ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 233, 2001-10-15 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אדוני ראש הממשלה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, כ"ח בתשרי התשס"ב, 15 בחודש אוקטובר שנת 2001.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה.

א' האן: בבקשה לקום.

א' האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה.

א' האן: )

א' האן: בבקשה לשבת.

אברהם בורג: חברי הכנסת, במהלך הפגרה הלכו לבית-עולמם חבר הכנסת לשעבר אליעזר פרמינגר, זכרו לברכה, וחברת הכנסת לשעבר שרה שטרן-קטן, זכרה לברכה.

אברהם בורג: אני אבקש מחברי הכנסת לקום לדקת דומייה לזכרם.

אברהם בורג: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרם של המנוחים.

אברהם בורג: )

אברהם בורג: נא לשבת.

אברהם בורג: חברי הכנסת, חברותיה, במהלך הפגרה ליווינו לבית-עולמם את חבר הכנסת לשעבר אליעזר פרמינגר, זכרו לברכה, ואת חברת הכנסת לשעבר שרה שטרן-קטן, זכרה לברכה.

אברהם בורג: אליעזר פרמינגר היה משיירי כנסת הגדולה.

אברהם בורג: הוא כיהן כחבר בכנסת הראשונה, בימי הבראשית של הדמוקרטיה הישראלית.

אברהם בורג: הוא היה חבר כנסת מטעם מפלגת מק"י – קומוניסטים עבריים ומפ"ם.

אברהם בורג: פרמינגר האמין בדרך הבנייה הסוציאליסטית של ארץ-ישראל העובדת, וקו זה הדריך את מדיניותו.

אברהם בורג: השקפת עולמו דגלה בשלטון מעמד הפועלים, והוא נשאר נאמן לה בעקביות, אף שהנחות רבות מהנחותיו התיישנו במרוצת הזמן.

אברהם בורג: אליעזר פרמינגר היה איש עשייה ועסק בפיתוח הנגב ואילת.

אברהם בורג: בשם הכנסת אני שולח את תנחומי למשפחתו של חבר הכנסת לשעבר אליעזר פרמינגר.

אברהם בורג: יהי זכרו ברוך.

אברהם בורג: לאחר ראש השנה נפרדנו בצער מחברת הכנסת לשעבר שרה שטרן-קטן, זכרה לברכה.

אברהם בורג: חברת הכנסת קטן היתה ניצולת השואה, שידעה להתגבר על ייסורי התופת שעברה ולבנות את חייה במדינת ישראל בקבוצת יבנה.

אברהם בורג: שרה שטרן-קטן כיהנה כחברת הכנסת התשיעית מטעם המפד"ל, המפלגה הדתית-לאומית.

אברהם בורג: את חייה הקדישה למלחמה למען הצדק החברתי ולעיצובה של חברה אנושית טובה יותר במדינת ישראל.

אברהם בורג: פעילותה רבת השנים לקידום השירותים החברתיים, לשיקום שכונות ולהעלאת איכות החיים של שכבות חלשות בחברה זיכתה אותה בפרס ישראל על מפעל חיים.

אברהם בורג: שרה שטרן-קטן הרבתה לפרסם מאמרים בעיתונות.

אברהם בורג: באחד מהם, בשנת 1979, כתבה: "אני רוצה בשלום, אני רוצה בנורמליזציה – היום המאושר בחיי יהיה בוודאות היום שבו אווכח שאכן השלום הוא מציאות".

אברהם בורג: שנים רבות חלפו מאז נכתבו הדברים, וליום המיוחל הזה לא זכתה להגיע.

אברהם בורג: יהי זכרה ברוך.

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אדוני ראש הממשלה, לפני כמה חודשים קיימה הכנסת דיון בנושא החטופים בלבנון, ורבים מחברי הכנסת הביעו את רצונם, במהלך הדיון ובסיומו ובסיכומו של הדיון, כי הכנסת תנקוט עמדה בנושא, תפנה ותפעל עם פרלמנטים אחרים בעולם על מנת לעשות כל שביכולתנו לעזור, לקדם כל מידע, כל סיוע שיבוא אלינו ואל המשפחות ולקדם כל דבר שיביא לשחרורם הקרוב ולשובם של הבנים והאב הביתה.

אברהם בורג: במהלך החודשים האחרונים היינו בשם הכנסת, המשפחות וחברי כנסת בקשר עם הסנאט, עם הקונגרס, עם פרלמנטים בעולם, באירופה ובדרום-אמריקה, והיום אני מתכבד להביא בפני הכנסת הצעת החלטה של הכנסת, שחתמו עליה למעלה מ-100 חברי כנסת, דומני שהיא מונחת לפניכם – החלטת כנסת בעניין החטופים בלבנון, היום, ביום פתיחת כנס החורף של מליאת הכנסת.

אברהם בורג: כאמור, חתמו על ההחלטה הזאת למעלה מ-100 חברי כנסת.

אברהם בורג: הבאתי היום את הדברים האלה בפני נשיאות הכנסת, ונשיאות הכנסת גם קיבלה את ההצעה כפי שהופצה לסיעות ולחברי הכנסת, וגם המליצה בפני, ודרכי למליאה, להעמיד את הדבר הזה היום להצבעה בפתח הישיבה, על מנת שהצעה זו תהפוך להיות מהצעה, הצהרה, להחלטה רשמית של הכנסת.

אברהם בורג: על כן, חברי הכנסת, ברשותכם, על-פי המלצת הנשיאות, אני מביא להצבעה את הצעת החלטת הכנסת בעניין החטופים בלבנון כסיכום לאותו דיון וכמחויבותה של הכנסת.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד הצעת ההחלטה – 53 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ההחלטה בעניין החטופים בלבנון נתקבלה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: 53 מחברי הכנסת בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

אברהם בורג: נמצאים אתנו כאן ביציע האורחים בני המשפחות, ואנחנו בשם הכנסת מאחלים לכולכם כי במהרה בימינו נזכה לראות את הבנים ואת האב אתנו כאן בקרבנו.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק הנוטריונים (תיקון – קיצור תקופת ותק), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת מרדכי משעני; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי הוצאות שכירות), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה נדרשת), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת מרדכי משעני; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 46), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק איסור פתיחת בתי-עינוגים בתשעה באב (הסמכה מיוחדת) (תיקון), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק קרן מחקר לבחינת בטיחות השימוש בטלפונים סלולריים (הוראת שעה), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת ענת מאור, מוחמד כנעאן, נסים זאב ואליעזר כהן; הצעת חוק המים (תיקון – גובה מפלס הכינרת), התשס"ב–2001, מאת חברת הכנסת נחמה רונן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת מרדכי משעני; הצעת חוק איסור פתיחת בתי-עינוגים בתשעה באב (הסמכה מיוחדת) (תיקון – החלת החוק על בתי-אוכל ובתי-קפה), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת מיכאל קליינר, דוד לוי, זאב בוים, אליעזר כהן ויחיאל לסרי; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על דירה ראשונה), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת שמואל הלפרט; הצעת חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב] (תיקון מס' 48), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ.

א' האן: דוח מבקר המדינה מס' 52א; חוברת הערות ראש הממשלה לדוח מס' 52א של מבקר המדינה; חוברת דין וחשבון כספי מטעם משרד האוצר – החשב הכללי – ליום 31 בדצמבר 2000, חלק א'.

א' האן: הודעת שר הביטחון בעקבות מסקנות ועדת החינוך והתרבות בנושא: חילול בית-העלמין היהודי העתיק בחברון; הודעת שרת החינוך בעקבות סיכום הדיון בכנסת בנושא: ציון יום המאבק הבין-לאומי באלימות נגד נשים; הודעת שרת החינוך בעקבות סיכום הדיון בכנסת בנושא: ירידה במספר הזכאים לתעודות בגרות.

א' האן: החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 64), התשס"א–2001.

א' האן: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות החלטה על דיון מהיר בנושאים: תמיכה במובטלים בענף התיירות; הכבדה מיוחדת על בעלי רכב לתיירות; מצב התיירות לחופי ים-המלח.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום, סעיף ג': הודעת ראש הממשלה על פעילות הממשלה בתקופה שחלפה ועל תוכניותיה לעתיד.

אברהם בורג: יפתח ראש הממשלה.

אברהם בורג: אחריו – יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יוסי שריד.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אריאל שרון: כבוד נשיא המדינה והגברת קצב, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שרים, חברי כנסת לשעבר, טוב לראות אתכם תמיד מבקרים במשכן הכנסת – משפחות החטופים העומדים יחד אתנו מול עולם ציני מתנכר.

אריאל שרון: חשבתי להתרכז בדברי היום בעיקר במתפתח בחזית העולמית נגד הטרור הרצחני, שמולו עמדנו אנחנו במשך שנים רבות, מהן שנים ארוכות לבדנו ובעצמנו.

אריאל שרון: חשבתי לעשות כך, מפני שפתיחת מושב הכנסת היום נעשית בעת הרת גורל לשלום בארץ, באזור ובעולם.

אריאל שרון: העולם החופשי התעורר.

אריאל שרון: המלחמה באפגניסטן היא השלב הראשון במאבק היסטורי של העולם החופשי מול הטרור ומול נותני החסות לטרור.

אריאל שרון: זה מאבק מול הרשע.

עסאם מח'ול: – – – המתקפה הזאת היא חלק מהטרור הזה.

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת מח'ול, תודה רבה.

אריאל שרון: זו מלחמה שלישראל, כמו לכל אומה שוחרת חופש, יש עמדה ברורה לגביה, ותקווה ותפילה לבורא עולם באשר לתוצאותיה.

אריאל שרון: במאבק הזה, שהינו בעל ממד ערכי מובהק, חייבים לנצח.

אריאל שרון: העולם החופשי, המונהג באומץ על-ידי ארצות-הברית ונשיאה ג'ורג' בוש, חייב לנצח.

אריאל שרון: אנחנו חייבים לנצח.

אריאל שרון: אמרתי שבהשלכות המלחמה בטרור העולמי רציתי להתרכז היום, אך ההתפתחויות הפוליטיות הפנימיות מחייבות אותי לפנות ראשית פנימה, אל המתרחש כאן.

אריאל שרון: והנה לפניכם ההתרחשויות: המטבחון החליט בישיבתו ביום ו' האחרון לנקוט כמה צעדים.

אריאל שרון: ראשית, להמשיך במלחמה בטרור הפלסטיני, במסייעים לו וביוזמי פעולותיו הרצחניות.

אריאל שרון: זה בהמשך להחלטות קבינט קודמות.

אריאל שרון: אנחנו עושים זאת ונעשה זאת עד שהרשות הפלסטינית תבין שהיא חייבת להדביר את הטרור הפועל מתחומה ובסיועה.

אריאל שרון: במאבק זה בטרור יש לנו הצלחות רבות.

אריאל שרון: טרור זה טרור, ורצח זה רצח, ואין כל הבדל היכן בעולם הוא מכה.

אריאל שרון: לכן אנחנו נממש את זכותנו להגנה עצמית.

עסאם מח'ול: מה – – – שלכם?

זאב בוים: שתוק כבר, אל תפריע.

זאב בוים: לא למדת שום דבר ולא זכרת שום דבר.

אברהם בורג: חבר הכנסת בוים, תרשה לי לנהל את הישיבה, ברשותך.

אריאל שרון: הבהרתי זאת גם לידידינו בעולם, תוך שנעשה כל מאמץ למנוע הסלמה.

אריאל שרון: החלטה שנייה שקיבלנו היתה להקל על האוכלוסייה הפלסטינית שאינה מעורבת בטרור, אותה אוכלוסייה שרוצה להביא פת לחם הביתה ולגדל את ילדיה בשקט.

אריאל שרון: עמדתי זו ידועה מאז הקמת הממשלה.

טלב אלסאנע: אתה יודע איך תקל עליהם?

טלב אלסאנע: בחופש ללא כיבוש.

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת אלסאנע.

אברהם בורג: הקריאה נשמעה היטב על הבמה.

אריאל שרון: והודעתי זאת פעמים אין ספור.

אריאל שרון: אין לעניין ההקלות כל קשר לטרור, אלא אם ההקלות מסכנות את הביטחון.

אריאל שרון: צריך לעשות זאת, ראשית, כי צריך לנהוג כבני אנוש, ושנית, כשנעשה זאת יקל עלינו לעמוד במערכה המדינית והביטחונית הקשה שלפנינו.

אריאל שרון: לצערי, הנסיבות, שלא אנחנו גרמנו אותן, הקשו עלינו לבצע את הצעדים האלה.

אריאל שרון: עכשיו אני עומד לעשות זאת, כי לדעתי זאת הדרך הנכונה.

אריאל שרון: אנחנו איננו נלחמים בעם הפלסטיני.

אריאל שרון: אנחנו נלחמים בטרור ובמבצעיו.

אריאל שרון: ושלישית, המטבחון החליט, לאחר פנייה פלסטינית והתחייבות פלסטינית, שהם אחראים שלא תיירה עוד אש בחברון, לרדת מגבעת אבו-סנינה ומשכונת חארת-אלשיח'.

אריאל שרון: זו היתה החלטת המטבחון.

אריאל שרון: ההתחייבות הפלסטינית תיבחן לא בדיבורים ולא בהצהרות, כמו בכל תחום אחר שבו נדון או נדבר עם הפלסטינים בעתיד.

אריאל שרון: לא בדיבורים.

תמר גוז'נסקי: אתה מדבר?

תמר גוז'נסקי: יש לך תוכנית שלום?

תמר גוז'נסקי: על מה אתה מדבר?

אריאל שרון: יהיה רק מבחן אחד, יהיה מבחן התוצאה.

אריאל שרון: הבהרנו בצורה הברורה ביותר, שאם תהיה אש, צה"ל יחזור וישתלט מייד על המקומות האלה ועל מקומות נוספים.

אריאל שרון: אין כאן מאבק על עיקרון.

אריאל שרון: העיקרון הוכרע, לצערי, על-ידי הממשלה שלנו.

אריאל שרון: הייתי חבר בה, אף שהצבעתי נגד.

אריאל שרון: המאבק הוא להשגת שקט לתושבי חברון, ואם ניתן להשיג שקט זה בלי שנצטרך לשבת שם, כפי שעשינו בגילה, על-ידי שילוב צעד צבאי עם צעד מדיני – כך צריך לנהוג.

אריאל שרון: זו עמדת הרוב בממשלה וזו עמדתי, וכך עשיתי.

אריאל שרון: המטרה איננה אבו-סנינה, המטרה היא חיסול הטרור, המסייעים לו והיוזמים את פעולותיו.

אריאל שרון: אנחנו עושים זאת, עשינו ונעשה.

אריאל שרון: "האם אתה סומך על המשטרה הפלסטינית, על הבטחת אנשי הרשות הפלסטינית?

אריאל שרון: " מהדהדת השאלה מאז אתמול במסדרונות המפלגתיים ובתקשורת.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני סומך על צה"ל ומפקדיו המצוינים, העומדים בחזית הקשה, על משטרת ישראל ומג"ב ומפקדיהם העושים ימים ולילות לאבטחת חיי אזרחי ישראל, על שירותי הביטחון המעולים שלנו.

אריאל שרון: אני סומך עליהם ורק עליהם.

אריאל שרון: אנחנו סומכים רק על עצמנו.

אריאל שרון: גם זאת הבהרתי לידידינו בעולם, והם יודעים זאת.

אריאל שרון: בעקבות ההחלטה לצאת מאבו-סנינה ומחארת-אלשיח', החליטה, לצערי, סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו לפרוש מן הממשלה.

אריאל שרון: חברי השרים זאבי וליברמן – –

עסאם מח'ול: עכשיו יש יותר זמן – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, בבקשה.

אריאל שרון: – – אני מודה, גרמתם לי עוגמת נפש.

אריאל שרון: האחדות חשיבותה מכרעת ליכולת העמידה של ישראל, ולא כדי לשמר ממשלה או לעמוד בראשה.

אריאל שרון: לי גרמתם עוגמת נפש.

אריאל שרון: לערפאת, לעומת זאת, גרמתם היום סיפוק רב.

אריאל שרון: אצלו זה היה חלום.

אחמד טיבי: – – –

האשם מחאמיד: – – –

טלב אלסאנע: – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי, אני חושב שכאשר חבר הכנסת טיבי תומך בראש הממשלה, לא צריך להפריע.

תמר גוז'נסקי: הוא לא תומך, הוא מאשר.

אברהם בורג: מאשר.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

רן כהן: – – –

אריאל שרון: לערפאת זה היה חלום.

אריאל שרון: ידידי גנדי ואיווט, עשיתם לו את היום.

אריאל שרון: יש אצלנו מומחים להפלת ממשלות.

אריאל שרון: הפילו את ראש הממשלה יצחק שמיר וקיבלו את אוסלו.

אריאל שרון: הפילו את ראש הממשלה נתניהו וקיבלו את קמפ-דייוויד.

עסאם מח'ול: אצל שניהם היית בין החישוקאים.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ישראל – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, ההיסטוריה חוזרת.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ישראל נמצאת במלחמה קשה ומסובכת, צבאית, מדינית, כלכלית וחברתית, מאבק שמחייב אחריות, זהירות, קור רוח ושיקול דעת.

אריאל שרון: אני פונה אליכם, חברי – במה אתם רוצים לעסוק עכשיו, במלחמה בטרור או במלחמת בחירות, במה?

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, מי שחושב, שבעת כזאת, עכשיו, צריך להוביל את מדינת ישראל לבחירות, שיקום, בבקשה.

אריאל שרון: (חבר הכנסת י' לפיד קם.

אריאל שרון: )

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש מכולם לשבת.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, נא למנות.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, שיטת ההכרעה בכנסת היא בהצבעה, לא בקימה וקידה.

יוסף יצחק פריצקי: האם ראש הממשלה מבקש להצטרף להצעות האי-אמון?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, כל אחד הביע דעתו, נאפשר לראש הממשלה להמשיך.

אברהם בורג: בבקשה.

אריאל שרון: אחדות העם היום חשובה לא פחות מכל צעד טקטי או טכני שאנו עושים או מבצעים בשטח.

אריאל שרון: המפתח לפתרון הוא לא רק בידינו, וכאשר אני אומר בידינו, אני מתכוון לכולנו.

אריאל שרון: אחדות, ככל שתהיה גדולה יותר, תעזור ותקל בפתרונות שיבואו, והם לא יהיו פשוטים, חדים וחלקים.

עסאם מח'ול: – – –

אחמד טיבי: – – –

עסאם מח'ול: – – –

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: זכותה של הכנסת, זכותו של הפרלמנט לדעת, האם יש לראש הממשלה תוכנית?

אברהם בורג: אני בטוח שראש הממשלה יציג את תוכניתו בבוא העת.

מוחמד ברכה: מתי זה בבוא העת?

אברהם בורג: את זאת אני לא יודע.

אריאל שרון: חברי הכנסת אספו כוח בזמן הפגרה, נאמני ארץ-ישראל.

אברהם בורג: אנחנו שוקלים להאריך את הפגרה.

אריאל שרון: אני מצטט ממדרש תנחומא: "בזמן שישראל עושים חבורה אחת, אפילו עבודה זרה ביניהם, אין מידת הדין נוגעת בהם".

אריאל שרון: בואו נזכור, גם אתם הצרחנים שם: יש ממשלה בירושלים.

מוחמד ברכה: חוצפן.

זאב בוים: אתה חוצפן.

אריאל שרון: יש ממשלה בירושלים, השומרת – – –

מוחמד ברכה: – – –

אחמד טיבי: – – –

טלב אלסאנע: – – –

זאב בוים: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת בוים, תודה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה ימשיך.

אברהם בורג: חברים, הקריאות נשמעו, נמשיך.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, בבקשה.

אברהם בורג: כן, אדוני ראש הממשלה.

אריאל שרון: בואו נזכור, יש ממשלה בירושלים, השומרת על אושיות המשטר הדמוקרטי, יש מנהיגות שמקבלת החלטות בירושלים.

אריאל שרון: אני מוביל את הממשלה ועושה מה שנכון בעיני, לא כתוצאה של לחץ ופשרה.

אריאל שרון: אינני נתון לשום לחץ, ואינני מתכוון – – –

זהבה גלאון: – – –

רן כהן: – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: נמשיך.

אריאל שרון: אינני נתון לשום לחץ, ואינני מתכוון לעשות כל פשרה בנושא שמסכן את ביטחונה של ישראל.

שאול יהלום: לא מסכן את ביטחונה של מדינת ישראל?

אריאל שרון: אני קורא לכם, אני פונה אליכם לשקול את צעדיכם שוב.

אריאל שרון: אחד מכם לפחות חבר לדרך במשך שנים רבות, והשני גם כן לא מעט שנים, אני קורא לכם לשקול את צעדיכם שוב ולהישאר בממשלה, כי בין כולנו, בין כל המפלגות הציוניות עובר קו אחד, קו המשותף לכולנו – עתיד מדינת ישראל.

אריאל שרון: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה.

אברהם בורג: יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יוסי שריד, בבקשה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, כבוד הנשיא והגברת קצב, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי כנסת, חברי כנסת ושרים לשעבר, בישיבה המיוחדת שהכנסת קיימה לפני ארבעה-חמישה ימים, ביום חמישי שעבר, מצאתי לנכון לפתוח את דברי, אף שהנושא היה אחר, מאסון לאסון, מטרגדיה לטרגדיה, בדברים שהוקדשו למשפחות החיילים החטופים, משפחות אביטן, אברהם, סועאד וטננבאום.

יוסי שריד: אמרתי בישיבה הקודמת, ואני מוצא לנכון לחזור על הדברים עכשיו, קודם כול משום שראוי לחזור עליהם בכל פעם, אבל בוודאי ראוי לחזור עליהם באוזני המשפחות, אבות, אמהות, קרובי משפחה אחרים – אין איש בבית הזה, כך אני מניח, שיכול לקבל את ההתנהגות הנפסדת, המכוערת, המרושעת, הזדונית הזאת של ארגון ה"חיזבאללה", כאשר לא רק שלאחר שנה לא החזירו את הבנים הביתה, אלא שאפילו פיסה של מידע, קצה של מידע על חייהם ועל גורלם המשפחות לא קיבלו, הציבור בארץ לא קיבל, המדינה לא קיבלה, הממשלה לא קיבלה.

יוסי שריד: את הנורמה הזאת אנחנו לא יכולים לקבל, ואנחנו לא יכולים להשלים אתה בשום פנים ואופן, ואני חושב שכל אחד מהיושבים בבית הזה מגויס למשימה שאין אנושית ממנה ואין חשובה ממנה, והמשימה היא לעשות כל שלאל ידנו, איש איש לפי יכולתו וביחד כדי לחלץ את הבנים משביים ולהחזיר אותם הביתה.

יוסי שריד: האמת היא, אדוני היושב-ראש, שקשה היה מאוד היום להכין דברים סדורים, משום שהמהומה היא כה רבה, שמרגע לרגע משתנים הדברים וכבר לא ידוע וכבר לא כל כך ברור מה חשוב ממה ומה דחוף ממה, ולכן אני חושב שאני אלך בעקבות ראש הממשלה, שאמר כאן כמה דברים נכוחים ביותר.

יוסי שריד: גם אני, האירועים הפוליטיים הפנימיים יקראו אותי אולי לדיבור שמלכתחילה לא היתה לי כוונה דווקא להתעכב עליו או להדגיש אותו.

יוסי שריד: אני מוכן לומר לך, אדוני ראש הממשלה, שדווקא שיטת ההצבעה החדשה שלך מצאה חן מאוד בעיני, שיטת הקימה.

יוסי שריד: זה חידוש פרלמנטרי שאולי צריך לאמץ אותו בנסיבות מסוימות.

יוסי שריד: ההצבעה הזאת שלך היום בכנסת הזכירה לי הצבעה אחרת שלך, כאשר בפורום אחר – אולי נעמיד את זה גם כן עכשיו להצבעה בקימה – שאלת, מי בעד מיגור הטרור – שיקום.

יוסי שריד: מי בעד מיגור הטרור – שיקום.

יוסי שריד: אתה רואה, אף אחד לא קם, אבל כולם בעד מיגור הטרור.

אליעזר כהן: יש לנו כמה טרוריסטים בבית.

יוסי שריד: אז שיטת ההצבעה הזאת יש אתה חסרונות, לפחות לפני שהיא עוברת עיבוד מוקדם בוועדות הכנסת המתאימות.

יוסי שריד: בעוד שעה-שעתיים יעמוד כאן ליד הדוכן הזה חברי אמנון רובינשטיין, מנקיי הדעת ומנקיי הכפיים שבירושלים, והוא יעלה לסדר-היום הצעת אי-אמון שלנו בראש הממשלה בעניין דוח מבקר המדינה.

יוסי שריד: אדוני ראש הממשלה, מאחורי המסך הזה של בעיות ביטחון ובעיות מדיניות – ובאמת, לא צריך לקנא בראש ממשלה, הוא איש עמוס עד לעייפה, לפעמים באמת עומס מכביד ומעיק מאין כמוהו – מאחורי המסך הזה אפשר להחביא הכול ואפשר להעלים הכול ואפשר לטשטש הכול, ומזל שאנחנו קיימים.

יוסי שריד: אלמלא היינו קיימים היינו צריכים להמציא אותנו, כי אחרת הנושא הזה, שבעינינו הוא חשוב מאין כמוהו, היה צולל כאבן במים אדירים.

יוסי שריד: אנחנו לא מתכוונים להשלים עם ירידת המסך על עניינים כל כך חשובים, שבעינינו הם אפילו עניינים קיומיים, ואנחנו נרים את המסך הזה בכל הזדמנות אפשרית.

יוסי שריד: אני אסביר למה בכל זאת אני אקדיש כמה מלים לנושא הזה, כי זה מאפשר לי לגעת בנושא העיקרי שאני רוצה לדבר עליו, והוא חוסר הפרופורציה הגמור, ראש הממשלה, שנדמה לי אין לו תקדים במדינה, בין מה שאתה אומר לבין מה שאתה עושה.

יוסי שריד: תמיד יש פער בין מה שאומרים לבין מה שעושים, בעיקר כאשר מדובר בראשי ממשלות, אין בזה שום חידוש, אבל אף פעם לא היה פער כזה.

יוסי שריד: האמן לי, תבדוק את כל דיבוריך, ואני אעזור לך בהזדמנות הזאת בבדיקה הזאת.

יוסי שריד: אין שום קשר בכלל בין מה שאומרים לבין מה שעושים.

יוסי שריד: אתה פתרת את הבעיה הזאת בשעתך באמירה מדהימה, אני מוכרח לומר באמת, גם מקורית, שלכאורה מיישרת הרבה מאוד הדורים.

יוסי שריד: אמרת: דברים שרואים מכאן לא רואים משם, ולכאורה אתה מתרץ בזה את כל הבעיות ואת כל הקושיות.

יוסי שריד: דברים שרואים מכאן, לא ראיתי.

יוסי שריד: לפעמים נדמה לי שסאראמאגו, הסופר הפורטוגזי המפורסם, כתב את הספר "על העיוורון" עליך.

יוסי שריד: הרי לא יכול להיות שמדובר בעיוורון גמור.

יוסי שריד: חלק מהדברים לא רואים, אני מסכים.

יוסי שריד: חלק מהדברים, פתאום מתברר שהמציאות היא קצת שונה, או הרבה שונה.

יוסי שריד: קרה לכל אחד מאתנו.

יוסי שריד: אבל הפער הכי גדול, ותיכף אסביר גם למה קשור באמת העניין הזה – אתה יודע שאני מתמחה בזמן האחרון, מתוקף הנסיבות והתפקידים, בנאומיך.

יוסי שריד: כבר גיליתי פעם אחת בקיאות יוצאת מן הכלל בנאום אולי הכי מפורסם שלך, הכמעט מיתולוגי, בעניין הרחבת הממשלה.

יוסי שריד: הפנייה הכמעט אפוסטולית שלך על הנגרים, שאתה מבקש מהם סליחה שאתה תצטרך, כאשר אתה תכונן את הממשלה, לזמן אותם לכאן בדחיפות כדי שיצמצמו את שולחן הממשלה, ובאורח פלא השולחן התרחב.

יוסי שריד: אבל אתה יודע מה?

יוסי שריד: גם בעניין זה יש לך נסיבות מקילות.

יוסי שריד: אף שהקמת את הממשלה הכי גדולה, הכי מנופחת, הכי שמנה בתולדות המדינה, אולי בתולדות העמים, גם פה יש נסיבות מקילות.

יוסי שריד: לא ראית.

יוסי שריד: דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

יוסי שריד: אבל ב-31 בינואר 2000, בעת דיון בנושא הבעת אי-אמון בראש הממשלה בשל עמותות ברק וביקורת מבקר המדינה, אתה אומר דברים מרתקים ועוצרי נשימה: "מתברר שבנושא חשוב כל כך, הקשור באושיות החוק, ביסודות המשטר הדמוקרטי, בהבטחותיו לבוחר, ראש הממשלה לא ידע, לא שמע, לא הכיר, לא חש, אפילו לא חשד שבמערכת הבחירות שהוא עמד בראשה נעשו מעשים המחייבים היום חקירה פלילית".

יוסי שריד: "לפנינו", אמרת אז, וזה רק לפני פחות משנה, "לפנינו בעיה חמורה של אמינות, אמינות ראש הממשלה".

יוסי שריד: "מנהיגות אמינה ולא מתחמקת, מנהיגות אמינה לוקחת אחריות".

יוסי שריד: דרך אגב, ראש הממשלה – – –

מיכאל איתן: דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

מיכאל איתן: כשישבת בממשלה לא ראית את העמותות של ברק.

מיכאל איתן: לא ראית, לא שמעת מלה.

מיכאל איתן: לא היתה דמוקרטיה, לא היה שלטון חוק.

מיכאל איתן: איך אמרת?

מיכאל איתן: – לא רואים.

יוסי שריד: מצדי, עמותות ברק, עמותות שרון, אותו דבר.

אברהם בורג: חבר הכנסת איתן, תודה.

יוסי שריד: וראש הממשלה ממשיך: "אך אם ראש הממשלה לא ידע, כדבריו, הדבר חמור בהרבה".

יוסי שריד: "ואני שואל: האם ראש הממשלה יודע מה קורה בסוריה?

יוסי שריד: " ראש הממשלה הקודם לפחות לא הטיל את זה על בנו.

צבי הנדל: בטח אתה יודע.

יוסי שריד: וכך הלאה וכך הלאה: "על ראש ממשלה שאין לו אמינות לא ניתן לסמוך בנושאים הגורליים שלפנינו".

יוסי שריד: "בעייתה של ישראל היום הינה אמינותו של ראש הממשלה.

יוסי שריד: ראש הממשלה הבטיח ונבחר על הנושא החברתי-הכלכלי, אך אינו עוסק בו כלל.

יוסי שריד: פשוט לא מעניין אותו".

יוסי שריד: ומה עוד?

יוסי שריד: לא הייתי אומר את זה יותר טוב, איש לא היה אומר את זה יותר טוב.

יוסי שריד: "ייתכן שבעוד זמן-מה יספר לנו ראש הממשלה שלא ידע מה קורה בתחום החברתי, בפרטי המשא-ומתן המדיני ובתחום המדיני", וכך הלאה וכך הלאה, דברים נכוחים ביותר.

יוסי שריד: עוד משפט אחד: "כאן מתמוטטות המערכות, ריקבון אחז בהן.

יוסי שריד: חיים בשקר".

יוסי שריד: "חיים בשקר.

יוסי שריד: אני אומר לכם את זה עכשיו ללא שום פולמוס מפלגתי" – וגם אני אומר את זה ללא שום פולמוס מפלגתי, בדיוק כפי שאתה אמרת את זה – "אני חוזר וקורא לכל חברי הכנסת, כולם, להצביע אי-אמון לבלתי אמין".

יוסי שריד: זה מה שאתה אמרת.

יוסי שריד: למה זה שונה ולמה בכל זאת הטרחתי אתכם בציטטות האלה?

יוסי שריד: משום שבמקרה של טוהר מידות, או לחלופין השחתת המידות, אין עניין של כאן ושם, זה ההבדל.

יוסי שריד: בכל מקום רואים אותו דבר.

יוסי שריד: חייבים לראות אותו דבר בכל כיסא, בכל תפקיד, בכל מעמד.

יוסי שריד: פה אין עניין של מה שאני רואה מכאן לא ראיתי משם.

יוסי שריד: מה זה שייך לעניין?

יוסי שריד: הרי כל אדם, כל איש ציבור, לא חשוב מה תפקידו, ראש ממשלה, ראש אופוזיציה, ראש מפלגה, חבר כנסת, חבר מועצה מקומית, מבחינת כללי ההתנהגות הציבורית, ניקיון הכפיים וטוהר המידות חייב לראות בכל מקום בדיוק אותו דבר.

יוסי שריד: לכן הנימוק הזה של מה שרואים מכאן לא רואים משם לא חל במקרה הזה.

יוסי שריד: לכן אני אומר: עיוורון מוחלט.

יוסף (טומי) לפיד: אתה הלכת עם ש"ס – – – לא ראית משם מה שאנחנו ראינו מכאן.

יוסי שריד: תשאל את ש"ס כמה הם מתגעגעים אלי.

יוסי שריד: אז אל תטיף לי מוסר.

יוסי שריד: אדוני ראש הממשלה, הימים שלי זכורים להם כימים השחורים ביותר בתולדותיהם, אני מאוד גאה בזה.

יוסי שריד: אני מאוד גאה, קודם כול, על מה שעשיתי במשרד החינוך, עוד לפני ש"ס.

יוסי שריד: ש"ס בכל זאת היא לא מרכז העולם.

יוסי שריד: אדוני ראש הממשלה, בוא לא נדבר עכשיו על היסטוריה אלא על אקטואליה.

יוסי שריד: לפני חצי שנה נבחרת על בסיס מחויבות לשלום ולביטחון.

יוסי שריד: ואני שואל: מה נשאר מכל זה?

יוסי שריד: איפה אנחנו עומדים מבחינת השלום ואיפה אנחנו עומדים מבחינת הביטחון?

יוסי שריד: אבל אני אומר יותר מזה, אדוני ראש הממשלה.

יוסי שריד: עברו שמונה חודשים.

יוסי שריד: שמונה חודשים זה לא הרבה זמן.

יוסי שריד: אולי אי-אפשר לחולל גדולות ונצורות, וכאמור יש הרבה מאוד בעיות.

יוסי שריד: אבל ברגע זה, כאשר אנחנו מדברים כאן, רבותי חברי הכנסת, בינינו לבין עצמנו, הממשלה הזאת לא יכולה להצביע ולו על הישג אחד בתחום כלשהו.

יוסי שריד: כלום, כישלון גמור בכל התחומים.

יוסי שריד: בתחום החברתי רישומה לא ניכר, חותמה לא טבוע.

יוסי שריד: אדרבה, אם יש למישהו משרי הממשלה משהו להצביע עליו כאיזה הישג שהממשלה הזאת מזוהה אתו, שהיא מחויבת לו, שהיא עושה משהו לקידומו, גם על זה אני אומר – שיקום.

יוסי שריד: כלום.

יוסי שריד: ממשלה שאין לה שום הישג.

יוסי שריד: כישלון מוחלט בכל התחומים.

יוסי שריד: התחום הביטחוני ידוע, ואני לא מאלה שסופרים קורבנות.

יוסי שריד: התחום המדיני, תיכף נדבר עליו.

יוסי שריד: התחום החברתי, שוד ושבר, שוקת שבורה.

יוסי שריד: התחום הכלכלי, הישג אחד, בכל זאת שמונה חודשים, לא הרבה הישגים, הישג אחד.

יוסף (טומי) לפיד: חבר הכנסת רובינשטיין ידבר בעוד שעתיים בגלל הנאום שלך.

יוסי שריד: אני רוצה לומר לשר הביטחון את הדבר הבא.

יוסי שריד: אמרתי שנעסוק קצת באירועי היממה האחרונה, פרשת הרמטכ"ל.

יוסי שריד: אני חושב שהיטבת לעשות כאשר נזפת נזיפה חמורה ברמטכ"ל.

יוסי שריד: אני חושב שזה לא חדש, לא פעם דיברנו על זה, אבל כשאנחנו מדברים על זה אז מתקוממים כאילו בכלל כופרים בעיקר.

יוסי שריד: אני חושב, שהרמטכ"ל לא תמיד ידע את גבולותיו ואת מגבלותיו של איש צבא, הוא חרג מן המגבלות ומן הגבולות האלה, ולא בפעם הראשונה.

יוסי שריד: הוא עשה את זה גם אתמול, אולי בצורה יותר בוטה.

יוסי שריד: הרי מישהו נושא באחריות למצב שנוצר.

יוסי שריד: הרי נוצר כאן מצב חדש.

יוסי שריד: הרי אתה תודה שמעולם לא היה שבר כזה בין הדרג המדיני לבין הדרג הצבאי.

יוסי שריד: לא חשוב כרגע מי אשם, מה אשם, מי פרסם הודעה, מתי הוא פרסם אותה.

יוסי שריד: המעשה של הרמטכ"ל הוא מעשה שלא ייעשה – כדי שלא תהיה אי-הבנה.

יוסי שריד: אבל יש מישהו שאחראי לזה.

יוסי שריד: הממשלה לא אחראית לזה?

זאב בוים: אתה יודע מי אחראי?

זאב בוים: אלה ששלחו את האלופים שלנו לאוסלו לנהל משא-ומתן מדיני, ואתה היית שם.

זאב בוים: היום קוצרים את פרי הבאושים.

יוסי שריד: תיכף נדבר על אוסלו.

אברהם בורג: חבר הכנסת בוים, תודה רבה לך.

יוסי שריד: אני אומר, אם הגענו למצב הזה, ואת זה אני אומר באופן אובייקטיבי כקביעת עובדה, אם הגענו לשבר שלא היה כמוהו ביחסי הדרג המדיני והדרג הצבאי – ריבונו של עולם, הציבור בארץ כל כך מודאג, יש לו כל כך הרבה דאגות.

יוסי שריד: ועכשיו הציבור בארץ נורא מודאג מעצם המצב הזה, לא חשוב כרגע מי גרם לו, איך זה קרה ואיך זה התגלגל, הוא נורא מודאג.

יוסי שריד: הוא שואל את עצמו: תגיד, האנשים האלה שם למעלה, בצבא ובממשלה, הם דואגים לנו?

יוסי שריד: שרים אוהבים אזרחים?

יוסי שריד: רמטכ"ל אוהב חיילים?

יוסי שריד: הם באמת דואגים לנו?

יוסי שריד: זה מה שמדריך אותם, זה מה שמניע אותם, או שהם מתקוטטים שם בינם לבין עצמם?

יוסי שריד: הרי זו קטטה חסרת תקדים.

יוסי שריד: אני אומר, יש זכות לממשלה הזאת להוסיף דאגה לדאגה לציבור המודאג בלאו הכי במדינת ישראל?

יוסי שריד: זה דבר אחראי?

יוסי שריד: אומרים: לא נורא, היו דברים מעולם.

יוסי שריד: אני אומר, לא היו דברים מעולם.

יוסי שריד: לא היה משבר כזה בין דרג מדיני לבין דרג ביטחוני.

יוסי שריד: קודם כול, מעולם לא היתה נזיפה חמורה.

יוסי שריד: אבל הרבה יותר גרוע מזה, וגם פה יש איזה גילוי של חוסר אחריות.

יוסי שריד: הרי אתמול בממשלה אתם החשדתם, לא פחות ולא יותר, את הרמטכ"ל באיזו מעורבות, בפוליטיקה בוודאי, אבל הייתי אומר אפילו יותר מזה, בקנוניה פוליטית; לא רק בקנוניה פוליטית מפלגתית, אלא לפי מה שקראתי אפילו בקנוניה תוך-מפלגתית.

יוסי שריד: אני אומר: אחת מן השתיים – אם זה נכון, הרמטכ"ל לא יכול להמשיך ולמלא את תפקידו אפילו יום אחד.

יוסי שריד: אם זה לא נכון, תתנצלו בפני הרמטכ"ל.

יוסי שריד: הרי עשיתם אותו שותף לקנוניה תוך-מפלגתית, כאילו הוא משרת אינטרסים של מישהו אחר.

יוסי שריד: וגם על המישהו האחר הזה צריך להגיד משהו.

יוסי שריד: היום פרשה סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו.

יוסי שריד: שמעתי בתקשורת, והרי התקשורת צריכה איזו כותרת, תמיד יש איזו התפתות לאיזו מנטרה שחוקה: רגע האמת – הגיע רגע האמת.

יוסי שריד: ראש הממשלה, כבוד השרים, כבוד חברי הכנסת, איזה רגע ואיזו אמת?

יוסי שריד: דבר של מה בכך.

יוסי שריד: לסגת מגבעה בחברון, אבו-סנינה, זה רגע האמת?

יוסי שריד: אתם יודעים איזה רגע אמת מחכה לנו עוד מעט, כשנצטרך לפנות הרבה גבעות והרבה הרים והרבה בקעות והרבה מאוד התנחלויות, אולי את כל ההתנחלויות?

יוסי שריד: זה רגע האמת?

צבי הנדל: בחיים לא תזכה לזה.

יוסי שריד: אדוני ראש הממשלה, אתה אומר: זו לא בעיה גדולה, כי אם, חס וחלילה, הם יירו משם אנחנו נחזור לשם.

יוסי שריד: לכן זה דבר זניח, הגבעה זניחה, העניין זניח.

יוסי שריד: אבל מבחינה מסוימת, מבחינה עקרונית, האקט שלכם אתמול באבו-סנינה הוא בעצם לגיטימציה להסכמי אוסלו, ואני אסביר לך למה.

יוסי שריד: הרי על מה היו בנויים הסכמי אוסלו?

יוסי שריד: על המחשבה – יותר נכונה, פחות נכונה, התנפצה, לא התנפצה, לי יש השקפה בעניין זה, אני חושב שאין שום דבר שמחליף את הסכמי אוסלו, אבל זה לא חשוב כרגע – על ההנחה שאי-אפשר לפתור את הבעיה בלי שיתוף פעולה ביטחוני עם הרשות הפלסטינית.

יוסי שריד: על כך זה היה בנוי.

יוסי שריד: במקרה שלכם, באבו-סנינה זה אפילו לא שיתוף פעולה ביטחוני בינינו לבין הרשות הפלסטינית, זו הפקדת הביטחון במקום מסוים בידי ג'יבריל רג'וב.

יוסי שריד: אני חושב שההחלטה כשלעצמה היתה החלטה נכונה, אבל מה הטענות שלכם על הסכמי אוסלו?

יוסי שריד: הרי זה בדיוק העיקרון של הסכם אוסלו, שאתם אימצתם אותו ואתם הסכמתם לנסות.

יוסי שריד: גם אנחנו הסכמנו לנסות.

יוסי שריד: אז מה הטענה בעניין הסכמי אוסלו?

זאב בוים: הטענה היא, שכאשר הם לא התקיימו, אתה בכל זאת אמרת שצריך להמשיך.

זאב בוים: זה הבדל גדול מאוד.

זאב בוים: פה, אם לא יקיימו, יחזרו לאבו-סנינה.

יוסי שריד: אמר ראש הממשלה בנאומו לפני כמה דקות: אבל היו רגועים, יהיה בסדר, אני סומך על הצבא.

יוסי שריד: את זה גם אנחנו אמרנו.

יוסי שריד: גם אנחנו סומכים על הצבא.

יוסי שריד: אולי אנחנו סומכים על הצבא יותר מכפי שאתם סומכים על הצבא, על-פי האירועים של הימים האחרונים.

יוסי שריד: לכן, מבחינה עקרונית אתם עושים בדיוק אותו דבר.

יוסי שריד: אבל, ראש הממשלה, תראה, יש פה פשיטת רגל מוחלטת של מדיניותך, ואנסה בקיצור להסביר מדוע; וזוהי, לדעתי, גם הסיבה לדמורליזציה הציבורית, להרגשה הלא-טובה ולדכדוך העמוק הזה.

יוסי שריד: אסביר למה.

יוסי שריד: אתה הצגת עקרונות מסוימים בראשית דרכך כראש ממשלה, שלא לדבר על ההיסטוריה, כי לו הייתי מדבר על ההיסטוריה אז, למשל, הייתי מזכיר לך מה אמרת בתולדותיך ומה אמרו כל חבריך יחד אתך על מדינה פלסטינית.

יוסי שריד: על מה התגוללתם עלינו כל השנים, אפשר לדעת?

יוסי שריד: על מה התגוללתם עלינו?

יוסי שריד: על מה מתחתם עלינו ביקורת?

יוסי שריד: אתם אמרתם שמדינה פלסטינית היא האיום הקיומי הכי גדול על מדינת ישראל.

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: כשאנחנו אומרים שזה האיום הקיומי הכי גדול על מדינת ישראל זה לא איום קיומי, וכשאתם אומרים את זה זהו כן איום קיומי הכי גדול על מדינת ישראל?

יוסי שריד: אז ברור לגמרי שאתה הגעת למסקנה הנכונה.

יוסי שריד: אבל זה שאדם מגיע למסקנה הנכונה אחרי 30 שנה, לא מגיע לו צל"ש על זה.

יוסי שריד: היו אנשים בעלי תפיסה יותר מהירה בפוליטיקה הישראלית.

יוסי שריד: בסדר, הגעת למסקנה אחרי 30 שנה.

יוסי שריד: כל הכבוד.

יוסי שריד: אני מברך אותך.

יוסי שריד: אני אומר: נהדר.

יוסי שריד: השאלה גם, מה זה אומר?

יוסי שריד: אבל אתה, כשפתחת את הכהונה, אמרת כמה וכמה דברים: לא מנהלים משא-ומתן תחת אש.

יוסי שריד: האם ניהלת משא-ומתן תחת אש או לא ניהלת משא-ומתן תחת אש?

יוסי שריד: ניהלת משא-ומתן תחת אש.

יוסי שריד: אתה אמרת, וחזרת ואמרת, שיאסר ערפאת הוא בן-לאדן.

יוסי שריד: אם הוא בן-לאדן, אתה נותן עכשיו לבן-לאדן לעלות לגבעת אבו-סנינה?

יוסי שריד: הרי אין בזה ממש.

יוסי שריד: הרי זה לא עניין של התנצחות פוליטית מפלגתית.

יוסי שריד: הרי זה עניין של שכל ישר, עניין של היגיון בריא.

יוסי שריד: נאמת את נאום צ'כוסלובקיה.

יוסי שריד: אז מה קרה כתוצאה מנאום צ'כוסלובקיה?

יוסי שריד: קיבלת את נאום נשיא ארצות-הברית על כך שלא פחות ולא יותר העולם, חבר הכנסת גפני, צריך להריע, להריע ליאסר ערפאת.

יוסי שריד: זאת אומרת, אולי יארגנו עצרת ב"מדיסון סקוור גארדן" ותהיה שם תרועה של כל העולם ליאסר ערפאת.

יוסי שריד: אני חושב שנשיא ארצות-הברית מעט נסחף, למען האמת.

יוסי שריד: אני לא חושב שהעולם צריך להריע.

יוסי שריד: זו היתה התשובה הישירה על נאום צ'כוסלובקיה שלך.

יוסי שריד: זה שמפרסמים ברדיו או במקומות אחרים בשבת, יום אחד אחרי שנאמת את נאום צ'כוסלובקיה, שהמשבר מאחורינו – זה מטעה אותך, תאמין לי.

יוסי שריד: תבקש מהתקשורת להיות יותר רצינית.

יוסי שריד: מה זה המשבר מאחורינו?

יוסי שריד: בגלל זה שמלשכת ראש הממשלה אומרים לעיתונאים: המשבר מאחורינו, הם משדרים שמהמשבר מאחורינו, ואז בלשכת ראש הממשלה מתחילים להאמין שהמשבר מאחורינו.

יוסי שריד: זה משבר שיכול להיות מאחורינו אחרי שמדברים על צ'מברליין ועל צ'כוסלובקיה?

יוסי שריד: הרי זה דבר לא רציני.

יוסי שריד: לכן, אין כל קשר בין מה שנאמר לבין מה שנעשה.

יוסי שריד: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר את הדבר הבא: אני תמיד אומר שאני לא מודאג אם תוכניותינו יאומצו בסופו של דבר, שר הביטחון, או לא יאומצו בסופו של דבר.

יוסי שריד: אני רק מודאג מתי הן תאומצנה ומה המחיר שישלמו עד האימוץ הזה.

יוסי שריד: זו הדאגה היחידה שיש לי, לא יותר מזה.

יוסי שריד: ואתם רואים שאתם לא עומדים בהתחייבויות שלכם.

יוסי שריד: אתם גם לא יכולים לעמוד בהן.

יוסי שריד: זה לא משום שאני בעד הפסקת אש ולנהל משא-ומתן שלא תחת טרור, ודאי שאני בעד.

יוסי שריד: השאלה היא: האם מנהיגים פוליטיקאים לא נבחנים על-פי משאלות לבם?

יוסי שריד: אני מניח שבמשאלות הלב שלנו אנחנו הרבה הרבה יותר קרובים מכפי שאולי מישהו יכול לשער.

יוסי שריד: מנהיגים נבחנים על-פי יכולתם לראות את המציאות בעין נכוחה ולהסיק את המסקנות, גם אם המסקנות הן מסקנות אכזריות.

יוסי שריד: בזה אנחנו נבדלים.

יוסי שריד: 30 שנה סיפרתם לנו את הסיפור על המדינה הפלסטינית, ועכשיו על בן-לאדן.

יוסי שריד: אם בן-לאדן – אז נגמר העניין.

יוסי שריד: אבל הוא לא בן-לאדן.

יוסי שריד: למה הוא לא בן-לאדן?

יוסי שריד: מהסיבה הפשוטה, כי בן-לאדן רוצה להתרסק במטוס על הבית הלבן.

יוסי שריד: יאסר ערפאת בסך הכול רוצה להתקבל בבית הלבן.

יוסי שריד: אני מניח, שבאותו זמן שהוא רוצה לבקר בבית הלבן, הוא בוודאי לא רוצה שיתרסקו על הבית הלבן.

יוסי שריד: זה הבדל עצום.

יוסי שריד: אתה גם חשבת, שדעת הקהל בארצות-הברית והקונגרס, בוודאי לאחר 11 בספטמבר, יתייצבו לימינך, לימין ישראל.

יוסי שריד: זה לא קרה.

יוסי שריד: הרוח הרעה של הפוליטיקה הישראלית, אריאל שרון – זה לא אריאל שרון.

יוסי שריד: הרוח הרעה של הפוליטיקה הישראלית זה בנימין נתניהו.

יוסי שריד: זו הרוח הרעה.

יוסי שריד: זה נביא השקר של הפוליטיקה הישראלית.

יוסי שריד: זה האיש המתעתע.

יוסי שריד: זה הגיבור המפורסם, בנימין נתניהו, שפתח את המנהרה, נהרגו 80 אנשים, פלסטינים וישראלים, ישראלים ופלסטינים, קיבל פיק ברכיים, נבהל נורא, רץ מייד, ולשיטתו ויתר על חברון.

יוסי שריד: עכשיו בכלל, על-פי איזו מערכת משומנת של יחסי ציבור, אפשר לחשוב שארצות-הברית שותה בצמא את דבריו של בנימין נתניהו והכול מתנהל שם על-פי עצותיו של בנימין נתניהו.

יוסי שריד: אם מישהו קרא כאן את הספר – שיקום, דרך אגב, על-פי שיטת ההצבעה החדשה.

יוסי שריד: האם מישהו קרא כאן בעיון את ספרו של בנימין נתניהו?

יוסי שריד: אני קמתי, אני קראתי.

יוסי שריד: רבותי, הרי זה קש וגבבה.

יוסי שריד: אפשר בכלל לחשוב שזה האיש שחזה את הכול מראש.

יוסי שריד: אלה דברים טריוויאליים, דברים מובנים מאליהם, שכל אדם אינטליגנטי שקצת מצוי בעניינים יכול היה להניח אותם על הכתב.

יוסי שריד: הוא הניח אותם על הכתב.

יוסי שריד: אנחנו לא הנחנו אותם על הכתב.

יוסי שריד: אפשר לחשוב גם שהזמינו אותו עכשיו לבית הלבן כדי להתייעץ אתו בכל עניין.

יוסי שריד: והוא עכשיו עסק בהסברה בארצות-הברית.

יוסי שריד: הוא כל כך שכנע את דעת הקהל בארצות-הברית, בנימין נתניהו, הגניוס היהודי הזה, שמיד לאחר מכן הודיעו שצריך שכל העולם יריע ליאסר ערפאת.

יוסי שריד: הצלחה עצומה, באמת.

יוסי שריד: אלא מאי?

יוסי שריד: יש לו השפעה.

ישראל כץ: אני רואה שאתה מתאמן להיות ראש האופוזיציה גם בקואליציה הבאה.

אברהם בורג: לא הגבלתי את ראש האופוזיציה הקודם בדבריו מעולם.

יוסי שריד: שלא לדבר על זה שבנימין נתניהו השחית כל חלקה טובה בפוליטיקה הישראלית; ממש כל חלקה טובה.

יוסי שריד: ואני שואל עוד שאלה: כמה זמן יתעתעו מנהיגי הימין בציבור גדול במדינת ישראל?

יוסי שריד: במקרה הזה זה באמת קשור במה שרואים מכאן.

צבי הנדל: קצת בושה, קצת בושה.

צבי הנדל: כמה יהודים נרצחו.

יוסי שריד: מנחם בגין נבחר, הוא איש גאה, פטריוט יהודי, בעל קומה זקופה, מאז יהודה המכבי לא קם פטריוט כזה.

זאב בוים: בשם איזה ציבור גדול אתה מדבר?

יוסי שריד: הוא ויתר על כל סיני.

ישראל כץ: את שרון תקפת, את נתניהו תקפת.

ישראל כץ: מה עם ערפאת?

ישראל כץ: למה אתה לא תוקף את הרוצח?

יוסי שריד: ראש הממשלה הנוכחי עזר לו קצת, כך לתפארת המליצה, להרוס את ימית שם עד היסוד, כדי שלא תהיה אי-הבנה בעניין נסיגתנו עד המילימטר האחרון.

יוסי שריד: אז זה היה ראש ממשלה אחד.

יוסי שריד: ראש ממשלה שני, שמיר, איש הימין, בגלל נסיבות בין-לאומיות, דווקא הבין מה עומד לפניו.

יוסי שריד: על-פי הנסיבות הבין-לאומיות הוא נחבא אל הכלים בתקופה מאוד קריטית, ישב בשקט, וטוב שהוא ישב בשקט.

יוסי שריד: בנימין נתניהו אמר ש-13% – וגם אתה אמרת – בפעימה השנייה, השלישית, זה אסון גדול למדינת ישראל.

יוסי שריד: הוא ויתר על חברון והלך ל"וואי".

יוסי שריד: כמה פעמים יתעתעו מנהיגי הימין בדעת הקהל בארץ?

יוסי שריד: ולסיום, אדוני היושב-ראש, עוד מלה אחת.

יוסי שריד: רגע האמת לא היה עכשיו, הוא רחוק מזה.

יוסי שריד: אבו-סנינה זה לא רגע, זה לא אמת וזה לא שום דבר.

יוסי שריד: אבל רגע האמת כנראה קרוב, ורגע האמת יבוא כאשר תיחשף לראשונה התוכנית האמריקנית להסדר בינינו לבין הפלסטינים.

יוסי שריד: זה יהיה רגע האמת.

יוסי שריד: אני מניח שהפרישה של ישראל ביתנו, או האיחוד הלאומי, היא פרישה זמנית והיא תהיה קצרה, זו הערכתי, כי כאשר התוכנית הזאת תיחשף ותבוא אל העולם, אני מעריך – והלוואי שאופתע, ואם אופתע לא ייגרם לי אושר גדול מזה – שראש הממשלה כנראה לא יוכל לקבל אותה.

יוסי שריד: ואז ניווכח לדעת מיהו מי, מי נגד מי, והחבורה הזאת תחזור לעצמה ותהיה יחד.

יוסי שריד: ואולי מפלגת העבודה תמצא את עצמה אז, בנסיבות כאלה, שהיא לא יכולה אולי להישאר בממשלה.

יוסי שריד: אינני יודע.

יוסי שריד: במה שקשור למפלגת העבודה אני לא מסוגל גם להתנבא.

אברהם בורג: אתה לא היחיד.

יוסי שריד: ואני לא היחיד, כפי שאומר אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: אז זה יהיה רגע האמת.

יוסי שריד: אנחנו נתמוך תמיכה מלאה בתוכנית וביוזמה האמריקנית.

יוסי שריד: אנחנו נתמוך בה מסיבה פשוטה – כי זאת תוכנית שכוללת את כל העקרונות – – –

צבי הנדל: בכל אויב אתה תומך.

יוסי שריד: לא, ארצות-הברית היא לא אויב אלא ידיד, תשאל את ראש הממשלה והוא יאשר לך את זה, עכשיו יותר מתמיד.

יוסי שריד: שנית, התוכנית הזאת כוללת את העקרונות שאנחנו מדברים עליהם הרבה מאוד שנים; אנחנו לא יכולים להיות נגד התוכניות של עצמנו.

יוסי שריד: אבל אנחנו לא מעצמה, הם מעצמה.

יוסי שריד: אנחנו נתמוך, והלוואי שארצות-הברית תחדל מלגרור את רגליה והלוואי שתצליח לגבש ולהשלים את הרעיונות האלה ולהביא אותם לדפוס של תוכנית מוגמרת.

יוסי שריד: זאת תוכנית הצלה, זאת תוכנית הצלה למזרח התיכון, זאת תוכנית הצלה לעולם.

יוסי שריד: אין שום ברירה אחרת, אנחנו והפלסטינים כשני צדדים, בעיקר לאחר השנה האחרונה, לא נוכל ליישר את ההדורים בכוחות עצמנו.

יוסי שריד: התוכנית האמריקנית, זה אומר נסיגה לגבולות 1967 עם תיקונים קלים, זה אומר חלוקת ירושלים, זה כולל פינוי מסיבי – – –

צבי הנדל: ואתה שמח.

יוסי שריד: אני לא שמח, אני אשמח כשיהיה הסדר.

יוסי שריד: זה ההסדר, אין בלתו; זאת תוכנית הצלה, וצריך לאמץ אותה.

יוסי שריד: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

א' האן: בבקשה לקום.

א' האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה).

א' האן: בבקשה לשבת.

אברהם בורג: תודה רבה לכבוד הנשיא.

אברהם בורג: המצב המדיני והחברתי בישראל;

אברהם בורג: כלפי האוכלוסייה הערבית;

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעות סיעות מרצ, שינוי, חד"ש, בל"ד וחרות להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל: 1.

אברהם בורג: המצב המדיני והחברתי בישראל – של סיעת מרצ; ינמק חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

אברהם בורג: לאחר מכן, סיעות שינוי, חד"ש, חרות ובל"ד.

אברהם בורג: ישיב השר דני נוה, ולאחר מכן יהיה דיון, שוועדת הכנסת הקצתה לו שעתיים, דיון סיעתי משולב.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת רובינשטיין.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי כנסת מהליכוד התקוממו נגד חקירת ראש הממשלה, ליתר דיוק נגד החלטת היועץ המשפטי לממשלה להורות למשטרה לחקור את ראש הממשלה.

אמנון רובינשטיין: גם אני כחבר כנסת וכישראלי מתקומם נגד חקירת ראש ממשלה, אבל מה לעשות שהאחריות לכך נופלת על ראש הממשלה?

אמנון רובינשטיין: האחריות לכך נופלת על ראש הממשלה מכיוון שהוא – והוא לא היחיד, קדמו לו אחרים שהשתמשו לרעה בסמכותם כדי לממן את בחירתם במימון עברייני.

אמנון רובינשטיין: מי שקורא את דוח מבקר המדינה על חברת "אננקס" מזדעזע מהבוטות של עבירה על החוק שם, כאשר חברות אמריקניות מממנות באמצעות חברת-קש ישראלית את בחירתו של ראש הממשלה.

אמנון רובינשטיין: רבותי, יש גם היבט קומי בדוח מבקר המדינה שלא הובא לידיעת הציבור.

אמנון רובינשטיין: במכתב גיוס התרומה לחברת "אננקס" הזאת נאמר, שהכספים נדרשים לא למען בחירתו של אריאל שרון כראש ממשלה אלא למען דבר חשוב ביותר: להצלחת תהליך השלום, משום שהמטרה היא להשקיע בפרויקטים משותפים ובעיקר להכין את הציבור בשתי האומות, כלומר האומה הישראלית והאומה הפלסטינית, ליצור אטמוספירה של דו-קיום.

אמנון רובינשטיין: כלומר, ראש ממשלה מטעם הליכוד, מגייסים למענו כספים בעילה של דו-קיום בין העם הפלסטיני והעם הישראלי.

אמנון רובינשטיין: זה מה שנקרא COMIC RELIEF, אתנחתה קומית בטרגדיה ישראלית.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש בשם סיעתי להביע אי-אמון בראש הממשלה בגלל העניין הזה, שהוא נותן את ידו למימון עברייני לקניית שלטון בכסף.

אמנון רובינשטיין: נכון שהיו גם ממצאים חמורים לגבי ראש הממשלה הקודם, אבל זה בכלל לא מטהר את השרץ.

אמנון רובינשטיין: כאן המעשה הוא חמור, וחמור שבעתיים, מכיוון שהוא כרוך גם בהונאת התורמים שנדרשים לתרום למען השלום והדו-קיום, כשהכוונה היא לממן את בחירתו של ראש הממשלה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראש הממשלה אמר שהוא לא ידע מכל הפרשה הזאת.

אמנון רובינשטיין: בנו, שעמד בראש חברת-הקש הזאת, אמר שהוא לא מוכן לענות, משום שהוא לא רוצה להפליל את עצמו.

אמנון רובינשטיין: גם אני בעד אי-הפללה עצמית – חבר הכנסת לפיד, אתה דיברת ברדיו בעניין זה; גם אני נגד הפללה עצמית, אבל צריך לדעת מה המטרה של האיסור על הפללה עצמית.

אמנון רובינשטיין: המטרה היא להגן על הפרט מפני השלטון ולא להגן על השלטון מפני הצדק.

אמנון רובינשטיין: אני מסכים שהיום יש איסור על הפללה עצמית, אבל לדעתי ראוי הדבר.

אמנון רובינשטיין: אמרתי זאת גם בפרשת דרעי, גם כאשר העניין נדון לגבי ראש הממשלה ברק וגם לגבי ראש הממשלה שרון ובנו.

אמנון רובינשטיין: אסור שתהיה זכות שתיקה לאנשי ציבור לגבי כספי ציבור, מפני שזאת לא המטרה של האיסור.

אמנון רובינשטיין: המטרה היא שהמשטרה לא תיטפל אלי ולא תאלץ אותי להפליל את עצמי, אבל לגבי אנשי ציבור שמגייסים כסף ציבורי אין מקום לזכות שתיקה כזאת.

אמנון רובינשטיין: זה עניין מרכזי, ולכן, אף שהחוק מתיר להם היום זאת, לדעתי זה לא ראוי.

אמנון רובינשטיין: הנורמה הראויה צריכה להיות, שאיש ציבור נותן את הדין על כל מעשיו, ובעיקר על כספי ציבור.

אמנון רובינשטיין: אני חושב, ששתיקתו של בנו של ראש הממשלה היא דבר חמור ביותר, ואי-תגובתו של ראש הממשלה לגבי השתיקה הזאת חמורה שבעתיים.

אמנון רובינשטיין: רבותי, יש לי גם כמה הרהורים פילוסופיים.

אמנון רובינשטיין: ראשי ממשלה או מועמדים לראשות ממשלה אוספים כסף בשביל מה?

אמנון רובינשטיין: – כדי להיבחר.

אמנון רובינשטיין: הם רוצים להיבחר בשביל מה?

אמנון רובינשטיין: – כדי לעשות משהו.

אמנון רובינשטיין: מה עשתה הממשלה הזאת בעניינים קיומיים?

אמנון רובינשטיין: ידידי ועמיתי חבר הכנסת שריד נגע בחלק מהבעיות ואני רוצה לגעת בחלק אחר של הבעיות.

אמנון רובינשטיין: יש כמה בעיות שמעיקות על הציבור הישראלי, וראש הממשלה והממשלה אפילו לא מסמנים כיוון כלשהו.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה למנות רק שלוש מועקות כאלה.

אמנון רובינשטיין: מועקה של הגיוס השווה לצה"ל.

אמנון רובינשטיין: הרי לא ייתכן שדווקא בימי מצוקה כאלה חלקים גדולים כל כך של הציבור היהודי יהיו פטורים מגיוס לצה"ל מכוח איזו חסינות.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת לשעבר חיים אורון ואני הגשנו עתירה לבית-המשפט הגבוה לצדק כדי לחזור למה שהיה קיים לפני 1977 – מכסה מוגבלת של פטורים כאלה, אבל לממשלה אין עמדה בעניין הזה, היא רק דוחה את ההחלטה, היא לא מקבלת כיוון, היא לא אומרת לציבור הישראלי שהיא מתכוונת לכך וכך, היא שותקת.

אמנון רובינשטיין: זה עניין שמעיק על כל חייל, על כל חייל מילואים, על כל משפחה של חייל שמשרת בשטחים ועל כל מי שאיבד את יקיריו במלחמה הזאת.

אמנון רובינשטיין: בימים כאלה, כאשר אנחנו באמת במצוקה ביטחונית כל כך גדולה, לא ייתכן שהממשלה תאמר: אין לנו מה לומר בעניין הפטור המתמשך הזה לא בגלל "תורתו אומנותו"; הפטור הוא פטור לסקטור גדול באוכלוסייה שמיוצג בצורה מאוד מסיבית בכנסת, שבניו אומרים: לא לנו המלחמה הזאת, לא לנו העול הזה, לא לנו הנטל הזה, לא לנו הדאגה הזאת, לא לנו הסכנה שניפול בשבי של ה"חיזבאללה", לא לנו דאגתכם.

אמנון רובינשטיין: לממשלה ולראש הממשלה אין עמדה בעניין הזה.

אמנון רובינשטיין: דבר שני, המשק נמצא במצב כלכלי קשה מאוד, כל אחד יודע זאת.

אמנון רובינשטיין: כל מומחה כלכלי מסכים שדרושה רפורמה במס: יותר מיסוי על הון ופחות מיסוי על עבודה, הרחבת בסיס המס.

אמנון רובינשטיין: לממשלה אין עמדה, לשר האוצר אין עמדה.

יהודית נאות: הוא שר החינוך, הוא לא שר האוצר.

ענת מאור: הוא עוסק בהרס החינוך.

אמנון רובינשטיין: סליחה, מייד אגיע לעניין הזה.

אמנון רובינשטיין: כלומר, הכנסת, שהוצעה בפניה הצעת חוק בעניין רפורמה במס, נשארת ללא יוזמה, ללא כל הנהגה ממשלתית בעניין כל כך קיומי לפרנסתם של מאות אלפי ישראלים, מפרנסים בענפי התיירות, בענפי ההיי-טק, בתעשייה, בחקלאות, שלא יודעים איך להוציא את לחמם מהארץ ונוסף על כך צריכים לשלם מס הכנסה ומקדמות מס הכנסה.

אמנון רובינשטיין: הממשלה לא אומרת להם שום דבר, כלום, היא לא אומרת להם מה יהיה גורלם.

אמנון רובינשטיין: לבסוף אני רוצה לומר דבר אחד: מתרחשת בכנסת שערורייה שבועית של העברת כספים על-פי המלצת הממשלה, ובעיקר משרד החינוך, למגזר החרדי, לבתי-הספר של המגזר החרדי, ללא כל קריטריונים, אפילו ללא קיום הוראת בג"ץ על תוכנית-ליבה משותפת לבתי-הספר החרדיים.

אמנון רובינשטיין: הוועדה לענייני ביקורת המדינה תעסוק בזה גם לפי תביעה של חבר הכנסת יוסי שריד וגם לפי הודעת מבקר המדינה על כך שהוא יעסוק בנושאים האלה, אבל אני רוצה, זה לא עניין של ביקורת המדינה, זה עניין של הכנסת ושל הממשלה.

אמנון רובינשטיין: ראש הממשלה רואה, שרי הממשלה רואים איך זרם אחד מועדף על פני זרם שני, שיש אפליה בין תלמיד לתלמיד, שהחלטה של בית-המשפט העליון בעתירה שהגיש חבר הכנסת פריצקי לא מתבצעת.

אמנון רובינשטיין: אני אומר לשרת החינוך: את מפירה את החלטת בית-המשפט העליון בעניין הזה של קיום תוכנית-ליבה משותפת.

אמנון רובינשטיין: אגב, חינוך דתי, אדוני היושב-ראש, קיים בהרבה מדינות, אבל איפה יש חינוך דתי שלא מלמד את הילדים שלו לא שפה זרה ולא מתמטיקה ולא אזרחות ולא דמוקרטיה וגם לא תנ"ך כפי שאנחנו מבינים אותו?

אמנון רובינשטיין: לא, לא בלי תנ"ך לא כפי שאנחנו מבינים אותו, בלי לימודי תנ"ך.

אמנון רובינשטיין: אני חושב, שמכל הסיבות האלה ועוד סיבות רבות שמפאת קוצר הזמן אני לא יכול למנות, מגיע לראש הממשלה אי-אמון של הכנסת.

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת רובינשטיין.

אברהם בורג: חבר הכנסת יוסף לפיד – יחסה של הממשלה לדרישות המפלגות הדתיות, אי-אמון בראש הממשלה, בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני מברך את חבר הכנסת רובינשטיין, שעסק בנושא של השתמטות החרדים מהשירות הצבאי וחסך ממני את החזרה על הדברים האלה, שכבר הזכרתי אותם פעם או פעמיים בכנסת.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, המדינה נמצאת במשבר כלכלי חמור, ובכל הנוגע למשברים הכלכליים, המצב הוא שהם מתחילים לפני שהם מורגשים בציבור הרחב.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו צפויים לפיטורי עשרות אלפי עובדים, והאבטלה תעלה על 10%.

יוסף (טומי) לפיד: אין כסף לשלם שכר הוגן למרצים בכירים באוניברסיטאות, יש שביתה של משרדי רווחה, אין כסף לשלם ביטוח מלא לאנשי מילואים, מפעלים נסגרים ועוד ייסגרו, משבר חמור בהיי-טק, הממשלה לא יכולה לבצע את תוכניות התשתית שלה כי אין לה כסף, אין מספיק כסף למסכות גז, אנחנו נמצאים במצב כלכלי קשה מאוד.

יוסף (טומי) לפיד: רק למטרה אחת יש כסף במדינת ישראל.

יוסף (טומי) לפיד: השבוע 81 מיליון שקל נוספים עוברים למערכת החינוך של החרדים והדתיים, המטרה היחידה במצבנו הנוכחי שעליה אפשר לבזבז כסף.

יוסף (טומי) לפיד: אבל כמובן זה לא הכול, לא מסתפקים ב-81 מיליון שקל, כי בעוד יומיים ועדת הכספים, בראשותו של הגזלן הראשי מר ליצמן, תוסיף 10 מיליוני שקל, חצי ל"מעיין החינוך התורני" וחצי לחינוך המיוחד של אגודת ישראל, וזאת נוסף על מאות מיליוני השקלים שכבר קיבלו כאתנן כדי לתמוך בממשלה הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: לזה ורק לזה יש כסף.

יוסף (טומי) לפיד: זאת אומרת, המבחן היחיד שממשלה כביכול לאומית מכירה בו לצורך תוספת תשלום מסיבי זה השתמטות מצה"ל, וזו ממשלה שמעמידה פנים שהאינטרסים הלאומיים הם לנגד עיניה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני השר נוה, שמכבד אותנו בנוכחותו, איך אתה מרגיש עם זה?

יוסף (טומי) לפיד: איך המצפון הלאומי שלך מרגיש עם זה?

יוסף (טומי) לפיד: איזה שיר היה כותב על זה אורי צבי גרינברג?

יוסף (טומי) לפיד: מה היה אומר על זה מנחם בגין?

יוסף (טומי) לפיד: איך היה מרגיש עם זה ז'בוטינסקי, אם היו אומרים לו שיורשיו הרוחניים התנו מתן תשלום בכך שאנשים ישתמטו מהשירות בצה"ל?

יוסף (טומי) לפיד: אני האזנתי לנאומו של ראש הממשלה, ואני מכבד את ראש הממשלה, ואני לא מקנא בצרות המתרגשות עליו, אבל תשאלו את עצמכם, האם הנאום הזה שיקף את המצב הלאומי ואת המצב הבין-לאומי?

יוסף (טומי) לפיד: האם מי ששמע היום את הנאום – אגב, אני רוצה להעיר הערה סמנטית; ראש הממשלה כל הזמן אומר: המטבחון החליט, המטבחון החליט, המטבחון החליט.

יוסף (טומי) לפיד: אני לא חושב שנאה ויאה שראש ממשלה, בהודעה רשמית מעל דוכן הכנסת, ידבר על "מטבחון".

יוסף (טומי) לפיד: זה סלנג של העיתונות.

יוסף (טומי) לפיד: המטבחונים לא מחליטים שום דבר מלבד על ביצה מקושקשת.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, אבל עכשיו ברצינות; תחשבו מה קורה בעולם, תחשבו על אפגניסטן, תחשבו על הטרור באמריקה, תחשבו על השלכותיו עלינו ועל העולם ועל הדורות הבאים, ותחפשו בנאומו של ראש הממשלה איזשהו רמז לכך שיש עכשיו תקופה חדשה בעולם, שמשנה את כל כללי המשחק שעל-פיהם התנהלו עד עכשיו דברים אצלנו, באמריקה ובכל מקום.

יוסף (טומי) לפיד: איפה זה היה בנאום הזה?

יוסף (טומי) לפיד: איפה היתה המודעות לכך שצריך לחשוב ולא לחזור כמו תוכים על אמרות שחוקות שהשתמשו בהן עשרות שנים, והרכבת עוברת ואנחנו לא שמים לב, ואנחנו נישאר, רבותי, על הרציף בודדים.

יוסף (טומי) לפיד: מה שהכנסת הזאת היתה צריכה לעשות, ואדוני היושב-ראש, אני יודע שזה מוגזם לדרוש מהכנסת לעשות זאת – היא היתה צריכה לחשוב, לחשוב מה קורה עכשיו למדינת ישראל לא בקונטקסט של מפלגה זו או אחרת, לא בקונטקסט של התנגחות פוליטית קטנונית, אלא בקונטקסט של שינוי מסיבי בהיסטוריה העולמית.

יוסף (טומי) לפיד: איפה ראית זכר לזה הן בדבריו של ראש הממשלה והן בדבריו של ראש האופוזיציה?

יוסף (טומי) לפיד: ראית רק הנאה קטנונית של דקירות הדדיות בלי להבין שיש פה רעידת אדמה, קטסטרופה כלל-עולמית, שמצד אחד מפילים את הבניינים הגדולים ביותר בניו-יורק ומצד שני שולחים רעלים לבני-אדם.

יוסף (טומי) לפיד: אני לא רוצה לתת רעיונות לאף אחד, אבל מי ימנע ממישהו לשלוח 120 מעטפות עם טלק, לא עם "אנתרקס", גם לא עם הירואין, עם טלק, ואם אנחנו נקבל 120 מעטפות עם טלק, אתה תסגור את הכנסת לשבועיים עד שהמשטרה תבדוק כל טלק.

יוסף (טומי) לפיד: העולם השתנה, ואף אחד פה לא מדבר על כך ולא רוצה להבין את זה, וזאת ההתחלה, כי בעוד כמה שנים למטורפים יהיה נשק גרעיני.

יוסי שריד: אז מה השתנה בהשקפת העולם שלך?

יוסף (טומי) לפיד: אדוני שריד, אני מנסה לחשוב על הקונסקוונציות של מה שקורה.

יוסף (טומי) לפיד: אתה אפילו לא מעמיד פנים, אתה רק מחפש חוכמולוגיות קטנות ודקירות בסיכות ובסכינים.

יוסף (טומי) לפיד: אני אומר לך, תשמע – –

יוסי שריד: אז מה המסקנה שלך?

יוסף (טומי) לפיד: – – אחד המראות שרודפים אותי הוא צילומים של יהודים בשנות ה-30 רוקדים באיזו מסיבה, תמימים ולא מבינים מה קורה מסביבם ומה צפוי להם, ואני אומר לך שיקראו פעם את הנאומים שהושמעו פה לפני היום על-ידך ועל-ידי שרון ויגידו: מה, האנשים האלה לא הבינו מה קורה בעולם?

יוסי שריד: מה אתה מבין?

יוסף (טומי) לפיד: אתה יודע מה?

יוסף (טומי) לפיד: אני אומר לך שאני – – –

קריאות: – – –

יוסף (טומי) לפיד: אני אומר לך דבר אחד.

יוסף (טומי) לפיד: אני מבין דבר אחד לפחות, שאנחנו לא מבינים מה באמת צפוי לנו, וצריך לעשות על בסיס זה חישוב מחדש של כל ה-TENETS, של כל הסעיפים שעל-פיהם התקיימו הבית הזה, המדינה הזאת, העולם הזה עד עכשיו.

קריאה: – – –

יוסף (טומי) לפיד: יש עולם שונה, והכנסת הזאת מתבקשת לתת את דעתה על כך.

יוסף (טומי) לפיד: בממשלה שיש בה מריבות קטנוניות בין שריה ומפלגותיה – זה עוזב, זה נכנס, זה יוצא, זה נוזף – בממשלה שלא מתפנה, ראש הממשלה אין לו דקה אחת פנויה לשבת ולחשוב – – –

רן כהן: – – –

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, הקריאה שלי היא – אל תתקוממו מזה – – –

נסים זאב: – – –

יוסי שריד: – – –

יוסף (טומי) לפיד: לפחות הש"סניקים עושים משהו.

אברהם בורג: עוד דקה.

אברהם בורג: אל תפריעו לו, יש לו עוד דקה לסיים.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, אנשי ש"ס לפחות מתפללים.

יוסף (טומי) לפיד: זה מעולם לא עזר לאף אחד, אבל זו לפחות בריחה מהמציאות.

יוסף (טומי) לפיד: אבל מי שרוצה להתעמת עם המציאות – – –

יוסי שריד: אנחנו מודים לך, חבר הכנסת לפיד, על זה שסיפרת לנו שיש "אנתרקס", כי לא ידענו שיש "אנתרקס".

יוסף (טומי) לפיד: לפי הנאום שלך, לא ידעת.

יוסי שריד: זה ששני מגדלים התמוטטו – את זה גם כן אנחנו יודעים.

יוסי שריד: היה לך חודש ימים – – – תן לנו איזו מחשבה שחשבת בחודש האחרון.

אברהם בורג: זה, כנראה, יהיה בהצעה הבאה.

אברהם בורג: תודה.

יוסף (טומי) לפיד: אני מסיים.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני ראש מרצ, המחשבה שלי היא – –

יוסי שריד: חוץ מהטלק.

יוסף (טומי) לפיד: – – שאני חייב ואתה חייב וראש הממשלה חייב לחרוש מחדש את כל התלמים ולבוא עם – – –

יוסי שריד: – – –

רן כהן: – – –

יוסף (טומי) לפיד: או.

יוסף (טומי) לפיד: קיי.

יוסף (טומי) לפיד: , כשאני אדע מה התוצאות של זה שאני חשבתי, אודיעך.

יוסף (טומי) לפיד: אתה תתחיל לחשוב.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לדובר הבא, חבר הכנסת עסאם מח'ול, בשם סיעת חד"ש: החלטת הקבינט המדיני שלא לאפשר את החזרת תושבי אקרית ובירעם.

יוסי שריד: חודש ימים – – –

יוסף (טומי) לפיד: – – – זה לא מזיק שאני מבקש לחשוב.

יוסי שריד: אדם חושב חודש ימים ולא יצא לו שום דבר מהראש – זה מדכא.

יוסי שריד: שמע, זה יכול לקרות לכל אחד.

יהודית נאות: חבר הכנסת שריד, תחזור על זה עוד אלף פעם, לא שמענו.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד.

יוסי שריד: חודש ימים?

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, בבקשה.

אברהם בורג: תודה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בפתיחת דברי אני מוכרח להגיד, שכל הנאומים ששמעתי היום, במושב הזה, לרבות נאומו של ראש הממשלה, זועקים כולם לשמים, שהממשלה הזאת צריכה ללכת הביתה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, תיקון העוול ההיסטורי הנורא כלפי עקורי אקרית ובירעם איננו חסד שצריך לעשות להם, אלא חובה מוסרית, פוליטית ואנושית, שבלעדיה הדמוקרטיה הישראלית תמשיך להיות פגומה, נגועה בגזענות וחד-לאומית, ואת זאת מבטלים לא על-ידי צרחות נגד העולם בדרבן, אלא על-ידי החלטה צודקת כאן ועכשיו באקרית ובבירעם.

עסאם מח'ול: בהחלטת ועדת השרים לענייני אקרית ובירעם השבוע מורידה הממשלה לטמיון עוד הזדמנות – לא של העקורים לשוב, אלא של המדינה להסיר כתם שחור מעל מצחה ולמחוק אות קין וקלון מעל פניה והתעמרות באזרחיה רק בגלל שייכותם הלאומית.

עסאם מח'ול: החלטת ועדת השרים לענייני אקרית ובירעם להתבצר דווקא מאחורי החלטת הממשלה מ-1972, שמתנגדת באופן מוחלט לשיבת עקורי שני הכפרים ליישוביהם, ביטלה באחת את המהות שבהמלצות ועדות השרים תחת שלוש הממשלות האחרונות, אשר ביסודן עומדת ההכרה בזכות העקורים לשוב ולבנות את יישוביהם וההכרה של הדרג הצבאי והאזרחי כאחד, שהסיבות שתוארו כסיבות ביטחוניות ומנעו עד כה את ביצוע החלטות בג"ץ בזכות שיבת העקורים – סיבות אלה אינן קיימות עוד.

עסאם מח'ול: החלטה זו של ועדת השרים, על-פי כל היגיון, הינה החלטה אטומה, מטומטמת, של ממשלה שצריכה ללכת הביתה, ומהר.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, בעתירה של עקורי אקרית, הנדונה בבג"ץ מאז 1996, בנושא אקרית, ובעיקרון משליכה על בירעם, מבקשים העותרים מבג"ץ להכריע שזכותם לשוב הביתה לנחלת אבותיהם היא זכות יסוד השואבת כוחה מחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, אשר מעניק מעמד חוקתי לחופש הקניין.

עסאם מח'ול: לאור ההכרה שאליה הגיעה ועדת השרים מאז, כי אין עוד כל מניעה ביטחונית לשובם של העותרים לכפרם, כפי שטענו, הרי שמניעה מהעותרים לחזור אל הכפר מעלה חשד, כי ההתנגדות מושתתת על דעה קדומה ועל מטען פוליטי ואידיאולוגי שיש בו משקעים אפלים.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אין לי ספק שהמשקעים האפלים מפעפעים מהחלטת ועדת השרים שעל סדר-היום, ועל הכנסת לשלוח את הממשלה הזאת פעם נוספת הביתה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, המהלך שהחל בממשלת רבין ב-1993 ונמשך תחת שלוש הממשלות הקודמות, ובמרכזו הכרה בזכות העקורים לשוב, נקטע קודם להשלמתו לא בגלל ויכוח על עצם הזכות לשוב, אלא בגלל המשך הוויכוח וההסתייגויות בעניין הקביעה הסופית של מרחב אקרית ובירעם, זכויות השבים וזכויות התכנון והבינוי.

עסאם מח'ול: השאלה המוסרית, הפוליטית והאנושית העומדת כיום היא, האם תשכיל המדינה לממש את זכותם הטבעית, הבלתי-מעורערת והמעוגנת בהחלטת בג"ץ של עקורי אקרית ובירעם לשיבה בלי לפגוע ביישובים שקמו על אדמות העקורים, אך בו בזמן בלי לפגוע בזכויות הצודקות והחד-משמעיות של העקורים, על היסודות כדלקמן: 1.

עסאם מח'ול: החזרת כל תושבי אקרית ובירעם לכפריהם בהתאם למספר המשפחות הקיימות בפועל וללא הגבלה.

עסאם מח'ול: 2.

עסאם מח'ול: ביטול הפקעת הקרקעות השייכות לעקורי אקרית ובירעם.

עסאם מח'ול: 3.

עסאם מח'ול: החזרת תושבי אקרית ובירעם לגלעין ההיסטורי של הכפר, הכולל בין היתר את הכנסייה ואת בית-הקברות.

עסאם מח'ול: 4.

עסאם מח'ול: ביטול הכרזת השטח של גלעין הכפר והכנסייה כאזור עתיקות.

עסאם מח'ול: 5.

עסאם מח'ול: הכרזה על צורת היישוב ככפר ערבי לפי המצב שהתקיים בפועל לפני הגירוש וההריסה.

עסאם מח'ול: צורת היישוב המוצעת לאקרית ובירעם כיישוב קהילתי אינה תואמת את אורח החיים של התושבים ואת המבנה החברתי והכלכלי שלהם.

עסאם מח'ול: להזכירך, אדוני השר, בחירה להתיישב ביישוב קהילתי היא בחירה אידיאולוגית, אשר נתונה לבחירתם של התושבים עצמם בלבד.

עסאם מח'ול: 6.

עסאם מח'ול: הגדרת שטח התכנון של הכפר והקצאת קרקעות לשימושים השונים בצורה אשר תיתן מענה על צרכים המיידיים והעתידיים של התושבים.

עסאם מח'ול: נקודות אלה יוכלו להוות בסיס הגיוני קביל לפתרון אמיתי משכנע, הוגן וריאלי של הבעיה, וזו אבן הבוחן ליכולתה של הממשלה לפתוח עידן חדש עם האזרחים הערבים במדינה.

עסאם מח'ול: בשנת 1990, בבג"ץ של יוסף ז'רז'בסקי, קבע השופט ברק: "המדינה באמצעות הפועלים בשמה היא נאמן של הציבור, ובידיה הופקדו האינטרס הציבורי והנכסים הציבוריים לשם שימוש בהם לטובת הכלל.

עסאם מח'ול: מעמד מיוחד זה הוא המטיל על המדינה את החובה לפעול בסבירות, ביושר, בטוהר לב ובתום לב.

עסאם מח'ול: אסור לה למדינה להפלות, לפעול מתוך שרירות או חוסר תום לב, או להימצא במצב של ניגוד עניינים.

עסאם מח'ול: עליה לקיים את הצדק הטבעי.

עסאם מח'ול: קיצורו של דבר, עליה לפעול בהגינות".

עסאם מח'ול: האם יש איזה קשר, ולו המקרי ביותר, בין הגינות לבין החלטת ועדת השרים, אדוני השר?

עסאם מח'ול: המדינה פעלה בניגוד לדברי השופט ברק כאן.

עסאם מח'ול: היא פעלה לא בסבירות, לא ביושר, לא בטוהר לב ולא בתום לב.

עסאם מח'ול: היא הפלתה ופעלה מתוך שרירות וחוסר תום לב ופעלה ביודעין על מנת שלא לקיים את הצדק הטבעי.

עסאם מח'ול: ברור, אדוני השר נוה, שלא הביטחון ומדיניות הביטחון הם שעומדים מאחורי ההחלטה הזאת, אלא ביטחון המדיניות האומללה של חמישה עשורים הוא שעומד מאחורי ההגנה המופלאה שהגנת בטלוויזיה ובתקשורת על ההחלטה הזאת.

עסאם מח'ול: השר המתאם הזהיר את העקורים, שישראל לא תחזור לגבולות שהיו לפני 1948.

עסאם מח'ול: בשבילו ערבים תמיד מחוץ לגבול, תמיד מהצד השני של הגבול, הוא טרם הפנים שאקרית ובירעם בתוך ישראל מאז 1948.

עסאם מח'ול: היחסים בין המדינה לאזרחיה, וליתר דיוק עקוריה הערבים, הם עניין של גבולות.

עסאם מח'ול: האזרחים הערבים מהווים לדידם של השר וממשלתו שאלה ביטחונית, שאלה של גבולות, ולא שאלה אזרחית, חברתית או פוליטית.

עסאם מח'ול: השר הגדיל לעשות כאשר סיפר, שלא תהיה בצל ממשלתנו חזרה לזכויות היסטוריות – "אי-אפשר להחזיר את השעון אחורנית".

עסאם מח'ול: שר שכל האידיאולוגיה שלו, כל הפגיעה באינטרס של שני העמים שחיים כאן, בשלום, בנויה על-ידי התנהגותו והתנהגות ממשלתו בהסתמך ובהתבסס על ההיסטוריה ועל המיתוסים למיניהם, הוא זה שאומר שהוא לא יתייחס להיסטוריה בת 50 השנים האחרונות.

עסאם מח'ול: לא יהיה.

עסאם מח'ול: השר והממשלה נפלו בפח שהם רצו להפיל בו אחרים.

עסאם מח'ול: שנה שלמה מנהלים מלחמה ומנסים לשכנע את הציבור בישראל שהם נקלעו למלחמה, נדחפו למלחמה הזאת, לפינה הזאת, פינת הקטל והמוות והדם היומיומי.

עסאם מח'ול: ממשלת אוכלי מוות, שמסבירה את זה על-ידי כך שהפלסטינים התעקשו להעמיד את זכות השיבה לדיון במשא-ומתן, וזכות השיבה בשבילם משנה את האופי הדמוגרפי של ישראל ומסכנת את אופיה, לכן זאת הכרזת מלחמה.

עסאם מח'ול: כאן נחשף השקר, אדוני השר, כאן נחשף השקר הגס שלכם, שבשמו הבאתם לרצח מאות משני העמים במשך השנה האחרונה, כי תושבי אקרית ובירעם לא משנים את האופי הדמוגרפי של מדינת ישראל.

עסאם מח'ול: מה הסיבה האמיתית?

עסאם מח'ול: תגידו לציבור בישראל שאתם מתעקשים שלא להכיר באיזו זכות של האוכלוסייה הערבית, של האזרחים של המדינה הזאת בגלל שייכותם הלאומית.

עסאם מח'ול: זאת הפאדיחה שלכם.

עסאם מח'ול: התבשרנו היום על החלטתו אתמול של היושב-ראש, חבל שהוא שאיננו כאן כרגע, היושב-ראש בורג, הנוגעת לסדר הדיונים בכנסת, מה מותר לומר ומה אסור – –

מוחמד ברכה: תוכן הדיונים.

עסאם מח'ול: – – מה מביך את ארצות-הברית ומה לא מביך את האדמיניסטרציה האמריקנית.

עסאם מח'ול: אני אומר, שההכרזות האלה וההחלטות האלה מסוכנות, אדוני היושב-ראש, הן מסוכנות לכנסת – מרוקנים אותה מתוכנה ופוגעים באושיות הדמוקרטיה.

עסאם מח'ול: זכותנו להעלות כאן את העמדה החד-משמעית נגד התוקפנות, נגד המלחמה התוקפנית האומללה, המלוכלכת, שהיא חלק מהטרור הבין-לאומי ונעשית בשם מיגור הטרור הבין-לאומי, שמנהלת ארצות-הברית באפגניסטן.

עסאם מח'ול: זה הקול שאי-אפשר להחניק, זה הקול שאי-אפשר להשתיק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בשם סיעת בל"ד, יציג הצעת אי-אמון בעניין החלטת הממשלה שלא להחזיר את עקורי אקרית ובירעם ומדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, ההחלטה שהיתה אמורה למנוע תקדים, לפי הגיונה, של חזרת פלסטינים לכפריהם, או לפחות אזרחים ערבים ממדינת ישראל לכפריהם, היא עצמה החלטה תקדימית, מכיוון שכאן יש החלטה רשמית של ממשלת ישראל להתנכר להבטחות ולהפר הבטחות, ואפילו להפר החלטות של בג"ץ.

עזמי בשארה: לדעתי, זאת החלטה תקדימית כשלעצמה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, כל הדיון הזה, האם ההחלטה הזאת, האם החזרה של תושבי אקרית ובירעם לכפריהם מהווה תקדים או לא, היא כיסוי משפטי לבעיה כאילו פוליטית.

עזמי בשארה: אין כאן תקדים משפטי.

עזמי בשארה: כל משפטן במדינת ישראל יודע שאין כאן תקדים משפטי, מכיוון שהמקרה של אקרית ובירעם הוגדר משפטית כמקרה מיוחד על-ידי בג"ץ.

עזמי בשארה: אולי יש תקדים פוליטי, ואני לא רואה שום רע בתקדים הפוליטי.

עזמי בשארה: כלומר, העקורים, אזרחי מדינת ישראל, יחזרו לכפריהם – מה מסוכן בתקדים הזה?

עזמי בשארה: יש עקורים אחרים, יש גם תושבי ספוריה ואל-בירווה ועין-ע'זאל ואום-אלזינאת וסוחמאתה ואחרים.

עזמי בשארה: פוליטית, אנחנו הרי דורשים את חזרתם עכשיו, בלי שיהיה תקדים.

עזמי בשארה: אם תושבי אקרית ובירעם יחזרו או לא יחזרו, זה לא ישנה כהוא זה בעמדתנו ששאר העקורים, שהם אזרחי מדינת ישראל, צריכים לחזור לרכושם וצריך להחזיר להם את רכושם.

עזמי בשארה: מבחינה זאת, ההחלטה לא משנה את עמדתנו הפוליטית.

עזמי בשארה: משפטית אין כאן שום תקדים.

עזמי בשארה: בידי, אדוני היושב-ראש, הדיון המעניין ביותר, לדעתי, שניהלו גדולי שופטי מדינת ישראל, אלה שהקימו את המשפט במדינה הזאת.

עזמי בשארה: הדיון בבג"ץ משנת 1951, ההחלטה היא מ-26 ביוני 1951.

עזמי בשארה: חתומים עליה ד"ר שניאור זלמן חשין, השופט חשין, והרב שמחה אסף, שהיה רב ושופט באותו זמן – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השופט חשין, זיכרונו לברכה, לא השופט היום.

עזמי בשארה: לא, אבא שלו.

עזמי בשארה: – – והשופט זוסמן; אלה שהקימו בעצם את מערכת המשפט הישראלית.

עזמי בשארה: הדיון שמתנהל ביניהם, אדוני היושב-ראש, הוא לא אם הובטח לתושבי אקרית ובירעם לחזור או לא, על זה אין דיון; הם מנהלים דיון אם המשיבים הבטיחו לתושבי אקרית ובירעם לחזור תוך זמן קצר או שהם לא הגדירו את הזמן.

עזמי בשארה: על זה מתנהל הדיון.

עזמי בשארה: פשוט לא ייאמן, חשבנו שבכלל התקיים דיון אם הובטח לאנשים האלה לחזור לכפריהם.

עזמי בשארה: אין דיון כזה.

עזמי בשארה: המשיבים, בשם המדינה, אומרים: הבטחנו להם לחזור, אבל לא תוך זמן קצר, לא הגדרנו מתי.

עזמי בשארה: הבג"ץ לא מקבל את טיעונם ואומר:

עזמי בשארה: תוך זמן קצר ולא תלוי במה שהבטחתם, אלא בכמה זמן היה האזור שטח צבאי סגור.

עזמי בשארה: ברגע שהוא כבר לא שטח צבאי סגור, אין לכם שום סיבה למנוע מהאנשים האלה לחזור לכפריהם.

עזמי בשארה: אין שום דיון על זכותם לחזור.

עזמי בשארה: שום דיון.

עזמי בשארה: כולם מודים בכך שהובטח להם לחזור, ושזה לא היה בזמן הלחימה, אלא אחרי.

עזמי בשארה: לא היתה שם שום מלחמה, אלא אחרי תום הלחימה.

עזמי בשארה: לכן משפטית אין כאן תקדים; פוליטית, אולי – אבל אנחנו תומכים בתקדים הפוליטי.

עזמי בשארה: אם עכשיו לא יחזירו את תושבי אקרית ובירעם, אני אפסיק לבקש שתושבי סוחמאתה יחזרו, או אל-בירווה, או ספוריה?

עזמי בשארה: אני לא אפסיק.

עזמי בשארה: לכן פוליטית ההחלטה הזאת לא משכנעת אותי.

עזמי בשארה: משפטית, אין תקדים.

עזמי בשארה: יש פה מקרה מיוחד, שבג"ץ והמשיבים בשם המדינה מודים בכך שהבטיחו לאנשים לחזור, והדיון היה אם תוך זמן קצר או לא.

עזמי בשארה: לדעתי, אחרי 50 שנה כבר הוכרע הזמן הקצר.

עזמי בשארה: לכל הדעות 50 שנה זה כבר לא זמן קצר.

עזמי בשארה: לכן, אדוני היושב-ראש, לדעתי אין כאן שום עניין משפטי.

עזמי בשארה: אני מאוד מצטער על כך שבמדינה מתוקנת דנים בבג"ץ אם לבצע החלטה קודמת של בג"ץ.

עזמי בשארה: מוזר מאוד שבמדינה מתוקנת דנים אם בכלל לבצע את החלטותיה של המערכת השיפוטית, ושבממשלה מקבלים החלטה ללכת ולהגיד: לא מבצעים.

עזמי בשארה: זה לא קורה במדינה מתוקנת, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד כמה שהבנתי משגת, אין הרבה החלטות של בג"ץ שלא בוצעו מייד, גם ממשלתיות, גם פוליטיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא היתה החלטה שלא בוצעה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני גם תהיתי תמיד על הסיפור הזה של הדיונים של ועדת השרים הקודמת להציע להם חלקות בנייה על אדמת מדינה.

עזמי בשארה: כאן יש ערך משפטי חוץ מהבטחה, למשל, שזה אפילו במשפט העברי תקיעת כף – הבטחה.

עזמי בשארה: אפילו במשפט העברי לפני המשפטים הכתובים האלה זה נחשב לערך יסודי כדי לקיים בכלל מערכת משפט.

עזמי בשארה: להפר הבטחה, ולהחליט ולפרסם שאנחנו הולכים להפר הבטחה, ועוד עם אזרחי המדינה ולא כוח אויב?

עזמי בשארה: הרי מפירים הבטחה לאויב בזמן הלחימה, אבל לאזרחי המדינה מפירים הבטחה שמבוססת גם בהחלטה משפטית?

עזמי בשארה: יש עוד ערך, אדוני היושב-ראש, שבלעדיו לא קיימת החברה הזאת – הקניין הפרטי.

עזמי בשארה: קניינם של הערבים הוא לא קניין פרטי?

עזמי בשארה: הוא לא ערך במשטר הקפיטליסטי הישראלי?

עזמי בשארה: הקניין הפרטי הוא רק אם זה לא ערבי?

עזמי בשארה: מותר להפקיע להם ואחר כך להחזיר אותם לחלקות שהן אדמת מדינה?

עזמי בשארה: מה עם קניינם הפרטי, רכושם הפרטי של האנשים האלה, שלא הופקע לאיזה מטרות של טובת הכלל, מוגדרות, ברורות?

עזמי בשארה: סתם.

עזמי בשארה: הערך הזה של הקניין הפרטי אינו קיים.

עזמי בשארה: אני לא מדבר עכשיו על ערכים לאומיים בדמוקרטיה וכו'.

עזמי בשארה: במשטר קפיטליסטי, אפילו אם הוא דמוקרטי, ערך הקניין הפרטי הוא ערך שעליו מושתתת שיטת המשפט הקפיטליסטית.

עזמי בשארה: אז מה עם הקניין הפרטי של האנשים האלה?

עזמי בשארה: למה הוא מופקע?

עזמי בשארה: אף אחד לא הסביר לנו.

עזמי בשארה: למה לא מחזירים להם את רכושם?

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש פה יחס לא של זרות, לא של ניכור.

עזמי בשארה: יש יחס של עוינות.

עזמי בשארה: יש יחס של עוינות של מדינת ישראל כלפי קניינם הפרטי של הערבים על הרכוש שנקרא אדמה, וזוהי עמדה אידיאולוגית, אפילו לא פוליטית, ויש פה בעיה.

עזמי בשארה: כל עוד העמדה האידיאולוגית הזאת מתקיימת, קשה לדבר על שוויון במדינת ישראל בתכנון, בבנייה, בפיתוח, בתעשייה, בכל דבר, כי הכול קשור בזכות הקניין על האדמה, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: הרי פה בדיוק, כפי שאמר עמיתי עסאם מח'ול, לא מדובר בעניין דמוגרפי.

עזמי בשארה: הרי מספר התושבים הערבים בגליל לא ישתנה אם תושבי אקרית יגורו בראמה או בכפר-יאסיף – ברור.

עזמי בשארה: פה מדובר ביחסם של הערבים לאדמה, לאדמתם.

עזמי בשארה: למדינת ישראל יש גישה אידיאולוגית – לא פוליטית – עוינת לאדמתם של הערבים כרכושם.

עזמי בשארה: אני חושב שאין שום דבר בעולם שיצדיק זאת, אבל צריך גם להיות ברור, אדוני היושב-ראש, כל עוד היחס הזה הוא בבסיס היחס לאוכלוסייה הערבית ולאזרחים הערבים במדינת ישראל, גם צריך להבין, תבינו את יחס הזרות שיש לאזרחים הערבים כלפי המדינה ומוסדותיה.

עזמי בשארה: אם הקרן הקיימת, או ממשלת ישראל מתייחסת לערבי ולקניינו הפרטי על האדמה כמשהו עוין, כמשהו שצריך לנתק, לשבור, אז תבינו שהיחס מהצד של האזרח הערבי הוא חשדני ולא בוטח במוסדות המדינה, מנושא תשלום המסים עד העמדה הפוליטית כלפי מוסדות המדינה.

עזמי בשארה: יש פה יחס של זרות, יש פה יחס של עוינות כלפי האזרח הערבי במדינת ישראל, וזה לא עניין של תקציבים לרשויות המקומיות, אדוני היושב-ראש, או אפליה בהשקעות בחינוך שאנשים פה רוצים – דרך אגב, האפליה הזאת ממשיכה והולכת ומעמיקה.

עזמי בשארה: זה עוד יותר יסודי, כי הבטחה לערבי איננה הבטחה, החלטת בג"ץ בעניין האוכלוסייה הערבית איננה החלטת בג"ץ, קניין פרטי איננו קניין פרטי, זה מאוד יסודי.

עזמי בשארה: זה יותר מדי יסודי בשביל לבסס יחס של אפליה.

עזמי בשארה: יש כאן, אדוני היושב-ראש, עוינות.

עזמי בשארה: אני מצטער להגיד, ככה לא מחליטה ממשלה לגבי אזרחיה.

עזמי בשארה: היא לא מסתכלת על אזרחיה ועל קניינם כעל סכנה, כעל משהו תקדימי.

עזמי בשארה: לדעתי, זה אות קין, הייתי אומר, בהיסטוריה של המשפט הישראלי, ועכשיו, בהיסטוריה של התייחסותה של ממשלת ישראל למשפט הישראלי ולערכי משפט בכלל ולדמוקרטיה ולאזרחות ולשוויון.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, כפי שאמרתי, אם מקבלים את ההחלטה הזאת או לא מקבלים אותה, משפטית אין כאן תקדים.

עזמי בשארה: המקרה של אקרית ובירעם הוא מיוחד, אבל פוליטית אני חושב שמצבם של תושבי ספוריה ואל-בירווה וכו' וכו' לא שונה, וזה גם לא שיבת פליטים שמשנה מאזן דמוגרפי.

עזמי בשארה: זה אותו עניין של היחס אל האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: איך מנמקים, אדוני היושב-ראש, במדינה הזאת את המושג המוזר שהיה כבר נושא לספרים ולבדיחות – נוכחים-נפקדים, מה זה אזרח במדינת ישראל; כפר שלם, כפר שעב בגליל, הוא כפר של נוכחים-נפקדים, כל הכפר.

עזמי בשארה: מה זאת אומרת נוכחים-נפקדים?

עזמי בשארה: מה זה אזרח מדינת ישראל – הוא נוכח, אבל לענייני הרכוש על האדמה הוא נפקד?

עזמי בשארה: רק לעניין הזה, כל שאר העניינים לא חשובים.

עזמי בשארה: רק לענייני קניינו על אדמתו הוא נפקד, כדי לחשב חוקית שהוא היה נעדר ואפשר להפקיע את אדמתו ולהעביר אותה לאפוטרופוס על נכסי נפקדים, כך שהוא קיים אבל רכושו הוא בניהול האפוטרופוס על נכסי נפקדים, שאחר כך עובר לחברת הביטוח, ואז באים החקלאים ומדברים על חלוקת אדמתו.

עזמי בשארה: גם חקלאים מהמושבים והיישובים וכו' עכשיו מדברים על הפרטה, הפרטת אדמתו.

עזמי בשארה: זה לא רכוש כללי, זה רכוש פרטי שלו.

עזמי בשארה: מה מפריטים פה?

עזמי בשארה: אם עושים הפרטה, תחזירו לו את אדמתו, זו ההפרטה.

עזמי בשארה: מה זה הפרטה?

עזמי בשארה: להחזיר לבן-אדם הפרטי הזה את אדמתו שהופקעה ממנו.

עזמי בשארה: זה הנושא, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: אני חושב שהוא מעמיק מכדי שהכנסת תעבור עליו ככה ותדון בו כלאחר-יד.

עזמי בשארה: לדעתי זה נושא מאוד עמוק, שמסמל את מהות היחסים בין האוכלוסייה הערבית לבין המדינה, ועוד פעם – זה לא עניין של פער, של אפליה, כמו שאני חושב שיש הרבה קבוצות; יש כאן אנשים, אני רואה אותם בכנסת, שמייצגים קבוצות שמופלות לרעה בחברה הישראלית, ברור, אבל פה זה לא עניין של אפליה.

עזמי בשארה: זו זרות, זו עוינות, זה ניכור, זה אי-הכרה במושגים בסיסיים, בשאלה מה זה אזרח וכו'.

עזמי בשארה: אני רוצה לנצל, אדוני, את שתי הדקות שנותרו לי כדי להגיד כמה דברים על הדיון המדיני שכל כך הסעיר את חבר כנסת לפיד.

עזמי בשארה: אני הבנתי שהוא מזועזע, שהעולם הזדעזע, שהיה כאן פשע דרמטי אדיר, וכולנו, אגב, מסכימים לזה – לגבי הפשע הזה שבוצע נגד האזרחים האמריקנים, אבל לא הבנתי מה הוא רוצה להגיד פוליטית.

עזמי בשארה: כל מסקנה פוליטית המתבקשת ממה שהיה שם, יכול היה להיות שהיא לא לטעמי, אבל בטוח-בטוח היא לא לטעמו.

עזמי בשארה: הרי מה שקורה היום בעולם, אף שלטעמי מדגישים את המרכיב הביטחוני בלוחמה בטרור – ויש טרור בין-לאומי, ללא ספק – כל מה שהולך זה בהדגשת המרכיב הביטחוני.

עזמי בשארה: לא המרכיב הכלכלי, לא המרכיב הסוציאלי, לא תהליך הגלובליזציה שקורה בעולם לעמים שלמים, לא למה שונאים את ארצות-הברית בעולם השלישי, במיוחד במדינות ערב – בסדר, זה ברור לי.

עזמי בשארה: מה שלא יהיה לרוחו הוא, שהיחסים בין ארצות-הברית למשטרים הערביים ה"מתונים" הולכים להתהדק, זה ברור שהם הולכים להתהדק.

עזמי בשארה: סוף-סוף ארצות-הברית השתכנעה מעמדתו של מובארק, שיש להילחם, כי נתנו מקלט מדיני לאנשים שנלחמו ושמובארק נלחם בהם.

עזמי בשארה: ברור עכשיו שהיחסים הולכים להתהדק, בלי לחשוב על הרקע הסוציאלי-החברתי, הצדק החברתי, הצדק הפוליטי במדינות הללו, שמצמיח טרור – בלי לחשוב, בלי לפתור את הבעיות – אבל עצם הידוק היחסים לא נראה לשום ממשלה ימנית בישראל.

עזמי בשארה: אולי בעיני פרס זה היה מוצא חן שהיחסים בין מובארק לבין ארצות-הברית יתהדקו, אבל שרון לא אוהב את זה.

עזמי בשארה: שרון לא אוהב את זה – ראש ממשלת צ'כוסלובקיה הוא חושב לעצמו כשהוא רואה את היחסים בין העולם הערבי לבין ארצות-הברית.

עזמי בשארה: הוא לא יכול להשתלב באסטרטגיה האמריקנית החדשה באזור, וזה לא לרוחו של הימין.

עזמי בשארה: כל התפתחות תביא ללחץ אמריקני על הצדדים לחזור למשא-ומתן.

עזמי בשארה: אני חולק על חבר הכנסת שריד, אני לא מצפה שארצות-הברית תכפה מודל לפתרון.

עזמי בשארה: הוא ממש סומך על ארצות-הברית, אני לא סומך.

עזמי בשארה: ארצות-הברית במדריד הביאה את הצדדים לשולחן, היא הכריחה אותם, היא הכריחה אפילו את שמיר לבוא לשולחן המשא-ומתן, אבל היא לא כפתה על שמיר את צורת הפתרון.

עזמי בשארה: את זה יצטרכו הכוחות פה לעשות, במאבק בתוך החברה הישראלית.

עזמי בשארה: אי-אפשר שכוח שמאל בארץ יסמוך על כך שארצות-הברית עכשיו תעשה לנו את כל העבודה.

עזמי בשארה: נכון, היא תדחוף להמשך המשא-ומתן, אין לי ספק בכך, אבל אני לא חושב שיש לה תוכנית כל כך מפורטת, נגיד יותר מקמפ-דייוויד, לזה היא תלך?

עזמי בשארה: אני לא חושב שהיא תכפה על הצדדים ושאפשר עכשיו לקוות לכך.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני סיימתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסיים.

עזמי בשארה: אם אנשים משתעשעים באשליה הזאת – אני בטוח שיהיה משא-ומתן, יהיה אחריו קיפאון כמו שהיה בקמפ-דייוויד ובטאבה, ועוד פעם יהיה פיצוץ.

עזמי בשארה: אנחנו פה צריכים להבין שצריך פתרון צודק לשאלה הפלסטינית לא רק כדי לפתור את הבעיה למה שונאים את ארצות-הברית במזרח התיכון, אלא כיוון שהפלסטינים והישראלים צריכים לחיות ביחד.

עזמי בשארה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל קליינר בשם סיעת חרות יציג את הצעת סיעתו לאי-אמון בממשלה בעניין מדיניות החוץ והביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי ברצוני לברך את סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, שסוף-סוף קיבלה את ההחלטה הנכונה ופרשה מהממשלה.

מיכאל קליינר: אני מקווה שהיא תנהג כאופוזיציה לוחמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש עוד 48 שעות, היא יכולה להתחרט.

מיכאל קליינר: אני מעריך שלא יתחרטו.

מיכאל קליינר: אני מקווה שהיא תנהג כאופוזיציה לוחמת ותצטרף כבר היום להצעת האי-אמון שלי, ולא תחבור למפד"ל המשמשת כאופוזיציה פרווה, שמותחת ביקורת על הממשלה אך אינה מצביעה אי-אמון.

מיכאל קליינר: ממשלת שרון קמה על עשרות שריה וסגניהם כדי לספק לו תמיכה ציבורית רחבה במלחמתו בטרור.

מיכאל קליינר: כבר מראשית ימיה של הממשלה אפשר היה ללמוד שעל סדר-יומה לא עומדות לא מלחמה בטרור ולא נעליים.

מיכאל קליינר: הממשלה כולה, על קרבה ועל כרעיה, מימין ומשמאל, אימצה את התפיסה הלא-מוסרית, שלא מנהלים משא-ומתן תחת אש.

מיכאל קליינר: ואני אומר: תפיסה לא מוסרית, משום שאני סבור שזו מדיניות המותירה את היוזמה בידיו של ערפאת.

מיכאל קליינר: הוא יחליט מתי משרת אותו להפסיק את האש ולהחזיר את ממשלת ישראל לשולחן המשא-ומתן, והוא יחליט מתי לחדש את האש ולפרוש משולחן המשא-ומתן.

מיכאל קליינר: מדיניות מוסרית היא זו הקובעת, שעם טרוריסטים לא מנהלים משא-ומתן; לא תחת אש ולא בכלל.

מיכאל קליינר: האם יכול להיות מצב שתוך 48 שעות של שקט מטרור בארץ-ישראל יהפוך ערפאת מהבן-לאדן שלנו לפרטנר?

מיכאל קליינר: זה הרי אבסורד.

מיכאל קליינר: לפי הכלל הזה, ארצות-הברית יכלה לקיים משא-ומתן עם בן-לאדן תוך 48 שעות ממועד הפיגוע בבנייני התאומים.

מיכאל קליינר: ואולי, אם היה פער של 48 בין מכתב "אנתרקס" אחד לאחר אפשר היה, לכאורה, לחזור לשולחן המשא-ומתן עם בן-לאדן והטליבאן.

מיכאל קליינר: מעניין שבארצות-הברית עוד לא נולד הפרס שמציע זאת, ולא נולד הגנדי שישב אתו בממשלת אחדות.

מיכאל קליינר: בתוקף האחריות המשותפת של שרי הממשלה נושאים עד היום גנדי וליברמן באחריות לפגישות פרס עם ערפאת.

מיכאל קליינר: הם נושאים באחריות למדיניות הרופסת שלפיה הבלגה ואיפוק הם כוח.

מיכאל קליינר: הם נושאים באחריות למחדלי האיפוק אחרי הפיגוע ב"דולפינריום".

מיכאל קליינר: הם נושאים באחריות לכך שממשלת ישראל לא נקטה צעדים לפירוק הרשות הפלסטינית בחלון ההזדמנויות שנוצר יום לאחר הפיגוע בבנייני התאומים, ונסגר בינתיים, כשזגוגיתו נטרקת בפרצופה של ממשלת ישראל.

מיכאל קליינר: אי-אפשר לברוח מאחריות משותפת.

מיכאל קליינר: גנדי יכול לצעוק מהיום עד מחר שהוא לא אחראי, וכי הוא הרים קול זעקה בממשלה – וזה נכון – נגד, אבל הוא אחראי למדיניות הזאת בתוקף החוק.

מיכאל קליינר: מובן שכל הדברים אמורים לגבי מה שהיה.

מיכאל קליינר: לגבי מחדלי העתיד, מובן שהיום האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו פוטרים עצמם מאחריות, וטוב שכך, ואני מברך אותם על כך.

מיכאל קליינר: כמו שנאמר: עדיף מאוחר מאשר לעולם לא.

מיכאל קליינר: חרות, לעומת זאת, לא הצטרפה לממשלה מלכתחילה, וזאת לאחר מבט אחד בקווי היסוד שלה, שקבעו תקדים שלפיו החלטות האו"ם 242 ו-338 יחולו גם על הפלסטינים.

מיכאל קליינר: הזהרנו את כל סיעות הימין מפני קווי היסוד האיומים האלה, מבית-מדרשו של שמעון פרס, אבל הם חזרו ואמרו לנו, שקווי היסוד זה "קשקוש", זה "רק מלים", ובסופו של דבר "קובעים המעשים".

מיכאל קליינר: עכשיו כבר כולם יודעים מי צדק ומה שוות המלים.

מיכאל קליינר: קווי היסוד של הממשלה הזאת, הצהרת הכוונות שלה – מקווי היסוד אלה נגזרות הדבקות בהסכמי אוסלו, חברון ו"וואי" והנכונות לוויתורים מפליגים ולהפסקת ההתיישבות היהודית ביש"ע.

מיכאל קליינר: ממשלת שרון נכשלה כישלון חרוץ.

מיכאל קליינר: האחדות חשובה רק כאמצעי להשגת מטרות מדיניות, ולא כמכשיר פוליטי של ראש הממשלה להמשיך להחזיק בשלטון כדי לחזק אותו בהתמודדות הפנים-מפלגתית עם יריבו המושבע בנימין נתניהו.

מיכאל קליינר: אני קורא לימין לא לחשוש מהפלת הממשלה.

מיכאל קליינר: אסור להסתכל לטווחי זמן קצרים.

מיכאל קליינר: צריך להסתכל בראייה היסטורית על טובת העם היהודי לדורותיו.

מיכאל קליינר: מדינה פלסטינית לא תקום.

מיכאל קליינר: אסור שתקום.

מיכאל קליינר: ואם היא תקום – אנחנו ניפול.

מיכאל קליינר: מניעת הקמת מדינה פלסטינית היא המטרה העליונה, ולא ממשלה זו או אחרת.

מיכאל קליינר: כל ממשלה שעלולה לסכן את קיומה של המדינה ואת קיומו של הרוב היהודי בארץ-ישראל, היא ממשלה שאינה ראויה לאמון.

מיכאל קליינר: כל ממשלה שהופכת להיות אדישה ומגלגלת עיניים נוכח רצח יהודי יומיומי, אינה ראויה לאמון.

מיכאל קליינר: כל ממשלה שפוגעת בהתיישבות היהודית ובהיאחזות היהודית באדמת ארץ-ישראל, אינה ראויה לאמון.

מיכאל קליינר: כל ממשלה שאינה עושה דבר כדי לגרש מהכנסת גורמים עוינים המייצגים את ראשי הטרור הפלסטיני, אינה ראויה לאמון.

מיכאל קליינר: כל ממשלה שאינה עושה דבר כדי לבצר את הרוב היהודי בארץ-ישראל וכדי למצוא את הדרך הדמוקרטית הנכונה והראויה לטיפול במאות אלפי אזרחים העוינים את המדינה ונהנים ממשמניה, היא ממשלה שאינה ראויה לאמון.

מיכאל קליינר: כל ממשלה שאינה מכריזה מלחמת חורמה על הטרור, אינה ראויה לאמון.

מיכאל קליינר: כל ממשלה שלא מציעה אלטרנטיבה של ממש לאוסלו, חוטאת לתפקידה ואינה ראויה לאמון.

מיכאל קליינר: ממשלת שרון צברה את כל החטאים האלה.

מיכאל קליינר: זו ממשלה שממשיכה את טעויות קודמותיה.

מיכאל קליינר: זו ממשלה שמייצגת את אחדות האינטרסים השלטוניים של הרבה מפלגות, ולא ממשלה שמייצגת נאמנה את האינטרסים של רוב האזרחים ושל המדינה.

מיכאל קליינר: ישראל זקוקה לשינוי, לשינוי מהותי.

מיכאל קליינר: אין לימין מה לפחד מבחירות.

מיכאל קליינר: העם הרבה יותר חכם היום.

מיכאל קליינר: הוא יודע למי הוא לא יצביע.

מיכאל קליינר: הוא יודע במי הוא לא יבחר.

מיכאל קליינר: הוא לא יבחר בפרס; לא בפרס ולא בביילין, ולא במדיניות אוסלו, ולא בהבלגה.

מיכאל קליינר: שרון אינו ממלא את התפקיד שהעם ייעד לו.

מיכאל קליינר: הוא יכול היה להקים ממשלה לאומית צרה ויציבה.

מיכאל קליינר: הוא יכול היה לשמוע בקול הרמטכ"ל.

מיכאל קליינר: הוא יכול היה לפעול נכון וליהנות מתמיכה פוליטית בכנסת ומתמיכה ציבורית רחבה בעם.

מיכאל קליינר: אבל הוא העדיף אינטרסים זרים וכניעה ללחץ אמריקני.

מיכאל קליינר: אפשר לומר שהוא הביא על עצמו את מה שהביא על עצמו כל מנהיג לאומי שהפנה עורף לארץ-ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיב בשם הממשלה השר דני נוה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד שיגיע אלינו השר נוה יש הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת: החלטה בדבר תיקון טעות בחוק תקופת צינון למשרתים בכוחות הביטחון (תיקוני חקיקה), התשס"א–2001.

ד' לב: לקריאה שנייה וקריאה שלישית – הצעת חוק מניעת הטרדה מאיימת, התשס"ב–2001, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האשה.

ד' לב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן מזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המצב המדיני והחברתי בישראל;

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כלפי האוכלוסייה הערבית;

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני השר, בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק, שהדבר החשוב ביותר, המרכזי ביותר בחיים שלנו כאן היום במדינת ישראל ובחיים של אזרחי העולם הוא המערכה הבין-לאומית נגד הטרור שמובילה ארצות-הברית.

דני נוה: נאמר פה כבר היום בצדק על-ידי כמה דוברים, שאנחנו נמצאים בעידן חדש ובתקופה חדשה, ואנחנו כאן בישראל, רוב אזרחי ישראל, תומכים בוודאי במערכה הבין-לאומית הזאת שמוביל נשיא ארצות-הברית מול הטרור של בן-לאדן ושותפיו, והאתגר האמיתי שלנו הוא מצד אחד באמת להגיע ליום שבו העולם כולו יהיה עולם בטוח יותר, נקי מטרור, אבל כמובן קודם כול שמדינת ישראל, שהמדינה שלנו תהיה מדינה בטוחה יותר, מדינה ללא טרור, מדינה שבה הכנענו את הטרור הפלסטיני.

דני נוה: ואני חייב לומר בהקשר זה, אדוני היושב-ראש, שאני – אני מניח כמו אזרחים רבים בישראל – מצטער צער רב מאוד על מציאות שקיימת גם כאן, בכנסת הזאת, שבשעה שארצות-הברית מובילה מערכה כל כך חשובה מול הטרור, שמי כמו אזרחי ישראל יודעים מה חשיבותה של מערכה כזאת מול הטרור, עם המחיר הקשה, העקוב מדם, של גברים, נשים וילדים שנופלים קורבן לרצח נפשע – יש אפילו כאן בכנסת, בבית הזה, חברי כנסת שלא מהססים להיות במצב שבו הם עושים יד אחת בעצם עם הכוחות האפלים ביותר בעולם בימים האלה.

דני נוה: כאן, בכנסת ישראל, דבר שלא תשמע בפרלמנטים אחרים – לא בוושינגטון, לא בפריס, לא בלונדון, לא בברלין, לא במוסקבה, לא בשום מקום אחר.

דני נוה: כאן, בירושלים, חברי כנסת משמיעים דברים שהופכים אותם, גם אם הם לא רוצים בכך, גם אם אין זו כוונתם, לשותפים לכוחות האפלים ביותר בעולם, אשר עומדים היום נגד המערכה האמריקנית.

דני נוה: אני חושב שזה מחייב אתכם לחשבון נפש כבד מאוד.

מוחמד ברכה: זו תשובת הממשלה?

דני נוה: אני מצטער מאוד שיש תופעות כאלה כאן, בכנסת ישראל.

דני נוה: הלוואי שלא תהיינה תופעות כאלה בכנסת ישראל.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בקשר לדברים שנאמרו כאן בעניין אקרית ובירעם, אני אומנם לא רואה כאן את חבר הכנסת מח'ול, שציטט דברים שאמרתי בטלוויזיה בשפה הערבית לגבי הנושא הזה, אבל אני מוכן לחזור ולומר גם כאן, מעל במת הכנסת, את מה שאמרתי, דברים שמשקפים גם את עמדת הממשלה בעניין זה.

דני נוה: אכן אמרתי, שמדינת ישראל לא תחזור לגבולות 1948, ערב מלחמת השחרור, ולטעמי גם לא לגבולות 1967, אבל היא גם לא תחזור לדבר נוסף.

דני נוה: אני חושב ששורש הבעיה הוא, שיש בכנסת מנהיגות ערבית שלא מבינה כי מדינת ישראל לא רק שלא תחזור לגבולות של אז, בשום פנים ואופן היא גם לא תחזור למציאות הדמוגרפית-הגיאוגרפית שהיתה אז.

דני נוה: היא לא תחזור.

דני נוה: אם יש מישהו בבית הזה שמשלה את עצמו, שאזרחי ישראל – ואני חייב לומר, לא רק מהמפלגה שלי או מהימין, גם אזרחים רבים שאינם מגדירים עצמם כאנשי ימין – אנחנו לא נסכים, לא בדלת הראשית ולא בדלת האחורית, לא מהחלון ולא מהחריץ שבגג, לא נסכים לזכות השיבה, לא נסכים להחזיר את השעון אחורנית לימים של אז.

דני נוה: לא יקום ולא יהיה.

מוחמד ברכה: מדובר כאן באנשים שגם הם אזרחי המדינה, שחיים בה.

דני נוה: אני חייב לומר, אני מאלה שמאמינים בצורך לחיות בדו-קיום כאן במדינת ישראל, בין אזרחים יהודים לאזרחים ערבים, אבל המפתח לכך שנוכל לחיות כאן בדו-קיום הוא קודם כול שמנהיגות כמו המנהיגות שלכם פה בבית הזה תבין, שאי-אפשר להחזיר את השעון אחורנית, ולא נחזיר בשום אופן את השעון אחורנית.

מוחמד ברכה: על איזה דו-קיום אתה מדבר?

מוחמד ברכה: דו-קיום לא יבוא על בסיס גירוש אנשים מאקרית ובירעם.

דני נוה: אני חייב לומר כמה משפטים, אדוני היושב-ראש, מתצהיר התשובה שנתנה הממשלה היום לבית-המשפט העליון.

מוחמד ברכה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ברכה, הוא מגיע עכשיו לנושא שלך.

דני נוה: בתצהיר תשובתה לבית-המשפט העליון, אדוני היושב-ראש, אומרת הממשלה, שמאז קיבלה ממשלת ישראל בראשות הגברת גולדה מאיר בשנת 1972 החלטה בדבר אי-החזרת עקורי אקרית ובירעם, עלתה הסוגיה לראשונה על שולחן ועדת השרים לענייני ביטחון בשנת 1999.

דני נוה: ועדת השרים קיימה על כך כמה דיונים ולא הגיעה להחלטות, וועדת השרים לענייני ביטחון בממשלה הנוכחית קיימה גם היא שני דיונים על הנושא הזה, והגיעה ברוב דעות לידי החלטה שאין מקום לשנות את החלטת הממשלה מ-1972.

מוחמד ברכה: מה זה שייך לביטחון?

דני נוה: אגיד לך במה זה שייך, חבר הכנסת ברכה, זה שייך לדברים שרוב אזרחי ישראל היהודים, ואני חושב שגם חלק לא מבוטל מאזרחי ישראל הלא-יהודים – אולי בניגוד לך – יסכימו אתי לגביהם.

דני נוה: זה שייך לכך שלהחלטה בדבר החזרת העקורים, כפי שאני גם מקריא מתצהיר תשובתה של הממשלה לבג"ץ, עלולות להיות השלכות מרחיקות לכת, שתפגענה באינטרסים חיוניים של המדינה.

דני נוה: גם בשל זה שסוגיית אקרית ובירעם נתפסת אצל חלק מהציבור הערבי ואצלכם, וזו האמת, כקשורה לסוגיה הרחבה יותר, שהיא סוגיה שנקראת סוגיית הנוכחים-נפקדים.

מוחמד ברכה: ואם לא יחזירו אותם?

דני נוה: את נשוא העתירה הזאת, אדוני היושב-ראש, יש לראות בהקשר של דרישות שנוגעות לכ-200,000 עקורים, אזרחים ישראלים, לחזור לכפריהם שננטשו במלחמת השחרור.

דני נוה: ההיבטים האלה בעינינו הם היבטים שיש בהם משום פגיעה באינטרסים חיוניים של המדינה, עם השלכות רוחב מרחיקות לכת.

דני נוה: לכן ממשלת ישראל מתנגדת להחזרתם של העקורים.

דני נוה: אנחנו מתנגדים בצורה נחרצת, כפי שאמרתי קודם, להחזרת השעון אחורנית.

דני נוה: מדינת ישראל קמה במלחמת השחרור, למרות אלה שקמו להשמיד את המדינה שזה עתה קמה.

מוחמד ברכה: אתה מדבר בשנת 2001.

דני נוה: אנחנו לא נחזיר את השעון אחורנית, אנחנו נחתור לחיים בדו-קיום, בשילוב ובשלום בין יהודים לערבים, אבל כדי שנוכל להגיע לזה, אתם צריכים שתהיה אצלכם הפנמה של ההכרה בכך שלא תהיה החזרת השעון אחורנית לשנת 1948.

דני נוה: לא יקום ולא יהיה.

מוחמד ברכה: שלום ודו-קיום?

מוחמד ברכה: לא ייאמן.

מוחמד ברכה: זה כל כך שקרי שאתה מדבר על דו-קיום ועל שלום.

עסאם מח'ול: זהו עושק.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי כאן את דברי ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שריד.

דני נוה: אני חייב לומר ששמעתי את דבריו בקשב רב.

דני נוה: הוא נהנה מכושר רטורי ראוי לשבח.

דני נוה: שמעתי שהוא מדבר על הפער שקיים אצל אנשי הממשלה בין מה שאנחנו אומרים לבין מה שאנחנו עושים.

דני נוה: אני חייב לומר לכם, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שהבעיה האמיתית של אנשי מרצ ואותו זרם בשמאל הישראלי שהם מייצגים היום היא הפער בין מה שהם אומרים ועושים לבין המציאות.

דני נוה: מה שמבינים רוב אזרחי ישראל, כנראה לא מבין ראש האופוזיציה וכנראה עדיין לא קולטים אנשי מרצ ואותם אנשי שמאל שמרצ מייצגת אותם.

דני נוה: רוב אזרחי ישראל, לא רק אלה שתפיסתם היתה כשלי, כמי שגדל על ברכי תנועת החרות והליכוד, רבים רבים מאזרחי ישראל מבינים היום, שהאשמה והאחריות למצב שבו אנחנו נמצאים עכשיו אינן מוטלות על כתפיה של מדינת ישראל, אבל במרצ לא מבינים זאת.

דני נוה: רוב אזרחי ישראל יודעים היטב ומבינים היטב, שהאחריות למצב הנוכחי מוטלת קודם כול על המנהיגות הפלסטינית ובראשה ערפאת, אבל במרצ ובשמאל לא מבינים זאת.

דני נוה: רוב אזרחי ישראל מבינים היטב שיאסר ערפאת דחה – ואני כמובן מאלה שמברכים על כך שהוא דחה – הצעות מרחיקות לכת של ראש ממשלה בישראל, הצעות מרחיקות לכת, שיכלו להפוך אותו לנשיא מדינת פלסטין, שמשתרעת פחות או יותר על רוב שטחי יהודה, שומרון וחבל עזה, עד כמעט גבולות 4 ביוני 1967.

דני נוה: הוא זה שדחה הצעה מרחיקת לכת לקבל מחצית מירושלים ואת חלוקת ירושלים, ושליטה כזאת או אחרת בהר-הבית.

דני נוה: את כל זאת הוא דחה.

מוחמד ברכה: ואתה קיבלת את זה?

דני נוה: לא, אני לא קיבלתי את זה, ואני לא מקבל את זה גם היום.

מוחמד ברכה: אז מה אתה משקר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הערתך נשמעה.

דני נוה: מה הטעות שלך ושל יוסי שריד?

דני נוה: שרוב אזרחי ישראל, גם כאלה שתמכו בהצעות האלה – לא כמוני, אני לא תמכתי בהן – גם אלה שתמכו בהצעות מרחיקות לכת אלה מבינים היום, שיאסר ערפאת לא רוצה שלום, לא רוצה לשים קץ לסכסוך בין ישראל לבין הערבים.

דני נוה: הוא יכול היה לקבל הצעות מרחיקות לכת, מרחיקות לכת מדי לטעמי, והוא דחה אותן.

עסאם מח'ול: ואם הוא יקבל, אתה תקבל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מח'ול.

דני נוה: כך שבסופו של דבר הפער האמיתי, כפי שזה בא לידי ביטוי גם כאן בכנסת, בישיבה של היום, הפער האמיתי הוא בין מה שחושבים במרצ ובסיעות הערביות, בין מה שעושים במרצ ובסיעות הערביות, לבין המציאות, ובין מה שחושבים רוב אזרחי ישראל לבין מה שחושבים במרצ ובסיעות הערביות.

דני נוה: ונכון הוא, שיש לא פעם אחת ולא פעמיים במציאות הקשה, גם שלנו היום, אזרחים ישראלים שלא מרוצים מהמצב, יש להם כמובן ביקורת על המצב, אבל יש דבר אחד מאוד גדול שמרגיע אותם.

דני נוה: כשהם שומעים אתכם, חבר הכנסת מח'ול וחבר הכנסת טיבי, ואחר כך את חבר הכנסת שריד כראש האופוזיציה, הם נרגעים ואומרים: מה טוב, רק שלא נחזור חס וחלילה לממשלות שלכם, לממשלה שנשענה על מרצ ועל הסיעות הערביות.

דני נוה: רק שזה לא יקרה.

דני נוה: לכן אני משבח אתכם על הנאומים שלכם כאן בכנסת, שמחזירים את הציבור בארץ לפרופורציה, מחזירים את הציבור בארץ לחשוב חשיבה יותר הגיונית, כך שמקטרים על המצב, יש ביקורת על המצב ולא אוהבים מה שקורה; כשהם נזכרים ושומעים את הנאומים של ראשי האופוזיציה משמאל, כפי שהושמעו כאן היום, הם אומרים: ברוך השם שלא זו הממשלה שיש היום בישראל, וזה הדבר החשוב.

טלב אלסאנע: אולי יש – – –

יצחק גאגולה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת אלסאנע וגאגולה, תודה רבה.

זאב בוים: חבר הכנסת טלב אלסאנע, מה אתה מפריע?

טלב אלסאנע: חשבתי שהוא יגיד משהו חדש, שהוא יחדש לנו משהו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני יושב-ראש הקואליציה, חסרת לנו מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שבעה חודשים היה מהפך פוליטי חשוב מאוד בישראל, שהביא להקמתה של ממשלת אחדות לאומית ולמציאות שלמגינת לבכם שם בשמאל לא דנים היום על ירושלים, לא דנים היום על הר-הבית, לא דנים על חזרה לגבולות 1967, לא דנים על הדברים האלה, וגם לא דנים בכלל תחת אש ותחת טרור.

דני נוה: זה אחד הדברים החשובים ביותר, שממשלת ישראל של היום, ממשלת האחדות הלאומית, לא מנהלת ולא תנהל משא-ומתן מדיני תחת אלימות וטרור.

דני נוה: אתם אולי הייתם רוצים – –

עסאם מח'ול: זו ממשלה שמנהלת טרור.

דני נוה: – – שממשלה בישראל תיכנע לטרור, אבל אני אומר לכם, הממשלה בישראל לא תיכנע לטרור, לא תנהל משא-ומתן תחת טרור, משום שהלקח המר הזה נלמד.

דני נוה: למחיר הזה לא נחזור.

דני נוה: אני חייב לומר גם אפרופו העניין הזה של מחיר, כי שמעתי את ראש האופוזיציה קודם לכן בדבריו, ואני חייב לומר באמת, קצת צניעות.

דני נוה: כשהוא מדבר על המחיר שאנחנו משלמים כתוצאה ממדיניות הממשלה, מה עם המחיר הכבד שאזרחי ישראל משלמים מאז הביאו לפה חבר הכנסת שריד וחבריו את יאסר ערפאת?

דני נוה: מה המחיר הכבד שאזרחי ישראל משלמים מאז הציעו ליאסר ערפאת את ירושלים והוא דחה את ההצעה והחליט לפנות לדרך האלימות והטרור?

עסאם מח'ול: ראש הממשלה שלך הבטיח שלום וביטחון.

דני נוה: אז אם מדברים על מחיר, אני מבקש ומציע גם לאופוזיציה משמאל, קצת צניעות וקצת התייחסות לאמת ולמציאות כפי שהן.

דני נוה: לפיכך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אבקש מהכנסת להסיר מעל סדר-יומה את הצעות האי-אמון שהוגשו כאן היום.

דני נוה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לשר המקשר דני נוה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לדיון הסיעתי המשולב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, יש לך חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה – חבר הכנסת חיים רמון, ואחריו – חבר הכנסת זאב בוים.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבל שהשר נוה יצא.

חוסניה ג'בארה: רציתי לומר לו ולהסביר לו מהי המציאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא כבר יצא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש מהמזכירות לדאוג לכך שהשר המקשר או שר תורן יהיה באולם.

חוסניה ג'בארה: לחכות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את יכולה להתחיל, אבל אם זה יימשך כך אנחנו נעצור את הישיבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייב להיות פה שר מקשר, במיוחד ביום הראשון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת ג'בארה, את יכולה להמשיך.

חוסניה ג'בארה: רציתי לשאול את השר נוה, על איזה ראש ועל איזו ממשלה הוא מדבר?

חוסניה ג'בארה: אין ראש ואין ממשלה.

חוסניה ג'בארה: הוא משלה את עצמו שהיא קיימת.

חוסניה ג'בארה: המצב המדיני הולך ומידרדר.

חוסניה ג'בארה: אין שום תוכנית מדינית לראש הממשלה.

חוסניה ג'בארה: שלא ישלו את העם.

חוסניה ג'בארה: כל ילד בישראל יודע מהי המציאות, אין שום תוכנית.

חוסניה ג'בארה: מובילים את העם למלחמה יותר חזקה.

חוסניה ג'בארה: אנחנו נמצאים עכשיו במלחמה, אבל ראש הממשלה מוביל אותנו למלחמה יותר קשה.

חוסניה ג'בארה: לכן, אני אומרת לשר נוה, לכל הממשלה ולראש הממשלה, שאין ברירה אחרת אלא שתי מדינות לשני עמים.

חוסניה ג'בארה: לחבר הכנסת קליינר, כן תקום מדינת פלסטין, ותהיה מדינה פלסטינית ליד מדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: זה ורק זה יהיה הפתרון לשלווה ולשלום.

נסים זאב: אין בעיה עם מדינה פלסטינית.

נסים זאב: יש בעיה עם מדינת טרור.

חוסניה ג'בארה: חבר הכנסת זאב, אין אזרח ואין ילד בישראל שמרגישים בטוח.

חוסניה ג'בארה: אין משפחה ואין הורה שבנם יוצא מהבית והם לא מודאגים שהוא לא יחזור.

חוסניה ג'בארה: ההורה הולך לישון והוא לא יודע איך ייראה הבוקר שלו.

יצחק גאגולה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גאגולה.

חוסניה ג'בארה: אתם צריכים להבין את המציאות.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשאול אותך, חבר הכנסת גאגולה, האם אתה מרגיש בטוח?

יצחק גאגולה: לא, אבל זה בגלל – – –

חוסניה ג'בארה: האם אתה מרגיש בטוח?

חוסניה ג'בארה: בגלל המדיניות שלכם, בגלל המדיניות של הממשלה שלך.

חוסניה ג'בארה: הממשלה שלך לא מביאה ביטחון לאזרחי מדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: לכן לא אתה ולא אני מרגישים בטוחים.

אחמד טיבי: בש"ס הוא מרגיש בטוח?

חוסניה ג'בארה: בש"ס יש לו מספיק כסף ולכן הוא מרגיש בטוח מאוד.

חוסניה ג'בארה: כל שבוע הוא מקבל "בוחטה" ולכן הוא מרגיש מאוד בטוח, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק גאגולה: – – –

חוסניה ג'בארה: זה בסדר, שם הוא יותר בטוח.

חוסניה ג'בארה: האמן לי, אני אומרת לך שהממשלה שלך וראש הממשלה שלך מדאיגים את כולנו.

חוסניה ג'בארה: הם לא נותנים לכולנו להרגיש בטוחים לא ביום ולא בלילה, ואנחנו לא יודעים, כשאנחנו מתעוררים בבוקר, מה יהיה.

חוסניה ג'בארה: לכן, אנחנו רוצים לחיות בשלום ביחד, שני העמים, זה ליד זה.

חוסניה ג'בארה: אתם צריכים להשלים עם זה, ואתם מכירים את זה ויודעים זאת היטב, אבל אתם לא מודים בזה וכל הזמן צועקים וצורחים, כמו שאמרו.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לנקודה נוספת, והיא המצב החברתי והכלכלי שהמדינה לא ידעה כמותו.

חוסניה ג'בארה: האבטלה הולכת וגואה, מפעלים נסגרים, עובדים מפוטרים, אזורי תעשייה קורסים, לקשישים אין כסף, חוץ מהקצבאות שלהם, שלא מספיקות להם לרכישת תרופות.

חוסניה ג'בארה: ילדים עם מחלות, וההורים והמשפחות אינם יכולים לספק להם את התרופות שהם צריכים.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה להגיד לכם, שהמצב הכלכלי קשה מאוד.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשאול כל אבא וכל מפרנס וכל ראש משפחה, האם הוא לא דואג מאיפה הוא יביא את הכסף לשלם שכר לימוד של הילדים שלו שלומדים באוניברסיטאות ובמכללות?

חוסניה ג'בארה: האבא בקושי מרוויח 5,000-4,000 ש"ח, ובכסף הזה הוא צריך להביא לחם לילדים שלו.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אני מסיימת.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לספר סיפור קצר.

חוסניה ג'בארה: בסיור שערכתי בשבוע האחרון פגשתי קבוצת ילדים מהמגזר הערבי, ואני רוצה באמת לציין שיש איפה ואיפה.

חוסניה ג'בארה: אלה היו ילדים שטיילו בכבישים וברחובות.

חוסניה ג'בארה: שאלתי אותם: לאן אתם הולכים?

חוסניה ג'בארה: אמרו לי: כבר משעמם לנו.

חוסניה ג'בארה: היינו בבתי-הקולנוע, היינו במתנ"סים, היינו במרכזים הקהילתיים, לא נשאר כלום.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשאול את שרת החינוך, איפה המתנ"סים והמרכזים הקהילתיים לילדים במגזר הערבי?

חוסניה ג'בארה: הילדים בכבישים, וזה מדרדר אותם לעולם הסמים ולעולם הפשע.

חוסניה ג'בארה: בסוף אנחנו נגיד: אמרנו לכם.

חוסניה ג'בארה: מה עשיתם?

חוסניה ג'בארה: אסור לעשות איפה ואיפה בין ילד לילד.

חוסניה ג'בארה: לבסוף, אדוני היושב-ראש, השר נוה דיבר על דו-קיום.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה להסביר לשר נוה: דו, פירושו שניים.

חוסניה ג'בארה: שני צדדים צריכים לחיות זה ליד זה, צריכים לחיות ביחד בשלום.

חוסניה ג'בארה: אם צד אחד לא דואג לקיום של הצד השני, לא יהיה דו-קיום.

חוסניה ג'בארה: לכן, חייבים להחזיר אנשים ותושבים עקורים ליישובים שלהם.

חוסניה ג'בארה: כשהוא אומר שאנחנו לא נחזור אחורה, על מה הוא מדבר?

חוסניה ג'בארה: על אזרחי ישראל, על אזרחי ישראל הערבים העקורים, שחייבים לחזור לבית שלהם וליישוב שלהם ולתרבות שלהם ולמורשת שלהם.

חוסניה ג'בארה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת מהכנסת שתשלח את הממשלה ואת ראש הממשלה הביתה.

חוסניה ג'בארה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת חיים רמון – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאב בוים, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני מודיע שאני שוקל להפסיק את הישיבה אם לא יתייצב פה שר בתוך זמן קצר ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לחבר הכנסת בוים, יושב-ראש הקואליציה, יש מה לומר בעניין הזה.

זאב בוים: אתה צודק, אדוני היושב-ראש.

זאב בוים: אני מקווה שייכנס לכאן לפחות השר המתאם או מי מהשרים.

זאב בוים: חברי הכנסת, זהו היום הראשון של כנס החורף.

זאב בוים: שמענו את נאומו של ראש הממשלה.

זאב בוים: אני רוצה להצטרף ולהתייחס לאשר התבשרנו הבוקר על ההחלטה של שרי האיחוד הלאומי להגיש את התפטרותם.

זאב בוים: אני מקווה שעד יום רביעי בצהריים הם עוד יימלכו בדעתם ואפשר יהיה שהם ימשכו את מכתבי ההתפטרות שלהם.

זאב בוים: אני חושב שהם יעשו נכון, וזה יהיה שירות חשוב לעם ישראל ולאחדותו, שכן נדמה לי שאפשר לבקר את שהממשלה הזאת, אפשר להתווכח על מהלכים כאלה ואחרים; אני לא חושב שאפשר להתווכח על התנאים הלא-פשוטים שבהם היא פועלת.

זאב בוים: בוודאי אי-אפשר שלא לראות את היתרונות הגדולים שיש לעצם הישיבה המשותפת בממשלה, כשבצד אחד נמצאת הסיעה הגדולה בכנסת, מפלגת העבודה, והסיעה השנייה, מפלגת השלטון היום, הליכוד, והסיעות הנוספות, ובסך הכול היא נהנית מרוב פרלמנטרי רחב ומוצק.

זאב בוים: הרוב הזה כאן מבטא ביטוי נאמן ואמיתי של רצון הציבור.

זאב בוים: יש יתרונות גדולים לעצם המסגרת.

זאב בוים: זה לא רק עניין היכולת של ממשלה כזאת לעמוד במשימות הכבדות האלה ולהתמודד עם המצב המורכב והמסובך שבו נמצאת המדינה מבחינה מדינית ומבחינה ביטחונית.

זאב בוים: אולי יש דבר שאנחנו לא נוטים לשים לב אליו, אדוני היושב-ראש, אבל יש לאחדות הזאת כוח חברתי, פנימי.

זאב בוים: זו ממשלה שמלכדת את העם, זו ממשלה שבה המסר של אחדות מביא לשיח ציבורי מרוכך, קצת יותר קהה.

זאב בוים: אנחנו כבר שכחנו אולי את הקוטביות שהיתה קיימת עם משחק ה- "ZERO SUM ", משחק סכום אפס בין ימין ובין שמאל בממשלות קודמות.

זאב בוים: לא שבזה פתרנו את הבעיות, אבל בהחלט יש רגיעה בחברה בזכות האחדות הלאומית הזאת.

זאב בוים: היא משרה את הרגיעה הזאת, והרגיעה הזאת חשובה במיוחד בתקופה כזאת, כמובן גם העניין של כושר העמידה שלנו, היכולת להתמודד עם הסוגיות המסובכות, המורכבות, של ביטחון והעניין המדיני.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אני בטוח שהממשלה הזאת מדירה שינה מעיניו של היושב-ראש ערפאת.

זאב בוים: היושב-ראש ערפאת היה רוצה לראות חברה שסועה, שאפשר לתקוע בתוכה טריזים, כפי שנהג לעשות בעבר וכפי שזכה לשיתוף פעולה רחב מעת לעת מחלקים שונים בבית הזה, מאישים שונים, ישראלים שבאו, נכנסו ויצאו, יעצו ובאמצעותם בעצם הוא יכול היה לתמרן וכך הוא עשה.

זאב בוים: נראה שממשלת האחדות הזאת מצמצמת את מרחב התמרון של היושב-ראש ערפאת, והיא מתמודדת עם הטרור שמפעיל יאסר ערפאת באמצעות כל המנגנונים, באמצעות כל הגופים הטרוריסטיים הפועלים בסמכות, ברשות, בתמיכה, בעידוד ובחסות מטעמו.

אליעזר כהן: למה שר החוץ כל הזמן נפגש אתו ועם האנשים שלו?

זאב בוים: הוא לא נפגש כל הזמן.

זאב בוים: לעניות דעתי ולטעמי, הפגישה שהיתה לא היתה טובה וגם היתה מזיקה, אבל ממשלת האחדות הזאת היא ממשלה שמבוססת ביסודה על איזו פשרה, שבה כל צד מביא אתו ויתורים כלשהם בהסכמה מראש.

זאב בוים: היא ממשלה שמבוססת על איזונים ובלמים, זה במהותה, ואת זה אני מבקש מחברי באיחוד הלאומי להבין, כי הבעיה הגדולה שיש לנו בימין אצל חוגים מסוימים אצלנו היא איזה מין יצר מוזר, איזה מין תכונה שחוזרת על עצמה, להפיל ממשלות ימין.

זאב בוים: אי-אפשר שלא לחוש איזו תחושת "דז'ה-וו".

זאב בוים: לא שאני סבור שהממשלה הזאת נופלת.

זאב בוים: היא לא תיפול גם אם הכניסה לתוקף של התפטרות האיחוד הלאומי תביא ליציאה סופית מהממשלה בפוליטיקה העכשווית שלנו.

זאב בוים: הממשלה תהיה, היא עדיין יציבה ומבוססת, אם כי אי-אפשר להתעלם ממהלך כזה כשאתה יודע איפה אתה מתחיל, אתה לא יודע איפה אתה גומר, וכבר היו דברים מעולם.

זאב בוים: אם יש משהו שמדאיג אותי, זו איזו תחושה שעלול להיות שמהלך כזה הוא אולי ראשיתו של מהלך דומינו.

זאב בוים: תמיד הבעיה היא עם המהלך הראשון.

זאב בוים: הרי זוהי תורת הדומינו.

זאב בוים: לכן, אני קורא לחברי באיחוד הלאומי ומבקש לשתף אותם בתחושת ה"דז'ה-וו" הזאת.

זאב בוים: בסרט הזה כבר היינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סליחה, מר בוים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד השר רענן כהן, אם אתה בא לייצג את הממשלה בשעה קריטית כזאת וממש בדקה התשעים לפני שאני מפסיק את הישיבה, יואיל אדוני לשבת ליד שולחן הממשלה ולהאזין לנואמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת בוים.

זאב בוים: אני לא חושב שאנחנו צריכים להיות עדים למחזה נוסף שבו הימין מפיל ממשלה שבראשה עומד יושב-ראש תנועת הליכוד שהוא ראש הממשלה.

זאב בוים: ראינו את זה ב-1992, מתוך הרצון העז באמת להגיע למיצוי, לאיזו תוצאה מקסימליסטית.

זאב בוים: אנחנו ראינו מה קיבלנו.

זאב בוים: הרי ידוע ומן המפורסמות הוא מהו האויב הכי גדול של הטוב.

זאב בוים: השאיפה הזאת לטוב ביותר מביאה בסופו של דבר לאסונות, כפי שקרה לנו.

זאב בוים: זה קרה לנו ב-1992.

זאב בוים: מממשלת שמיר קיבלנו את ממשלת רבין, זכרו לברכה, ואת תהליך אוסלו, על כל המשתמע ממנו, ועל כל הסבל והנזק שהוא גרם לנו במרוצת שבע-שמונה השנים האחרונות.

זאב בוים: אחרי זה, תופעה דומה ראינו ב-1999.

זאב בוים: בחירות 1999 נכפו על-ידי התנהגות של חברים מהימין.

זאב בוים: אפשר לומר, שידידי, חסידי ארץ-ישראל השלמה, ברצותם להפגין את אמונתם ונאמנותם לארץ-ישראל השלמה הביאו עלינו תוכנית שרק בחסדי שמים ובזכותו של ערפאת, להבדיל, לא יצאה לפועל.

זאב בוים: אבל היא, לדאבוננו ולהוותנו, עדיין מונחת לפתחנו, ואם לא עכשיו – היא תהיה מונחת ויצטרכו להתמודד אתה, הרי היא התוכנית של ברק והנשיא קלינטון.

זאב בוים: מי הביא עלינו את העניין הזה?

זאב בוים: אלה שרצו יותר טוב ממה שאפשר היה לעשות באותה עת על-ידי ראש הממשלה נתניהו.

זאב בוים: לכן, אני קורא לחברי באיחוד הלאומי, חברים יקרים, אל תיתנו יד למהלך כזה.

זאב בוים: היציאה של האיחוד הלאומי עלולה להפר אותו איזון שנדרש בממשלה שבנויה במהותה על האיזון ועל הבלמים ההדדיים.

זאב בוים: נכון, הדוגמה שניתנה קודם לגבי הפגישה בין שר החוץ לבין ערפאת, שאני מתנגד לה, היא דוגמה לכך שמעת לעת יש "סחיבות" של שר החוץ, שראש הממשלה הולך עמו איזו כברת דרך.

זאב בוים: אי-אפשר להתעלם מזה והביקורת קיימת.

זאב בוים: עם זאת, אני מציע לחברי לבחון היטב את פעולות הממשלה בתחום הביטחוני, בתחום של למעשה ביטול וקריעת אוסלו בפועל, בכך שכשצריך להיכנס לשטחי A כדי לקיים ביטחון, או להגיב על בעיות של טרור, הרי הגבולות האלה לא מקודשים עוד, ודברים מהסוג הזה של פעולות הסיכול ופעולות אחרות שהממשלה הזאת נוקטת – זוהי בדיוק התמונה של האיזונים והבלמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אומר עוד משפט אחרון.

זאב בוים: היציאה היום של אנשי האיחוד הלאומי מהממשלה עלולה להפר את האיחוד.

זאב בוים: צריך לומר שהיציאה הזאת היא על מהלך טקטי בעניין אבו-סנינה, כשהבעיות העיקריות עוד לפתחנו, כפי שאמרתי, ושם יצטרכו את הסיוע, את ההתמודדות מול הלחץ, מול תוכניות כאלה ואחרות שנרקמות ותהיינה מונחות לפתחנו.

זאב בוים: שם יצטרכו את הסיוע, ואז אנחנו לא נמצא את כוח העמידה כפי שאנשי האיחוד הלאומי, השרים וחברי הכנסת שלהם יכולים בוודאי להקנות ולתת את המשקל הנכון לכיוון הנכון של הממשלה הזאת.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אנחנו נתמוך בממשלה הזאת.

זאב בוים: היא מבטאת את הרצון האמיתי של רוב הציבור.

זאב בוים: אני חוזר וקורא לחברי באיחוד הלאומי: שקלו נא בכובד ראש צעדיכם, חזקו את הממשלה והישארו בתוכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זאב בוים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רמון שכנע אותי שהיתה סיבה מוצדקת לאיחורו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני נותן לך את זכות הדיבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידבר חבר הכנסת חיים דרוקמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חמש דקות, בבקשה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני למעלה משמונה חודשים נבחר אריאל שרון לראשות ממשלת ישראל.

חיים רמון: שמונת החודשים הללו, לצערנו הרב, היו שמונת החודשים הגרועים ביותר מבחינת הביטחון במדינת ישראל מאז קומה, להוציא עתות מלחמה, גם בתחושה, ומה שיותר חמור – גם במספר הנפגעים.

חיים רמון: אני אינני בא בטענות על כך לאריאל שרון.

חיים רמון: הוא כבר הודה, שאת מה שהוא לא ראה כאשר הוא ישב בספסלי האופוזיציה, והוא וחבריו הודיעו לעם שהם יודעים לטפל בטרור, שהם ינצחו את הטרור, שהם ישכיבו אותו, ייתנו לו "נוק אאוט" והכול יהיה טוב ויפה, הוא רואה היום; הוא רואה שהעניינים אינם כך.

חיים רמון: זה לקח מאוד חשוב.

חיים רמון: חלק משריו, וחלקם עזבו היום, עדיין חושבים שבאמצעים כוחניים וצבאיים בלבד ניתן לחסל את הטרור.

חיים רמון: טעות דרמטית.

חיים רמון: אנחנו רואים היום, שמעצמה אדירה כמו ארצות-הברית משלבת מצד אחד צעדים צבאיים ומהצד השני עוסקת בעבודת פרך מדינית, על מנת לקיים קואליציה מדינית, והיא משלמת מחירים מדיניים מרחיקי לכת, בין היתר גם באזורנו.

חיים רמון: וזאת לא כי הם חושבים שסוריה היא כלילת השלמות בנושא הטרור.

חיים רמון: אבל מה שארצות-הברית המעצמה הגדולה מבינה, לצערי הרב חלק משרי הממשלה לא מבינים.

חיים רמון: ומה שיותר חמור הוא, שמופיע מחוץ לממשלה מישהו, ראש ממשלה לשעבר, שברקורד שלו הוא לא בדיוק הצליח לחסל טרור.

חיים רמון: להיפך, בתקופתו היתה הפעם הראשונה שבה, כתוצאה מאירועי מנהרת הכותל, היתה פתיחה באש של הרשות הפלסטינית, נהרגו 16 חיילים ישראלים, ושבוע לאחר מכן הוא נסע לוושינגטון והגדיר את יאסר ערפאת כשותף וידיד; "גיליתי שותף וידיד", זה ציטוט מדויק מדבריו דאז.

חיים רמון: עדיין מנסים למכור לעם הזה כאילו יש דרך כוחנית.

חיים רמון: הציבור צריך להבין, כפי שמבינים היום שרון ושריו, שהיו חברי כנסת, אם אלה לימור לבנת, עוזי לנדאו, בוודאי ליברמן וגנדי, שסיפרו שהם יודעים לטפל בטרור.

חיים רמון: הם יושבים היום בממשלה, ואנחנו רואים מה קרה.

חיים רמון: ציינתי את העובדה שהיא אולי הכי מחרידה: אלה היו שמונת החודשים הכי גרועים בתולדות מדינת ישראל.

חיים רמון: ואני לא בא בטענות לאריאל שרון.

חיים רמון: אבל כעובדה, כמספרים – זה הכי גרוע.

חיים רמון: האם הייתם מאמינים אם הייתי אומר לכם, שבתקופתו של שרון בממשלה, כשעוזי לנדאו הוא שר לביטחון פנים, כשגנדי בממשלה, כשאיווט ליברמן בממשלה, זו תהיה התוצאה?

חיים רמון: משמעות הדבר היא, שבצד המאמץ הצבאי לפגוע בטרור, לחסל את הטרור ולהקטין את הטרור, חייב, חייב לבוא ממד מדיני.

חיים רמון: חייבת לבוא איזו תוכנית.

חיים רמון: לבוא ולהגיד: נחזיק מעמד – את המשמעות של החזקת מעמד ראינו; ראינו את השנה הזאת שהסתיימה עם כמעט 200 הרוגים בישראל.

חיים רמון: זו איננה תוכנית.

חיים רמון: אני בא ואומר, שאם באמת הגענו למסקנה שלעת הנראית לעין אי-אפשר לנהל משא-ומתן עם הפלסטינים – יכול להיות, אני לא יודע – יש לנקוט צעדים חד-צדדיים ויש לעשות דברים שהם לטובתנו.

חיים רמון: אם אין היגיון מבחינת מדינת ישראל להישאר בעזה היום וכעת, אז לא צריך להישאר שם.

חיים רמון: זוהי דוגמה אחת.

חיים רמון: אבל אני בא ואומר, שיכול להיות שבתוכנית הזאת יש חסרונות.

חיים רמון: ואני מודיע לכם: יש בה חסרונות.

חיים רמון: היתרון הגדול של התוכנית הזאת של ההפרדה החד-צדדית הוא בכך שאין להפרדה החד-צדדית אלטרנטיבה יותר טובה.

חיים רמון: זה דומה מאוד לדמוקרטיה.

חיים רמון: הדמוקרטיה היא משטר מלא בעיות, רק שאין טוב ממנה.

חיים רמון: כל אלטרנטיבה היא יותר גרועה.

חיים רמון: אותו דבר כאן.

חיים רמון: מסבירים לי שהסכם יותר טוב.

חיים רמון: בטח שהסכם עם הפלסטינים יותר טוב.

חיים רמון: אבל אי-אפשר להגיע אליו כנראה, ובוודאי לא הממשלה הזאת.

חיים רמון: אז מה מציעים לנו?

חיים רמון: להישאר במצב הנוכחי?

חיים רמון: עד מתי?

חיים רמון: כמה זמן?

חיים רמון: עכשיו אומר שר הביטחון ממפלגתי, שאין עם מי לדבר.

חיים רמון: זה שנים רבות אין עם מי לדבר; שלא לדבר על שרון ראש הממשלה, שהוא אומר שהוא בכלל בן-לאדן.

חיים רמון: לא חשוב אם הוא מפסיק לומר שהוא בן-לאדן או שהוא אומר שהוא בן-לאדן, מה שחשוב הוא שראש הממשלה חושב שערפאת הוא בן-לאדן ועם בן-לאדן בוודאי לא מדברים.

חיים רמון: אם אין עם מי לדבר ואין מתי לדבר, אז מה נעשה?

חיים רמון: נשב כך, לא נחשוב על צעדים כלשהם?

חיים רמון: אז בואו נעשה צעדים חד-צדדים וננסה לגייס את הקהילה הבין-לאומית לתמיכה בצעדים האלה.

חיים רמון: בשלב הזה, אני אומר את זה בצער, כי אני תמכתי ועדיין תומך בממשלת אחדות לאומית, לצערי לממשלה הזאת אין אלטרנטיבה מדינית, אין דרך מדינית, וגם המעט ששר החוץ מנסה לעשות הוא איננו יכול לעשות באמת.

חיים רמון: אני רוצה להרגיע את חברי מימין שאומרים שפרס מנהל את הממשלה.

חיים רמון: תירגעו, לפרס יש פה ושם ניצחונות טקטיים; מי שמנהל את האסטרטגיה של הממשלה הזאת במשך שמונה חודשים ומי שקבע את העובדה שלמעשה לא מנהלים משא-ומתן ולא מציעים שום דבר ולא עושים שום דבר, הוא ראש הממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: אם זה כך, חבר הכנסת רמון, אז מה אתה עושה שם?

נחמה רונן: סליחה, חבר הכנסת פריצקי, חבר הכנסת רמון כבר סיים את זמנו.

חיים רמון: תן לי, אני עונה על שאלתך.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא מבין.

יוסף יצחק פריצקי: ביושר, בהגינות.

חיים רמון: חבר הכנסת פריצקי, הרגשתי שאתה עומד לשאול את השאלה הזאת גם בלי ששמעתי אותה.

נחמה רונן: רק בתמצות.

נחמה רונן: בבקשה.

חיים רמון: לכן, בסיום דברי רציתי לענות לך, אז תן לי לענות.

חיים רמון: אני רוצה לומר לראש הממשלה, שעכשיו, לאחר שיש ממשלת אחדות שמורכבת משני הכוחות המרכזיים – מפלגת העבודה והליכוד, בלי קיצונים מימין ובלי קיצונים משמאל – נקרתה לידיו באמת הזדמנות להציג דרך מדינית, זו ההזדמנות שלו.

חיים רמון: אם הוא לא יעשה את זה ויחשוב שמפני שהימין יצא החוצה הוא צריך כל הזמן לפזול לימין ולרצות אותו, גם מדינית, ואני חושש שגם פוליטית, אפילו על חשבון זה שהוא יפנה לדרך יותר מתונה, אני חושש מאוד שבעתיד הלא-רחוק אנחנו נראה את ישראל ביתנו ואת האיחוד הלאומי חוזרים לממשלה ואת מפלגת העבודה יוצאת מן הממשלה.

חיים רמון: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת חיים רמון.

נחמה רונן: הדובר הבא, חבר הכנסת חיים דרוקמן, בבקשה.

חיים דרוקמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אזרחי ישראל בחרו בראש הממשלה אריאל שרון ברוב עצום רק מסיבה אחת: הם הניחו שהוא יחזיר את הביטחון לישראל, שיילחם בנחישות נגד הטרור הרצחני של ערפאת, ישיב מלחמה שערה, ינצח את האויב האכזר, ואז ישוב הביטחון לישראל.

חיים דרוקמן: כואב לי לומר, כי כגודל הציפייה כך גודל האכזבה.

חיים דרוקמן: אכזבת בגדול, אדוני ראש הממשלה; לא רק שלא החזרת את הביטחון לישראל, כי אם הביטחון הלך והידרדר והגיע לשפל שאין כדוגמתו.

חיים דרוקמן: גברתי היושבת-ראש, מתנהלת נגדנו מלחמה ממשית אכזרית ביותר זה למעלה משנה, ירי חי מדי יום ביומו, פצצות מרגמה, מטענים ומכוניות תופת, כל הארץ חזית ממש.

חיים דרוקמן: בשנה זאת נרצחו 183 יהודים יקרים.

חיים דרוקמן: איזו מדינה נורמלית לא היתה נלחמת נגד אויבה בנפש במגמה למגר אותו לחלוטין, ובוודאי היתה מוקיעה אותו בפני כל מדינות העולם ועושה לו דה-לגיטימציה ובוודאי היתה מונעת ממנו כל לגיטימציה?

חיים דרוקמן: והנה עד כה טרם הוכרזו הרשות הפלסטינית וערפאת בראשה כאויב.

חיים דרוקמן: אומנם שמענו פעמים מספר את הרמטכ"ל מדבר על הרשות הפלסטינית כעל ישות טרוריסטית, אבל ממשלת ישראל, ובראשה ראש הממשלה, לא התייחסו עד כה אל הרשות הפלסטינית כאל ישות טרוריסטית.

חיים דרוקמן: אתמול שמענו מפי מקורות בירושלים תרעומת על ראש ממשלת אנגליה שהוא מקבל את ערפאת ושזה יכשיר אותו לפגישה עם הנשיא בוש.

חיים דרוקמן: אני תוהה, הרי מי שהכשיר את ערפאת זה ממשלת ישראל והעומד בראשה.

חיים דרוקמן: שר החוץ של מדינת ישראל מותר לו להיפגש עם ערפאת ולראש ממשלת אנגליה לא?

חיים דרוקמן: האם פגישת שר החוץ שלנו עם רב-המרצחים ערפאת איננה הלגיטימציה הגדולה ביותר עבורו?

חיים דרוקמן: גברתי היושבת-ראש, הוצאת צה"ל משתי הגבעות בחברון, אבו-סנינה וחארת-אל-שיח', הינה מעשה מחוסר כל אחריות ויש בו משום הפקרת חיי יהודים.

חיים דרוקמן: הרי כל אחד יודע, בוודאי ראש הממשלה יודע, ששתי גבעות אלה שולטות על חברון.

חיים דרוקמן: מאז החלה המלחמה התמקמו בשתי גבעות אלה מחבלים והם ירו מדי יום ביומו אל עבר הבתים היהודיים בחברון.

חיים דרוקמן: מיריות אלה נהרגה שלהבת פס, השם ייקום דמה, נפצעו יהודים נוספים, ובהם ילדים, ויכלו לקרות אסונות רבים יותר, רק שזכינו לנסי נסים ממש.

חיים דרוקמן: באיזו קלות דעת מוציאים את צה"ל מגבעות אלה?

חיים דרוקמן: הרי מציאות צה"ל במקומות אלה זו הערובה היחידה להגנה על היישוב היהודי בחברון מפני המרצחים הערבים.

חיים דרוקמן: על יסוד מה נדחתה חוות הדעת המקצועית של הרמטכ"ל שאסור לצה"ל לצאת מגבעות אלה?

חיים דרוקמן: יש בכך פשוט משום הימור בדם יהודי.

חיים דרוקמן: האם מישהו עדיין מאמין לאיזו הבטחה של הפלסטינים אחרי שהפירו את כל ההבטחות ולא קיימו אף הבטחה אחת?

חיים דרוקמן: הרי הם הוכיחו כמה אמיתית היא תפילתו של דוד המלך: "פצני והצילני מיד בני נכר אשר פיהם דבר שוא וימינם ימין שקר".

חיים דרוקמן: אחרי שקרסו התקרות של "אולמי ורסאי" היה ברור לעין כול ששיטת הבנייה הזאת היתה בה סכנה גדולה.

חיים דרוקמן: היה ברור לכולם שמתכנני תקרות אלה וקבלני הביצוע שלהן צריכים לתת את הדין.

חיים דרוקמן: בוודאי איש לא העלה בדעתו להזמין את מתכנני התקרות האלה וקבלני הביצוע שלהן לדיונים ולהתייעצויות בענייני בנייה.

חיים דרוקמן: לא כך קרה בעניין קריסתן של תקרות אוסלו.

חיים דרוקמן: הקונספציה של אוסלו הרי שהתמוטטה עד היסוד, אבל אדריכלי רעיון העיוועים הזה לא רק שלא נתנו את הדין אלא הם אפילו לא מרגישים צורך להסתגר בבתיהם לעשיית חשבון נפש נוקב.

חיים דרוקמן: מה שבוודאי היה מתבקש – שאותם אנשים לפחות יסתלקו מהחיים הציבוריים ויעשו את חשבון נפשם על ההרפתקה המטורפת שלתוכה הכניסו את מדינת ישראל, הרפתקה שמאות יהודים שילמו עליה בחייהם.

חיים דרוקמן: והנה אותה חבורה מטיפה לנו ברוב חוצפתה מוסר מעל כל ערוץ ומרקע וגם בולמת בכל כוחה את הפקת הלקחים הנדרשת מקריסת תקרות אוסלו.

חיים דרוקמן: גברתי היושבת-ראש, הלקח המרכזי של אירועי השנה האחרונה הוא, שהקמת ישות פלסטינית לא רק שאיננה מביאה שקט ושלום לפי ההזיות של אדריכלי אוסלו, אלא היא מגבירה לאין ערוך את שפיכות הדמים.

חיים דרוקמן: ככל שישות זו תהא חזקה יותר, כך תגבר רצחנותה ויגדלו הסכנות האורבות ממנה.

חיים דרוקמן: כמה מדהים הוא שראש הממשלה שלנו התחיל לדבר על מדינה פלסטינית.

חיים דרוקמן: מה קרה לו?

חיים דרוקמן: האם הוא כל כך מושפע משר החוץ שלו?

חיים דרוקמן: האמת היא, שהפלסטינים אינם מעוניינים בהצעה הנדיבה ביותר, כך התברר בוועידת קמפ-דייוויד האחרונה.

חיים דרוקמן: הם אינם רוצים כלל בקץ הסכסוך, הם רוצים הכול: את חיפה, את יפו ואת אשקלון.

חיים דרוקמן: כך שכל ויתור מצדנו ישמש רק קרש קפיצה להמשך המלחמה נגדנו, אלא שהיא תהיה מסוכנת יותר ורצחנית יותר.

חיים דרוקמן: הנה באים אדריכלי אוסלו ומכריזים מעל כל במה שאין אלטרנטיבה אחרת.

חיים דרוקמן: אני מבקש לקבוע שיש אלטרנטיבה: להכיר שהרשות הפלסטינית והעומד בראשה זה רשעות טרוריסטית שאין מדברים אתה ואין מנהלים אתה כל משא-ומתן אלא נלחמים נגדה וממוטטים אותה לחלוטין.

חיים דרוקמן: זאת האלטרנטיבה שטרם נוסתה ורק בה טמון הניצחון שלנו.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת דרוקמן.

נחמה רונן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן, ואחר כך – חברת הכנסת יהודית נאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שמענו את ראש הממשלה היום, בנאום שלכאורה היה צריך לסכם את התקופה החולפת ולהציע לכנסת ולפרוס בפניה את תוכניתו הפוליטית לתקופה הבאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שום דבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפי שבתקופה הקודמת, עד עכשיו, לא היו שום צעד מדיני ושום התקדמות, אלא דווקא התרחקות מכל אפשרות של שקט ושל ביטחון ושל שלום שהוא הבטיח, כאילו הוא ורק הוא מסוגל להביא אותם, אף מלה אחת על העתיד, על התוכנית של הממשלה הזאת, אם בכלל יש לה איזה כיוון מדיני או איזו אפשרות להגיע להסדר מדיני או להוציא אותנו ואת האזור מהמעגל המתמשך הזה של שפיכות הדמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אך לא רק זאת; אנחנו שומעים פה נואמים, ופרשו היום שני שרים, כאשר כל האמתלה וכל הסיבה לכך היא, שצה"ל, אשר כבש לפני כתשעה ימים, בניגוד להסכמים ובניגוד להתחייבויות ובניגוד למשפט הבין-לאומי, חלק משטח א' בעיר חברון – פינה אותו בלילה האחרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה העניין הגדול?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי חברון כולה פונתה, חבר הכנסת הנדל, ובהמשך יפונו גם שטחים נוספים, גם גוש-קטיף יפונה בהקדם האפשרי – –

צבי הנדל: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – מוקדם ככל האפשר.

צבי הנדל: בחיים לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואם בכלל תהיה פה איזו אפשרות להתקדם באמת לביטחון ולשלום, הרי השטחים האלה יפונו במוקדם או במאוחר.

צבי הנדל: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על מה אתם קמים?

צבי הנדל: – – – מהגליל, מהמשולש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על זה שבכלל יש איזו אפשרות, אפשרות קטנה ביותר לצאת ממעגל הדמים ומליל הרציחות וליל החיסולים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי למה הוביל אותנו שרון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הוא יודע בחיים שלו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק לעשות מלחמות, רק להרוג אנשים, רק קיביה – –

צבי הנדל: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – וכאלה, ואדם כזה איננו נחוץ במושב של ראש ממשלה, ולכן אני לא מתפלא שחברי בכנסת, מסיעות שונות – –

יאיר פרץ: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – חמש סיעות שונות – –

נחמה רונן: אני מבקשת – – – חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – הציעו היום אי-אמון בראש הממשלה, וכל אחת מהסיבות שלה, ולדעתי סיבה אחת חשובה מאוד, סיבה בלבד, אפילו לא לדבר על הנושא המדיני ולא לדבר על ההבטחות שהוא לא מקיים ולא לדבר על זה שאין לו שום תוכנית שלום, אפילו נשים את כל אלה בצד, הרי יש פה הנושא שבית-המשפט העליון לצדק, בית-המשפט הגבוה לצדק נתן בו החלטה משנת 1951.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מכיר החלטה אחת בתולדות המדינה שבג"ץ הכריע בה והיא לא בוצעה מייד, ואני משפטן, מבין קצת במשפטים וגם עורך-דין במקצועי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא היתה, לא היתה החלטה של בג"ץ שהרשויות של המדינה לא ביצעו אותה מייד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל כאשר ההחלטה הזאת מתייחסת לתושבים ערבים, לאנשים אומללים שפונו מכפרם באמתלת שווא, בהבטחה שיחזרו בתוך שבוע-שבועיים או בתוך ימים ספורים, אפילו לרגל תמרון צבאי – גם עכשיו צריכים ללכת לבית-המשפט הגבוה לצדק עוד הפעם כדי לחדש את ההחלטה מלפני 50 שנים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שממשלה שאיננה נותנת את הכבוד הראוי ואיננה מבצעת את ההחלטה של בג"ץ, וגם היום, לאחר 51 שנה, עומדת ואומרת "לא" לביצוע ההחלטה הזאת, יש בכך סיבה ראויה וכבדה דיה שהיא לא תהיה ראויה לאמון ולהמשך כהונתה.

צבי הנדל: – – – תעברו לערפאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנוח דעתך, חבר הכנסת צבי הנדל, הממשלה הזאת תתפורר, הנדבך הראשון נפל היום, וכולנו נשמח יחד ללכת לבחירות בזמן הקרוב ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דבר אחד, חבר הכנסת יאיר פרץ, רציתי להגיד לך: אילו היה קורה נס והממשלה הזאת היתה הולכת באמת לתהליך של שלום ומגיעה להסכמים כלשהם – יש לה אז מעלה אחת, יש לה יכולת לבצע, אולי יותר מממשלות אחרות; אבל מה נעשה, שרון וממשלתו מבינים רק כוח, ורק כוח לא יביא לשום תוצאות ויעמיק רק את שפיכות הדמים ואת ההרחקה של כולנו מאיזו אפשרות של ביטחון או של שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: הדובר הבא, חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

יאיר פרץ: מי אחריו?

נחמה רונן: אחריו חברת הכנסת יהודית נאות, ועוד שני דוברים, אתה.

מיכאל נודלמן: גברתי היושבת-ראש – – –

נחמה רונן: אדוני היושב-ראש.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

מיכאל נודלמן: – – חברי הכנסת, היום הודיעו שרים מטעם סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו על פרישתם מן הממשלה.

מיכאל נודלמן: גם הסיעה שלנו פורשת מהקואליציה.

מיכאל נודלמן: אני צריך להגיד שזה לא יום שמח, זה יום עצוב.

מיכאל נודלמן: אנחנו פורשים מהממשלה בעיקר מכיוון שאנחנו לא רואים מדיניות שיכולה להציל את המדינה מהמשבר, ואנחנו רואים שהיא ממשיכה את מדיניות אוסלו.

מיכאל נודלמן: אנו היינו בטוחים, כי ראש הממשלה ממחנה הימין, אשר טען כי אוסלו מת, לא ישנה את דעתו, אך האמון שהבענו בראש הממשלה הפך לחלום.

מיכאל נודלמן: הסכמי אוסלו בהחלט מתו וכל פעולות הטרור מהרשות הפלסטינית מהווות הוכחה ברורה להתמוטטות התהליך הכושל הזה.

מיכאל נודלמן: אבל הממשלה וממשלות קודמות וחברי כנסת, חלק מחברי הכנסת, עשו מהסכמי אוסלו תורה מסיני.

מיכאל נודלמן: הממשלה מקבלת החלטות חשובות בהתאם לדעותיו של שר החוץ שמעון פרס, אחד האדריכלים העיקריים של אוסלו, וראש הממשלה – ראש הקואליציה אמר פה היום: חברים, הכול בסדר, זה לא ככה.

מיכאל נודלמן: אבל ראש הממשלה אמר לפני שבועיים שלביטחון של אזרחי ישראל אנחנו אחראים, ואתמול את האחריות לביטחון של אזרחי ישראל קיבל רג'וב, קיבל, ככה זה.

מיכאל נודלמן: ראש הממשלה אמר שערפאת זה בן-לאדן, בוש לא ממהר לדבר עם בן-לאדן על איזה הסכמים.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על זה, ראש הממשלה אומר שערפאת זה בן-לאדן אבל שר החוץ עסוק במשא-ומתן עם בן-לאדן שלנו.

מיכאל נודלמן: פרס חושב שיש לו פרטנר, פרטנר ערפאת, אבל ערפאת תמיד פעל רק מתוך אילוצי תקופה ולחץ בין-לאומי, ולא מתוך רצון אמיתי להגיע לשלום.

מיכאל נודלמן: לאחר הפיגועים הקטלניים והנוראים ב"דולפינריום" ובמגדלי התאומים, ערפאת הושיט לנו יד לשלום שהיתה טבולה בדם, ואני שאלתי, וכל חברי הכנסת, את הממשלה, את ראש הממשלה, מחר אנחנו עוד פעם הולכים להסכם עם ערפאת, איך יש ביטחון שבתוך חודשיים, חצי שנה, אנחנו לא נקבל את אותה אינתיפאדה?

מיכאל נודלמן: זאת לא תהיה אינתיפאדה על-יד, זאת תהיה אינתיפאדה אחרת.

מיכאל נודלמן: איך אפשר ככה לנהל מדינה?

מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על ערפאת, ואנחנו ביקשנו ממנו להוציא את כל המחבלים.

מיכאל נודלמן: נתנו לו רשימה גדולה.

מיכאל נודלמן: איזה מחבל הוא הוציא?

מיכאל נודלמן: רק אחד, רק אחד מרשימה של כמעט 200 מחבלים.

מיכאל נודלמן: אבל הממשלה אינה יכולה להציע אלטרנטיבה למשא-ומתן בין פרס לערפאת.

מיכאל נודלמן: רק תוכנית מדינית אחת נשמרת בקפדנות יתירה, והיא תוכנית האחדות של הממשלה, אשר נאחזת בכיסאותיה ונאבקת על הישרדותה.

מיכאל נודלמן: אין בממשלה תוכנית ברורה ומשותפת איך להגיע לביטחון האזרחים, איך להגיע לביטחון מדינת ישראל, איך להגיע למצב שאנחנו נהיה בטוחים שמדינת ישראל ואזרחיה אינם בסכנה.

מיכאל נודלמן: לכן אנחנו משוכנעים כי הסיעה שלנו לא יכולה להישאר עוד חברה בממשלה כזאת.

מיכאל נודלמן: בעקבות זאת אני צריך להגיד, שלמרות זה אנחנו לא פועלים שלא תהיה ממשלה בכל מקרה, בכל מחיר; אנחנו נצביע בכל אי-אמון לפי האידיאולוגיה שלנו ולפי האמונה שלנו.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל נודלמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת יהודית נאות, בשם סיעת שינוי, ואחריה – חברת הכנסת נחמה רונן מסיעת המרכז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

יהודית נאות: לא, יש לי שלוש, כי עוד שלוש דקות – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נכון, שלוש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: טעיתי.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, שינוי תמכה בהקמת ממשלת אחדות ועשתה מאמצים ניכרים מאוד לשם כך עוד בימי ממשלת ברק.

יהודית נאות: ואני זוכרת שרבים מבאי הבית ניסו ללעוג לחבר הכנסת לפיד, יושב-ראש שינוי, כאשר הוא עשה מאמצים כבירים בלילות ורץ בין ברק לשרון לנסות להגיע לממשלת אחדות.

יהודית נאות: היות שהיוזמה הזאת לא הסתייעה, משום שלדעתי ברק לא האזין וגם לא הבין ושם יהבו על מה שאני קוראת משענת קנה רצוץ, היום אנחנו נמצאים בממשלת אחדות לאומית, כאשר ראש הממשלה אריאל שרון הוא זה שעומד בראשה, והוא ניהל מערכת בחירות שבה חזר והצהיר ושב ואמר שפניו לממשלת אחדות לאומית, ואכן מכהנת ממשלה כזאת מאז מרס 2001.

יהודית נאות: פרישת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, להערכתי, היתה צפויה מלכתחילה.

יהודית נאות: מי שחושב על זה קצת מבין, שבממשלה שנקראת ממשלת אחדות אין מקום לקצוות פוליטיים שבהם יש אנשים שהם קיצונים בעמדתם, ואני לא אומרת שעמדה קיצונית איננה לגיטימית, אבל בממשלה שבה מנסים להגיע לאיזון בין העמדות של הגושים המרכזיים, הליכוד מצד אחד והעבודה מצד אחר, אי-אפשר להגיע לאיזון כאשר לכל אחד מהצדדים יש עוד גורם יותר קיצוני הימנו שנושף בעורפו.

יהודית נאות: אני סבורה שהציבור בעבר וגם היום חפץ בממשלת ליכוד לאומי, ואני מתכוונת לאותו ציבור שהוא שפוי, ציוני ובלתי מתלהם.

יהודית נאות: ולכן, אנחנו ממשיכים לתמוך בממשלת אחדות לאומית.

יהודית נאות: בהזדמנות זאת אני גם רוצה לומר, כמי שיושבת באופוזיציה, לכל מוגי הלב בממשלה שמשתמשים בשר החוץ שמעון פרס כשק חבטות, כדי להוציא את מררתם ואת מה שאין להם אומץ לב לומר לראש הממשלה: הרפו מכך, התרגילים האלה מאוד שקופים.

יהודית נאות: אבל מה, אסור לנו לחשוב ולטעות שהציבור, שכן רוצה בממשלת האחדות, ימשיך ויסתפק בממשלה שאין לה יעדים, שאין לה אסטרטגיה ואין לה טקטיקה, בממשלה שמאפיין אותה אי-מעש, משום שמה קורה כאשר ממשלה מותירה ואקום?

יהודית נאות: – לוואקום הזה תמיד יהיה מי שייכנס ולוואקום הזה עוד מעט קט חודרת ממשלת ארצות-הברית שתבוא ותכתיב, משיקוליה שלה, משום שהממשלה הזאת לא יזמה, הממשלה הזאת לא עשתה.

יהודית נאות: אז לוואקום תיכנס ממשלת ארצות-הברית, ועוד מעט קט כולם יבואו וינסו לנסוע לוושינגטון לעשות מקצה תיקונים להצעות ארצות-הברית.

יהודית נאות: אני רוצה לומר גם שהממשלה הזאת אין לה יעדים בנושאים כלכליים, ואני רוצה לומר לשר האוצר סילבן שלום, שאני קוראת ועוקבת אחר כל העניינים שאינם נוגעים למשרדו שהוא עוסק בהם:

יהודית נאות: אסור לשכוח את המפעלים הנסגרים, את המובטלים ההולכים ומתרבים ואת העובדה שהכלכלה שלנו רופפת ומתרופפת.

יהודית נאות: לכן, רבותי, הממשלה הזאת צריכה להתנער.

יהודית נאות: אני מודה לך.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

סופה לנדבר: חברת הכנסת נחמה רונן, בבקשה.

נחמה רונן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הדיון בהצעות האי-אמון כדי לדבר על אחד הנושאים שהועלו פה, נושא אקרית ובירעם.

נחמה רונן: אף שאין בכוונתי להציע אי-אמון בממשלה, שהרי אני חלק מהקואליציה, אני גורסת, כי שגה ראש הממשלה ושגה הקבינט שלא ניצלו את ההזדמנות, אולי האחרונה שנקרתה בדרכם, כדי לפתור אחת ולתמיד את אחת העוולות היותר-גדולות שיצרה מדינת ישראל.

נחמה רונן: ראש הממשלה מדבר על תקדים, תקדים מסוכן.

נחמה רונן: אני לא יודעת על איזה תקדים מסוכן הוא מדבר.

נחמה רונן: ממה פוחד ראש הממשלה?

נחמה רונן: תקדימים מסוכנים צריכים להפחיד שלטון חלש.

נחמה רונן: אנחנו מדברים פה על ממשלה יציבה, דמוקרטית, כמעט מקיר לקיר.

נחמה רונן: מאילו תקדימים הוא מפחד?

נחמה רונן: ממשלה שיודעת מה היא רוצה ולאן היא הולכת אינה צריכה לפחוד מתקדימים.

נחמה רונן: נהפוך הוא, היא צריכה ליצור תקדימים.

נחמה רונן: מקרה אקרית ובירעם אינו דומה בשום צורה ובשום אופן לרצונם של הפלסטינים לזכות השיבה.

נחמה רונן: אלה שרוצים לחזור ליפו, לעכו, אפילו לעמק-חפר – הם גורשו מבתיהם עקב מלחמה שלא מדינת ישראל התחילה בה, מדינת ישראל ניצחה בה, וזה חלק מהמחיר שמשלמים כשפורצות מלחמות.

נחמה רונן: האם זה דומה למקרה אקרית ובירעם?

נחמה רונן: מה הקשר?

נחמה רונן: הרי זכות השיבה היא נושא שיש עליו קונסנסוס כמעט מקיר לקיר בבית הזה, מימין ומשמאל.

נסים זאב: למה לא לקטמונים וליפו?

נחמה רונן: לקטמונים, והיו הרבה מקומות.

נחמה רונן: לא מניתי את כולם.

נחמה רונן: הפלסטינים רוצים לחזור כמעט לתחומי – – – ארץ-ישראל.

נסים זאב: בואו נפנה את המדינה.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, נא לא להפריע לחברת הכנסת לנאום.

נחמה רונן: חבר הכנסת נסים זאב, אני הרי טוענת, שמקרה אקרית ובירעם אינו דומה למקרה שבו הפלסטינים דורשים את זכות השיבה, שלא תינתן להם, ולא תינתן להם כמעט בקונסנסוס מלא של כל הבית הזה.

נחמה רונן: אני מדברת על תושבים של שני כפרים שבמלחמת השחרור נתבקשו על-ידי הצבא לעזוב את כפריהם לשבועיים.

נחמה רונן: דובר על שבועיים בלבד, עם הבטחה מפורשת שעם תום השבועיים הם חוזרים לבתים שלהם.

נחמה רונן: מאז השבועיים עברו כ-53 שנים.

נחמה רונן: אנחנו גם צריכים לדעת, שלא מדובר פה על מצב שבו יהודים או תושבים אחרים צריכים לוותר על חלק מאדמתם המעובדת ולתת אותה לתושבי אקרית ובירעם.

נחמה רונן: יש הצעת פשרה ששר המשפטים לשעבר, פרופסור דוד ליבאי, הציע אותה.

נחמה רונן: במקום 12,000 הדונמים שכללו את שני הכפרים, הוא הציע הצעת פשרה, לתת להם 10% – 1,200 דונם.

נחמה רונן: לא כל המשפחות יוכלו לחזור, אבל חלק מהמשפחות יוכלו לחזור לבתים שלהן.

נחמה רונן: זו הצעת פשרה שאני יודעת שהיתה מקובלת גם על הבג"ץ, שקבע שממשלת ישראל לא עמדה בהתחייבותה כלפי אותם תושבים, וזו לא היתה שעתה היפה של ממשלת ישראל, שהיתה יכולה לפתור אחת ולתמיד בעיה שהיא בעיה הומנית מדרגה ראשונה.

נחמה רונן: אני גם בדקתי בהיסטוריה, ואני יודעת שזו גם היתה משנתו של ראש הממשלה המנוח מנחם בגין.

נחמה רונן: גם הוא גרס שצריך לפתור בפשרה את בעיית אקרית ובירעם, אך הוא לא עשה את זה כי לא היה לו רוב, בגלל חלק מחבריו שיושבים היום בממשלה הזאת, ולכן הוא לא היה יכול להביא לפתרון הבעיה.

נחמה רונן: אני רוצה לומר לראש הממשלה, זו לא בושה להיות מוסרי.

נחמה רונן: גם אם זה באיחור של 53 שנים, לא בושה להיות מוסרי.

נחמה רונן: גם לא בושה לעשות טעויות ולהודות בהן.

נחמה רונן: אני רק חושבת, גברתי היושבת-ראש, שדווקא הממשלה הזאת בראשותו של אריק שרון – ראוי היה שהיא זו שתביא את הפתרון, שהיא זו שתראה לתושבי מדינת ישראל הערבים, לאזרחי מדינת ישראל הערבים, שלא רק מדברים בססמאות, אלא גם נותנים להם תקציבים, משפרים את תנאי המחיה שלהם, מתייחסים אליהם כאל אזרחים סוג א', ולא כמו אזרחים מסוג שאני לא רוצה לומר, כפי שהם מרגישים – –

מוחמד כנעאן: – – –

נחמה רונן: – – כי אחר כך מתפלאים איך פתאום פורצות כל מיני תופעות של התלהמות ומהומות, וכולם מגלגלים עיניים לשמים: מה קרה?

נחמה רונן: מה קרה – זה מה שעשינו 53 שנים.

נחמה רונן: זה מה שעשינו, ככה זה קרה.

נחמה רונן: אם נוהגים באזרחי מדינת ישראל, ולא משנה מינם ומוצאם, כמו שאנחנו מתנהגים מאז קום המדינה, זה מה שקורה.

נחמה רונן: אני רוצה לומר עוד כמה מלים, גברתי היושבת-ראש, בנושא השעה.

נחמה רונן: מכיוון שדיבר גם ראש הממשלה בנאומו על התפטרותם של השרים גנדי וליברמן, אני מאוד מקווה שראש הממשלה לא ייבהל מהתפטרות זו.

נחמה רונן: אני מקווה שראש הממשלה יבין וידע, לרבות חבריו בליכוד, שהיום יש סדר-יום חדש בעולם, וסדר-היום החדש הזה אולי לא מתאים למשנתם של השרים עדיין גנדי וליברמן, אבל הוא בוודאי ובוודאי מתאים לרוב הציבור במדינת ישראל.

נחמה רונן: אף שלראש הממשלה אין תמיכה במפלגתו, ויכול להיות שגם אין לו תמיכה במרכז הליכוד למהלכים בכיוון של פשרה והסכם שלום, אני מרשה לעצמי לומר, שלראש הממשלה יש תמיכה מרוב הציבור במדינת ישראל, ואת הציבור הזה מרכיבים גם מצביעי הליכוד – אולי הם לא חברי המרכז, אבל הם מצביעי הליכוד – ואני מקווה שראש הממשלה ישכיל לקחת את ההזדמנות הזאת, בלי לעשות את החישובים הפוליטיים או הקואליציוניים, ויוביל את מדינת ישראל להסכם שהוא יוביל, ולא נובל להסכם שממשלת ארצות-הברית תרצה.

נחמה רונן: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה.

סופה לנדבר: אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

יאיר פרץ: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, קראתי בעיון רב את הצעת האי-אמון של סיעת מרצ ושל שינוי.

יאיר פרץ: הפכתי בה והפכתי בה, וכלום בה.

יאיר פרץ: רבים בבית הזה, גברתי היושבת-ראש, אוהבים לחבוט בערבה הזאת, הקרויה בפי כולם "חרדים", בבחינת – קול מבשר, מבשר ואומר.

יאיר פרץ: מתברר כי כל חולי וכל מדווה מתחיל ונגמר בחרדים.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, במשך השנים – – –

ויצמן שירי: אתה מתנהג כאילו אתה קוזק נגזל.

יאיר פרץ: חבר הכנסת שירי ויצמן, זה מה שעושה השמאל לאורך כל הדרך, זה מה שעושה תנועת שינוי, זה מה שעושה מרצ, תמיד רואים בחרדים אשמים.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, במשך שנות שירותי בצה"ל, בסדיר ובמילואים, בכל תרגיל שקיימנו היה בא המפקד העליון, הבכיר, בטענות: אימון הפרט לוקה בחסר, החיילים אינם מתאמצים די, הפקודות אינן פקודות, והביצוע, לא עלינו.

יאיר פרץ: בקיצור, דברים שתמיד נכונים לכל יחידה, בכל מקום, זמן ומצב.

יאיר פרץ: כך גם הצעות האי-אמון של סיעת מרצ ושל סיעת שינוי – "המדיניות מובילה אל עברי פי פחת", "הבעיות החברתיות, פצצה מתקתקת", והחשוב מכול, מי אשם?

יאיר פרץ: החרדים.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, לא טענתי ואף לא אומר כי כל מעשי הממשלה, דרכיה ודפוסי פעולתה נטולי שגיאות.

יאיר פרץ: מי שעושה, קורה גם שטועה.

יאיר פרץ: אבל האחריות, רבותי חברי הכנסת, האחריות היא על הממשלה והעומד בראשה.

יאיר פרץ: השאלות האם בחר בדרך הנכונה, במדיניות מתאימה, האם פעל על-פי הערכים של תנועתו ועל-פי אמונתו, ייבחנו בבחירות הבאות או על-ידי ההיסטוריה.

יאיר פרץ: אל נא תצפו שהממשלה הזאת תזנח את ערכיה ותפעל על-פי הדרך שלכם.

יאיר פרץ: העם, גברתי היושבת-ראש, בחר במפלגה המייצגת עמדות ודעות שאינן תואמות בדיוק את אלה של מגישי הצעות האי-אמון.

יאיר פרץ: מכאן, שאם יש לסיעת מרצ או לשינוי או לכל מגישי הצעות האי-אמון טענות, שיפנו אותן לעם שבחר בממשלה הזאת.

מוחמד כנעאן: הממשלה צריכה לעשות משהו.

מוחמד כנעאן: מה קרה לך?

יאיר פרץ: הממשלה הזאת עושה, מכובדי, כל מה שיש ביכולתה.

מוחמד כנעאן: היא לא עושה שום דבר.

סופה לנדבר: אני מבקשת לסיים את קריאות הביניים.

סופה לנדבר: בבקשה.

יאיר פרץ: הבעיה היא, שהטרור לא מאפשר – – –

ויצמן שירי: אמרת שהטרור לא מאפשר.

ויצמן שירי: מה הוא לא מאפשר?

סופה לנדבר: ידידי ויצמן שירי, תן לו בבקשה לנאום.

יאיר פרץ: זמני קצר, אבל ידידי, חבר הכנסת שירי, אני מייד אשיב לך על הכול.

אליעזר כהן: יוסי שריד אמר היום שש"ס מתגעגעת אליו.

אליעזר כהן: זה היה מעניין מאוד.

יאיר פרץ: מאוד מאוד מתגעגעת.

יאיר פרץ: ..

נסים זאב: בשבת קראנו את פרשת הנחש שמסית את האשה, ההקשר ברור.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, סיעת ש"ס עושה מאמץ עליון, יומם ולילה, לשים את הבעיות החברתיות בראש סדר-היום הלאומי של מדינת ישראל.

יאיר פרץ: לידיעת חברי הכנסת מסיעת מרצ ומשינוי, על המצב המדיני-הביטחוני הקשה בארץ ובעולם נכתב גם בעיתונות הדתית, ודאי שגם בשאר עיתוני ישראל.

יאיר פרץ: אין זה תירוץ להפסיק להיאבק למען צמצום הפערים החברתיים ולמען שוויון וצדק חברתי.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, יחד עם כל הבית הזה מתפללת סיעת ש"ס למען כל אלה במדינת ישראל שעבורם עצם הקיום היומיומי מהווה מלחמה מתמשכת.

יאיר פרץ: מי ייתן ויגיע היום הזה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בוויכוחים המדיניים והפוליטיים בין ימין לשמאל, בין קואליציה לאופוזיציה ובין תומכי הממשלה למתנגדיה יש הסכמה ברורה, שצריך להילחם בטרור בכל דרך וללא הרף.

שמואל הלפרט: יש הסכמה פה-אחד, שאי-אפשר להשלים עם רצח והרג של אזרחים חפים מפשע.

שמואל הלפרט: מעבר לכל חילוקי דעות אחרים, ברור שאיש אינו מערער על זכות החיים של כל יהודי בארצו, ומי שרוצח והורג אזרחים תמימים, חפים מכל פשע, הוא טרוריסט שצריך להילחם בו, כפי שכתוב: הבא להורגך השכם להורגו.

שמואל הלפרט: אנו, אזרחי ישראל, הסובלים זה עשרות בשנים מטרור מתמשך ובלתי פוסק, מפיגועים חבלניים אכזריים וחסרי רחמים, ניסינו להסביר לעולם כולו, שכך ורק כך צריך להתייחס לטרור.

שמואל הלפרט: אבל, לצערנו הרב, העולם לא הבין אותנו.

שמואל הלפרט: אחרי האסון שקרה בכ"ג באלול בארצות-הברית היתה תחושה, שעכשיו האמריקנים יתייחסו ביתר הבנה לבעיית הטרור, יבינו מה שאנו מבינים כבר שנים ארוכות.

שמואל הלפרט: ואכן, ההתחלה היתה מעודדת.

שמואל הלפרט: הנשיא ג'ורג' בוש הכריז על מלחמת חורמה בטרור ובכל אלה שנותנים לו מחסה.

שמואל הלפרט: פורסמה רשימת טרוריסטים ומבוקשים, מאות נעצרו בארצות-הברית ובארצות אירופה וחשבונות בנק נחסמו, והעיקר, הצבא האמריקני יחד עם צבאות בריטניה ומדינות אחרות יצאו למלחמה של ממש נגד אפגניסטן ומשטר ה"טליבאן", שנותן מחסה לטרוריסט בן-לאדן.

שמואל הלפרט: אבל, לפתע חל שינוי בעמדה האמריקנית.

שמואל הלפרט: סוריה, שהוכרזה מאז ומתמיד כמדינת טרור, קיבלה את ההסכמה האמריקנית להצטרפותה כחברה במועצת הביטחון, הנשיא בוש שיבח אותה והבטיח לשקול מחדש את יחס ממשלו אליה.

שמואל הלפרט: ארגוני טרור רצחניים כמו "חמאס", "הג'יהאד" ו"חיזבאללה" נעדרים מרשימת ארגוני הטרור שפורסמה בוושינגטון, על כל המשתמע מכך.

שמואל הלפרט: ערפאת, שאנשיו השתתפו ומפעילים גם עכשיו טרור, פיגועים, ירי והרג, שומע מפי הנשיא בוש, שהעולם צריך להריע לערפאת.

שמואל הלפרט: החמור ביותר הוא, שהממשל האמריקני מכין תוכנית שלום חדשה למזרח התיכון, שבמסגרתה תצטרך ישראל להתפשר על רבות מעמדותיה, לסגת מיהודה והשומרון, לוותר על יישובים ולהתפשר אפילו בירושלים.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, השינוי בעמדה האמריקנית הוא קיצוני ביותר.

שמואל הלפרט: הניסיון להבחין בין טרור לטרור, בין טרור שפוגע באמריקה לבין טרור שפוגע בישראל, הוא חמור.

שמואל הלפרט: ההתעלמות ממעשיהן של מדינות שנותנות מחסה לטרוריסטים ומפעילות טרור בעולם כולו, כמו סוריה ואירן, ומארגוני טרור רצחניים עלולה להתגלות כהרת אסון.

שמואל הלפרט: עלינו להסביר בראש ובראשונה לידידתנו ארצות-הברית, שאין הבדל בין טרור לטרור ובין רוצח לרוצח שהורג אדם חף מפשע – בין שהנרצח הוא יהודי ובין שהוא אמריקני.

שמואל הלפרט: ארצות-הברית כבר חוותה את אכזריות הטרור במרכז הסחר העולמי ובפנטגון והיתה צריכה ללמוד את הלקח הנורא מאירוע זה.

שמואל הלפרט: רק מלחמה ללא תנאי בטרור מכל סוג יכולה להביא לתוצאות רצויות.

שמואל הלפרט: הטרוריסטים צריכים לדעת, שלא יוכלו להסתתר בשום מדינה ותחת אף שם של ארגון כזה או אחר.

שמואל הלפרט: דינו של טרוריסט אחד הוא בעולם כולו.

שמואל הלפרט: העולם הנאור כולו חייב להתגייס למלחמה בטרור בכל מקום, ועושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל.

שמואל הלפרט: תודה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: חבר כנסת גנדי ריגר, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

גנדי ריגר: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, הצעת האי-אמון של היום מתחלקת לשניים – המצב החברתי והמצב המדיני.

גנדי ריגר: זה נכון שהמצב החברתי בישראל דורש שיפור, זה נכון שעד עכשיו אין תוכנית ממשלתית לחיסול האבטלה.

גנדי ריגר: יש הרבה בעיות בתקציב, והפערים החברתיים ממש גדולים.

גנדי ריגר: גם המצב המדיני של ישראל אינו מזהיר.

גנדי ריגר: כל העולם נמצא היום במלחמה נגד הטרור.

גנדי ריגר: המדינות הגדולות דואגות היום יותר ויותר לביטחון האזרחים שלהן.

גנדי ריגר: גם ישראל צריכה לעשות יותר ויותר לביטחון הישראלים, לביטחון האזרחים.

גנדי ריגר: אבל, בלי יציבות פוליטית יותר קשה לשמור גם על הביטחון וגם לשפר את המצב החברתי.

גנדי ריגר: אנחנו צריכים היום אחדות.

גנדי ריגר: העם דורש אחדות, אנחנו צריכים היום ממשלת אחדות – ממשלת אחדות חזקה.

גנדי ריגר: סיעת ישראל בעלייה מתנגדת להצעות האי-אמון.

גנדי ריגר: אני חושב שההצעה הזאת בתקופה הזאת היא פשוט חוסר אחריות.

גנדי ריגר: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה, חבר כנסת גנדי ריגר.

סופה לנדבר: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לומר בראשית דברי, ששמעתי בהתרגשות את דבריה של חברת הכנסת נחמה רונן, ואני רוצה לקוות שהדברים האלה שיצאו מן הלב יזעזעו גם את הכנסת וגם את הממשלה, שהוסיפה חטא על פשע כאשר לאחר 53 שנות התחמקות מביצוע הבטחה ממשלתית והכרעת בג"ץ, ממשיכה למנוע או לשאוף למנוע, לנסות למנוע את הפתרון של בעיית עקורי אקרית ובירעם.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו מקיימים את הדיון בימים לא קלים, ויש מי שמנסה לומר שאנחנו נמצאים היום בעידן חדש.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו לא נמצאים בעידן חדש, אבל אנחנו בהחלט נמצאים בתקופה שבה ממשל בוש החליט לנצל את פיגוע הטרור הנפשע שהיה בניו-יורק כדי לבצע החלטות ומדיניות שהוא קבע זמן רב מראש.

תמר גוז'נסקי: מאז עלה בוש לשלטון הוא הודיע על מדיניות של הרחבת מירוץ החימוש, חידוש תוכנית הטילים נגד טילים, הרחבת ההזמנות הצבאיות וכו', ובקיצור בשורת מלחמה, ועכשיו הוא בעצם מממש את בשורת המלחמה הזאת.

תמר גוז'נסקי: ומה שהכי חמור – הוא בעצם הכריז שאפגניסטן ראשונה אבל לא אחרונה.

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות – השוטר האמריקני ינהל את העולם בעזרת צבא, בעזרת הפצצות, טילים ופצצות חכמות.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מדובר בסכנה גדולה מאוד לשלום העולם ולסדר האפשרי והנחוץ בעולם שבו אנחנו חיים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא נפתור שום בעיית עוני, שום בעיית מצוקה, שום בעיית פערים ושום בעיית רעב על-ידי הפצצות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא נפתור את הרקע שעליו צומחות תופעות קשות ואיומות של טרור על-ידי שיגור משחתות או נושאות מטוסים.

תמר גוז'נסקי: לכן, זו אשליה.

תמר גוז'נסקי: זו אשליה שממשל בוש, במחיר כבד שמשלם העם האפגני, אבל יכול להיות גם במחיר חייהם של חיילים אמריקנים – ילמד ויתפכח ממנה.

תמר גוז'נסקי: אבל, אם נחזור לאזור שלנו, חברי הכנסת, יש מי שחושב שדי באיזו הכרעה אמריקנית לגבי קואליציה כזאת או אחרת ובריתות זמניות כאלה או אחרות ואינטרסים של הנפט בסעודיה ובכוויית וחשבונות של שליטה – שדי בזה כדי לשנות את המצב באזור.

תמר גוז'נסקי: אני לא מזלזלת בשום הכרזה של נשיא אמריקני שאומרת שצריך להקים מדינה פלסטינית, שצריך לפתור את בעיית ירושלים, בהתחשב בכך שיש בה שני עמים, שצריך להקפיא התנחלויות וכו'.

תמר גוז'נסקי: אבל אני רוצה לומר, שתוכניות אמריקניות כאלה כבר נאמרו בעבר, והן נתקעו במקום שבו הממשלה בארץ, הממשלה הישראלית, היתה צריכה לקבל את ההחלטות.

תמר גוז'נסקי: ממשלת שרון לא רק שאיננה מקבלת אפילו משהו דומה למה שהנשיא בוש מתכוון לומר, לפי הפרסומים, אלא היא עוסקת בכלל במדיניות הפוכה.

תמר גוז'נסקי: היא עוסקת, למשל, במדיניות של הרחבת התנחלויות.

תמר גוז'נסקי: בדיוק עכשיו, לא בזמן אחר, בדיוק עכשיו, ברגע של מתיחות, אחרי שנה של אינתיפאדה, הממשלה צריכה להקים שלוש התנחלויות חדשות.

תמר גוז'נסקי: לא שאין בתים ריקים בהתנחלויות הקיימות, לא שאין משפחות שעוזבות את ההתנחלויות בגלל המצב.

תמר גוז'נסקי: לא, זה לא חשוב בכלל, עכשיו צריך להקים התנחלויות חדשות.

תמר גוז'נסקי: ומה המסר?

תמר גוז'נסקי: האם אפשר להבטיח את הביטחון של אזרחי ישראל בעזרת התנחלויות?

תמר גוז'נסקי: הרי הניסיון לימד אותנו, הניסיון לימד אותנו 30 שנה ומעלה, שיותר התנחלויות זה פחות ביטחון.

תמר גוז'נסקי: אבל לא, אף אחד לא ילמד מהניסיון.

תמר גוז'נסקי: ראש הממשלה שרון לפעמים זורק משפטים, אומר מדינה פלסטינית – – –

צבי הנדל: חס וחלילה.

תמר גוז'נסקי: – – – איך מדינה פלסטינית, ראש הממשלה שרון, אם אתה מרחיב התנחלויות?

תמר גוז'נסקי: איפה בדיוק היא תקום?

צבי הנדל: את צודקת – – –

תמר גוז'נסקי: ויש מי שחושב שאפשר למכור מין גטו פלסטיני ולקרוא לזה מדינה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, שמי שלא מבין שאנחנו חייבים – למען עתידה של ישראל, למען עתיד שני העמים – להגיע לפתרון של פשרה בגבולות 1967 – – –

צבי הנדל: חס וחלילה.

תמר גוז'נסקי: – – – וכל מי שמנסה למכור את עתידה של ישראל בשם ההתנחלויות שמסכנות את חיי המתנחלים עצמם – ואין דבר שיותר מסוכן לחיי המתנחלים מאשר היותם בהתנחלויות – – –

צבי הנדל: אבל יש שלום.

תמר גוז'נסקי: השלום לא הולך יחד עם התנחלויות, השלום לא הולך יחד עם כיבוש, השלום לא הולך יחד עם חיסולים, השלום לא הולך יחד עם הריסת בתים ועם עקירת עצים ועם עקירת פרדסים ועם חיסול ועם ניסיון להכתיב לעם הפלסטיני איך הוא ינהל את חייו.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

צבי הנדל: הוא הולך עם – – –

נסים זאב: הוא לא הולך עם רצח ילדים – – –

סופה לנדבר: רבותי, יש לה תפיסת עולם שלה, ואני מבקשת לא לעזור לה.

יצחק גאגולה: על איזה אינטרס את שומרת?

יצחק גאגולה: – – –

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם, שאף אחד פה לא יתיימר לומר שדמו של ילד יקר בעיניו יותר מאשר בעיני.

תמר גוז'נסקי: לא היה ולא יהיה דבר כזה.

תמר גוז'נסקי: לאף אחד אין פה מונופול על שום רגש אנושי, אבל דבר אחד צריך להיות ברור – –

יצחק גאגולה: – –

תמר גוז'נסקי: – – שדווקא במדינת ישראל של היום שולטת ממשלה שמסכנת את חיי אזרחיה יותר מכל הממשלות הקודמות.

תמר גוז'נסקי: דווקא היום צריכה לקום ממשלה שתראה את ההזדמנות להגיע להסדר עם הפלסטינים, ואם לא נעשה את זה, בסופו של דבר אנחנו נשלם מחיר יקר, אבל גם הממשלה הזאת פול תיפול, ולא רק משום שהאיחוד הלאומי פרש ממנה.

סופה לנדבר: תודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

סופה לנדבר: אחריה – חבר הכנסת דוד לוי, ואחריו – חבר הכנסת חיים כץ.

יצחק גאגולה: הטקסט הזה כבר 20 שנה לא השתנה אצלך.

דוד לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, דבר מוזר קורה לנו.

דוד לוי: כמעט שלא היה לו דומה, אני מעז לומר, במשך עשרות שנים בבית הזה.

דוד לוי: יש לנו ממשלה – לכל הדעות קולוסלית, גדולה מאוד.

דוד לוי: מתיימרת להיות אחדות לאומית.

דוד לוי: איש אינו יודע מה היא דרכה.

דוד לוי: האם יש לה מדיניות?

דוד לוי: לאן היא גוררת אותנו?

דוד לוי: הצהרותיה מתמוטטות אחת לאחת.

דוד לוי: הערכותיה יוצרות אכזבה ותחושה שאין הממשלה מסוגלת לראות את המצב ולהיערך בהתאם.

דוד לוי: ציפיתי היום, גברתי היושבת-ראש, להודעה מדינית של ראש הממשלה עם פתיחת המושב.

דוד לוי: מן המפורסמות שאיננו יודעים, וספק אם חברי הממשלה יודעים על קו כלשהו של הממשלה הזאת.

דוד לוי: לתקשורת אין בעצם מי שישיב על שאלות, וכך נדמה שאם הממשלה טומנת את ראשה בחול אז גם העם איננו רואה, איננו יודע, איננו רוצה לדעת.

דוד לוי: ולא היא.

דוד לוי: ציפיתי לשמוע על התוכניות לעתיד; כך בסדר-היום: תוכניותיה של הממשלה לעתיד.

דוד לוי: אני מוכרח לומר, שאכזבה כזאת לא זכורה לי.

דוד לוי: בשום נושא לא שמענו לא בשורה, אף לא רמז של מדיניות, כי אין.

דוד לוי: היום נוכחנו לדעת, כי אין מדיניות לממשלה, לא בתחום המדיני, לא בתחום הביטחוני ולא בתחום הכלכלי-החברתי.

דוד לוי: אנחנו ניזונים יום-יום מהדלפות, מהשמצות הדדיות בין חברי הממשלה ומלשכת ראש הממשלה.

דוד לוי: אין שום דבר הבא לומר לעם, בסוגיות הקרדינליות העומדות היום על סדר-יומנו, איך הממשלה הזאת מתכוונת להתמודד.

דוד לוי: היא מדברת בשני קולות.

דוד לוי: יש לה שק חבטות ויש לה היום גם מה שנקרא "מורה שגוער בתלמידיו".

דוד לוי: חבל שהשר לביטחון פנים יצא, כי גם הוא קיבל את המנה, ולא בצדק.

דוד לוי: אני לא הבינותי מה הרוגזה הזאת.

דוד לוי: שר מביע דעתו בממשלה, ואומרים לו בעצם: תתחיל לעשות משהו הנוגע למשרד שעליו אתה מופקד.

דוד לוי: לא ידעתי שהשר עוזי לנדאו הוא בטלן שכזה.

דוד לוי: הוא לא מוכר לי ככזה.

דוד לוי: שרת החינוך רצתה גם היא לשאול, אז הנה, קיבלנו.

דוד לוי: לא בדיבורים עסקינן, אלא במעשים, קרי שהממשלה – לפחות אלה השייכים לליכוד הם בטלנים.

ויצמן שירי: – – –

דוד לוי: תן לי, בבקשה.

דוד לוי: העניין הוא מאוד רציני.

דוד לוי: וכך גם לגבי פרשת הרמטכ"ל.

דוד לוי: עוד לא שמענו כדבר הזה.

דוד לוי: אז הרמטכ"ל עשה דבר שלא ייעשה, אבל ישאל השואל: מה הביא אותו לכך?

דוד לוי: ממתי מקיימים דיון על נושא כל כך מרכזי, ביטחוני, והרמטכ"ל לא שותף?

דוד לוי: אז יושבים עם סגנו, או שמפטפטים ומפמפמים לתקשורת שהוא נגד הקלות לאוכלוסייה.

דוד לוי: מה נותר לו?

דוד לוי: יתירה מזו, לשמוע שהמניעים שלו פוליטיים?

דוד לוי: ועכשיו, כאשר הדבר יוצא מפי הגבורה בממשלה, איך רמטכ"ל כזה יכול להמשיך לפעול?

דוד לוי: איך יוכל להמשיך לתת את דעתו בכלל?

דוד לוי: לכן, בכל התחומים האלה, גברתי היושבת-ראש – צר לי שהזמן קצר – בתחומים האלה הממשלה לא זו בלבד שלא מתפקדת, אני חושב שהיא נוהגת בגישה מופקרת בכל התחומים.

דוד לוי: יש תוכנית, אנחנו מתבשרים עליה מארצות-הברית.

דוד לוי: מה עמדת הממשלה?

דוד לוי: מה היא אומרת לגביה, בעוד מועד?

דוד לוי: באים בטענות שאין הסברה.

דוד לוי: מה יש להסביר?

דוד לוי: כאשר ממשלה לא קובעת עמדה בשום תחום, מה ניתן להסביר?

דוד לוי: מי יכול להסביר?

דוד לוי: האם נעשתה עבודת מטה?

דוד לוי: האם נקבע קו מוסכם?

דוד לוי: לא זה ולא זה.

דוד לוי: מה יחשבו האמריקנים?

דוד לוי: מה יחשבו האירופים?

דוד לוי: נחכה, כי כל ויכוח עלול ליצור משבר, ולכן הכי טוב לא לדון.

דוד לוי: תוכנית מיצ'ל: מישהו יודע שבעצם ניתנה הודעה רשמית לגורמים הבין-לאומיים, לרבות לארצות-הברית, שממשלה ישראל קיבלה את תוכנית מיצ'ל על כל חלקיה?

דוד לוי: האם החברים אינם יודעים מה הם החלקים?

דוד לוי: – הקפאת התנחלויות, ביצוע הפעימה השלישית, כניסה להסדר הקבע.

דוד לוי: הממשלה קיימה דיון?

דוד לוי: יש הסכמה על כך?

דוד לוי: כל אחד יאמר לך דעה אחרת.

דוד לוי: הרי ההתפוררות שהחלה היום לא נובעת מאיזה משבר אישי מיניסטריאלי.

דוד לוי: זה פשוט שבר, משבר אמון בתוככי הממשלה.

דוד לוי: אין יודעים, אין מתייעצים.

דוד לוי: אגב, מקבלים בעצם צעדים מרחיקי לכת ללא החלטות ממשלה, ללא החלטות קבינט, דבר שלא היה לו תקדים.

דוד לוי: ולכן, גברתי היושבת-ראש, לא שמענו היום לא תוכנית, לא בשורה, אלא ממש בליל של ססמאות.

דוד לוי: אינני יודע מי השתתף בהכנת הנאום המבולבל הזה שבא היום לאולם הזה.

דוד לוי: בוודאי ובוודאי אני מבקש – אני עומד לסיים – הציבור בוודאי גם ליווה היום את הדיון, או פתיחת הדיון בכנסת, פתיחת המושב הזה, כדי לדעת, באיזו כמיהה – מה ראש הממשלה עומד לומר, עומד לבשר.

דוד לוי: שום דבר, מאומה, כלום.

דוד לוי: אנחנו גוזרים על עצמנו, בשם המונח הזה "אחדות לאומית", תזה שלא היתה כדוגמתה.

דוד לוי: האמצעי להגיע להבנה ולהסכמה לאומית הפך לזה שהישיבה ביחד היא התכלית.

דוד לוי: לא יעד לממשלה הזאת, כי אין לה יעד.

דוד לוי: גברתי היושבת-ראש, במצב שכזה אין פלא שיש היום תסיסה פוליטית.

דוד לוי: זה עניין של שבועות, גם לא חודשים, משום שהממשלה הזאת איננה מטפלת בענייני המדינה, בוודאי גם לא בתבערה הכלכלית, ואין תשובה; בשבר החברתי, ואין מי שיענה.

דוד לוי: נדמה שאנחנו חיים תקופה של שיתוק לאומי.

דוד לוי: מעבר לזאת זו ממשלת האכזבה הלאומית.

סופה לנדבר: תודה רבה לך, חבר הכנסת דוד לוי.

סופה לנדבר: חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

מוחמד כנעאן: עשר דקות.

מרדכי משעני: אתה מנהל את הישיבה?

מרדכי משעני: עשר דקות, שמונה דקות, אתה מנהל את הישיבה?

מוחמד כנעאן: תשתוק.

מרדכי משעני: תשתוק אתה, אל תגיד לי לשתוק.

מוחמד כנעאן: תשתוק, מכוער שכמוך.

סופה לנדבר: רבותי, אני מבקשת לא לפגוע זה בזה.

מרדכי משעני: אידיוט.

סופה לנדבר: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, אני מבקשת ממך.

צבי הנדל: מה אתה עושה פה?

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אני מבקשת להירגע.

מוחמד כנעאן: חרא שכמוך.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אני מבקשת.

סופה לנדבר: אנחנו אחרי פגרה, בבקשה, קצת נימוס, קצת תרבות, קצת יחס אחד לשני.

מוחמד כנעאן: אני מתבייש לדבר אתך.

מוחמד כנעאן: בושה וחרפה.

צבי הנדל: רוח מן הון.

מוחמד כנעאן: – – –

צבי הנדל: זה שלנו, זה לא שלך.

צבי הנדל: אתה סתם מפריע פה.

מוחמד כנעאן: – – –

צבי הנדל: אינת חמאר.

מוחמד כנעאן: מה זה "רוח מן הון"?

מוחמד כנעאן: שידבר חצי שעה, מה אכפת לי?

מרדכי משעני: אז מה אתה מעיר לה?

מוחמד כנעאן: – – –

סופה לנדבר: אני מבקשת ממך, מוחמד.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, נראה שההתעוררות הגיעה לעם, וסיעת מרצ, מאז היא באופוזיציה, התחילה להתעניין בנושאים שהיא לא התעניינה בהם מעולם, הנושאים החברתיים.

חיים כץ: הייתי שמח להצביע יחד אתה על הפלת הממשלה, כשהיא מעלה את המצב החברתי הכל-כך קשה שיש היום במדינת ישראל.

חיים כץ: ראש הממשלה מכהן בתפקידו זה עשרה חודשים, וזה עשרה חודשים המדינה הזאת הפכה למדינת חדשות.

חיים כץ: העיתון שאנחנו מקבלים בבוקר, שבעבר קיבלנו אותו בצהריים – היום מי שמנוי מקבל אותו ב-06:00, ובשעה 07:00 הוא עיתון מיושן.

חיים כץ: כל יום יש לנו אירועים, כל יום נשחטים פה אנשים, יורים בהם בדרך בלי הבחנה – ילדים, נשים, גברים.

חיים כץ: כל יום נסגרים מפעלים, וכל סגירה של מפעל, בניגוד לאירוע הביטחוני, היא אירוע חברתי.

חיים כץ: אין יום שלא פותחים את העיתון ורואים שמפעל זה נסגר ומפעל אחר נסגר.

ויצמן שירי: בגלל חוק חברות כוח-אדם.

חיים כץ: כשאנחנו פותחים את העיתון היום אנחנו רואים ידיעות על 13 מפעלים שקרובים לקריסה.

חיים כץ: 2,600 עובדים הולכים הביתה.

חיים כץ: זה 2,600 עובדים שאין להם בשביל מה לקום בבוקר; זה 2,600 אנשים שנפגעו חברתית; זה 2,600 אנשים שלא יודעים להביא לחם לילדים שלהם; זה 2,600 אנשים שלא יכולים להסתכל לאף אחד בעיניים.

חיים כץ: וכולם פה ישנים ומדברים על כך שצריך ככה וצריך אחרת.

חיים כץ: עברנו את החגים וחזרנו מהפגרה.

חיים כץ: לפני החגים, במסורת היהודית, אנחנו עורכים כנסי התעוררות.

חיים כץ: נכון שעברו החגים, אבל אני חושב, שראש הממשלה, שאני שייך לקואליציה שלו, צריך להתעורר.

חיים כץ: הוא צריך להתעורר, ויפה שעה אחת קודם, כי זה מתחיל להיות מאוחר ויש יותר מדי נפגעים.

חיים כץ: אני לא מדבר על ההיי-טק, אני מדבר כבר על עבודה עתירת תעסוקה.

חיים כץ: מצב האבטלה מגיע לממדים שלא ידענו כמותם.

חיים כץ: תיירים לא מגיעים למדינה הזאת, הכריזו עלינו כעל מדינת מלחמה.

חיים כץ: נבחרת אוסטריה לא רצתה לבוא לארץ הזאת.

חיים כץ: שלא יגידו שזה כיוון שהם פוחדים, הם פוחדים מהנבחרת.

חיים כץ: אם יש שחקנים שלא רוצים לייצג את המדינה שלהם בשביל לא לבוא לפה, זה אומר דורשני.

חיים כץ: אנחנו צריכים להשתפר, גם במצב הביטחוני וגם במצב החברתי.

חיים כץ: אני מקווה שלא אצטרך לעלות ולדבר על זה שוב, ושעיתון הצהריים יהיה עיתון צהריים ולא יהפוך לעיתון בוקר ויהיה מיושן בשעה 07:00.

חיים כץ: אני מקווה שבממשלה רחבה כזאת עם קונסטלציה כזאת של נגרות, האזרחים במדינה הזאת יקבלו יותר, כי מגיע להם יותר.

חיים כץ: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת חיים כץ.

סופה לנדבר: חברי הכנסת מהבחירה הדמוקרטית לא נמצאים.

סופה לנדבר: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

סופה לנדבר: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

חיים כץ: הוא צריך לתמוך בערפאת פה עכשיו.

ויצמן שירי: אתם ראשי ההסתדרות אומרים שאו-טו-טו יהיה מאוחר, כי אתם לא יכולים להיות גם איגוד מקצועי וגם בממשלה.

תאופיק חטיב: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, בתהילים פרק א' כתוב: "אשרי האיש אשר לא הלך בעצת רשעים ובדרך חטאים לא עמד ובמושב לצים לא ישב".

יחיאל לסרי: אתה חוזר בתשובה?

תאופיק חטיב: מזמן.

תאופיק חטיב: אפילו רואים עלי.

יצחק גאגולה: הוא מתגייר.

תאופיק חטיב: זה עדיין לא.

יצחק גאגולה: שים לפחות כאפייה על הראש.

ויצמן שירי: זה בתנאי שאתה מאמין לכל מה שכתוב בספר.

תאופיק חטיב: תקוותי היא, שאנחנו לא יושבים פה במושב לצים.

תאופיק חטיב: דבר שני, שכל היועצים הם לא יועצי רשע וחטא, שהרי אדם יכול לשקר לאחרים לפעמים, לעצמו קשה.

תאופיק חטיב: צבי, רצית שלום ואמרת: גם אנחנו רוצים שלום.

תאופיק חטיב: האמת היא שלא הבנתי בדיוק איזה שלום.

תאופיק חטיב: מי שרוצה שלום צריך גם לחפש את הנסיבות, את התנאים, את האפשרויות איך להגיע לשלום הזה.

תאופיק חטיב: להגיד "אני רוצה שלום" זה סתם משפט.

תאופיק חטיב: איזה שלום אתה רוצה?

תאופיק חטיב: אתה רוצה שלום עם עצמך, בלי אף אחד כאן חוץ ממך?

תאופיק חטיב: זה לא שלום.

תאופיק חטיב: אתה רוצה שלום עם אחרים?

תאופיק חטיב: אני לא יודע.

תאופיק חטיב: אתה לא יכול לשבת בעזה, בתוך הציבור הפלסטיני, על הצוואר שלו שם, ולהגיד – – –

צבי הנדל: למה ערבי יכול לשבת ביפו?

תאופיק חטיב: הוא היה שם מעולם, אתה לא הבאת אותו לשם אף פעם.

תאופיק חטיב: הוא נולד שם, הוא היה שם כל הזמן.

תאופיק חטיב: הוא לא כבש את יפו, הוא חי שם, הוא מקבל את מדינת ישראל כמדינתו.

תאופיק חטיב: אתה לא מקבל את הרשות הפלסטינית כרשות שלך.

צבי הנדל: חס וחלילה.

תאופיק חטיב: או.

תאופיק חטיב: קיי.

תאופיק חטיב: הבנתי.

תאופיק חטיב: אז אין לך מקום שם, אם אתה רוצה שלום באמת.

תאופיק חטיב: אי-אפשר לשחק אותה גם כך וגם כך.

צבי הנדל: מי בא קודם לעזה, ערפאת או אני?

צבי הנדל: אני באתי הרבה לפניו.

תאופיק חטיב: התקווה היא שיהיה שלום לא בינך לבין ערפאת אלא בינך לבין העם החי שם.

תאופיק חטיב: זו התקווה.

צבי הנדל: העם לא רוצה את ערפאת, תאמין לי.

תאופיק חטיב: אני לא יודע, בינתיים העם בחר את ערפאת שם.

צבי הנדל: הוא לא בחר בו.

תאופיק חטיב: אני לא רוצה לבחור אף אחד במקום העם.

תאופיק חטיב: אני מקבל את מי שיש, ועם מה שיש צריך למצוא את הפתרון.

תאופיק חטיב: אתה לא יכול להכתיב גם: תביאו את זה, אני אעשה שלום.

תאופיק חטיב: אי-אפשר.

תאופיק חטיב: אז יגידו לך, קודם כול תביא את ההוא, נעשה שלום, לא אתך.

תאופיק חטיב: בעניין אקרית ובירעם, שלא הגעתי אליהם בכלל בגלל ההפרעות בהתחלה.

תאופיק חטיב: ממשלת ישראל קבעה בפעם הראשונה תקדים של דוגמה רעה לכל עבריין ומפר חוק.

תאופיק חטיב: עד עכשיו ממשלות ישראל התעלמו מהחלטת בג"ץ.

תאופיק חטיב: התעלמו, לא ביצעו אותה, אבל לא קיבלו החלטה לא לקבל את החלטת בג"ץ.

תאופיק חטיב: זו פעם ראשונה שממשלה בישראל מקבלת החלטה שלא לקבל את החלטת בג"ץ, אף שעברו כבר 50 שנה מאז, ובאופן תקדימי, ואותו שקר של זכות שיבה לא קיים כאן.

תאופיק חטיב: נדמה לי שאין עוד יישוב אחד בכלל בכל תחום מדינת ישראל שאנשים הוצאו מכפרם בשנות ה-50, לא ב-1948.

תאופיק חטיב: שנתיים-שלוש אחרי קום המדינה הם הוצאו בכל מיני אמתלות: אזור ביטחוני למשך שבוע, למשך חודש.

תאופיק חטיב: את אותם שני כפרים המדינה היתה צריכה להחזיר בשנים 1951, 1952, 1953, 1966 אחרי הממשל הצבאי.

תאופיק חטיב: לא היו צריכים לחכות להחלטות בג"ץ.

תאופיק חטיב: והיום להגיד שלא מחזירים את הגלגל אחורנית ומבטלים את החלטת בג"ץ זה פשע בפני עצמו.

תאופיק חטיב: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

סופה לנדבר: אחריו – חברי הכנסת ויצמן שירי, אבשלום וילן וצבי הנדל.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שהחלטת הקבינט הביטחוני לדחות את הכרעת בג"ץ פעם אחר פעם, באופן חוזר ונשנה, מהווה סטירת לחי לערכי יסוד של זכויות אזרח ודמוקרטיה ומהווה סטירת לחי לערכים אזרחיים בתוך מדינה אשר מחויבת לשוויון כלל אזרחיה.

אחמד טיבי: הטיעון שהשמיע כאן השר המקשר דני נוה, כאילו אין צורך להחזיר את השעון אחורה, הוא טיעון שאפשר לסתור אותו בנקל.

אחמד טיבי: הרי מדינת ישראל מחזירה אותנו לאלפיים שנה של מורשת יהודית, כך אני שומע ממך, חבר הכנסת צבי הנדל, פעמים רבות, וכך אני שומע מדוברי הממשלה.

אחמד טיבי: ואם הארגומנט הזה מותר לממשלה ומותר למקבלי החלטות, אזי מה נכון יותר מאשר לתקן עוול היסטורי של כמה עשרות שנים, שבית-המשפט העליון הכיר בו, וראשי ממשלות, אפילו מהימין, ראש הממשלה מנחם בגין, אפילו שרים בממשלות ימין, צחי הנגבי כשהיה שר המשפטים, אומנם חזר בו.

אחמד טיבי: ולכן הכעס, התסכול, הזעם של רבים בציבור הערבי כלפי החלטה זו, שאומרת הרבה לאחר שנה שהממשלה מסרבת לעשות חשבון נפש ביחסה כלפי האזרחים הערבים.

אחמד טיבי: בואו נשים הצדה את עמדתי כאופוזיציה כלפי התהליך המדיני של הממשלה הנוכחית.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה שמישהו יצביע על הישג אחד בתחום כלשהו של ממשלת ישראל – חברתי, כלכלי, תחבורה, חקלאות.

אחמד טיבי: שום דבר, רק רגרסיה.

אחמד טיבי: עלייה בשיעור האבטלה, עוני מתמשך, חוסר מענה על בעיות יסוד קיומיות.

נסים זאב: מה אתה רוצה?

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: גם קלקול בסדרי שלטון.

ויצמן שירי: – – –

יצחק גאגולה: השאלה אם אתה עזרת במיגור הטרור.

רחמים מלול: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת רחמים מלול, דיברתי על קלקול סדרי שלטון שבו – – –

יצחק גאגולה: במה?

צבי הנדל: הוא מבקש ממך שעל כל שתי עצות שאתה נותן לערפאת תיתן לנו עצה אחת.

אחמד טיבי: הנה, עכשיו אני הולך לתת עצה משותפת לכולנו.

יצחק גאגולה: – – –

סופה לנדבר: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מתקרבים להצבעה ואני מבקשת לא להפריע.

אחמד טיבי: עמיתי חבר הכנסת גאגולה, הצלחתי סוף-סוף לרדת לסוף דעתך.

אחמד טיבי: תן לי להמשיך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת רחמים מלול, אני דיברתי על קלקול סדרי שלטון, ואני מאוד מודאג, רבותי חברי הכנסת, מזה שפוליטיקאים תוקפים אנשי צבא.

אחמד טיבי: ראש הממשלה ושר הביטחון תוקפים את הפנינה שבכתר, את רב-אלוף שאול מופז.

אחמד טיבי: איך יכול להיות דבר כזה?

רחמים מלול: הם למדו ממישהו.

אחמד טיבי: איך יכול להיות דבר כזה, לתקוף רמטכ"ל?

יצחק גאגולה: הם למדו ממישהו.

אחמד טיבי: הפנינה שבכתר, ועוד להגיד שהוא גנרל שמנסה להשתלט על שלטון בצורה זו או אחרת.

אחמד טיבי: זה המסר?

אחמד טיבי: אתם יודעים, היה חבר כנסת שמתח ביקורת קשה מעל הדוכן הזה ותקף את הרמטכ"ל.

ויצמן שירי: מה שמו של אותו חבר כנסת?

ויצמן שירי: מי זה היה?

אחמד טיבי: מי הראשון שיצא נגדו?

אחמד טיבי: אריאל שרון.

אחמד טיבי: מי השני?

אחמד טיבי: בנימין בן-אליעזר.

אחמד טיבי: להם מותר.

אחמד טיבי: אבל כאשר לחבר כנסת קוראים אחמד, יש בעיה.

אחמד טיבי: ולזה קוראים, חבר הכנסת צבי הנדל, מוסר כפול.

אחמד טיבי: כאשר תקפו אותי אמרו לי: עשית טעות, ואני רואה שכולם מאמצים את הטעות הזאת.

צבי הנדל: אפשר לפתור את הבעיה, שהוא לא יהיה חבר הכנסת אחמד.

אחמד טיבי: אני פשוט גאה על כך.

אחמד טיבי: תודה רבה, רבותי.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

סופה לנדבר: חבר הכנסת ויצמן שירי, בבקשה.

ויצמן שירי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב להגיד את מה שאני חש.

ויצמן שירי: נכון, כולנו חזרנו מחופשה ארוכה, ארוכה מאוד, אבל בדרך כלל אנשים שחוזרים מחופשה חוזרים עם מצב רוח, עם הרבה חמצן, עם הרבה אנרגיות חיובית.

ויצמן שירי: ואני חייב להגיד לכם, שמה שאני חש, וקרוב לוודאי שחלק גדול מעם ישראל חש בתקופה האחרונה, הוא דבר שאפשר לקרוא לו חצי דיכאון.

ויצמן שירי: אמרו קודמי כאן, ושמעתי את חבר הכנסת דוד לוי אומר שהוא לא יכול להצביע על שום הישג, ואני אפנה עכשיו לידידי מימין ועל משקל אותו מוסר כפול שחבר הכנסת טיבי דיבר עליו אני אדבר על הצביעות שלכם.

יצחק גאגולה: אתה חבר בקואליציה?

ויצמן שירי: כן, אבל זה לא שייך לקואליציה.

ויצמן שירי: אני מדבר דווקא על אותו ימין קיצוני שעכשיו הוא לא חלק מהקואליציה לצורך העניין.

ויצמן שירי: אני בעד ממשלת אחדות.

ויצמן שירי: לא, אל תתבלבל.

ויצמן שירי: חבר הכנסת גאגולה, יש דברים שגם אני לא מבין, אבל אתה מבין בכול?

ויצמן שירי: יש דברים שמותר לך רק להאזין להם.

ויצמן שירי: אני עוד לא אמרתי שום דבר, אתה כבר יודע מה אני הולך להגיד.

ויצמן שירי: לאחמד טיבי לקח זמן לרדת לסוף דעתך.

ויצמן שירי: לי כנראה ייקח לפחות שעתיים לעמוד בשביל להגיע לדעתך.

ויצמן שירי: אני פשוט לא מצליח להבין אתכם, לא מצליח להבין מה אתם בדיוק רוצים.

צבי הנדל: את אהוד ברק.

סופה לנדבר: עכשיו אמרת נכון.

ויצמן שירי: כשהיה הבלגן הגדול בתקופת ממשלת ברק, עמדו כאן ממול מאות, ובימים מסוימים גם אלפים, ואמרו: תנו לצה"ל לנצח ותנו לצה"ל לעשות.

ויצמן שירי: נבחרה ממשלה שאתם כל כך רציתם אותה, קמה ממשלת אחדות, וכל הזמן שידרתם שאתם רוצים ראש ממשלה מהימין והפסקתם את כל ההפגנות, אבל לצערנו, לצער כולנו, אין לי צל של ספק שזו דעת כל חברי הבית, נהרגים אנשים על ימין ועל שמאל בלי שום קשר לזהות הפוליטית שלהם, שלא לדבר על הטרגדיות הנוראיות האחרות שקורות בזמן האחרון לעם ישראל, עם כל מה שמשתמע מכך.

ויצמן שירי: נכון שבסקרים העם נוטה ימינה.

ויצמן שירי: הוא לא נוטה ימינה כי הוא מצא אתכם, הוא נוטה ימינה כי ערפאת עשה את כל הטעויות.

ויצמן שירי: הוא נוטה ימינה כי ערפאת סירב לתת יד לשלום.

צבי הנדל: הוא מבין שאנחנו צודקים.

ויצמן שירי: חבר הכנסת צבי הנדל, עם האידיאולוגיה הקיצונית שלכם, כשראש הממשלה קיבל החלטה לפנות איזו גבעונת קטנה אתם פורשים, זה לא בגלל הגבעה הזאת.

ויצמן שירי: כשהיה מדובר על חברון בתקופת ממשלת נתניהו, העיר השנייה בחשיבותה ליהדות, עם כל מה שמשתמע, אתם נשארתם בממשלה ולא הפלתם אותה.

ויצמן שירי: זאת אומרת, העניין איננו אידיאולוגי.

ויצמן שירי: כששחררו את אחמד יאסין ועשו דברים אחרים שהם הרבה יותר גרועים מאשר גבעת אבו-סנינה, לא עשיתם מזה סקנדל גדול.

ויצמן שירי: כנראה אתם חשים באיזה מקום, שאם תישארו בפנים, אתם יוצרים לגיטימציה כלפי הממשלה הזאת, ואתם לא רוצים להיות שותפים ללגיטימציה.

צבי הנדל: נכון.

ויצמן שירי: לא יעזור לכם שום דבר, כי בסופו של דבר, על-פי כל בדיקה ועל-פי כל פרמטר, גם אנשים בימין רוצים שלום.

צבי הנדל: גם אני.

ויצמן שירי: אנחנו היום באמצע אוקטובר.

ויצמן שירי: אני אעמוד כאן בעוד חודשיים, זה לא עוד הרבה זמן, 60 יום, ותראה שאנחנו מדברים לא על חדשות שחבר הכנסת חיים כץ אמר שכל כמה שעות משתנות.

ויצמן שירי: החדשות שמשתנות בעיתונות המקומית אלה חדשות שמשתנות במדינת ישראל, אבל החדשות שישתנו בתוך 60 יום אלה חדשות שישנו את פני העולם.

ויצמן שירי: כתוצאה מכך לא תוכלו להכתיב לעם שלם, כי אם יבואו מחר האמריקנים עם תוכנית, לא בכוחו של ראש הממשלה ולא בכוחו של השמאל ולא בכוחו של הימין ולא בכוחה של מדינת ישראל לעמוד מול כל העולם.

ויצמן שירי: אני שמעתי אותך.

ויצמן שירי: אתם אומרים שהאשם הגדול הוא כביכול שמעון פרס, אתם מתירים את דמו בזה שאתם אומרים: יימח שמו של שמעון פרס, ואני שומע את הקולות.

צבי הנדל: חס וחלילה, לא שמעת את זה.

ויצמן שירי: חבר הכנסת הנדל, 20 סנטימטרים מהאזור שלך שמעתי את הקולות.

ויצמן שירי: עדיין יש אדם אחד שיש לו עם מי לדבר, הוא היחיד שעוד יכול לדבר עם הפלסטינים – ולא תמיד אני מסכים אתו על הדרך.

ויצמן שירי: בזה שתמשיכו באותה הסתה, פירוש הדבר לא רק לסכן את שמעון פרס, אלא לסכן את ראש הממשלה, שאתם עשיתם הכול כדי שהוא ייבחר.

צבי הנדל: אתה מתחיל עוד פעם עם הסתות?

ויצמן שירי: לא, שום דבר.

ויצמן שירי: אני מדבר על ליצור דה-לגיטימציה של הממשלה.

ויצמן שירי: הרי כל ממשלה שתקום היא לא טובה לכם.

ויצמן שירי: שמעתי חברים מסוימים שאומרים: לא משנה מה יהיה; כל ראש ממשלה שיתקדם צעד, אנחנו נפיל אותו, לא משנה אם הוא מהשמאל או מהימין, כדי לגרום לכך שניצור עוד עובדות בשטח.

ויצמן שירי: העובדות האלה כולן על הנייר.

ויצמן שירי: יש לנו כוח אבל כוח מוגבל.

ויצמן שירי: הגיע הזמן שנפסיק להיות מזוכיסטים, כי זה תוקע אותנו.

ויצמן שירי: המצב הכלכלי נראה כמו שהוא נראה, המצב החברתי הוא קטסטרופלי.

צבי הנדל: אולי פעם אחת תעשו מה שאנחנו אומרים, ואז הכול ישתנה?

ויצמן שירי: אנחנו יודעים שמ-1977 עד 1992 כולם עשו את מה שאתם רציתם, והעניין הזה לא כל כך הצליח.

ויצמן שירי: לכן אני אומר, הגיע הזמן שתחליטו מה אתם רוצים.

ויצמן שירי: אני יודע מה אחמד טיבי רוצה, אני יודע מה תמר גוז'נסקי רוצה, אני לא יודע מה אתם רוצים.

צבי הנדל: אני אסביר לך.

סופה לנדבר: לא צריכים להסביר לו.

ויצמן שירי: אנחנו צריכים היום לאשר את תקציב המדינה ולגרום דרך הכיסוי הזה שנקרא תקציב המדינה והאווירה המדינית והביטחונית, שיהיה מעין מחטף של תקציב שיהיה אנטי-חברתי, תקציב שיגרום לכך שיהיה לנו פחות ביטחון, אבל בעיקר שתהיה לנו חברה הרבה יותר קשה, הרבה יותר פגיעה והרבה יותר מובטלת.

ויצמן שירי: תודה, גברתי.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת ויצמן שירי.

סופה לנדבר: חבר הכנסת אבשלום וילן.

סופה לנדבר: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

אבשלום וילן: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הבעיה איננה, ידידי חבר הכנסת ויצמן שירי, הפגרה.

אבשלום וילן: העולם השתנה.

אבשלום וילן: העולם שאחרי 11 בספטמבר הוא לא אותו עולם שלפניו.

אבשלום וילן: דברים שרואים מפה לא רואים משם.

אבשלום וילן: זו איננה סתם אמירה, יש לה משמעות.

אבשלום וילן: לדוגמה, כאשר עומד ראש ממשלה ומדבר על צ'כוסלובקיה 1938 ולא מבין של"קואליציה של הטובים" עומדים בתור לאוטובוס, אבל כאשר הוא מדבר על צ'כוסלובקיה 1938 הוא גורם לדבר אחד, שבמקום שמדינות ערב, שחלקן עוסקות בטרור, ישלמו את מחיר העלייה לאוטובוס, של אי-עיסוק בטרור, הוא מאפשר להן עלייה חינם לאוטובוס – זו המשמעות כשמדברים על צ'כוסלובקיה 1938 ולא על העולם של 11 בספטמבר 2001.

אבשלום וילן: וכך קורה שממשלת ישראל, בחוסר ראייתה את המציאות המדינית שהשתנתה, צירפה את סוריה, הפלסטינים וכמעט את אירן ומדינות אחרות באפס מחיר אל תוך "קואליציית הטובים", ואנחנו נאבקים על מעמדנו.

אבשלום וילן: הרי זה פרדוקס.

אבשלום וילן: אבל זוהי עוד שגיאה קטנה.

אבשלום וילן: השאלה הגדולה תהיה מה יקרה בשש אחרי המלחמה המוזרה הזאת.

אבשלום וילן: זו מלחמה מוזרה, משום שמפציצים באפגניסטן, ולצערי הרב כנראה גם פוגעים באזרחים, ולא ברור כיצד תופסים את הטרוריסטים.

אבשלום וילן: אני באמת מקווה שיתפסו את כל אותם מטורפים, את אותה קואליציה מוזרה של ארגונים שהמכנה המשותף שלהם הוא הרס טוטלי של הציוויליזציה.

אבשלום וילן: אבל זה לא כל כך פשוט.

אבשלום וילן: ואם ירצו להמשיך בכך, יצטרכו להגיע גם למעגלים הקרובים באזורנו ובסביבתנו.

אבשלום וילן: ואם ירצו באמת להקים עולם אחר, ללא טרור וללא פחד, אני גם מקווה עם צדק, לא רק בכוח ברוטלי כלכלי, אלא גם עם צדק חברתי, פה באזור הזה יצטרכו להגיע לפתרון.

אבשלום וילן: לא שהדברים קשורים ולא שאנחנו הסיבה, אבל מי שירצה להגיע בשש אחרי המלחמה לסדר עולמי חדש, יצטרך קודם כול פה באזור הזה לעשות סדר.

אבשלום וילן: ולא יעזור, חברים יקרים, חברי כנסת נכבדה, אין סדר אחר זולת מתווה קלינטון ותוכנית מיצ'ל.

אבשלום וילן: ואז כבוד ראש הממשלה – שאמר שדברים שרואים מפה לא רואים משם – יצטרך להחליט לאן הוא פונה.

אבשלום וילן: האם הוא ילך אז לכיוון השלום או לכיוון הימין?

אבשלום וילן: אני מבין שמפלגת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו בעצם כבר פסקה את פסוקה.

אבשלום וילן: היא רואה את היום שאחרי.

אבשלום וילן: היא כבר מריחה את הבחירות שבאופק.

אבשלום וילן: היא כבר החליטה שפעמי המנדטים חשובים מהמלחמה בטרור.

אבשלום וילן: ודאי שהם חשובים – – –

צבי הנדל: למה אתה משמיץ?

אבשלום וילן: אתה תוכל לענות לי.

אבשלום וילן: פעמי המנדטים כנראה חשובים מפעמי השלום.

צבי הנדל: האם אתה מאמין במה שאתה אומר עכשיו, שבגלל המנדטים פרשתי?

אבשלום וילן: תראה, אני חושב שבאורח פרדוקסלי חיזקתם את הממשלה הנוכחית, שכמו שידוע לך אני לא הייתי בין תומכיה ואני באופוזיציה לה.

אבשלום וילן: אבל אתם חיזקתם את ברית העבודה-ליכוד, משום שעכשיו לא ניתן יהיה להפציץ את סכר אסואן.

נסים דהן: – – –

אבשלום וילן: ש"ס ישבו בכל ממשלה.

אבשלום וילן: בזה אני שקט לגמרי.

אבשלום וילן: גם הנושא המדיני אצלכם הוא תמיד משני.

אבשלום וילן: הנושא הפיננסי תמיד קודם.

אבשלום וילן: אני מוכרח להודות שקשה לי להבין אתכם, משום שכאשר התנגדתם לממשלת שמאל – – –

סופה לנדבר: חבר הכנסת וילן.

אבשלום וילן: הפלתם ממשלות פעם אחר פעם.

אבשלום וילן: פעם הפלתם את בנימין נתניהו, היום אתם מפילים את אריק שרון.

צבי הנדל: אתה מאוד מוטרד.

אבשלום וילן: אגיד לך ממה אני מוטרד, באמת.

אילן גילאון: לפחות את אהוד ברק לא הם הפילו.

אבשלום וילן: בהחלט.

אבשלום וילן: אבל נמשיך גם אחורה ונראה, שבעצם במבנה הקואליציוני הרופף בישראל, העובדה שמפלגות הימין לעולם לא מסוגלות להחזיק מעמד בקואליציה אומרת כנראה משהו על תפיסתן המדינית, כי הרי אתם לא אנשים לא אחראיים.

אבשלום וילן: ראו איך פעם אחר פעם אתם מוצאים עצמכם מפילים את אותן ממשלות שאתם בחרתם את העומד בראשן.

אבשלום וילן: זו עובדה שבהחלט מעוררת שאלות קשות לגבי תפיסת

אבשלום וילן: כם המדינית, האם היא ריאלית, או שאתם מעדיפים כנראה להישאר בעולם החלום.

אבשלום וילן: זה טוב בספרות, זה טוב בדברים אחרים, אבל בחיים זה כנראה לא עובד.

אבשלום וילן: על כל פנים, דברים שרואים מפה לא רואים משם, ויפה שעה אחת קודם.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת וילן.

סופה לנדבר: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: גברתי היושבת בראש היקרה, חברי חברי הכנסת, חבל שראש הממשלה לא שמע חלק מהנואמים, כי מעצם דבריהם הוא היה יכול ללמוד הרבה, ואני מדבר בעיקר על אנשי השמאל.

צבי הנדל: חיים רמון, למשל, אותו דמגוג חביב וסימפתי, עמד פה על הבמה ובעצם הסביר לכל מי שלא מבין למה פרשנו.

צבי הנדל: עומד פה חיים רמון ואומר את הדברים האלה עכשיו, כשעוד לא עלתה ממשלת שמאל לשלטון.

צבי הנדל: תארו לעצמכם מה הוא יגיד כשהשמאל ישלוט.

צבי הנדל: כבר עכשיו הוא אומר: תראו, אתם רואים, אמרתם שיש דרך אחרת, אפשר למגר את הטרור אחרת, ולא פירגנתם לאהוד ברק.

צבי הנדל: כאילו שהוא כן פירגן לו.

צבי הנדל: והנה, הגיעה ממשלה, אריק שרון הוא ראש הממשלה, וגנדי יושב בממשלה, וליברמן יושב בממשלה, והנה כנראה מה שרואים מכאן לא רואים משם.

צבי הנדל: זוהי אחת הסיבות המרכזיות שבגללן פרשנו מהממשלה, כי אנחנו משוכנעים שיש דרך אחרת.

צבי הנדל: אנחנו משוכנעים שאנחנו עושים היום את דרכו של ברק, רק שאריק שרון עומד בראש.

צבי הנדל: ואיזה נזק זה לכושר ההרתעה של מדינת ישראל, שראש הממשלה, אריק שרון, גיבור ישראל, כשהוא ראש הממשלה עושים את מה שפרס רוצה.

צבי הנדל: אז זה היה נואם אחד.

צבי הנדל: הנואם לפניו היה יוסי שריד, גם כן צדיק גדול.

צבי הנדל: מה הוא אמר?

צבי הנדל: הוא גם הסביר בעצם מה אריק שרון עשה באבו-סנינה.

צבי הנדל: הוא הבין.

צבי הנדל: לא שאחרים לא הבינו.

צבי הנדל: האחרים פשוט לא מפרגנים.

צבי הנדל: יוסי שריד פירגן, אהה, איזה צדיק.

צבי הנדל: הוא אמר: בעצם מה עשה אריק שרון?

צבי הנדל: את מה שאמר הסכם אוסלו שצריך לעשות, כלומר, בואו ניתן לערפאת את הביטחון, שהוא ישמור על היהודים, ואתם הימנים אמרתם שזאת לא הדרך הנכונה.

צבי הנדל: בא אריק שרון היום ולימד אותנו פרק, שזאת הדרך הנכונה.

צבי הנדל: הוא הוריד את צה"ל מהגבעות בחברון, קרא לערפאת, לרג'וב, זה שרצח את הילדים, ואמר: אתה תשמור על היהודים.

צבי הנדל: הוא נתן להם להיות על הגבעות עם נשק, מה שלא היה לפני עשרה ימים.

צבי הנדל: אסור היה להם להיות שם לפני הסכם חברון עם נשק.

צבי הנדל: אנחנו נגררנו לשפל חדש.

צבי הנדל: אז הוא, יוסי שריד, הבין את זה.

צבי הנדל: האם יש מישהו בחדר הזה שלא הבין את זה?

צבי הנדל: האם אבו-סנינה מעניינת אותי?

צבי הנדל: הגבעה מעניינת אותי?

צבי הנדל: מעניינת אותי הדרך.

צבי הנדל: חזרנו לאוסלו, ובענק.

צבי הנדל: פרס בחלקלקות לשונו הצליח לסובב את ראש הממשלה שלנו.

צבי הנדל: ומה הוא עשה?

צבי הנדל: הוא נתן שוב בידי ערפאת את הביטחון של היהודים.

צבי הנדל: זה סימן.

צבי הנדל: אי-אפשר שאנחנו נהיה בממשלה ומחר-מחרתיים, הדורות הבאים, יגידו, שהנה אריק שרון היה ראש ממשלה, וגנדי היה בממשלה, וליברמן היה בממשלה, והנה לא עשיתם מאומה.

צבי הנדל: ויצמן שירי ידידי – וחבל שהוא הלך – כן, תנו לצה"ל לנצח זאת לא ססמה.

צבי הנדל: עד עכשיו צחקתם עלינו.

צבי הנדל: אבל היום ואתמול הבנתם למה אנחנו מתכוונים, כי זה יצא החוצה.

צבי הנדל: המוגלה יצאה החוצה.

צבי הנדל: צה"ל התנגד למהלכים שפרס כפה על ראש הממשלה.

צבי הנדל: הרמטכ"ל הודיע שהוא מתנגד.

צבי הנדל: אוי, זה דלף לעיתונות, איזה אסון גדול.

סופה לנדבר: אתה יכול לסיים?

צבי הנדל: אני כבר מסיים.

צבי הנדל: זה דלף לעיתונות, ובזה מתמקדים כל היום.

צבי הנדל: על המהות לא מדברים, שבעצם צה"ל אמר, שבשביל לשמור על ביטחון היהודים, רבבות, מאות אלפים שמגיעים למערת-המכפלה, יום-יום, שעה-שעה, אוטובוסים אחרי אוטובוסים, יש לו שיטה איך להגן.

צבי הנדל: כן, הוא אמר את מה שאנחנו אמרנו: תנו לצה"ל לנצח.

צבי הנדל: היום כולם מבינים שגימדו את הרמטכ"ל, כיוון שאולי הוא פגע בציפור נפשו של מאן דהוא בממשלה.

צבי הנדל: שכחו בעצם והשכיחו מכולכם שהוא דיבר על תוכן מסוים.

צבי הנדל: ועל המעטפת דיברו – כן הודיע לתקשורת, לא הודיע לתקשורת.

צבי הנדל: אני לא נכנס לזה בכלל.

צבי הנדל: חשוב, לא חשוב.

סופה לנדבר: אתה צריך לסיים.

סופה לנדבר: אתם חוזרים לססמה?

צבי הנדל: אני כבר מסיים.

צבי הנדל: כן, אנחנו חוזרים לססמה.

צבי הנדל: כל הזמן הססמה נכונה.

צבי הנדל: הוא הראשון שדיבר?

צבי הנדל: אלוף אחד, שני אלופים אמרו שרק תהליך מדיני יעזור?

צבי הנדל: אבל כשמישהו מדבר כאילו לכיוון הימני – אסון, שומו שמים, כל התקשורת מתנפלת.

צבי הנדל: לכן, רבותי, אל תעשו את עצמכם טיפשים.

אבשלום וילן: הבעיה היתה שהרמטכ"ל יצא עם ההודעה לתקשורת לפני ישיבת הממשלה.

צבי הנדל: אני מעריך את מי שיושב פה, וגם אותך, ידידי היקר, אני מעריך את מי שיושב פה שיש לו קצת יותר שכל וקצת יותר הבנה.

צבי הנדל: הרי כולכם מבינים שנושא אבו-סנינה הגדיש את הסאה.

צבי הנדל: זאת לא הסיבה העיקרית.

צבי הנדל: הסיבה העיקרית היא ללמד, בין השאר, את הדורות הבאים שיש דרך אחרת שלא הלכה בה הממשלה הזאת, ושכשאריק שרון אמר שיש דרך אחרת הוא לא ביצע אותה.

צבי הנדל: לכן, שלא יבוא מחר חיים רמון חלק הלשון, הדמגוג החביב, יעמוד פה ויגיד: הנה, אתם רואים?

צבי הנדל: יש מגבלה לכוח.

צבי הנדל: תלמדו מהאמריקנים.

צבי הנדל: עם מחבלים נלחמים.

צבי הנדל: אין משא-ומתן.

צבי הנדל: מי שיודע לכבד את עצמו, העולם יכבד אותו.

צבי הנדל: כשאתה עומד איתן, המחבלים מתכופפים.

צבי הנדל: אבל כשאתה רופס, חלשלוש, מדבר עם רוצחים – דורכים עליך.

סופה לנדבר: אני חושבת, שפשוט מבפנים הפרספקטיבה קצת אחרת.

סופה לנדבר: רשות הדיבור לחבר הכנסת יוסף פריצקי.

סופה לנדבר: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: כמה דוברים עוד יש?

סופה לנדבר: אחרי חבר הכנסת פריצקי – חבר הכנסת בייגה שוחט, אחריו – חבר הכנסת נואף מסאלחה, אחריו – חבר הכנסת יצחק גאגולה, אחריו – חבר הכנסת אפי אושעיה, ומסיים חבר הכנסת נסים זאב.

תמר גוז'נסקי: נסים זאב, גם את זה אתה מסיים?

תמר גוז'נסקי: לא ייאמן.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, באגדות ימי הביניים יש סיפור על מפלצת ענקית בשם אוג, שיושבת ביער ונוהמת נהמות מקפיאות דם.

יוסף יצחק פריצקי: היא כל כך כבדה וכל כך גדולה שהיא לא מסוגלת לעשות כלום.

יוסף יצחק פריצקי: בזמן שהיא יושבת, היא נוהמת נהמות מקפיאות ומפחידה את כולם.

יוסף יצחק פריצקי: כולם שומעים נהמות כאלה ואומרים: אויה לנו, אללי, תראו איזו מפלצת מבהילה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל מי שמכיר אותה יודע, שחוץ מנהמות המפלצת האגדית הזאת לא עושה כלום.

רחמים מלול: למה אתה מפחיד ילדים בלילה?

יוסף יצחק פריצקי: לא, אני לא מפחיד ילדים בלילה, אלא אם כן אדוני כולל את עצמו בקטגוריה הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: הממשלה המגלומנית הזאת דומה בערך למפלצת הזאת, שלא עושה שום דבר אלא רק נוהמת נהמות מקפיאות דם.

יוסף יצחק פריצקי: אריאל שרון, ראש הממשלה, חטא בשניים.

יוסף יצחק פריצקי: חטא ראשון הוא חטא שגם קודמו אהוד ברק חטא בו: שרון, כמו ברק, לא קיים ולו הבטחה אחת ממה שהוא הבטיח לבוחר.

יוסף יצחק פריצקי: נכון, אהוד ברק פרס בפני הבוחר מצע הרבה יותר גדול: הוא הבטיח לגייס את בני הישיבות, לעודד תעסוקה, למגר אבטלה, ליצור ישראל יותר טובה ושוויונית; שרון, לעומת זאת, שינן מנטרה אחת: שלום וביטחון, ואם לפעמים הרשו לו, הוא גם אמר ביטחון ושלום.

יוסף יצחק פריצקי: שלום וביטחון, ביטחון ושלום.

יוסף יצחק פריצקי: ייתכן שבמלה "שלום" הוא התכוון לשר האוצר שלו.

יוסף יצחק פריצקי: אז באמת הוא הביא שלום לממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל ברצינות, אחת משתיים: או שראש הממשלה ידע עוד בתקופת מערכת הבחירות שהוא לא מסוגל להביא לעם היושב בציון באמת שלום וביטחון, או שאם הוא באמת האמין שהממשלה שלו יכולה לעשות את זה, אבל הוא רואה היום שאין באפשרותו להביא לעם שלום וביטחון, אדם הגון קם, עולה על הדוכן ואומר: רבותי, הבטחתי, אינני יכול לקיים ואני מתפטר.

יוסף יצחק פריצקי: אבל הגינות בפוליטיקה הישראלית זה מצרך נדיר, בפרט אצל ראשי ממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: עכשיו לחטא השני.

יוסף יצחק פריצקי: בגלל העובדה שהקואליציה והממשלה זיווגו זיווגים משונים שלא כדרך הטבע, אפשר לחשוב שזו ממשלה שנוצרה בערב שבת בין השמשות:

יוסף יצחק פריצקי: פרס מחד גיסא, עם עוזי לנדאו, שמתחרה על תואר הסמן הימני עם חבר הכנסת בניזרי מש"ס מאידך גיסא, כשסגנית שר הביטחון היא חברת הכנסת דליה רבין, שרצתה פעם להיות במרצ.

יוסף יצחק פריצקי: זו ממשלה במדינת ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: ואופיר פינס ידידי, שאיננו כאן, שהיה בכנסת הקודמת מן הלוחמים הנועזים בכפייה הדתית, יושב עם ש"ס.

יוסף יצחק פריצקי: הממשלה הזאת לא מסוגלת לעשות כלום, שום דבר.

יוסף יצחק פריצקי: זו ממשלה שלא רק חולה בשיתוק מוחין מדיני וביטחוני, אלא גם בניוון שרירים חברתי וכלכלי.

יוסף יצחק פריצקי: כל אהבתה לעצמה היא מזה שהיא חיה מהכיסאות הריקים כאן.

יוסף יצחק פריצקי: בזה אני מסיים, גברתי.

יוסף יצחק פריצקי: מוכרים לעם זיוף בשם אחדות ואומרים: הו, יש לנו אחדות, כמה יפה היא האחדות הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: אבל האחדות הזאת לא מביאה לכלום.

תמר גוז'נסקי: כאילו האחדות תציל את העם.

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, העם מתחיל להבין את הבלוף הזה ששמו ממשלת אחדות, שלא מביאה אותו לשום דבר.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת בייגה שוחט לא נמצא.

סופה לנדבר: חבר הכנסת נואף מסאלחה, בבקשה.

סופה לנדבר: חמש דקות.

נואף מסאלחה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, יש שני נושאים באי-אמון.

נואף מסאלחה: לגבי הנושא המדיני, אני חבר מפלגת העבודה וסיעתה בכנסת, ונמניתי עם אלה שהתנגדו לממשלת אחדות, כי חייבת להיות אופוזיציה רצינית לכל ממשלה, כך זה צריך להיות במשטר הדמוקרטי, אבל הרוב החליט אחרת.

נואף מסאלחה: גם אני מצטרף לאלה שאומרים שאין לראש הממשלה ולממשלה תוכנית.

נואף מסאלחה: שמעתי אותו היום, לא שמעתי תוכנית מדינית.

נואף מסאלחה: זה לא עוזר אם נמשיך להגיד שברק, ראש הממשלה הקודם, הציע ליאסר ערפאת בקמפ-דייוויד, לפחות לפי טענתו של ברק, ויתורים מפליגים גם בנושא ירושלים, בחלק מנושא הפליטים, אחוז רציני מאוד מהשטחים הפלסטיניים הכבושים בגדה ובעזה.

נואף מסאלחה: עובדה שהמלחמה הקטנה הזאת משתוללת, וחבל על כל טיפת דם ישראלית או פלסטינית, יהודית או ערבית.

נואף מסאלחה: לא יעזור דבר אחר.

נואף מסאלחה: הרי אם שני העמים רוצים לחיות, הם חייבים לחיות יחד, בשכנות, ללא כיבוש, אבל גם ללא טרור.

נואף מסאלחה: יש עוד טיעון שלנו: אם לא תיפסק האלימות, לא יהיה משא-ומתן.

נואף מסאלחה: חייב להיות משא-ומתן ללא תנאים לא מצד הפלסטינים ולא מצד הישראלים, אם זה חשאי ואם זה פומבי.

נואף מסאלחה: אני נמנה עם אלה שטענו גם ברדיו הפלסטיני, לפני שבוע ולפני חודש – ושידרו את זה – שבלי יוזמה אמריקנית, לא כפייה, לא יהיה חידוש המשא-ומתן, כי הפלסטינים מתחפרים בעמדתם, וגם הישראלים.

נואף מסאלחה: מעגל הדמים הזה מתרחב.

נואף מסאלחה: לכן אני באמת מקווה, שתהיה יוזמה אמריקנית והנשיא בוש, שהוא מנהיג העולם החופשי, ידע סוף-סוף שגם מה שקורה במזרח התיכון נוגע לו.

נואף מסאלחה: הדבר השני הוא עניין אקרית ובירעם.

נואף מסאלחה: אני לא יכול להגן על שום החלטת ממשלה בכל ממשלות ישראל, לרבות ממשלות השמאל, אשר לא כיבדו את החלטות בג"ץ.

נואף מסאלחה: בית-המשפט העליון בישראל קבע לפני עשרות שנים, שאנשי אקרית ובירעם נעשה להם עוול וחייבים להחזיר אותם.

נואף מסאלחה: לא מעניין אם זה תקדים או לא תקדים, אבל יש.

נואף מסאלחה: למשל אחיהוד, בירווה, ויש מקומות אחרים שבהם אנשים הם לא פליטים מחוץ לישראל ורובם בלבנון או בסוריה, אלא בתוך ישראל – בסח'נין, בג'דידה, במכר ובמקומות אחרים.

נואף מסאלחה: מי שחושב שזה תקדים רק נאחז בתירוץ הזה.

נואף מסאלחה: בית-המשפט העליון לא דיבר על מקומות אחרים, הוא דיבר על אקרית ובירעם.

יוסף יצחק פריצקי: תקדים למה?

יוסף יצחק פריצקי: לאנשים שאמרו להם: תצאו?

נואף מסאלחה: לכן זה לא תקדים.

נואף מסאלחה: אני אומר את זה גם לממשלות השמאל.

נואף מסאלחה: אני יודע שבאחת הממשלות שלנו היה שר – היום הוא לא חבר כנסת, ואני מאוד מכבד אותו – שר מאוד ליברלי שכוועדת שרים בא והציע להם: קחו 1,200 דונם, ואז אחד האחים מהמשפחה יכול לחזור לשם.

נואף מסאלחה: זה מדהים.

נואף מסאלחה: יש ארבעה או חמישה אחים, והיום כבר יש נכדים שחיים בחיפה או במקומות אחרים, ואתה צריך לבחור ילד אחד שיגור באקרית או בבירעם.

נואף מסאלחה: זו היתה ממשלת רבין.

נואף מסאלחה: התושבים הערבים סירבו, כי הם צודקים.

נואף מסאלחה: איזה אח תבחר מבין האחים?

נואף מסאלחה: לא דיברו על אדמות קרקע חקלאית, לא דיברו על חצי דונם לכל אדם בוגר, או דונם ל"בנה ביתך" כדי שיבנה את ביתו, ואז היינו פותרים את הבעיה גם מבחינה מוסרית.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת מסאלחה, הערת ביניים.

יוסף יצחק פריצקי: העקורים עשו טעות היסטורית בכך שלא קיבלו את הצעתה של ממשלת רבין, משום שהיא לפחות היתה מפצה אותם בחלק והיתה מהווה אולי בסיס למשא-ומתן אחר.

נואף מסאלחה: אני אגיד לך למה אתה טועה, שים לב.

נואף מסאלחה: כי היו מחתימים אותם – כך רצו לעשות – שאין להם יותר זכויות.

נואף מסאלחה: כמשפטן מנוסה וכחבר כנסת אתה יודע במה מדובר.

נואף מסאלחה: אני יודע.

נואף מסאלחה: הרי הייתי אז סגן שר הבריאות, לא הייתי אז בוועדה הזאת?

נואף מסאלחה: אם לא היו מחתימים אותם, הייתי מסכים אתך.

נואף מסאלחה: אז אולי אפשר היה להחזיר עוד ילד או שני ילדים.

נואף מסאלחה: אבל אומרים להם: בואו תחתמו שאין לכם שום דבר.

נואף מסאלחה: אף אחד לא היה מוכן להסתכל בעיניים של האחים שלו או של בני הדודים שלו בשכונות ולהחזיר אחד.

נואף מסאלחה: לכן, מבחינה מצפונית אין מישהו שיכול להגן על החלטת הממשלה נגד החזרת עקורי אקרית ובירעם.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה לחבר הכנסת נואף מסאלחה, ועכשיו – חבר הכנסת יצחק גאגולה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת גאגולה לא נמצא.

סופה לנדבר: חבר הכנסת אפי אושעיה, בבקשה.

סופה לנדבר: יש לך ארבע דקות.

אפי אושעיה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ברשותכם, אני רוצה להבהיר הבהרה שהיא תוצאה של הדברים שאמרה היום סגנית היושבת-ראש, חברת הכנסת סופה לנדבר, שהעולים מברית-המועצות שנכחו ביציע וחזו בדיון המיוחד של ישיבת האבל שהתקיימה ביום חמישי יצאו מזועזעים מהעובדה שחברי הכנסת יצאו במהלך הישיבה, והיתה להם הרגשה לא טובה, לא נעימה, לא נוחה, אם לא נגיד מלים יותר בוטות, מהעובדה שהדיון התמשך אך חברי הכנסת יצאו, לרבות נשיא המדינה.

אפי אושעיה: אני רוצה שחברי הכנסת ידעו, בוודאי גם הציבור הרחב ידע, שהישיבה הזאת, שתוכננה בוועדת הכנסת, ניסינו שם לקבוע שהדוברים שידברו בישיבה הזאת יהיו יושב-ראש הכנסת בשם חברי הכנסת, ראש הממשלה, שהוא ראש הממשלה של כולם, ונציג האופוזיציה, שהוא יוסי שריד.

אפי אושעיה: במהלך הישיבה אמרו שזה לא מספיק וצריכים יותר דוברים, ואז היתה הצעה נוספת, שידבר שר התחבורה, היות שזה היה אסון תחבורתי, ומצד שני שר הקליטה ייתן ביטוי לכל המאוויים והרצונות של העולים וכך הלאה.

אפי אושעיה: מה שקרה בפועל הוא, שבוועדת הכנסת דווקא הסיעות הפוליטיות מקרב העולים החדשים דרשו ותבעו לקיים דיון על מנת שיינתן להן ביטוי גם במליאה, וניסיתי לשכנע וניסיתי להסביר ואמרתי להם שזה יפגע בעולים ושזו ישיבת אבל, וצריך לאפשר להם לדבר בהזדמנויות אחרות אבל לא בהזדמנות של ישיבת אבל מהסוג הזה.

אפי אושעיה: הם לא קיבלו את הדעה הזאת, ולאחר מכן, בלא אהבה מצדנו אבל נוכח הלחץ שלהם והרצונות שלהם, נקבעה הישיבה כפי שהיא נקבעה, עם שורה ארוכה של דוברים, ואז הנשיא, שמעולם לא נמצא בישיבת כנסת מתחילתה ועד סופה, ואחרים, כמו שמקובל בכנסת, קמו ויצאו, שמעו ולא שמעו, והדיון התברבר כפי שהיה.

אפי אושעיה: אבל עד לדובר השלישי, שהיה ראש האופוזיציה, מירב חברי הכנסת, או כולם בלי יוצא מן הכלל, ישבו, לרבות נשיא המדינה.

אפי אושעיה: אני מביע צער, אני מניח, בשם כל חברי הכנסת, בפני העולים החדשים, שעברו טרגדיה מהסוג הזה וחשו כתוצאה ממעשה טוב שרצינו לעשות, מה שבא לידי ביטוי גם בתקשורת וגם בדברים שאמרה היום בסיעת העבודה חברת הכנסת סופה לנדבר.

אפי אושעיה: אני מצאתי לנכון להעלות את זה כאן במליאה, ואני מקווה, חברת הכנסת לנדבר, סגנית היושב-ראש, שבזה הבהרתי גם את העניין הזה.

אפי אושעיה: לעצם העניין: הדיון היום הוא גם מדיני וגם חברתי וגם כלכלי וגם בנושאים אחרים – כמו יחסי דתיים וחילונים – ולכולם פתרונים בכל דבר ועניין, אבל הפתרונים הם כאן, על הדוכן הזה, כשמדברים, כשנואמים, כשמלעיזים, כשמשמיצים – בזה אנחנו אלופים.

אפי אושעיה: אך כשצריך למצוא פתרונות, פה מתחילות הבעיות, ואני אומר שמדינאים מתפקידם להמציא פתרונות ולהגיד איך מתמודדים עם הבעיות הקשות שאליהן נקלעה החברה הישראלית.

אפי אושעיה: אין תחום מתחומי החיים שניגע בו ולא נאתר שיש בו בעיה קשה, ואף אחד מאתנו לא אומר לחברה הישראלית מה הוא הפתרון.

אפי אושעיה: בתחום המדיני יש ויכוח שידוע לכולנו, ואנחנו מנסים למצוא את הפרטנר בשביל למצוא את הפתרונות, אבל לא יעלה על הדעת, שיעלו חברי כנסת, ואפילו שרים שחברים בממשלה, ימתחו ביקורת, יתפללו לקדוש-ברוך-הוא ולא יגידו מה מציעים.

אפי אושעיה: המפלגה שלי, מפלגת העבודה, הציעה דרך פוליטית של הידברות עם הפלסטינים.

אפי אושעיה: זה נכון שאנחנו יודעים מי זה ערפאת, אנחנו מכירים גם בזה שהפרטנר הוא לא קל, הוא לא נוח, הוא לא זמין והוא לא מתייצב למשא-ומתן על-פי השקפת עולמנו, אבל לפחות אנחנו מציעים תוכנית שבאה לענות על הבעייתיות שאנחנו נמצאים בה.

אפי אושעיה: לא יכול להיות שנשב כל היום ונקטר על המציאות בלי שנבחין במה שקורה בינינו.

אפי אושעיה: היום החליטה – – –

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אני מבקשת.

אפי אושעיה: – – – החליטה סיעת האיחוד הלאומי לפרוש מהממשלה, והם עשו, מבחינתם, את הצעד המתבקש.

אפי אושעיה: הרי אפילו לא מחצית תאוותם מתמלאת בממשלה שמנסה בכל זאת, עם כל הקושי שיש, להידבר עם הפלסטינים, להסיר את הסגרים ואת הכתרים ולהגיע להידברות.

אפי אושעיה: הממשלה הזאת, למרות הפשרה שמצאו בה מפלגת העבודה והליכוד ומפלגות אחרות שלוקחות בה חלק, מנסה לנקוט קו אחראי של הידברות עם הפלסטינים, מתוך רצון להגיע להבנות, שכן האלטרנטיבה היא, שאם לא יהיה ערפאת יהיו מנהיגים פלסטינים מהאסלאם הקיצוני, לרבות ה"חמאס", שהם יכולים להיות תחליף לערפאת.

אפי אושעיה: ואותו ערפאת, שעליו אנחנו חלוקים ועליו אנחנו לא סומכים, הוא בכל זאת הכיר במדינת ישראל, הכיר בעובדה ש-78% מהשטח לנו הוא ו-22% להם, ועל זה יש ויכוח, יש עימות לא פשוט.

אפי אושעיה: אני מקווה, שאנחנו, בממשלת האחדות הלאומית הזאת, שעליה יש חילוקי דעות, אבל בדבר אחד אין ספק, שהממשלה הזאת לפחות נותנת ביטוי לרצונו של רוב העם במדינת ישראל – אני מקווה לטובת כולנו, שנשכיל לקבל את ההחלטות הנכונות, שהרי אם לא נקבל אותן ונחכה שאחרים יעשו את העבודה, יש דאגה גדולה מאוד לעצם קיומנו.

סופה לנדבר: תודה.

אפי אושעיה: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה.

אפי אושעיה: אני מושך את הדברים כדי שיגיעו אנשים להצבעה.

סופה לנדבר: לא, לא, יש לנו עוד נסים זאב, שהוא מסיים את הדיון.

אפי אושעיה: אה, נסים זאב.

אפי אושעיה: תודה.

סופה לנדבר: תודה לך, חבר הכנסת אפי אושעיה, ותודה לך על שדברי נגעו ללבך, ותודה על הנאום שלך ועל ההתייחסות לאסון הזה שקרה לעולים מחבר המדינות, אסון המטוס.

סופה לנדבר: אני ממש אסירת תודה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת נסים זאב, ואנחנו עוברים להצבעה אחרי הנאום של חבר הכנסת נסים זאב.

סופה לנדבר: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לפני כמה ימים הכריז ראש הממשלה, כי ישראל תסמוך על עצמה, ישראל לא תהיה צ'כוסלובקיה, וכוונתו ברורה, שלא נסמוך על האמריקנים.

סופה לנדבר: רק רגע, סליחה.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אני מבקשת לשבת.

סופה לנדבר: חברי הכנסת.

נסים זאב: גם היום חזר ראש הממשלה בנאומו ואמר, כי ישראל תסמוך אך ורק על עצמה.

נסים זאב: אנחנו, כיהודים מאמינים, אין לנו להישען אלא על אבינו שבשמים, כי לא בחיל ולא בכוח כי אם ברוחי אמר ה' צבאות.

נסים זאב: חוסנו ויכולת עמידתו של עם ישראל כנגד הטרור המשתולל תלויים באחדותו, וכוחו בתפילתו ובאמונתו.

נסים זאב: האתגרים העומדים לנגד עינינו מחייבים אחדות מול האויב המשותף לאנושות, והוא הטרור, אך התמיהה הגדולה כנגד ראש הממשלה, שבפועל הוא עשה את ההיפך בכך שמסר את ביטחונם של מתיישבים בידי כנופיות של ערפאת.

נסים זאב: ההחלטה, אדוני ראש הממשלה, לצאת מהמאחזים שתפס צה"ל בשכונת אבו-סנינה ובשכונת חארת-אל-שיח' שבשטח הרשות בחברון, לפני כעשרה ימים, וזאת על סמך התחייבות פלסטינית להפסקת הירי על בתי המתנחלים ועמדות צה"ל בחברון, ברוח הדברים ובנוסח הפתרון שגובש לאחר פעילות צה"ל בבית-ג'אלה בסוף חודש אוגוסט, האמונה הזאת, למרות זאת שהרשות עמדה בהתחייבותה והפסיקה את הירי מבית-ג'אלה על שכונת גילה בירושלים – כיצד אפשר להעביר אחריות ביטחונית לידי מנגנון הביטחון המסכל של ג'יבריל רג'וב, שבו בזמן ובמקביל מבצע פיגועים באזורים אחרים?

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, כיצד ניתנות הקלות שיש בהן משום יצירת סיכון ביטחוני והכבדה על הענקת הביטחון לאזרחי ישראל ולחיילי צה"ל כל עוד אין הרשות הפלסטינית מסכלת את הטרור?

סופה לנדבר: חברי הכנסת, יש לנו דובר.

נסים זאב: אדוני ראש הממשלה, חשוב שתשמע מדוע, וצר לי מאוד שהאיחוד הלאומי – ישראל ביתנו פרשה מהממשלה, אבל צריכים גם להבין את הרוח שנושבת בקרב אזרחי מדינת ישראל, שמרגישים שבמקביל ובאותו פרק זמן שראש הממשלה והממשלה מחליטים לתת אולי יותר מרחב, הקלה לפלסטינים, הטרור ממשיך להשתולל באזורים אחרים.

נסים זאב: ג'יבריל רג'וב הוא בעצם אחראי באזורים כמו בירושלים, ברכס-שועפאט, בגבעת-זאב.

אברהם בורג: תודה רבה, צריך לסיים.

נסים זאב: החלוקה בין ה"תנזים" לבין הארגונים הקיצוניים האחרים היא ברורה: הארגונים הקיצוניים האחרים והמתאבדים למיניהם פועלים בתוך "הקו הירוק", וה"תנזים" מרשה לעצמו לפעול באזורים שמחוץ ל"קו הירוק".

אברהם בורג: אני מבקש לסיים, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: ולכן, אדוני ראש הממשלה, מצד אחד אנחנו חייבים לפעול לאחדותה של הממשלה הזאת ככל שניתן, אבל במקביל גם לדאוג לכך שאזרחי מדינת ישראל ירגישו ביטחון ושהחלטת הממשלה היא החלטה שקולה ונבונה מבחינת אזרחיה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה על חמש הצעות האי-אמון.

אברהם בורג: אנחנו נצביע הצעה הצעה.

אברהם בורג: יש לנו חמש הצעות.

אברהם בורג: נא לשבת, תפסו מקום, חברי הכנסת.

אברהם בורג: כל ההצבעות תהיינה הצבעות אלקטרוניות.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: ההצבעה הראשונה תהיה הצבעה על הצעתה של סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה – 18 נגד – 35 נמנעים – 11 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

אברהם בורג: 35 נגד, 18 בעד, 11 נמנעים.

אברהם בורג: הצעת אי-אמון זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: עשיתם את היום לראש הממשלה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא: הצעת שינוי.

אברהם בורג: ניתן להצביע, חברי הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת שינוי להביע אי-אמון בראש הממשלה – 12 נגד – 42 נמנעים – 12 הצעת סיעת שינוי להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

אברהם בורג: 42 נגד, 12 בעד, 12 נמנעים.

אברהם בורג: גם הצעה זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על הצעת חד"ש.

אברהם בורג: ניתן להצביע, חברי הכנסת.

אברהם בורג: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בראש הממשלה – 17 נגד – 44 נמנעים – 8 הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: אז אחרי כן תחליף בפרוטוקול.

אברהם בורג: 44 נגד, 17 בעד – – –

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: 43 נגד.

אברהם בורג: השר ריבלין הצביע במקום השר בניזרי, ואת הצבעת השר בניזרי יש לבטל.

אברהם בורג: 43 נגד, 17 בעד, שמונה נמנעים.

אברהם בורג: גם הצעה זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת בל"ד.

אברהם בורג: בבקשה, ניתן להצביע, חברי הכנסת.

אברהם בורג: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה – 11 נגד – 43 נמנעים – 13 הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

אברהם בורג: 43 נגד, 11 בעד, 13 נמנעים.

אברהם בורג: גם הצעה זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצביע על ההצעה האחרונה לערב זה, הצעת חרות.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 6 בעד הצעת סיעת חרות להביע אי-אמון בראש הממשלה – 9 נגד – 39 נמנעים – 18 הצעת סיעת חרות להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

אברהם בורג: 39 נגד, תשעה בעד, 18 נמנעים.

אברהם בורג: גם הצעה זו נדחתה על-ידי הכנסת.

אברהם בורג: אם כן, כל הצעות האי-אמון נדחו.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ישיבה זו נעולה.

אברהם בורג: נשוב ונתראה מחר בשעה 16:00.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: בהצלחה.