת זר של גר תושב, של אדם שלא עושה לך רע, שלא רוצה לגרש אותך מאדמתך, שאין לו סכסוך לאומי אתך, שעובד קשה, שחוזר לביתו אחרי שנתיים.

בנימין אלון: לכן הבעיה של האבטלה מצריכה התייחסות הרבה יותר עמוקה ורצינית, הרבה יותר שורשית מאשר להשליך אותה על בעיית העובדים הזרים.

בנימין אלון: אין לנו מה שיש באירופה, אין פה שנאת זרים, אין כאן שנאה לעובדים הזרים; יש כאן סכסוך לאומי עם העם הערבי ועם הפלסטינים שרוצים לרשת את ארצנו.

בנימין אלון: זה משהו אחר, זו לא שנאת זר באשר הוא זר.

בנימין אלון: אוי לנו אם נגיע לרמה הזאת.

בנימין אלון: לכן אני לא מאשים את כבוד סגן השר, חלילה וחס, הוא לא אמר את הדברים בחריפות כמו שאני מציג אותם, אני מקווה שהוא גם לא התכוון לכך והוא יודע שזה לא יגיע לידי כך.

בנימין אלון: אני מזהיר את עצמנו: בואו נטפל באבטלה טיפול אמיתי, בלי אשליות ובלי להשליך להמון פתרון קל – הנה, זה הם, קחו אותם ואז הכול מסודר.

בנימין אלון: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת בני אלון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפי הכרזת סדר הדוברים, אני חייב לתת את זכות הדיבור לחבר הכנסת עסאם מח'ול, אף שהייתי מצפה שיבין – – –

עסאם מח'ול: אני ממהר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תואיל בטובך לקצר, כי גם חבר הכנסת לנגנטל ממהר ויש לו אילוץ שבמקרה אני יודע מה הוא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הבעיה היא לא העדר נציגות של הממשלה הרחבה בעוד דיון מהדיונים שעומדים על הפרק בחברה הישראלית, אלא דווקא היעדרות מהדיון הזה על האבטלה והעוני.

עסאם מח'ול: אני מסכים עם חברי חבר הכנסת גילאון, שאין להתייחס אל הנושא הזה כאילו זו מכה משמים, כי זאת מכה תוצרת הארץ, תוצרת הממשלה.

עסאם מח'ול: במדיניות כזאת אנחנו עומדים בעצם הימים האלה בעיצומו של תהליך של הגברת האבטלה, של סגירת מפעלים, של זריקת אנשים לרחוב, של העמקת העוני.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על יותר מ-200,000 מובטלים היום, והמשמעות היא תוספת אדירה של משפחות חסרות ישע, משפחות חסרות כול, משפחות עניות, שחיות מתחת לקו העוני.

עסאם מח'ול: ברור שהשאלה היא איך מחלקים את העוגה הלאומית, איך מחלקים את התקציב, מה חשוב, מה היא שאלת הביטחון האמיתית.

עסאם מח'ול: אני חושב שהשאלה האמיתית היא ביטחונם של לפחות 2 מיליוני אנשים שחיים מתחת לקו העוני או מסביב לו.

עסאם מח'ול: על השאלות האלה הממשלה היתה צריכה לעמוד כאן ולתת מענה.

עסאם מח'ול: השאלה של העוני המתמקד במיעוט הלאומי במדינה הזאת היא לא שאלה של המיעוט הלאומי בלבד, אלא שאלה של החברה הזאת, אופיה של החברה הזאת והפנים האמיתיות שלה, שהיא אמורה לתת עליהם תשובה.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להשלים עם מצב שבו 80% מדיירי האשכול הנמוך ברמת החיים בישראל הם משפחות ערביות.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להשלים עם זה, ואני אומר זאת לא רק כערבי.

עסאם מח'ול: חברה שמשלימה עם זה היא חברה שצריך להזעיק שמים כדי לשנות אותה.

עסאם מח'ול: 60% מהמשפחות ביישובים הערביים הם משפחות עניות; 50% מהמשפחות הערביות חיות מתחת לקו העוני; ממוצע ההכנסה של משפחה ערבית הוא 60% מממוצע ההכנסה של משפחה יהודית; 85% עד 90% מהיישובים המוגדרים כמוקדי אבטלה ומוכי אבטלה הם יישובים ערביים; 50% מהנוער שאיננו לומד ואיננו עובד שייך לאותם 18% של האוכלוסייה הערבית.

עסאם מח'ול: זה מצב בלתי אפשרי לא לגבי האוכלוסייה הערבית בלבד, אלא לגבי החברה כולה.

עסאם מח'ול: אם לא נפעל כדי שהמצב הזה לא יימשך ולא ניתן יד גם להפיל את הממשלה הזאת וגם להפיל את המדיניות הזאת, שיכולה לטפח את האבטלה ואת העוני ואווירה גזענית ואנטי-דמוקרטית, אם לא נעשה את זה, אנחנו מועלים באנושיות שיש בנו ומועלים בתפקיד הבסיסי שמיועד לבית הזה.

עסאם מח'ול: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – אם יהיו נוכחים ידברו, לפי הסדר, חברי הכנסת משה ארנס, צבי הנדל, שמואל הלפרט, אברהם הירשזון, מיכאל קליינר, רוני מילוא ואחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת לנגנטל.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, סוגיית האבטלה ומשבר האבטלה הם כמו מזג האוויר, כך אני מרגיש, זה דבר שמדברים עליו אבל אי-אפשר לעשות שום דבר כדי לשנות אותו.

נחום לנגנטל: כך כנראה נוהגות הממשלות בישראל – הן חושבות שאין מה לעשות, עולם כמנהגו נוהג, אין להן שום אחריות לעניין, ומה שיהיה יהיה.

נחום לנגנטל: אני אישית מלווה את זה כבר ארבע ממשלות בשנים האחרונות, כמו שאמר חבר הכנסת גילאון.

נחום לנגנטל: מורי ורבותי, בעיית הבעיות היא לא איך נעשה עוד תשלומי העברה של עוד קצת כסף לביטוח הלאומי שכל משפחה ומשפחה תקבל ממנו, ולא עוד איזו הנחה בארנונה לאנשים מעוטי יכולת, ולא עוד איזה תשלום מיוחד במערכת החינוך לבית-ספר כדי שיהיו לו יותר דברים.

נחום לנגנטל: זה לא מה שיפתור את הבעיה.

נחום לנגנטל: אגיד משהו יותר חמור.

נחום לנגנטל: זה לא הדבר שיביא כבוד לאותן משפחות, זה לא דבר שיביא גאווה למשפחה.

נחום לנגנטל: כי כשהאבא עובד, האמא עובדת, הילדים רואים מי ההורים שלהם, מה הם עושים, איך הם מתנהגים, וכך גם הם יוצאים מהמעגל הזה.

נחום לנגנטל: לחיות כפרזיטים – לא משנה אם זה בא משנור ותרומה של צדקות שאנשים פרטיים נותנים או שהמדינה נותנת – זה דבר שנוטל מהאדם את חירותו ואת כבודו, והוא גם מרגיל אותו להיות כזה ולהנחיל את זה אחר כך גם לילדיו.

נחום לנגנטל: אם חפצים אנחנו להתמודד עם בעיית האבטלה במדינת ישראל, ראוי לה למדינת ישראל ליצור כל שנה פרויקט לאומי תשתיתי אחד, לא צריך הרבה, וכל שנה בנושא אחר – אני אומר את זה הרבה מאוד פעמים על דוכן זה – פעם בתחבורה, פעם בתשתיות ובכל משרדי הממשלה, בלי לקפח אף משרד.

נחום לנגנטל: כך יודעים שבכל שנה יוצאים לפרויקט לאומי גדול.

נחום לנגנטל: ברוב הפעמים זה לא צריך להיות מתקציב מדינה, זה יכול להיות מתקציבי BOT, של שיטות תקצוב או מימון של יזמים.

נחום לנגנטל: כך אתה מכניס פרויקטים לאומיים שאנשים עובדים בהם.

נחום לנגנטל: כל פרויקט לאומי גדול מביא למעגל העבודה פועלים שעושים אותו, אבל הוא יכול לגרור את כל המשק כולו, כי יש בו מתכננים, יש לו עורכי-דין, יש לו כלכלנים, יש לו רואי-חשבון וכל מה שצריך להיות סביבו.

נחום לנגנטל: אלא מה?

נחום לנגנטל: אם היום היו צריכים להקים את הפרויקט של המוביל הלאומי, מוביל המים, הוא לא היה מצליח לקום היום, כי כל משרדי הממשלה היו מתכתשים בשאלות איך להקים, מה להקים ומה לעשות.

נחום לנגנטל: הרי הפרויקטים קיימים במשרדים, כל התוכניות קיימות, אלא מה?

נחום לנגנטל: משגעים את המשרדים עם כל מיני בדיקות כלכליות.

נחום לנגנטל: אתה משקיע שנים רק כדי להוציא את הניירות, ולאחר מכן הפקידים כבר זזים והשרים מתחלפים, ושום דבר לא זז, כמו שהוועדות לתכנון ובנייה הן ועדות לאי-תכנון ואי-בנייה, כמו שכל הוועדות במדינת ישראל שעוסקות בפרויקטים התנהגותן דה-פקטו היא איך לקבור פרויקטים ולא איך להצמיח אותם.

נחום לנגנטל: כך אי-אפשר לעשות במדינת ישראל פרויקטים שיגררו באופן אמיתי את ההתמודדות האמיתית עם האבטלה, לא בעבודות יזומות ולא בתשלומי העברה.

נחום לנגנטל: מאחר שאין פה ממשלה, אדוני היושב-ראש, כמו שפתחתי כך אני מסיים, לדאבוני נמשיך לדבר, לדאבון לבי המעגל של האבטלה רק יתפתח ויצמח.

נחום לנגנטל: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – מבין הנוכחים יהיה חבר הכנסת מרדכי משעני, אלא אם נתברך באורחים נוספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת הלפרט.

שמואל הלפרט: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, העוני בישראל הוא אחד הנושאים החברתיים הקשים המונחים על שולחנה של כל ממשלה לטיפול דחוף ומיידי.

שמואל הלפרט: דוח המוסד לביטוח לאומי על העוני המתפרסם מדי שנה מצביע על יותר ממיליון איש שחיים מתחת לקו העוני, מהם 510,000 ילדים שחיים מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: במסגרת חוק משפחות ברוכות ילדים, ואני רואה לעצמי זכות כי יזמתי את אישורו בכנסת, נעזרו מאות אלפי ילדים שחיים מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: החוק התקבל ברוב קולות גדול של חברי כנסת, למרות עמדת הממשלה, שהיתה נגדו.

שמואל הלפרט: זאת מכיוון שרוב חברי הכנסת, שגם חתמו על החוק, הבינו את חשיבותו, במיוחד במצב הכלכלי הנוכחי.

שמואל הלפרט: אלא שמאז לא מפסיק שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת אברהם שוחט, לתקוף את קבלת החוק ולטעון שזה "חוק מופקר" ו"חוק סקטוריאלי" לטובת הציבור החרדי.

שמואל הלפרט: הוא מתעלם מכך שהחוק נותן פתרון למאות אלפי ילדים הנמצאים מתחת לקו העוני, בעיקר בקרב משפחות ברוכות ילדים, מכל שכבות הציבור ללא הבדל.

שמואל הלפרט: החוק אינו סקטוריאלי וודאי שלא מופקר אחרי שאושר על-ידי רוב חברי הכנסת.

שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול את חבר הכנסת שוחט: בשנת 1992 החלטת לתת 800 מיליון ש"ח כתוספת לקצבאות של האוכלוסייה הערבית.

שמואל הלפרט: האם התוספת הזאת שהיתה מיועדת רק לאוכלוסייה הערבית, זה לא היה סקטוריאלי, זה לא היה מופקר?

שמואל הלפרט: הכול היה כשורה רק משום שרצית לקנות את חברי הכנסת הערבים שיצטרפו לקואליציה?

שמואל הלפרט: לעומת זאת, כאשר מדובר בתוספת של 480 מיליון ש"ח לחוק משפחות ברוכות ילדים, שמחזירה רק חלק מהשחיקה שחלה בקצבאות הילדים, ורק חלק משחיקה של 700 מיליון ש"ח ששר האוצר לשעבר שחק בקצבאות השנה בלבד, זה חוק מופקר וסקטוריאלי שמיועד רק לאוכלוסייה החרדית?

שמואל הלפרט: כאשר חבר הכנסת שוחט החליט כשר האוצר לבטל את מס הקנייה, שעלותו היתה מיליארד ו-300 מיליון ש"ח, כדי להיטיב עם השכבות העשירות במדינה, זה לא היה חוק מופקר, זה לא היה סקטוריאלי?

שמואל הלפרט: רק לתת סיוע ל-510,000 ילדים עניים מכל השכבות וחוגי הציבור במדינה, זה חוק מופקר וחוק סקטוריאלי?

שמואל הלפרט: לבסוף, אני רוצה לשאול את מר שוחט, איזה פתרון אתה מציע ל-510,000 הילדים העניים?

שמואל הלפרט: אדרבה, אני מוכן לשמוע, האם יש לך להציע משהו על מנת לחלץ אותם מהעוני?

שמואל הלפרט: אתה מציע לעשות להם טרנספר?

שמואל הלפרט: מה אתה מציע?

שמואל הלפרט: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת הלפרט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני לא אקרא יותר בשמותיהם של חברי כנסת שאינם נמצאים באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מרדכי משעני, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואחריו מבין הנוכחים – חברי הכנסת מוסי רז ונסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה כל הדוברים, אלא אם כן יהיו כאלה שיצטרפו אלינו לפני שאני מכריז על הדובר הבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהנושא חשוב מאוד, כאוב מאוד, וחבל שכל כך מעט חברי כנסת נוכחים בישיבה הזאת ומשתתפים בדיון.

מרדכי משעני: שמעתי את סגן שר האוצר, הוא הביא כמה נתונים.

מרדכי משעני: אני חושב שזה גם סימפטום אצלנו במדינה: יש נתונים של הלשכה לסטטיסטיקה, שמצביעים פתאום על איזו ירידה באבטלה, ויש נתונים סותרים לחלוטין של שירות התעסוקה לגבי דורשי העבודה.

מרדכי משעני: יתירה מזו, הנתונים שהצביע עליהם סגן שר האוצר בדבר הרבעון הראשון של שנת 2001, שכנראה נובעים מהבחירות, אולי צריכים להביא אותנו למסקנה, שכדאי לעשות בכל שלושה חודשים בחירות ואז נתוני האבטלה ירדו.

מרדכי משעני: הדיון הוא דיון משולב בהצעות לסדר שעניינן הידרדרות במצב הכלכלי, שמביאה להידרדרות חברתית וכתוצאה מכך להידרדרות בממדי האבטלה ובממדי העוני.

מרדכי משעני: מצד אחד אנחנו שומעים על נתונים קשים מאוד גם באבטלה, אבל בעיקר בעוני.

מרדכי משעני: אמרו חברי קודם לכן, יותר ממיליון איש במדינת ישראל נמצאים מתחת לקו העוני.

מרדכי משעני: מדינת ישראל, שיש לה הצבא הכי חזק במזרח התיכון, מדינת ישראל, שכולם אומרים שיש לה כלכלה בריאה וחזקה, ובכל מיני פרסומים בעולם נאמר שאנחנו עומדים במצב איתן, איך יכול להיות שמדינה כזאת לא מסוגלת לטפל בבעיה מהסוג הזה?

מרדכי משעני: איך יכול להיות שמדינה כזאת, שיש בה מיליון איש מתחת לקו העוני – אנחנו פותחים את המדורים הכלכליים של העיתונים בארץ וקוראים: קבוצה זו קנתה את השליטה במניות בחברה X ב-100 מיליון דולר, משפחה זו השתלטה על תאגיד כזה או אחר ושילמה 200 מיליון דולר.

מרדכי משעני: זה פשוט בלתי אפשרי במדינה כזאת.

מרדכי משעני: אנחנו מדינה של 6 מיליונים, אנחנו לא נמצאים בשנות ה-50 או ה-60, אנחנו מדינה שמסוגלת ויכולה להתמודד, צריך רק תוכנית, צריך ממשלה שתרצה לפתור את הבעיה או לצמצם אותה לפחות, ואנחנו מסוגלים לעשות את זה.

מרדכי משעני: אני קורא מפה לממשלה – אני לא יודע בפעם הכמה – להתעשת.

מרדכי משעני: יש מצב ביטחוני קשה מאוד, אבל יש גם מצב כלכלי חברתי קשה, והוא יהיה קשה יותר על-פי הנתונים שאני שמעתי היום, אולי גם בגלל המצב הביטחוני.

מרדכי משעני: לכן הממשלה חייבת להתעשת כאן ועכשיו ולבוא עם תוכנית שאולי לא תפתור את כל הבעיות אבל תצמצם אותן.

מרדכי משעני: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת משעני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת יצחק גאגולה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עוני הוא לא גזירה משמים, עוני הוא תוצאה של מדיניות של כל ממשלות ישראל.

מוסי רז: וכיוון שבמדינת ישראל העוני יותר גדול, הפערים החברתיים יותר גדולים מבכל מקום אחר בחברה המערבית, אנחנו יכולים להבין שהמדיניות אצלנו היא כזאת שיוצרת את הפערים האלה יותר מבכל מקום בחברה המערבית.

מוסי רז: היום שמענו את הנתונים, עוד הפעם ירידה במדד המשולב של 0.7% בחודש ויותר מ-2% בשמונה חודשים.

מוסי רז: זאת אומרת, משק שהולך אחורה; זאת אומרת, שבקרוב מאוד נראה עלייה נוספת במספר המובטלים, וכשעולה מספר המובטלים, אוטומטית עולה גם מספר העניים.

מוסי רז: אם במדינת ישראל השיעור מהתוצר שהולך לתשלומי העברה עומד על 10%–12% לשנה, במדינות אירופה מדובר על 20%–30% בשנה.

מוסי רז: וזה מה שמאפשר להן להתמודד עם העוני.

מוסי רז: אגב, כשבאים ומשווים את מדינות אירופה לישראל, וגם את אמריקה, מגלים, שאם אנחנו לוקחים רק את ההכנסה מעבודה, מדינת ישראל במקום טוב באמצע – לא כל כך טוב, אבל באמצע.

מוסי רז: זו לא מדינה שיש בה הפערים הכלכליים הכי גדולים.

מוסי רז: אבל מתי מתבררים הפערים הכלכליים הגדולים?

מוסי רז: כשהמדינה לא מסייעת לחלשים באותו סיוע שמקבלים החלשים במדינות אירופה ואפילו בצפון-אמריקה.

מוסי רז: ואז, כשמביאים את כל הדברים האלה בחשבון, לרבות שיקולי המס השונים, מתקבל הפער הגדול ביותר בעולם המערבי בין עשירים לעניים שקיים במדינת ישראל.

מוסי רז: המדינה לא רק משקיעה בסכומים נמוכים בדברים האלה, היא גם משקיעה אותם – לא תמיד, הרבה פעמים – לא במקומות הנכונים.

מוסי רז: אתמול היתה פה מהומה גדולה.

מוסי רז: עלה ראש הממשלה אריק שרון ואמר, שהוא בעד חוק הגליל, אבל לא השנה כי השנה אין לנו כסף.

מוסי רז: הוא לא אמר, אני בעד לתת אותן הטבות ביהודה ובשומרון אבל לא השנה, כי השנה אין לנו כסף.

מוסי רז: את זה הוא לא אמר, אף שהמצב הכלכלי ביהודה ושומרון הרבה יותר טוב מהמצב הכלכלי בגליל.

מוסי רז: כי יש לו העדפות פוליטיות.

מוסי רז: המדינה ממשיכה לתת את ההעדפות לפי סדר עדיפויות מעוות, וכך קורה מצב שבעוד 26% מילדי ישראל חיים מתחת לקו העוני, באזורי פיתוח 18.5% חיים מתחת לקו העוני, כי אזורים שהם אזורי הפיתוח במדינת ישראל הם האזורים החזקים; באלקנה, ביישובים ביהודה ושומרון, ברצועת-עזה, במקומות חזקים אחרים.

מוסי רז: לעומת זאת, היישובים העניים לא זוכים להטבות.

מוסי רז: אם יש 20 יישובים שרמת האבטלה בהם עולה על 10%, לפי הטבלאות, כמעט אף אחד מהם לא מקבל את ההטבות.

מוסי רז: אז מה?

מוסי רז: יש שם אבטלה.

מוסי רז: הם לא מקורבים לצלחת הפוליטית, הם לא שייכים לזרם של המתנחלים שקרוב לראש הממשלה.

מוסי רז: זה אחד המדרבנים הגדולים ביותר של העוני.

מוסי רז: שלא יהיו אשליות לאף אחד בנושא הזה.

מוסי רז: אנחנו צריכים להשקיע אחוז יותר גבוה מהתוצר בתשלומי העברה.

מוסי רז: זה כן.

מוסי רז: אבל את התשלומים שאנחנו מעבירים, גם הסכום הזה, וגם הסכום היותר-גבוה שאנחנו צריכים להעביר, הגיע הזמן שנתחיל להעביר לעניים באמת, ולא לאלה שהם רק כאילו עניים אבל פוליטית רוצים לעזור להם.

מוסי רז: אני עד כדי כך חושב שהדבר הזה מעוות, אני חושב אפילו שייתכן שאנחנו צריכים להתלכד פה כמה חברי כנסת מכל הסיעות, ואולי להציע הצעה, לבטל את אזורי הפיתוח ושמראש ייתנו את ההטבות רק למצביעי המפד"ל והליכוד.

מוסי רז: למה משגעים לנו את השכל עם כל אזורי הפיתוח האלה וכל העניינים האלה?

מוסי רז: אפשר לעשות זאת מראש.

מוסי רז: הרי זה מה שרוצים, לתת לאנשים האלה את ההעדפות הפוליטיות, אז שייתנו להם, אבל שיניחו לנו לנפשנו.

מוסי רז: וכשיבואו ויתמודדו מול נתוני העוני, יזכרו ממה הם נבעו – ממדיניות של ממשלה שלא אכפת לה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – כאמור, אחרון הדוברים, חבר הכנסת יצחק גאגולה-שווילי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא יכול שלא להשיב על ההסתה הפרועה של חבר הכנסת יוסי פריצקי נגד תנועת ש"ס.

נסים זאב: ש"ס לא מדברת על עוני, היא מטפלת בעוני, עוזרת לעניים.

נסים זאב: אלפי קרנות ש"ס כגוף הקימה במהלך 20 שנה.

נסים זאב: בכל פינה, בכל שכונה, בכל מקום יש קרנות סיוע לנזקקים.

נסים זאב: אז שלא יטיף לנו יוסי פריצקי שלנו לא אכפת מעניים.

נסים זאב: הוא ניצל את הבמה כדי לנגח את תנועת ש"ס שלא עושה כלום בנושא העוני.

נסים זאב: זו פשוט חרפה, זו הסתה קבועה נגד תנועת ש"ס, ואני מוחה על כך.

נסים זאב: אי-אפשר להתעלם, חבר הכנסת בני אלון, מכך שהעוני גבר בגלל האינתיפאדה.

נסים זאב: לאחרונה פוטרו 5,000 מבתי-המלון, ואלה שנשארו עברו מתקן לחצי תקן ולשליש תקן.

נסים זאב: במקביל אי-אפשר גם להתעלם מכך שיש צורך אמיתי להביא עובדים זרים, ויש צורך בכך, כאשר העובדים הערבים מאיו"ש, מעזה, אינם יכולים לעבוד עוד בשטחי ישראל.

נסים זאב: ישראלים לא רוצים לעבוד בקטיף.

נסים זאב: אני רוצה לתת לכם דוגמה קלאסית ממקרה שאני מלווה בירושלים.

נסים זאב: שמונה עובדים זרים היו במסעדה אחת, כולם סינים.

נסים זאב: כאשר ביקשו אישור נוסף עוד לשנתיים, משרד העבודה לא אישר לכולם, רק לשני עובדים.

נסים זאב: אתה יודע מי בא במקומם?

נסים זאב: ישראלים.

נסים זאב: זו עובדה.

נסים זאב: אז יש עבודות שישראלים יכולים להשתלב בהן.

נסים זאב: זה לא עולה בקנה אחד, מצד אחד לבוא ולצעוק ולזעוק את זעקת העניים והעוני, כמו שעשה חבר הכנסת פריצקי כאן, ועם זאת לצאת נגד חוק משפחות ברוכות ילדים.

נסים זאב: הרבה דיונים היו בכנסת, אני רק שנתיים חבר כנסת, והרבה דיונים היו בנושא העוני, וכל פעם עלינו על הבמה הזאת ודיברנו על העוני.

נסים זאב: בסוף יצאה איזו קריאה, שהכנסת קוראת לממשלת ישראל לעשות כך וכך פעולות.

נסים זאב: אבל בפועל תקציב אין.

נסים זאב: אני זוכר, כשהיתה שרת העבודה אורה נמיר ואני סיירתי אתה וראינו מצוקות ועוני בירושלים, שאלתי אותה מדוע אין תקציב לפעולות ברווחה, למה אין מגדילים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: התשובה היתה, אדוני היושב-ראש: זו בעיה של הביטוח הלאומי, שיוסיפו לאותן משפחות ברוכות ילדים.

נסים זאב: עכשיו, כשנעשה תיקון בסעיף הזה, באים ואומרים, אין תקציבי פעולות, ומצד שני גם רוצים לבטל את חוק משפחות ברוכות ילדים.

נסים זאב: מי שבאמת שלם ורציני עם עצמו, שלא יזעק את זעקת העניים ועם זאת יכה בהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרון הדוברים, כאמור, חבר הכנסת יצחק גאגולה-שווילי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, לאחר שיסיים חבר הכנסת שווילי את דבריו נעבור להודעות סיכום והצבעה.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, זה מכוון, ההדגשה על השווילי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שאני לא טועה לגבי השם.

יצחק גאגולה: אני שמח וגאה בכך.

יצחק גאגולה: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, שאפשרת לי לדבר, אף שקצת איחרתי כי הייתי באירוע חשוב.

יצחק גאגולה: בהזדמנות זו אני מברך שוב, בפעם השנייה היום, את הסטודנטים שבאו מתוכנית "תגלית", והיתה לי הזכות לארח אותם כאן, במשכן הכנסת, יחד עם הפילנתרופים מארצות-הברית.

יצחק גאגולה: אני חושב שהם עושים עבודה נפלאה, ויבורכו על כך כל המסייעים במלאכת הקודש.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, האבטלה במדינה היא אחד הדברים הקשים ביותר שאנחנו חווים מדי יום ביומו.

יצחק גאגולה: אנחנו רואים אלפי משפחות במצב של עוני קשה מאוד, שקשה לתארו במלים.

יצחק גאגולה: אסור לנו, למדינת ישראל, להשאיר את המצב כמות שהוא.

יצחק גאגולה: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו כאן על הבמה הזאת בדיון הזה וגם בדיונים שקדמו לו עשרות פעמים.

יצחק גאגולה: אבל אולי כדאי שנסת

יצחק גאגולה: כל בהסתכלות קצת שונה.

יצחק גאגולה: למשל, אני מלווה, בעיקר בחגים, את המשפחות כאשר מחלקים להן כל מיני מצרכים, כל מיני דברים כדי שיעברו את החג, ואני אומר לעצמי, למה שמדינת ישראל לא תיקח את הדברים האלה על עצמה.

יצחק גאגולה: למה אנשים צריכים לעבוד קשה כדי לחלק מצרכים ממש בסיסיים למשפחות המסכנות האלה?

יצחק גאגולה: פשוט אין לי תשובה על הדבר הזה.

יצחק גאגולה: אני לא מבין איך במדינה כמו שלנו, עם כל הקשיים שלה, לא חשבנו ואנחנו לא יודעים לחלק את התקציב במקומות הנכונים.

יצחק גאגולה: לדעתי, התקציבים הולכים לפעמים למקומות לא נכונים, ויכולנו לחלק אותם למשפחות, ואז לא היינו משאירים הרבה מהמשפחות האלה במצב שבו הן נמצאות היום.

יצחק גאגולה: הגיע הזמן שאולי גם נחשוב בנוגע לעובדים זרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגיע הזמן להתכונן לסיים.

יצחק גאגולה: אני מסיים, אדוני, ונסיים בטוב.

יצחק גאגולה: למעשה אנחנו עדים לא רק להשפעה שיש לאינתיפאדה על התיירות, וחברי חבר הכנסת נסים זאב דיבר על הפיטורים של 5,000 עובדים בבתי-המלון ברחבי הארץ, אלא גם למשבר הקשה שפקד את תחום ההיי-טק והרבה תחומים אחרים שאני שומע עליהם מדי יום ביומו, והדבר פשוט לא ייאמן.

יצחק גאגולה: רוב הדברים הם פשוט תוצאה מהאינתיפאדה.

יצחק גאגולה: אני רוצה לומר, שאולי הגיע הזמן שגם נביט לא על הדברים שחבר הכנסת יוסי פריצקי דיבר כנגד תנועת ש"ס.

יצחק גאגולה: במקום להפריד ולגרום לשסע בעם, אולי נעשה את ההיפך מכך – אולי נביט על הדברים החיוביים שעושים תנועת ש"ס ועוד הרבה ארגונים חשובים במדינה הזאת; אולי שהמדינה תחקה אותה ותעשה את מה שמגיע, מבחינה ממלכתית, ובא לציון גואל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק גאגולה-שווילי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנו עוברים להודעות סיכום והצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הודעת הסיכום הראשונה היא של סיעות ש"ס, גשר, המפד"ל והאיחוד הלאומי – ישראל ביתנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יקרא את ההצעה חבר הכנסת מוטי משעני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

מרדכי משעני: הודעת סיכום מטעם סיעות גשר, המפד"ל, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו וש"ס לדיון המשולב בממדי העוני והאבטלה: 1.

מרדכי משעני: הכנסת רואה בחומרה את ההידרדרות החמורה בתחום הכלכלי והחברתי, שבו קורסות מערכות שלמות.

מרדכי משעני: 2.

מרדכי משעני: ממדי העוני מתרחבים ופוגעים ברבבות משפחות המצטרפות למעגל המצוקה, במיוחד במקומות החלשים ובשכונות המצוקה.

מרדכי משעני: 3.

מרדכי משעני: הכנסת קובעת, כי אין הממשלה מתמודדת עם הבעיות החמורות ואין היא מציבה תוכנית להתמודדות עם המצב.

מרדכי משעני: במצב חמור זה ניצבים העובדים הסוציאליים חסרי אונים אל מול גל הפניות של אזרחים נזקקים.

מרדכי משעני: 4.

מרדכי משעני: על הממשלה לכבד את הסיכום לגבי התקנים של העובדים הסוציאליים ולהפשיר את התקציב שסוכם בין האוצר לבין משרד העבודה בסכום של 100 מיליון ש"ח לטיפול בבעיות אלה.

מרדכי משעני: 5.

מרדכי משעני: הכנסת רואה בהידרדרות זו פגיעה חמורה ברקמה החברתית בישראל וקוראת לממשלה לראות בה מצב חירום לאומי, המחייב תשובות לאלתר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת משעני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את הודעת הסיכום הבאה, של סיעת מרצ, יקרא חבר הכנסת אילן גילאון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, הצעת סיכום מטעם סיעת מרצ בדיון בנושא מצב העוני בישראל: הכנסת מודעת למצב הכלכלי הקשה שבו מצויים 1.2 מיליון תושבים בישראל שחיים מתחת לקו העוני, בהם כחצי מיליון ילדים.

אילן גילאון: הכנסת מביעה תרעומת על כך ששר העבודה והרווחה מסיעת ש"ס, חבר הכנסת שלמה בניזרי, מוצא לנכון לפעול למען המגזר החרדי והדתי בישראל ולא נותן אותו יחס לכלל המגזרים.

אילן גילאון: הכנסת קוראת לממשלה להתייחס לבעיות הרווחה בארץ כבעלות עדיפות לאומית עליונה.

אילן גילאון: הכנסת קוראת לממשלה ולשר העבודה והרווחה ליישם לאלתר את ההמלצות למדיניות צמצום העוני שהוצעו על-ידי הביטוח הלאומי, ובכללן פיתוח מסלולי הכשרה מקצועית, פיתוח תשתיות ליצירת מקומות עבודה ביישובים בכלל וביישובים ערביים בפרט ומתן תמריצים לעידוד יציאה לעבודה במטרה להפחית את התלות של מקבלי הגמלה להבטחת הכנסה.

אילן גילאון: בשל העובדה שהפערים החברתיים מעמיקים משנה לשנה והופכים את ישראל לאחת המדינות ה"מפוערות" ביותר בעולם המודרני, קוראת הכנסת לממשלה לעשות לאלתר לבלימת ההתרסקות החברתית במדינה ולעלות על דרך של אחריות חברתית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת גילאון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה הבאה היא הצעה של סיעות רע"ם ועמ"ל, ואני אקרא אותה באופן יוצא מן הכלל, היות שחבר הכנסת שהכין אותה איננו נמצא בינינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לטפל בבעיית ממדי העוני ההולכים וגואים בארץ, במיוחד במגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לתעש את היישובים הסובלים מאבטלה, ובמיוחד היישובים הערביים, כדי להתגבר ולו במעט על ממדי האבטלה והעוני בהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת להפסיק עם הביורוקרטיה העושקת שממנה סובלים העניים בכלל והמגזר הערבי בפרט והקשורה בהליך הבטחת הכנסה ודמי אבטלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 4.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת רואה בחומרה את הבזבוז של כספי המדינה על התנחלויות ועל צורכי דיכוי האינתיפאדה והמשך הכיבוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 5.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לראש הממשלה לממש את הבטחותיו לחברי הכנסת הערבים ולראשי הרשויות הערביות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 6.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קובעת, שהמצב והשסע הסוציו-אקונומי בארץ מסכנים את השלום בכלל ואת השלום הפנימי בין שני העמים בפרט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה הבאה היא של סיעת חד"ש, ויקרא אותה חבר הכנסת עסאם מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

נסים זאב: אתה לא יכול לקרוא את זה ממקומך?

יצחק גאגולה: מח'ול לא מוחל.

עסאם מח'ול: הצעה לסיכום הדיון מטעם סיעת חד"ש על מצב העוני ומשבר האבטלה: 1.

עסאם מח'ול: מספר המובטלים, שכבר עולה על 200,000, ממשיך לעלות, ורבבות משפחות מידרדרות אל מתחת לקו העוני.

עסאם מח'ול: האבטלה והעוני פוגעים במיוחד בערבים, בנשים ובמשפחות חד-הוריות.

עסאם מח'ול: 2.

עסאם מח'ול: מדיניות הממשלה, המגדילה את ההוצאות הצבאיות ומקצצת בהוצאות החברתיות, הממשיכה בהפרטה של חברות ממשלתיות, המשלימה עם הריבית הגבוהה – מגדילה את האבטלה ומחריפה את המצוקה.

עסאם מח'ול: הכנסת דוחה את המדיניות של "תותחים במקום חינוך" ואת בזבוז המשאבים על ההתנחלויות אשר ממילא יפונו במסגרת הסכם השלום עם הרשות הפלסטינית.

עסאם מח'ול: 3.

עסאם מח'ול: הכנסת תובעת מהממשלה לבטל את הקיצוצים בתקציבי החינוך, הרווחה, הבריאות והשיכון; להגדיל את ההשקעות הממשלתיות במשק ובשירותים החברתיים, אשר יוצרות מקומות עבודה; להפסיק את מדיניות האפליה כלפי האוכלוסייה הערבית, שמחירה הוא אבטלה ועוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעות הסיכום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה הראשונה שתעמוד להצבעה היא הצעת סיעת חד"ש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 13 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' מח'ול – 5 נגד – 5 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' מח'ול לא נתקבלה.

בנימין אלון: אף אחת לא תעבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חמישה תומכים וחמישה מתנגדים – ההצעה לא התקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי מציע לחברי הבית: זו תהיה בושה לכולנו, שבמצב הזה נצא בלי הודעת סיכום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי מציע, שנתאחד כולנו מאחורי כל ההצעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולנו רוצים לתמוך בעניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין פה הצעה שאיננה מדברת בעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נדמה לי שזה הרבה יותר מכובד ויותר רצוי.

בנימין אלון: לא.

נסים זאב: יש פה התנחלויות.

נסים זאב: אי-אפשר להכניס את זה.

נסים זאב: אתם מדברים על העוני.

נסים זאב: מה זה קשור לעוני?

בנימין אלון: מרצ נגד הדתיים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא משא-ומתן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אמשיך להצביע על ההצעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מציע לקבל את הצעתי.

נסים זאב: אין בושה לכנסת – שלא באים לפה החברים להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דוד לוי, לא תוכל להצביע אם אתה לא במקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עתה הצעת סיעות רע"ם ועמ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 14 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה – 5 נגד – 5 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה לא נתקבלה.

נסים זאב: אולי אחד מכם יתבלבל.

עסאם מח'ול: – – – המבולבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם בהצעה זו יש חמישה תומכים וחמישה מתנגדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם היא לא התקבלה.

אילן גילאון: אולי אפשר שיהיו שערים ופנדלים.

אילן גילאון: זה יכול לעזור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה אחרי שנגמור את ההצבעות האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו עוברים להצעה הבאה – הצעת סיעת מרצ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 15 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' גילאון – 5 נגד – 3 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' גילאון נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של חמישה תומכים ושלושה מתנגדים, ההצעה הזאת כן התקבלה.

נסים זאב: היו פה ארבעה מתנגדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלושה מתנגדים וחמישה תומכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה התקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה האחרונה היא הצעת סיעות גשר, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, ש"ס והמפד"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 16 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' משעני – 9 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' משעני נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של תשעה תומכים, אפס מתנגדים ונמנע אחד, גם ההצעה הזאת התקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, לפני שאני נועל את הישיבה אני חייב לציין, שהיו פה חברי כנסת שגילו אורך רוח ולארג'יות גדולה, ולא הצביעו ממש נגד האחרים שהצביעו נגדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לשבח הכנסת ולשבחם של אותם חברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרת היינו נשארים במצב התיקו, וזו היתה בושה לכולנו.

יצחק גאגולה: קצת ניסיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה תהיה מחר, יום רביעי, כ"ב בסיוון התשס"א, 13 ביוני 2001, בשעה 11:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבה זו נעולה.