ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 230, 2001-08-29 00:00

דוד טל: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את הישיבה – היום יום רביעי, י' באלול התשס"א, 29 באוגוסט 2001.

דוד טל: חברי הכנסת, אני מבקש לקום לדקה דומייה לזכרם של חבר הכנסת לשעבר הלל קוק וחבר הכנסת והשר לשעבר אליעזר שוסטק, זיכרונם לברכה.

דוד טל: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרם של המנוחים.

דוד טל: )

דוד טל: אני מבקש לשבת.

דוד טל: חברי הכנסת, בשבועיים החולפים הלכו לעולמם שניים מוותיקי הכנסת, חבר הכנסת לשעבר הלל קוק, זיכרונו לברכה, וחבר הכנסת ושר הבריאות לשעבר אליעזר שוסטק, זיכרונו לברכה.

דוד טל: חברי הכנסת, הלל קוק היה משיירי כנסת הגדולה – חבר האספה המכוננת וחבר הכנסת הראשונה.

דוד טל: כל ימיו לחם הלל קוק ונאבק על מה שהאמין, והוא האמין במה שעשה.

דוד טל: הלל קוק נמנה עם קבוצת אנשים בעלי ייחוד שאימצו לעצמם השקפת עולם מחייבת.

דוד טל: בנעוריו נמנה עם ראשוני האצ"ל, ולכנסת נבחר מטעם רשימת חרות.

דוד טל: עם ידידו ערי ז'בוטינסקי פרש ממנה והשניים הקימו סיעה עצמאית.

דוד טל: פעילותו חבקה זרועות עולם, ולאחר שנים שבהן חי בארצות-הברית, שב לארץ כשהוא מרבה להביע את רעיונותיו בכתב ובעל-פה.

דוד טל: בשם כנסת ישראל אני שולח תנחומים לבני משפחת קוק.

דוד טל: נפרדנו גם מאליעזר שוסטק, פרלמנטר ותיק ומנוסה ושר הבריאות בממשלות ישראל.

דוד טל: כחבר הממשלה היה שוסטק שותף להכרעות גורליות שעיצבו את חיינו.

דוד טל: גם כשעלה במעלות הכהונה לא חש עצמו מורם מעם אלא אחד מהעם.

דוד טל: שוסטק ידע מחלוקות קשות ומרות, אך תמיד נהג בכבוד ביריבים, כמו בידידים.

דוד טל: אליעזר שוסטק היה בעל מטען תרבותי רחב, מפליא ברב-צדדיותו.

דוד טל: כל ימיו היתה הדמוקרטיה יקרה לו, והוא הקפיד על שמירתה כערך וכנכס.

דוד טל: אני מביע תנחומי ותנחומי הכנסת למשפחת שוסטק.

דוד טל: יהיה זכרם של הלל קוק ואליעזר שוסטק ברוך.

דוד טל: חברי הכנסת, קווים לדמותם מפי השר המתאם, השר דני נוה.

דוד טל: בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו מכבדים היום את זכרם של שניים מחברינו שהלכו לעולמם, אליעזר שוסטק והלל קוק, זכרם לברכה.

דני נוה: נכסי הדור – כך ניתן לתאר את אליעזר שוסטק והלל קוק, שזכו לקחת חלק פעיל בזכות הגדולה ביותר של העם היהודי, והיא הזכות לבנות את מדינת ישראל.

דני נוה: אליעזר שוסטק הלך לעולמו, והוא בן 91, אחרי שנים רבות מאוד של עשייה ופעילות ציבורית.

דני נוה: בשנת 1930 הוא הצטרף לתנועת בית"ר וכיהן כיושב-ראש הקן שלה בעיירה רובנה שבפולין.

דני נוה: חמש שנים אחר כך עלה ארצה והצטרף לתנועת החרות.

דני נוה: אליעזר שוסטק הטביע בבית הזה חותם, שרק בודדים זכו לו בחיים הפוליטיים והפרלמנטריים שלנו.

דני נוה: הוא נמנה עם דור הנפילים של הבית הזה.

דני נוה: הוא שירת בנאמנות כחבר הכנסת מהכנסת השנייה ועד הכנסת האחת-עשרה.

דני נוה: הוא היה פעיל בוועדותיה, ובעיקר בוועדת העבודה והרווחה ובוועדת הכלכלה.

דני נוה: בכנסת האחת-עשרה, אדוני היושב-ראש, אף שימש כסגן יושב-ראש הכנסת.

דני נוה: הוא היה חבר בשלוש ממשלות וכיהן בהן כשר הבריאות.

דני נוה: לאורך שירותו הציבורי הממושך הוכיח אליעזר שוסטק, כי ניתן לשלב פעילות פוליטית ואמונה בדרך עם נימוס, כבוד לחברים וכבוד לבית הזה שאליו נשלח על-ידי הציבור.

דני נוה: את שירותו רב השנים ואת חייו הציבוריים הקדיש אליעזר שוסטק, בראש ובראשונה, למאבק למען צדק חברתי – צדק חברתי שבא לידי ביטוי בהצעות חוק רבות ומגוונות, שבעצם הקדימו את זמנן בשנים רבות, כמו הצעת חוק שכר המינימום, שאותה הגיש כבר בדצמבר 1961, הצעת חוק להבטחת זכויות עובדים במפעל שפשט את הרגל, וכמובן, הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

דני נוה: אליעזר שוסטק החל את דרכו כפועל פלוגות העבודה של בית"ר בהרצלייה, מייד לאחר הגעתו ארצה.

דני נוה: מאז, במשך עשרות בשנים, הוא הקדיש את רוב מרצו וזמנו לבעיות העובדים, לרווחתם, לזכויותיהם, והוא עשה זאת כמזכיר הכללי של הסתדרות העובדים הלאומית.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בגיליון לעובד, שהוקדש ליובל ה-50 של אליעזר שוסטק, בשנת 1961, כתב עליו מנחם בגין, זכרו לברכה: "אומר את הדברים בכל פשטותם: שוסטק הוא איש חכם.

דני נוה: ועליו ניתן להחיל את האמרה העממית, לפיה מוטב להפסיד עם חכם מאשר לזכות עם היפוכו.

דני נוה: מובן מאליו כי משתי האפשרויות הללו, הטובה היא השלישית.

דני נוה: מוטב מן המוטב הוא לזכות עם חכם.

דני נוה: ועלי לומר, למען הבהרת ניסיוני שלי, כי זכיתי עם שוסטק הרבה יותר מכפי שהפסדתי עמו".

דני נוה: כך כתב מנחם בגין, זכרו לברכה, לפני שנים רבות על אליעזר שוסטק.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מכבדים היום את זכרו של איש חכם.

דני נוה: כפי שכבר ציינתי קודם לכן, ואדוני היושב-ראש ציין בדבריו, אנו נפרדים מחבר נוסף, ששירת בכנסת הראשונה, הלל קוק, שכיהן בכנסת שנים מספר.

דני נוה: את פעילותו למען הציבור החל הלל קוק, זכרו לברכה, עוד לפני קום המדינה, כשהצטרף לשורות האצ"ל, בשנת 1931.

דני נוה: בשנת 1940 יצא בשליחות התנועה הרוויזיוניסטית לארצות-הברית, שם פעל לעורר את דעת הקהל האמריקנית ואת נציגי הממשל ולהתריע בפניהם על השמדת יהדות אירופה על-ידי הנאצים.

דני נוה: שלוש שנים אחר כך הוא אף הקים את ועד החירום להצלת יהודי אירופה.

דני נוה: הלל קוק, אף הוא חבר בקבוצת נפילי הדור, שזכו לעשות, לעמול ולהקדיש מכוחם ומיכולתם ומסגולותיהם להקמת המדינה.

דני נוה: דור שחי בענווה, ללא חשבון או תלונה, רק למען עם ישראל, למען זה שנחיה בביטחון במדינתנו.

דני נוה: יהי זכרו ברוך.

דני נוה: יהי זכרם ברוך.

דוד טל: תודה רבה, אדוני השר.

דוד טל: אנחנו עוברים לנושא הבא: הודעות ליושב-ראש הכנסת.

דוד טל: חברי הכנסת, כדי לא להטריח אתכם אני מעביר את ההודעות לפרוטוקול.

דוד טל: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה כי – השר שלום שמחון מילא את מקום שרת התעשייה והמסחר בעת היעדרה מהארץ, מיום י"ט באב התשס"א, 8 באוגוסט 2001; השר מאיר שטרית מילא את מקום השרה לשיתוף פעולה אזורי בעת היעדרה מהארץ, מיום י"ט באב תשס"א, 8 באוגוסט 2001; השר מאיר שטרית מילא את מקום השרה לשיתוף פעולה אזורי בעת היעדרה מהארץ, מיום כ"ב באב התשס"א, 11 באוגוסט 2001, ועד יום כ"ט באב התשס"א, 18 באוגוסט 2001; השר לאיכות הסביבה שב ארצה ביום י"ח באב התשס"א, 7 באוגוסט 2001; שר הבינוי והשיכון שב ארצה ביום כ"א באב התשס"א, 10 באוגוסט 2001; 6.

דוד טל: שרת התעשייה והמסחר שבה ארצה ביום י"ט באב התשס"א, 8 באוגוסט 2001; השרה לשיתוף פעולה אזורי שבה ארצה ביום י"ט באב התשס"א, 8 באוגוסט 2001; ראש הממשלה והשר לקליטת העלייה שב ארצה ביום י"ט באב התשס"א, 8 באוגוסט 2001; השר שלמה בניזרי מילא את מקום שר הפנים בעת היעדרו מהארץ, מיום י"ז באב התשס"א, 6 באוגוסט 2001, ועד יום ג' באלול התשס"א, 22 באוגוסט 2001; ראש הממשלה והשר לקליטת העלייה יצא ביום י"ט באב התשס"א, 8 באוגוסט 2001; השר דני נוה ימלא את מקום השר לקליטת העלייה; ראש הממשלה מילא את מקום שר האוצר בעת היעדרו מהארץ, מיום כ"ד באב התשס"א, 13 באוגוסט 2001, ועד יום כ"ט באב התשס"א, 20 באוגוסט 2001; השר שלמה בניזרי מילא את מקום שר הבריאות בעת היעדרו מהארץ, מיום כ"ג באב התשס"א, 12 באוגוסט 2001, ועד ליום ל' באב התשס"א, 19 באוגוסט 2001; שרת החינוך שבה ארצה ביום כ"ג באב התשס"א, 12 באוגוסט 2001; השר שלמה בניזרי מילא את מקום שר הבריאות בעת היעדרו מהארץ, מיום כ"ג באב התשס"א, 12 באוגוסט 2001, ועד יום ל' באב התשס"א, 19 באוגוסט 2001; השרה לשיתוף פעולה אזורי שבה ארצה ביום כ"ט באב התשס"א, 18 באוגוסט 2001; השר נסים דהן מילא את מקום השר לענייני דתות בעת היעדרו מהארץ, מיום ל' באב התשס"א, 19 באוגוסט 2001, ועד יום ד' באלול התשס"א, 23 באוגוסט 2001; השרה ציפי לבני מילאה את מקום שר המשפטים בעת היעדרו מהארץ, מיום ל' באב התשס"א, 19 באוגוסט 2001, ועד יום ו' באלול התשס"א, 25 באוגוסט 2001; שר הבריאות שב ארצה ביום ל' באב התשס"א, 19 באוגוסט 2001; שר האוצר שב ארצה ביום א' באב התשס"א, 20 באוגוסט 2001; שר הפנים שב ארצה ביום א' באב התשס"א, 20 באוגוסט 2001; ראש הממשלה מילא את מקום שר החוץ בעת היעדרו מהארץ, מיום ב' באלול התשס"א, 12 באוגוסט 2001, ועד יום ד' באלול התשס"א, 23 באוגוסט 2001; השר מתן וילנאי מילא את מקום שר החקלאות ופיתוח הכפר בעת היעדרו מהארץ, מיום ג' באלול התשס"א, 22 באוגוסט 2001, ועד יום ו' באלול התשס"א, 25 באוגוסט 2001.

דוד טל: על-פי סעיף 30(א) לחוק-יסוד: הממשלה, מינה ראש הממשלה את השר שמעון פרס, לזמן, אם יהא צורך, ולנהל ישיבות ממשלה בעת היעדרו מהארץ.

דוד טל: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי בהתאם לסעיף 17(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, נשלח לחברי הכנסת ביום ראשון, ז' באלול התשס"א, 26 באוגוסט 2001, נוסח ההסכם הקואליציוני בין סיעת הליכוד ובין סיעת המרכז, ולמען הסדר הטוב הוא מונח היום גם על שולחן הכנסת.

ד' לב: עוד הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 34), שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק לתיקון דיני בחירות לכנסת (התאמה לחוק-יסוד: הממשלה), התשס"א–2001, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ד' לב: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק שירות ביטחון (שירות מילואים במשמר הגבול – הוראת שעה), התשס"א–2001.

ד' לב: החלטה בדבר תיקון טעות בחוק תקופת צינון למשרתים בכוחות הביטחון (תיקוני חקיקה), התשס"א–2001.

ד' לב: עוד אודיעכם, כי עם מינוים של שרים יוסרו הצעות החוק כדלקמן, על-פי סעיפים 142(ב) ו-142ב לתקנון הכנסת: 1.

ד' לב: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – סייג לחתימת הסכם), של חבר הכנסת דני נוה, שמספרה פ/2251; 2.

ד' לב: הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים (תיקון – רשות עיון לראשי עיריות), התש"ס–2000, של חבר הכנסת ראובן ריבלין, שמספרה פ/1242.

ד' לב: תודה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לכנס א', על-פי בקשת חברי הכנסת.

דוד טל: הנושא הראשון: העלייה באבטלה – של סיעת מרצ.

דוד טל: ינמק את ההצעה חבר הכנסת אילן גילאון; בבקשה.

דוד טל: אחריו – הנושא הבא יהיה: הצורך במאבק באבטלה, של סיעת המפד"ל, וינמק את ההצעה חבר הכנסת זבולון אורלב.

דוד טל: על שני הנושאים הללו ישיב במשולב שר העבודה והרווחה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד שר התיירות, כבוד שר הבריאות, חברי וחברותי חברי הכנסת, ביקשנו לכנס כינוס מיוחד של מליאה זאת, כי, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול אותך: יש לך ביטחון באריאל שרון?

אילן גילאון: יש עדיין בכלל מישהו כאן שיש לו ביטחון באריאל שרון?

אילן גילאון: יש אדם כזה?

אילן גילאון: אז שיקום.

אילן גילאון: אני זוכר אותם סטיקרים לפני הבחירות, שדיברו על כך שלאנשים יש ביטחון באריאל שרון.

אילן גילאון: ומשום שהיום ברור לחלוטין, אדוני היושב-ראש, איזו תפיסת עולם באמת קרסה, אחרי מדיניות התגובה ורמת הביטחון האישי שמאוד עלתה, כפי שכולם יודעים בתקופה האחרונה.

אילן גילאון: בששת החודשים האחרונים, מאז הממשלה הזאת מכהנת, ברור לחלוטין איזו תפיסה קרסה לגמרי ומה הפתרון.

אילן גילאון: אני רוצה דווקא היום, אדוני היושב-ראש, לדבר על משהו שהערבים אינם מפריעים לו, הפלסטינים אינם מפריעים לו, ה"תנזים" לא יכול להפריע לו, ה"חמאס" לא יכול להפריע לו.

אילן גילאון: וכל מי שעוצר אותו הוא ה"חמאס" לנושא החברתי עצמו.

אילן גילאון: שישה חודשים, אדוני היושב-ראש, מכהנת ממשלה, ואם אני צריך לעשות סיכום קצר, לא של 100 ימים, אלא של 180 ימים, אדוני.

אילן גילאון: זכורים לי ארבעה הישגים, במרכאות כפולות ומכופלות: אמרו לנו לייבש את הדשא, להפסיק לעשן ולהפסיק לראות סרטים פורנוגרפיים, והצלחנו להסלים את המלחמה.

אילן גילאון: אלה הם הישגיה של הממשלה.

אילן גילאון: זה הביטחון האישי.

אילן גילאון: ולמרכיב הביטחון האישי, אדוני, אני רוצה להוסיף עוד דבר אחד: לאדם, גם לקום בבוקר ולדעת שיש לו לאן ללכת ואיך הוא יכול להתפרנס ולקיים את משפחתו זה חלק מן הביטחון האישי.

אילן גילאון: ובינתיים אצלנו – מה קורה?

אילן גילאון: מה היא מדיניות התעסוקה במדינת ישראל?

אילן גילאון: לא בכדי במדינת ישראל קוראים לחוסר התעסוקה – אבטלה.

אילן גילאון: זה משום נקודת המוצא של הממסד, שחושב שמי שאיננו מועסק הוא מובטל.

אילן גילאון: הוא בטל, הוא בטלן.

אילן גילאון: ואז מקים שר העבודה והרווחה – וזה אולי אכן פתרון של חלק מבעיות התעסוקה.

אילן גילאון: כמו שהיום אני לא יכול להגיד שהממשלה לא עשתה שום דבר כדי לתת עוד מקומות עבודה – הנה היום היא מרחיבה את הממשלה, זה מינימום עוד עשרה או 20 מקומות עבודה לאנשים, בהחלט מבורך; ומקים משטרה כדי לתפוס את המובטלים.

אילן גילאון: כי כל מי שלא יודע לרקוד, אדוני, אומר שהרצפה עקומה.

אילן גילאון: זה מעשה חסר תקדים, ועוד אתה הולך ומתבטא ואומר ש-50% מהמובטלים הם מתחזים.

אילן גילאון: שר עבודה שאומר את הדברים הללו – אני לא יודע כמה אחוז מהמובטלים מתחזים – הוא במאה אחוז מתחזה לשר העבודה והרווחה, שהפך לשר המצוקה והאבטלה.

אילן גילאון: כדי לפתור את בעיית התעסוקה במדינת ישראל, שהיא באחריות ממשלת ישראל, צריך להבין, שצריך לתת מקומות עבודה, לא קורסים.

אילן גילאון: קורסים צריכים להיות צמודים לכך שיש מקומות עבודה, וכשאין מקומות עבודה, אדוני שר העבודה, צריך לקנות מקומות עבודה.

אילן גילאון: מדינה מתוקנת, כפי שאני יכול לתאר לעצמי אותה בתור מדינה מתוקנת, קונה מקומות עבודה.

אילן גילאון: לא רק משום שזה באחריותה, אלא משום שבסופו של דבר, בחשבון לטווח רחוק, זו הקנייה הרנטבילית והזולה ביותר שאפשר לקנות.

אילן גילאון: רק כאשר קונים מקומות עבודה ומבטיחים לאנשים מקומות עבודה, רק לאחר מכן מחפשים את המתחזים, אדוני.

אילן גילאון: אבל הממשלה הזאת, שאיננה מושלת בשום תחום שהוא, שהיא בתרדמת מוחלטת ומשתמשת באמתלת המלחמה והביטחון – כפי שעשו גם קודמותיה, לא אחת – שוב הופכת את עניין הביטחון למפלטו של כל מנוול.

אילן גילאון: אומרים לנו: תשתקו, יש מלחמה.

אילן גילאון: וכי אם אתם תילחמו בבעיות האחרות לא תהיה מלחמה?

אילן גילאון: את בעיית המלחמה פתרתם ויש לכם קשר בין המלחמה לתעסוקה.

אילן גילאון: לו הייתם הולכים לפתרון שהיה מביא אותנו אל חוף מבטחים והיינו מחזירים, אולי, אותה תקופה של 1992, תקופתו של רבין בשלטון, יכול להיות שהיתה צמיחה מסוימת, אבל בינתיים תעשיית הפלדה קרסה ותעשיית הלבידים קרסה ולווייתני הטקסטיל, אלה שיש לי דמעות תנין בעבורם, שמפסידים כל הזמן כסף, מייצרים בחוץ-לארץ ומדביקים תגיות של Made in Israel – – –

בנימין אלון: בירדן.

אילן גילאון: בירדן וברומניה ובמקומות כאלה, מקבלים את כל התמיכה.

אילן גילאון: הממשלה עושה "כאילו", אדוני שר העבודה, היא נלחמת בעניין העובדים הזרים.

אילן גילאון: תילחמו בעבודה הזרה, לא בעובדים הזרים.

אילן גילאון: ואל תקיימו בעצמכם עבודה זרה ועבודה בעיניים.

אילן גילאון: אני אגיד לך למה אני מתכוון: סך הכול מאז תחילת כהונתך הצלחת לגרש, בשנה האחרונה, פחות מ-1,500 עובדים זרים בלתי חוקיים.

אילן גילאון: לי אין שום דבר עם העובדים הזרים.

אילן גילאון: אני לא שואל מדוע צריך לגרש אותם.

אילן גילאון: אני שואל מדוע נתת בחודש האחרון 5,500 אשרות בלחץ של ספסרי כוח עבודה זול, של ספסרי עבדים ששולטים בכם ללא מצרים.

אילן גילאון: מה זה מדיניות הדלת המסתובבת הזאת, שמצד אחד אתם עושים כאילו אתם מגרשים 1,500 עובדים זרים ומן הצד השני אתם מקבלים 7,000 עובדים זרים בחודש.

דוד טל: חבר הכנסת שוחט, זה מפריע לדובר.

דוד טל: חבר הכנסת איוב קרא.

אילן גילאון: 7,000 עובדים.

אילן גילאון: ולא, חלילה, מסיבות הומניטריות, כדי לדאוג לעובדים הזרים, אלא מסיבות אחרות – לדאוג שתהיה כאן עבודה זולה.

אילן גילאון: שאל אותי אדוני היושב-ראש: הבן שלי משוחרר מהצבא כבר שנה ובינתיים עובד כמלצר, שזה לא ממש עבודה מועדפת – אם הבן שלי מוכן לעבוד כטייח.

אילן גילאון: אדוני, הבן שלי מוכן לעבוד כטייח בבניין ובלבד שהוא יקבל 5,000 שקל בחודש כדי להתקיים.

אילן גילאון: הוא לא יכול להתקיים בתחרות עם פועל זר שמקבל 600 או 700 שקל משכורת.

שלמה בניזרי: אני מוכן לסדר את זה.

אילן גילאון: אתה מוכן לסדר לבנים שלי.

אילן גילאון: אני יודע, אתה גם מוכן לסדר לבנים שלי שיצאו למלחמה הבאה וייכנסו בהם, רק שלבנים שלך אתה לא בדיוק מסדר את הדברים האלה.

אילן גילאון: לבנים שלי אתה תסדר לעבוד כטייח בניין.

אילן גילאון: אני אומר לך: בוא, תסדר את מה שצריך לסדר ותסדר גם לבן שלי.

אילן גילאון: על כן, במדיניות פתלתולה כזאת, שבה אי-אפשר לטעון שמי שעומד מנגד מפריע, אני אומר לך, אדוני, שאם ההפרטה המטורפת הזאת במדינת ישראל היא זאת שתוציא אלפי משפחות אל הרחוב, אל מחוץ למעגל העבודה, אל מחוץ למעגל התעסוקה, אנחנו בעד הלאמה ואנחנו בעד עבודה יזומה.

אילן גילאון: עבודה צריך ליזום, כי מדינה מתוקנת יוזמת דברים.

אילן גילאון: ועבודה יזומה, אדוני היושב-ראש, היא לא עבודה בשכר של פחות מחצי משכר המינימום ובשתילת עצים, כפי שהיה מקובל.

אילן גילאון: תמיד יש לזה תדמית.

אילן גילאון: מה היא עבודה יזומה?

אילן גילאון: עבודה יזומה היא מדיניות של תעסוקה בתשתיות, ברווחה, בשיטור הקהילתי – יש אין-סוף מקומות שאפשר לתת אותם בתור דוגמה.

אילן גילאון: זה עולה כסף.

אילן גילאון: אני יודע.

אילן גילאון: גם לקיים את מדינת ישראל עולה לא מעט כסף.

אילן גילאון: איך אני יודע?

אילן גילאון: אני יודע משום שאף יזם לא יהיה מוכן לקנות את מדינת ישראל במחיר שהושקע בה.

אילן גילאון: מה זה אומר?

אילן גילאון: שזה כנראה עולה כסף, הדבר הזה.

אילן גילאון: על כן, אדוני, כאשר אנחנו מדברים על ממשלת שרון בששת חודשיה האחרונים ועל הישגיה הנפלאים, מה שהתרחב עד עכשיו הוא רק ההסלמה במלחמה ושולחן הממשלה.

אילן גילאון: האם הדבר הזה נותן מזור לתחלואי המשק?

אילן גילאון: אני לא יודע.

אילן גילאון: אני, האמת, אדוני, חייב להיות ישר ולהגיד לך שאני לא ממאוכזבי שרון.

אילן גילאון: לא היה לי ביטחון בממשלה הזאת, ואין לי ביטחון בה גם היום.

אילן גילאון: יש פתגם שאומר, אדוני, שהזנב של החתול, גם אם תשים אותו שישה חודשים בתוך צינור, בסוף יצא עקום.

אילן גילאון: זה פתגם ערבי, אבל הוא כנראה צודק.

אילן גילאון: לכן מצאנו לנכון – אנחנו, סיעת מרצ – להעלות את הנושא הזה היום, משום שרק לפני שבועיים נאמר לנו מעל הדוכן הזה על-ידי שר בממשלת ישראל, שקריית-הפלדה לא תיסגר – ובינתיים קריית-הפלדה סגורה.

אילן גילאון: בינתיים מפעל הלבידים "עץ לבוד" נסגר גם כן ובינתיים אנשים מפוטרים, אלה על גבי אלה.

אילן גילאון: מדובר באנשים עם שמות ועם כתובות, שצריכים ב-1 בספטמבר לשלוח את הילדים שלהם לבית-הספר, ובבוקר עוד להכין את הסנדוויצ'ים של הילדים ששולחים אותם לבית-הספר.

אילן גילאון: הדבר הקשה ביותר להורה זה לא לשאת עיניו לילדים, כאשר הם הולכים לבית-הספר והוא נשאר בבית.

אילן גילאון: אם אתם רוצים עצות מאיפה לקחת את התקציב – האמינו לי, בקלות רבה נוכל להציע לכם.

אילן גילאון: אבל אתם צריכים לזכור שני דברים: בראש ובראשונה האחריות למציאת מקומות עבודה היא על ממשלת ישראל.

אילן גילאון: היא העמותה היחידה שאני מכיר כאחראית לכך.

אילן גילאון: הדבר השני – כדי לפתור את בעיית האי-תעסוקה צריך לתת מקומות תעסוקה; לא לחפש את המובטלים, לחפש את מקומות העבודה.

אילן גילאון: אם הדבר הזה מוסכם בינינו, אדוני, אז אני חושב שתצטרכו ללכת מפה מהר מאוד, ככל שניתן מהר, משום שבשום תחום לא הצלחתם, למעט תחום ייבוש הדשא, ייבוש מקורות התעסוקה וייבוש המדינה.

אילן גילאון: הכי כואב, אדוני, שמי שמנהל היום את המשרדים החברתיים במדינת ישראל – משרד הבריאות, משרד הפנים, משרד העבודה, זו אותה תנועה שכל הזמן התיימרה לייצג את החלשים והעניים.

אילן גילאון: 450,000, חלשים ועניים בעיקרם, תמכו בתנועה הזאת, והתנועה הזאת מתנהגת אליהם כאילו מדובר בסוס ורוכב.

אילן גילאון: הסוס זה המצביעים והרוכב זה אתם – שאתם די מסודרים בסך הכול.

אילן גילאון: לכן את העבודה והרווחה הפכתם למצוקה ואבטלה, כי יכול להיות שאתם, כנראה, חיים מזה.

אילן גילאון: כי אם לא תהיה מספיק מצוקה, מספיק אבטלה, אולי לא יהיה לכם מקור לחיות ממנו.

דוד טל: תודה.

אילן גילאון: אם בכל המצב הזה – זה משפט אחרון, אדוני, ותודה – אם בכל המצב הזה כך אנחנו מתנהלים, יכול להיות, אדוני, שמדובר פה אולי בקונספירציה, שמישהו מעוניין בזה?

אילן גילאון: שאולי אנחנו התמימים לא מבינים שמישהו פשוט מעוניין במצב הזה?

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה, לנושא השני: הצורך במאבק באבטלה.

גדעון עזרא: – – –

דוד טל: חבר הכנסת גדעון עזרא, למחוק את זה מהפרוטוקול?

האשם מחאמיד: אפשר לדעת מה הוא אמר, אדוני?

האשם מחאמיד: מה ביקשת למחוק מהפרוטוקול?

דוד טל: ביקשתי למחוק, כדי שלא תשמע, ואחרינו לא ישמעו ולא יקראו ילדינו את מה שנאמר.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם שאדבר בנושא האבטלה, אני רוצה לייחד משפטים ספורים גם לפתיחת שנת הלימודים במערכת החינוך, והיום החגיגי הזה יחול, אם ירצה השם, ביום ראשון הקרוב.

זבולון אורלב: נמצאים ביציע חלק מהתלמידים שהשתתפו בטקס.

זבולון אורלב: פתיחתה של שנת הלימודים, לצערי, בריטואל הקבוע, עומדת בסימן שאלה, מפני שכרגיל משרד האוצר, משרד החינוך וארגוני המורים תמיד דוחקים את סידור ענייניהם לרגע האחרון.

זבולון אורלב: בעקבות ישיבת ועדת החינוך שהתקיימה הבוקר אני יכול לדווח לכנסת, שהפערים בין ארגוני המורים לבין הממשלה הם לא פערים שנראים בעיני כמצדיקים קיום שביתה.

זבולון אורלב: באופן עקרוני אני שולל כל שביתת מורים וסבור שמאבקים לא צריך לנהל על גבם של התלמידים.

זבולון אורלב: התביעות של המורים הן תביעות צודקות, ואנחנו רוצים בחיזוק מעמדם ובשיפור תנאי שכרם; יגיעו הטובים להוראה.

זבולון אורלב: הפערים הם פערים כספיים, לא גדולים, והבעיה היא, שחלק מהמחלוקות הן מחלוקות פסיכולוגיות שקשורות, כנראה, גם ביוקרות.

זבולון אורלב: אנחנו מקווים מאוד, שעד מחר בצהריים יושלם המשא-ומתן.

זבולון אורלב: אני אופטימי.

זבולון אורלב: בכל מקרה, הודענו לכל הצדדים, שאם הצדדים לא יגיעו להסכם, ועדת החינוך והתרבות תקיים ישיבת חירום מחר אחרי הצהריים עם שרת החינוך, ראשי הארגונים וראשי האוצר, כדי להבטיח שנת לימודים תקינה וסדירה כפי שתלמידי ישראל ראויים לה, מה עוד שאנחנו נמצאים בתקופה קשה שבה החזית עוברת בכל מקום; כרגע גילה בחדשות, אבל לצערנו החזית עוברת בכל מקום בארץ, ואנחנו רוצים להבטיח לתלמידים שלנו קיום שנת לימודים סדירה, בטוחה, גם עם ביטחון וגם עם בטיחות, ואני מאוד מקווה שנוכל להשיג את המטרה הזאת.

זבולון אורלב: זאת הזדמנות לאחל למורים, למנהלים, למפקחים, לתלמידים, להורים ולכל השותפים במערכת החינוך שנת לימודים פורייה ומוצלחת.

זבולון אורלב: לעניין האבטלה.

זבולון אורלב: מטבע הדברים, כולנו סבורים, שקו החזית שבו יוכרע מאבקנו הלאומי הוא קו החזית שבו עוברת הלחימה בינינו לבין הפלסטינים.

זבולון אורלב: שם האש ותמרות העשן, שם, לצערנו, ההרוגים והפצועים ושם כוחות הביטחון.

זבולון אורלב: כולנו סבורים, שמי שיצליח במאבק הזה, ינצח.

זבולון אורלב: מובן שאנחנו רוצים ומעוניינים מאוד בניצחונה של מדינת ישראל וכולנו מקווים שכך יהיה, אבל אני מאלה הסבורים, שקו החזית האמיתי של ניצחונה של מדינת ישראל, לעיצוב זהותה, לחוסנה, ליכולת שלה, לא עובר בחזית הלחימה מול הפלסטינים.

זבולון אורלב: החזית הזאת עוברת פנימה, בתוך הבית, בתוך המדינה, בתוך המשפחות של אזרחי מדינת ישראל.

זבולון אורלב: לא יכולה להיות חברה מנצחת במאבקים חיצוניים אם בתוך הבית פנימה יש זעזועים, יש קרע, יש מובטלים.

זבולון אורלב: חברה כזאת לא תנצח.

זבולון אורלב: זאת בשורה רעה מאוד, ואני מאמין בה.

זבולון אורלב: חברה שהיא קרועה מבפנים, חברה שחלק אחד ממנה סבור שהחלק השני עושק אותו, לא תנצח.

זבולון אורלב: חברה שיש בה פערים מדהימים, מהמובילים בעולם, בין ההכנסות של עניים לאלה של עשירים, לא תוכל לנצח.

זבולון אורלב: בתוך הטנק ובתוך הזחל"ם יושבים ילדים ממשפחות שונות, ומה חושבים הילדים?

זבולון אורלב: מה חושבים הצעירים?

זבולון אורלב: לכן, לא רק מהטעמים המוסריים, לא רק מהטעמים הערכיים, גם מטעמים של צורך קיום אנחנו חייבים לבנות חברה צודקת יותר מבחינה חברתית.

זבולון אורלב: למדנו בפרקי אבות, שהבטלה, בסופו של דבר, מביאה לידי חטא.

זבולון אורלב: הקורא הפשוט קורא שהבטלה מביאה לידי חטא, כלומר זה שמתבטל יש לו הרבה זמן, אין לו מה לעשות, והשעמום הזה, בסופו של דבר, מדרדר אותו לחטא.

זבולון אורלב: זה בוודאי הסבר נכון, אבל אני חושב שיש עוד הסבר נכון.

זבולון אורלב: הכוונה לא רק למובטל אלא גם למי שגורם להיות מובטל, גם הוא נושא בחטא.

זבולון אורלב: גם מי שנושא באחריות, שיכול להביא לידי כך שאנשים לא יהיו מובטלים ואיננו ממלא את אחריותו כראוי, גם הוא נושא בחטא של בטלה המביאה לידי חטא.

זבולון אורלב: יש לו חלק בדבר הזה.

זבולון אורלב: לכן אנחנו חייבים לקבוע כיעד לאומי אחוז, מספר, כמות, היקף של אנשים, שאנחנו אומרים: אנחנו כחברה יודעים שבחברה הזאת יהיו כך וכך מובטלים ועם זה אנחנו יכולים לחיות.

זבולון אורלב: עם מספר אחר אנחנו לא יכולים לחיות.

זבולון אורלב: בדרך הטבע הממשלה נוהגת תמיד בדיוני התקציב לקבוע אחוז גירעון.

זבולון אורלב: מה אחוז הגירעון?

זבולון אורלב: יש דיונים עם נגיד בנק ישראל, עם ראשי האוצר, וויכוחים אם הגירעון יהיה 2.4% או 2.5% או 2.7% וכדומה.

זבולון אורלב: אני מעריך שאלה דיונים רציניים מאוד.

זבולון אורלב: מדוע הממשלה לא מקיימת דיון, איזה אחוז אבטלה יהיה?

זבולון אורלב: עם איזה אחוז מובטלים אנחנו יכולים לחיות במדינה הזאת?

זבולון אורלב: למה לא קובעים?

זבולון אורלב: כי לא נעים להגיד שעם 5% אנחנו יכולים לחיות ועם 10% אנחנו לא יכולים לחיות?

זבולון אורלב: אני חושב שזאת חובה בסיסית.

זבולון אורלב: מדוע קובעים כיעד כלכלי מה אחוז האינפלציה?

זבולון אורלב: חשוב לקבוע את זה, אבל למה מסתפקים רק ביעד הכלכלי?

זבולון אורלב: למה לא אומרים גם עם איזה אחוז אי-שוויון בהכנסות אנחנו יכולים לחיות?

זבולון אורלב: מה היעד של הממשלה באחוז האי-שוויון?

זבולון אורלב: או מה אחוז התלמידים מתחת לקו העוני שילמדו במדינת ישראל?

זבולון אורלב: האם זה יהיה 400,000, כפי שזה היום?

זבולון אורלב: האם רוצים לרדת ל-200,000?

זבולון אורלב: מדוע על זה לא מקבלים החלטות?

זבולון אורלב: מדוע התקציב הוא לא נגזרת גם של יעדים חברתיים?

זבולון אורלב: מדוע התקציב הוא נגזרת רק של יעדים כלכליים?

זבולון אורלב: האופנה הזאת שמדינת ישראל אימצה לעצמה, ניהול כלכלת שוק מערבית על-פי תיאוריות מערביות מבלי להתחשב במציאות המיוחדת של מדינת ישראל, אני חושב שזאת גישה פסולה מן היסוד.

זבולון אורלב: אני, בשונה מקודמי, אין לי טענות לשר העבודה והרווחה.

זבולון אורלב: להיפך, אני חושב שהוא עושה מלאכתו נאמנה.

זבולון אורלב: אני גם מצטער ששולחים את שר העבודה והרווחה להשיב על ההצעות שלנו.

זבולון אורלב: יש לו סמכויות לנהל את המדיניות כולה כדי להגיע ליעדים חברתיים בנושא האבטלה?

זבולון אורלב: אין לו.

זבולון אורלב: הוא ממונה על לשכות העבודה, ולשכות העבודה לא ממציאות מקומות עבודה.

זבולון אורלב: הביטוח הלאומי לא ממציא מקומות עבודה ולא יכול לפתור.

זבולון אורלב: הוא אפילו לא מופקד על חינוך, שהוא יכול לחנך אנשים לעבוד; הוא גם לא מופקד על חינוך האנשים לעבוד.

זבולון אורלב: הוא גם לא מופקד על העובדים הזרים, כי זו אחריות משרד הפנים.

זבולון אורלב: אני מאוד מכבד את שר העבודה והרווחה ומאחל לו הצלחה, אבל אני חושב שהנושא הזה הוא לא נושא פרטיקולרי המיוחד רק למשרד העבודה והרווחה.

זבולון אורלב: ולכן ביום שהממשלה תקיים דיונים תקציביים ותכלול בתוכם גם יעדים חברתיים אדע שאנחנו אנשי בשורה ויש אור בקצה המנהרה בדרך הנכונה ובתיקון הדרך.

זבולון אורלב: מה קרה לנו: בשנות ה-60 היינו מהמדינות המובילות בעולם באחוז האנשים המועסקים, בשוויון בהכנסות, ועוד בשורה – היינו ראשונים בעולם בתוצאות מבחני המתמטיקה של התלמידים.

זבולון אורלב: מה קרה לנו בין שנות ה-60 לשנות האלפיים?

זבולון אורלב: האם לסדום היינו, לעמורה דמינו?

זבולון אורלב: מה קרה לנו?

זבולון אורלב: השתלטה עלינו מדיניות שהובילה את החברה שלנו לעברי פי פחת, לפיצוץ.

זבולון אורלב: עד כמה יסכימו אנשים שאחוזים כל כך גדולים יחיו בעוני, בבטלה ובאבטלה?

זבולון אורלב: ייתכן שיש אחוז מסוים, כפי שטוען שר העבודה והרווחה, שמנצל כל מיני תקנות, אבל הבעיה היסודית היא מדיניות ממשלתית.

זבולון אורלב: לא פותרים את זה בתרופות קסם, לא בלחם חסד ולא בעבודות יזומות, אלא במדיניות ממשלתית שיחד עם קביעת יעדים כלכליים תקבע גם יעדים כלכליים-חברתיים.

זבולון אורלב: אני מסיים ואומר, שמי שרוצה בניצחונה של מדינת ישראל, ואני בטוח שכולם רוצים בניצחונה של מדינת ישראל במאבקים הלאומיים שלה, חייב לדעת שהחזית החשובה היא החזית הפנימית.

זבולון אורלב: חברה חסינה, חברה צודקת, חברה שאין בה מובטלים, תנצח בסבירות הרבה יותר גבוהה מאשר חברה שהיא חולה מבחינה חברתית.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: שר העבודה והרווחה ישיב במשולב על שתי ההצעות.

אברהם בורג: בבקשה.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מודה לחבר הכנסת זבולון אורלב על נאומו הענייני, בשונה מקודמו, שנשא נאום דמגוגי וזול, שניסה להכות מתחת לחגורה בצורה בוטה ביותר, כמו הרבה אנשים שהתבטאו בשבוע האחרון, כאשר כל מטרתם היתה אך ורק לנגח את שר העבודה ואת מפלגתו, כאילו הם האשמים.

שלמה בניזרי: באירופה, כאשר היו רוצים להסית כנגד היהודים, מי יזם ומי עשה את כל הצרות – מי אחראי לאבטלה, כמובן ש"ס.

שלמה בניזרי: אנחנו אשמים באבטלה ובכל הצרות של המדינה.

שלמה בניזרי: אנחנו לקחנו את הכספים, אנחנו גרמנו לאבטלה.

שלמה בניזרי: אנחנו השרים החברתיים.

שלמה בניזרי: תראה לי מפלגות אחרות שהיו מוכנות לקחת את התפקידים האלה, להיות שר בריאות במדינת ישראל.

צבי הנדל: אני מוכן.

שלמה בניזרי: אני מדבר על אנשים בתוך הקואליציה, אנשים שמקבלים תפקידי שרים.

שלמה בניזרי: בכוונה נאבקנו על כך.

שלמה בניזרי: לא חיפשנו תפקידים של שר חוץ או שר לאיכות הסביבה, לקחנו משרדים קשים וחולים מאוד – משרד הבריאות, משרד העבודה, משרד הרווחה, משרד הפנים.

אילן גילאון: – – –

שלמה בניזרי: לא ביקשנו תפקידים אחרים, ביקשנו להתמודד עם כל אותן בעיות ומצוקות הקיימות בחברה, בתור מפלגה חברתית – –

סופה לנדבר: – – –

שלמה בניזרי: – – וזה מפוצץ אתכם, כי אתם יודעים שהציבור אוהב את מה שאנחנו עושים.

שלמה בניזרי: הם יודעים שאנחנו עושים ואנחנו פועלים – – –

אילן גילאון: – – –

שלמה בניזרי: תשאל את כל מנהלי בתי-חולים.

שלמה בניזרי: בשלוש השנים שהייתי סגן שר, ובשנה שבה הייתי שר הבריאות – תשאל את מנהלי בתי-החולים, מה הם אומרים על שר הבריאות הקודם, ובעזרת השם גם על שר הבריאות הנוכחי, אני מאמין.

שלמה בניזרי: כמה מאות מיליונים, קרוב למיליארד שקל, השגתי למערכת הבריאות בתוך שנה אחת של התייעלות וניהול ענייני.

שלמה בניזרי: קשוט עצמך תחילה, אחר כך קשוט אחרים, כאשר אתה בא להטיל דופי.

שלמה בניזרי: גם לך היו פניות אלי כאשר הייתי שר הבריאות, וכך לכולם פה.

שלמה בניזרי: אתם באים להטיל דופי, איך אנחנו מתמודדים עם בעיית האבטלה.

אילן גילאון: – – –

שלמה בניזרי: אני רוצה להציג את ההישג הראשון שלי במשרד העבודה והרווחה: כאשר נכנסתי למשרד, האבטלה היתה 8.8%– מה לעשות.

שלמה בניזרי: יומיים אחרי שנכנסתי לתפקיד, המדד היה 2.1%, בניגוד לממוצע של 0.6% בכל חודש קודם.

שלמה בניזרי: אחר כך היה 1.5%, אחר כך 1%, אחר כך היתה ירידה ל-0.8%, ופתאום החודש הזה – מה לעשות, בעוונותינו – המדד קפץ ל-3.7%.

שלמה בניזרי: יכולתי לשחק אותה ראש קטן, ולא להתייחס בכלל לכל הנתונים האלה.

שלמה בניזרי: להוציא הודעה לקונית לתקשורת דרך הדובר: עלייה.

שלמה בניזרי: ידברו על זה רבע יום, כמה אנשים דמגוגים, כפי שראינו היום ובמשך השבוע האחרון.

סופה לנדבר: – – –

שלמה בניזרי: יבואו ויגידו: איך אפשר, איך אפשר, והנושא ירד מסדר-היום.

שלמה בניזרי: אבל, רבותי, אמרתי שאעשה בחוכמה, אני מבין טיפה בתקשורת, הלכתי וכינסתי מסיבת עיתונאים דרמטית.

שלמה בניזרי: שמרתי את הנתונים, באתי והפגזתי, אמרתי: רבותי, לא ייתכן כזאת במדינת ישראל, שנקבל נתונים מבהילים כאלה של אבטלה.

שלמה בניזרי: ופתאום, תראו כמה אבות קמו היום לנושא האבטלה.

שלמה בניזרי: שישה חודשים הכנסת הזאת מכהנת, היתה ממשלה קודמת, מישהו שמע על אבטלה בכנסת הזאת?

אברהם בורג: הממשלה מכהנת שישה חודשים, הכנסת – כבר שנתיים.

שלמה בניזרי: אני מדבר על הממשלה הנוכחית, בוודאי.

שלמה בניזרי: אמרתי, האם מישהו מחברי הכנסת, לרבות אלה ממרצ, דיבר בששת החודשים האחרונים על הנושא, מישהו הצליח להציג את הבעיה בצורה שאני הצגתי?

שלמה בניזרי: רצתי מתוכנית לתוכנית, כינסתי את הקבינט, פניתי לראש הממשלה, הבאתי תוכנית מצוינת עם סעיפים רבים, במסגרת המגבלות של משרדי.

שלמה בניזרי: אז אתם באים ומנסים להציג את הנושא בצורה דמגוגית במשך שבוע שלם.

שלמה בניזרי: גם שרים מובטלים בתוך הממשלה דיברו, גם חברי כנסת מתוסכלים מהאופוזיציה שהיו פעם שרים – אולי הם שרים בפוטנציה – התחילו לדבר.

שלמה בניזרי: על מה?

שלמה בניזרי: הגשתי תוכנית של 15 סעיפים לממשלה.

שלמה בניזרי: כל סעיף עוסק בבעיות ומצליח לטפל בבעיות ולסייע למפעלים ולאנשים.

שלמה בניזרי: מה תפסו כולם?

שלמה בניזרי: את הסעיף האחרון בתוכנית, והוא הקמת יחידה של עשרה אנשים מתוך אגף חקירות בביטוח הלאומי.

שלמה בניזרי: זה הרי לא עולה למדינה, כי אלה אותם אנשים שייעדתי למשימה מסוימת, וזאת בעקבות מפגש שלי עם 15 מנהלי אזורים של שירות התעסוקה.

שלמה בניזרי: הם באים אלי ואומרים שאי-אפשר להמשיך כך – למעלה מ-50% מהאנשים מתחזים, או אינם רוצים לעבוד.

שלמה בניזרי: שים לב ובפעם הבאה תדייק בדבריך, אם אתה חבר כנסת הגון, כפי שאתה קורא לעצמך.

שלמה בניזרי: יש הבדל גדול.

שלמה בניזרי: לא אמרתי שכל ה-50% הם מתחזים, אולי 10% פה ו-40% פה.

שלמה בניזרי: אני לא יודע, אלה היו הנתונים שהביאו לפני.

שלמה בניזרי: למה אתה מצפה?

שלמה בניזרי: אתה ומפלגתך חרתתם על דגלכם מלחמה בדתיים, וכך עוד מפלגה מהצד הזה של הבית – מלחמה בדתיים, מלחמה בדת, מלחמה בקודשי ישראל.

שלמה בניזרי: אם אפשר לתפוס בחור ישיבה מתחזה – אתם הרי הייתם בזמנכם בעד העסקת משרדי חקירות ומשרדי עורכי-דין שיבדקו בכל הישיבות אם יש שם מתחזים.

שלמה בניזרי: לא חבל על כמה מאות אלפי שקלים שהולכים לבני הישיבות הללו, לפרזיטים הללו, כך צעקתם.

שלמה בניזרי: מה אתה ויוסי שריד באים להלין על כך עכשיו, כאשר יש לי נתונים בדוקים שיש מתחזים במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: בסך הכול אני רק הולך לבדוק את התופעה ולראות אם כצעקתה או כעקיצתה.

שלמה בניזרי: על מה אתם באים להלין?

שלמה בניזרי: על כך שאני בא לעשות סדר, שאני בא לבדוק על-פי חוק?

סופה לנדבר: – – –

שלמה בניזרי: זו הדמגוגיה הזולה שלכם.

שלמה בניזרי: על מה דיברתם כל השבוע?

שלמה בניזרי: האם התייחסתם לאיזה סעיף בדברי?

אילן גילאון: – – –

שלמה בניזרי: כאשר רציתם לבדוק את הישיבות, האם התנגדנו?

שלמה בניזרי: אני לא מתנגד לכך.

שלמה בניזרי: היכן שיש חשש לסירחון, אני מוכן לבדוק יחד אתך.

שלמה בניזרי: האם אתה תטיל דופי במעשה חוקי שאני מנסה לעשות?

שלמה בניזרי: כדאי לך לקרוא מה כולם כותבים.

שלמה בניזרי: למחרת אני פותח את עיתון "מעריב" וחושכות עיני.

שלמה בניזרי: מה היתה הכותרת בעמוד הראשון, כאילו אין פיגועים ואין שום דבר אחר: זעם בציבור על בניזרי.

שלמה בניזרי: קראתי את הכתבה.

שלמה בניזרי: מי הם הזועמים?

שלמה בניזרי: חבר כנסת מתוסכל ועוד איזה שר.

שלמה בניזרי: הם הזועמים במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: הסתובבתי ברחובות כדי לראות מה הזעם שזועמים עלי אנשים.

שלמה בניזרי: באים אנשים ולוחצים את ידי: אנחנו חייבים להודות לך על אומץ לבך.

שלמה בניזרי: גם נחמיה שטרסלר, דרך אגב, זרק מלה טובה בכיוון זה.

שלמה בניזרי: אנשים אמרו לי: כל הכבוד, אתה צודק, אנחנו רואים את זה ביום-יום, הגיע הזמן לעשות סדר בדבר הזה.

שלמה בניזרי: זה מצד אחד, אבל מצד שני, איך כתוב: אחוז בזה וג מזה אל תנח את ידך.

שלמה בניזרי: זה בדיוק מה שאני עושה.

שלמה בניזרי: אני צריך לפתור את הבעיה של ההתחזויות ואלה שלא רוצים לעבוד.

שלמה בניזרי: הופיעו כל מיני אנשים בטלוויזיה והתחילו לזעוק: אנחנו רוצים עבודה, לא מוכנים לתת לנו עבודה.

שלמה בניזרי: אתה יודע מה עשיתי?

שלמה בניזרי: מייד התקשרנו למערכת וביקשנו: שלחו אותם אלי.

שלמה בניזרי: מגיע אלינו אחרי שבוע, לא אחרי יום, אחד המתחזים הללו.

שלמה בניזרי: יושב אתו סמנכ"ל ההשמה שלי ומציע לו עבודות: איפה אתה רוצה לעבוד?

שלמה בניזרי: הוא אומר: תן לי בניין, אני מוכן.

שלמה בניזרי: תעבוד בבניין.

שלמה בניזרי: כמה אתה מציע לי משכורת?

שלמה בניזרי: הוא אמר: 5,000 שקלים.

שלמה בניזרי: הוא אמר: השתגעת, אני בלי 7,000 או 8,000 לא מדבר אתך בכלל.

שלמה בניזרי: מה עוד אתה רוצה?

שלמה בניזרי: הוא אומר: חקלאות.

שלמה בניזרי: שואל: כמה?

שלמה בניזרי: הוא אומר: 5,000 שקלים.

שלמה בניזרי: השתגעת, בחום הזה 5,000?

שלמה בניזרי: כלומר, אנחנו רואים שיש לנו פה בעיה.

שלמה בניזרי: למעשה, אנחנו יצרנו את הכול במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: יצרנו מצב: רוצה לעבוד, לא רוצה לעבוד – קח דמי אבטלה, בלי שניתן תמריץ מסוים או דחיפה מסוימת, עידוד מסוים או לחץ מסוים על אותו מובטל.

שלמה בניזרי: וכבר הזכיר חבר הכנסת אורלב, שדיבר פה קודם, את עניין הבטלה, שהיא אם כל חטאת.

שלמה בניזרי: על זה אני בא לדבר.

שלמה בניזרי: אני בא לפתור את הבעיה מהמצוקה מהכיוון הזה.

שלמה בניזרי: רבותי, בדברי לא הסתפקתי אך ורק במלחמה בבטלנים.

שלמה בניזרי: אתם הדמגוגים שבאתם ואמרתם: הוא נלחם במובטלים במקום באבטלה.

אילן גילאון: כמה מקומות עבודה אתה מתכוון לתת?

סופה לנדבר: – – – אנחנו נראה אותך, אדוני השר.

שלמה בניזרי: אני נלחם בבטלנים, מצד אחד, אבל מצד שני, במסגרת האפשרויות שיש בכוחי, הצעתי המון דברים במסגרת ההצעה שלי, שחלק ממנה אושר בקבינט החברתי-הכלכלי בשבוע שעבר, וחלק יאושר ב-2 בחודש בשבוע הבא.

שלמה בניזרי: אני מקווה להמשיך ולאשר את שאר הדברים.

שלמה בניזרי: בשלב הראשון דיברנו על איתור של 6,000 אנשים חסרי השכלה, שהשמתם קשה, שהם מקרב מקבלי הבטחת הכנסה בביטוח אבטלה, ואנחנו רוצים להפנות אותם לקורסים להשלמת השכלה.

שלמה בניזרי: חבל שלא הבאתי אתי מכתב שקיבלתי הבוקר מאדם מאזור חיפה, שכותב לי מכתב תודה על כך שעשינו לו השלמת השכלה.

שלמה בניזרי: עד היום לא היו לו 12 שנות לימוד, והוא הצליח.

שלמה בניזרי: כולם אומרים: מה תיתן לו השלמת השכלה?

שלמה בניזרי: השלמת השכלה זה כבר לא טוב?

שלמה בניזרי: באותה תקופה המדינה תתגמל אותו, שהוא יוכל להמשיך לחיות.

שלמה בניזרי: מניעת פיטורין של 1,000 עובדים במסגרת של חל"ת, חופשה ללא תשלום.

שלמה בניזרי: יעיד על כך שר התיירות שנמצא עמנו פה, שבעבודה משותפת שלו ושלי הצלחנו להציל המון בתי-מלון שבתקופת החורף רצו לסגור ולפטר את אנשיהם.

שלמה בניזרי: עשינו חל"ת לארבעה חודשים, וחלק מבתי-המלון פורחים היום מעצם העובדה שנתנו חל"ת, ואנחנו רוצים להמשיך עם הפעילות המבורכת הזאת למפעלים נוספים, כפי שהצעתי למפעל "טמבור" בעכו.

שלמה בניזרי: אנחנו מקדימים הרבה קורסים שהיו אמורים להתחיל בעוד חודשים מספר, כדי שאנשים שאין להם מה לאכול, אין להם הכשרה מקצועית, יקבלו את זה כבר עכשיו.

שלמה בניזרי: הוספת 4,500 לומדים בקורסים להכשרה מקצועית והכשרה פנים-מפעלית; הוספת 500 אקדמאים דורשי עבודה בתוכנית הסבה מקצועית, להוראה במחשבים ובביו-טכנולוגיה; הגברת ההשמה בשירות התעסוקה – לא עוד אדם מתייצב בשירות תעסוקה, חותם והולך.

שלמה בניזרי: נעשה הכול כדי לדאוג שאותם אנשים יגיעו בסופו של דבר למקומות עבודה.

שלמה בניזרי: עבודות יזומות – ביקשנו 4,000.

שלמה בניזרי: אני לא יודע כמה אני אקבל, אבל בעבודות היזומות, אנשים מעל גיל 50 שלא יכולים להתקבל בעבודות רגילות, נוכל לתת להם מענה בחצי שנה או בשנה הקרובה.

שלמה בניזרי: אני מקווה שנצליח להשיג כמה אלפים.

שלמה בניזרי: חיילים משוחררים – לתת עבודות מועדפות גם בתעשייה, גם בחקלאות וגם בעבודות אבטחה במוסדות, בבתי-ספר, במקומות הומי אדם.

שלמה בניזרי: סבסוד חיילים או עובדים בנושא של עבודה בחקלאות.

שלמה בניזרי: חיוב המובטלים להיקלט גם במקומות עבודה שלא תמיד נוחים להם, אבל הם יקבלו 75% מגובה השכר הקודם.

שלמה בניזרי: עידוד פתיחת עסקים קטנים של מובטלים, בכך שנעשה היוון של דמי האבטלה שלהם במשך שישה חודשים.

שלמה בניזרי: הממשלה קיבלה בשבוע שעבר עוד כמה החלטות חשובות.

שלמה בניזרי: כשחבר הכנסת גילאון אומר: מה הממשלה עשתה?

שלמה בניזרי: תראה מה הממשלה עשתה – היא עשתה מה שהממשלה הקודמת שלך לא עשתה.

שלמה בניזרי: הממשלה החליטה בישיבתה הקודמת להקים צוות שרים לטיפול במפעלים במצוקה; הממשלה החליטה להמשיך לעבות את מערך טיפוח יזמות באמצעות הוספת סניפים, הוספת פעילות, הדרכה וקורסים והרחבת פרויקטים לחונכות ויזמות.

שלמה בניזרי: משרד האוצר הוסיף לבסיס התקציב של משרד התעשייה והמסחר תוספת לתקציב מט"י בסכום של 6 מיליוני שקלים השנה ועוד 6 מיליונים בשנה הבאה.

שלמה בניזרי: קרן עסקים קטנים בערבות מדינה – הוטל על שרת התעשייה והמסחר לחדש את פעילות קרן עסקים קטנים בערבות המדינה.

שלמה בניזרי: היקף הקרן – 200 מיליון שקלים.

שלמה בניזרי: בנושא של המגזר הערבי, הבדואי, הדרוזי והצ'רקסי הוחלט לעבות את מערך מרכז טיפוח יזמות ביישובים הערביים, הבדואיים, הדרוזיים והצ'רקסיים באופן שיגדיל משמעותית את מספר סניפי מט"י במגזר הזה ויעמיק את הפעילות בו.

שלמה בניזרי: למימון פעילויות אלה יוסיף משרד האוצר לבסיס התקציב של משרד התעשייה והמסחר סכום של 4 מיליוני שקלים השנה ועוד 4 מיליונים בשנה הבאה.

שלמה בניזרי: משרד התעשייה והמסחר יפעל ליצירת תוכנית ללימוד שיווק לייצוא, חונכות עסקית, יזמות במגזר הערבי, הבדואי, הדרוזי והצ'רקסי.

שלמה בניזרי: למימון פעולות אלה יוסיף המשרד עוד 2 מיליונים השנה ועוד 2 מיליונים בשנה הבאה.

שלמה בניזרי: הוחלט על צוות בראשות נציג משרד הבינוי והשיכון לבחון אפשרות לממן פרויקטים של דיור מוגן לקשיש.

שלמה בניזרי: רבותי, כל הדברים הללו, האם הממשלה הקודמת שישבו בה מרצ, מפלגת עבודה, שהיו אמורים לדאוג לעבודה – – –

אופיר פינס-פז: ש"ס היתה.

שלמה בניזרי: אנחנו פרשנו, שכחת?

שלמה בניזרי: שכחת שאנחנו פרשנו?

שלמה בניזרי: השארנו אתכם לאנחות.

שלמה בניזרי: אתה אמרת: עזבו אותנו לאנחות.

שלמה בניזרי: ברוך שפטרנו מעונשכם באותה תקופה, אני חייב להודות.

שלמה בניזרי: רבותי, כל הדברים הללו, זה נקרא שאנחנו לא עושים?

שלמה בניזרי: הממשלה לא עושה?

שלמה בניזרי: במשך שישה חודשים הממשלה כבר קיימה המון דיונים בקבינט החברתי-הכלכלי.

שלמה בניזרי: בממשלה הקודמת זה כמעט לא היה מצוי.

שלמה בניזרי: מה עוד הממשלה צריכה לעשות, חבר הכנסת גילאון וכל אותם אלה שמלינים?

שלמה בניזרי: דיברת על כך שהתרתי להכניס עובדים זרים החודש.

שלמה בניזרי: נכון, מה אני אעשה שיש החלטה שאין פלסטינים?

שלמה בניזרי: אתה יודע את עמדתי, שאני מעדיף פלסטינים על עובדים זרים.

שלמה בניזרי: הם נכנסים באותו יום ויוצאים באותו יום.

שלמה בניזרי: שלשום היה דיון אצל שר הביטחון ושאלו אותי אם אני מוכן להכניס 10,000.

שלמה בניזרי: אמרתי: אין שום בעיה, 10,000 פלסטינים אני מעדיף על כל עובד זר, בתנאי שיעמדו בקריטריונים הביטחוניים.

שלמה בניזרי: יש לי ברירה?

שלמה בניזרי: צריך להמשיך לעבוד בבניין, צריך להמשיך לעבוד בחקלאות.

שלמה בניזרי: יש החלטת ממשלה על הגדלת העובדים הזרים בבניין מ-35,000 ל-45,000.

שלמה בניזרי: אילן גילאון, אתה עוסק כל הזמן בנושא הסיעודי ועזרה לזולת, ואתה כל הזמן פונה אלי.

שלמה בניזרי: אתה רוצה שאני אגביל את נושא הסיעוד ולא אתן לאנשים להיכנס לארץ?

שלמה בניזרי: מה הדמגוגיה הזולה הזאת, כשעלית לפה?

שלמה בניזרי: חשבת שיש לך מיקרופון ואתה יכול לבוא ולהתקיף אותי.

שלמה בניזרי: יש לכם מזל, אתם תמיד יכולים עלי בתקשורת, כאשר אתם לבד.

שלמה בניזרי: תעמוד מולי, מול המספרים, ונראה מה יש לך להגיד על כל מספר, עם כל הדמגוגיה.

שלמה בניזרי: עומד פה חבר כנסת.

שלמה בניזרי: איך הוא מתקיף את הממשלה?

שלמה בניזרי: הוא אומר: איזו ממשלה זאת – הפסיקה לנו את העישון, הפסיקה לנו את המים, הפסיקה לנו את הפורנוגרפיה.

שלמה בניזרי: מה נעשה?

שלמה בניזרי: אולי תאשים גם את הממשלה הזאת ואת הדתיים בכך שלא יורד גשם?

אילן גילאון: – – –

שלמה בניזרי: במקום זה תגיד תודה רבה על שאנחנו נלחמים בעישון.

שלמה בניזרי: כל שנה מתים 10,000 איש מעישון ועוד 1,500 מעישון פסיבי; שר הבריאות יעיד על כך.

שלמה בניזרי: באיזו דמגוגיה השתמשת פה; בושה וכלימה תכסה את פניך.

שלמה בניזרי: תאמין לי, התביישתי שחבר כנסת מדבר כך, העיקר לעלות.

שלמה בניזרי: ראית פה תלמידים של מרצ והחלטת לתת נאום חוצב להבות ולבבות.

אילן גילאון: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת גילאון, תודה.

שלמה בניזרי: אתה חושב שאני לא יודע לעשות את זה?

שלמה בניזרי: מורי ורבותי, המצב הביטחוני כל כך קשה; אנחנו תקועים מכל הכיוונים, גם בהיבט הבין-לאומי, גם בביטחון הפנימי.

שלמה בניזרי: גם חוק חברות כוח-האדם, שלכאורה הוא חוק מצוין, היה עוד נדבך בתוספת של המובטלים.

שלמה בניזרי: מכל ההיבטים אנחנו מוכים.

שלמה בניזרי: מה עכשיו כולם עושים?

שלמה בניזרי: נתפסו ליחידה שבניזרי הקים.

שלמה בניזרי: זאת הבעיה שלנו?

שלמה בניזרי: זה רק מראה כמה דמגוגיה – תתמודדו עם כל סעיף מהחוק, אני מוכן לשמוע, אבל לבוא ולתפוס סעיף אחד ולעשות ממנו חגיגה תקשורתית, זה רק מעיד על אי-רצינות כוונותיכם, שאתם מחפשים אך ורק להכפיש ולהכות את הממשלה במקום לבוא ולמצוא פתרונות.

שלמה בניזרי: הממשלה הזאת, ברוך השם, מביאה פתרונות, מקצה משאבים, עם כל המגבלות שיש לה.

שלמה בניזרי: מי שיראה דיון בתקציב, 90% מהזמן בכל הדיונים האחרונים נסבו על האבטלה ואיך להילחם באבטלה, ולא על שלום מדומה עם ערפאת שהשקענו בו את כל המשאבים ואת הבריאות שלנו.

שלמה בניזרי: תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: מה הצעתך, כבוד השר?

שלמה בניזרי: להסתפק בדברי.

אברהם בורג: יש לנו הצעה אחת, לכלול בסדר-היום.

אברהם בורג: חבר הכנסת גילאון, אתה מסתפק בתשובת השר?

אילן גילאון: אני לא מסתפק בתשובת השר.

אברהם בורג: חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: אני רוצה להעביר לוועדה.

אברהם בורג: אם כך, יש לנו תשובת השר, ועדה ושתי הצעות אחרות.

אברהם בורג: ראשית, חבר הכנסת מקסים לוי, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אין ספק שיש במגמה שאתה מדבר עליה פתרון מסוים, אבל זאת לא מדיניות שתפתור תבערה חברתית.

מקסים לוי: הממשלה הזאת נבחרה בזכותם של בני עיירות הפיתוח ואנשי המצוקה.

מקסים לוי: בעיות הבריאות, האבטלה, המצב החברתי מעמיקות והולכות, וכך גם נושא הסמים.

מקסים לוי: איזו פעילות הממשלה הזאת יוצרת?

מקסים לוי: לא דיור, יש בעיה עם המשכנתאות, הבנקים חונקים את הזוגות הצעירים.

מקסים לוי: לכן יש צורך בהבאת תוכנית הבראה לאותם אנשים שבחרו את הממשלה הזאת ואת ראש הממשלה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אתה תסתפק בהעברה לוועדה?

מקסים לוי: כן.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, גם אני מציע להעביר את הנושא לוועדה, כדי לקיים את הדיון עוד במהלך הפגרה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להגיד לך, אדוני השר שלמה בניזרי, שר העבודה והרווחה, דבר אחד.

אופיר פינס-פז: מאז אתה שר העבודה והרווחה אני כחבר כנסת פשוט פניתי אליך בקשר לשבעה-שמונה מקרים באמצעות מכתבים, פניות, שאילתות, מה שאתה רוצה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך שלא קיבלתי ממך תגובה אחת, לא כן, לא לא, לא בודקים, לא אולי – לא כלום, שלמה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך – – –

שלמה בניזרי: – – –

אופיר פינס-פז: עזוב, אתה מזלזל בחברי הכנסת, זכותך.

אופיר פינס-פז: אני לא מייצג את עצמי, אני מייצג ציבור.

יוסי שריד: אם אתה לא מקבל תשובה – – –

אופיר פינס-פז: זה מה שאני אומר.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך, שלמה בניזרי, תביא בחשבון שאנחנו מייצגים ציבור, ואם באמת אלי אתה לא מגיב, יכול מאוד להיות שאתה לא מגיב בכלל לציבור.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך, תהיה רגיש לדברים האלה ותיתן לנו תחושה שאתה באמת מוכן לטפל בדברים כפי שאתה צריך לטפל בהם כשר העבודה והרווחה במצב הזה של המדינה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: כבוד השר, אפשר להעביר לוועדה?

שלמה בניזרי: אפשר.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אם כן, חבר הכנסת גילאון מציע להעביר לוועדה, חבר הכנסת אורלב מציע להעביר לוועדה; הצעות אחרות – להעביר לוועדה; השר הציע להעביר לוועדה.

אברהם בורג: אם כן, אנחנו נצביע האם להעביר את הנושא לוועדת העבודה והרווחה.

אברהם בורג: בבקשה, להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אברהם בורג: 33 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

אברהם בורג: אם כן, הצעות לסדר-היום האלה, לפי בקשת חברי הכנסת, יעברו לוועדת העבודה והרווחה.

אברהם בורג: הודעה לסגן המזכיר, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק שהייה שלא כדין (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

ד' לב: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: סגירת ה"אוריינט האוס" – של סיעת רע"ם.

אברהם בורג: ינמק את ההצעה חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם בורג: ישיב השר לביטחון פנים.

אברהם בורג: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כל דבר, כל תחום שהממשלה הזאת נוגעת בו, מתייבש.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים את האבטלה מרקיעה שחקים.

טלב אלסאנע: גם מפלס הכינרת יורד, ואם יש מפלס אחד שעולה – זה האלימות, זה חוסר השפיות שמוביל את כולנו.

בנימין אלון: והחוצפה שלכם.

טלב אלסאנע: והטיפשות שלך.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שהרבה אומרים שלממשלה הזאת אין תוכנית, אין לה תוכנית מדינית, אבל אין לי ספק שלממשלה הזאת יש תוכנית שראש הממשלה מוביל אותה ומיישם אותה בעקביות, והיא לחסל את הסכמי אוסלו ואת כל התוצאות שלהם.

צבי הנדל: מי מחסל?

צבי הנדל: אולי ערפאת.

טלב אלסאנע: הוא עושה את זה בעקביות ובשיטתיות.

טלב אלסאנע: אבל אני לא מתפלא שהוא עושה את הדבר הזה, כי הוא היה נגד ההסכמים.

טלב אלסאנע: כל הזמן הוא היה נגד הסכמי אוסלו ונגד כל ההסכמים.

טלב אלסאנע: הוא מהבחינה הזאת לא שונה מ"החזית העממית", שגם הם נגד ההסכמים.

צבי הנדל: איזה הסכם?

צבי הנדל: יש הסכם?

טלב אלסאנע: גם הוא נגד וגם "החזית העממית" נגד.

טלב אלסאנע: אבל אני מתפלא על מפלגת העבודה, מאדריכלי הסכם אוסלו, שנותנת יד לחיסול ההסכם הזה.

טלב אלסאנע: והוא, בתחבולה, בתכמון רב מוביל אותם באין פעולה לתגובה, לחסל את ההסכם הזה.

טלב אלסאנע: אחת הפעולות היא תפיסת ה"אוריינט האוס".

טלב אלסאנע: מה הקשר בין תפיסת ה"אוריינט האוס" לבין הפיגוע בירושלים, שגינינו אותו?

טלב אלסאנע: אין שום קשר.

טלב אלסאנע: זה ניצול ציני של האווירה כדי ליצור עובדה פוליטית.

טלב אלסאנע: מדינה שמציגה את עצמה כמעצמה, יש לה נשק אטומי, והיא אומרת שהיא אימפריה או המעצמה השישית מבחינת הכוח הצבאי, מתהללת ומשתבחת בכך שהיא תופסת בית פרטי, כבוד השר.

טלב אלסאנע: מדינה שמתיימרת להיות דמוקרטית, מדינה שמציגה את עצמה כמעצמה שמכבדת זכויות, מתהללת ומשתבחת בהישג הגדול של תפיסת בית פרטי של משפחה פרטית.

טלב אלסאנע: המעמד של הבית הזה לא ניתן לו משום שנמצא שם פלסטיני.

טלב אלסאנע: אומנם אתם יכולים לתפוס את הבית, אבל אתם לא יכולים לשנות את פני המציאות שאתם כל הזמן מנסים לשנותה והיא טופחת על פניכם.

טלב אלסאנע: המציאות היא שבמזרח-ירושלים יש עם שלם, זה לא בית אחד, כל הבתים הם "אוריינט האוס" – –

צבי הנדל: עם ישראל.

טלב אלסאנע: – – ועם פלסטיני שמתנגד לכיבוש שלכם; נמאסתם עליו, הוא לא רוצה אתכם, הוא רוצה לחיות בעצמאות, הוא רוצה לחיות בחירות, הוא אומר לכם: תעזבו אותנו לנפשנו.

טלב אלסאנע: ואתם מחזיקים אותו בכוח – –

בנימין אלון: גם בנגב.

בנימין אלון: אותו דבר.

טלב אלסאנע: – – בכוח הטנקים, בכוח הטיפשות.

טלב אלסאנע: אתם הפסקתם להשתמש בדבר אחד.

טלב אלסאנע: אתם משתמשים ב"אפאצ'י" וב16-F, ואתם משתמשים ב15-F.

טלב אלסאנע: רק בדבר אחד אתם לא משתמשים, בשכל אתם לא משתמשים.

נסים זאב: – – – בגלל אנשים כמוך.

טלב אלסאנע: אתם חושבים שבזכות הכוח ובזכות הטנקים אתם יכולים לשלול מהעם את זכות השיבה שלו ואת החלום שלו.

צבי הנדל: הזכות שלנו.

טלב אלסאנע: אתם צריכים להיות דוגמה.

טלב אלסאנע: אם אתם אחרי אלפיים שנה הגשמתם את החלום שלכם, למה אתם חושבים שהעם הפלסטיני לא יכול להגשים את החלום שלו?

טלב אלסאנע: למה אתם חושבים שהוא ייכנע?

טלב אלסאנע: ואני אומר לך שהוא יעשה את זה מהר מכפי שאתה חושב.

טלב אלסאנע: אתה הרי רוצה להקים שתי מדינות ליהודים – מדינה אחת בגבולות 1967 ומדינה אחת למתנחלים, שיהיו להם כל הזכויות שם והפלסטינים שלידך יגורו במחנות פליטים בלי שום זכויות.

טלב אלסאנע: הם יהיו רק עבדים בחוות שאתה מקים על האדמות שלהם.

טלב אלסאנע: ואתה בא כאן להציג את עצמך כיהודי הנאור שמייצג מדינה שמתיימרת להיות דמוקרטית.

טלב אלסאנע: אתה הראשון שצריך להתבייש במעשה שלך, בנוכחות שלך, בתפיסה שלך.

צבי הנדל: – – –

נסים זאב: – – –

טלב אלסאנע: היום שמענו, רבותי, איך המתנחלים יורים באנשים – – –

נסים זאב: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, הבנו.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, שמענו.

אברהם בורג: תן לו להמשיך לדבר.

נסים זאב: – – –

טלב אלסאנע: – – – אתה מטומטם לגמרי.

טלב אלסאנע: אתה בושה וחרפה.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע – – –

טלב אלסאנע: – – – יש לו כיפה על הראש – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נסים זאב: – – –

טלב אלסאנע: אתה פאשיסט.

טלב אלסאנע: תתבייש לך.

אברהם בורג: רגע, רגע.

אברהם בורג: אני מפסיק את הדיון.

טלב אלסאנע: אני לא צריך לקבל הטפות מוסר ממך, לא מאדם כמוך.

אברהם בורג: סליחה, חבר הכנסת טלב אלסאנע – – –

נסים זאב: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת נסים זאב, שב.

אברהם בורג: אני קורא אותך לסדר, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: – – –

אברהם בורג: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

טלב אלסאנע: – – – עלוב, עלוב.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא גם אותך לסדר.

אברהם בורג: אני מבקש ממך להפסיק לרגע.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, קריאת ביניים כן, נאום ביניים לא.

אברהם בורג: אני מבקש ממך, עם כל הכבוד והיקר, יש גבול.

אברהם בורג: אמרת את הדברים, אתה לא מסכים אתו.

אברהם בורג: אתה פה בכוח בוחריך, הוא פה בכוח בוחריו, קראת קריאת ביניים, תן להמשיך את הדיון.

אברהם בורג: מספיק.

אברהם בורג: תודה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אבל הוא אמר "טרוריסט".

אברהם בורג: בלהט הזה לא שמעתי.

אברהם בורג: אני אבדוק את הפרוטוקול.

אברהם בורג: בואו נמשיך.

אברהם בורג: בבקשה, תמשיך, חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: לאחר תפיסת ה"אוריינט האוס" נמסר לי שנתפסו גם דברים פרטיים, חפצים וספרים.

טלב אלסאנע: היום היינו שם ואומרים לי שמצאו ספרי קוראן קרועים וזרוקים על הרצפה, והדבר הזה הוא דבר חמור מאוד.

צבי הנדל: שקר, שקר.

טלב אלסאנע: תופסים מקום פרטי והופכים אותו למטה של המשטרה.

טלב אלסאנע: אין להם מבנים, רק המקומות האלה?

טלב אלסאנע: חוץ מזה עושים שם חיפוש ללא נוכחות של עדים שיראו מה שאתם עושים.

טלב אלסאנע: ולמה את הדברים הפרטיים לא מעבירים לבעליהם?

טלב אלסאנע: למה לבעלי המקום אין זכות להגיע למקום הזה?

טלב אלסאנע: ומה זה יתרום לביטחון המדינה, כמו שאתם אומרים, חוץ מאשר לדרבן את הפעילות, כי אם אתם נועלים את הערוץ של המשא-ומתן, איזה ערוץ אחר אתם פותחים?

צבי הנדל: ערוץ-7.

טלב אלסאנע: איזו אלטרנטיבה אתם נותנים לאנשים כשאתם מחסלים לא רק את המנהיגים, אתם מנסים לחסל את התקווה שלהם?

טלב אלסאנע: אתם נותנים להם את האפשרות לבחור בין מוות למוות.

טלב אלסאנע: מה אתם מחפשים שם?

טלב אלסאנע: צריך לשנות את הגישה, לשנות את התפיסה ולהתחיל לחשוב עם השכל, והדבר האפשרי – לאפשר להם, לתת להם תקווה לחיות בעצמאות ובחירות, כי התקווה שלהם היא הביטחון של מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר, כי המדיניות שננקטת לאחרונה מזכירה לנו את מה שנעשה לפני הפלישה של ישראל ללבנון.

טלב אלסאנע: אז היה הסכם הפסקת אש, שהפלסטינים לא יירו "קטיושות".

טלב אלסאנע: הפלסטינים עמדו בהסכם הזה; אריאל שרון, שהיה שר הביטחון, ניצל פעולה של התנקשות בשגריר ישראל באנגליה כדי לפלוש, ואמר אז לראש הממשלה – הוא רימה אותו, הוביל אותו בתחבולה והכניס את מדינת ישראל ל"ברוך" של לבנון, ל-20 שנה.

טלב אלסאנע: היום היה הסכם שלא יורים – לא מבית-ג'אלה, לא לגילה, לא שום דבר.

טלב אלסאנע: הוא הלך לפעולה יזומה כדי להתנקש בחייו של מנהיג – פוליטי, לכל הדעות – –

בנימין אלון: חוצפה – – –

טלב אלסאנע: – – שמדינת ישראל הסכימה, הביאה אותו לכאן, ויזם את הירי כדי לפלוש לבית-ג'אלה, כדי ליצור עובדה, ואחר כך יורים מבית-לחם והוא פולש לשם.

טלב אלסאנע: ואני אגיד לך, שמה שקורה בעצם הוא שאנחנו חוזרים לסרט של לבנון סוג ב', אבל התוצאות יהיו הרבה יותר קשות, הרבה יותר קטלניות.

טלב אלסאנע: ואם אז היה פרס שר חוץ והביא את ראש הממשלה אז עם הסכמי שלום, עם תקווה, ונתן לו את הזכות לקבל פרס נובל לשלום, היום פרס כשר חוץ כנראה עוזר לשרון להגיע כמה שיותר מהר לבית-המשפט הבין-לאומי בהאג, על הפשעים שהוא יכול לעשות עקב הכניסה הזאת והניסיון לחסל את הסכמי אוסלו וההשלכות שלהם.

בנימין אלון: אתה קראת לפרס "רוצח ילדים", אתה זוכר את זה?

טלב אלסאנע: ולכן, אנחנו מזהירים מפני המדיניות הזאת, שמנצלת זמן של חולשה בחברה הישראלית, זמן של משבר בחברה הישראלית והתפתחות המנטליות של העדר – להיות מובלים כמו עדר אחרי המנהיג, בלי לחשוב, בלי לשאול שאלות.

טלב אלסאנע: אין מה לעשות – לא ב"אוריינט האוס", לא בבית-ג'אלה ולא בהתנקשויות.

טלב אלסאנע: המנהיגים האלה – חיסלתם את מוסאווי, קיבלתם את חסן נסראללה.

טלב אלסאנע: הרי באותו יום שנהרג אבו-עלי מוסטפא נולדו 1,500 פלסטינים, לכולם קוראים אבו-עלי מוסטפא.

טלב אלסאנע: אז מה אתם רוצים?

טלב אלסאנע: זה עם שלם שיש לו שאיפה, ואתם לא יכולים להתמודד עם השאיפות האלה באמצעים של הדיכוי.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר – לפני מאות שנים משורר ערבי דגול אמר: (נושא דברים בשפה הערבית.

טלב אלסאנע: )

בנימין אלון: תרגום.

טלב אלסאנע: אני אתרגם את הדברים.

טלב אלסאנע: זה משורר לובי שאמר:

טלב אלסאנע: אם העם חפץ חיים, אז אין שום ברירה, אלא שהרצון שלו ינצח, ולא יעזור שום דבר – אז יבזיק האור והכבלים יישברו.

טלב אלסאנע: החירות, השאיפה לעצמאות תמיד תנצח – זה לאורך כל ההיסטוריה.

טלב אלסאנע: כל המדינות הקולוניאליסטיות שהיו הרבה יותר חזקות מישראל – אם זה ארצות-הברית בווייטנם, אם זה צרפת באלג'יר – נחלו תבוסה.

טלב אלסאנע: למה אתם לא לומדים את הלקח?

טלב אלסאנע: למה אתם חייבים לחזור אל הסרט הזה שנית ולמה אתם לא לומדים את הלקח אפילו מלבנון?

טלב אלסאנע: נכנסתם, לא עשיתם כלום, רק הסתבכתם.

טלב אלסאנע: צריך להיות הסכם שנותן לפלסטינים לחיות בעצמאות ובחירות – כי אין לכם זכות לשלול מאותו ילד פלסטיני שנולד בצלם אלוהים את הזכות לחיות בעצמאות, בחירות, רחוק מהכיבוש ומהדיכוי שלו.

טלב אלסאנע: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: כבוד השר, בבקשה.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת טלב אלסאנע אמר, שישראל מפעילה כוח ולא שכל.

עוזי לנדאו: בעניין ה"אוריינט האוס" ישראל הפעילה ופעלה מכוח החוק כדי להשליט ולקדם את שלטון החוק בירושלים, ועשתה זאת בשכל טוב, חבל שעשתה זאת מאוחר מדי.

עוזי לנדאו: מאוחר, לא מאוחר מדי.

עוזי לנדאו: כשאני מקשיב לדבריך – בכלל זה המשפט של ספרי קוראן על הרצפה – זה שקר, זו הסתה – –

טלב אלסאנע: תבדוק את זה.

עוזי לנדאו: – – והדברים האלה משקפים את גישתך כולה.

טלב אלסאנע: תבדוק את העובדות.

עוזי לנדאו: עם זכוכית מגדלת נצטרך לחפש דברי אמת בדבריך, אבל בלי כל קושי נמצא הסתה מבצבצת מכל משפט ומכל מלה – –

טלב אלסאנע: כל מעשיך הם הסתה – – –

עוזי לנדאו: – – היוצאת כאן בכנסת מפיך.

מיקי לוי: טלב אלסאנע, אתה דיברת, הגנו עליך.

טלב אלסאנע: לא תקפתי אותו אישית – – –

מיקי לוי: תסלח לי.

מיקי לוי: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

רחבעם זאבי: כבר פעם שנייה.

מיקי לוי: תסלח לי, אדוני השר, אל תעזור לי, אני יודע.

מיקי לוי: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה, ואני מבקש.

מיקי לוי: בבקשה.

עוזי לנדאו: ביום 9 באוגוסט 2001, מכוח הסמכות הנתונה לי בחוק ליישום הסכם הביניים בדבר הגדה המערבית ורצועת עזה (הגבלת פעילות), התשנ"ה–1994 – להלן: החוק – הוצאתי צו המורה, בין היתר, על סגירת מוסד ה"אוריינט האוס" במתחם הנמצא ברחוב עוביידה 10 בירושלים, למעט דירה המשמשת למגורי משפחת חוסייני ומוסד "אניירה" שנמצאים באותו בניין.

עוזי לנדאו: הצו הוצא לאחר שהוכח להנחת דעתי, כי נאספה ונמצאה תשתית ראייתית רחבה שיש בה כדי להצביע על היות המקום הזה בגדר "נציגות" של הרשות הפלסטינית – כהגדרת מונח זה באותו חוק.

עוזי לנדאו: פעילותה של הרשות הפלסטינית, לרבות מיקום נציגויותיה בתחומי תחולת המשפט הישראלי, עומדת בניגוד מפורש להתחייבויות המפורשות של הרשות הפלסטינית וערפאת בראשה על-פי הסכם הביניים הישראלי-הפלסטיני בגדה המערבית וברצועת עזה, שנחתם ב-28 בספטמבר 1995.

עוזי לנדאו: הדבר הזה נעשה גם בניגוד להוראות החוק לצורך היישום הנ"ל.

עוזי לנדאו: בנוסף, יש בהתנהגות זו גם כדי להפר את כללי המשפט הבין-לאומי המנהגי.

עוזי לנדאו: אני רק רוצה שוב להזכיר לך, להביא לתשומת לבך עוד הפרה מצד ערפאת של התחייבות מפורשת שהאיש נתן – אין בו עצם הגונה אחת בגופו – –

טלב אלסאנע: – – – שר החוץ – – –

עוזי לנדאו: – – אין מלה אחת שהוא מוציא מפיו ואיננו עושה את ההיפך.

עוזי לנדאו: חוק היישום מקנה לי סמכות לאסור בצו על הפעלת נציגות של הרשות הפלסטינית, כאשר "נציגות" מוגדרת בחוק: "לרבות כל מוסד, משרד או סניף".

האשם מחאמיד: אדוני השר, מה עם – – – גם פרס – – –

עוזי לנדאו: ומשהוצא הצו, מקנה החוק למשטרה לצורך ביצוע הצו את "כל הסמכויות הנתונות לה על-פי כל דין, לרבות הסמכות להיכנס לכל מקום, להוציא ממנו אדם, לסגור את המקום – – – ולנקוט כל פעולה הדרושה להבטחת ביצוע הצו ולהשתמש לשם כך בכוח סביר".

עוזי לנדאו: זה בדיוק מה שעשינו.

עוזי לנדאו: פעלנו לפי החוק, הפעלנו כוח סביר, וחבר כנסת טלב אלסאנע – מצאנו גם נשק באותו מקום שאתה כה מרבה לדבר בשבחו.

עוזי לנדאו: על החלטתי להוציא צו כאמור הוגשה השגה בכתב באמצעות בא-כוחו של ה"אוריינט האוס", ובנוסף תתואם ישיבת שימוע בעל-פה עם מי שמשיגים על ההחלטה שלי, ובמסגרת זו יתאפשר להם להוסיף ולטעון בעל-פה נגד הוצאת הצו.

עוזי לנדאו: לאחר השימוע ייבדקו וייבחנו טענותיהם.

עוזי לנדאו: ברצוני להדגיש, כי אין כאן כוונה לתפוס את החזקה או את הזכות הקניינית במקום, אלא להבטיח את אכיפת החוק ומילוי התחייבויותיה של הרשות הפלסטינית.

עוזי לנדאו: הבניין שייך לאיש פרטי, לגוף פרטי.

עוזי לנדאו: אין למדינת ישראל עניין להפקיע אותו מידי גוף פרטי זה, וחובתי כשר לביטחון פנים לדאוג לכך שקניין הפרט יישמר – ואת זה אעשה – כשם שחובתי לדאוג לכך שהחוק יתמלא, ואם יש פעילות בלתי חוקית שמתקיימת במקום, חובתי לדאוג לכך שתופסק.

עוזי לנדאו: וגם חובתך שלך, חבר הכנסת טלב אלסאנע, היושב בכנסת ורואה לנגד עיניו פעילות בלתי חוקית, לגרום לכך שתופסק.

עוזי לנדאו: ואם אינך עושה את זה, אתה מועל בתפקידך כחבר כנסת.

עוזי לנדאו: לאור האמור, אני אבקש כמובן מן הכנסת להסיר את ההצעה שלך מעל סדר-היום של הכנסת, ואוסיף כמה דברים.

האשם מחאמיד: אדוני השר.

עוזי לנדאו: כן, אדוני.

מיקי לוי: מה אתה קם, אתה כבר מדבר, לא שואל.

מיקי לוי: שב ותשאל.

האשם מחאמיד: איך אני יכול לשאול בישיבה?

מיקי לוי: תשאל עכשיו.

האשם מחאמיד: אדוני השר, מה עם ההתחייבות – – – שמעון פרס בעניין ה"אוריינט האוס" – – – שה"אוריינט האוס" לא ייסגר.

האשם מחאמיד: מה שאתה – – – זה בניגוד להחלטת ממשלה – – – בניגוד להתחייבות שר החוץ – – –

עוזי לנדאו: חבר הכנסת מחאמיד, אני מתפלא עליך.

עוזי לנדאו: אתה בדרך כלל דייקן.

עוזי לנדאו: קודם כול, לך למר פרס, איש מכובד, שר מרכזי, הוא ישיב לך; אבל חלק מהתשובה תקבל ממני.

עוזי לנדאו: מר פרס כתב את המכתב על פעילות של גופים פלסטיניים שונים בתחום הכלכלי, בתחום החינוכי בירושלים לטובת הציבור הפלסטיני.

עוזי לנדאו: אין במכתבו שום דבר על פעילותה של המועצה הלאומית הפלסטינית או פעילות שלטונית פלסטינית מתוך לבה של ירושלים.

עוזי לנדאו: אין זכר לדבר הזה במכתבו.

עוזי לנדאו: ומה שנעשה מתוך ה"אוריינט האוס", הרי זו פעילות שלטונית פלסטינית בניגוד להתחייבויות שנתנה הרשות הפלסטינית.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת טלב אלסאנע דיבר כאן על כך שתוכנית הממשלה היא לחסל את הסכמי אוסלו.

עוזי לנדאו: אני מתבונן כבר שמונה שנים על ההסכמים האלה.

עוזי לנדאו: ערפאת איננו חדל לחסל כל דבר שיש בהם.

עוזי לנדאו: ערפאת הבטיח, קודם באוסלו, במכתב חגיגי לראש הממשלה המנוח מר רבין, שהוא מתכוון, עם חתימת ההסכמים, לעולם לא להפעיל עוד כוח ולפתור כל סכסוך שיש בינו ובינינו במשא-ומתן.

עוזי לנדאו: הבטחה חגיגית זו היא הסיבה, היא התנאי שבגללם חתם ראש הממשלה רבין על הסכמי אוסלו.

עוזי לנדאו: זאת הסיבה שבגללה היתה מוכנה מדינת ישראל לתת אחר כך 30,000 כלי נשק בידי ערפאת, כי הוא אמר:

עוזי לנדאו: אני חותם על הסכם, תנו לי אפשרות לממש אותו, להיאבק בטרור.

עוזי לנדאו: אלמלא זה היה עומד מר פרס באולם הזה ואומר: תמו 100 שנות טרור והחלו 100 שנות שלום?

עוזי לנדאו: אלמלא ההסכם וההתחייבויות האלה של ערפאת לא היה מר פרס אומר: ישראל ואש"ף יילחמו יחד נגד הטרור של ה"חמאס".

עוזי לנדאו: אגב, כדאי להיזכר בכל הדברים האלה בשביל לדעת מה היו התקוות שנתלו באותו אדם, ערפאת, שאתה מדבר בשבחו, ולראות, חבר הכנסת טלב אלסאנע, שמר ערפאת לא מילא אף לא התחייבות אחת.

טלב אלסאנע: אתם מקיימים הסכמים?

טלב אלסאנע: הממשלה מוכנה לקיים את ההסכמים?

עוזי לנדאו: אם תקשיב ותהיה בשקט אולי תוכל ללמוד משהו שאינך רוצה ללמוד.

עוזי לנדאו: אבל תקשיב יפה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

עוזי לנדאו: ערפאת השתמש באותם 30,000 כלי נשק, שאותם ביקש וקיבל כדי להשליט חוק וסדר נגד הטרור, כדי לירות בנו, גם בגילה.

עוזי לנדאו: חלק ממי שמתמחים ברצח נשים, ילדים ונערים בדרכם לבתי-הספר זה כוח-17, המשמר האישי שסר למרותו המיידית של ערפאת – רוצחי ילדים – שאותו מנהיג מי שאתה תומך בו כל כך.

עוזי לנדאו: אני אוסיף ואומר לך על כל הדברים האלה: במהלך שמונה השנים האחרונות של הסכמי אוסלו, ערפאת קיבל ממדינת ישראל שמונה ערים מרכזיות ביהודה ושומרון, 450 עיירות וכפרים.

עוזי לנדאו: ערפאת שולט על יותר מ-98% מהפלסטינים החיים שם, על כל אורחות חייהם הרגילים, היומיומיים.

עוזי לנדאו: את זה הוא קיבל מאתנו.

עוזי לנדאו: והוא לא מילא אפילו דבר אחד מהתחייבויותיו, אפילו לא אחד, ובמהלך 11 החודשים האחרונים הוא מפעיל נגדנו טרור, מפעיל נגדנו אלימות, מתוך הנחה, שכפי שהתרגל כבר שנים ארוכות לכך שישראל מוותרת באופן חד-צדדי נוכח איומי אלימות, גם עכשיו יקרה הדבר הזה.

עוזי לנדאו: הפעם זה לא קרה.

עוזי לנדאו: וכדי שתדע בדיוק מה טיבו – אני לא אומר לך דבר חדש – כששאלו את ערפאת ביוהנסבורג זמן קצר אחרי שנחתם הסכם אוסלו:

עוזי לנדאו: איך אתה חותם על הסכם כזה?

עוזי לנדאו: הוא אמר: מה אתם רוצים, חבר'ה, הסכם קורייש.

עוזי לנדאו: מה זה הסכם קורייש?

עוזי לנדאו: זה ההסכם שמוחמד חתם עם השבטים היהודיים מתוך כוונה שההסכם הזה לא יתמלא והוא הפר אותו ברגע הראשון שיכול היה להפר אותו.

טלב אלסאנע: אבל יש לוח זמנים.

טלב אלסאנע: למה הממשלה לא יישמה אותו?

עוזי לנדאו: כדאי שתלמדו, חבר'ה.

עוזי לנדאו: ערפאת הוא ממשיך דרכו של המופתי הירושלמי חאג' אמין אל-חוסייני, שכרת ברית עם היטלר להביא לפתרון סופי של השאלה היהודית כאן.

טלב אלסאנע: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

האשם מחאמיד: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת האשם מחאמיד, אתה עוד לא מנהל את הישיבה פה.

טלב אלסאנע: מי רצח את הילד הפלסטיני?

נסים זאב: תפסיקו לשלוח ילדים – – –

טלב אלסאנע: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

מיקי לוי: אני מבקש ממך לצאת.

טלב אלסאנע: – – –

נסים זאב: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת ט' אלסאנע יוצא מאולם המליאה.

מיקי לוי: )

עוזי לנדאו: חבר הכנסת טלב אלסאנע יוצא.

עוזי לנדאו: חבל שהוא לא יוכל להמשיך ולהקשיב.

עוזי לנדאו: בוודאי חבר הכנסת אלסאנע שומע אותי בחוץ, וזה בוודאי גם יעניין את חבר הכנסת האשם מחאמיד, שאני מכבד.

עוזי לנדאו: איש השלום הזה לא פשט את מדיו לרגע.

עוזי לנדאו: הוא ממשיך להופיע במדים צבאיים.

עוזי לנדאו: לאחרונה הוא הולך עם תת-מקלע, עם נשק אוטומטי, איש השלום שלכם.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת מחאמיד, חבר הכנסת טלב אלסאנע, ערפאת הוא אדם מושחת עד היסוד, אדם שסובבים אותו ברשות אנשים מושחתים, ששמים בכיסיהם תרומות נכבדות שאנשים טובים במערב תורמים למען הפלסטינים האומללים.

עוזי לנדאו: אנחנו מדברים על מרתפי עינויים שנמצאים ברשות הפלסטינית.

האשם מחאמיד: איך רוצחים מנהיג פוליטי?

עוזי לנדאו: אני רוצה להביא לתשומת לב כולם.

עוזי לנדאו: ה"אוריינט האוס" הפך להיות, עם הבניינים שבאבו-דיס, מקום או מרכז של חתרנות, של פעילות שתמכה בטרור, של פעילות של הסתה, של קריאת תיגר על ריבונותה של ירושלים מתוך לב ירושלים, הפרה בוטה של החוק.

עוזי לנדאו: לכך לא יכולנו להסכים.

עוזי לנדאו: וכל עוד ממשלה זו בתפקידה, לא תפעל הרשות הפלסטינית מתוככי ירושלים.

עוזי לנדאו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: מה אדוני השר מציע?

עוזי לנדאו: אני שמח שקיבלתי רשות דיבור לעשר דקות נוספות כדי שאסביר בדיוק מה אני מציע.

עוזי לנדאו: אני מציע להסיר את ההצעה מסדר-היום, להוריד אותה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע – בחוץ.

מיקי לוי: חבר הכנסת גאגולה – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת צבי הנדל – הצעה אחרת.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, אם יש מהלך נכון ותקין ומוסרי למדינה ריבונית יותר מאשר סגירת ה"אוריינט האוס" בעיר בירתה הריבונית, אני לא מכיר אותו.

צבי הנדל: אין דבר יותר אמיתי ונכון למדינה ריבונית אשר לא מאפשרת לשלטון אחר, לשלטון עוין, להקים בתוך עיר בירתה משרד ממשלתי כביכול שינהל את ענייניו נגד המדינה שלנו.

צבי הנדל: לכן אני מודה לראש הממשלה ולכל העוסקים במלאכה על שהגיע הרגע ואכן הם עשו את זה וסגרו את ה"אוריינט האוס".

מיקי לוי: מה הצעתך?

צבי הנדל: הצעתי היא שראש הממשלה ימשיך לעשות דברים טובים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת האשם מחאמיד – הצעה אחרת, ואנחנו ניגשים להצבעה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, הלוואי שיכולתי להביא את הנושא לדיון במליאה, אני לא יודע אם אני יכול, אבל הייתי מבקש מראש הממשלה לקבל אחריות.

האשם מחאמיד: הוא כבר רואה שכל התהליכים שהוא הולך בהם, כל ההליכים שהוא נוקט אותם לא מביאים ביטחון ולא מביאים שלום למדינת ישראל.

האשם מחאמיד: הייתי מבקש להחזיר את ה"אוריינט האוס" לבעליו.

מיקי לוי: מה הצעתך?

האשם מחאמיד: הצעתי היא פשוט ללכת בעקבות ההתחייבות של שמעון פרס כלפי הרשות הפלסטינית וכלפי אש"ף לפתוח את ה"אוריינט האוס".

מיקי לוי: ובכן, חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: להסיר – זה נגד, לא להסיר – זה בעד.

מיקי לוי: ההצבעה החלה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 3 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 17 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

מיקי לוי: ההצעה הוסרה ברוב של 17 נגד שלושה וללא נמנעים.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעה הבאה: העברת חוות הגז לאזור השפד"ן – שפכי דן.

מיקי לוי: ינמק את ההצעה חבר הכנסת דוד טל.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושא שאעלה בדקות הקרובות אינו נושא סיעתי, עדתי, פוליטי, או אפילו שייך למישור האזרחי-הציבורי.

דוד טל: הנושא שאני מבקש להציג הינו נושא בעל חשיבות אסטרטגית, ובסבירות גבוהה ביותר, בעל חשיבות קיומית למדינת ישראל.

דוד טל: אני שמח שיושבים אתנו כאן ראש הממשלה והשרים הרלוונטיים, הנוגעים בדבר, כדי שישמעו את הדברים וידונו בנושא.

מיקי לוי: גם ראש עיריית ראשון-לציון.

דוד טל: כן, אני מקדם בברכה את ראש עיריית ראשון-לציון.

דוד טל: הנני ניצב על דוכן הנואמים, אולם פי משמיע קולם של יותר מחצי מיליון מתושבי מדינת ישראל, תושבים שציניות מלווה בשיקולים אשר, בלשון המעטה, טובת המדינה לא היתה בהם, גרמה להפקרת חייהם, על נשיהם וטפם, לחסדי גורל או לחסדי אויבינו.

דוד טל: הנני נושא דברים של תושבי ראשון-לציון, חולון, בת-ים, נס-ציונה, רחובות, יבנה, גן-שורק ויישובים רבים נוספים, שמקוצר הזמן איני נוקב בשמותיהם.

דוד טל: תושבי יישובים אלו, הממוקמים במרכז מדינת ישראל, גרים ביישובים ותיקים ומבוססים.

דוד טל: החלטה של ועדת השרים לענייני פנים ושירותים מתאריך 7 ביוני 1999 להעתיק את חוות הגז מפי-גלילות לאזור השפד"ן שבחולות ראשון-לציון עשויה להעמיד את חיי התושבים האלה בסכנה שלכמותה לא נחשפו עד כה אזרחים במדינת ישראל, ולהעמיד את המדינה בפני סכנת אירוע, שאם יתרחש, עשוי לגרום לאסון לאומי שייתכן שישפיע באופן ממשי על קיומה של המדינה.

דוד טל: השרים שחתמו על החלטה זו הבינו את חומרתה והעבירו את ההחלטה בחשאי.

דוד טל: רק קומץ תושבי ראשון-לציון, וראש עיריית ראשון-לציון, מר מאיר ניצן, שנמצא אתנו כאן, הם שחשפו את הדבר וגרמו להבאת ההחלטה לידיעת הציבור.

דוד טל: סיבות רבות היו להעברת ההחלטה.

דוד טל: תסקיר השפעה על הסביבה, חלק ב', סקר סיכונים מאוקטובר 1996, תסקיר שהוכן לבקשת המועצה הארצית לתכנון ולבנייה ובמימונה, מצביע באופן יבש ותמציתי על הסכנות הטמונות בהקמת מצבור גז באזור השפד"ן.

דוד טל: לא אצטט את הסקר במלואו, אולם אצביע על כמה נקודות מהותיות: 1.

דוד טל: באתר חוות הגז תוכננה הצבת 28 מכלי גז בקיבולת 450 טונות כל אחד.

דוד טל: פריצת גז ממכל אחד בלבד והצתתו תגרום, לפי האמור בסקר הסיכונים, אדוני שר התשתיות, לכדור אש בקוטר 550 מטר ולפליטת אנרגיית חום שתהרוג בתוך 30 שניות אנשים חשופים ברדיוס של 5,175 מטר ממוקד הפיצוץ.

דוד טל: 5,175 מטר משמעותם מרכז העיר ראשון-לציון, לרבות קניון "לב העיר", לרבות אזור הקניונים שמצפון ועד פרברי חולון ועוד.

דוד טל: עד כאן לשון הדוח.

דוד טל: אולם גל החום לא יעצור כעבור 30 שניות, בתחום 5,175 מטר, וימשיך הלאה בקטילת אנשים ובהמשך פציעתם.

דוד טל: וחמור מכך: הדוח מתאר את שיחולל המכל הראשון שיתפוצץ, אולם מכל זה צפוי שיתחיל במה שמכונה אפקט הדומינו, שבו המכל הראשון יצית מכלים נוספים, שיציתו אף הם מכלים נוספים, ותוך השפעה סינרגיסטית ייווצר מקור חום שיגיע לאלפי מעלות, עם רדיוס הרג שצפוי להגיע לכל ערי האזור.

דוד טל: בנוסף, עקב אנרגיית החום העצומה שתשתחרר צפויה ריאקציית שרשרת של פיצוץ מכלי דלק במכוניות נוסעות, פיצוץ צוברי גז ביתיים, סכנה ממשית של פיצוץ תחנות דלק, ומדובר בשואה שצפויה להתרחש בלב גוש האוכלוסייה שהזכרתי.

דוד טל: אדוני ראש הממשלה, מנסים להרגיע אותנו ולומר: הסיכון לכך הוא עשר בחזקת מינוס שבע.

דוד טל: אני שואל אתכם, מדוע לסכן בכלל חיי אדם?

דוד טל: ראש עיריית ראשון-לציון מוכיח בנתונים ברורים וחדים, כי אין כלל צורך באחסון הגז בפי-גלילות ובקריית-אתא.

דוד טל: הוא זועק, וקולו אינו נשמע.

דוד טל: 2.

דוד טל: הדוח מזכיר תקלות אפשריות כתאונת משאיות.

דוד טל: במקרה זה רדיוס ההרג בתוך 30 שניות הינו 440 מטר.

דוד טל: תארו לעצמכם מצב שבו אחת ממאות המשאיות שיעברו מדי יום ביומו בשכונות העיר או בסמוך להן מעורבת בתאונה שבעקבותיה ידלוף גז ויידלק באוויר.

דוד טל: תוצאות האירוע עשויות להסתיים במאות עד אלפי הרוגים ובמספר גדול בהרבה של פצועים.

דוד טל: 3.

דוד טל: הדוח מזכיר, כי הגפ"מ – גז פחמימני מעובה – כבד מן האוויר.

דוד טל: תאונה במגוף או דליפה ממכל עשויה לגרום לתנועת ענן גז בסמוך לפני הקרקע, התלקחות הענן עם הגיעו לשכונות המגורים עקב ניצוץ ממנוע רכב חולף, סיגריה, פריקת חשמל משנאי שכונתי וכו' – אחסוך לכם את תוצאות אירוע זה.

דוד טל: 4.

דוד טל: הדוח מתעלם מנוכחות מתקנים מסוימים בסמיכות לחוות הגז ולריכוזי האוכלוסייה, מתקנים שגם בשגרה מדירים שינה מעיני התושבים עקב חשש לתקלה, ואני מדבר על כל מה שנמצא בנחל שורק, על המכון באזור נס-ציונה, על המתקן הביטחוני בפלמחים ועוד.

דוד טל: אירוע בחוות הגז עשוי לפגוע בסבירות גבוהה ביותר במתקנים אלו ולגרום לשואה בקנה מידה לאומי, שגם דמיון פרוע ייתכן שימעיט מתמונת המצב האמיתית העשויה להתרחש.

דוד טל: 5.

דוד טל: הדוח מציין, בצורה צינית ושקרית, כי למעט בתי היישוב גן-שורק, המצויים בטווח 2,000-900 מטר מהאתר, אין ולא מתוכננים אזורי מגורים.

דוד טל: הסקר מציג מפות משנות ה-80, שבהן שכונות מערב ראשון-לציון, כדוגמת נווה-דקלים, פרס-נובל, נאות-אשלים, קריית-ראשון, קריית-גנים, נאות-שקמה ואחרות, אינן מסומנות כלל, ובמקומן מסומנות דיונות חול בלבד.

דוד טל: הדבר מהווה הטעיה זדונית של קוראי הדוח, מאחר שלהבנתם האזור הסמוך לאתר חוות הגז ריק מהאוכלוסייה.

דוד טל: יש לזכור, כי בניגוד לתושבי שכונות צפון תל-אביב, הנמצאות כ-2 קילומטרים מהאתר, שרכשו את דירותיהם אף שחוות פי-גלילות היתה קיימת, תושבי ראשון-לציון ושאר יישובי האזור רכשו או בנו את ביתם באזור בלי לשער כי בשקט, בערמומיות ובלי להתריע באוזני הציבור עומדים להקים חוות גז באזור.

דוד טל: נקודה נוספת הראויה לתשומת לב הינה התעלמות פיקוד העורף – אדוני ראש הממשלה, אותו פיקוד עורף שהוקם בעקבות מלחמת המפרץ ונועד לתת מענה על איומים אפשריים על העורף – מהסכנה שבהקמת מצבורי גז מפלצתיים במרכז אוכלוסין.

דוד טל: הפיקוד מתעלם מטילים ארוכי טווח המצויים במדינות העימות הקרובות והרחוקות וביצועיהם אינם אלה שהיינו עדים להם במלחמת המפרץ.

דוד טל: כמו כן מתעלם הפיקוד מאפשרות של אירוע פח"ע או "רק" מתאונת משאית או משאיות.

דוד טל: להזכירכם, לפני שבועות מספר היינו עדים להתהפכות משאית שנשאה 20 טונות גז במחלף היציאה מנתיבי-איילון לכיוון פי-גלילות.

דוד טל: בעקבות התהפכות זו נסגר הכביש, פונו בסיסי צה"ל באזור וגורמים רבים היו מעורבים באירוע במטרה להביאו לסיום בלי שהמכלית תתפוצץ.

דוד טל: בראשון-לציון לא מדובר ב-20 טונות גז, אלא באלפי טונות, אדוני השר, ולא מדובר במכלית בודדה אלא במאות מכליות ליום.

דוד טל: לא ציינתי את קרבת חוות הגז לכביש מס' 4, שהינו עורק התעבורה המרכזי המקשר בין מרכז הארץ לדרומה, ומשמעות הדבר הגברת סכנת הפיצוץ בכל אירוע של דליפה, וניתוק דרום הארץ ממרכזה אם יחול אירוע בחוות הגז, או בחירת מיקום אתר חוות הגז על קו שבר גיאולוגי פעיל, שמשמעותו אפשרות קריסת מכלי ו/או צינורות הגז, דבר שיוביל לאסון בממדים שתוארו קודם לכן.

דוד טל: נכבדי, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רעיון הקמת חוות הגז באתר השפד"ן ככלל, והדבקות באתר זה דווקא, חייבים להיבדק על-ידי ועדת חקירה ממלכתית בראשות שופט בית-המשפט העליון.

דוד טל: עדיפה ועדת חקירה שתבחן כעת את אופן קבלת ההחלטות שהביאו לבחירת אזור ראשון-לציון להקמת חוות גז, ולא ועדת חקירה ממלכתית שתבחן בבוא העת, אם יהיה גורם שיוכל לעשות זאת, את הסיבות לאסון שהתרחש במרכז הארץ ומקורו באירוע בחוות הגז בראשון-לציון.

דוד טל: מדוע הוסתרו מסמכים שהיו בידי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה מעיני שרים וחברי כנסת?

דוד טל: מדוע הוזרמה אינפורמציה חלקית או לא נכונה לידיעת הגורמים השונים?

דוד טל: ומדוע פיקוד העורף, והצבא, משרד ראש הממשלה ובעלי תפקידים במתקנים הרגישים הנמצאים בסביבה לא עוררו, ולו גם בפורומים סגורים, את בעייתיות הקמת חוות הגז באזור?

דוד טל: נכבדי חברי הכנסת, אנו בדקה התשעים פלוס, "זמן פציעות" בלשון הספורטאים.

דוד טל: לדברי שר התשתיות אביגדור ליברמן, ההחלטה להקים את חוות הגז באתר השפד"ן התקבלה.

דוד טל: זה הזמן לעצור את ההחלטה בדרכים המקובלות ובאופן סדור.

דוד טל: כשאני חוזר ומפנה את תשומת לב הנוגעים בדבר לניתוח כמותי שערך ראש עיריית ראשון-לציון מר מאיר ניצן, המוכיח כי אין כלל צורך בקרקע לאחסון המבוקש, עלי להזכירכם את מקצועו של ראש עיריית ראשון-לציון, שהוא מהנדס תעשייה וניהול; הוא היה גם סגן ראש אגף אפסנאות של צה"ל ויודע לנהל מלאים מסובכים יותר מגפ"מ.

דוד טל: אני סומך עליו מקצועית, ונדמה לי שעל ועדת החקירה המוצעת לקרוא את דבריו ולשמוע עצותיו.

דוד טל: יש לסלק ובמהירות את חוות הגז מפי-גלילות ומקריית-אתא, אולם הסרת האיום מריכוז אוכלוסייה אחד משמעותו הסרת איום ולא העתקתו לריכוז אוכלוסין אחר.

דוד טל: דמם של התושבים מדרום לירקון אינו שונה מדמם של אלו שמצפון לירקון.

דוד טל: מדינה אחת אנחנו ואין בלתה.

דוד טל: ההתעקשות התמוהה של משרד התשתיות הלאומיות ושל "מכרים נוספים" על האתר בשפד"ן תביא בסופו של דבר למרי אזרחי, ותושבי-ראשון לציון והאזור לא יקבלו החלטה זו, וכחיה פצועה המגינה על עולליה כך יגנו התושבים על ביתם וילדיהם.

דוד טל: זה מה שחסר לנו, אינתיפאדה יהודית?

דוד טל: במטרה למנוע זאת ולהסיר את האיום מהתושבים בפרט וממדינת ישראל בכלל, הנני פונה מעל במה מכובדת זו אליכם, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, שרי הממשלה, לפעול במהירות להרחקת מצבורי הגז מפי-גלילות ומקריית-אתא ולהקמת ועדת חקירה ממלכתית בראשות שופט בית-המשפט העליון אשר יחקור את מהלך קבלת ההחלטות שהביאו לפרסומה של תמ"א-32, שעל-פיה יש לפעול לטענתם ולהגנתם של אנשי משרד התשתיות, תמ"א שכולה שגיאות רשלניות ומכוונות.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אדוני שר התשתיות.

מיקי לוי: אדוני שר התשתיות.

אביגדור ליברמן: נחמה, רצית להתייחס לפני שאני אדבר?

מיקי לוי: לא, לא, היא לא יכולה.

אביגדור ליברמן: מה, היא לא יכולה?

מיקי לוי: היא לא יכולה; רק אחר כך.

אביגדור ליברמן: אני מוכן לוותר לנחמה.

מיקי לוי: אדוני השר, אתה משיב – –

אביגדור ליברמן: או.

אביגדור ליברמן: קיי.

מיקי לוי: – – ואחר כך אפשרתי – – –

יוסי שריד: יש לך מקום פנוי אחד?

מיקי לוי: לא; יש שניים שכבר נרשמו.

מיקי לוי: כל העמדות תפוסות.

אביגדור ליברמן: גם ליוסי שריד.

אביגדור ליברמן: אם לא מדובר על ערפאת – אני מוכן לוותר לטובתו.

מיקי לוי: תשמע, אתה יכול להגיד פשוט שחוות הגז לא תגיע לראשון – והכול בסדר.

מיקי לוי: נוותר אחד לשני.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, כנסת נכבדה, הנושא של העברת חוות הגז מפי-גלילות הוא אחד הנושאים שבאמת הממשלה הזאת אמורה להיבחן בהם – האם היא שונה בתכלית מממשלות אחרות?

אביגדור ליברמן: האם היא מסוגלת לקבל החלטות?

אביגדור ליברמן: האם היא מסוגלת לבצע את ההחלטות למרות הלחץ הציבורי?

אביגדור ליברמן: האם היא מסוגלת לקבל החלטות לא פופולריות, אבל נכונות מאוד?

אביגדור ליברמן: אני אומר עם כל הצער ועם כל הכאב, ואני אפילו מבין ללבם של נציגי ראשון-לציון גם בכנסת, גם ביציע, קודם כול החלטה חייבת להתקבל על-פי שיקולים ממלכתיים בלתי תלויים, ואי-אפשר להיות לחוצים, אי-אפשר להיות לחיצים.

אביגדור ליברמן: ההחלטה בנושא על העברת פי-גלילות תתקבל לגופו של עניין, גם אם זה לא יהיה פופולרי, גם אם יהיו לחצים, גם אם ינסו, בשיקולים כאלה ואחרים, להניע את משרד התשתיות לקבל החלטה אחרת.

אביגדור ליברמן: יש שתי הערות לסדר.

אביגדור ליברמן: שמעתי היטב את חבר הכנסת טל, ואני באמת מציע לכולנו, דווקא ברגע זה, חבר הכנסת טל, קצת להוריד את הפרופיל, לא לדבר על אינתיפאדה יהודית, לא לדבר על שפיכות דמים, בטח כשמדובר על החלטה מינהלית.

אביגדור ליברמן: אני בטוח שאתה כמחוקק, אני בטוח שראש העיר ראשון-לציון, אחד מראשי הערים הכי מוצלחים שיש במדינת ישראל, כאיש צבא הרבה שנים, ידאג לקבל החלטות גם אם הן לא נראות לו.

אביגדור ליברמן: אנחנו חייבים להגיע לכללי משחק ברורים, שאם מתקבלת החלטה והיא לא פופולרית והיא לא נראית למישהו, ברגע שהתקבלה – היא מחייבת את כולם.

אביגדור ליברמן: אני לא מצפה למאה אחוז הסכמה עם כל ההחלטות שיתקבלו במשרד התשתיות, אני לא מצפה למאה אחוז הסכמה עם כל ההחלטות שהממשלה תקבל, אבל ברגע שההחלטות האלה מתקבלות, אני מצפה, בטח ממנהיגי הקהילה, בטח מנציגי הציבור, לכבד אותן החלטות ולקבל אותן אחרי שהן התקבלו.

מרדכי משעני: – – – על מה אתה מדבר?

מרדכי משעני: – – – גם אם זה מסכן את התושבים שלהם?

קריאות: – – –

נעמי בלומנטל: – – – החלטות ממשלה – – –

יוסי שריד: אי-אפשר – – –

אביגדור ליברמן: בטח שאפשר לערוך מאבקים ציבוריים.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר לדבר על אינתיפאדה יהודית, בטח אי-אפשר לדבר על שפיכות דמים.

אביגדור ליברמן: אני לא מציע שאנחנו ננסה לגרור את הציבור לנושאים האלה.

אביגדור ליברמן: אני חושב, שהציבור, באמצעים ציבוריים, בהפגנות ובמחאות – אני בהחלט מסכים.

אביגדור ליברמן: לא לדבר על מניעה בכוח, על אי-ציות להחלטות ממשלה.

אביגדור ליברמן: זה אני בהחלט לא מציע, לא בנושא הזה ולא בנושאים אחרים.

מרדכי משעני: – – – זה מסוכן לציבור, אז מה אתה אומר על זה?

אביגדור ליברמן: תיכף אני אענה גם על זה.

אביגדור ליברמן: אני חושב שמגיע גם קרדיט לראש עיריית ראשון-לציון השבוע, על המעשה הגדול שהוא עשה.

אביגדור ליברמן: היה פרויקט חשוב, הקו המזרחי של השפד"ן, פרויקט שמדובר בו על השקעה מיידית של 70 מיליון דולר שהיה תקוע בחסמים ביורוקרטיים.

אביגדור ליברמן: היו לו אומץ ויכולת לקבל את ההחלטה הנכונה לשחרר את הפרויקט, וביום חמישי – בעצם מחר – הפרויקט יצא לדרך.

אביגדור ליברמן: עכשיו לגופו של עניין: את העברת פי-גלילות מניע רק דבר אחד, רק שיקול אחד – שיקול בטיחותי.

אביגדור ליברמן: אין כאן לא עניינים פוליטיים ולא ענייני נדל"ן ולא שום שיקולים אחרים.

אביגדור ליברמן: השיקול הוא בטיחותי נטו, כמו שאמרת – שלום הציבור.

אביגדור ליברמן: פה חייבים לשקול רק נושא אחד, וכשמדובר על שלום הציבור, אי-אפשר לשחק בשום נושא אחר.

אביגדור ליברמן: וזה מה שאני מציע, שכל אחד יתייחס רק לנקודה הזאת, לא למאבקים עתידיים על ראשות עיריית ראשון-לציון, לא למאבקים מוניציפליים ולא לניסיון להיות פופולריים ולא לדיבורים על ערך הנדל"ן – האם הוא כן ירד או לא ירד.

אביגדור ליברמן: ערך חיי אדם הוא הרבה מעבר לערך הנדל"ן שייפגע או לא ייפגע מהעברת פי-גלילות למקום כזה או אחר.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להסביר, ואני לא רוצה להיכנס לכל המינוחים הכימיים שחבר הכנסת טל הקריא, כי באמת אפשר להיכנס פה גם למונחים מקצועיים מאוד, אבל ברמת המקרו, בנושא של הגפ"מ, הגז הביתי, הדבר שהכי מסכן את הציבור הוא שינוע הגז, לא האחסון.

אביגדור ליברמן: אין כמעט שום סכנה באחסון.

אביגדור ליברמן: הבעיה היא בשינוע ובאופן האספקה של הגז לאותו מקום שממנו כבר מפזרים אותו בכל הארץ.

תמר גוז'נסקי: למה – – – בפי-גלילות – – –

קריאה: – – –

אביגדור ליברמן: שנייה – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

אביגדור ליברמן: למי עוד יש הערות?

תמר גוז'נסקי: – – –

אביגדור ליברמן: קודם כול הבעיה היא בשינוע – כי אני שמעתי כמה הצעות, בואו נזיז אותו למקומות מרוחקים, לחולות חלוצה; אי-אפשר להרחיק אותו, כי עיקר הצרכנים נמצאים באזור גוש-דן.

אביגדור ליברמן: הגז חייב להישאר באזור גוש-דן, כי שם 80% מהצריכה.

אביגדור ליברמן: הדבר השני הוא הרדיוס.

אביגדור ליברמן: לפי כללי בטיחות הכי מחמירים חייבת חוות הגז להיות מרוחקת לפחות 900 מטר מכל בית או כל מבנה הקרוב ביותר.

אביגדור ליברמן: השפד"ן הוא המקום היחיד שבו יש רדיוס של 2.2 קילומטרים מהחווה המתוכננת.

אביגדור ליברמן: הנקודה השלישית – שאספקת הגז לאזור השפד"ן, במקום הזה, אפשרית מאשדוד בצינור, לא במשאיות.

אביגדור ליברמן: כל מה שאנחנו רוצים הוא להוריד כמה שיותר משאיות מהכבישים בנושא אספקת הגז.

אביגדור ליברמן: כמה שיותר לעשות בדחיפה בצינורות תת-קרקעיים.

אביגדור ליברמן: לכן חשובה מאוד היכולת פה לספק את הגז מנמל אשדוד בצינור, בצנרת ישירה לאזור השפד"ן.

אביגדור ליברמן: אני יכול להוסיף ולפרט עוד הרבה היבטים, אבל כמו שאמרתי, הרדיוס, השינוע, היכולת לספק את הגז בצינור תת-קרקעי – אלה הגורמים העיקריים שהביאו אותנו לאשרר פעם שלישית את ההחלטה להקים את חוות הגז במקום, כפי שתוכנן.

אביגדור ליברמן: אני חייב לציין, שגם בלי כל קשר להשקפה פוליטית, גם ממשלת נתניהו וגם ממשלת ברק דנו בעניין בוועדות השרים; בשתי הממשלות התלבטו והגיעו לאותה מסקנה, שאין מקום אלטרנטיבי לאזור השפד"ן.

אביגדור ליברמן: הנושא הזה נבדק גם על-ידי מומחים, גם של המשרד לאיכות הסביבה וגם של המועצה הארצית, וגם הם לא רואים מקום אלטרנטיבי מתאים יותר מהאזור המוצע לאחסון גפ"מ באזור השפד"ן.

אביגדור ליברמן: עם זאת, אנחנו בודקים עוד כמה אלטרנטיבות בכל מיני מקומות.

אביגדור ליברמן: אבל אני רוצה לציין, שאם נפנה ממקום אחד, לא יהיה אפשר להעביר למקום אחר.

אביגדור ליברמן: האם הדם של תושבי עיר א' פחות סמיך מזה של תושבי עיר ב'?

אביגדור ליברמן: אם הממשלה תיכנע במקרה הזה, אז אין שום עיר אחרת במדינת ישראל שאפשר יהיה לאחסן בה את הגפ"מ.

דוד טל: בצוברים הקיימים, אדוני.

אביגדור ליברמן: אני חוזר ואומר, שההחלטה הזאת נבחנה על-ידי שלוש ממשלות שלוש פעמים, ועל-ידי כל המומחים, ומההיבט הבטיחותי נמצא שזה המקום הכי בטיחותי.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד גם לתושבי ראשון-לציון, שכל אחד מהם שמחזיק בבית בלון גז ביתי מסתכן הרבה יותר מאשר באזור השפד"ן.

אביגדור ליברמן: כל אחד שיש לו בלון לבישול או לחימום, הסיכון הוא פי-עשרה מעצם הקיום של החווה הזאת.

מרדכי משעני: אם זה כל כך בטוח, תשאיר את זה בגלילות.

מרדכי משעני: את הצינור אתה יכול לקחת מאשדוד לפי-גלילות.

אביגדור ליברמן: הסברתי, שבגלילות, לצערי, המבנה הקרוב נמצא ברדיוס של 300 מטר, ואנחנו חייבים רדיוס מינימלי של 900 מטר.

מרדכי משעני: מתי בנו את המבנה הזה ברדיוס של 300 מטר?

אביגדור ליברמן: אנחנו יכולים על כל דבר להקים ועדות חקירה.

אביגדור ליברמן: זה גם חלק מהתרבות הפוליטית שלנו, שנובעת מהחולשה של השלטון המרכזי.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר לנהל מדינה רק באמצעות ועדות חקירה.

אביגדור ליברמן: לכן אני לא בודק איך ולמה; אני מנסה לפתור בעיה שנתקלנו בה היום.

אביגדור ליברמן: לכן אני חוזר ואומר: תפסיקו לחמם.

אביגדור ליברמן: אני מבין שהבחירות המוניציפליות – – –

מרדכי משעני: אנחנו לא מחממים, אנחנו גרים באזור הזה ואנחנו רוצים להיות שקטים.

אביגדור ליברמן: אני מבין שהבחירות המוניציפליות מתקרבות ומתקרבים אולי דברים אחרים.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד באחריות, שהנושא נבחן ונבדק וכל ההחלטות שהתקבלו התקבלו ברמה עניינית בלבד.

אביגדור ליברמן: תודה.

מרדכי משעני: חבר הכנסת דוד טל הציג נתונים שונים לגמרי.

מיקי לוי: מה השר מציע?

אביגדור ליברמן: אני מציע להסיר את ההצעה מסדר-היום, ואם דוד טל ירצה להמשיך דיון בוועדה, אני אשמח לבוא שוב לוועדה.

אביגדור ליברמן: אני לא רוצה להפוך את זה לניגוח פוליטי.

אביגדור ליברמן: במליאה אפשר רק להתנגח.

אביגדור ליברמן: אם אתם רוצים לנתח ולראות נתונים, אפשר לעשות את זה בוועדה; אנחנו בהחלט לא בורחים.

דוד טל: ועדה משותפת של ועדת הפנים וועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיקי לוי: חבר הכנסת יוסי שריד – מהמקום.

מיקי לוי: אחר כך – חברת הכנסת נחמה רונן, ואחריה – חבר הכנסת זבולון אורלב.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, כבוד שר התשתיות, שר התשתיות אומנם הפגין עמדה איתנה ונחושה, אבל אני אנבא לך: אתה לא תעביר את החווה לראשון-לציון.

יוסי שריד: אני מתחיל תמיד מהסוף.

יוסי שריד: עם כל העמדה האיתנה והנחושה, והעמדת הפנים שכלה ונחרצה, אתה לא תעביר את חוות הגז לראשון-לציון, כי תושבי ראשון-לציון לא יסכימו.

יוסי שריד: לדעתי, יש לך אי-הבנה בסיסית לגבי אופי ההתנהלות של חיים דמוקרטיים.

יוסי שריד: החלטת ממשלה היא אף פעם לא סוף פסוק.

יוסי שריד: אולי במדינות אחרות היא סוף פסוק, אבל אצלנו יש החלטת ממשלה, הציבור לא מקבל אותה, הוא נאבק – אני לא משתמש בביטויים מפליגים כמו "אינתיפאדה", זה לא הסגנון שלי – אבל בוודאי תהיה התנגדות, ואני מניח שבסופו של דבר אתה תיכנע.

יוסי שריד: למה תיכנע?

יוסי שריד: כי ההחלטה הזאת היא החלטה לא נכונה.

יוסי שריד: אני עצמי גר בחלק מזמני בצפון תל-אביב, כך שמבחינת הפופולריות אני צריך להיות בעד העתקת החווה.

יוסי שריד: מה שאתה צריך לעשות זה לבדוק אלטרנטיבות אחרות.

יוסי שריד: קודם כול, אין צורך בריכוז כל כך גדול של גז במקום אחד.

יוסי שריד: אני מציע שתקיים שיחה עם ראש עיריית ראשון-לציון, ניצן, כי יש לו מחשבות נכונות, לדעתי.

יוסי שריד: דבר שני, אולי לא שמעת, אבל בעולם המפותח יש היום טכנולוגיות של הטמנה תת-קרקעית, ואלה טכנולוגיות מאוד מפותחות ומתקדמות.

יוסי שריד: הדבר הכי נכון, הכי מהיר, הכי נגיש, הכי זמין מכל בחינה שהיא, הוא הטמנה תת-קרקעית בפי-גלילות.

יוסי שריד: יש בצרפת דברים כאלה, שלח מישהו שיראה את זה.

יוסי שריד: כל העניין של הרדיוס מתבטל כתוצאה מהטמנה תת-קרקעית.

יוסי שריד: זה כבר לא 300 מטר ולא 900 מטר אלא הרבה יותר.

יוסי שריד: לכן אולי כדאי שפשוט תתמחה בזה קצת יותר ותבדוק את זה קצת יותר, ואז יכול להיות שתגיע גם למסקנה יותר נכונה.

מיקי לוי: אני חושב שכל החווה מוטמנת על-פי הצעת השר.

אביגדור ליברמן: אני מבקש להשיב ליוסי.

מיקי לוי: בבקשה.

אביגדור ליברמן: מכיוון שהצעת שנבדוק בצרפת – נסענו ובדקנו בצרפת את עניין ההטמנה.

אביגדור ליברמן: מה שמפריע להטמנה בפי-גלילות הוא, שכדי להטמין את הגז חייבים קרקע סלעית, ופה מדובר בקרקע שהיא מאוד פריכה.

אביגדור ליברמן: מדובר פה בחול ובים שהוא מאוד קרוב.

מרדכי משעני: גם בראשון-לציון זה אותו דבר.

אביגדור ליברמן: עשינו בדיקה, ואי-אפשר, בקרקע מהסוג הזה, לעשות הטמנה מן הסוג הזה.

אביגדור ליברמן: התייעצנו דווקא עם המומחים מצרפת, רק לפני חודש חזרה משם משלחת מאוד מקצועית ששהתה שלושה שבועות בצרפת, וכל הפעילות הנוכחית נעשית בעצה אחת עם אותם מומחים מצרפת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת נחמה רונן, בבקשה.

נחמה רונן: אדוני ראש הממשלה, אדוני שר התשתיות, הרשה לי לחלוק על קביעת המומחים ממשרדך על האפשרות להטמין את מכלי הגז בפי-גלילות.

נחמה רונן: אני טוענת שאנחנו כממשלות ואנחנו ככנסת עושים מניפולציה כבר שנים רבות בנושא פי-גלילות, כי אם היו רוצים לפתור את הבעיה אפשר היה לפתור אותה כבר לפני שנים באתר עצמו.

נחמה רונן: אני סבורה, כמו חבר הכנסת יוסי שריד, שעם כל הרצון הטוב שלך, ועם כל המאמצים שתשקיע, אתה לא תצליח להעתיק את החווה לשום מקום, משום שיהיו לך התנגדויות ויהיו לך בג"צים ויהיו לך בתי-משפט שיעצרו אותך, כי יש עשר החלטות ממשלה בנושא פי-גלילות, ועד היום לא קרה דבר.

נחמה רונן: אני רוצה להציע לך, אדוני שר התשתיות, שתיוועץ לפחות במומחים שאני נועצתי בהם כשהייתי במשרד לאיכות הסביבה.

נחמה רונן: הם בדקו את הקרקע, ואף שהיא קרקע חולית, הם המליצו איך לפתור את הבעיה בפי-גלילות עצמו.

נחמה רונן: אז נכון שלא יהיה אפשר לבנות אחר כך רמת-אביב ד', אבל בטח אפשר באופן מיידי למנוע את רמת הסיכון ולפתור את הבעיה באתר עצמו, כי, לדעתי, בשום מקום אחר לא יהיה פתרון.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדי השר, ראש הממשלה, כאיש טבע וסביבה אני מלווה את הנושא הזה במשך שנים רבות, וכפי שציינו קודמי, יש הרבה מאוד החלטות.

זבולון אורלב: למה החווה לא הועברה עד היום?

זבולון אורלב: מפני שרשויות התכנון המקומיות שמות רגל, כי אף אחד לא רוצה מפגע, או מה שנראה מפגע כל כך חמור, בתחומו.

זבולון אורלב: לכן, לדעתי הפתרון במקום הוא תמיד עדיף.

זבולון אורלב: אגב, כמי שלמד גיאוגרפיה אני אומר לך, שאפשר גם להתגבר על בעיות של אדמות חוליות, כי אפשר לבטן אותן.

זבולון אורלב: באמצעים הטכנולוגיים היום אפשר גם לשנות סוגי קרקעות על-ידי החדרת חומרים לתוכן.

זבולון אורלב: אבל חוץ מהאתר הזה יש עוד אתרים, לרבות אפשרות של חלוקה, וצינורות גז יכולים להגיע גם למרחקים.

זבולון אורלב: כמו שעושים צינור מראשון-לציון לאשדוד, אפשר לעשות צינור מאשדוד לכיוון מודיעין או לכיוון מזרח.

זבולון אורלב: לכן אני מציע לפעול בשיקול דעת ולא לעמוד מול מרכז אוכלוסייה כל כך גדול כמו ראשון-לציון וחולון.

יוסי שריד: יש בארץ, לא צריך לנסוע לצרפת.

מיקי לוי: אדוני חבר הכנסת שריד.

מיקי לוי: השר הסכים לוועדה.

דוד טל: אני מסכים לוועדה משותפת של ועדת הפנים וועדת החוקה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: השר מוכן לוועדת הפנים?

דוד טל: – – –

אביגדור ליברמן: ברשותך.

מיקי לוי: למה ועדת החוקה?

מיקי לוי: ועדת הפנים.

מיקי לוי: למה אתה מערבב?

אביגדור ליברמן: בדיוק כך.

מיקי לוי: אתה רוצה להקים ועדת חקירה ממש?

אביגדור ליברמן: רק הערה אחת לחברת הכנסת נחמה רונן וגם לחבר הכנסת זבולון אורלב.

אביגדור ליברמן: אינני גיאוגרף ואני לא מומחה לכימיה, אבל אני מודיע שהתייעצנו עם מיטב המומחים בארץ וגם בצרפת באותו נושא.

אביגדור ליברמן: יותר מזה, המשרד לאיכות הסביבה – חברת הכנסת נחמה רונן, אני מניח שאת מכירה כמה וכמה אנשים במשרד לאיכות הסביבה – בהחלט תומך בעמדתנו, הוא חלק מאותו צוות שמוביל את זה, וזה על דעת כל המומחים של המשרד לאיכות הסביבה.

אביגדור ליברמן: לגופו של עניין, לגבי ההצעה, חבר הכנסת דוד טל, אם באמת אנחנו רוצים לעשות דיון ענייני, אני לא מציע לעשות שום סלט – ועדת החוקה, ועדת הבריאות וועדת הפנים.

אביגדור ליברמן: ועדת הפנים היא בהחלט הפורום הכי מכובד והכי מתאים.

אביגדור ליברמן: בואו נעשה דיון ענייני בוועדה, ולא סלטים.

מיקי לוי: יפה.

מיקי לוי: יש הצעה אחת בלבד – להעביר את ההצעה לוועדת הפנים.

צבי הנדל: או להסיר.

נסים דהן: בעד זה ועדה.

מיקי לוי: מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

מיקי לוי: בעד זה בוועדה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 21 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

מיקי לוי: 21 בעד, אחד נגד ואפס נמנעים.

מיקי לוי: ההצעה עוברת לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

בנימין אלון: – – –

דוד טל: אדוני היושב-ראש, כנראה חבר הכנסת צבי הנדל טעה בהצבעה שלו.

דוד טל: הודעת ראש הממשלה על צירוף שרים לממשלה

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לכנס ב', לפי בקשת הממשלה: הודעת ראש הממשלה על צירוף שרים לממשלה ודיון.

מיקי לוי: מינוי השרים טעון אישור הכנסת.

מיקי לוי: ימסור את ההודעה ראש הממשלה אריאל שרון.

יוסי שריד: מי אחריו?

מיקי לוי: השואל.

מיקי לוי: שרת החינוך.

לימור לבנת: אדוני ראש הממשלה, סליחה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי בהתאם לסעיף 33(ה) לחוק-יסוד: הממשלה, החלטתי לצרף כשרים נוספים לממשלה את חבר הכנסת רוני מילוא בתפקיד השר לפיתוח אזורי, במקום השרה ציפי לבני, שתוסיף כמובן לכהן כשרה בממשלה, ואת חבר הכנסת דן מרידור כשר בלי תיק.

אריאל שרון: בהתאם לסעיף 3(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש את אישור הכנסת למינויים אלה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני משוכנע שהשרים המצטרפים היום לממשלה יביאו לה תועלת וירימו תרומה משמעותית לעבודתה ולהצלחתה.

אריאל שרון: הם מביאים עמם ניסיון חיים, גם ניסיון מיניסטריאלי קודם וגם שיקול דעת.

אריאל שרון: שניהם פרלמנטרים ותיקים.

אריאל שרון: דן מרידור, בנו של אליהו מרידור, זיכרונו לברכה, מפקד האצ"ל בירושלים וחבר הכנסת בעבר, היה שר המשפטים ושר האוצר בממשלות ישראל.

אריאל שרון: הוא שירת כבר בצעירותו כמזכיר הממשלה בימי כהונתו של ראש הממשלה מנחם בגין, זיכרונו לברכה.

אריאל שרון: רוני מילוא, בנו של נחום מיליקובסקי, זיכרונו לברכה, מראשוני התעשיינים בארץ ואיש התנועה הלאומית, שימש אף הוא בשורה רחבה של תפקידים מיניסטריאליים – שר לביטחון פנים, שר לאיכות הסביבה ושר הבריאות.

אריאל שרון: רבותי חברי הכנסת, צירוף השרים מרידור ומילוא נעשה במסגרת ההסכם עם סיעת המרכז המצטרפת לקואליציה ולממשלה.

אריאל שרון: ערב מערכת הבחירות האחרונה הבטחתי כי אקים ממשלת אחדות.

אריאל שרון: כך עשיתי לאחריה.

אריאל שרון: עם כינון הממשלה לא תמו המאמצים להרחבתה, צורפה גם סיעת יהדות התורה ועתה גם סיעת המרכז, ואני לא נואשתי מניסיונותי לצרף גם את המפד"ל ומפלגות אחרות.

יגאל ביבי: אין מקום אפילו בעמידה.

טלב אלסאנע: – – – אבטלה במדינה.

אריאל שרון: אני מניח, שאם נתאמץ מאוד, נמצא עוד כמה מקומות מתאימים ואף מכובדים.

אריאל שרון: סברתי אז, ואני סבור כך גם היום, כי יש משמעויות מדיניות, פוליטיות וחברתיות להשתתפות סיעות רבות ככל האפשר בקואליציה, וכפועל יוצא מכך גם בממשלה, וזאת על מנת להביא לייצוג המשקף זרמי חברה מגוונים בישראל, על מנת להגביר את הלכידות החברתית ועל מנת להיטיב ולעמוד באתגרים המורכבים העומדים בפני הממשלה.

אריאל שרון: חיזוק הממשלה לעת הזאת משדר שדר לאויבינו, המייחלים לפילוג בין יהודים, כי על אף קיום הבדלי השקפות בינינו, מתחזקת האחדות בתוכנו, וכך גם הנחישות של העם בישראל לעמוד ביחד מול המתקפה האלימה שנכפתה עלינו ולצאת ממנה כשידנו על העליונה.

אריאל שרון: אנחנו עומדים במערכה קשה שנכפתה עלינו על-ידי הרשות הפלסטינית שהקימה קואליציה של טרור נגדנו.

אריאל שרון: האחדות בינינו, אורך הנשימה, הנחישות והדבקות באדמת המולדת ההיסטורית של עם ישראל יביאונו לניצחון על אויבינו – –

טלב אלסאנע: – – –

אריאל שרון: – – ולהגעה לשלום המיוחל שכולנו רוצים בו.

מיקי לוי: תודה.

טלב אלסאנע: כבוד ראש הממשלה, אולי תגיד לנו איך נגיע לשלום הזה?

טלב אלסאנע: איך נגיע לשלום המיוחל?

נעמי בלומנטל: – – –

טלב אלסאנע: מה יש להם לעשות שם?

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, רק הכנסתי אותך.

טלב אלסאנע: – – –

מיקי לוי: גמרנו.

מיקי לוי: קראת קריאה, מספיק.

טלב אלסאנע: זו אמירה שחוקה.

טלב אלסאנע: לא עושים כלום בשביל זה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, יעלה ראש האופוזיציה יוסי שריד, ואחריו – ראשון הדוברים, אם יהיה פה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יוסף (טומי) לפיד: – – –

טלב אלסאנע: זה לא יעזור, זה לא יקדם אותך לשום מקום, לשום מטרה.

טלב אלסאנע: זה רק יזיק.

צבי הנדל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, מה אתה אומר?

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראש הממשלה, קודם כול אני מתחיל בנושא של הרחבת הממשלה ואחר כך נתקדם לעניינים אחרים.

יוסי שריד: ראש הממשלה, אתה יודע שלפעמים יש נאומים כל כך מוצלחים שהם נכנסים לפולקלור הכנסת – –

אריאל שרון: – – –

יוסי שריד: – – ואתה רוצה לשמוע את הנאומים האלה עוד הפעם ועוד הפעם, אף שהם כבר נשמעו וצוטטו לפחות פעם אחת על-ידי כאן בפתיחת מושב הכנסת לאחר בחירתך.

יוסי שריד: זה כמו שאתה אף פעם לא נלאה מלשמוע מערכונים של "הגשש החיוור".

יוסי שריד: אני שומע מערכון של "הגשש החיוור" בפעם העשירית ובפעם העשרים, ומה זה משעשע אותי.

יוסי שריד: אני צוחק כל פעם כאילו אני שומע זאת בפעם הראשונה.

צבי הנדל: בדיבורים אתה עולה על כולם.

יוסי שריד: יש בזה משהו.

צבי הנדל: רק בדיבורים.

יוסי שריד: ולך, אדוני ראש הממשלה, היה נאום כל כך מוצלח לפני כמה שנים, שמערכון של "הגשש החיוור" ממש מחוויר ליד הנאום הזה.

יוסי שריד: לכן אני לא יכול להתגבר ממש על היצר, יש לי איזה דחף שאינו בר-כיבוש להשמיע לך את הדברים האלה, שאני רואה שהם כבר משעשעים אותך, כי הם באמת מגוחכים.

יוסי שריד: האמת היא, שזה אחד הנאומים הטובים ביותר שנישאו בכנסת, הכי מצחיקים, הכי מגוחכים, אבל אחרי הצחוק בא גם הבכי.

יוסי שריד: אריאל שרון, ראש האופוזיציה, תפקיד חשוב: "רבותי, לא חשוב איזה מספר תביאו הנה.

יוסי שריד: המספר שנקבתם" – אמרת "נקבתם", נכון?

יוסי שריד: – "של 10 מיליוני שקלים, או המספר האמיתי שאנחנו יודעים לפחות מקיומו של משרד אחד שבוטל, בעת שבוטל, ועלותו היתה 20 מיליון שקלים, או ההערכות קודמות של האוצר" – שהיו יותר גבוהות, כמובן – "לגבי ההוצאות.

יוסי שריד: אני מניח שראש הממשלה איננו מצפה שאנשים שהוא צירף לממשלתו" – וזה ודאי גם חל עליך – "והוא הרבה לציין את מעלותיהם" – כפי שאתה עשית היום, מעלותיהם וסגולותיהם ותכונותיהם הטובות של שני חברינו, שאגב, לעניין זה אני יכול להצטרף – "ואת ניסיונם, ראש הממשלה לא מצפה שהם ישבו בחיבוק ידיים.

יוסי שריד: הרי הם צריכים גם כן לעשות משהו.

יוסי שריד: אבל אפילו אם זה יהיה רק התקציב הזעום והבלתי-נכון שהצגתם, רק אם זה יהיה, יש כאן בעיה, יש כאן סמל".

יוסי שריד: כאן בא משפט מאוד חשוב, שאני מאוד מעריך אותך על זה שאמרת אותו, כי אני מעריך מאוד משפטים מן הסוג הזה: "יש כאן בעיה מוסרית ממדרגה ראשונה, ולא חשוב מה גודל הסכום".

יוסי שריד: אבל זה קטע חיוור, זה שטויות.

יוסי שריד: "אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה" – אתה מוסיף ואומר – "על ממשלתך עוד ייכתב: קניית שלטון בכורסאות מעור של צבי.

יוסי שריד: השמאל אומר: בשביל השלום אנחנו מוכנים לכול.

יוסי שריד: אנחנו מוכנים לכל סבל פיזי ונפשי, אפילו להתכווץ מעט סביב שולחן הממשלה".

יוסי שריד: טוב, אתה בא בטענה קשה מאוד לממשלה הקודמת, שלמען השלום היא מוכנה עור של צבי, כורסאות.

יוסי שריד: למען מה אתה עושה את זה?

יוסי שריד: מילא אנחנו, לפי דבריך, ואני מניח שיש בזה גם משהו, עשינו את זה למען השלום.

יוסי שריד: למען מה אתה עושה את זה?

יוסי שריד: למען המלחמה?

יוסי שריד: או אולי בגלל שיקולים פוליטיים-מפלגתיים מובהקים, ואולי לא רק שיקולים מפלגתיים אלא תוך-מפלגתיים.

יוסי שריד: הרי אתה יודע שלשני האנשים האלה – שהם ידידים שלנו באופן אישי, ואני בוודאי מפרגן להם מכאן ועד להודעה חדשה – אתה הרי יודע שאין להם מה לעשות.

יוסי שריד: אין בהם חפץ, ואתה לא מתכוון לזה ברצינות.

יוסי שריד: השאלה היא למה הם מתכוונים.

יוסי שריד: גם זו שאלה.

יוסי שריד: אתה אומר שהממשלה הקודמת עשתה את זה למען השלום.

יוסי שריד: למען מה אתה עושה את זה, ריבונו של עולם?

יוסי שריד: מה המטרה הנאצלה?

צבי הנדל: אחדות העם, אתה יודע מה זה?

צבי הנדל: שמעת על אחדות העם?

צבי הנדל: אתה מכיר את המושג הזה?

יוסי שריד: לו היה לי קול כמו שלך, תאמין לי הייתי הולך ישר לאופרה.

יוסי שריד: לא הייתי מבזבז את זה כאן.

יוסי שריד: אני אומר שזאת לא היתה שעתה היפה של הממשלה הקודמת כאשר היא הרחיבה, אבל לפחות על הממשלה הקודמת אפשר לומר שזה היה אילוץ.

יוסי שריד: למה זה היה אילוץ?

יוסי שריד: כי לא היתה קואליציה.

יוסי שריד: לך יש הממשלה הכי גדולה בתולדות מדינת ישראל.

יוסי שריד: היא סובלת מהרבה מאוד דברים, ובין השאר היא סובלת מאלפנטיאזיס, זאת אומרת שזה ממש עניין של פילאות, ממדים של פיל.

יוסי שריד: פה אין צורך, אפילו כדי לתחזק קואליציה.

יוסי שריד: מה שהיה בממשלה הקודמת לפי דעתו של אהוד ברק כאילוץ, כהכרח, אצלך זה מותרות.

יוסי שריד: זאת אומרת, שאתה אוסף אותם ממש כביצים עזובות, שבתוך הסל יהיו גם דן מרידור וגם רוני מילוא, ולבי לבי לשני האנשים הטובים האלה שהתפתו לפיתוי הזה, לפיתוי הבלתי-מכובד הזה.

יוסי שריד: אבל זה עוד שום דבר.

צבי הנדל: עד כדי כך אתה מקנא בהם?

יוסי שריד: "אדוני ראש הממשלה, הקמת ממשלה מנופחת.

יוסי שריד: לאן אתה מוביל?

יוסי שריד: אני אומר את זה באמת בהערכה.

יוסי שריד: אני שואל: לאן אתה מוביל?

יוסי שריד: " זאת שאלה יפה.

יוסי שריד: אגב, אתה היית מתון בישיבה ההיא, כי לעומתך חברת הכנסת בלומנטל, שהיא סגנית שר, אני לא זוכר באיזה משרד – באיזה משרד את סגנית?

נעמי בלומנטל: תקרא בכתובים ותמצא את זה.

יוסי שריד: בעניין השרים אני מצליח להתאושש בימים האחרונים ואני כבר יודע פחות או יותר מי ממלא איזה תפקיד, בעניין סגני השרים אני עדיין ממש בור ועם הארץ.

יהושע מצא: הכול ב"דברי הכנסת".

יוסי שריד: סגנית השר אומרת שזאת קניית שלטון בכסף.

יוסי שריד: אני לא מרחיק לכת עד כדי כך.

יוסי שריד: אני אומר שזאת קניית שלטון בעבור שיקולים מפלגתיים מובהקים ובעבור טובות הנאה.

יוסי שריד: לא עד כדי כך, כסף.

יוסי שריד: אתה, כמובן, הזכרת מה אפשר לעשות בכסף הזה, שבוזבז על השרים המיותרים האלה, והם כנראה היו מיותרים גם הם, והזכרת את הקשישה השוכבת בפרוזדור בית-החולים, מה אפשר היה לעשות אתה.

יוסי שריד: אדוני ראש הממשלה, אתה יודע כמה קשישות שוכבות עכשיו במסדרונות של בתי-חולים, ולא רק בנהרייה?

יוסי שריד: אומנם, שר האוצר היה אתמול קצר רוח, בכלל יש לו פתיל קצר ובכל פעם שאומרים לו איזו הערה, זאת ממש פגיעה בקודש הקודשים.

יוסי שריד: מופיע מנהל בית-חולים, במרי לב וברתחת לב אומר: יש לנו בעיות, אולי מתים לנו כאן אנשים.

יוסי שריד: והוא נורא נפגע, שר האוצר.

יוסי שריד: הצעת פה שורה ארוכה מאוד של עניינים חברתיים שאפשר היה באמת לגאול אותם בעזרת הסכומים האלה.

יוסי שריד: אתמול שמעתי שיש בעיות באבטחת בתי-ספר.

יוסי שריד: אנחנו מאוד מאוד מודאגים כולנו מאבטחת בתי-הספר, ואני אומר לך שבסכומים האלה שאתה תבזבז עכשיו על דן מרידור ועל רוני מילוא אתה יכול לדאוג לאבטחת בתי-ספר מסוף הארץ ועד סופה.

יוסי שריד: וזה לא דבר קל וזה כבר לא "גשש חיוור".

יוסי שריד: זה דבר מאוד מאוד רציני.

יוסי שריד: וכך הלאה וכך הלאה, וכך הלאה וכך הלאה.

יוסי שריד: אם יש פה עוד איזה מכתם אני לא יכול לוותר עליו.

יוסי שריד: אתה מציע כאן כל מיני הצעות – עזרה לתלמידים בלימודים, בשכונות, בערי פיתוח, בחוגים.

יוסי שריד: נעזוב את זה.

יוסי שריד: אני מוכרח לומר, שכמו שיש נאומים שנכנסים לפולקלור, יש גם משפטים שנכנסים לפולקלור, ובתחילת כהונתך טבעת משפט באמת מיוחד במינו, שגם מוציא את כל הרוח מכל המפרשים לכאורה.

יוסי שריד: ואני אומר לעצמי, איך אני לא חשבתי בהזדמנויות שונות על משפט כזה.

יוסי שריד: אמרת – ופטרת את עצמך אחר כך מהרבה מאוד דברים: דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

יוסי שריד: לכאורה אי-אפשר לבוא בטענות.

יוסי שריד: אריאל שרון, במשך שנים, כנראה עשרות שנים, לא ראה דברים נכוחה, הגיע למקום שהוא הגיע, ראשות הממשלה, והוא מתחיל לראות דברים.

יוסי שריד: אני שואל בכל זאת, האם זה נכון לכל התחומים?

יוסי שריד: בכל התחומים לא ראית?

יוסי שריד: זאת אומרת – עיוור גמור במשך עשרות שנים?

יוסי שריד: בכל זאת, אתה אדם מבוגר.

יוסי שריד: לא ראית בעיות חברה, לא ראית בעיות כלכלה, עכשיו אתה רואה שזה הרבה יותר מסובך – אבטלה, אנשים ששוכבים במסדרונות בתי-החולים, ביטחון, שלום.

יוסי שריד: בכל זאת, 50 שנה כסומא בארובה?

יוסי שריד: לא ראית שום דבר?

נסים זאב: את השנאה העיוורת שלך אין לו.

יוסי שריד: אני אומר שבמקרה כזה בכל זאת מותר לאדם לשאול את עצמו, נניח זה אני, אם בכל זאת אישיות לא היתה מאחרוני האנשים, היית מה שהיית, קריירה צבאית מפוארת, היית שר בכיר בכל הממשלות כמעט, עד כדי כך נתקפת בעיוורון?

יוסי שריד: אם אדם נתקף בתפקידים הבכירים האלה בעיוורון בכל התחומים – ותיכף אני אסביר גם למה זה בכל התחומים – הוא בכל זאת מעלה עליו את החשד שאולי הוא לוקה בעיוורון גם עכשיו.

יוסי שריד: יש לי וידוי, וידוי מרעיש שכבר כמה זמן אני רוצה להתוודות.

יוסי שריד: אני, כפי שאתה יודע, לא בחרתי בך, אבל זה לא הווידוי, החלק השני הוא הווידוי.

יוסי שריד: אבל אמרתי לעצמי בזמן הבחירות, שהרי לא יכול להיות שאדם בא בלי שום תוכנית או בלי שום רעיון ובעצם המגירות שלו ריקות.

יוסי שריד: כאשר המגירות ריקות, פירושו של דבר שאין שום דבר במגירות, ואין גם שום דבר מוכן בראש.

יוסי שריד: אמרתי, בטח יש לו משהו, הרי לא יכול להיות שהכול רמייה: יש לי תוכנית לשלום, לביטחון, לאבטלה.

יוסי שריד: אמרתי שקשה לי לתאר מה זה יכול להיות.

יוסי שריד: בכל זאת, כולנו אנשים מנוסים במידה כזאת או אחרת, לא מאמינים ב"שפנים", משהו בכל זאת יש – ואין כלום.

יוסי שריד: איך אני יודע שאין כלום?

יוסי שריד: נכון שהממשלה הזאת פופולרית בסקרים, אבל היא כישלון חרוץ בכל התחומים, אדוני ראש הממשלה.

יוסי שריד: בתחום הביטחון היא כישלון.

צבי הנדל: מי הביא את זה עלינו?

צבי הנדל: אתה לא מתבייש?

יוסי שריד: תיכף אכנס לזה.

יוסי שריד: הרי ידעתי, אני מביא בחשבון את קריאות הביניים שלך מראש.

יוסי שריד: בתחום הביטחון, אתה יודע שאף פעם לא מניתי הרוגים, ואני לא נוטה לעשות את זה, אבל אם היינו מונים, אתה יודע שזה כישלון ביטחוני קולוסאלי.

יוסי שריד: כישלון מדיני – לית מאן דפליג.

יוסי שריד: זה מובן מאליו.

יוסי שריד: אמר חבר הכנסת גילאון היום, ולדעתי היה לו דיבור חשוב מאוד, וחבל שלא שמעת – הרי יש דברים שלא קשורים בערפאת.

יוסי שריד: הכי קל להאשים את ערפאת, ואנחנו מוכנים להצטרף בהזדמנויות שונות להאשמות האלה, אבל בעניין האבטלה אי-אפשר להאשים אותו, בעניין המשבר בבריאות אי-אפשר להאשים אותו.

יוסי שריד: הבעיה היא שזו ממשלה של הבל פה.

יוסי שריד: שמעת כאן את שר התשתיות.

יוסי שריד: זו אמירה של הבל פה.

יוסי שריד: אמרתי שלא יצא מכך שום דבר.

יוסי שריד: יש המון רפורמות, כידוע לך, במשרד החינוך, שתי רפורמות ביום, אני ספרתי – הכול הבל פה, אין לכך שום כיסוי תקציבי.

צבי הנדל: הם למדו ממך.

יוסי שריד: לכל היותר אפשר לנגן את ההמנון, זה לא עולה כסף.

יוסי שריד: אני לא יודע אם זה יהיה או לא יהיה.

יוסי שריד: הדבר האחרון שאני רוצה לדבר עליו, אדוני ראש הממשלה, זה עניין בית-ג'אלה.

יוסי שריד: במצעד האיוולת הזה, זו האיוולת שצועדת בראש.

יוסי שריד: מה שמדכא אותי באופן מיוחד בעניין זה הוא המסקנה, שבעצם יש לך מחשבה אחת שמובילה אותך משנות ה-50, מזמן פעולות התגמול, דרך מלחמת לבנון ו-40 הקילומטרים המפורסמים ועד עכשיו.

יוסי שריד: הרי תראה, אתה במלכודת.

יוסי שריד: לא רק שאתה במלכודת, אלא שאני בטוח שהפלסטינים ממש שבעי-רצון.

יוסי שריד: לפעמים אני רואה בעיני רוחי אפשרות, שאולי הפלסטינים אומרים: בוא שרון, בוא תיכנס לתוך המלכודת הזאת ותסתבך, וכבר הסתבכת.

ראובן ריבלין: המלכודת היא אוסלו.

צבי הנדל: קצת בושה.

יוסי שריד: עכשיו אנחנו לא מדברים על אוסלו.

יוסי שריד: נדבר על כך בפעם אחרת.

יוסי שריד: למה זו מלכודת?

יוסי שריד: כי על-פי הכלל המפורסם, כאשר מחליטים להיכנס לאיזה מקום, מוכרחים לדעת גם איך יוצאים משם.

צבי הנדל: איך אתה יוצא מאוסלו?

יוסי שריד: אם יורים מבית אחד, באותו רגע שתיכנס לא יירו מהבית הזה, יירו מבית אחר ותצטרך ללכת גם לבית האחר.

יוסי שריד: אם לא יירו מהבית האחר, יביאו מקלע שיירה לטווחים ארוכים יותר, וכבר הביאו מקלע כזה.

צבי הנדל: אותך מפציצים כל לילה?

יוסי שריד: התוצאה הראשונה של הפעולה שלך, דרך אגב, שמדברת בעד עצמה, היא שבלילה אחד נפגעו יותר דירות מאשר בכל הלילות האחרים.

יוסי שריד: זו התוצאה הראשונה של המבצע שלכם.

יוסי שריד: בינתיים זה הביא גם מרגמות, דבר שלא היה עד עכשיו.

יוסי שריד: זאת אומרת, זו התוצאה הראשונה.

צבי הנדל: בכל אשם אריק, לא אתה.

יוסי שריד: אם לא יורים מבית-ג'אלה, יירו מבית-סאחור.

יוסי שריד: אז תצטרך להיכנס לבית-סאחור.

מיכאל איתן: הכי טוב שיירו עלינו ולא נעשה כלום.

יוסי שריד: אם לא יירו מבית-סאחור, יירו משכם.

יוסי שריד: אם לא משכם, אז מקלקיליה.

מיכאל איתן: הכי טוב שיירו עלינו ולא נגיב.

מיכאל איתן: אם יירו ברובים, לא נעשה כלום, כי יכולים לירות עלינו במרגמות.

מיכאל איתן: הכי טוב לא לעשות כלום.

מיכאל איתן: לשבת, לתת להם לירות ולא להגיב.

מיקי לוי: מיכאל איתן.

מיכאל איתן: – – –

צבי הנדל: תוריד אותו כבר, מסית ומדיח באמצע מלחמה.

מיכאל איתן: לא להגיב, לא לעשות כלום, לתת להם לירות.

יוסי שריד: שמענו את זה כבר.

מיקי לוי: תודה רבה, מיכאל איתן.

יוסי שריד: לא הייתי קצין בצבא – –

צבי הנדל: מזל.

יוסי שריד: – – אבל האמן לי, הרי ברור לגמרי שאף אחד מאתנו לא מוכן לקבל אש על גילה.

יוסי שריד: זה הרי ברור לגמרי, וצריך לפעול.

יוסי שריד: זאת אני אומר בתשובה על הערתו של חבר הכנסת מיקי איתן.

יוסי שריד: אבל למה כל הגולמיות הזאת, למה כל הראוותנות הזאת?

יוסי שריד: הרי לא צריך מודיעין מורכב כדי לדעת שיורים מהבית הזה.

יוסי שריד: שתי חוליות קטנות לא יכולות לעשות את העבודה?

יוסי שריד: צריך להביא לשם את כל הצבא?

יוסי שריד: אתה יודע את מה זה מזכיר לי, זה מזכיר לי את 40 הקילומטר שלך בלבנון ואת תשע האוגדות שהכנסת לשם.

יוסי שריד: עודף כוח, עומס כוח, הפגנת כוח.

יוסי שריד: בסך הכול מדובר בכמה יורים בבית-ג'אלה, למה צריך את כל העניין הזה?

יוסי שריד: ולכל זה שמעון פרס ידידנו נותן את ידו.

יוסי שריד: אמש הייתי באיזה מקום.

יוסי שריד: נכנסתי לאוטו ושמעתי את החדשות מערוץ-2 בשעה 20:00.

יוסי שריד: מכיוון שנכנסתי באמצע ושמעתי את הדברים מהאמצע, שמעתי שהושגה הפסקת אש.

יוסי שריד: אמרתי לעצמי, קרה נס, הפסקת אש, זה לא דבר שנראה לי כניתן להשגה ברגע זה, ואז נאמר: הושגה הפסקת אש בין שרון, פואד ופרס.

יוסי שריד: גם זה שימח אותי, אני מוכרח לומר.

יוסי שריד: אלא מה, עכשיו כבר אין צורך שראש הממשלה בעצמו יפייס את שר החוץ שנדחק לקרן זווית ואין לו שום השפעה בממשלה, חותמו לא טבוע ורישומו לא ניכר.

מיקי לוי: יוסי, אני מבקש שתסיים.

יוסי שריד: אני כבר מסיים, אדוני.

מיקי לוי: אתה כבר מסיים, ודיברת למעלה מעשר דקות.

יוסי שריד: אלה דברים רציניים מאוד.

יוסי שריד: עכשיו מספיקה שיחת טלפון מפואד.

יוסי שריד: לאן שר החוץ הגיע?

יוסי שריד: עם טלפון מפואד שר החוץ מתרצה.

יוסי שריד: הבוקר קראתי ששר החוץ אומר, שהוא לא מוכן להיות עלה תאנה בממשלה.

יוסי שריד: אני חושב שזה גובל בשיגעון גדלות.

יוסי שריד: איזה עלה תאנה, הוא מזמן לא עלה תאנה.

יוסי שריד: עלה תאנה מכסה על ערווה.

יוסי שריד: שמעון פרס מכסה עכשיו על ערוות המדיניות של הממשלה?

יוסי שריד: הרי גם זה לא.

יוסי שריד: מה זה עלה תאנה?

יוסי שריד: עלה תאנה צריך להיות קודם כול עלה ושל תאנה, אבל זהו עלה שהתייבש, הצהיב והתפורר, והוא לא מכסה על שום ערווה.

יוסי שריד: בכל זאת הגיע הזמן אולי למחשבה שנייה ולשיקול דעת אחראי, ואולי צריך לקום ולעזוב.

יוסי שריד: והדבר הכי אחרון שאני רוצה להגיד הוא מלה לכנסת: הממשלה חולה על-פי כל אבחנה, ואני מבין בזה, אני לא רופא כידוע, אבל אני חולה, ובתור חולה אני מבין ברפואה.

יוסי שריד: הממשלה חולה מאוד.

יוסי שריד: ממשלה חולה מאוד לא יכולה להישאר בלי השגחה פרלמנטרית צמודה במשך כל כך הרבה חודשים.

יוסי שריד: זהו חיזיון ממש סוריאליסטי, חברי הכנסת, שהעולם כפי שהוא, בלשון המאמרים הישנים – עולם כמרקחה, והכנסת בפגרה.

יוסי שריד: הרי זה לא מתקבל על הדעת.

יוסי שריד: זהו מעשה של חוסר אחריות.

יוסי שריד: לפחות, אם זה תלוי בנו, אנחנו צריכים לגלות יותר אחריות.

יוסי שריד: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, חמש דקות.

אופיר פינס-פז: אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, נכון שאני מדבר כאן בשם סיעת מפלגת העבודה-מימד, אבל אני חושב שאני מדבר גם בשם סיעת המיעוט של חברי הכנסת שאינם שרים ואין סגני שרים בקואליציה, ואגב אנחנו מיעוט, למי שאיננו יודע.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר, אני מתייחס לצירוף סיעת המרכז לממשלה ברגשות מעורבים.

אופיר פינס-פז: מצד אחד, יש לי בהחלט יחס של הערכה וכבוד גם לדן, גם לרוני, גם לדוד מגן, גם לנחמה רונן וגם ליחיאל לסרי, ואפילו בחלק מהדברים גם קשר של דעות ותפיסות, אבל אני באמת חושב שההצטרפות הזאת היא הצטרפות מיותרת, הצטרפות לא מכובדת.

אופיר פינס-פז: אני אומר עכשיו את מה שאמרתי לפני כן.

אופיר פינס-פז: יש לי תחושה שסיעת המרכז איבדה את הבושה.

אופיר פינס-פז: פשוט איבדה את הבושה.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה בכאב, משום שמדובר באנשים שיש להם ניסיון, יש להם מה לומר, ואני מעריך את כישוריהם.

אופיר פינס-פז: זו הצטרפות מאולצת, שאין לה שום צורך אמיתי.

אופיר פינס-פז: הקואליציה מונה 75 חברי כנסת, אז היא תמנה 80.

אופיר פינס-פז: אבל הבעיה של הקואליציה היא שהיא לא מתפקדת, ולא כמה היא מונה.

אופיר פינס-פז: לקואליציה יש 75 איש והיא מפסידה הצבעות במליאה יום אחרי יום.

אופיר פינס-פז: לקואליציה יש 75 איש בכנסת, רוב מוחלט, והיא מתקשה מאוד להתמודד עם המצב הכלכלי-החברתי, אף שממשלת אחדות לאומית זה המתכון ליכולת התמודדות אמיתית, עניינית, לא סחטנית, עם מצבים כלכליים-חברתיים של משבר.

אופיר פינס-פז: זו הבעיה של הקואליציה, ולא הגודל שלה.

אופיר פינס-פז: היא רחבה, הבעיה היא שהיא לא עובדת בהרמוניה, אין לה מחויבות פנימית קולקטיבית.

אופיר פינס-פז: מבחינת סיעת המרכז, אני אומר לדן מרידור: דן, אתה יודע שבעיני אתה אדם שמוביל, אדם שאני מתרשם ממנו ומאוד מעריך את העמדה שלו בנושאים עקרוניים, בנושאים של שלטון החוק, של מינהל תקין, של דרך.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהמינוי שלך במשרד ראש הממשלה הוא מינוי לא ראוי.

אופיר פינס-פז: אני חושב שאתה יכול לתרום לממשלה כשר, יש לך הניסיון, יש לך היכולות, אבל זה מין מינוי מאולץ, בעייתי מאוד, מין יצור כלאיים של אחראי על שירותים ביטחוניים שכפופים לראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: אני יודע שזו אחריות מתאמת והם יישארו כפופים לראש הממשלה, אבל זה בעייתי מאוד.

אופיר פינס-פז: זה באמת בעייתי.

אופיר פינס-פז: אני מצטער על כך, כי לפעמים נוצרים מצבים, ואני יודע שאתה באופן עקבי בעד ממשלת אחדות לאומית; אז לא הצטרפת לממשלה, זה קורה, פנו לאחרים, יצרו ממשלה עם אחרים, לא נשארו תיקים, לא נשארו תפקידים.

אופיר פינס-פז: ליצור את הדברים האלה באופן מלאכותי, לפי דעתי זה לא נכון.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך את זה כחבר בקואליציה שלא רצה להצטרף לממשלה הזאת.

אופיר פינס-פז: אני הכרעתי עם עצמי שאני לא מצטרף לממשלה הזאת.

אופיר פינס-פז: ותאמין לי, לי היה יותר פיתוי מלך, כי אני מעולם לא הייתי שר.

אופיר פינס-פז: ולמרות זאת הכרעתי כך, משום שחשבתי שזה נכון מבחינתי, לא משנה כרגע מה השיקולים, השיקולים הם שיקולים אחרים לגמרי.

אופיר פינס-פז: לגבי ההסכם הקואליציוני, אני אומר לך, רובי ריבלין, ההסכם שלכם כבר חוזה כנראה פני עתיד, הוא מלא חזון בשני מובנים: האחד, כבר החלטתם מה יהיה אחרי שמפלגת העבודה תצא.

אופיר פינס-פז: החלטתם שכשיתפנו התיקים הבכירים – – –

ראובן ריבלין: חס וחלילה.

אופיר פינס-פז: אבל זה מה שהחלטתם.

ראובן ריבלין: על כל צרה שלא תבוא.

אופיר פינס-פז: אני יודע שחזון זה עניין חשוב, אבל אתם מראים לנו את הדלת החוצה.

מרדכי משעני: אתה מדבר כאילו אתה בחוץ.

ראובן ריבלין: – – –

אופיר פינס-פז: כן, מי שלוקח ראשון, ברור.

אופיר פינס-פז: גם הסעיף על ועדת החוץ והביטחון הוא כבר סעיף – והבנתי שיצא אחר כך מכתב הבהרה, שזה בכל זאת חצי שלנו.

אופיר פינס-פז: השארתם לנו, תודה.

אופיר פינס-פז: אנחנו נכנסנו לממשלת האחדות הזאת, אנחנו לא רוצים לפרק אותה, אנחנו רוצים שהיא תצליח מהרגע שנכנסנו אליה.

אופיר פינס-פז: אבל אני אומר לכם שיש כאן דפוס לא נכון.

אופיר פינס-פז: בשבועות האחרונים או שהפסיקו להתייעץ עם שרי מפלגת העבודה או שמתייעצים ומחליטים בניגוד לעמדתם.

אופיר פינס-פז: זה לא היה בתחילת הממשלה הזאת.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שהשר זאבי לא מתלונן על המצב החדש הזה, אבל בעיני זה מצב לא סביר.

אופיר פינס-פז: יושב-ראש הכנסת אמר אתמול כמה דברים בעניין הזה, אני חושב שדברים חשובים ונכונים.

אופיר פינס-פז: אני מציע שתיקחו את זה לתשומת לבכם אם אתם רוצים שהשותפות הזאת תימשך, כי לשאת באחריות הקולקטיבית ולתת גיבוי להחלטות שאנחנו מתנגדים להן – זה לא יימשך הרבה זמן.

אופיר פינס-פז: ידענו שאנחנו נכנסים לממשלה שבה אנחנו מיעוט, אבל יצרנו מנגנוני הידברות והסכמה כאלה שמאפשרים לנו, אף שאנחנו מיעוט, להשפיע על דרכה של הממשלה.

אופיר פינס-פז: מרגע שההשפעה הזאת תסתיים או תימחק, אני חושב שלא נוכל להמשיך לשרת תחת אותה ממשלה.

אופיר פינס-פז: תודה.

נחמה רונן: תודה רבה, חבר הכנסת פינס.

נחמה רונן: הדובר הבא הוא נציג הליכוד, אך מכיוון שלא הובהר מי מהליכוד רוצה לדבר, אני עוברת לחבר הכנסת דוד טל, שאינו נוכח.

נחמה רונן: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

נסים זאב: חבר הכנסת גאגולה ידבר במקום חבר הכנסת טל.

נחמה רונן: בבקשה, חבר הכנסת יצחק גאגולה.

יצחק גאגולה: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, אני מתייחס להצטרפות סיעת המרכז ברגשות מעורבים, כי מחד גיסא חשוב מאוד להרחיב את הממשלה, במיוחד בימים אלה, האחדות חשובה למען כולנו, למען ביטחוננו, למען עתידנו; אך מאידך גיסא, בימים של אבטלה, מצב ביטחוני קשה, ולצערי כיום אפילו ביטחון בתי-ספר וגני-ילדים הוא בעייתי, זו החלטה לא פשוטה.

יצחק גאגולה: אך ברכתי נתונה לכם, חברי הכנסת רוני מילוא ודן מרידור, וברכת הצלחה לכם, כל אחד בתפקידו שלו.

יצחק גאגולה: יהי רצון שעם ישראל יתברך במינוי הזה ובממשלה הזאת.

יצחק גאגולה: אני רוצה לענות ליוסי שריד על דבריו.

יצחק גאגולה: הוא דיבר כאן בקול רעש גדול על הממשלה, על המדיניות שלה, כאילו היא לא עושה שום דבר.

יצחק גאגולה: נכון, המצב הביטחוני קשה מאוד, ואין ספק שגם אני מצטרף לאלה שאומרים שצריך לעשות פעילויות הרבה יותר קשות נגד הרשות הפלסטינית ונגד כל המפגעים.

יצחק גאגולה: אני אומר את זה בפעם המי-יודע-כמה מעל במה זו.

יצחק גאגולה: אם אני הייתי מכה בהם, הייתי מכה בראש ובראשונה בתקשורת שלהם, בכל ההסתה הפרועה שהם מסיתים נגדנו.

יצחק גאגולה: הייתי מכה בכל המקומות שמהם יוצאים כל המרצחים האלה, וביתר שאת.

יצחק גאגולה: אבל להגיד שהממשלה הזאת היא כאילו עיזה עיוורת מספר שתיים – אני לא הייתי אומר את זה.

יצחק גאגולה: הייתי מאשים את הממשלה הקודמת, את השמאל, שהביא עלינו את האסון הנורא הזה של הסכם אוסלו.

יצחק גאגולה: אותם הייתי מאשים, אבל לא את הממשלה הזאת, שהיא צריכה לאכול את פרי הבאושים של הממשלות הקודמות.

יצחק גאגולה: אבל להגיד ליוסי שריד, שמצטדק כאילו הוא לא עשה שום דבר והכול בסדר, והם הצדיקים ואנחנו הלא-בסדר – בושה וחרפה.

יצחק גאגולה: לא רק בושה צריכה לכסות את פניך, יוסי, גם חרפה צריכה לכסות את פניך.

יצחק גאגולה: אתה האחרון שצריך לדבר.

יוסי שריד: גם וגם?

יוסי שריד: גם חרפה וגם בושה?

יצחק גאגולה: במקום לחזק בימים אלה את ידי ראש הממשלה ולייעץ מה לעשות, במקום זה לצאת נגד הממשלה ולתת לשונאים שלנו – ולא חסרים לנו כאלה, לא רק ברשות הפלסטינית אלא בכל רחבי העולם.

יצחק גאגולה: נכון שבימים אלה, במצב של אבטלה, במצב הקשה שאנחנו שרויים בו, קשה מאוד להוסיף שרים.

יצחק גאגולה: אבל, מצד שני, ממשלת אחדות היא צורך השעה וחובת השעה.

יצחק גאגולה: לא רק זה, לממשלה הזאת יש תפקיד; היא רק החלה את דרכה ויש לה עוד הרבה מה לתרום.

יצחק גאגולה: אני מקווה שבעזרת השם, הממשלה הזאת עוד תביא ברכה רבה לעם ישראל.

יצחק גאגולה: נכון שאנחנו נמצאים במצב או בתקופה שמחפשים הוקוס-פוקוסים לכל דבר – לפתור את בעיית האבטלה מהיום למחר, לפתור את המצב הביטחוני מהיום למחר.

יצחק גאגולה: אבל כשמסתכלים על הדברים בראייה יותר רחבה, אני חושב שאנחנו יכולים לסמוך על הממשלה ועל העומד בראשה.

יצחק גאגולה: צריך לחזק עם ידיו של ראש הממשלה ולהגביר את ההסברה בעולם כולו.

יצחק גאגולה: אני מקווה שבעזרת השם לא נקרא לממשלה הזאת ממשלת העיזה העיוורת, אלא ממשלה שתביא ברכה ושלום לעם ישראל.

יצחק גאגולה: תודה.

נחמה רונן: תודה רבה, חבר הכנסת גאגולה.

נחמה רונן: הדוברת הבאה, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

נחמה רונן: אחריה – חבר הכנסת צבי הנדל.

חוסניה ג'בארה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בזמן שיש כינוס ממשלה וראש הממשלה והשרים אוכלים את העוגיות שנמצאות על שולחן הממשלה, יש ילדים רעבים ללחם, שאין להם מה לאכול – תוצאה מהאבטלה הגואה במיוחד בקרב השכבות החלשות.

חוסניה ג'בארה: האנשים שנמצאים במצוקה סובלים יותר מהאבטלה.

חוסניה ג'בארה: האנשים שמדברים בצורה תיאורטית, גברתי היושבת-ראש, בכלל לא מרגישים את האנשים הרעבים ללחם.

חוסניה ג'בארה: במגזר הערבי בישראל חיים כמיליון ו-200,000 אנשים, 34% שסובלים ממצב של עוני וכ-21% חיים ברעב.

חוסניה ג'בארה: כ-800,000 בני-אדם חיים בישראל מתחת לקו העוני, מתוכם 350,000 ילדים, כאשר יותר מ-200,000, גברתי היושבת-ראש, משפחות שמוגדרות משפחות עניות.

חוסניה ג'בארה: שירותי הרווחה קורסים תחת הנטל.

חוסניה ג'בארה: מספר הנזקקים הולך וגדל ומשרד האוצר ממשיך לקצץ בתקציבי הסיוע ובתקנים של העובדים הסוציאליים.

חוסניה ג'בארה: במיוחד ביישובים הערביים, גברתי היושבת-ראש, מסתובבים ילדים קטנים זרוקים ברחובות, חשופים לפשע וסמים, נושרים מבתי-הספר משום שלהורים שלהם אין כסף לשלם אפילו בעבור רכישת מחברת או ספר.

חוסניה ג'בארה: אין מסגרות חברתיות, אין מת"נסים, אין מרכזים קהילתיים.

חוסניה ג'בארה: האלטרנטיבה היחידה בעבורם היא להיזרק לרחוב ולא למצוא שום מסגרת.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת, שהגיע הזמן שמדינת ישראל תחזיר לאנשים הרעבים, הרועדים מקור והמתוסכלים את הכבוד ואת התקווה, את הזכות לחיות בתנאים טובים יותר ללא בושה וללא השפלה.

חוסניה ג'בארה: קשה לאבא להסתכל בעיני הילד שלו בתחילת פתיחת שנת הלימודים כאשר אין לו כסף לרכוש בעבורו את הספרים ואת הילקוט ואת המחברות.

חוסניה ג'בארה: בעיית האבטלה במדינת ישראל, שרק הולכת וגואה, היא אחת הבעיות הקשות ביותר במדינת ישראל, על אחת כמה וכמה במגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: אני קוראת, אדוני היושב-ראש, מעל הבמה הזאת לשנות את הקריטריונים בקביעת אזורי פיתוח ועדיפות לאומית.

חוסניה ג'בארה: הקריטריון העיקרי צריך להיות על-פי המצב הסוציו-אקונומי שבו יישוב או עיר נמצאים ולא על סמך שייכות לאומית או על סמך שיקולים אידיאולוגיים גרידא.

חוסניה ג'בארה: בשנת 1995 הופקעו כ-7,000 דונם מהאדמות החקלאיות בערים ובכפרים הערביים במשולש ובגליל.

חוסניה ג'בארה: נוסף על כך יופקעו 18,000 דונם כתוצאה מסלילת כביש חוצה-ישראל, וזאת בהמשך להיסטוריה הרצופה הפקעות של עשרות אלפי דונמים.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, מה הממשלה הזאת עושה?

חוסניה ג'בארה: וכמו שהזכיר ואמר ידידי אילן גילאון, זה רק קשור בממשלה ובשרי הממשלה שהולכים ומתרבים ומספרם הגיע ל-28, כמעט פעם ראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: במקום תוספת משרות לשרים, אדוני היושב-ראש, אפשר לפתור הרבה בעיות ולהקים הרבה בתי-עסק שבעזרתם נוכל למצוא מקומות תעסוקה ומקומות עבודה למובטלים.

חוסניה ג'בארה: כל יום נסגרים מפעלים.

חוסניה ג'בארה: בכפר הדרוזי ירכא שבגליל נסגר מפעל שעובדות בו כ-200 נשים, שחלק גדול מהן הן המפרנסות היחידות והראשיות במשפחות שלהן.

חוסניה ג'בארה: לאן הנשים האלו ילכו?

חוסניה ג'בארה: המזל הרע שלהן שלא קיבלו השכלה ולא למדו.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, מדברים על שביתת לימודים בפתיחת שנת הלימודים הקרובה, מפני ש-400 מורים פוטרו.

חוסניה ג'בארה: איפה אלפי המורים המובטלים שאין להם מקומות תעסוקה במשרד החינוך?

חוסניה ג'בארה: לכן אני מבקשת מהממשלה שתשקול בכובד ראש את המצב הקשה שסובלות ממנו הרבה מאוד משפחות בישראל.

חוסניה ג'בארה: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו – חבר הכנסת יוסף לפיד.

צבי הנדל: אדוני היושב בראש, כבוד השר, חברי חברות וחברי הכנסת, בעיני ממשלת אחדות, או יותר נכון האחדות בעם היא הנושא המרכזי, אולי החשוב ביותר שאני יכול להעלות על דעתי בעת הזאת במדינה כמדינתנו.

צבי הנדל: לכן, אם שלב ראשון – להביא קצת לאחדות בעם וקצת קירוב לבבות מתחיל בדוגמה האישית של הפוליטיקאים, אולי ממשלת אחדות היא אחת מאבני היסוד, אז בעיני זה כבר מספיק וסיבה מספיק חשובה בשביל לצרף עוד מפלגות לממשלה, וגם אם לא בדיוק ברור לי לחלוטין בצד הביצועי מה יהיה תפקידם של שני השרים שנכנסים לממשלה.

צבי הנדל: בהקשר זה של האחדות הייתי שמח מאוד, כמובן, לראות גם את גשר בתוך הממשלה, גם את המפד"ל, עם כל הציניות שלנו, כי הבעיה המרכזית שלנו היא חוסר האחדות בעם, וחלק גדול מהבעיות הקשות שאנחנו נמצאים בהן, הבעיות הביטחוניות הקשות שדיבר עליהן יוסי שריד ראש האופוזיציה, שמהן נובעות רוב הבעיות הכלכליות היו נפתרות אם היינו קצת יותר מאוחדים.

צבי הנדל: לכן שאלת השאלות בעיני לגבי שני השרים האלה היא, איזו עמדה הם ינקטו בתוך הממשלה, שעדיין אף שהיא נקראת ממשלת אחדות היא אינה מאוחדת מספיק.

צבי הנדל: האם ילכו על-פי קולו של שמעון פרס, שר החוץ, או ילכו על-פי הקול של ראש הממשלה אריאל שרון, של רחבעם זאבי, או של ליברמן?

צבי הנדל: האם תהיה להם הגאווה היהודית-הלאומית המספיקה בשביל לעצור לרגע ולא לנסות למצוא חן בעיני כאלה שנמצא חן בעיניהם רק כשנהיה רמוסים, חלשים וחסרי תועלת, או שיהיו להם הכוחות המספיקים להצטרף ולומר, בדעה צלולה ובפה מלא, שהתהליך הזה שנכנסנו אליו, בטיפשותו האדירה ובחוסר אחריותו של השמאל הקיצוני בישראל, ובראשו שני ה"יוסי", יוסי שריד ויוסי ביילין, ביילין עוד יותר משריד, תחת המטרייה הפוליטית החזקה בתוך מפלגת העבודה של שמעון פרס שהוא היום שר החוץ, הובילו אותנו למין מהלך כזה שהיום מישהו שיש לו יושר לב מינימלי ומוכן להסתכל בראי ולהגיד את האמת לעצמו, כבר לא מסוגל לקרוא לתהליך ההרסני הזה של אוסלו תהליך שלום.

צבי הנדל: הנזק האדיר שגורם לנו דיבור מהסוג הזה – כי יש כוח לדיבור, וגם אם זלזלתי בכוח הדיבור של יוסי שריד, אני מודע היטב לכוח האדיר שיש לדיבור, אני רואה איזה הרס נגרם לנו באשמת כוח הדיבור הנהדר שיש ליוסי ביילין וליוסי שריד.

צבי הנדל: ואני רואה איזה נזק אדיר יש לנו היום בעולם.

צבי הנדל: כשאני מדבר עם כתב ב-CNN ואני שואל אותו: תאמר לי, למה אתם מתנהגים כך?

צבי הנדל: למה אתם חד-צדדיים וכו'?

צבי הנדל: הוא אומר לי: תגיד לי, על מה אתה מדבר?

צבי הנדל: כשאני אומר את מה שאנשים בממשלה שלך אומרים, או בכנסת שלך אומרים, זה נשמע שאני חד-צדדי?

צבי הנדל: כשפרס אומר את זה וביילין אומר את זה, זה בסדר?

צבי הנדל: כשביילין ופרס נפגשים ולוחצים יד עם ערפאת, נותנים לו לגיטימציה, ובוש בשארית יושרו הציבורי אומר:

צבי הנדל: לא אפגש אתו עד שיחוסל הטרור – ואני מבין את אריק שרון ואת ממשלת ישראל שלא מוכנה לשבת ליד שולחן המשא-ומתן כל עוד רוצחים יום-יום, שעה-שעה – אז יושב בתוך הממשלה יהודי כמו שמעון פרס ונותן לו לגיטימציה, מתחנן להיפגש אתו.

צבי הנדל: כתבתי מכתב לראש הממשלה, והאמינו לי, בדם לבי אני עושה את זה, ולא מפני שאני בר-פלוגתא פוליטי כזה או אחר שלו.

צבי הנדל: במקום שבו אני חי אני מרגיש את השלומיאליות ההרסנית שלנו, שמיתוספת אליה הטפיחה על השכם, המוסווית אבל היא קיימת, של פרס לערפאת, הטפיחה ההרסנית הזאת על השכם.

צבי הנדל: אני מבקש מראש הממשלה.

צבי הנדל: אני הבנתי שאתה רוצה ממשלת אחדות, ואני מבין ששמעון פרס היום מסמל את האחדות כי הוא עומד בראש מפלגת העבודה.

צבי הנדל: אבל בעוד ימים מספר יש בחירות פנימיות במפלגת העבודה.

צבי הנדל: אני מצפה ממי שייבחר – בשבילי שניהם עלא כיפאכ – שברגע שיהיה יושב-ראש אחר למפלגת העבודה, לפחות לא אותו אדם, שלא אני דיברתי על עומק חתרנותו הבלתי-נלאית, ישב בממשלה בתפקיד כזה.

צבי הנדל: הוא כבר לא ייצג את האחדות.

צבי הנדל: יהיה כבר סמל אחר שמייצג את האחדות.

צבי הנדל: אני קורא לך להוציא אותו מהממשלה.

צבי הנדל: זה גורם לנו נזק אדיר, אדם כזה חותר בצורה בלתי נלאית לתת כבוד לערפאת, לגיטימציה לערפאת, לצבוט את הלחיים שלו שיאדימו, שהוא יהיה סבא נחמד והוא ימשיך לירות ולהפגיז ולהפציץ.

צבי הנדל: לכן, שאלת השאלות שלי היא, איפה יעמדו שני השרים האלה, האם יהיה להם הכוח לעמוד מול אותו שמעון פרס ומה שהוא מייצג?

צבי הנדל: מול ה"יוסים" שנמצאים בחוץ, אחד לצערי בחוץ אבל בתוך הכנסת, השני ברוך השם גם מחוץ לכנסת, ופרס מנסה למצוא חן בעיניהם.

צבי הנדל: לכן, אני מברך על הצירוף, כי יש בזה סממן של אחדות.

צבי הנדל: אבל אני מאוד מאוד מקווה, שיעמוד להם הכוח ויובילו עם הממשלה הזאת מהלך מתבקש, מינימלי, שתחילתו וסופו פירוקה של הרשות הפלסטינית, פיזורה של הרשות הפלסטינית, להתחיל תהליך אמיתי שיוביל לשלום ולא להמשיך את המסלול ההרסני הזה, שהמייצג שלו הוא ערפאת והתומך שלו בתוך הממשלה הוא פרס.

צבי הנדל: זה ילך לתוניס וזה ילך לביתו, ובעזרת השם, בכוחות משותפים ומתוך אחדות נעשה ונצליח.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יוסף לפיד.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת דוד מגן.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, אנחנו מכירים מפלגות שהצטרפו לממשלה ואחר כך מתו.

יוסף (טומי) לפיד: ד"ש, למשל, צומת, הדרך השלישית.

יוסף (טומי) לפיד: המרכז היא המפלגה הראשונה בתולדות ישראל שקודם מתה ואחר כך הצטרפה לממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: עיני לא צרה בשרי המרכז החדשים, כי הוצע לי לא פעם להצטרף לממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: אני חושב שבשעה קשה זו אכן מפלגות ציוניות צריכות לתמוך במדיניות הביטחון של הממשלה, אבל אפשר לעשות את זה גם מהאופוזיציה, בלי להידחק לתוך הכיסאות האלה, שכבר אין להם מקום בכנסת, ולהישאר ישר עם עצמך בלי למכור את נשמתך ל"וולבו".

יוסף (טומי) לפיד: אני אומר זאת עם הערכה אישית רבה מאוד לשרים המצטרפים.

יוסף (טומי) לפיד: אני חושב שדן מרידור הוא איש מצוין ואני חושב שרוני מילוא הוא איש מצוין ואני חושב שדוד מגן הוא איש מצוין, וזו לא ביקורת אישית עליהם.

יוסף (טומי) לפיד: אני חושב שדן מרידור מילא תפקיד אדיר בתור יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, וכל מי שישב אתו בוועדה הזאת יודע להעריך זאת, ואני מאחל לדוד מגן שייכנס בהצלחה לנעליו של דן מרידור.

יוסף (טומי) לפיד: אבל, רבותי, צריך לזכור מה אמרה המפלגה הזאת לבוחרים שלה.

יוסף (טומי) לפיד: כ-150,000 איש הצביעו בעדה.

יוסף (טומי) לפיד: איפה כל ההבטחות שלה?

יוסף (טומי) לפיד: איפה ההבטחה שלה למאבק למען חוקה בישראל?

יוסף (טומי) לפיד: איפה ההבטחה שלה למאבק למען חילוניות של שלטון ליברלי בישראל?

יוסף (טומי) לפיד: לא נשאר מזה זכר, ואני חושב שחברי המפלגה עצמם והסיעה שלה כבר לא זוכרים מה הם הבטיחו לבוחרים, כי כל העסק התפורר להם בין האצבעות.

יוסף (טומי) לפיד: אני רוצה לנצל הזדמנות זו ולהסב את תשומת לבכם כיצד יכולים להשתטות לא רק פוליטיקאים, לא רק פובליציסטים, אלא גם אקדמאים מכובדים.

יוסף (טומי) לפיד: מכון שמכונה המכון הדמוקרטי ניהל מערכה אדירה, בחתימת עשרות פרופסורים, לשינוי שיטת הבחירות, בטענה שלפי שיטת הבחירות של שני פתקים אי-אפשר לקיים במדינת ישראל ממשלה גדולה ויציבה.

יוסף (טומי) לפיד: והרי לכם, יש לנו היום הממשלה הגדולה ביותר שהיתה בתולדות ישראל, ממשלה שהיא לכל הדעות יציבה ביותר, ועל סמך אילו בחירות היא מכהנת?

יוסף (טומי) לפיד: על סמך הבחירות של שני פתקים, על סמך השיטה שבוטלה בינתיים, שעל-פיה נבחר גם אריק שרון לראשות הממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: ואני קורא למכון הדמוקרטי ולכל הפרופסורים שחתמו על דברי ההבל, שיבואו ויודו בטעותם.

יוסף (טומי) לפיד: זה מה שהיושר האינטלקטואלי דורש מהם.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, אנחנו נמצאים באחת התקופות הקשות של המדינה.

יוסף (טומי) לפיד: התקופה היא קשה ביותר לא מפני שאי-אפשר לעמוד במבחנים של השעה אפילו כשיורים בגילה.

יוסף (טומי) לפיד: התקופה היא קשה כל כך מפני שלא רואים את המוצא, מפני שכאשר יוסי שריד מטיף להתפייסות עם הפלסטינים גם הוא יודע שאין לנו פרטנר לשיחות, ומפני שכאשר צבי הנדל אומר שצריך לגרש את ערפאת לתוניס גם הוא יודע שגירושו של ערפאת לתוניס לא יפתור שום בעיה.

יוסף (טומי) לפיד: לפוליטיקאים קשה מאוד להודות בכך שאין להם תשובה, לא מהשמאל ולא מהימין, וקשה להם מאוד לא להתחשב בדרישת הציבור להציע פתרונות, כי עוד לא נמצא פוליטיקאי שיתייצב על במה זו ויגיד: רבותי, צר לי, אין לי פתרון.

יוסף (טומי) לפיד: האמת המרה היא, שכרגע המצב הזה אינו מאפשר פתרון גדול, פתרון תשובתי.

יוסף (טומי) לפיד: כל מה שאפשר לעשות זה לתת פתרונות מיידיים קטנטנים לבעיות המיידיות של היום-יום, והן רוויות דם.

יוסף (טומי) לפיד: אז אנחנו עוברים תקופה קשה, ובתקופה קשה כזאת אני תומך בכך שממשלת ישראל תוכל לתפקד כמי שנאבקת על ביטחונה של המדינה, ומפלגת שינוי תתמוך ביושר בממשלה הזאת בכל הנוגע לפתרונות הביטחוניים ותתנגד לממשלה הזאת כל אימת שהיא תמכור את נשמתה לסחטנות החרדים על חשבונו של הציבור החילוני.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה לך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

מיקי לוי: אחריה – חבר הכנסת דוד מגן.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק רשות הנמלים והרכבות (תיקון מס' 11), התשס"א–2001; הצעת חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 12), התשס"א–2001.

ר' קפלן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד מגן, בבקשה.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, מה לה לכנסת הזאת – הכנסת החמש-עשרה – כי תלין על המספר המופרז של חברי הממשלה וסגני השרים?

דוד מגן: אני רוצה להזכיר לכנסת, כי בראשית ימיה, הכנסת הזאת, עת כוננה ממשלה – ממשלה אחרת בראשותו של מר אהוד ברק – באה הכנסת ובהינף רגל גסה מוטטה את הסכר שקבע את אחד העיקרים בחוק-יסוד: הממשלה האומר כי המספר המקסימלי של חברי הממשלה הוא 18.

דוד מגן: אמרו אז שהיו אילוצים כלשהם להרחיב את הממשלה, אבל רוב חברי הכנסת אשר הצביעו בעד ביטולו של הסייג הזה ידעו שהם פורצים סכר שאחריו יבוא השיטפון.

דוד מגן: ואותם חברי כנסת, חלקם עלו כאן היום ומתחו ביקורת על גודלה של הממשלה.

דוד מגן: אני נמנה עם אותם חברי כנסת אשר מבקרים בחריפות את המספר הגדול של חברי הממשלה; לא רק זאת – של הממשלה כפי שמופיע בספר החוקים.

דוד מגן: – ואני רוצה להציב אתגר בפני כולנו, לתקן את חוק-יסוד: הממשלה, החוק החדש, ולחזור ולקבוע – הפעם עם עיבוד לקחים, אדוני היושב-ראש – כי המספר המקסימלי של חברי הממשלה יהיה 18 ולא יהיה אפשר לשנות את הסעיף הזה אלא ברוב של שני-שלישים מחברי הכנסת.

דוד מגן: אם נקבע גם את השריון הזה – ויש לנו זמן להערכתי, עוד שנתיים-ורבע בעזרת השם – נוכל למנוע את המספרים הגדולים בממשלה שתקום בכנסת השש-עשרה.

דוד מגן: אבל היום, נוכח המצב שבו אנחנו שרויים מבחינה ביטחונית, מדינית, כלכלית וחברתית, כאשר ראש הממשלה מצא לנכון לענות על בקשה העולה מן העם ולקדש את ערך האחדות הלאומית והוא יוזם ומנסה בכל כוחו לצרף עוד ועוד גורמים פוליטיים, סיעות בכנסת, לממשלת האחדות הלאומית, אנחנו צריכים לסייע בידיו.

דוד מגן: ואמר כאן ראש הממשלה – לצד הצירוף היום של שני שרים לממשלה, הוא קורא למפד"ל ולמפלגות אחרות להצטרף לממשלה, וגם אם אינני גורם ממשלתי היום, אני כחבר כנסת פונה לסיעות אלה לחזק את הממשלה ולהצטרף אליה.

דוד מגן: הביקורת היום לא צריכה להיות על המספרים – כבר דנו בעניין הזה – אלא על מי מצטרפים לממשלה, ופה ראוי יושב-ראש האופוזיציה יוסי שריד למחמאה, הוא ידוע ביושרו.

דוד מגן: אינני יודע, חברי הכנסת, אם שמתם לב – דבריו היו בחזקת נאום אופוזיציוני חריף, אפשר להודות ביושר, עשוי כמלאכת מחשבת, אבל הוא גם הוסיף ואמר, ואת זאת אני רוצה להדגיש – הוא הוסיף ואמר שהוא מסכים עם דבריו של ראש הממשלה אריאל שרון לגבי מעלותיהם וסגולותיהם של המצטרפים היום לממשלה, דן מרידור ורוני מילוא.

דוד מגן: והיום אנחנו בהצבעתנו בעזרת השם נוסיף לממד האיוך, הטיוב, ההשבחה של הממשלה.

דוד מגן: דן מרידור, בהיותו חבר הקבינט הביטחוני, בהיותו חבר המטבחון, דהיינו בפורום של ארבעה, יתרום את תרומתו האיכותית המיוחדת בכל מה שקשור לניהול ענייני הביטחון והחוץ.

דוד מגן: רוני מילוא, בתפקיד רב האתגרים במשרד לשיתוף פעולה אזורי, בוודאי יתרום תרומה משמעותית.

דוד מגן: לי היה הכבוד, אדוני היושב-ראש, לכהן בממשלה הכ"ד, ואני יכול להעיד מקרוב על כושר פעולותיהם של אריאל שרון – היום ראש ממשלה, אז שר הבינוי והשיכון – של השר דן מרידור – היום חבר המטבחון, הקבינט, שר בממשלה, אז היה שר המשפטים – ושל רוני מילוא – היום השר לשיתוף פעולה אזורי, אז לא קראו לזה ביטחון פנים אלא אז היה שר המשטרה.

דוד מגן: ובאותה תקופה של הממשלה הכ"ד – אני רוצה להזכיר – היו לנו מספיק אתגרים גדולים מאוד של קליטת עלייה גדולה בהיקף של 300,000 עולים.

דוד מגן: עברנו תקופה קשה במלחמת המפרץ, ולא לחינם הזכיר ראש הממשלה את התרומה שאנחנו יודעים שייתנו השרים הללו בהצטרפם לממשלה.

דוד מגן: צריך לזכור, כי אנחנו מצויים היום במלחמה ובמאבק על עצם קיומנו בארץ-ישראל כמדינה יהודית, דמוקרטית ועצמאית, ולהודות – המלחמה היא קשה כאשר היא מתנהלת מול ארגוני טרור אשר חלקם להלכה מסודרים, אבל אנחנו יודעים שמבחינתם לית דין ולית דיין.

דוד מגן: וכמדינה נאורה שצריכה לשמור על טוהר הנשק, כמדינה נאורה שצריכה לשמור על המסגרות הדמוקרטיות, המאבק הוא קשה.

דוד מגן: הנשק שלנו במאבק נגד הטרור – לא יפה להשתמש במלים אבל אין אחרות, גם אם הן נשמעות נשגבות – זה חוסן רוחני.

דוד מגן: והעם רוצה לראות את הממשלה חזקה, וחוזקה של הממשלה נמדד קודם כול באחדות שהיא מקרינה, ואחדות אפשר לעשות על-ידי צירוף כל הכוחות הפוליטיים האפשריים לאותה ממשלה, כדי שכל אחד בתחומו, לפי כישוריו, לפי סגולותיו, לפי ניסיונו, יוכל לתרום את חלקו בממשלה המנווטת ספינה בים סוער.

דוד מגן: אני מאמין ובטוח, שההרכב החדש של הממשלה, בתוספת המשובחת של דן מרידור ורוני מילוא, ייתן בהחלט את אותותיו בהישגים בכל התחומים.

דוד מגן: אנחנו ניצבים היום מול אתגרים גדולים.

דוד מגן: בקרוב מאוד יגיע לכאן שר האוצר עם הצעת התקציב, כשאנחנו שומעים את הזעקות העולות מבתי-החולים, אנחנו רואים משפחות אשר פשוט נאבקות יום-יום כדי להביא פת לחם הביתה.

דוד מגן: אנחנו רואים משברים חברתיים, רואים קשיים במערכת החינוך, וכל זה כשאנחנו מצויים למעשה במאבק נגד ארגוני טרור אשר מנסים לפגוע בנו יום-יום ולילה-לילה.

דוד מגן: המצב קשה, האתגרים גדולים.

דוד מגן: התגבורת בדמותם של דן מרידור ושל רוני מילוא לממשלה בוודאי תסייע לממשלה.

דוד מגן: והלקחים המבניים הקונסטיטוציוניים לגבי מה יהיה בממשלות הבאות בעתיד הם בידי הכנסת, ואם הכנסת רוצה לקבוע סייגים, חומות וסכרים לגבי מבנה הממשלה ותפקודה, היא מוזמנת לעשות זאת.

דוד מגן: יש זמן מספיק ליזום את החוק וגם לאשרו כך שחוק-יסוד: הממשלה החדש לקראת הבחירות לכנסת השש-עשרה יהיה חוק מתוקן ומושלם ויבטיח ממשלה קונסטרוקטיבית, ממשלה קומפקטית, שתוכל לעמוד באתגרים.

דוד מגן: הביקורות שנשמעו היום על גודלה של הממשלה אינן מוצדקות, אינן נכונות, בוודאי לא נאמרו בזמן הנכון, במיוחד על רקע הערך האיכותי במשקל הסגולי של המצטרפים היום לממשלה.

דוד מגן: אני קורא לחברי הכנסת לאשר את הודעת ראש הממשלה ולאשר את צירוף השרים בברכה, כפי שנשמע היום על-ידי כל הדוברים.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת מגן, ונאחל לו הצלחה בתפקיד החדש.

רחמים מלול: חבר הכנסת יגאל ביבי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

מרינה סולודקין: אני – – –

רחמים מלול: החלפתם?

מרינה סולודקין: אני במקום ריגר – ישראל בעלייה.

רחמים מלול: בסדר.

רחמים מלול: בבקשה.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו נמצאים בימים נוראים, תרתי משמע.

יגאל ביבי: אנחנו נמצאים בימים נוראים של חודש הרחמים והסליחות, והאמת היא שאנחנו צריכים הרבה רחמי שמים בימים אלה.

יגאל ביבי: בחודש הזה כל יחיד ויחיד עושה תשובה, מבקש סליחה, ואני חושב שלא רק היחיד צריך לבקש תשובה, סליחה ומחילה, אלא גם הכלל, גם הממשלה, גם המנהיגים, גם ראש הממשלה.

יגאל ביבי: לפני כשעתיים, שוב מרגמות על גילה.

יגאל ביבי: לפני שעות אחדות שוב רצחו תושב מדינת ישראל, תושב אשדוד, נהג משאית, שנסע בכבישי ארץ-ישראל.

יגאל ביבי: יום-יום אנחנו מלווים את מתינו.

יגאל ביבי: השבת, כשקראתי את פרשת השבוע, ראיתי את ההבדל ברגישות לחיי אדם שהיתה אז, וכיצד חז"ל מלמדים אותנו על רגישות לחיי אדם, לעומת היום.

יגאל ביבי: נמצא מת בשדה, אדם יהודי נרצח, לא מקימים ועדת חקירה של סתם אנשים; הסנהדרין, הממשלה, ההנהגה הגדולה הרוחנית צריכה לבוא למקום לבקש סליחה – כפר לעמך ישראל, ידינו לא שפכו את הדם הזה.

יגאל ביבי: לא דאגנו לביטחון, לליווי, לא דאגנו לאדם הזה, לכן הוא נרצח.

יגאל ביבי: איזה זעזוע על אדם שנהרג.

יגאל ביבי: יום-יום נהרגים אזרחים, ואנחנו לא מזדעזעים?

יגאל ביבי: ראש הממשלה עסוק בהרחבת הממשלה, בפוליטיקה.

יגאל ביבי: אני מתפלא מאוד.

יגאל ביבי: כל השנים, ואני הרבה שנים בפוליטיקה, היו אומרים: קואליציה צרה, ממשלה רחבה.

יגאל ביבי: אבל אף פעם לא שמעתי על קואליציה רחבה, ממשלה רחבה.

יגאל ביבי: זה החידוש הראשון במשך 50 שנה.

יגאל ביבי: בדרך כלל, כשהיו רוצים לעשות קואליציה צרה של 61, 62, היו צריכים לשלם המון – שרים, סגנים – אז היתה ממשלה רחבה.

יגאל ביבי: אבל אין שום הצדקה שהממשלה הזאת תהיה רחבה.

יגאל ביבי: מה היה קורה אם לליכוד היו ארבעה שרים?

יגאל ביבי: מה היה קורה אם מפלגת העבודה לא היתה מקבלת תשעה שרים, אלא רק ארבעה או חמישה?

יגאל ביבי: ומה היה קורה אם מפלגת המרכז או המפד"ל היו מקבלות רק שר אחד?

יגאל ביבי: מה היה קורה?

יגאל ביבי: האם לא היתה ממשלה רחבה?

יגאל ביבי: היתה ממשלה רחבה.

יגאל ביבי: בתקופה כזאת לעשות ממשלה כל כך מסורבלת, שלא לצורך, זו קטסטרופה.

יגאל ביבי: אני מתחיל לחשוש, אדוני היושב-ראש, שאם בבחירה ישירה, כשראש ממשלה לא פוחד שידיחו אותו, זה המצב, מה יהיה בשיטה החדשה, כשראש ממשלה באמת צריך שריונים; אז לא יהיו 41, יכול להיות שיישארו פה 41 חברי כנסת, ויהיו לנו פה 80 שרים וסגני שרים, או 61 לפחות, כדי להבטיח את שלטונו.

יגאל ביבי: כאדם שמצוי הרבה שנים בפוליטיקה הישראלית ומכיר את השטיקים ואת התרגילים, אני רוצה לומר את האמת: לא רציתי את אריק שרון כראש ממשלה.

יגאל ביבי: עשיתי הכול כדי שהוא לא יהיה ראש ממשלה.

יגאל ביבי: ניסיתי לחפש מועמד אחר, כי ידעתי שלא הוא ולא ברק מתאימים, ולא הצלחתי, והוא הטעה אותנו והוא הבטיח הבטחות והוא אמר שהוא יהיה בסדר, והוא לא קיים.

יגאל ביבי: אני מצטער, והיום, בחודש הרחמים והסליחות, אני מבקש סליחה מעם ישראל על שלא התאמצתי יותר ויותר שיהיה מועמד אחר, רציני, לראש ממשלה.

יגאל ביבי: אני מאוד מצטער לומר, כמי שמבין בפוליטיקה, שיש לראש הממשלה מחשבה אחת, לפי הממשלה שהוא מרכיב, לפי הקואליציה שהוא עושה, והיא הישרדות.

יגאל ביבי: הוא רוצה לשרוד עכשיו, והוא מתכנן את הבחירות הבאות.

יגאל ביבי: אני לא רוצה להלאות כאן את חברי הכנסת, אבל אתה רואה שכל השיקולים שלו בהרכבת הממשלה, בקואליציה, הם הישרדות לבחירות הבאות.

יגאל ביבי: הוא קונה את האנשים שבליכוד, את מי שהוא צריך, את מי שהוא חושב שיש לו שימוש בו, מפלגות שיהיה לו שימוש בהן בעתיד, מפלגות שהוא צריך להעמיד אותן – הכול שיקולים אישיים, ולא לטובת עם ישראל.

יגאל ביבי: אני פשוט מזועזע שבימים אלה, כשהמדינה נמצאת בימים קשים מאוד, השיקולים הם שיקולים זרים, השיקולים הם לא אמיתיים.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר בשם המפד"ל: אנחנו לא רואים שהממשלה הזאת באמת דואגת לעם ישראל, מטפלת בבעיות האמיתיות של עם ישראל, שולטת, לא מתנהגת כמו הליכוד שפוחד לשלוט.

יגאל ביבי: הליכוד זה מפלגה שפוחדת לשלוט.

יגאל ביבי: לא שמעתי את אהוד ברק או את רבין, שנבחרו והקימו ממשלה צרה, שפחדו לשלוט.

יגאל ביבי: הם שולטים.

יגאל ביבי: הליכוד זו מפלגה שפוחדת לשלוט.

יגאל ביבי: פוחדת.

יגאל ביבי: עם ישראל בחר ועשה מיקח טעות.

יגאל ביבי: הוא אומנם בחר את שרון פורמלית, אבל מי ששולט בכל התחומים בממשלה הזאת זה השמאל, והוא קיבל תגבורת גם בהרכב החדש.

יגאל ביבי: אדוני היושב-ראש, איפה נשמע שכשיש רוב כזה גדול לימין שר החוץ, שר הביטחון, השרים החשובים, ועדת חוקה, מינוי שופטים בידי השמאל?

יגאל ביבי: אם היינו אומרים לבוחרים שלנו: נבחר את אריק שרון, ולשופטת בית-המשפט העליון תיבחר פרוקצ'יה – האם מישהו היה מצביע שרון?

יגאל ביבי: אם היינו אומרים לאזרחים שלנו שהביטחון יהיה כזה שפגזי מרגמות ייפלו על גילה בתקופת שרון – האם שרון היה נבחר?

יגאל ביבי: היה כאן מיקח טעות.

יגאל ביבי: אחדות זה דבר טוב, אחדות זה דבר חשוב, אבל לא אחדות מדומה, צביעות, חוסר אמת, חוסר כנות.

יגאל ביבי: זה לא יימשך הרבה זמן.

יגאל ביבי: אני צריך לאחל בימים אלה דברים טובים לעם ישראל ולממשלה, וזו ממשלה שלי, אבל אני מאחל לעם ישראל שתהיה לו ממשלה טובה יותר.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת יגאל ביבי.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש טעם לפגם בכך שכאשר הכנסת מתכנסת בפגרה בתקופה הזאת, במקום לעסוק בבעיות הקשות שכל אזרח במדינת ישראל עסוק בהן היום, במה שקורה כל יום, כל יום, לצערנו, היא עוסקת במינוי שרים.

משה גפני: יש בזה מידה רבה של טעם לפגם.

משה גפני: לעיתוי יש משמעות.

משה גפני: כשהכנסת מתכנסת בפגרה, היה צריך לדון בעניין הזה, הממשלה היתה צריכה להביא את הנושא הזה לדיון, אבל זה מה שקיים, ועל זה אנחנו דנים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, שמעתי את נאומו של יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יוסי שריד ונהניתי מאוד.

משה גפני: נהניתי משתי סיבות.

משה גפני: סיבה אחת, הנאום היה נאום מאוד יפה, מאוד יפה.

משה גפני: היתה בו תיאטרליות מאוד מעניינת – איך שהוא נכנס לרכב ושמע את החדשות בערוץ השני, שהושגה הפסקת אש בין שמעון פרס לאריאל שרון.

משה גפני: מאוד יפה.

משה גפני: מאוד נהניתי מהנאום.

משה גפני: נהניתי מדבר נוסף, רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, נהניתי מהעובדה שהתפקיד של יוסי שריד זה לדבר ולא לעשות.

משה גפני: העובדה שהוא באופוזיציה, ותפקידו לדבר ולא לעשות, מאוד נהניתי מזה.

משה גפני: אני נגד הרחבת הממשלה.

משה גפני: אני יושב בקואליציה ואהיה חייב לתמוך בזה, אבל אני חושב שממשלה צריכה להיות קטנה ולא גדולה.

משה גפני: אין בזה גם תועלת, זה בזבוז כסף, זה לריק, אין בזה שום דבר מעשי, אבל יש אילוצים וכל מה שנלווה לזה.

משה גפני: אנחנו נמצאים באותה כנסת, לא כנסת אחרת, והטיף לנו חבר הכנסת יוסי שריד, בעיקר לחברי הכנסת החרדים, ואגב, גם חבר הכנסת דן מרידור שעוד מעט יהיה שר ואני מאחל לו הצלחה, שלא משנים חוקי-יסוד.

משה גפני: בעקבות פסיקות בג"ץ ששינו מהותית את כוונת המחוקק ביקשנו לשנות חוקי-יסוד כי בכל אופן הם נעשו בידי בשר ודם, יש שינוי בעיתוי, יש שינוי בנסיבות, יש שינוי במצב ואמרו לנו: אתם החרדים לא מבינים שלא משנים חוקי-יסוד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני זוכר שראש הממשלה יצחק רבין המנוח הביא לכאן תיקון לחוק-יסוד: חופש העיסוק, חוק הבשר, חוק החזיר, ייבוא בשר טרף.

משה גפני: יוסי שריד וסיעתו תקפו את ראש הממשלה, ובעיקר אותנו, איך מתקנים חוק-יסוד.

משה גפני: לתומי חשבתי שהם באמת אנשים רציניים והם מתכוונים לדברים בכנות כי יוסי שריד הוא אדם רציני.

משה גפני: אומרים שלא משנים חוק-יסוד; אני לא למדתי באוניברסיטה, בסך הכול למדתי בישיבה, מנין אני יכול לדעת, הרי אני לא משכיל כמו יוסי שריד, ואם יוסי שריד אומר שלא משנים חוקי-יסוד, אז אולי באמת זה כך.

משה גפני: מאז ממשלת רבין אני מתהלך כל הזמן בהרגשה שאולי עשיתי משהו לא נכון.

משה גפני: לייבא בשר טרף למדינת היהודים זה דבר חמור, אבל לתקן חוקי-יסוד זה אולי דבר יותר חמור.

משה גפני: מתחילה הכנסת הנוכחית.

משה גפני: לצערנו היינו עדיין בקואליציה, שום דבר אידיאולוגי לא עומד על הפרק, לא מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי, כמדינה יהודית, לא שום אידיאולוגיה שעומדת על סדר-היום, אלא רק העניין שמרצ צריכה לקבל שלושה שרים.

משה גפני: זהו.

משה גפני: הרי אם מרצ היתה באה ואומרת שלא משנים חוקי-יסוד ולא מבזבזים כסף, היו מוותרים, היו לה רק שני שרים, המדד היה יורד, וחוק-היסוד של הבחירה הישירה, שלשמחתי עבר מן העולם, ולא היו מגיעים במחי יד ללא דיון עם משפטנים לדון בעניין.

משה גפני: בא יוסי שריד ומבטל את זה בשנייה אחת.

משה גפני: למה?

משה גפני: כי מרצ צריכה שלושה שרים.

משה גפני: מאז אני מבולבל לגמרי.

משה גפני: האם מרצ היא מפלגה רצינית?

משה גפני: האם כאשר זה מגיע לנושא של הערכים היהודיים של מדינת ישראל, עם פסיקות בג"צ נגד זה, אז שולפים את חוקי-היסוד ואומרים לנו: אתם לא מבינים.

משה גפני: או שהם פשוט חבורת צבועים שכנראה מי שלמד בישיבה מבין יותר מהם שחוק-יסוד משנים אותו כאשר מדובר על ערכים ועל אידיאולוגיה אבל לא משנים אותו כאשר מדובר על כיסאות.

משה גפני: איך הוא אמר את זה יפה?

משה גפני: כיסאות עשויים מעור צבי, אז משנים חוקי-יסוד במחי יד.

משה גפני: עכשיו אני כבר לא מאמין להם לכלום.

משה גפני: אני חוזר ואומר שמאוד נהניתי, נאום עשוי מלאכת מחשבת של יושב-ראש האופוזיציה, וברוך השם שהוא לא שר החינוך.

משה גפני: אם מישהו זוכר, בהיותו שר החינוך טענתי בדיונים: איך יכול להיות שאתה נותן הוראה שבדימונה ובאופקים ילדים חרדים לא יקבלו מה שמקבלים ילדים אחרים?

משה גפני: את האי-שוויון ואת האפליה שהוא יצר הוא הסביר כאן לכנסת אידיאולוגית.

משה גפני: אני לא מאמין להם עוד לשום דבר.

משה גפני: גם חבר הכנסת דן מרידור, שאני לא יכול להאשים אותו באפליה, אני יכול להאשים אותו בתמימות, בנאיביות שאין כדוגמתה כלפי חוקי-יסוד וכלפי החלטות של בית-המשפט העליון, עם כל הכבוד.

משה גפני: אנחנו הצענו, שאם משנים חוק-יסוד, יגבילו את זה ל-22 או ל-24 שרים, או לכמה שהיה צריך אז.

משה גפני: אבל לא, בא ברק, ראש הממשלה – היה אחד כזה – ואמר: מבטלים את הכול, אין הגבלה.

משה גפני: הוא פשוט סלל את הדרך לאריק שרון שיוכל לשים כמה שרים שהוא רוצה, ואם המפד"ל תיכנס היא תקבל עוד שני שרים.

משה גפני: בסיעת יהדות התורה אותו מספר חברים כמו בסיעת המרכז – אין לנו אף שר.

משה גפני: לי אין בעיה, כי אני באמת נאה דורש ונאה מקיים.

משה גפני: לפחות אני לא מבזבז כסף כמותם; אני בסך הכול יושב-ראש ועדת הפנים, אין תקציב מיוחד לעניין, האזרח משלם המסים לא מתקצב אותי בעניין הזה.

משה גפני: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מסיים ומזהיר גם אותך, מכיוון שאתה יושב-ראש הישיבה.

רחמים מלול: אתה מזהיר אותי מלהצטרף לממשלה?

משה גפני: לא, אולי זה לא הביטוי הנכון.

משה גפני: לטומי לפיד אני לא מתייחס, לא הבנתי איך הוא יגיע לחרדים, אבל בסוף הוא הגיע, אליו אני בכלל לא מתייחס.

משה גפני: למרצ אני מתייחס, כי בכל אופן יש להם אידיאולוגיה.

משה גפני: כשיעלה פה מישהו ממרצ ויטיף לנו מוסר כאשר אנחנו נדבר על ערכים יהודיים ויגידו לנו כל מיני ניסוחים משפטיים, בית-משפט וחוקי-יסוד, אל תאמין להם.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, אחריה – חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחר כך – חבר הכנסת מקסים לוי.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, סיעת ישראל בעלייה מברכת את ראש הממשלה אריאל שרון וחברי הכנסת ממפלגת המרכז על הרחבת הממשלה.

מרינה סולודקין: משנת 1999, במצע של מפלגת ישראל בעלייה יש סעיף חשוב ואידיאולוגי: אנחנו בעד ממשלת אחדות.

מרינה סולודקין: במצבים שמדינת ישראל נמצאת בהם אנחנו תומכים בממשלת אחדות, ממשלה יציבה.

מרינה סולודקין: ממשלת האחדות יכולה להתמודד עם המצב שאנחנו נמצאים בו, שאני יכולה להגדיר אותו כמצב טרום-חירום.

מרינה סולודקין: אנחנו מברכים על זה ומשבחים מאוד את הממשלה ואת ראש הממשלה אריאל שרון.

מרינה סולודקין: שמענו כאן הרבה דעות של אנשים שמתנגדים למספר השרים, למספר סגני השרים ולממשלת האחדות.

מרינה סולודקין: אני יכולה לומר לכם, שממשלה יציבה טובה לישראל, וגם מספר השרים חשוב; יהיו יותר שרים חברתיים, יותר עשייה.

מרינה סולודקין: בעבודה היומיומית שלי אני מרגישה שאין לי למי לפנות, אבל אם יש שר וסגן שר יש תשובות.

מרינה סולודקין: אני חושבת, שהממשלה יותר חשובה מהביורוקרטיה, וממשלה רחבה זה לא אסון.

מרינה סולודקין: דבר שני, מפלגת המרכז היא מפלגה חשובה.

מרינה סולודקין: גם ישראל בעלייה היא מפלגת מרכז לאומית.

מרינה סולודקין: למפלגה שהיא ליברלית כמו מפלגת המרכז, מפלגה מתונה, יש השפעה על כל הממשלה, ויש לנו סיכויים יותר טובים לצאת בכבוד מן המצב שאנחנו נמצאים בו, גם המצב המדיני, גם המצב החברתי וגם המצב הכלכלי.

מרינה סולודקין: בהזדמנות זאת אני מביעה דעה אישית שלי.

מרינה סולודקין: אני צריכה להזכיר את שמו של יושב-ראש מפלגת המרכז לשעבר יצחק מרדכי.

מרינה סולודקין: אני מדגישה שזו דעה אישית שלי.

מרינה סולודקין: אני חושבת שפרשת מרדכי כולה היא חיסול פוליטי בלבוש ובנימוק של הטרדות מיניות.

מרינה סולודקין: יש ערעור, אנחנו נראה מה יקרה בעתיד ונדע הרבה פרטים על מה שקרה עם יצחק מרדכי.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם, שערפאת, שעשינו אתו את הסכם אוסלו ב-1993, בגד לא רק בנו, ולא רק שלא היה לו אומץ להכריז על סוף הסכסוך; הוא בגד בעם שלו, בפלסטינים.

מרינה סולודקין: הוא לא בנה כלכלה מוצלחת, הוא לא שחרר, הוא לא העביר את הפליטים ממחנות הפליטים, הוא לא בנה בתים, הוא לא הקים תעשייה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שהקריסה של הרשות הפלסטינית היא לא באשמתנו.

מרינה סולודקין: הם לא הצליחו להביא הווה ועתיד טובים יותר לעם שלהם.

מרינה סולודקין: בסוף דברי אני צריכה לומר, שאני רואה בהצטרפות של מפלגת המרכז הרבה דברים: זה גם יציבות של ממשלה, זה גם נוגע לעתיד המאבק במפלגת העבודה, כי אני חושבת שהקו המתון, הקו שתומך בממשלת האחדות – עכשיו יש יותר כוח לקו הזה במפלגת העבודה; ואלה שקוברים את מפלגת המרכז, אני אומרת להם שזה מוקדם מדי.

מרינה סולודקין: אני חושבת שעם ההצטרפות לממשלה יש למפלגת המרכז עתיד.

מרינה סולודקין: אני מודה לכם מאוד.

רחמים מלול: תודה לחברת הכנסת סולודקין.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת מקסים לוי, שהחליף את התור שלו עם חברת הכנסת גוז'נסקי.

רחמים מלול: בבקשה.

האשם מחאמיד: מי אחריו, אדוני?

רחמים מלול: אחריו – חברת הכנסת גוז'נסקי, ואחרי חברת הכנסת גוז'נסקי – אדוני.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, ודאי שכשאנחנו שומעים על הצטרפות לממשלת אחדות בימים קשים כאלה אין אפשרות לומר שאני נגד האישים שנכנסים לממשלה בממשלת האחדות, אבל אני תמה כשאני קורא את הסכם ההצטרפות.

מקסים לוי: בכל ההסכם הזה אין דבר המעמיד את הסכנות לחברה בישראל, אלא סעיף אחד שאומר שהסיעה או מפלגת המרכז צריכות להתנגד לכל חקיקה חברתית או כל חוק שיביא להוצאה כספית.

מקסים לוי: זה דבר מחריד, כי כל תפקידיהם בממשלה יהיו רק בנושאי הביטחון.

מקסים לוי: אבל נושא הביטחון הפנימי, אדוני היושב-ראש, הוא גורם חשוב ביותר מול אטימותה של הממשלה לבעיות החברה, לנושא האבטלה בעיירות הפיתוח, לנושא הזוגות הצעירים שהיום אינם מסוגלים להחזיר משכנתה, למיליון שכירים במשק שמרוויחים שכר מינימום, ויודע אדוני היושב-ראש ששכר המינימום הוא 3,000 שקל ופחות מזה, כאשר הזוג הצעיר צריך לשלם משכנתה, ארנונה, חשמל וצריכה וחינוך ותרבות והכול.

מקסים לוי: מאין יהיה לזוג הצעיר הזה?

מקסים לוי: ממשלה זאת היא לא מפא"י ההיסטורית, הסוציאליסטים, כפי שקראו לעצמם אז, אלא זו ממשלה שדגלה בדגל החברתי שנשא מנחם בגין כל ימי חייו; והיה קודם כול הזרוע של הנושא החברתי ואחר כך הנושא המדיני, כפי שהוא אמר תמיד בספריו.

מקסים לוי: וזאת היתה תורת הליכוד, שהחוסן החברתי יעמיד את מדינת ישראל מול האויבים שלה.

מקסים לוי: לכן, כשאתה רואה היום אנשים לא מועסקים, בעיות סמים, זוגות צעירים אינם משלמים משכנתאות ומחזירים את הדירות שלהם לבנקים; כאשר אתה רואה היום זוגות צעירים, אין שום ניסיון של הממשלה הזאת לבנות בנייה ציבורית לאותם זוגות שאינם מסוגלים לרכוש דירה; כשתראה היום שמאשימים את המובטלים בחוסר תעסוקה, אתה שואל את עצמך, איפה האידיאולוגיה של תנועת החרות?

מקסים לוי: ותנועת החרות שבראשה עומד היום ראש הממשלה אריאל שרון נבחרה על-ידי למעלה מ-90% מבני עיירות הפיתוח, והיום הרשויות המקומיות לא רק סוגרות לשכות רווחה, הן אינן מסוגלות לעמוד בתקציבן.

מקסים לוי: מה יעשו רשויות מקומיות?

מקסים לוי: מפטרים עובדים, האבטלה גדלה.

מקסים לוי: מה אומר שר העבודה והרווחה?

מקסים לוי: הוא איננו מסוגל משום שאין לו תקציבים, אבל מה הוא אומר?

מקסים לוי: – נכשיר את העובדים האלה בהכשרה.

מקסים לוי: ואחרי ההכשרה, לאן הם ילכו?

מקסים לוי: הבעיה המרכזית – – –

רחמים מלול: הם הפכו למובטלים מוכשרים.

מקסים לוי: נכון.

מקסים לוי: לו היה נותן לפחות איזו תשובה על האבטלה.

מקסים לוי: בני עיירות הפיתוח, למשל, כאשר יש אבטלה בעיירות הפיתוח – יש לקחת את המובטלים ולהעסיק אותם כגורמים באבטחה במוסדות ציבור.

מקסים לוי: יש לקחת את המובטלים ולהעסיק אותם דרך הרשויות המקומיות, ואז לא יקבלו כסף על בטלה ואז לא יהיו צריכים להפעיל איזו ביקורת מסוימת.

מקסים לוי: שמחתי כשהשר אמר שאכן למקבלי הבטחת הכנסה תינתן אפשרות ללמוד; תודה רבה לך.

מקסים לוי: רובי ריבלין, אני מדבר, אתה מפריע.

ראובן ריבלין: אני מבקש את סליחתך, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת הנכבד – –

מקסים לוי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: – – אני מתנצל.

מקסים לוי: כשאני שומע שהולכים לתת אפשרות למובטלים ללמוד אני שמח, אבל מה יהיה עתידם של ילדי המובטלים כאשר המתנ"סים נסגרים, כאשר לשכות הרווחה נסגרות, כאשר החינוך הטכנולוגי בטל?

מקסים לוי: מה יקרה לממשלה הזאת?

מקסים לוי: איזה תקציב היא מניחה?

מקסים לוי: אנחנו שומעים רק גזירות וגזירות וגזירות.

מקסים לוי: בתוך 240 מיליארד שקל לא יכולים למצוא 4, 5 מיליארדי שקל לעיירות הפיתוח?

מקסים לוי: לא יכולים לתת תשובה לראשי הערים ולראשי המועצות כדי לנסות להתמודד עם הבעיה?

מקסים לוי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שלמעלה מ-40% לא משלמים ארנונה ברשויות המקומיות משום שאינם מסוגלים לשלם?

מקסים לוי: ומה קורה אז?

מקסים לוי: הרשויות המקומיות מוצאות יועצים משפטיים כדי לתבוע את אלה אשר לא משלמים את הארנונה.

מקסים לוי: ואם הוא לא משלם, אז מעקלים לו את הציוד בבית.

מקסים לוי: תראה איזה גלגל ותבערה חברתית, והממשלה הזאת שנבחרה כבר לפני שישה חודשים – ולא דיברתי כי חשבתי שצריך לתת לה 100 ימי חסד, אבל כשאני שומע את הכנת התקציב על-ידי נציגי האוצר, ובתקשורת אנחנו שומעים איך מכינים תקציב, הרי שהגזירות ילכו ויעמיקו.

מקסים לוי: קיצוץ במשרד הפנים, המשמעות הראשונה היא קיצוץ בשלטון המקומי.

מקסים לוי: השלטון המקומי הוא זרוע מבצעת של מדיניות הממשלה, אז הממשלה עצמה הולכת ומקצצת הן ברווחה, הן בשיכון, הן בחינוך.

מקסים לוי: לאן נגיע, אדוני היושב-ראש?

מקסים לוי: לכן, כשאני רואה מפלגה מצטרפת ואיננה רושמת כאן ולו מלה אחת על הנושאים החברתיים – ואני קראתי את כל הדברים שאמרה מפלגת המרכז לבוחרים שלה על נושאים חברתיים, ולא ראיתי כאן מלה אחת של התמודדות עם הבעיה החברתית.

מקסים לוי: לכן אין לי סיבה להצביע נגד כניסתה של מפלגת המרכז, אבל אולי מפלגת המרכז תנסה לזעזע את הממשלה האטומה הזאת בנושאים חברתיים?

מקסים לוי: הרי אחד הדברים החשובים ביותר הוא שאין היום לכנסת הזאת יכולת להעביר בכלל חוק שהמשמעות שלו היא הוצאה כספית.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת מקסים לוי.

רחמים מלול: בבקשה, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו עדים בשנים האחרונות להמצאות כמו קפה נטול קפאין וכל מיני המצאות מהסוג הזה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שמה שהיום ראש הממשלה מציע לכנסת זאת סיעה נטולת מפלגה, כי המפלגה נגמרה לה, לא יודעים איפה המפלגה שלה, והיא מצטרפת לממשלה נטולת תוכנית לשלום ולביטחון.

תמר גוז'נסקי: ומאחר שאנחנו יודעים שמינוס ועוד מינוס זה בסך הכול מינוס יותר גדול – לכן ללא כל קשר – – –

רוני מילוא: – – –

תמר גוז'נסקי: לא, אדוני, לא, אתם לא מכפילים שום דבר, אתם סתם מצטרפים.

תמר גוז'נסקי: לכן מינוס ועוד מינוס זה מינוס יותר גדול, ולכן, בלי קשר לאישיותם של המועמדים אני רוצה לומר, שהאשליה שתפקידה של ממשלה הוא להתנפח, מביאה בסופו של דבר לדגש במי שיושב בממשלה, ולא במה שהממשלה עושה.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר, אני חושבת שזה גם האיום הרציני ביותר על הדמוקרטיה הישראלית.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהמטרה של ראש הממשלה היא להביא לשיתוק מוחלט של הכנסת.

תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים מה קרה בחוק ההסדרים האחרון, אבל תאר לעצמך, אדוני, מה יקרה בחוק ההסדרים הבא.

תמר גוז'נסקי: השיתוק המוחלט הזה נועד גם לסתימת פיות פוליטית וליצירת אווירה של העדר ויכוח, לא רק בכנסת אלא גם מחוצה לה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, ממשלת שרון, שמפלגת המרכז החליטה בדיוק עכשיו להצטרף אליה, עולה כל הזמן במדרגות שמובילות למטה.

תמר גוז'נסקי: לכן בכל פעם שבה ראש הממשלה עולה ומצהיר באופן חגיגי שהנה הוא מצא את הפטנט, את השיטה, את הצעד, את ההחלטה, את הצעד הצבאי, שבעזרתם, זהו, מחר בבוקר הוא פותר את הבעיה, בכל פעם שזה קורה אנחנו עדים להחרפה, להחרמה ולהקשחה רבה יותר במדיניות שלו, ואנחנו עדים גם לסכנות הרבה יותר גדולות לעם ישראל, לעם הפלסטיני ולכל הסיכויים של שלום באזור.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מסגר וכתר והריסת בתים ומניעת עבודה וטנקים בפאתי ערים וכל מיני הפצצות בהזדמנויות כאלה או אחרות הגענו גם לסגירת ה"אוריינט האוס", ובהמשך לחיסול המנהיג הפלסטיני אבו-עלי מוסטפא, ואחר כך לכיבוש השכונה בבית-ג'אלה ויריות על גילה.

תמר גוז'נסקי: נו, הממשלה כבר ירתה וכיתרה וסגרה והפציצה והזיזה טנקים וחפרה ועקרה והרסה בתים וחיסלה מנהיגים וכבשה את בית-ג'אלה, ויש יריות על גילה והמשך הפיגועים.

תמר גוז'נסקי: ומה המסקנה של ראש הממשלה?

תמר גוז'נסקי: שמעולם לא היתה מדיניות כל כך נבונה.

תמר גוז'נסקי: ממש נבונה.

תמר גוז'נסקי: כל כך נבונה, שפשוט התבונה נוזלת ממנה.

תמר גוז'נסקי: מרוב המדיניות הנבונה הזאת נופלים כל יום קורבנות, ואני אומרת לכם שאלה קורבנות חינם על דרך שתוביל אותנו לאסון שעוד לא היה כמותו.

תמר גוז'נסקי: היה לנו מזל ב-1982, שאחרי הטבח בסברה ובשתילה ואחרי שוועדת-כהן הגישה את המסקנות שלה, אריאל שרון, אז שר הביטחון, לא יכול היה להמשיך בתפקידו.

תמר גוז'נסקי: היה מזל לעם ישראל.

תמר גוז'נסקי: ואני שואלת את עצמי אם אנחנו צריכים להגיע עוד לאיזה אסון איום ונורא במדיניות הנוראה הזאת שראש הממשלה מנהל.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שההצטרפות של מפלגת המרכז היא אחריות גדולה מאוד שאתם נוטלים על עצמכם.

תמר גוז'נסקי: אתם תהיו אחראים, כמו כל שר בממשלה, לתוכנית מסוג "אורנים גדול" כלפי הגדה וכלפי הרצועה.

תמר גוז'נסקי: אתם תהיו אחראים לכך שלעם הזה לא יהיו לא שלום ולא ביטחון, ובלי שלום אין ביטחון.

תמר גוז'נסקי: אתם תהיו הקברנים של שרידי ההסכמים שהיו עם הפלסטינים, ואתם תהיו הקברנים של הסיכוי לשלום בתקופה הקרובה.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שאתם לא יכולים להסתתר מאחורי מליצות כלשהן.

תמר גוז'נסקי: אתם לוקחים על עצמכם אחריות.

תמר גוז'נסקי: אני לא יודעת למה עד עכשיו לא הצטרפתם לממשלה, אבל אם עד עכשיו לא הצטרפתם לממשלה, למה אתם נכנסים אליה עכשיו?

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, הממשלה הזאת תירשם כאחת הממשלות הכי גרועות בתחום החברתי.

תמר גוז'נסקי: נוסף על הבעיות הכלכליות שקיימות בעולם ומשפיעות גם עלינו, אנחנו נמצאים כבר ארבע שנים במצב של אבטלה גדולה, שמתקרבת ל-10% מכוח העבודה; אני מדברת על נתונים רשמיים, כי כבר יש הרבה אנשים שנואשו ולא מחפשים עבודה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על ממשלה שלא מצליחה להשקיע שום דבר בתחום החברתי.

תמר גוז'נסקי: בהרבה מאוד מקומות בתי-הספר נמצאים במצב פיזי כל כך ירוד, שזאת פשוט סכנה בטיחותית לשלוח לשם את הילדים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מקבלים מכתבי זעקה מעובדים סוציאליים, אנחנו מדברים על תור של מאות נערות במצוקה קשה ביותר שמחכות לסידור במעון סגור.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על ממשלה, שראש הממשלה שלה, עם כניסתו לתפקידו, חייך חיוך גדול ואמר: אצלי לא יהרסו בתים.

תמר גוז'נסקי: ובינתיים הורסים בתים ביישובים ערביים, ובינתיים כל ההבטחות שהיו וכל התוכניות שהיו לסגירת פערים בין האוכלוסייה הערבית לאוכלוסייה היהודית, לפתרון המצוקות של הרשויות המקומיות הערביות, לפתרון בעיות קשות מאוד בתחומי החינוך והרווחה, כל התוכניות האלה, שום דבר מהן לא מתבצע.

תמר גוז'נסקי: להיפך, אנחנו עדים, וזה חמור ביותר, לשפה של איומים.

תמר גוז'נסקי: שפה של איומים מטעם השר לביטחון פנים, שבוקר, צהריים וערב מאיים על האוכלוסייה הערבית, ואפילו שרת החינוך טרחה לאיים, שמי שלא יהיו נאמנים למדינה, בתי-הספר הקשורים אליהם לא יקבלו תקציבים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שלשון האיומים הזאת היא הצד השני של מטבע המדיניות התוקפנית כלפי חוץ, המדיניות שהורסת מבחינה חברתית והרסנית מבחינת הדמוקרטיה.

תמר גוז'נסקי: לכן, מפלגת המרכז, אתם מצטרפים לממשלה הגרועה, אולי הכי גרועה בתולדות מדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, חברת הכנסת גוז'נסקי.

רחמים מלול: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

רוני מילוא: כמה דוברים יש עוד?

רחמים מלול: אם יהיו נוכחים, יהיו עוד שלושה אחרי חבר הכנסת כנעאן.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר בעוד כמה דקות – – –

רחמים מלול: לא בטוח שיהיה רוב.

האשם מחאמיד: ממשלה שיש בה 100 חברי קואליציה, 28 שרים ו-11 או 13 סגני שרים וכמה יושבי-ראש ועדות, קשה לי להאמין שלא יהיה לה רוב.

האשם מחאמיד: את מה שאני רוצה לאחל כבר אמרתי במזנון.

האשם מחאמיד: אף שזאת היתה שיחה אישית – אמרתי לידידי רוני מילוא, שאני, כאיש אל איש אני מברך אותו, אבל אני לא יכול להצביע אתו או עם ממשלתו או עם הממשלה שהוא יהיה חבר בה בעוד כמה דקות.

האשם מחאמיד: אני מאחל לעצמנו עוד דבר, שרוני מילוא ודן מרידור לא יצטרפו לרשימות הפילדמרשלים למיניהם בתוך הממשלה.

האשם מחאמיד: זה מתחיל בגדעון עזרא, נניח, שמדבר על ילדים ועל הריגת משפחות וכו'; באים גם לנדאו עם ההתבטאויות שלו וליברמן עם טהרן-אסואן, וכמובן ראש הממשלה שרון.

האשם מחאמיד: יש לנו כל כך הרבה גנרלים בממשלה הזאת, שלא לכולם יש רקע צבאי אבל כולם פילדמרשלים.

האשם מחאמיד: אני מקווה לפחות שאתם תהיו בני-אדם בתוך הממשלה, בלי כל הכוכבים האלה, בלי כל הדרגות.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר, שהממשלה הזאת, עם כל השרים, יש לה כל כך הרבה שרים, אם כל אחד היה מתפקד בתיק שלו, אני בטוח שהמדינה לא היתה נראית כך, אבל כולם פתאום שרי ביטחון וכולם "עליהום" וכולם רוצים להילחם בפלסטינים וכולם קובעי המדיניות ולכולם אין מה לעשות מלבד לדבר על הפלסטינים.

האשם מחאמיד: הייתי בתמרה, יש שם פרויקט: "תן ספר וקח ספר".

האשם מחאמיד: למה, אדוני היושב-ראש?

האשם מחאמיד: כי לאנשים אין כסף לקנות ספרים.

האשם מחאמיד: אין.

האשם מחאמיד: פתאום אנשים מתחילים לקבץ נדבות בעבור ספרים.

האשם מחאמיד: העוני חוגג בארץ, האבטלה חוגגת.

האשם מחאמיד: היום שמענו את שר העבודה, חברך לסיעה, הוא נאם נאום על ה"אני מאמין" שלו כאילו הוא לא חבר ממשלה.

האשם מחאמיד: הוא לא נתן פתרון לכלום בעניין האבטלה.

האשם מחאמיד: לכן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתריע מפני המשך המדיניות של הממשלה הזאת, ובמיוחד מדיניות היירוט, מה שנקרא, שבעיני היא מדיניות של רצח של פלסטינים.

האשם מחאמיד: אני אומר, אדוני היושב-ראש, שהמנהיג הפלסטיני אבו-עלי מוסטפא, אני מכיר אותו אישית והרבה מבאי הבית הזה מכירים אותו אישית, הוא איש פוליטי.

האשם מחאמיד: אנחנו מכירים אותו, הוא מנהיג "החזית העממית".

האשם מחאמיד: באים במסוק "אפאצ'י" ויורים שני טילים ועורפים את ראשו?

האשם מחאמיד: למה זה יביא?

האשם מחאמיד: הרי יש עוד רשימה, דיברו על עוד רשימה ארוכה של אנשים, מועמדים לרצח, אולי לרבות ערפאת, והשאלה היא למה זה יביא.

האשם מחאמיד: עם מי תדבר ישראל בסוף?

האשם מחאמיד: האם יישאר מישהו שהיא תדבר אתו?

האשם מחאמיד: האם מישהו חושב שעל-ידי זה שרוצחים והורגים מנהיגים פלסטינים ניתן להכניע את העם הפלסטיני?

האשם מחאמיד: תראו מה שקורה – הורגים יותר, יש יותר אינתיפאדה.

האשם מחאמיד: יותר מזה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזהיר מפני דחיקת הפלסטינים, אדוני השר, דחיקת הפלסטינים לפינה.

האשם מחאמיד: אתה יודע, שכשאתה דוחק חתול לפינה ואתה מתחיל לדחוף אותו לפינה, לאן אתה רוצה להגיע אתו?

האשם מחאמיד: לייאוש, לייאוש, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: אני לא מתבייש, רבותי, ואמרתי פעמים מספר שאני מגנה מעשי התאבדות נגד אנשים חפים מפשע, אבל כשאתה דוחף אנשים לפינה תצפה שהם יעשו את זה.

האשם מחאמיד: למה אחר כך אני אשאל למה?

האשם מחאמיד: למה לא לחשוב על זה מייד עכשיו?

האשם מחאמיד: למה מצפים?

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, עוד נקודה.

האשם מחאמיד: אמרתי שלא יישאר עם מי לדבר אם רוצחים את המנהיגות הפלסטינית, ודבר שני – מי יאשים את העם הפלסטיני בייאוש.

האשם מחאמיד: לכן, אדוני, מה שקורה היום לא משרת את האינטרס של ישראל בשום פנים ואופן.

האשם מחאמיד: עיוור מי שחושב שאכן זה משרת את האינטרס הישראלי.

האשם מחאמיד: להיפך.

האשם מחאמיד: מעמיקים פה את האיבה ומעמיקים את השנאה יותר ויותר עד אין מוצא.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני חושש מאוד שהממשלה הזאת פשוט מפרקת את המדינה לגורמים.

האשם מחאמיד: יש פה תהליך של חורבן עצמי.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

רחמים מלול: תודה גם לך.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה; אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואם גם הוא לא יהיה נוכח, אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת מיכאל קליינר.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני; חמש דקות.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, השר המיועד, חבר הכנסת רוני מילוא, כמו שאמר ידידי וחברי חבר הכנסת האשם מחאמיד, באופן אישי אין לי שום בעיה עם חבר הכנסת רוני מילוא, שיהיה שר בממשלה, ורצוי בתפקיד יותר בכיר, יותר ביצועי.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה ששני השרים שמצטרפים לא יצטרפו ללהקת המשמיצים, המאיימים, הדוחפים את הממשלה ואת המדינה לכיוון הימני, הקיצוני, שעלול להביא לחורבן, להרס, עלול להביא למלחמה כוללת באזור הזה, מלחמה שאת תוצאותיה רק אלוהים ידע.

מוחמד כנעאן: לפי מיטב ידיעתי והבנתי, חבר הכנסת רוני מילוא, לא צריכים לתת למאבק הפנימי בתוך הליכוד, למאבק הפנימי בתוך המפלגות השונות להביא להכוונת המדיניות לכיוון הימני, שהיום הולך ונהיה יותר ויותר ברור.

מוחמד כנעאן: שרים לא עובדים במשרדים שלהם, פתאום כולם נהיים גנרלים, כולם ביטחוניסטים, כולם רוצים לכוון את המדיניות הביטחונית, כולם רוצים להרוג, כולם רוצים להרוס.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד כאן, שלצערי הרב אנחנו היום כמה חודשים לאחר שהממשלה הזאת קמה ואין לה מדיניות.

מוחמד כנעאן: האבטלה הולכת וגואה.

מוחמד כנעאן: היום שמעתי ברדיו את שר העבודה והרווחה, ואין לו שום תשובות.

מוחמד כנעאן: אני חושב שזאת בושה וחרפה לשרים שיושבים כאן שאין להם תשובות על בעיות שהולכות ומחמירות.

מוחמד כנעאן: בעיית החינוך – עומדת לפרוץ שביתה במגזר הערבי בקרב 450,000 תלמידים, כי למשרד החינוך אין תשובות מלשכת ראש הממשלה, אין לו תשובות על הבעיות הקשות ביותר, על המצוקה הקשה ביותר שלא היינו עדים לה מאז קום המדינה.

מוחמד כנעאן: אין תשובות עד היום הזה.

מוחמד כנעאן: 53 שנים משקרים, עובדים עלינו בעיניים.

מוחמד כנעאן: מתייחסים אלינו כאל אנשים שוליים.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד כאן, מעל הדוכן הזה, ששום דבר לא יניא אותנו מלעשות את העבודה שלנו, את השליחות שלנו באמונה, את השליחות שנשלחנו בשבילה, השליחות של התושבים שלנו, של האוכלוסייה שלנו, של העם שלנו.

מוחמד כנעאן: שום איום של שר זה או אחר לא יניא אותנו מלעשות את העבודה שלנו.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד לאותם שרים – תמלאו את הפיות שלכם במים ותפסיקו לאיים, כי אתם לא מזיזים לנו שום דבר.

מוחמד כנעאן: תעשו דברים לאוכלוסייה הערבית, תפסיקו לקשקש, תפסיקו להבטיח ולא לקיים.

מוחמד כנעאן: שמענו הבטחות מהממשלה הזאת, הכול בולשיט, הכול שקרים.

מוחמד כנעאן: אפילו אין להם זמן לשבת עם ההנהגה של המגזר הערבי, ואנחנו עדים יותר ויותר להריסת בתים.

מוחמד כנעאן: כנראה יש שרים שרוצים לחמם את האווירה, לא רק בשטחים אלא גם בתוך הארץ.

מוחמד כנעאן: אני יכול להגיד כאן בוודאות, שהאוכלוסייה הערבית מוכנה לזה.

מוחמד כנעאן: הכיבוש מחדש של ה"אוריינט האוס" הוא מעשה איוולת, מעשה טיפשי.

מוחמד כנעאן: ממשלה שרוצה שלום ומתכוונת באמת לשלום, לא היתה עושה מעשה כזה.

מוחמד כנעאן: והמעשה הנפשע האחרון – הריגתו של אבו-עלי מוסטפא.

ראובן ריבלין: הרוצח, הרוצח.

ראובן ריבלין: מגיע לומר לו, הרוצח.

מוחמד כנעאן: יש הרבה רוצחים בארץ הזאת כאן ושם.

מוחמד כנעאן: יש הרבה רוצחים, לא זאת הבעיה.

מוחמד כנעאן: הבעיה היא, שאם רצחו את אבו-עלי מוסטפא לא נגמרה הבעיה, לא פתרנו את בעיית האלימות באזור, כי יש בעם הפלסטיני מאות אלפים אבו-עלי מוסטפא שיכולים להנהיג את "החזית העממית".

מוחמד כנעאן: זאת לא הבעיה.

מוחמד כנעאן: לא בזה פותרים את הבעיות.

מוחמד כנעאן: פותרים את הבעיות בחזרה מיידית לשולחן המשא-ומתן, עם מדיניות אמיתית.

מוחמד כנעאן: אבל הבעיה היא שהממשלה הזאת רוצה מדיניות מלחמתית.

מוחמד כנעאן: היא מציגה מדיניות מלחמתית.

מוחמד כנעאן: מי יותר קיצוני?

מוחמד כנעאן: ראש הממשלה או שר הביטחון?

מוחמד כנעאן: מי יותר קיצוני, ליברמן או ראש הממשלה?

מוחמד כנעאן: כתוצאה ממאבק פנימי בתוך הליכוד ועל מנת לשמור על הכיסאות נעשים מעשים בלתי אפשריים, שיכולים רק להוביל את האזור הזה למלחמה כוללת, שתביא ליותר הרס ולאי-שקט באזור כולו.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

רחמים מלול: אם כן, יחתום את הסדרה הזאת של הנואמים חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

רחמים מלול: לאחר מכן אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לברך את מפלגת המרכז שנכנסת היום לממשלה.

מיכאל קליינר: אומנם לא נראה לי שלמפלגת המרכז הפתרונים לבעיית הביטחון, אבל הצטרפותה לממשלה תאפשר לשרון מרחב תמרון פוליטי אל מול השותפים ממפלגת העבודה, שחונקים את פעולת התגמול המתבקשת.

מיכאל קליינר: כיבוש בית-ג'אלה הוא טיפה בים.

מיכאל קליינר: אסור להשאיר לטרור מרחב מחיה כלשהו.

מיכאל קליינר: אנחנו לא צריכים את ערפאת ליד שולחן המשא-ומתן.

מיכאל קליינר: אנחנו לא צריכים אותו כאן, ואם יתעקש להישאר כאן ולחבל כאן, אנחנו צריכים להוריד אותו לבונקר שהכין לעצמו בעזה, וכמה שיותר מהר.

מיכאל קליינר: ואם ערפאת הוא מנהיג אמיתי של העם הפלסטיני, כמי שמרשה לשלוח נערים בני עמו, בני 16 ו-17, להתאבד, כמי שמחנך ילדים בני עמו בקייטנות שלו להתאבד, אולי בבונקר יחליט לתת דוגמה אישית, בדיוק כמו שעשה מי שמשמש לו מודל לחיקוי.

מיכאל קליינר: מעניין מה יעשו חברי הכנסת הערבים, שאתמול עשו "אבו עלי" לתקשורת, כשהלכו לחלוק כבוד אחרון לאויב ישראל, רוצח, אבו-עלי מוסטפא.

מיכאל קליינר: אם ערפאת יחליט להיות שהיד בעצמו, האם הם יסתפקו בצעדת אבל שלובי זרוע עם ברגותי?

מיכאל קליינר: האם רק יחגרו שק וישבו שבעה?

מיכאל קליינר: או שמא כל הפעילות בלוויות ובצעדות הזעם מכינה את הקרקע להשתלבותם של חברי הכנסת הערבים במאבק הירושה על המנהיגות לאחר עידן ערפאת?

מיכאל קליינר: האם היועץ אחמד טיבי אינו נושא עיניו למשרת היורש?

מיכאל קליינר: האם חבר הכנסת בשארה אינו רואה עצמו מנהיג טבעי לפלסטינים?

מיכאל קליינר: האם חבר הכנסת דהאמשה אינו רואה את עצמו מוסלמי אדוק שראוי להוביל את המאבק של "הג'יהאד האסלאמי"?

מיכאל קליינר: מי ימלא את החלל שיותיר אחריו ערפאת?

מיכאל קליינר: אנו בתמימותנו נוטים לחשוב, שהחתרנות הלאומית של חלק מחברי הכנסת הערבים נועדה רק לשאת חן בעיני ציבור הבוחרים שלהם בישראל.

מיכאל קליינר: אני לא לגמרי בטוח שטיבי ובשארה אינם נושאים עיניים לתפקיד בכיר בהרבה וחולמים להיכנס לנעליים של ערפאת לאחר שנוכחותו של זה האחרון תפסיק לזהם את אוויר המזרח התיכון.

מיכאל קליינר: איזה קידום פוליטי יכול להיות לחברי כנסת חולי אמביציה כמו טיבי ובשארה?

מיכאל קליינר: האם יסתפק כל אחד מהם בשני מנדטים בכנסת, כשהוא מאמין שביכולתו לקחת את הקופה כולה?

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מהנימוקים שאמרתי, אני אתמוך בהצטרפות של החברים החדשים מסיעת המרכז לממשלה, בתקווה שייתנו לראש הממשלה את חופש הפעולה לבצע את מה שאני עדיין באיזה מקום מקווה שהוא רוצה לבצע ושותפיו הקואליציוניים לא מאפשרים לו.

מיכאל קליינר: אם גם זה לא יעזור, יהיה קשה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת קליינר.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, השרים, נא לשבת במקומותיכם.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: השר לנדאו, חבר הכנסת כנעאן, אני עובר להצבעה על הודעת הממשלה בדבר צירופם של השרים מילוא ומרידור.

רחמים מלול: בבקשה, נא לשבת.

רחמים מלול: אפשר להצביע, מי בעד?

רחמים מלול: מי נגד?

רחמים מלול: מי נמנע?

רחמים מלול: הצבעה מס' 4 בעד הודעת ראש הממשלה – 22 נגד – 11 נמנעים – אין הודעת ראש הממשלה על צירוף שרים לממשלה נתקבלה.

רחמים מלול: אני קובע, שברוב של 22 בעד, 11 מתנגדים, אין נמנעים, הכנסת מאשרת את הודעת הממשלה בדבר צירופם של השרים מילוא ומרידור.

נעמי בלומנטל: אני מבקשת לצרף אותי להצבעה בעד.

דני נוה: – – –

רחמים מלול: אם כן, אני מוסיף עוד שני קולות – קולותיהם של סגנית השר נעמי בלומנטל והשר דני נוה.

רחמים מלול: ואם כן, הסיכום הסופי הוא 24 בעד, 11 מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לטקס הצהרת האמונים של חברי הכנסת שיהפכו שרים בעוד רגע קט.

רחמים מלול: אם כן, בהתאם לסעיף 14(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מזמין את חבר הכנסת רוני מילוא, על-פי סדר האל"ף-בי"ת, לעלות לדוכן המליאה ולהצהיר הצהרת אמונים וגם לחתום עליה.

רחמים מלול: בבקשה.

אברהם פורז: יש עוד מקום?

רחמים מלול: בינתיים יש הרבה מקום.

רחמים מלול: רבותי, לפחות את הרגע המרגש הזה נכבד בשקט ובכבוד.

רחמים מלול: בבקשה.

רוני מילוא: אני, רוני מילוא, בן נחום ופרומה מיליקובסקי, זיכרונם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

רוני מילוא: (חותם על ההצהרה)

רחמים מלול: אדוני השר החדש, בהצלחה.

רחמים מלול: נמשיך בטקס הקצר.

רחמים מלול: אני מזמין את חבר הכנסת דן מרידור לעלות לדוכן ולהצהיר הצהרת אמונים וגם לחתום עליה.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

רחמים מלול: אולי אדוני ימתין לרגע קט, עד שטקס הנשיקות ולחיצות הידיים יסתיים.

רחמים מלול: השר מילוא, אדוני יתיישב על כיסאו בקצה הפרסה.

רחמים מלול: תודה ובהצלחה.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת דן מרידור.

דן מרידור: אני דן מרידור, בן אליהו, זיכרונו לברכה, ורעננה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

דן מרידור: (חותם על ההצהרה)

רחמים מלול: בהצלחה לשר מרידור בתפקידו החדש.

רחמים מלול: הסדרנים, נא להראות לו את כיסאו.

רחמים מלול: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת להודעה מטעם הוועדה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדת החוץ והביטחון מטעם סיעת המרכז: במקום חבר הכנסת דן מרידור שהתמנה לשר – ובהזדמנות זאת מותר לחרוג מהפרוטוקול ולברך אותו – יכהן חבר הכנסת דוד מגן.

): אני מתכבד לברך בזאת גם את חבר הכנסת רוני מילוא, שמונה לשר.

): אני מתכבד להודיע בזאת על כינוס ועדת הכנסת עכשיו, כדי לדון בהמלצת ועדת הכנסת למינוי יושב-ראש חדש לוועדת החוץ והביטחון.

): מייד לאחר מכן אני מתכבד להודיע על כינוס ועדת החוץ והביטחון, כדי לדון בבחירת יושב-ראש חדש לוועדה.

): תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: (תיקון מס' 7), התשס"א–2001

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נמשיך בשגרת היום האפורה.

רחמים מלול: הסעיף הבא: הצעת חוק שהייה שלא כדין (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

רחמים מלול: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, חבר הכנסת גפני.

רחמים מלול: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק שהייה שלא כדין (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 7), התשס"א–2001.

משה גפני: זאת הצעת חוק ממשלתית.

משה גפני: הצעת חוק זו נדונה במליאת הכנסת ונתקבלה בקריאה ראשונה ביום ה' באב התשס"א, 25 ביולי 2001.

משה גפני: חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה), התשנ"ו–1996, מבקש לתת מענה על סכנה הנשקפת לביטחון תושבי המדינה מתושבי האזור הנכנסים לישראל או השוהים בה שלא כדין.

משה גפני: עקב ההחרפה בפיגועי הטרור בתחומי ישראל על-ידי תושבי האזור, נוצר צורך דחוף להתמודד באופן אפקטיבי והרתעתי יותר בשיתוף הפעולה של אלה מתושבי ישראל המסייעים לתושבי האזור הנכנסים שלא כדין, ובכלל פוגעים ביכולתם של גורמי הביטחון לפעול לסיכול כניסתם של גורמים עוינים לישראל.

משה גפני: הצעת חוק זו באה לענות על צורך זה.

משה גפני: אגב, אני רוצה לומר לחברי הכנסת, הצעת החוק הזאת איננה פותרת את מכלול הבעיות, אבל היא הצעת חוק בתוך מכלול של חוקים שבאמצעותם יצטרכו הממשלה והכנסת לתת מענה על צורך, לאור המצב שלצערנו אנחנו מצויים בו.

משה גפני: אני רוצה לומר, לחוק הזה יש הסתייגות של כמה חברי כנסת, אשר רוצים לבטל את הוראת השעה.

משה גפני: אני כמובן מבקש שלא לקבל את ההסתייגות הזאת, כי משמעות העניין, אדוני ראש הממשלה, היא להפוך את החוק לחוק קבוע, כאילו אמרנו כי לנצח תאכל חרב.

משה גפני: אנחנו חייבים לקבל חוק שיש בו פגמים מסוימים.

משה גפני: הממשלה ואנחנו נאלצים לאשר חוק כזה, מפני שיש מצב כזה, אבל אנחנו רוצים שזו תהיה הוראת שעה, מכיוון שאנחנו מעוניינים שהתקופה הקשה הזאת תעבור ולא יהיה צורך בחוקים מסוג זה.

משה גפני: הצעת חוק זו עיקרה בהרחבת העבירות כך שיחולו גם על מי שהסיע תושב זר המוגדר כתושב האזור, היינו יהודה, שומרון וחבל עזה, או מי שנכנס מהאזור, למעט ישראלי שאינו רשאי לשהות בישראל, למעט נהגי אוטובוסים בקווים סדירים.

משה גפני: כן מוצע לקבוע כעבירה מתן הרשאה לנהוג ברכב הרשום בישראל לתושב זר שאינו רשאי לנהוג ברכב הרשום בישראל.

משה גפני: כמו כן, הצעת החוק קובעת, כי שוטר יוכל להורות על איסור שימוש ברכב לתקופת זמן של 30 יום וליטול את רשיון הרכב שבו נעברה העבירה.

משה גפני: בית-משפט המרשיע בעבירה כאמור, יוסמך לאסור את השימוש ברכב שבו נעברה העבירה לתקופה של שישה חודשים, וכן לפסול את רשיון הנהיגה של המורשע לתקופה זהה, אלא אם כן מצא כי קיימות נסיבות מיוחדות שלא לעשות כן.

משה גפני: הצעת חוק זו קובעת חזקה, כי מי שהסיע תושב זר, עליו הראיה כי בדק שבידיו מסמכים שלפיהם הוא נכנס לישראל כדין ויושב בה כדין, או שבנסיבות העניין לא היה עליו לדעת שמדובר בתושב זר שנכנס לישראל שלא כדין.

משה גפני: כמו כן מוצע לקבוע, כי אם עבירות כאמור נעברו ברכב של תאגיד ובידי עובד של תאגיד, תיוחס העבירה לתאגיד.

משה גפני: יתירה מכך, מוצע להחמיר במקרה של עבריין המבצע את העבירה פעם שנייה בתוך שלוש שנים.

משה גפני: בית-המשפט יורה על חילוט הרכב ועל פסילת הנאשם מלהחזיק ברשיון הנהיגה לתקופה של שלוש שנים, אלא אם כן קיימות נסיבות מיוחדות שלא לעשות כן.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, להצעת החוק הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש לדחות את כולן, להוציא הסתייגות אחת שהיא האחרונה.

משה גפני: אני רוצה לומר מהי המשמעות שלה.

רחמים מלול: של מי ההסתייגות, אדוני?

משה גפני: של חבר הכנסת נסים זאב ושלי.

משה גפני: הממשלה, המגישה את החוק, באה אלי ואמרה, שהיתה טעות בסעיף הנוגע לחילוט הרכב, כי מדובר ברכב ישראלי, על-פי החוק שאושר בוועדת הפנים, ולא דובר ברכב פלסטיני.

משה גפני: זו היתה טעות בהכנת החוק בממשלה.

משה גפני: טעות נוספת היתה בכך שזה לא הובא לאישור הוועדה.

משה גפני: מכיוון שלא היה דיון על כך בוועדה, ולא רציתי להחזיר את הנושא עקב נסיבות הזמן שלצערי אנחנו מצויים בהן, אלא רציתי שהחוק יאושר מהר – ביקשתי להביא את זה כהסתייגות.

משה גפני: זוהי ההסתייגות היחידה שאני מבקש שהכנסת תאשר כחלק מהחוק עצמו.

משה גפני: כפי שאמרתי, את כל ההסתייגויות האחרות אני מבקש להסיר.

משה גפני: אני מבקש להסיר גם את ההסתייגות הנובעת מהוראת השעה.

משה גפני: לו היינו מדינה כמו שווייץ, לו היינו מדינה החיה בשלום – בחוק הזה קיימים פגמים.

משה גפני: יש כאן דברים שחודרים לתחום הפרט, לתחומו של הנהג וכו'.

משה גפני: אנחנו נאלצים לעשות זאת, כי לצערנו הרב אנחנו מצויים בעידן של התקפות טרור.

ראובן ריבלין: מה עמדת הממשלה?

משה גפני: הממשלה ביקשה את זה ממני.

משה גפני: בזמן האחרון קרה לי משהו, אני יותר מדי עוזר לממשלה.

משה גפני: על כל פנים, אני מבקש שלא לקבל את ההסתייגות שעניינה להוריד את הוראת השעה, כי יש בכך בעיה מבחינה חוקתית, ויש בכך גם מסר שלילי, כאילו אנחנו אומרים שלעולם לא יהיה כאן שקט.

משה גפני: אדוני השר ריבלין, אנחנו מתפללים לקדוש-ברוך-הוא שיהיה כאן שקט ויחיה איש תחת גפנו.

רחמים מלול: איש תחת גפני.

רחמים מלול: חבר הכנסת גפני, נא לסיים.

רחמים מלול: מה הסיכום, אדוני?

משה גפני: השר ריבלין, אתה הרי בקיא בכך, אנחנו מתפללים לקדוש-ברוך-הוא שישב כאן איש תחת גפנו ואיש תחת תאנתו.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת גפני.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, יש הרבה הסתייגויות.

רחמים מלול: אקרא בשמות המסתייגים.

רחמים מלול: חבר כנסת שלא יהיה נוכח באולם, לא יוכל לאחר מכן לנמק את הסתייגותו.

רחמים מלול: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

רחמים מלול: יש לאדוני שלוש הסתייגויות.

רחמים מלול: אני מקווה שתסתפק בפחות מ-15 דקות.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אני מתכוון לתמוך בחוק, אדוני השר לביטחון פנים.

זבולון אורלב: אנחנו נתמוך בחוק הזה, מכיוון שהחוק הזה נכון בעיקר בזמננו, כדי לסייע למשרד לביטחון פנים במאבק כנגד השוהים הבלתי-חוקיים.

זבולון אורלב: העקרונות של החוק הזה נכונים וכוונותיו נכונות.

זבולון אורלב: הגשתי שלוש הסתייגויות.

זבולון אורלב: יכול להיות שלקראת ההצבעה, אם נשתכנע, נרד מהן.

זבולון אורלב: ההסתייגות הראשונה היא הסתייגות עקרונית מכל הצעות החוק שקרויות הוראות שעה.

זבולון אורלב: סגן השר גדעון עזרא, ידידי, אנחנו מחוקקים פה בכנסת עשרות חוקים שקוראים להם הוראות שעה, ואומרים שהחוק הזה הוא רק לשנה, הוא רק לשנתיים.

זבולון אורלב: אנחנו עושים צחוק מעצמנו.

זבולון אורלב: כל השידור הזה כאילו זו הוראת שעה אינו נכון.

זבולון אורלב: המאבק שלנו מול הפלסטינים הוא לא הוראת שעה.

זבולון אורלב: איזו הוראת שעה?

זבולון אורלב: יש מזרח תיכון חדש?

זבולון אורלב: מחר בבוקר זה עומד להסתדר?

זבולון אורלב: לכן אני מציע להפסיק עם הוראות השעה ולהפסיק עם ההתבזות, כאשר כל שנה-שנתיים עולים כאן

זבולון אורלב: לדוכן שרים נכבדים מאוד ומבקשים מהכנסת להאריך את הוראת השעה בשנה-שנתיים.

זבולון אורלב: אני רוצה לחסוך ממך את הביזיון הזה; אני מקווה שעד אז תהיה שר ולא סגן שר.

זבולון אורלב: למה לעשות את זה?

זבולון אורלב: אם יפתיע אותנו מזרח-תיכון חדש ויפרוץ השלום, הרי יצטרכו לבטל שורה ארוכה של חוקים שנקבעו בגלל מצב הביטחון, ואז יבטלו גם את החוק הזה.

זבולון אורלב: הרי יש חוקים שקשורים בביטחון המדינה, וכל פעם באים ומבקשים להאריך את הוראת השעה הנוגעת להם.

זבולון אורלב: חבר'ה, תפסיקו עם הדבר הזה.

זבולון אורלב: אמרו לי המשפטנים בלשכה המשפטית, אורלב, אתה עולה על בעיה קשה וכדומה.

זבולון אורלב: אני מעדיף לעלות על בעיה קשה מאשר להמשיך עם הוראת השעה.

זבולון אורלב: לחלופין, אני לא בטוח שיהיה רוב להסתייגות הזאת, ולכן אני מציע, שאם לא מקבלים את הצעתי והחוק נשאר בכל זאת כהוראת שעה – איימו עלי שאם הסתייגותי להוראת שעה תתקבל, צריך יהיה חבר הכנסת גפני למשוך את החוק, ואני לא רוצה הוא יימשך, אני חושב שהוא חשוב, ואני דואג לביטחון המדינה ואזרחיה – אני מציע להאריך את תוקפו.

זבולון אורלב: במקום תשע שנים – – –

משה גפני: להאריך בשלוש שנים נוספות.

זבולון אורלב: נכון מאוד, להאריך את תוקף הוראת השעה, כדי לחסוך את ההתבזות שלנו כמחוקקים, כדי שלא יהיה צריך לחוקק באופן תכוף.

זבולון אורלב: בואו ניתן לזה עוד כמה שנים.

זבולון אורלב: אם מבקשים שארד מהסתייגותי, אני מוכן בהחלט לבטל את ההסתייגות שלי הקשורה בהוראת השעה, ובלבד שאפשר יהיה להסכים שתחולת החוק תהיה למשך שנים רבות יותר: במקום תשע שנים יירשם 12 שנים, כלומר להאריך את התחולה בשלוש שנים נוספות.

זבולון אורלב: ההסתייגות הנוספת שלי היא לסעיף קטן (ג4) החדש בפסקה (2).

זבולון אורלב: נעזוב את ההסתייגות הזאת.

זבולון אורלב: הדבר הנוסף שאני רוצה לומר, ואמרתי זאת גם בדיון בוועדה, החוק הזה, שמבטיח ביטחון רב יותר לאזרחי מדינת ישראל, מבחנו לא באות הכתובה כאן, מבחנו בביצוע.

זבולון אורלב: כירושלמי אני יכול להעיד, שמדי בוקר מאות ואולי אלפי פלסטינים שאין להם שום היתרים, באים מאזורי יהודה ושומרון, חוצים את הגבולות ואת הקווים ועוברים באופן חופשי לירושלים ואין פוצה פה ומצפצף, ובשעות אחר הצהריים כולם חוזרים.

זבולון אורלב: הבעיה העיקרית היא היכולת של המשטרה ומשמר הגבול ויתר כוחות הביטחון למנוע את המעבר של השוהים הבלתי-חוקיים.

זבולון אורלב: את הדבר הזה חייבים פעם אחת ולתמיד להסדיר, וכל החוקים עומדים לרשות המשטרה.

זבולון אורלב: אומנם ראיתי שהיום תעלה לקריאה ראשונה הצעת חוק, ואני גם אתמוך בה, לאפשר שירות מילואים בשורות משמר הגבול.

זבולון אורלב: הדבר הזה יאפשר לתגבר את כוח-האדם במשטרה.

זבולון אורלב: אני מניח שאלה גם צורכי השעה, וזה מבורך, אבל אני חושב, שהמבחן של השר לביטחון פנים וסגנו, ידידי הטובים, הוא לא ביכולת שלהם להעביר חוקים, המבחן שלהם הוא במציאות הביטחונית.

זבולון אורלב: אני יודע שגם ידם לפעמים קצרה מלהושיע כי גם להם מקצצים בתקציב והם מבקשים עוד תקנים לשוטרים.

זבולון אורלב: בינתיים אני רואה את חברי מתנועת "המזרחי", שהגיעו מחוץ-לארץ לחזק אותנו, יושבים ביציע.

זבולון אורלב: אני מקדם את פניהם בברכה.

זבולון אורלב: אני אומר, שגם בעניין הזה המשרד לביטחון פנים יכול לקבל את עזרתה של הכנסת כדי לגייס דעת קהל על מנת שלעת כזאת יינתנו למשרד לביטחון הפנים כל הכוחות הדרושים כדי להגן על חייהם של אזרחי מדינת ישראל ולמנוע את המעברים של השוהים הבלתי-חוקיים.

זבולון אורלב: לא צריך להמתין להכרעות – האם תתקבל תוכנית ההפרדה או לא.

זבולון אורלב: בינתיים במסגרת החוקים הקיימים יש אפשרות חוקית, ועל המשרד לביטחון פנים מוטלת חובה חוקית.

זבולון אורלב: לכן הייתי מאוד רוצה, שהאות הכתובה הטובה שכתובה כאן, בסופו של דבר תקבל גם השינוי במציאות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק שהייה שלא כדין היא הצעה נאותה, ראויה, אבל יש לי כמה הסתייגויות, לא כדי לדבר אלא כדי שנחשוב במשותף האם אלה דברים שאנחנו יכולים ליישם אותם הלכה למעשה או שזו סתם תיאוריה, כי אנחנו יודעים שיש הצעות חוק שאנחנו מביאים לחקיקה, ואחרי שהמשטרה צריכה לאכוף זאת, נתקלים בבעיה גם רגשית, גם מוסרית, גם מצפונית, האם אין פה יותר מדי חומרות, אין יותר מדי הענשות על עבירה כזאת.

נסים זאב: לדעתי, אנחנו נמצאים כרגע בעליות וירידות במצב הביטחוני, תלוי באיזה יום אנחנו מדברים ובאיזו שעה.

נסים זאב: ואני מדבר על אותם עובדים פלסטינים שאני יכול לומר לכם באופן ברור ומתוך מידע שיש לי, שכשהם מגיעים למחסומים של צה"ל הם משתחררים.

נסים זאב: אף שיש איסור, הייתי אומר, לעבור לתחומי "הקו הירוק", הצבא ומשמר הגבול מאפשרים להם להיכנס לתוך תחומי "הקו הירוק", כמובן לאחר בדיקה שלאיש אין הרשעות קודמות, הוא לא השתתף בעבר בפעילות עוינת נגד מדינת ישראל, והוא מגיע לכל מקום.

נסים זאב: אני רוצה באמת לשאול.

נסים זאב: בכל בוקר אנחנו רואים בכל השערים שמובילים למקומות העבודה, לתוך תחומי "הקו הירוק", שיש מרכזים כאלה.

נסים זאב: למשל בירושלים, אתם יכולים כל בוקר לראות בשער-מנדלבאום עשרות ומאות פועלים נכנסים דרך שמואל הנביא, מגיעים לכל שכונות ירושלים – לרמות, לפסגת-זאב ולתוך השכונות הפנימיות של ירושלים.

נסים זאב: אנחנו יודעים שהם הולכים לעבוד, והם מצהירים שהם הולכים לעבוד, והמשטרה יודעת שהם עובדים, ומשרד העבודה מודע לזה.

נסים זאב: אבל מה, מצד אחד אנחנו לא רוצים לגרום לכך שאותם פועלים שבאופן תמים באים רק לעבוד כדי להתפרנס ולהביא הביתה פת לחם, לגרום להם שיהיו רעבים ללחם.

נסים זאב: מבחינה הומנית אנחנו רוצים לעזור ולסייע לאותם עובדים.

נסים זאב: מצד שני, יש חשש שאולי בתוך אותה קבוצה גדולה מסתנן איש "ג'יהאד", או איש "חמאס" שבא לעשות איזו פעילות עוינת ולנו אין שליטה על הדבר הזה.

נסים זאב: אני רוצה לומר באופן ברור וחד-משמעי: אם רוצים למנוע את כניסתם של אותם פלסטינים שבאים לעבוד, אפשר לעשות זאת בתוך הרשות הפלסטינית או במעבר הגבולות.

נסים זאב: אין צורך לחפש את הפועלים בתוך תחומי "הקו הירוק".

נסים זאב: אם המדיניות שלנו היא להעלים עין ולאפשר להם להביא את פת לחמם, אני חושב שכל הגזירות האלה שמועלות פה, ואני תומך בהן – אבל בימים טרופים כאלה אנחנו בזמן מלחמה, ומה יקרה אם מחר המדיניות הזאת תשתנה, המצב קצת יירגע והחוק יישאר קיים?

נסים זאב: לכן אני נשאר בהסתייגות שלי, לפחות לגבי כלי הרכב.

נסים זאב: אני חושב שאי-אפשר להחרים רכב כבר בפעם השנייה, ולכן ביקשתי שכשמדובר בפועל שאחרי בדיקה התברר שהוא מעולם לא השתתף בפעילות עוינת, גם אם הוא נמצא באותו רכב, לא להחרים את הרכב הזה, רק בפעם השלישית.

נסים זאב: גם לגבי הקנסות, לדעתי, הקנס שמוטל על כל עובד הוא גבוה מאוד, ואני חושב שהמדיניות הבלתי-ברורה שלנו לא מאפשרת לנו ליישם את הצעת החוק, אף שאני אתמוך בה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת זאב.

רחמים מלול: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב, שהחוק הזה, לכל הדעות, הוא מאוד טוב, ומבחינתי הוא מאוד נחוץ.

איוב קרא: אבל אילו נשאלתי לדעתי בסוגיה הזאת, אין ספק שהייתי מוסיף הרבה הסתייגויות חיוביות לאווירה ולזמן שאנחנו נמצאים בהם.

איוב קרא: אני אתמוך בחוק, כמובן, אבל לדעתי נושא העובדים הזרים והשהייה הבלתי-חוקית בישראל הם סוגיה קשה ביותר שנצטרך להתמודד אתה אם כמובן נגיע, בעזרת השם, לאווירה הטובה ולהסכם עם הפלסטינים.

איוב קרא: אבל עד אז, אני רואה לא רק את עניין השהייה הלא-חוקית והבעיה שאנחנו מתמודדים אתה, אלא יש פה בעיה חברתית-כלכלית שמעיקה לדעתי על מדינת ישראל ואף אחד לא נותן את הדעת על כך.

איוב קרא: כולם מתמסרים לנושא הביטחוני, המדיני, ועוזבים ולא נותנים גושפנקה למלחמה הזאת שהיא בעצם מלחמה לא פחות חשובה היום מהמלחמה הביטחונית.

איוב קרא: אני מקווה שיבואו עוד חוקים שישפרו את האווירה הקשה שאנחנו נמצאים בה וייתנו לה מענה.

איוב קרא: אבל עד אז אני מציע שנתמוך בחוק הזה וניתן את הכוח לשר לביטחון פנים להמשיך לפעול נגד השהייה הלא-חוקית בישראל.

רחמים מלול: תודה, אדוני, גם על הקיצור בהנמקה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח; חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח.

רחמים מלול: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

רחמים מלול: אני מקווה שגברתי לא צריכה את כל מכסת הזמן.

רחמים מלול: אני לא אגלה לכם כמה הסתייגויות יש לחברת הכנסת גוז'נסקי.

רחמים מלול: היא בוודאי יודעת.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בוודאי אביא בחשבון את העייפות של חברי הכנסת שכן טורחים להגיע למליאה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, הצעת חוק שמונחת לפנינו, ולא בפעם הראשונה, כי בעצם זאת הארכה והרחבה של חוק שאנחנו כבר דשים בו כמה וכמה שנים; הצעת החוק שמונחת לפנינו מנסה לנקוט שיטה של הטלת קנסות וגרימת נזק כלכלי וכו' כאשר מדובר בבעיה שהיא גם פוליטית וגם חברתית עמוקה ביותר.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו יכולים להמציא פה חוקים שונים ומשונים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו יכולים אולי לקבוע אפילו שאנחנו נטביע איזו אות על כל מיני אנשים שלא התנהגו כפי שאנחנו רוצים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו יכולים לקבוע שיטות שונות של ענישה ולהעסיק הרבה מאוד אנשים, אם שוטרים, אם אנשי ביטחון ואם בתי-המשפט בכל המערכה הזאת.

תמר גוז'נסקי: אבל, חברי הכנסת, אני לא חושבת שמישהו כבר המציא את הפטנט שימנע מאדם רעב לחפש לעצמו אוכל, שמישהו המציא את הפטנט שימנע מאב, שילדיו רעבים, לחפש עבודה כדי שהוא יוכל להאכיל אותם.

תמר גוז'נסקי: אף אחד עוד לא מצא פטנט שיכריח אנשים להשלים עם סבל בלי לנסות להתמודד ולהתקומם.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, התוצאה תהיה, שבעוד שנה, אולי פחות, הממשלה תבוא ותניח על שולחן הכנסת חוק, תיקון מס' 7, אם אני טועה במספר יתקנו אותי, שבא להרחיב את חוק השהייה שלא כדין ולהטיל את העונשים הבאים על מי שיציב את רגלו, על מי שיתקע את ידו, על מי שירים קול או על מי שיעשה משהו אחר.

תמר גוז'נסקי: כל זה, חברי הכנסת, ברכה לבטלה.

תמר גוז'נסקי: גם הניסיון שלנו כבר לימד אותנו שזאת ברכה לבטלה, לא רק איזו צפייה לעתיד.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, היו, לפחות לאחרונה, שני פיגועים קשים שנעשו על-ידי פלסטינים שאיש לא שייך אותם לשום ארגון.

תמר גוז'נסקי: הם עבדו פה ברשיון, היה להם עבר כנראה בסדר מבחינת השלטונות, ובכל זאת, בשל המצוקה האישית והלאומית ובשל התחושה שהמציאות הנוכחית מובילה את העם הפלסטיני לקטסטרופה, הם נקטו צעד קשה ביותר והפילו קורבנות קשים ביותר.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, שום תועלת מעשית לא תהיה מהחוק.

תמר גוז'נסקי: מדוע הממשלה הזאת וגם ממשלות קודמות נדרשות להציג בפנינו מיני חוקים חסרי תועלת שכאלה?

תמר גוז'נסקי: הממשלה הזאת מציגה את ההארכה הזאת, ההרחבה הזאת של החוק, משום שכאשר אין פתרונות מדיניים וכאשר אין שום אופק מדיני, כל מה שנשאר זה לרוץ ולהרביץ.

תמר גוז'נסקי: אפשר לרוץ ולהרביץ באמצעות טנקים, אפשר לרוץ ולהרביץ באמצעות הפצצות ממסוקים וירי טילים, אפשר לרוץ ולהרביץ באמצעות עקירת פרדסים או לרוץ ולפגוע באמצעות הריסת בתים, באמצעות סגר וכתר וכל הדברים שנעשים בצורה הולכת וגוברת, במינון הולך וגובר בשנה האחרונה, ואפשר כמובן לעמוד רגע ולהגיד: לאן הגענו?

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אני מעריכה שהמסר שהממשלה מביאה בחוק הזה הוא בעצם חיזוק של האמירה שלממשלה הזאת אין בעצם שום תוכנית מדינית שיכולה לחלץ את ישראל מהמצר ולהביא לשלום, להביא להסדר ולהביא לביטחון.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני חושבת, שראש הממשלה שרון, שמתיימר להיות אדם בעל ניסיון צבאי ופוליטי ונמצא בפוליטיקה הרבה שנים – צריך לומר דבר אחד לזכותו.

תמר גוז'נסקי: הוא נאמן לעצמו ולדעותיו גם אם פה ושם הוא משמיע איזו הצהרה שתנעם לתקשורת.

תמר גוז'נסקי: מנקודת הראות של ראש הממשלה שרון אנחנו צריכים להביט לכיוון הפלסטיני רק דרך חריר הרובה, רק דרך המשקפת הצבאית.

ראובן ריבלין: הוא לא אמר על הפלסטינים, הוא אמר על הטרוריסטים.

ראובן ריבלין: הוא אמר: אין לנו שום מלחמה עם הפלסטינים, יש לנו מלחמה עם הרשות הטרוריסטית.

תמר גוז'נסקי: מרוב זה שאין לך מלחמה עם הפלסטינים, לממשלה הזאת היתה לא רק חוצפה אלא הזילות הזאת לירות טיל לבית שחיים בו 120 אזרחים, להטיל פצצות של טונה בתוך עיר צפופת אוכלוסייה.

ראובן ריבלין: לעת עתה הטונה לא הורגת אדם אחד וארבעה כדורים הורגים משפחות שלמות.

תמר גוז'נסקי: כל הזוועה הזאת של קורבנות וטרור, אתה לא צריך לבוא פה ולשכנע מישהו שזה מצב בלתי נסבל.

תמר גוז'נסקי: השאלה היא האם באמצעות פצצה של טונה או טיל אתה יכול למנוע את המצב הנורא הזה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שהניסיון העשיר שלנו, לרבות הניסיון העשיר של לבנון, הוכיח ששום דבר מהסוג הזה לא עזר.

ראובן ריבלין: ניסיון העבר הוכיח, שכל פעם שהתעקשנו ניצחנו.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, הרי לפחות מוסכם עלינו שניצחון צבאי כמו ב-1967 כנראה לא היה.

תמר גוז'נסקי: ובכל זאת, מאז 1967 עברו 35 שנה, הרבה שנים, למה הניצחון הצבאי הזה לא הביא את הפירות?

תמר גוז'נסקי: ניצחון צבאי אדיר.

תמר גוז'נסקי: הכנענו, הרסנו, שיתקנו.

גדעון עזרא: נתנו לערפאת להגיע לכאן.

תמר גוז'נסקי: משום שאותו ניצחון פעל, ההיסטוריה מתחכמת לכם, משום שאתם רוצים לכפות עליה דברים לא טבעיים.

תמר גוז'נסקי: כאשר בגלל מלחמת 1967 כל הפלסטינים נמצאו לפתע תחת שלטונה של ישראל, השאלה של המדינה הפלסטינית נהייתה אקטואלית פי כמה.

תמר גוז'נסקי: בדיוק להיפך ממה שהתכוונתם.

תמר גוז'נסקי: כאשר ניסיתם להרוס את אש"ף בלבנון, בביירות, התוצאה היתה הפוכה.

תמר גוז'נסקי: התוצאה ההפוכה היתה, שישראל חתמה הסכם עם אש"ף.

תמר גוז'נסקי: כך זה פועל בהיסטוריה.

תמר גוז'נסקי: ככל שישראל תמשיך לעצום עיניים, להתעלם מקיומו של העם הפלסטיני, לעשות מיני כיבושים והפגנות כוח ולהראות שהיא יכולה הכול – בטח שהיא יכולה הכול, להרוס ולהפציץ ולסלק.

תמר גוז'נסקי: כן, היא יכולה הכול – התוצאה תהיה בדיוק הפוכה.

תמר גוז'נסקי: הבעיה רק שאי-אפשר למנוע את הקמתה של המדינה הפלסטינית בגבולות 1967.

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר, אי-אפשר לעשות זאת.

תמר גוז'נסקי: לכן, בסופו של דבר, גם נשלם את המחיר, גם נאכל את הדגים הסרוחים ואולי גם יגרשו אותנו מהעיר.

תמר גוז'נסקי: אני שואלת אתכם: אין לכם אחריות לעם הזה?

תמר גוז'נסקי: אין לכם אחריות אחרי כל כך הרבה שנים?

תמר גוז'נסקי: כך לשחק בגורל שלו?

תמר גוז'נסקי: לאן הבאתם את העם הזה?

תמר גוז'נסקי: הורים יושבים רועדים בבית, כי הילד הלך לקניון.

תמר גוז'נסקי: אף אחד לא יוצא בחופשה האחרונה לטייל מרוב פחד.

תמר גוז'נסקי: אנשים ממלאים את המזוודות ועוזבים את הארץ.

תמר גוז'נסקי: לאן אתם מביאים את העם הזה?

תמר גוז'נסקי: יש לכם חוסר אחריות מוחלט בכך שאתם מחזיקים את המתנחלים ומסכנים יום-יום את חייהם, במיוחד את חיי הילדים.

תמר גוז'נסקי: כל בוקר, כשילדים יוצאים בהסעות לבית-הספר, זה פשע, כי אתם לא יודעים אם הם יחזרו.

תמר גוז'נסקי: וכל זה, בשם מה?

תמר גוז'נסקי: האם מדינת ישראל קמה כדי לשרת את ההתנחלויות?

תמר גוז'נסקי: האם צריך להקריב את עתיד מדינת ישראל, למען מה?

תמר גוז'נסקי: למען התנחלויות שאין להן עתיד.

תמר גוז'נסקי: להתנחלויות אין עתיד.

תמר גוז'נסקי: יש שאלות שצריך לשבת ולדון בהן.

תמר גוז'נסקי: אני לא הולכת עכשיו לפתור את כל השאלות, ועדיין אני לא מייצגת את העם הפלסטיני, ואני לא יכולה לשבת ולנהל משא-ומתן, אבל אני אומרת: הממשלה המנופחת והמתנפחת הזאת תוביל אותנו לאסון שקשה לתארו, וראש הממשלה, בכל פעם שהוא עושה עוד פעולה צבאית, כביכול גדולה, בסופו של דבר יוביל אותנו לאסון שקשה לתארו.

תמר גוז'נסקי: גם את האסון של כפר-כנא פרס לא תכנן, ובכל זאת הוא קרה.

תמר גוז'נסקי: קרה האסון של כפר-כנא, ואני לא יודעת איזה אסון נורא יקרה בעתיד.

תמר גוז'נסקי: האם ראש הממשלה בכלל מוכן להבין את המחיר שהעם בישראל ישלם, שלא לדבר כבר על העם הפלסטיני?

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אנחנו מתמודדים עם מדיניות שהיא לא רק קצרת מועד, היא לא רק קצרת ראות, שאין לה שום מחשבה מעמיקה, שום ראייה היסטורית של מה שקורה, אלא אנחנו מתמודדים עם מדיניות שמסכנת את עצם קיומנו.

תמר גוז'נסקי: כיהנתי בכנסת תחת כמה ראשי ממשלות, ואני לא זוכרת ימים שבהם הרגשתי פחד כזה מהעתיד כמו בימים האלה.

תמר גוז'נסקי: אני לא זוכרת ימים שבהם הרגשתי חרדה כזאת לגורל המדינה כמו בימים האלה.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר, שום בוחר בישראל, שום אזרח בישראל, לא התכוון שתקום ממשלה שתהמר על חייו ועל עתידו, ואי-אפשר להוביל עם לדרגות כאלה של ייאוש ואי-ראייה של איזה עתיד, של איזו אפשרות לחיות בשלום.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני מעריכה שאין לנו היום יכולת להפיל את הממשלה הגדולה והמנופחת הזאת, אבל אני רוצה לקוות ולצפות, שחלקים באותה ממשלה, קודם כול מפלגת העבודה, יעשו חושבים, יסתכלו ימינה ושמאלה ויבינו שהם לא עוזרים בשום דבר, לא לביטחון ולא לשלום, ותפקידם ההיסטורי היום הוא להיות באופוזיציה.

תמר גוז'נסקי: אותו דבר אמרתי גם למפלגת המרכז, שלא היתה צריכה להצטרף לממשלה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו צריכים לבנות פה אופוזיציה, משום שמדובר לא רק בחלוקה של תקציבים, שזה דבר חשוב מאוד, אלא מדובר בעצם הקיום שלנו, בעצם העתיד של המדינה.

תמר גוז'נסקי: יש לנו אחריות.

תמר גוז'נסקי: לכנסת הזאת יש אחריות.

תמר גוז'נסקי: לציבור בישראל יש זכות לקבל תשובות אמיתיות.

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר לסבול מצב שבו ראש ממשלה נמצא בשלטון כבר למעלה מחצי שנה ואין לו שום תוכנית לשום דבר, חוץ מכוח, כוח ועוד הפעם כוח.

תמר גוז'נסקי: מי שחי על חרבו, עלול למות על חרבו.

תמר גוז'נסקי: את המסר הזה אנחנו אומרים וחוזרים אומרים וחוזרים ומתריעים דווקא מתוך דאגה.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת לפנינו היא הצעת חוק מיותרת, הצעת חוק מזיקה, חלק מקונספציה שכבר קרסה מזמן, והגיע הזמן שאנחנו, בהצבעה נגד הצעת החוק הזאת, נעביר מסר לממשלה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

רחמים מלול: תודה, גברתי.

רחמים מלול: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – אינו נוכח; חבר הכנסת מוסי רז – אינו נוכח; חבר הכנסת יגאל ביבי – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת משה גפני.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, זו הצעת חוק שהיא הוראת שעה, זו לא מדיניות.

בנימין אלון: לגבי מדיניות אני, כמו חברת הכנסת גוז'נסקי, חושב שרק שתי מדינות לשני עמים, אבל בשני צדי הירדן, ושום דבר אחר לא יעזור.

בנימין אלון: זה תלוי בעם הערבי שנמצא כאן.

בנימין אלון: אם הוא ירצה לחיות בשלום, וכן המנהיגים שלו, שחלק מהם אתך בסיעה, הוא יוכל להישאר כאן, בעבר הירדן הזה, וכמובן להצביע לפרלמנט בעמאן, ונגיע להבנה של שלום.

בנימין אלון: אבל אם הם לא ירצו לחיות בשלום, הם גם לא יוכלו להישאר כאן.

בנימין אלון: יש לנו כאן 3 מיליוני ערבים ביהודה ובשומרון ובעזה ויש 1.2 מיליון ערבים פלסטינים במדינת ישראל.

בנימין אלון: יש 3 מיליוני ערבים פלסטינים בעבר הירדן המזרחי, שהוא חלק מארץ-ישראל והוא חלק מפלסטינה.

בנימין אלון: אני מסכים אתך שבסופו של דבר צריך פתרון מדיני ולא רק צבאי, והפתרון המדיני היחיד יהיה, אם נרצה לחיות בשלום, שיוקם פרלמנט פלסטיני, ויבינו שירדן היא פלסטין, וכל הערבים הפלסטינים יצביעו שם, לרבות אזרחי ישראל שלא רוצים להיות נאמנים למדינת ישראל.

בנימין אלון: אם הם ירצו לשרת בצבא ולהיות חלק מהמדינה, יצביעו פה.

בנימין אלון: נציב להם את שתי האפשרויות.

בנימין אלון: אם הם ירצו לנצל את הבמה הזאת, חברייך בסיעה, כדי לחרף ולגדף את שם ישראל ואת מערכות צבא-הגנה לישראל – יצביעו בעמאן.

בנימין אלון: הם יישארו בביתם אם הם יחיו בשלום.

בנימין אלון: לא נעקור איש מביתו, לא ביהודה ובשומרון, לא בעזה, רק נטרנספר את הישות הלאומית שלהם.

בנימין אלון: הפרלמנט שלהם יהיה בעמאן, כי כבר יש מדינה פלסטינית אחת, ירדן, שהיא חלק מארץ-ישראל, שהיא חלק מפלסטינה של 1917 של המנדט הבריטי, כמו שברק אמר לאחרונה, שהתברר לו, והוא אמר את זה דווקא בכינוס של קיבוצניקים, ומן הראוי שכולם יקשיבו לזה, גם הקיבוצניקים של התק"ם שהם תומכי ברק.

בנימין אלון: הוא אמר להם, שערפאת לא רוצה רק מדינה פלסטינית נוספת, חוץ מזו שבעבר הירדן, הוא רוצה שתי מדינות פלסטיניות, אחת בעבר הירדן, אחת כאן ביהודה ובשומרון ובעזה, והוא לא מסכים שתישאר מדינה יהודית.

בנימין אלון: כך אמר אהוד ברק.

בנימין אלון: הוא רוצה שממה שיישאר פה תהיה מדינת כל אזרחיה, מדינה דו-לאומית, לא רק עם 1.2 מיליון פלסטינים, שמהבמה הזאת מנצלים את המקום הזה לחיסול המדינה היהודית כמדינה יהודית, אלא שיצטרפו אליהם בזכות השיבה עוד ועוד ועוד אלפים ומאות אלפים, כדי שייווצר גם במדינה היהודית הדמוקרטית הקטנה רוב או לפחות מחצית של פלסטינים.

בנימין אלון: זו התוכנית.

בנימין אלון: אני מסכים אתך, חברת הכנסת גוז'נסקי, זאת הוראת שעה, זו לא מדיניות, הוראת שעה של מה שאני כאזרח, כחבר כנסת יכול לעשות למען אותם הורים מודאגים שילדיהם רוקדים בדיסקוטק או הולכים לקניון ולא חוזרים, או חוזרים בצורה שאת יודעת; הוראת שעה – איך אני יכול לעזור למנוע כניסה של טרוריסטים.

בנימין אלון: ציפיתי שבזה תסייעי לנו ולא תהיי לך בפינה ובאופוזיציה בנושא הזה.

בנימין אלון: אני מתפלא עלייך.

בנימין אלון: זו הוראת שעה, ואני מסכים עם הביקורת שלך.

בנימין אלון: רבותי, אנחנו נמצאים כאן בבניין הכנסת.

בנימין אלון: הבניין הזה הוא בטווח המרגמות של הפלסטינים.

בנימין אלון: אין שום היגיון במחשבה שלא ייפול פגז מרגמה כאן עכשיו אם נפל בגילה, הטווח הוא אותו טווח.

בנימין אלון: הגיע הזמן שנבין את זה, הגיע הזמן שנבין שכאשר יורים פגז מרגמה על גילה יורים בריבונות הישראלית.

בנימין אלון: אני לא רוצה לשמוע "אין נפגעים".

בנימין אלון: מי לא נפגע, הריבונות לא נפגעה?

בנימין אלון: מה, אנחנו פה מדינת חלם, "שטעטל" עלוב באיזו גלות?

בנימין אלון: אני צריך לשמוע פה את התחנונים של חברת הכנסת גוז'נסקי שזה לא עוזר בכוח?

בנימין אלון: מי רוצה כוח?

בנימין אלון: אני רוצה כוח?

בנימין אלון: אני כאן בזכות הכוח, או שאני בכוח הזכות?

בנימין אלון: עם ישראל חזר לארצו כי זו ארצו וזאת זכותו, וערבים צמאי דם שלא רוצים לחיות אתו בשלום לא נותנים לו לשוב לביתו.

בנימין אלון: אם לא ייתנו לנו לשוב לביתנו, נעשה כמו אדם בריא שלא נותנים לו לשוב לביתו, ואם לזה את קוראת כוח אז תקראי לזה כוח, עוד כוח ועוד כוח.

בנימין אלון: זה לא נורמלי שאני נכנס עם צה"ל כדי להרחיק את טווח האש משכונה עם עשרות אלפי אזרחים בעיר הבירה?

בנימין אלון: זה נושא לדיון?

בנימין אלון: זה נושא לדיבור?

בנימין אלון: היעלה על הדעת שצה"ל לא ירחיב את האחיזה שלו שם?

בנימין אלון: האם זה נורמלי ששנה שלמה הורים לא ידעו היכן להשכיב את הילדים בשכונה בעיר הבירה והאם יירו לכאן או לכאן?

בנימין אלון: האם להשכיב את הילדים לישון במטבח או בסלון?

תמר גוז'נסקי: מה עם השלום?

בנימין אלון: תפסיקי עם השלום.

בנימין אלון: לקחתם את המלה המפוארת הזאת, שהיא אחד משמותיו של הקדוש-ברוך-הוא, והפכתם אותה למלה שמעוררת פלצות.

בנימין אלון: את הולכת היום ברחוב ואומרת "שלום", כולם מחפשים מקלט; את אומרת "אוסלו", כולם מחפשים מסכה.

בנימין אלון: תפסיקו להשתמש בשם הזה לשווא.

תמר גוז'נסקי: זה טרור, לא שלום.

בנימין אלון: כמו שרוסיה הקומוניסטית דיברה בשם שלום ושוויון וראינו כמה דם שפך סטלין בשם השלום והשוויון.

בנימין אלון: בשבוע האחרון ראינו, ברוך השם, שהצעדים הטקטיים היו מלאים יותר בגבורה, מחוסר ברירה כמובן, בגלל ההחמרה של המציאות.

בנימין אלון: לכן אני קורא לראש הממשלה להמשיך בדרך הזאת ולא לחשוש; כמו שאמרו, מה יקרה כשניכנס ל"אוריינט האוס".

בנימין אלון: איך הפחידו אותנו.

בנימין אלון: כל העולם יעצור את נשימתו, מה יקרה?

בנימין אלון: נכנסנו ל"אוריינט האוס", וכמה פקידים שפתאום אין להם פרנסה עשו איזו הפגנונת קטנה, כמה אנשי שמאל ישראלים, שהאיחוד האירופי מפרנס אותם מדי חודש בחודשו, באו לבכות שם וגם הם נעלמו – כמה שמאלנים תימהונים וכמה אירופים משועממים.

בנימין אלון: אדוני ראש הממשלה, זו כל האופוזיציה שלך, כמה שמאלנים תימהונים וכמה אירופים משועממים, זו היתה האופוזיציה לכניסה ל"אוריינט האוס".

בנימין אלון: תראה את השקט, תראה את הרחוב הערבי.

בנימין אלון: לשר עוזי לנדאו, לסגן השר גדעון עזרא ולך, אדוני ראש הממשלה, היו שליחות וגבורה, וכך עם ישראל זכה להנהגה, וכך צריך להמשיך, אדוני.

בנימין אלון: אנחנו נראה לעולם שההפחדות שמפחידים אותנו בהן אין להן שום בסיס.

בנימין אלון: אין שום עם בעולם שאפשר לומר לו שהוא לא זכאי לשוב לביתו.

בנימין אלון: חברת הכנסת גוז'נסקי, אנחנו לא נמצאים פה מפני שיש לנו כוח ולא מפני שיש לנו שריון, אנחנו בכוח הזכות ולא בזכות הכוח; אנחנו כאן כי זה ביתנו.

בנימין אלון: בזה הכול מתחיל, ואם היית מאמינה בזה, תאמיני לי שהיה לך יותר קל להזדהות עם רוב הדברים שנאמרים פה בבניין.

בנימין אלון: את לא מאמינה בזכות של עם ישראל על ארצו.

תמר גוז'נסקי: יש לי הצעה – שלא תדבר בשמי.

בנימין אלון: אני אומר שוב: פה מתחיל הכול, באחיזה הציונית שלנו, בזכות שלנו להשתרש בארצנו.

בנימין אלון: אני מקווה, אדוני ראש הממשלה, שלצבא-הגנה לישראל לא תינתן פקודה להפקיר את ילדי שכונת גילה ולנטוש את הקו שהם נמצאים בו, אלא להיפך, לדאוג שמעבר לטווח הנשק הקל פגזי מרגמות לא יוכלו לנחות.

בנימין אלון: אדוני ראש הממשלה, הבניין הזה שאנחנו נמצאים בו הוא בטווח המרגמות בדיוק כמו גילה.

רחמים מלול: מה אתה מציע, שננעל את הישיבה?

בנימין אלון: בגלל המרגמות?

בנימין אלון: לא.

בנימין אלון: אני רק רוצה לומר, שכשם שפצצת מרגמה שנוחתת כאן פוגעת בריבונות הישראלית כך זה עם פצצת מרגמה שנוחתת בגילה.

בנימין אלון: לכן אין דבר יותר טבעי והגיוני ממדינה שתגן על הריבונות שלה ותקיים את הדבר האלמנטרי שכל ממשלה חייבת לאזרחיה: להגן על חיי האזרחים ועל החזון והצדק שבזכותם הקדוש-ברוך-הוא נתן לנו כוח לעשות את החיל הזה ועשה לנו את הנס הזה של צה"ל ושל השב"כ, ולא הפוך.

בנימין אלון: אנחנו כאן בזכות אותה הזכות, ואת זה צריך להשריש.

בנימין אלון: תודה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: אחרון הדוברים, חבר הכנסת גפני, שיעשה את זה בדקה קצרה.

נעמי בלומנטל: אני רואה שחברי הכנסת הערבים אינם כאן.

נעמי בלומנטל: מה קרה, ניצחנו?

רחמים מלול: הלכו לנחם ברמאללה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהכנסת לאשר את החוק, לדחות את כל ההסתייגויות ולקבל את ההסתייגות האחרונה.

משה גפני: אני מבקש מחברת הכנסת גוז'נסקי להצביע בעד החוק.

משה גפני: אין פה ויכוח, יש פה רק נושא אחד: למנוע כל דבר שיש בו טרור ופיגועים.

משה גפני: זה הדבר היחיד, ואת זה אני מבקש לאשר.

משה גפני: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת גפני.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על חוק שהייה שלא כדין (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 7), התשס"א–2001.

רחמים מלול: לשם החוק הוגשו הסתייגויות, ואני שואל את המסתייגים, האם הם עומדים על כך שנצביע.

רחמים מלול: חבר הכנסת אורלב?

רחמים מלול: – מסיר; תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת בנימין אלון?

בנימין אלון: אני מסיר את כל ההסתייגויות.

רחמים מלול: את כל ההסתייגויות?

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: גם חבר הכנסת אורלב מסיר את כל ההסתייגויות?

רחמים מלול: לא.

רחמים מלול: חבר הכנסת איוב קרא?

רחמים מלול: – מסיר.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב?

רחמים מלול: – מסיר.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה – אינו נוכח.

רחמים מלול: חברת הכנסת גוז'נסקי?

רחמים מלול: – מסירה.

רחמים מלול: אם כן, לשם החוק אין עוד מסתייגים.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אם לא אכפת לכם נקיים הצבעה ידנית.

רחמים מלול: מי בעד שם החוק כנוסח הוועדה?

רחמים מלול: מי נגד?

רחמים מלול: מי נמנע?

רחמים מלול: שם החוק נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע ששם החוק התקבל כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: סעיף 1.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה וקבוצתו – אינם נוכחים.

רחמים מלול: חבר הכנסת אורלב?

רחמים מלול: – מסיר.

רחמים מלול: גם חברי הכנסת בנימין אלון, נסים זאב ואיוב קרא מסירים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אורלב, אתה מסיר גם את ההסתייגות לחלופין?

רחמים מלול: – מסיר.

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה – אינו נוכח.

רחמים מלול: קבוצת ברכה?

רחמים מלול: מסירים.

רחמים מלול: לפסקה (2)(א)(1) – קבוצת ברכה?

רחמים מלול: מסירים.

רחמים מלול: בעמוד הבא.

רחמים מלול: חבר הכנסת בנימין אלון מסיר?

רחמים מלול: מסיר את כולן.

רחמים מלול: חבר הכנסת איוב קרא מסיר את כולן.

רחמים מלול: לא אצטרך לשאול שוב.

רחמים מלול: לפסקה (2)(א)(7) – חבר הכנסת אורלב הסיר.

רחמים מלול: קבוצת ברכה הסירה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: או.

רחמים מלול: קיי., אני חושב שסיימנו בזה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, לחוק יש רק סעיף אחד.

רחמים מלול: כן, כן, אנחנו עוברים על כל – – – האם כל המסתייגים הסירו את כל הסתייגויותיהם?

קריאות: – – –

משה גפני: למעט האחרונה.

רחמים מלול: למעט האחרונה.

רחמים מלול: או.

רחמים מלול: קיי.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות האחרונה, של חברי הכנסת גפני ונסים זאב, בסעיף 12א1 החדש; בסדר, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים?

רחמים מלול: אם כן, נא להצביע על ההסתייגות.

רחמים מלול: אנחנו נקיים הצבעה אלקטרונית.

רחמים מלול: נא להצביע – מי בעד, מי נגד?

רחמים מלול: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 13 נגד – 2 נמנעים – 1 ההסתייגות של חברי הכנסת נ' זאב ומ' גפני לסעיף 1 (סעיף 12א1(א) החדש) נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שברוב של 13 בעד, שני מתנגדים ונמנע אחד ההסתייגות נתקבלה.

רחמים מלול: לפיכך, אנחנו עוברים להצבעה על כל סעיף מס' 1, לרבות ההסתייגות.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אפשר להצביע.

רחמים מלול: ההצבעה אלקטרונית.

רחמים מלול: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

רחמים מלול: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 1 – 14 נגד – 2 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שברוב של 14 בעד, שני מתנגדים ואין נמנעים, ואני מוסיף גם את קולו של חבר הכנסת קליינר; אם כך, 15 בעד, שני מתנגדים, אין נמנעים – הצעת החוק עברה בקריאה שנייה, ולפיכך, אדוני, נעבור להצבעה בקריאה שלישית?

משה גפני: לרבות ההסתייגות.

רחמים מלול: לרבות ההסתייגות כמובן.

רחמים מלול: נא להצביע בקריאה שלישית על הצעת החוק לרבות ההסתייגות.

רחמים מלול: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

רחמים מלול: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 13 נגד – 3 נמנעים – אין חוק שהייה שלא כדין (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שברוב של 14, לרבות קולו של חבר הכנסת מיקי איתן, 14 בעד, שלושה מתנגדים ואין נמנעים – וגם חבר הכנסת יורי שטרן?

רחמים מלול: איפה הוא?

רחמים מלול: אינו נוכח.

קריאה: – – –

רחמים מלול: אה, אדוני, בסדר.

רחמים מלול: אם כן, 15 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים, הצעת חוק שהייה שלא כדין (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, נתקבלה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: נושא אחרון בסדר-היום: הצעת חוק שירות ביטחון (שירות מילואים במשמר הגבול – הוראת שעה), התשס"א–2001, קריאה ראשונה.

רחמים מלול: יציג את החוק השר לביטחון פנים.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש – – –

רחמים מלול: זו קריאה ראשונה, אדוני השר.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא לאישור הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק שירות ביטחון (שירות מילואים במשמר הגבול – הוראת שעה), התשס"א–2001.

עוזי לנדאו: הצעת החוק המונחת בפניכם עניינה בקביעת מסגרת לתגבור משמר הגבול באנשי מילואים שיוצבו למלא את שירותם בשירות משמר הגבול של המשטרה.

עוזי לנדאו: תגבור זה נדרש במיוחד לנוכח המציאות הביטחונית העכשווית שעמה מתמודדת משטרת ישראל במילוי משימותיה בתחום אחריותה לביטחון הפנים של תושבי המדינה ואזרחיה.

עוזי לנדאו: הסדר זה נוסף על הסדר הנוהג והמעוגן בחוק שירות ביטחון שעל-פיו יוצאי צבא ממלאים את שירותם הסדיר במשמר הגבול.

עוזי לנדאו: תיקון החוק המוצע, שהינו הוראת שעה שתוקפה לשנה, יאפשר לשר הביטחון, בהתייעצות עם השר לביטחון פנים או מי שיוסמך על-ידי השרים האמורים, להורות בצו ליוצא צבא למלא את שירות המילואים שאליו נקרא, כולו או חלקו, במשמר הגבול.

עוזי לנדאו: משהופנה יוצא הצבא על-ידי רשויות הצבא לשירות מילואים במשמר הגבול וכל עוד הוא ישרת את שירותו זה – סמכויותיו, חסינויותיו וחובותיו, לרבות כפיפותו לדין המשמעתי, יהיו כשל שוטר.

עוזי לנדאו: עם זאת קובע החוק המוצע, כי שירות מילואים במשמר הגבול דינו כדין שירות מילואים בשירות הצבא על-פי כל דין, וזאת באין הוראה מפורשת אחרת.

עוזי לנדאו: אני תקווה כי שינוי המצב הביטחוני במהלך השנה הקרובה יבטל את הצורך בהארכת הוראת השעה והיא תישאר בתוקפה לשנה הקרובה בלבד.

עוזי לנדאו: לאור האמור אודה על אישור הכנסת את הצעת החוק בקריאה ראשונה והעברתה המיידית לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עוזי לנדאו: תודה, אדוני היושב-ראש.

רחמים מלול: תודה, אדוני השר.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אני שואל את הדוברים הרשומים, האם הם מוותרים על זכות הדיבור?

רחמים מלול: חבר הכנסת מרדכי משעני – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה גפני – – –

משה גפני: מוותר.

רחמים מלול: מוותר, תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת בני אלון – אינו נוכח; חבר הכנסת צבי הנדל – אינו נוכח; חבר הכנסת שאול יהלום – אינו נוכח – – –

קריאה: – – –

רחמים מלול: אבל אדוני מוותר.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: יישר כוח גם על הנאום הקודם.

קריאה: – – –

רחמים מלול: רגע, עוד לא הגעתי לאדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת איוב קרא – מוותר; חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – אינה נוכחת, ואחרון וגם ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת זבולון אורלב, ולאחר מכן – הצבעה.

ראובן ריבלין: כמה זמן זה ייקח?

זבולון אורלב: דקה אחת.

רחמים מלול: דקה אחת.

קריאה: – – –

רחמים מלול: לא, אדוני, הרשימה סגורה וחבר הכנסת אורלב יהיה הדובר הראשון והאחרון בדיון הזה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, עליתי קודם כול כדי לברך את חיילי משמר הגבול.

זבולון אורלב: זה חיל שלא תמיד זוכה לתהילה, עושה עבודה אפורה, עבודה ביטחונית חשובה ביותר ששומרת על חיי אזרחי המדינה, ואני הרשיתי לעצמי, נוסף על הדברים שלך, שבוודאי רצית לומר – ראוי שאם דנים במשמר הגבול, ידעו שיש כלפיהם בכנסת הוקרה והערכה רבה.

זבולון אורלב: הנקודה השנייה, ואני מציין אותה בכל חקיקה של הוראה שעה – למה אתם שוב אומרים, הוראת שעה לשנה?

זבולון אורלב: הרי כל החוק הזה הוא אופציונלי.

זבולון אורלב: הוא מאפשר לשר הביטחון, בהתייעצות עם השר לביטחון פנים, להפנות חיילי מילואים למשמר הגבול.

זבולון אורלב: אם בעוד שנה לא יהיה צורך – החוק קיים, אל תשתמשו.

זבולון אורלב: למה תמיד – הרי בעוד שנה לא יבוא השלום, לצערי.

זבולון אורלב: למה כל פעם עם הוראת שעה?

זבולון אורלב: מה, זה דבר של זכויות הפרט?

זבולון אורלב: זה פוגע באילו זכויות חקיקתיות?

בנימין אלון: לאפשר לנו דיבור – – –

זבולון אורלב: אני מודה.

זבולון אורלב: אז אני שוב מבקש, כדי שאני לא אגיש הסתייגות בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, אנא תקנו את הדבר הזה.

זבולון אורלב: לא צריכים לקבוע את הדבר הזה כהוראת שעה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת אורלב.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, נעבור להצבעה על הצעת חוק שירות ביטחון (שירות מילואים במשמר הגבול – הוראת שעה), בקריאה ראשונה.

רחמים מלול: נא להצביע – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

רחמים מלול: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (שירות מילואים במשמר הגבול – הוראת שעה), התשס"א–2001, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שברוב של 12 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים, הצעת החוק נתקבלה, ולפיכך היא תועבר להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום; ואם לא תהיה עוד ישיבה, אז ברכת שנה טובה לכולם.

רחמים מלול: ישיבת הכנסת נעולה.