ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 240, 2001-10-30 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, נא לשבת.

אברהם בורג: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת; היום יום שלישי, י"ג בחשוון התשס"ב, 30 בחודש אוקטובר שנת 2001.

אברהם בורג: חברי הכנסת, שנה ושלושה שבועות פרפרו משפחותיהם של בני אברהם, עומר סועאד ועדי אביטן בין תקווה לייאוש.

אברהם בורג: שנה ושלושה שבועות, כאשר המספרים חולפים לנגד עינינו בכניסה לכנסת ובכל מקום, היו ההורים, האחיות והאחים, הקרובים וכל שאר החברים, יחד עם העם כולו, נתונים באפלה, מצפים לאור הגדול.

אברהם בורג: אתמול הגיעו נציגי צה"ל והציגו בפני המשפחות תשתית עובדתית ומסקנה שלהם, ששלושת החיילים שנחטפו משטח הנתון בשליטת ישראל לתוך שטח לבנון – לא לגמרי בטוח שהם בחיים.

אברהם בורג: בני, עומר ועדי יצאו למשימתם כדי שכולנו כאן נוכל להמשיך לחיות.

אברהם בורג: מאז נחטפו על-ידי אנשי ה"חיזבאללה", לא התקבל אות חיים או מידע כלשהו שיצביע על גורלם.

אברהם בורג: בחברה אנושית, גם כזאת הנתונה במלחמה, נהוג לדווח על שבויים.

אברהם בורג: יש אמנות, יש הסכמים בין-לאומיים, ורק כאן, עם אויב כזה, עלטה, חשכה, בניגוד לכל אמת מידה אנושית ומוסרית.

אברהם בורג: רבים מחברי הכנסת פגשו את בני המשפחות, היו אתם כאן, בארץ ובחו"ל, במאמצים גדולים לתת אוזן קשבת, כתף נטויה ונכונות לסייע ולשתף פעולה.

אברהם בורג: לבני המשפחות נאמר היום: אנחנו מעריצים את עמידתכם, אנחנו מעריצים את התקווה שאתם לא מאבדים אפילו אם הפתח שנותר הוא קטן מאוד ושביב האור כמעט לא מגרש את האפלה.

אברהם בורג: אינכם בודדים, האומה כולה אתכם, ואנחנו מתחייבים: לא נפסיק לרגע אחד את המאמץ להביא הביתה את הבנים, גם אם אשליית התקווה לראותם בחיים תגוז ביום מן הימים.

אברהם בורג: היו חזקים.

אברהם בורג: נושא שני בסדר-היום – הודעה ליושב-ראש הכנסת.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לגבי נסיעות וחזרות של שרים.

אברהם בורג: נציגי האופוזיציה, אפשר להעביר ישר לפרוטוקול?

אברהם בורג: תודה רבה לכם.

אברהם בורג: השר רוני מילוא מילא את מקום השר דן מרידור בעת היעדרו מהארץ, מיום ו' בחשוון התשס"ב, 23 באוקטובר 2001, ועד יום ט' בחשוון התשס"ב, 26 באוקטובר 2001; השר דן מרידור שב ארצה ביום ט' בחשוון התשס"ב, 26 באוקטובר 2001; השרה ציפי לבני תמלא את מקום השר דני נוה בעת היעדרו מהארץ, מיום ט' בחשוון התשס"ב, 26 באוקטובר 2001, ועד יום ט"ז בחשוון התשס"ב, 2 בנובמבר 2001; שר הבינוי והשיכון שב ארצה ביום ח' בחשוון התשס"ב, 25 באוקטובר 2001; שר החוץ שב ארצה ביום ח' בחשוון התשס"ב, 25 באוקטובר 2001; השר ראובן ריבלין מילא את מקום שר הבינוי והשיכון בעת היעדרו מהארץ, מיום ז' בחשוון התשס"ב, 24 באוקטובר 2001, ועד יום ח' בחשוון התשס"ב, 25 באוקטובר 2001.

קריאה: – – –

אברהם בורג: נחום לנגנטל להודו – לא, אין יותר שמות.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו אתמול על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק העונשין (תיקון – דבר דואר חשוד), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת אפי אושעיה; הצעת חוק רישום ציוד רפואי, התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שלילת זכויות ממבצע פעולת איבה), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת צבי הנדל, עמיר פרץ, בנימין אלון ואליעזר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עונש מינימום בגרימת מוות בנהיגה רשלנית), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק המשכון (תיקון – ביטול תקנת השוק), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת מרדכי משעני; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – חובת עשיית מכרז), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת אבשלום וילן ומוסי רז; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון), התשס"ב–2001, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק שידור משחקי כדורגל (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק הקמת בתי-חולים בטייבה, אום-אל-פחם וסח'נין (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק הגנת הדייר [נוסח משולב] (תיקון – הגנת נוטלי משכנתאות), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת מרדכי משעני; הצעת חוק האזרחות (ביטול התאזרחות של בעל ואשה), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת צבי הנדל, בנימין אלון ואליעזר כהן; הצעת חוק איסור פתיחת בתי-עינוגים בתשעה באב (הסמכה מיוחדת) (תיקון – הרחבת הסמכה), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון – בתי-אוכל), התשס"ב–2001, מאת חברת הכנסת יעל דיין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות הביטחון (תיקון – ביטול הגבלות קריאה) (הוראת שעה), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת דוד מגן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – התיישנות עבירות הקשורות לרצח שר או ראש הממשלה), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת צבי הנדל ואליעזר כהן; הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון – הגדרת ילד), התשס"ב–2001,

א' האן: מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (שמירת היריון), התשס"ב–2001, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק העונשין (תיקון – דרישה להסכמה מודעת בהפסקת היריון), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שמירת היריון באופן חלקי), התשס"ב–2001, מאת חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לסיוע לקריית-שמונה ולגליל (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת יוסי שריד ורן כהן; הצעת חוק לתיקון חוק המכס, בלו ומס הקנייה (ביטול פטור מיוחד) (פטור לעיוור לגבי רכב מנועי), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת יצחק סבן.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת:

א' האן: הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 13) (איסור אפליה בשליחת נכים לעבודה), התשס"ב–2001, של חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק איסור סחר באיברים התשס"ב–2001, של חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 7) (מועד החופשה), התשס"ב–2001, של חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סיווג וסימון שידורים (תיקון) (איסור שידורים מזיקים), התשס"ב–2001, של חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק תגמולים לנפגעי אסון קריסת הרצפה ב"אולמי ורסאי", התשס"ב–2001, של חברת הכנסת קולט אביטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת החברות (מס' 11) (מגבלות על ניהול עסק), התשס"ב–2001, של חבר הכנסת אפי אושעיה; הצעת חוק איסור חנינה או קיצור תקופת מאסר למי שהורשע ברצח ראש הממשלה ממניעים פוליטיים (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2001, של חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק קביעת שמות רחובות וכיכרות (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2001, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 23) (אחזקת בתים משותפים), התשס"ב–2001, של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצהרת אמונים של חבר הכנסת אורי יהודה אריאל.

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי על-פי סעיף 43(א) לחוק-יסוד: הכנסת, עקב הירצחו של חבר הכנסת רחבעם זאבי, זיכרונו לברכה, ביום רביעי, ל' בתשרי התשס"ב, 17 באוקטובר שנת 2001, יבוא במקומו מר אורי יהודה אריאל – איזו זריזות – מסיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו.

אברהם בורג: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את מר אורי יהודה אריאל לעלות לבמה.

אברהם בורג: מר אריאל, אקרא לפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: מתחייב אני.

אברהם בורג: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

אורי אריאל: מתחייב אני.

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, כפי שנהגנו בהשבעתם של חברי כנסת בכנסת הזאת, שהושבעו לאחר השבעת הכנסת ככללה, אנחנו מתירים הצהרה קצרה או דברים קצרים של חבר הכנסת הנכנס, ודאי בנסיבות האלה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אריאל, אני מבקש ממך רק לשים לב שאף שחבר הכנסת חדש – גם עליו חלות הגבלות של זמן.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש – –

אברהם בורג: בבקשה.

אורי אריאל: – – חברי הכנסת, נרגש וכואב אני ניצב בפניכם כאן על דוכן הנואמים של כנסת ישראל, נרגש על הזכות הגדולה שנפלה בחלקי להימנות עם 120 נבחרי ישראל, כואב אני על הנסיבות שהביאו אותי לכהן מעתה כחבר כנסת.

אורי אריאל: השר רחבעם זאבי נרצח על משמרתו כשר בממשלת ישראל.

אורי אריאל: האלוף במילואים רחבעם זאבי – גנדי, כפי שנהגנו לכנותו – תמיד היה במשמרת: במשמרת הנאבקים על הקמת הבית הלאומי, במשמרת הלוחמים, במשמרת המרדפים בבקעה, במשמרת השפה העברית, במשמרת המתיישבים ובמשמרת המאבק בכנסת ובממשלה.

אורי אריאל: אני מצטרף היום למשמר ומקווה להיות, בעזרת השם, ראוי להזדמנות ולאמון.

אורי אריאל: יותר מכול אני חייב תודה להורי: לאמי נעמי, זיכרונה לברכה, ששרדה את גיא ההריגה באושוויץ, ואבי יצחק, שייבדל לחיים ארוכים, שנמנה עם לוחמי הבריגדה היהודית.

אורי אריאל: הורי, יחד עם עם ישראל כולו, הקימו את מדינת ישראל שאליה נולדתי, ואני מחויב להמשיך בדרך זו.

אורי אריאל: אני חייב תודה גם לאשתי חגית ולילדי, שנותנים לי גיבוי לכל אורך הדרך.

אורי אריאל: אתמול ציינה מדינת ישראל מלאות שש שנים לרצח ראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה; שש שנים שבהן נדרשנו כולנו, ימין ושמאל, דתיים ושאינם דתיים, בני העיר ובני הכפר, לשנן לעצמנו: לא עוד; לא עוד אלימות, לא עוד קרע ולא עוד שסע.

אורי אריאל: האזרחים תומכי הממשלה ומתנגדיה מחויבים להטות אוזן לקולות שמנגד, להקשיב גם אם לא מסכימים, ולזכור שגם הצד השני שוחר טובת ישראל הוא, שגם הצד השני אחי הוא.

אורי אריאל: אני מגיע אל הכנסת, בן העמק מטירת-צבי שהתיישב בכפר-אדומים.

אורי אריאל: מתיישב חבר במפעל שידע ימים קשים, יודע ימים קשים ויכול להם.

אורי אריאל: תודתי העמוקה לקהילת בית-אל שנתנה בי אמון בארבע השנים האחרונות שבהן עבדנו יחדיו.

אורי אריאל: אשתדל להיות שליח נאמן ומסור לא רק של 227,000 המתיישבים, אלא גם של מיליוני תומכי אחיזתנו בנחלת אבותינו.

אורי אריאל: השבת קראנו בפרשה: "ונתתי לך ולזרעך אחריך את ארץ מגוריך את כל ארץ כנען לאחוזת עולם והייתי להם לאלוהים".

אורי אריאל: מכוח הבטחה זו אנו חיים כאן, ומכוח הבטחה זו אנו בטוחים שננצח במערכה על ארץ-ישראל.

אורי אריאל: בנאומי הראשון אין זה ראוי שאפרט עתה את ה"אני מאמין" שלי ואצהיר כוונות על פעולותי בעתיד.

אורי אריאל: למרות זאת, אני חש חובה לזכור ולהזכיר את הר-הבית, מקום מקדשנו; הר-הבית הסגור לכניסת יהודים זה למעלה משנה.

אורי אריאל: אדוני ראש הממשלה אריאל שרון, אתה היהודי האחרון שעלה להר-הבית.

אורי אריאל: אני קורא לך לפתוח לאלתר את שערי ההר הקדוש ביותר לעם ישראל.

אורי אריאל: חופש הדת כולל גם את היהודים.

אורי אריאל: יהי רצון שתתקיים בנו במהרה נבואת ישעיהו: נכון יהיה הר בית ה' בראש ההרים, ונישא מגבעות, ונהרו אליו כל הגויים.

אורי אריאל: והלכו עמים רבים ואמרו: לכו נעלה אל הר ה', אל בית אלוהי יעקב, ויורנו מדרכיו, ונלך באורחותיו, כי מציון תצא תורה ודבר ה' מירושלים.

אברהם בורג: תודה רבה לחבר הכנסת החדש.

אברהם בורג: יישר כוח.

אברהם בורג: הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית

אברהם בורג: הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 6); הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון מס' 2), התשס"ב–2001

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: דיון משולב בהצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2002, הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה, הצעת חוק-יסוד: משק המדינה והצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה – קריאה ראשונה.

אברהם בורג: יציג את הצעות החוק במשולב שר האוצר, חבר הכנסת סילבן שלום.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: אדוני שר האוצר, בבקשה.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נפלה לידי הזכות להיות המברך את חבר הכנסת החדש אורי אריאל.

סילבן שלום: לפי הנוהג בכנסת, לאחר השבעת אמונים של חבר כנסת, הנואם הראשון אחריו הוא זה שמברך אותו על בחירתו.

סילבן שלום: אורי אריאל מהווה תוספת כוח משמעותית לשורה ארוכה של חלקים רחבים במדינת ישראל, של קבוצות ושל מגזרים.

סילבן שלום: אפשר להגיד שהיתוסף איש ארץ-ישראל לקול נאמני ותומכי ארץ-ישראל, אנשי יש"ע, שמתגוררים ביש"ע, חובש כיפה – נוסף עוד חובש כיפה לאלה שנמצאים כאן – אבל בראש ובראשונה, הצטרף אדם לקבוצת חברי הכנסת הנעימים, אלה שיש להם אורך רוח, אלה שיש להם דרך-ארץ, ואלה שיודעים לנהל את הוויכוח בצורה ראויה ובצורה טובה.

סילבן שלום: חבר הכנסת אריאל, אני בטוח שלא היית רוצה להיכנס לכנסת במצב הזה ובתנאים האלה, אבל את הגורל אנחנו לא קובעים, יש אחרים שקובעים זאת עבורנו; ואם יצא לך להיכנס לכאן בזמן הזה, זה רק כדי לנסות לעשות את כל מה שאתה יכול למען הדברים שאתה מאמין בהם, שהם קרובים לחלקים רחבים במדינת ישראל.

סילבן שלום: אני רוצה לאחל לך בהצלחה במילוי תפקידך.

סילבן שלום: אני בטוח שתמלא אותו נאמנה.

אליעזר כהן: אני שמח שהדיון הראשון שלו זה התקציב.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להניח בפניכם היום את הצעת תקציב המדינה לשנת 2002 ואת עקרונות המדיניות הכלכלית של הממשלה לשנת התקציב הבאה.

סילבן שלום: מדובר בתקציב מדינה ראשון שמוגש על-ידי הממשלה הנוכחית ועל-ידי כשר האוצר, אבל, אדוני היושב-ראש, זה כבר תקציב שלישי שאני מטפל בו מאז נכנסתי לתפקידי לפני כשבעה חודשים.

סילבן שלום: מייד כשנכנסנו לכהונתנו בממשלה הזאת הייתי צריך להעביר בתוך תקופה קצרה מאוד את תקציב המדינה אשר אושר על-ידי הממשלה הקודמת, מתוך ידיעה שאם הדבר הזה לא יקרה בתוך שבועיים ימים אנחנו הולכים לבחירות חדשות.

סילבן שלום: בתקופה כה קצרה, כאשר שרים רבים בממשלה החדשה טענו שזה לא התקציב של ממשלתם והם לא רוצים לתמוך בו אלא רוצים לפתוח אותו, תוך תביעות של מיליארדים, הצלחנו להעביר את התקציב הזה גם בוועדת הכספים, ולאחר מכן בכנסת.

סילבן שלום: אבל התקציב הזה שהוגש והונח על שולחן הכנסת בספטמבר 2000 היה תקציב לא רלוונטי.

סילבן שלום: זה היה תקציב שלא כלל בתוכו את ההיערכות לגל הטרור הפלסטיני ששטף את הארץ ואת ההאטה בכלכלה העולמית וקריסת השווקים הפיננסיים שקרו בעיקר בארצות-הברית ובבורסה של נאסד"ק.

סילבן שלום: כתוצאה מכך, מייד לאחר אישור תקציב 2001 בסוף חודש מרס, ניגשנו לטפל בשינויים ההכרחיים שנדרשו בתקציב כדי לתת מענה על צורכי הביטחון, כתוצאה מגל הטרור הפלסטיני.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, נאלצנו להעביר סכומי עתק לצורכי הביטחון, אבל לא בחרנו בדרך הקלה.

סילבן שלום: לא בחרתי בדרך הקלה, שיעצו לי אולי חלק מחברי, והיא להטיל מסים על הציבור, להטיל מלוות – מלווה ביטחון ומלווה מרצון, או כל מלווה בשם אחר, כדי שהציבור יממן את הצרכים הגדולים של הביטחון.

סילבן שלום: גם לא הגדלנו את ההוצאה הממשלתית.

סילבן שלום: הדברים האלה הם דברים ללא תקדים בתקופה של אירועים ביטחוניים כאלה – שניתן לעשות את ההעברה הזאת מהסקטור האזרחי לצרכים הצבאיים תוך שמירה על מסגרת הוצאות, ללא הטלת מסים ושמירה על יציבות, שאתייחס אליה לאחר מכן.

סילבן שלום: היו שאמרו לי, כי לא די בהסטות בתוך תקציב המדינה מצד לצד, אלא עלי לקצץ בתקציב המדינה מול הירידה בהכנסות.

סילבן שלום: מאחר שתחזית הצמיחה של התקציב, שהוכן על-ידי הממשלה הקודמת, היתה 4.5% צמיחה עם הכנסות ברמה מסוימת – דבר שלא התממש – תבעו ממני לקצץ את התקציב מול הירידה בהכנסות.

סילבן שלום: אולם אני סברתי, ואני סמוך ובטוח שנהגנו נכון, כי בתקופה של מיתון, האטה ואבטלה אסור לממשלה לקצץ עוד יותר את היקף הוצאותיה, ובכך להפעיל בלם נוסף על גלגלי המשק.

סילבן שלום: הדבר הזה זכה לתמיכה רחבה מאוד של קרן המטבע הבין-לאומית, אף שהיו בתוכנו, בתוך מדינתנו, רבים שחשבו אחרת ואמרו שצריך לעשות את ההתאמה הזאת ולא משנה מה יהיה הגידול בשיעור האבטלה כתוצאה מכך.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, במקביל לדברים האלה, התחלנו בגיבושו של תקציב המדינה לשנת 2002, שמונח כאן לפניכם היום.

סילבן שלום: חבר הכנסת ויצמן שירי.

סילבן שלום: חברי הכנסת, 2001 היא מהשנים הקשות ביותר שידעה הכלכלה הישראלית, ויש כאלה שאומרים שהיא אולי הקשה ביותר.

סילבן שלום: מאז גל הטרור הפלסטיני, ששוטף את הארץ מספטמבר 2000, נגרמה פגיעה רבה בענפים במשק.

סילבן שלום: התיירות – מענפי היצוא החשובים שלנו – ספגה מכה קשה מאוד.

סילבן שלום: מתחילת גל הטרור נרשמה ירידה של כמחצית במספר התיירים המגיעים לישראל.

סילבן שלום: לא רק בתי-המלון, שנאלצו לפטר אלפי עובדים, נפגעו.

סילבן שלום: מסעדות, מדריכי טיולים, חברות הסעה, נהגי מוניות ועוד רבים אחרים שהתפרנסו בכבוד מענף התיירות, ספגו פגיעה קשה.

סילבן שלום: הנדל"ן – שהיה הקטר המרכזי עד אמצע שנות ה-90 ומאז הידרדר – נאלץ להתמודד עם החרמה נוספת בביקושים.

סילבן שלום: המסחר ירד בצורה משמעותית לאור האווירה שהשתררה במשק הישראלי וגרמה לצמצום משמעותי בהיקפי הפעילות של הקניונים, מרכזי המסחר והבידור, בעיקר בחודשים האחרונים.

סילבן שלום: אין ענף במשק שלא חש את פגיעתו והשפעתו של הטרור.

סילבן שלום: אם נוסיף על כך את המיתון בשוק העולמי, אם נוסיף על כך את הקריסה בנאסד"ק, בבורסה האמריקנית – נגיע לתמונת מצב קשה מאוד.

סילבן שלום: עם התמוטטות שוקי ההון בארצות-הברית באוקטובר אשתקד, עם תחילתו של המיתון העולמי באירופה ובארצות-הברית, הגענו למצב שבו הקטר המרכזי בשנת 2000, קטר ההיי-טק, לא רק שנבלם, אלא משך את כל המשק הישראלי כלפי מטה בשנת 2001.

סילבן שלום: בעולם המערבי הבינו מזמן – עוד לפני האירועים הקשים האחרונים בארצות-הברית, וגם בלי שהם נאלצים להתמודד עם בעיות הביטחון הקשות – כי 2001 תהיה אחת השנים הגרועות ביותר בכלכלות העולם.

סילבן שלום: רק השבוע פרסם ה-OECD – הארגון לפיתוח ושיתוף פעולה כלכלי, שחברות בו המדינות המובילות את הכלכלה העולמית – כי שנת 2001 תהיה הגרועה ביותר זה 20 שנה.

סילבן שלום: מדובר על המדינות המובילות בכלכלה העולמית.

סילבן שלום: בתרגום למספרים יבשים, ואתן רק כמה, כך נראית שנת 2001 מבחינתו של המשק הישראלי: לעומת תחזית לירידה בהיקף האבטלה לרמה של 211,000 מובטלים, אנחנו נמצאים ב-220,000.

סילבן שלום: לעומת תחזית גידול ביצוא של 8%, אנחנו בירידה של 11%.

סילבן שלום: לעומת תחזית צמיחה של 4.5% בכלל ו-5.5% בתוצר העסקי, יש לנו נפילה בתוצר העסקי ב-0.7%.

סילבן שלום: כך הירידה בהכנסות ממסים לעומת צפי של עלייה.

סילבן שלום: ההכנסות מהפרטה ומכירת תדרים ב-2001 היו מתוכננות ל-4 מיליארדי שקל, כאשר בפועל היו 250 מיליון שקל בלבד – 1/16, 6% בלבד, וכך הלאה, ואינני רוצה לקרוא את כל הנתונים.

סילבן שלום: מיום כניסתי לתפקיד אני מתריע על מצבו הקשה של המשק ואומר, שאם לא נעשה, כולם, כל מובילי המשק הישראלי, את מה שנדרש, נגיע למצב הרבה יותר קשה.

סילבן שלום: אני יכול לומר, שעד 11 בספטמבר רבים לא הפנימו את המצב הקשה של המשק הישראלי.

סילבן שלום: אולם, אני חייב לבוא ולומר, שלמרות המיתון העולמי בארצות-הברית ובאירופה, למרות התמוטטות שוקי הטכנולוגיה, למרות הירידה החדשה בהשקעות הזרות, למרות אולי ירידת קרנה של ישראל כמקום שבטוח להשקיע בו, הצלחנו לעבור את התקופה הזאת ביציבות מרשימה.

סילבן שלום: היציבות שיש היום במשק הישראלי נראית כדבר של מה בכך, כדבר טבעי.

סילבן שלום: כאשר יש מצב ביטחוני כה קשה, כאשר צריך לתת מיליארדים לביטחון, כאשר הדבר משפיע על הכלכלה הישראלית, הרבה מאוד מדינות יכלו להיקלע לקריסה כלכלית – דבר שקרה במדינות רבות באסיה ובדרום-אמריקה, וכמו שקרה אצלנו בחצי הראשון של שנות ה-80, כאשר היינו בעיצומה של מלחמה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני יכול לומר, שהיציבות היא עוגן מרכזי.

סילבן שלום: יש לנו גם יציבות מחירים.

סילבן שלום: יש לנו גם יציבות בשוק מטבע חוץ.

סילבן שלום: יש לנו יציבות בשוק ההון.

סילבן שלום: אנחנו נעשה את הכול כדי להגיע למצב ששיעורי האבטלה ילכו וירדו.

עמיר פרץ: – – –

סילבן שלום: תיכף אתייחס לזה.

סילבן שלום: יעדי תקציב המדינה לשנת 2002, כפי שהבאתי לאישור הממשלה, הם: העלאת המשק על מסלול של צמיחה אמיתית, מאבק באבטלה, יצירת עשרות אלפי מקומות עבודה חדשים וצמצום הפערים החברתיים בין שכבות האוכלוסייה השונות.

סילבן שלום: איך נעשה את זה?

סילבן שלום: קודם כול, יש מצב מדהים.

סילבן שלום: כולנו רואים את המפעלים שנסגרים, וכולנו מרגישים את התחושה הקשה שיש בסקטור העסקי.

סילבן שלום: כאשר אנחנו רואים את הנתונים – הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שמפרסמת נתונים בתחילת השנה – סיימנו את השנה הקודמת עם אבטלה של 8.6%.

סילבן שלום: עד לפני חודש היינו ב-8.7%.

סילבן שלום: בחודש הזה אנחנו ב-8.9%.

סילבן שלום: אתה אומר: האם יכול להיות שהאבטלה גדלה רק ב-0.3%?

סילבן שלום: הרי התמונה היא תמונה אחרת לחלוטין.

סילבן שלום: זה מצב שנראה בלתי סביר.

סילבן שלום: אבל התשובה ברורה וחד-משמעית.

סילבן שלום: יציאתם של העובדים הפלסטינים ממעגל העבודה במדינת ישראל הביאה למצב שבו עובדים ישראלים נכנסו במקומות רבים למעגל העבודה – אזרחי ישראל היהודים ואזרחי ישראל הערבים.

סילבן שלום: הדבר הזה הביא למצב שבו שיעור האבטלה לא גדל בהיקפים שהוא היה אולי מגיע אליהם אילו היינו במצב שבו אותם 100,000 עובדים פלסטינים היו ממשיכים לעבוד במדינת ישראל.

סילבן שלום: כדי להשיג את היעדים שדיברתי עליהם – צמיחה, מאבק באבטלה, יצירת עשרות אלפי מקומות עבודה חדשים וצמצום פערים חברתיים – הדבר הראשון שעשיתי, חבר הכנסת עמיר פרץ, הוא להגדיל את הגירעון בתקציב המדינה.

סילבן שלום: מה לא נאמר על הדבר הזה?

סילבן שלום: עוד לפני ההחלטה הזהירו אותי באזהרות קשות ביותר – מה יקרה בכל השווקים אם אנחנו, בסופו של דבר, נגדיל את הגירעון.

סילבן שלום: יכולתי ללכת באותו תוואי שהחליטה עליו הממשלה לפני שלוש שנים ולהגיד: לא משנה מה קורה, הגירעון צריך להיות 1.5% מהתוצר.

סילבן שלום: האם זה היה הדבר הנכון במצבו של המשק הישראלי?

סילבן שלום: האם זה היה הדבר הנכון לקצץ עוד מיליארדים רבים של שקלים, להעמיק את המיתון, ההאטה והאבטלה?

סילבן שלום: אני יכול לומר לכם, באופן חד-משמעי, שכפי שאני רואה את הדברים וכפי שאני מבין את הכלכלה, הדבר החמור ביותר שהיינו עושים היה ללכת באותו תוואי.

סילבן שלום: גם הממשלה הקודמת, כאשר נכנסה לתפקידה – הפעולה הראשונה שעשתה ממשלת ברק-שוחט ביולי 1999 היתה להעלות את הגירעון מ-1.75% לפי המתוכנן ל-2.5%.

סילבן שלום: אז, למען האמת, לא שמעתי שום ביקורת ולא שמעתי שום דבר ולא היו מאמרים נגד זה.

סילבן שלום: אבל אז זה היה אולי שונה – היתה ממשלה אחרת.

סילבן שלום: היום, אני שומע את הדברים, אבל צריך לזכור שלא ניתן להגדיל את הגירעון ללא סוף.

סילבן שלום: הגדלת הגירעון ללא סוף פירושה ערעור היציבות שהשגנו ב-20 השנים האחרונות בעמל רב.

סילבן שלום: צריך גם לזכור, שהשנה יהיה הגירעון הזה בתכנון שלו נמוך יותר מהגירעון בפועל ב-2001.

סילבן שלום: אומנם, הגירעון המתוכנן ב-2001 היה 1.75%, אבל בפועל הוא יהיה 2.75%, כי, כמו שאמרתי קודם, סירבתי לקצץ מול הירידה בהכנסות ממסים.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, לדעתי, הגירעון הזה הוא יעד שמשקף מצד אחד את האחריות הנדרשת מהממשלה, שמעשיה נראים ונבחנים היטב בחלון הראווה של השווקים הפיננסיים, ומהצד השני, חשוב יותר, זהו יעד גירעון המשקף את אחריותה של הממשלה כלפי אזרחיה בראש ובראשונה להביא לצמיחת המשק וליצירת מקומות תעסוקה.

סילבן שלום: אני לא אקבל אף פעם שיש יציבות מחירים בלבד שמנותקת מצמיחה ומתעסוקה.

סילבן שלום: אין דבר כזה.

סילבן שלום: יש יציבות מחירים, והיא חשובה, אבל היא תמיד צריכה להביא בחשבון צמיחה וגם תעסוקה.

סילבן שלום: כך אני אמשיך ואנהג, כאשר אני לוקח את הדברים האלה כמכלול אחד שלם.

סילבן שלום: ההחלטה הזאת לא פגעה בדירוג האשראי של ישראל, וגופים פיננסיים מובילים כמו קרן המטבע הבין-לאומית שיבחו את מדיניותה הכלכלית של הממשלה הנוכחית ואת האחריות שבה היא נוהגת בתקופה הקשה הזאת, שבה לא פרצנו את מסגרת ההוצאות, אבל גם לא הטלנו מסים או מלוות על הציבור.

סילבן שלום: הדרך הכי קלה היא להטיל מסים ומלוות.

סילבן שלום: למה ללכת מול המשרדים האחרים?

סילבן שלום: אפשר להטיל מסים ומלוות – –

אילן גילאון: – – –

סילבן שלום: – – אבל זה הדבר הגרוע ביותר.

סילבן שלום: זה דבר שהוא נגד הצמיחה.

סילבן שלום: ברגע שאנחנו מקטינים את ההכנסה הפנויה של האנשים, אנחנו מקטינים את כוח הקנייה שלהם, את הביקושים שלהם, ואנחנו עוד מוסיפים שמן על מדורת המיתון.

סילבן שלום: לכן, אני רוצה לומר שההחלטה הזאת להגדיל את יעד הגירעון באה כדי לייצר משאבים.

סילבן שלום: ההחלטה הראשונה שקיבלנו כדי להוציא את המשק מהמצב שהוא נמצא בו, היא להגדיל בצורה דרמטית את ההשקעה בתשתיות.

עמיר פרץ: אדוני, אפשר לשאול שאלה?

עמיר פרץ: אפשר לשאול שאלה?

סילבן שלום: למעלה מ-8 מיליארדי שקלים – סכום שיא של כל הזמנים – יושקעו השנה בתשתיות, מרביתן תשתיות תחבורתיות – כבישים, מסילות ברזל, שדות תעופה ועוד.

סילבן שלום: ההשקעה המסיבית בתשתיות היא הכרח.

סילבן שלום: מדברים הרבה על אמנה שנקראת אמנת מסטריכט, שקיימת באירופה וקובעת שיעד הגירעון צריך להיות 3% בלבד ולא יותר.

סילבן שלום: גם שם היעד הזה נקבע, כיוון שיש להם איחוד מטבע בקרוב וכדי שמדינות לא יחרגו מהעניין.

סילבן שלום: אבל צריך לזכור, שגם שם יש מצב שבו מדינות רשאיות לבקש לחרוג מהיעד הזה, ועשתה זאת בלגיה לאחרונה.

סילבן שלום: אבל צריך לזכור עוד דבר: כאשר מדברים על יעד הגירעון הזה שהוא גבוה – ואנו לא הגענו אליו, ואנו מדברים על 2.4% בלבד – מדברים על מדינות שהן במצב שונה לחלוטין.

סילבן שלום: כולם כאן היו באירופה ובארצות-הברית.

סילבן שלום: ראינו את האוטוסטרדות, את הכבישים, את הגשרים, את מסילות הברזל, את הרכבות ואת שדות התעופה.

סילבן שלום: אנחנו מפגרים ב-40 שנה אחרי כל הדברים האלה, אחרי כל התשתיות האלה.

אבשלום וילן: הם לא השקיעו בחרדים – – –

יצחק כהן: – – –

מוסי רז: אוטסטרדות – – –

סילבן שלום: איך בנו את התשתיות האלה?

סילבן שלום: כל התשתיות האלה נבנו ממשאבי מדינה.

סילבן שלום: כל התשתיות הגדולות האלה נבנו מתקציב המדינה.

סילבן שלום: הדברים האלה נעשו בשנות ה-50, אבל בעיקר בשנות ה-60 וה-70, כאשר נבנתה מערכת תשתית אדירה בכל אירופה.

סילבן שלום: יש כאן רשימה ארוכה של פרויקטים מהצפון לדרום.

עמיר פרץ: אבל, יש – – –

סילבן שלום: חבר הכנסת עמיר פרץ, תיכף.

סילבן שלום: אתן לך לשאול אותי בסוף.

עמיר פרץ: הנאום ארוך מדי, ואנו רוצים לשאול שאלות באמצע.

סילבן שלום: יש כאן תקציב – – –

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: זו רק קריאת ביניים.

אברהם בורג: הוא עוד לא התחיל את הנאום.

סילבן שלום: יש רשימה ארוכה של פרויקטים מהצפון לדרום בהשקעה – –

אילן גילאון: כמה מקומות – – –

סילבן שלום: חבר הכנסת אילן גילאון, תיכף אדבר על זה.

תמר גוז'נסקי: – – –.

תמר גוז'נסקי: מה יהיה?

סילבן שלום: – – ממשלתית או במימון של המגזר העסקי.

סילבן שלום: ההשקעה בתשתיות, תכליתה אחת: לקצר את המרחקים מהפריפריה למרכז, כדי ליצור מקומות עבודה נוספים בהשקעה בתשתיות מצד אחד, ומצד שני להביא את האנשים לאפשרות לעבוד במרכז הארץ.

אילן גילאון: – – –

סילבן שלום: תשמעו היטב: שיעור האבטלה בחולון הוא 3.5%, בבת-ים – 3.8%, בראשון-לציון – 4% וברמלה הוא 4.5%.

סילבן שלום: לגבי כל אחד, זה אומר שאין אבטלה, כי זו תעסוקה מלאה.

סילבן שלום: כל מי שמבין את העניין, הרי ש-5% ומעלה זו תעסוקה מלאה.

זאב בוים: 5% ומטה.

סילבן שלום: אבל מה שאני רוצה לבוא ולהראות הוא, שככל שמתרחקים ממרכז הארץ, יש גידול בשיעור האבטלה.

סילבן שלום: אנחנו, בהשקעה הזאת, נעשה דברים אדירים.

סילבן שלום: אני רוצה לקרוא רק כמה מהפרויקטים: שדרוג הקו תל-אביב–ירושלים, הפעלתו – – –

אופיר פינס-פז: אמרו שזה לא מתוקצב.

סילבן שלום: אני קורא את זה, וזה יהיה.

סילבן שלום: זו החלטה.

נואף מסאלחה: אדוני השר – – –

סילבן שלום: קידום קו תל-אביב–ירושלים המהיר דרך מודיעין, קו רכבת תל-אביב–ראשון-לציון, הכפלת מסילת הברזל בקו תל-אביב–אשדוד, קידום קו כפר-סבא–ראש-העין–תל-אביב.

נואף מסאלחה: אבל – – – מרכז הארץ.

נואף מסאלחה: לא נכון.

סילבן שלום: יש עוד שורה ארוכה של כבישים: השלמת כביש באר-שבע–דימונה, סלילת כביש חדש אופקים–באר-שבע.

ויצמן שירי: מה עם הרכבת לדימונה?

סילבן שלום: אנחנו הולכים על השקעה גדולה, כאשר – – –

איתן כבל: אבל, אדוני השר, לא יהיה לאן לנסוע.

איתן כבל: אין מקומות עבודה.

איתן כבל: יהיו כבישים, אבל לאן ניסע?

אברהם בורג: חזרה.

תמר גוז'נסקי: הלוך ושוב, הלוך ושוב, הלוך ושוב.

סילבן שלום: אנחנו מדברים על מצב שבו ההשקעה הזאת, ההשקעה המסיבית בתשתיות, אמורה להניע את גלגלי המשק.

אילן גילאון: כמה – – –?

סילבן שלום: חבר הכנסת גילאון, אני נכנס בדיוק לזה.

סילבן שלום: הגעת בדיוק לנקודה.

סילבן שלום: זה אמור לייצר עוד אלפי מקומות עבודה.

סילבן שלום: כל אחוז של צמיחה יכול להביא אותנו לכמעט 20,000 מקומות עבודה חדשים.

סילבן שלום: לכן אנחנו מדברים על עוד עשרות אלפי מקומות עבודה חדשים.

סילבן שלום: כדי שהדבר הזה לא ילך לאחרים, החלטתי, במסגרת המאבק בעובדים הזרים הלא-חוקיים, להביא למצב שבו – – –

רן כהן: לא "בעובדים" אלא "בתופעת העובדים".

סילבן שלום: תופעה.

רן כהן: אתה לא נאבק בעובדים.

סילבן שלום: אמרתי: תופעה.

סילבן שלום: אם לא אמרתי, חבר הכנסת רן כהן, אתה צודק וההערה במקומה.

סילבן שלום: אנחנו רוצים שתהיה עבודה לישראלים ולישראלים בלבד.

סילבן שלום: באים ואומרים: הרי כל ההשקעות האלה תהיינה על-ידי קונצרנים גדולים, ויביאו לכאן סינים, הודים, רומנים וטורקים.

אילן גילאון: למשל: כביש 6.

סילבן שלום: אתה צודק.

סילבן שלום: לכן החלטתי, בהחלטה חדשה ותקדימית, שכל מי שייגש למכרז ממשלתי, או של גוף מתוקצב, תנאי סף לקבלת המכרז יהיה העסקת עובדים ישראלים בלבד.

סילבן שלום: באים ואומרים לי: זה יעלה את עלויות העבודה.

סילבן שלום: אני אומר, שקודם כול בזמן מיתון יש תחרות וזה לא יעלה כל כך.

סילבן שלום: אבל גם אם זה יעלה, אני אומר:

סילבן שלום: נאה דורש ונאה מקיים – קודם כול, בבית.

סילבן שלום: אז באים ואומרים: אבל איך תאכוף זאת?

סילבן שלום: תסתובב מאתר לאתר?

סילבן שלום: תימצא בכל מקום שעובדים בו זרים או לא עובדים בו ישראלים?

סילבן שלום: בעניין הזה יש לי שתי תשובות.

סילבן שלום: הדבר הראשון, אנחנו נקים רשות, שיכולים לקרוא לה רשות הגירה או כל רשות אחרת, שתהיה במשרד העבודה והרווחה ותעסוק בנושא העובדים הזרים הבלתי-חוקיים.

סילבן שלום: אבל מעבר לזה – וזה הדבר החשוב – בחוזה עצמו, שייחתם עם כל אחד מהזוכים במכרז, שיש להם תנאי סף להעסקת עובדים ישראלים בלבד, ייכתב, שכל מי שיחרוג מהדבר הזה ויעסיק עובדים זרים, לא יוכל להשתתף במכרזים שהמדינה מוציאה.

סילבן שלום: אין דבר כזה יותר.

סילבן שלום: לפי דעתי, זה השוט החזק ביותר נגדם, לא חיפוש באתרים ולא כלום.

סילבן שלום: מדובר בגופים גדולים שצריכים לעבוד עם גופים ממשלתיים או עם גופים מתוקצבים.

סילבן שלום: ולכן, אם יהיה מצב שבו הם ידעו שהם לוקחים סיכון כה גדול, לדעתי הם לא יעשו את זה.

סילבן שלום: אבל, אדוני היושב-ראש – – –

רן כהן: אדוני השר, תביא בחשבון, שיש כאלה שלא יפחדו מזה, משום שהם מקבלים פרויקט כל כך גדול.

רן כהן: אם לא יהיה קנס גם על העבודה הנוכחית – – –

סילבן שלום: חבר הכנסת רן כהן, אתה צודק, אבל כשדיברתי על רשות ההגירה, זה בדיוק העניין של הפרויקט הנוכחי, זאת אומרת, זה העניין של הקנסות.

ויצמן שירי: העלות תהיה גבוהה יותר.

סילבן שלום: אמרתי שהעלות יכולה להיות גבוהה יותר, ואמרתי שבזמן של האטה – – –

ויצמן שירי: – – –

סילבן שלום: זה נכון, חבר הכנסת ויצמן שירי, אבל בזמן של האטה בדרך כלל יש מצב שהמחירים לא עולים, התחרות גדולה, ולכן המחירים יישארו נמוכים יותר, אבל גם אם יהיה גידול בעלויות אני אומר:

סילבן שלום: אם אני רוצה להקטין את התופעה – קודם כול אצלי בבית; אחרי זה במקומות אחרים.

יורי שטרן: – – –

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, החלק הזה הוא החלק החשוב – גם מה שדיברתי אתך עליו היום.

סילבן שלום: כדי לקדם את העניין הזה אנחנו מביאים הצעה חדשה: להקים ועדת תכנון לפרויקטים לאומיים.

סילבן שלום: אנחנו חייבים להכריז מלחמה על הביורוקרטיה.

סילבן שלום: אי-אפשר להמשיך במצב שבו – –

אברהם בורג: ומה יהיה אם במלחמה הזאת היא תנצח?

סילבן שלום: – – מחליטים על פרויקטים, אבל הפרויקטים אינם מבוצעים.

קריאה: לפרויקטים צריך תקציבים, אדוני.

סילבן שלום: פרויקט כמו מנהרות הכרמל, שהגו אותו במחשבה ב-1984, המשיכו אותו עד 1991 – אז היה דיון – ב-1992 עשו את המכרז – רק עכשיו, כעבור 17 שנה, הוא אולי מגיע לידי הבשלה.

סילבן שלום: המצב הנוכחי הוא בלתי נסבל.

סילבן שלום: פרויקטים תקועים בוועדות התכנון במשך שנים, ונראה כאילו לאיש לא אכפת.

סילבן שלום: הדבר הזה גורם למשק אובדן תוצר במיליארדי שקלים ומבריח מכאן משקיעים מקומיים וזרים, שמאסו בהתעללויות של הביורוקרטיה הישראלית.

משה ארנס: מה קורה עם חוצה-ישראל?

משה ארנס: – – –

סילבן שלום: אני אתייחס לזה.

סילבן שלום: האם אנחנו נמשיך במצב הזה שבו ועדה מחוזית צריכה להיות זאת שדנה בפרויקטים הענקיים האלה?

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, השקענו מיליארדי שקלים, אבל אם לא נוכל להוציא אותם אל הפועל, זו תהיה אות מתה, יהיה כסף שלא ינוצל.

סילבן שלום: לכן, הכלי המרכזי בחוק ההסדרים הוא אותה ועדת תכנון לפרויקטים לאומיים, שתאשר את הפרויקטים הלאומיים – רק פרויקטים ענקיים.

סילבן שלום: לא מדובר על כל "פרויקטון" או פרויקט לא גדול, אלא על פרויקטים גדולים וענקיים, תוך תקופה שנשמעת דמיונית, אבל בהצעה אנחנו מדברים על שלושה עד ארבעה חודשים.

תמר גוז'נסקי: מתי יהיו התנגדויות של הציבור – – –

אברהם בורג: אחרי הביצוע.

אברהם בורג: קודם נבנה, אחרי כן נראה אם זה טוב או לא.

סילבן שלום: אין שום סיבה בעולם שהדבר הזה לא יאושר.

אופיר פינס-פז: – – –

אברהם בורג: זה פרויקט קטן, חבר הכנסת פינס.

סילבן שלום: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שאני בעד איכות הסביבה.

סילבן שלום: איכות הסביבה היא דבר חשוב, תמיד תמכתי בה, אבל איכות הסביבה לא באה על חשבון איכות החיים.

סילבן שלום: ולכן – – –

איתן כבל: למה בחוק ההסדרים?

סילבן שלום: כי זה הנושא התקציבי המרכזי.

סילבן שלום: בלעדיו לא ניתן יהיה להוציא לפועל את תקציב המדינה.

סילבן שלום: זה הכלי המרכזי של החוק המרכזי.

סילבן שלום: בלעדיו – אין.

תמר גוז'נסקי: – – –

איתן כבל: – – –

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, המטרה שלנו היא לייצר עוד עשרות אלפי מקומות עבודה.

סילבן שלום: אם החוק הזה לא יאושר במסגרת חוק ההסדרים, לא נוכל לייצר עשרות אלפי מקומות עבודה, נגדיל את האבטלה, נביא למצב שהפקקים הנוראיים שיש במדינת ישראל יימשכו, והדבר הזה הוא כמובן בגדר פגיעה כלכלית קשה.

סילבן שלום: אבל השקעה בתשתיות פיזיות לבדה אין בה כדי לצמצם את הפערים הקשים בין שכבות האוכלוסייה בישראל.

סילבן שלום: אני מאמין, שיש צורך גם בהשקעה בתשתיות פיזיות, אבל בהשקעה בתשתיות אנושיות, ובראש ובראשונה – בחינוך.

סילבן שלום: אני מאמין בנוסחה אחת: צמצום פערים בחינוך ובהשכלה שווה צמצום פערים בהכנסה, שווה צמצום פערים חברתיים.

תמר גוז'נסקי: – – –

סילבן שלום: אין שום דבר אחר אלא הדבר הזה.

סילבן שלום: ואני רוצה להגיד לכם, בתקופה האחרונה אני שומע כל מיני טענות חסרות שחר, כאילו אנחנו מקצצים.

סילבן שלום: תקציב החינוך ב-2002 יגדל ריאלית.

סילבן שלום: ההשקעה בחינוך בישראל היא מהגבוהות בעולם, אבל התוצאות רחוקות מלהשביע רצון, ועל כך, לצערי, קיימת הסכמה רחבה מקיר לקיר.

תמר גוז'נסקי: – – –

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, השנה אני הולך להביא השקעה אדירה בתחום החינוך, ואני רוצה לפרט אותה.

סילבן שלום: בתקציב הזה אנחנו מוסיפים 50,000 ילדים למסגרת הנקראת פנימיות יום.

סילבן שלום: פנימיות יום הן מסגרת יום לימודים ארוך, עד השעה 17:00, הכולל ארוחה חמה לילדים ממשפחות הזקוקות לכך.

סילבן שלום: הם ילמדו שם מתמטיקה ואנגלית ומחשבים.

סילבן שלום: והסיבה שזה עד השעה 17:00 היא הרצון לאפשר השתתפות רבה יותר של הנשים בכוח העבודה, וזה לא עניין פמיניסטי או אנטי-פמיניסטי.

סילבן שלום: נשים שצריכות להוציא את הילד מהמעון עד השעה 16:00 מתקשות מאוד לעבוד במקום עבודה במשרה מלאה, והמטרה היא שזה יהיה עד השעה 17:00.

יעל דיין: השאלה היא קודם, אם יש להן כסף למעון – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

סילבן שלום: אנחנו הולכים להכפיל את מספר הילדים.

אילן גילאון: הבעיה היא – – –

סילבן שלום: חבר הכנסת גילאון, המצב הזה קיים במעונות, אבל אני אומר שבמסגרת שאני הולך לעשות – עוד 50,000 ילדים בפנימיות יום, ובעצם להכפיל את מספר הילדים ל-100,000 – זה יהיה עד השעה 17:00, ולפי דעתי, זה מהפך גדול, בתוספת עלות – – –

אילן גילאון: – – –

סילבן שלום: אבל תקשיב.

סילבן שלום: – – – בתוספת עלות של 140 מיליון שקלים.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אנחנו הולכים לפתוח השנה עשרות מרכזי מחשבים ואינטרנט בשכונות ובעיירות הפיתוח, ואני רוצה לברך את חבר הכנסת מיכאל איתן, שיזם ודחף ומצא אתנו שפה משותפת ברעיון הנפלא הזה.

סילבן שלום: אנחנו מאמינים, שהבאת המחשב והאינטרנט לכל מקום והפיכתם לזמינים לכל אדם ולכל ילד יסייעו לצמצם את מה שנקרא "הפער הדיגיטלי".

סילבן שלום: מדובר על פרויקט לשלוש שנים, בהשקעה של מאות מיליוני שקלים, כאשר אנחנו מדברים על עשרות מרכזים מדי שנה בשנה.

סילבן שלום: אם כן, אמרתי פנימיות יום, מרכזי מחשבים ואינטרנט.

סילבן שלום: הדבר השלישי: אנחנו הולכים לבנות השנה 5,000 כיתות חדשות – מספר ללא תקדים.

סילבן שלום: המטרה היא לאפשר בניית כיתות במקומות שבהם יש מבנים מיושנים, במקומות שבהם לומדים בצריפים, במקומות שבהם לומדים בתת-תנאים.

סילבן שלום: המטרה היא לבנות יחידות חדשות, מרכזים חדשים, גם בתי-ספר חדשים.

סילבן שלום: גם כאן המטרה היא לצמצם את מספר התלמידים בכיתה ולהביא למצב של בניית 5,000 כיתות, דבר שאין לו אח ורע.

תמר גוז'נסקי: מספר הילדים יצומצם מכמה לכמה?

סילבן שלום: כאשר אנחנו נבנה 5,000 כיתות, והדבר הזה ייעשה בשנה אחת – – –

תמר גוז'נסקי: לא בכיתות הישנות – – –

סילבן שלום: לא כולם לומדים בכיתות ישנות.

סילבן שלום: אין 5,000 כיתות ישנות, לא צריך להגזים.

תמר גוז'נסקי: יש ילדים שלומדים בכיתות – – –

סילבן שלום: אנחנו מדברים על דבר אדיר.

סילבן שלום: כל שנה נבנות מתקציב המשרד 1,800-1,400 כיתות, ואנחנו מדברים כאן על דבר חדש, שייתן דחיפה.

ויצמן שירי: זה אמור גם במי שלומד היום בתוך צריף?

ויצמן שירי: זה גם נקרא כיתה?

סילבן שלום: אנחנו בונים 5,000.

ויצמן שירי: יש סיכוי שהבדואים בנגב יאמינו שכתוצאה מהגידול המשמעותי יכול להיות שמחר יהיו שם כיתות?

סילבן שלום: הגענו להסכם עם מפעל הפיס, שאושר בדירקטוריון מפעל הפיס ביום חמישי האחרון.

סילבן שלום: אני אומר שזה הסכם שהוא באמת ללא תקדים, שגם ייתן, אגב, דחיפה לענף הנדל"ן בצורה טובה, אבל המטרה היא לעשות מהפך גדול.

סילבן שלום: אמרתי פנימיות יום, מרכזי מחשבים ואינטרנט, 5,000 כיתות.

סילבן שלום: 4.

סילבן שלום: אני מביא את ההצעה לחוק חינוך חובה עד כיתה י"ב.

תמר גוז'נסקי: בכמה מתוקצב החוק הזה?

סילבן שלום: זה עולה לא מעט.

תמר גוז'נסקי: בכמה?

תמר גוז'נסקי: בכמה?

סילבן שלום: את הכול אנחנו עושים באמצעים שלנו.

סילבן שלום: אנחנו מדברים על מצב שבו לפני עשרות שנים החליטו שלומדים עד כיתה ח', לאחר מכן העלו את זה לכיתה ט' ולאחר מכן העלו את זה עד לכיתה י'.

סילבן שלום: זה כ-30 שנה יש תופעת נשירה עצומה בסוף כיתה י', ורוב הנשירה היא במקומות החלשים.

סילבן שלום: רוב הנשירה היא בשכונות, בערי הפיתוח ובערי השדה.

סילבן שלום: אין שום סיבה שבעולם שלא ילמדו עד כיתה י"ב, ואם ילמדו עד כיתה י"ב, חלק גדול מהם גם יעשה בגרות.

סילבן שלום: אם הם יעשו בגרות, אז יש הדבר הבא, וזאת ההצעה שלי, שאושרה בממשלה, לפתוח את כל האוניברסיטאות בישראל לכל בעל תעודת בגרות.

סילבן שלום: אין שום סיבה שבעולם שימשיכו בתנאי קבלה שמקשים מאוד על השכבות החלשות, מקשים ומונעים מהם בעצם את האפשרות להתקבל.

סילבן שלום: ברגע שתנאי הקבלה הם ציוני בגרות גבוהים, הדבר הזה תלוי ברמת ההוראה שיש להם וזה לא תלוי בהם.

סילבן שלום: זה תלוי ברמת ההכנסה של ההורים שלהם, כי אם רמת ההכנסה יותר נמוכה, הם לא יכולים לתת להם מורים פרטיים לתקופת הבגרות.

סילבן שלום: אבל זה לא רק העניין של הבגרות אלא גם של המבחן הפסיכומטרי.

סילבן שלום: כולנו הרי מכירים ת הססמה של המכונים: לא שיפרת, לא שילמת.

סילבן שלום: זאת אומרת, שאם אתה עושה קורס, אתה חייב לשפר, אחרת הם היו פושטים רגל.

סילבן שלום: גם זה פועל יוצא מרמת ההכנסה של ההורים.

סילבן שלום: לכן גם כאן אני רוצה לתת שוויון הזדמנויות לכל אחד.

סילבן שלום: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, זאת לא המצאה שלי.

סילבן שלום: ברוב מדינות אירופה מקבלים באופן חופשי לשנת הלימודים הראשונה, עם תעודת בגרות, כאשר המיון נעשה בסוף השנה הראשונה.

סילבן שלום: כך קורה בחוג לכלכלה במשך עשרות שנים, כאשר תנאי הקבלה יותר נוחים יחסית, ומי שעובר בציון 75 את הקורס מבוא לכלכלה בסוף שנה א' ממשיך לשנה שלאחר מכן.

סילבן שלום: אלה שלא עוברים לא נושרים, כי הם עוברים לחוגים אחרים ונשארים במעגל האקדמי.

סילבן שלום: אני מאמין שגם בשנה קשה כזאת צריך ללכת לטובת אלה שנמצאים במוסדות להשכלה גבוהה.

סילבן שלום: למרות הלחצים הקשים החלטתי להפעיל את דוח ועדת-וינוגרד, שהאוצר התנגד לו בקדנציה הקודמת, גם שר האוצר שוחט וגם משרד האוצר.

סילבן שלום: אני לא יכול לומר שעמיתי במשרד האוצר אהבו את ההחלטה שלי ליישם את דוח ועדת-וינוגרד, שאומר הפחתה בשכר הלימוד של הסטודנטים בשנה הזאת, אבל החלטתי, למרות הקשיים האדירים ולמרות המצב הקשה, הכמעט בלתי נתפס, לאשר את יישום דוח-וינוגרד ולהפחית את שכר הלימוד לסטודנטים, כאשר העלות לשנה זו היא 250 מיליון שקלים.

אברהם-בייגה שוחט: לא אתה החלטת את זה, אלא ברק ויוסי שריד, ואתה ניכסת לעצמך את העניין.

סילבן שלום: לא אמרתי.

סילבן שלום: אמרתי שהממשלה הקודמת החליטה.

סילבן שלום: אני רואה שאתה לא שומע, בייגה.

סילבן שלום: אמרתי שהיית נגד כי היית נגד.

סילבן שלום: אמרתי שזאת החלטה של הממשלה הקודמת.

סילבן שלום: אמרתי את זה, אבל אמרתי עוד דבר, שהאוצר ואתה התנגדתם בפעם הקודמת, ואף שגם עכשיו לא אהבו את זה באוצר, החלטתי ליישם את זה.

אברהם-בייגה שוחט: יש הסכם חתום, אפשר לא לקיים אותו?

סילבן שלום: אנחנו נוציא אל הפועל את התוכנית הרב-שנתית לטיפול במגזר הערבי בהיקף של 4 מיליארדי שקל במשך ארבע שנים.

תמר גוז'נסקי: כמה השנה?

סילבן שלום: אני כבר נכנס לזה.

סילבן שלום: התוכנית הזאת היתה אמורה לפעול כבר מהשנה הנוכחית, אך הדבר בוצע באופן חלקי.

סילבן שלום: מאחר שהוא בוצע באופן חלקי, החלטתי להאריך את זה בשנה נוספת עד ל-2005, כדי לעמוד גם בהתחייבות של הממשלה הקודמת.

סילבן שלום: בשנה הזאת, בתקציב הזה ב-2001 הדבר הזה לא בדיוק הופיע, אבל אנחנו החלטנו למרות זאת לעשות את הדבר הזה ולהוסיף עוד שנה.

תמר גוז'נסקי: כמה כסף בשנה הבאה?

סילבן שלום: מיליארד לשנה.

סילבן שלום: 1.017 מיליארד, משהו כזה.

תמר גוז'נסקי: כמה בשנה הבאה, קונקרטית, האוצר מוסיף לתקציבי המשרדים?

תמר גוז'נסקי: לא כמה המשרדים נותנים.

סילבן שלום: מה זה משנה?

תמר גוז'נסקי: לא, אתם הייתם אמורים להוסיף למשרדים, לא שהמשרדים יעבירו מסעיף לסעיף.

סילבן שלום: לא, לא, לא.

סילבן שלום: עזבי, את לא מכירה את זה.

אברהם בורג: אני חושב שהשאלה המדויקת, חברת הכנסת גוז'נסקי, היא: האם שורות תקציביות צבועות ומיועדות לזה?

אברהם בורג: זאת השאלה.

סילבן שלום: בדיוק.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, זה בדיוק העניין.

סילבן שלום: גם בשנה הזאת לא נתנו להשתמש בכספים האלה למטרות אחרות, ולמרות זאת לא היה כזה רצון לבצע.

תמר גוז'נסקי: אדוני, אתה אמון על מספרים, תן לי מספר.

תמר גוז'נסקי: אני שואלת אותך כבר עשר שאלות על מספרים.

תמר גוז'נסקי: תן מספר, מספר.

סילבן שלום: אמרתי.

סילבן שלום: ההיקף הוא של מיליארד שקל בשנה.

סילבן שלום: זה ההיקף.

סילבן שלום: אנחנו ניישם את זה, ואני אומר לכם שזה מופיע השנה בתוך התקציב.

סילבן שלום: כדאי שתדעי, חברת הכנסת גוז'נסקי, זה לא ברזרבה.

סילבן שלום: זה מופיע בתקציב השנה, וזה דבר מהפכני.

ויצמן שירי: האוצר הוסיף 250 מיליון שקל מתוך מיליארד ו-750 מיליון שקל מתקציבים תוך-משרדיים.

ויצמן שירי: היא רצתה לדעת, מתוך המיליארד, כמה זה – – –

סילבן שלום: כן, אבל אז זה הופיע ברזרבה, ועכשיו הכנסתי את זה פנימה.

סילבן שלום: זה ההבדל הגדול והמשמעותי בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: ב-2001 התקציב אושר לפני אישור התוכנית, ולכן זה היה ברזרבה.

אברהם-בייגה שוחט: מה, אתה לא מבין את זה?

סילבן שלום: בסדר, או.

סילבן שלום: קיי.

סילבן שלום: , הפעם זה בפנים.

סילבן שלום: מה זה משנה?

סילבן שלום: הפעם זה נמצא והדבר הזה קיים.

סילבן שלום: החלטתי לקחת ארבע שכונות וארבעה יישובים ולטפל בהם במסגרת מקיפה וכוללת, כדי באמת להשקיע שם ולהפוך את המקומות האלה למקומות שראוי לחיות בהם.

סילבן שלום: בתקציב הזה יש שורה של פעילויות רווחה חיוניות, ואנחנו מגדילים את ההקצבה השנתית.

סילבן שלום: בתיאום עם השרים הרלוונטים נעשה הגדלות משמעותיות, ואני רוצה לפרט רק חלק כי אי-אפשר לפרט את כולן: טיפול גמילה במתמכרים לסמים ולאלכוהול – תוספת של 8.5 מיליוני שקל, שזה גידול של 80% בתקציב; טיפול באוכלוסיית האוטיסטים – תוספת של יותר מ-7 מיליוני שקל, תוספת של 30%; שיקום אסירים – תוספת של 3.5 מיליוני שקל, גידול של 30%; טיפול באלימות במשפחה ובנפגעות תקיפה מינית – תוספת של 10 מיליוני שקל, שהיא תוספת של 35%.

יעל דיין: זה לעג לרש.

יעל דיין: אנחנו קיבלנו תוספת של 25 מיליון השנה.

סילבן שלום: זה מעבר.

יעל דיין: מה זה 10 המיליונים?

סילבן שלום: זה מעל.

יעל דיין: קיבלנו השנה מהאוצר – –

סילבן שלום: מה זה קיבלתם?

סילבן שלום: אבל זה לא מופיע בתקציב 2001.

סילבן שלום: מה זה קיבלתם?

יעל דיין: – – 25 מיליון.

סילבן שלום: אבל, יעל, את צריכה להבין מה זה תקציב.

יעל דיין: אני יודעת מה זה תקציב.

יעל דיין: הובטח בבסיס התקציב 25 מיליון תוספת.

יעל דיין: אני יודעת מה זה תקציב.

סילבן שלום: טיפול בנערות חוסות – הגדלנו את התקציבים למוסדות כמו "צופיה", כדי שיגדילו את מכסת הנערות המטופלות.

יעל דיין: בכמה?

יעל דיין: בשש בנות, במה אתה מתהדר?

סילבן שלום: שיקום חולי נפש בקהילה – תוספת של 95 מיליון שקל לבסיס התקציב; גידול של 100%.

סילבן שלום: 100%.

אילן גילאון: למה 100%?

אילן גילאון: אין-סוף אחוז.

אילן גילאון: לא היה תקציב כזה השנה.

סילבן שלום: אשפוז קשישים במוסדות סיעודיים – תוספת של 60 מיליון שקל, גידול של כ-6%.

סילבן שלום: תוספת של 220 מיליון שקל להכנסת תרופות וטכנולוגיות חדשות לסל הבריאות – עלייה של 6% בסל התרופות והטכנולוגיות.

אברהם בורג: מעבר לגידול הטבעי?

סילבן שלום: כן.

סילבן שלום: חתמנו לראשונה הסכם רב-שנתי עם משרד הבריאות לתקצוב מערכת הבריאות לשלוש השנים הבאות, כדי שהמערכת הזאת תתייצב.

סילבן שלום: בהזדמנות זו אני רוצה להודות לשר הבריאות על הדאגה והאחריות שהוא גילה בדיונים אתנו, גם למערכת הבריאות וגם לתקציב המדינה.

סילבן שלום: חברי הכנסת, העולם מבין כיום היטב, כי מעורבות והתערבות ממשלתית בתקופות משבר אינה מלת גנאי.

סילבן שלום: להיפך, גם אני מאמין, שכאשר יש כשלים, הממשלה חייבת להתערב.

סילבן שלום: כך נהגנו וכך ננהג.

סילבן שלום: מעורבות הממשלה במקומות שאינה חיונית היא מעורבות לא טובה, היא מעורבות לא נכונה, לעתים גם מזיקה.

סילבן שלום: אבל כאשר יש כשלים, חובה על הממשלה להתערב.

סילבן שלום: כך עשינו וכך נעשה.

סילבן שלום: לא לכל הדברים יש לנו המשאבים, וברור שהיינו רוצים יותר, לו יכולנו לעשות יותר.

סילבן שלום: אבל ניסינו גם במצב הבלתי-אפשרי הזה להקל על כמה ענפים.

סילבן שלום: החלטנו לסייע לענף התיירות ולהגדיל את תקציבו ב-180 מיליון שקלים.

סילבן שלום: החלטנו להקים קרן הלוואות בסכום של 200 מיליון שקלים לשנה לענף התיירות, כדי להקל את מצוקת הענף.

סילבן שלום: כך גם לסייע להם בנושא הארנונה ובנושאים נוספים.

סילבן שלום: אבל אני אומר כאן שהם גם יצטרכו לדאוג לעובדים.

סילבן שלום: עובדי ענף התיירות יהיו חלק מהעניין.

סילבן שלום: לכן, בכל בקשה, בכל דרישה, נושא העובדים יהיה אחד הפרמטרים שיובאו בחשבון.

סילבן שלום: בנושא ההיי-טק אנחנו נמצאים – – –

עמיר פרץ: אדוני שר האוצר, אנחנו שומעים הרצאה מלומדת – –

סילבן שלום: אני מסיים בעוד חמש דקות.

עמיר פרץ: – – אבל תן לנו פירוט לפחות בנושא ספציפי אחד.

עמיר פרץ: אמרת עובדי בתי-מלון – – –

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, הפרמטרים של סיוע נועדו למטרה אחת – לשמר את תשתית התיירות במדינת ישראל.

סילבן שלום: התיירות נמצאת בירידה גדולה מאוד, אבל כדי להגיע למצב שהתשתית תישמר לזמנים יותר טובים, צריך לשמור גם את התשתית הפיזית וגם את תשתית העובדים.

סילבן שלום: לכן זה יהיה אחד הפרמטרים בכל דיוני הסיוע.

סילבן שלום: כך אמרתי וכך הנחיתי.

סילבן שלום: לגבי ענף הבנייה, גם כאן עשינו כמה צעדים.

סילבן שלום: מלבד 5,000 הכיתות שעליהן דיברתי, החלטנו לצאת במבצע לעידוד רכישת דירות בעשרות נקודות יישוב שבהן נתנו מענקים וסיוע בהלוואות.

סילבן שלום: הפרויקט הזה הצליח, והחלטנו להאריך אותו מאמצע אוקטובר עד סוף השנה.

סילבן שלום: במסגרת הזאת שבה יש קבלנים שנתקעו עם מלאים גדולים מאוד, החלטתי לאפשר לאותם קבלנים להשכיר את הדירות שברשותם בלי שהם יחויבו בתשלום מס ערך מוסף, ודחיתי את תשלום מס ערך מוסף לתקופה של שנתיים, כדי שהם יוכלו לעבור את התקופה הזאת, שהדירות האלה לא יישארו ריקות אלא שהם יוכלו גם להשכיר אותן.

סילבן שלום: בנוסף, מיניתי ועדה שתמליץ על רפורמה במיסוי ענף הנדל"ן, שאני מקווה שהיא תפרסם את מסקנותיה כבר בשבוע הבא, כדי להקל גם כאן על הרוכשים ועל המוכרים.

סילבן שלום: צינור ההיי-טק היה הקטר שהוביל את המשק הישראלי בשנה האחרונה.

סילבן שלום: גם כאן החלטנו על מתן פטור עד 1 בינואר 2004 למשקיעים זרים שישקיעו בקרנות הון סיכון ישראליות, שאותן קרנות הון סיכון ישקיעו בחברות ישראליות ובמה שקרוי "ISRAELI RELATED" שיאפשר להם להשקיע כאן והם לא יצטרכו לשלם על זה מסים.

סילבן שלום: הוצאנו לדרך רפורמה בכל הנוגע לכללי ההשקעה בשוק ההון של קופות הגמל, רישום כפול של חברות בבורסה.

סילבן שלום: אבל – ובזה אני רוצה לסיים – צריך לזכור באיזו תקופה אנחנו נמצאים.

סילבן שלום: מדינת ישראל מוציאה לביטחון למעלה מ-42 מיליארד שקל בשנה, שזה סכום דמיוני ולא נתפס.

אברהם-בייגה שוחט: זה רק תקציב ביטחון.

סילבן שלום: זאת בדיוק השורה הבאה.

ויצמן שירי: 50 מיליארד.

סילבן שלום: 42 מיליארד שקלים – זה דבר שהוא בלתי נתפס.

סילבן שלום: כל הזמן אני חושב מה היה קורה לו היו לנו מזה רק 10 מיליארדי שקלים.

סילבן שלום: אילו היו לנו רק 10 מיליארדי שקלים שיכולנו לפנות מהביטחון לצרכים האזרחיים, יכולנו לעשות כאן מהפכה של ממש.

סילבן שלום: אבל כולנו יודעים באיזו סביבה אנחנו חיים.

מוסי רז: – – –

סילבן שלום: שעת החירום הזאת מחייבת אותנו לתת תקציבים גדולים יותר לביטחון, ועם זאת, גם בעניין הזה, לא כל מה שמערכת הביטחון רוצה.

סילבן שלום: כי גם מערכת הביטחון צריכה להבין שהמשאבים אינם בלתי מוגבלים.

סילבן שלום: אני מבקש, גם כאן, לברך את שר הביטחון ואת ראשי מערכת הביטחון.

סילבן שלום: השנה קיימנו דיונים פעמיים, גם ביוני וגם עכשיו, ללא מאבקים תקשורתיים, ללא יציאה לתקשורת, ללא השמצות הדדיות כפי שהיה נהוג זה 20 שנה, אלא באורך רוח ובכבוד הדדי, תוך מציאת הפתרון שמאפשר לעשות את הדבר הזה.

סילבן שלום: כדי לממן את כל הדברים שדיברתי עליהם היינו צריכים לעשות הפחתות תקציביות לשם העברת אותם סכומים אדירים מצד לצד.

סילבן שלום: אין ספק שיותר קל היה להטיל מסים.

סילבן שלום: הדרך היותר-קשה היא – לא לפרוץ את מסגרת התקציב ולא להטיל מסים.

סילבן שלום: אבל לטווח הארוך זאת הדרך הקלה, כי לא ניתן להגדיל את ההוצאה הממשלתית ללא גבול.

סילבן שלום: רק הדרך הזאת תסייע לנו להוציא את המשק ממיתון של שש שנים רצופות ותחזיר אותנו למסלול של צמיחה אמיתית ותעצור את הגידול המתמשך באבטלה.

סילבן שלום: לצערי, חברי הכנסת, במאבק באבטלה ובהגדלת הצמיחה אנחנו לא מקבלים את התמיכה והעזרה מאלה שיכולים לעשות זאת.

סילבן שלום: לא די שיש מיתון בארצות-הברית, לא די שיש מיתון באירופה, לא די שיש קריסה של הנאסד"ק, לא די שיש לנו מצב ביטחוני קשה ביותר, גם כאן אצלנו במדינת ישראל אנחנו לא מקבלים את הסיוע הנדרש.

סילבן שלום: בואו נראה איך נוהגים הקברניטים של הכלכלה בארצות-הברית, גם הממשל וגם הבנק המרכזי.

סילבן שלום: הממשל מצדו, בסיוע לענפים שנמצאים במצוקה, ונגיד הבנק המרכזי, אלן גרינספן, האיש שהחזיק במשך שנים את החבל המוניטרי הדוק על הכלכלה האמריקנית, הבין כבר בסוף השנה שעברה כי ארצות-הברית גולשת למיתון – עוד לפני האירוע של בנייני התאומים – ומייד הגיב בהורדות חדות של שיעורי הריבית, כדי לאפשר לעסקים לנשום ולא להיאנק תחת עול האשראי, ולעודד השקעות חדשות.

סילבן שלום: מאז תחילת השנה הוריד הנגיד האמריקני תשע פעמים את הריבית בשיעור מצטבר של 4%, לרמה של 2.5%.

סילבן שלום: ולא רק הוא.

סילבן שלום: גם נגידי הבנקים המרכזיים באירופה הבינו שהעולם גולש למיתון ופעלו מייד, ובאגרסיביות, כדי להוריד את שיעורי הריבית.

סילבן שלום: אני קורא לכל הגופים והארגונים במשק להירתם למאבק הזה.

סילבן שלום: כפי שאנחנו מאוחדים במאבק מול הטרור, עלינו להתאחד במאבק הזה לחילוצה של כלכלת ישראל מהמצב שבו היא שרויה היום.

סילבן שלום: אנחנו נמצאים לא רק במצב חירום ביטחוני.

סילבן שלום: רבותי חברי הכנסת, אנחנו גם במצב חירום כלכלי, והדבר הזה צריך להיות ברור.

סילבן שלום: צריך להיות ברור שהזמן הזה אינו מתאים לתוספות תקציביות ללא גבול.

סילבן שלום: צריכים להבין שהזמן הזה אינו מתאים לתוספות שכר שלא יאפשרו למשק הישראלי להמשיך ולהתנהל.

סילבן שלום: התנאים אינם פשוטים, אבל יש לנו יעד, והיעד הוא להגיע לצמיחה.

סילבן שלום: אנחנו נמצאים היום במצב שבו הענפים מחוללי הצמיחה נמצאים במצב הכי קשה, או הכי נמוך שהם היו בו.

סילבן שלום: אנחנו מעריכים, שיותר נמוך יהיה קשה לרדת.

סילבן שלום: לכן מכאן והלאה ניתן אולי יהיה לדחוף את זה קדימה.

סילבן שלום: ופה אני מגיע לסיכום, אליכם, חברי הכנסת.

סילבן שלום: כולנו צריכים לגלות אחריות.

סילבן שלום: בממשלה, חברי הממשלה גילו אחריות והתקציב הזה אושר ברוב של 18 מול תשעה, שני-שלישים מחברי הממשלה.

סילבן שלום: אני מאמין שכולנו צריכים לנהוג באחריות בתקופה הזאת.

סילבן שלום: המצב הביטחוני הוא קשה ביותר.

סילבן שלום: הוא דורש סכומים שהם בלתי נתפסים, ואני אומר לכם את זה בתור אחד שלא רק היה חבר בוועדת הכספים בעניין תקציב הביטחון, הייתי גם סגן שר הביטחון.

סילבן שלום: אבל כשאתה יושב על המכלול כולו ורואה את ההוצאה האדירה לביטחון וההוצאות שהולכות ומתגברות, כמה שהוספנו ב-2001 והסכום האדיר שאנחנו מוסיפים בשלוש השנים הבאות, מדובר במצב קשה מאוד.

סילבן שלום: המצב הזה הוא קשה, הוא כמעט בלתי אפשרי.

דוד טל: אפשר, ברשותך, לשאול שאלה קצרה?

דוד טל: בשנה שעברה היה מאמץ ניכר של האוצר, וברור שהם הצליחו להוסיף בין 10 ל-15 מיליארד שקל להכנסות המדינה.

דוד טל: מה מתוך ה-10 או ה-15 מיליארד?

דוד טל: בא האוצר ואמר: ראו, נשחקו כספי הבריאות, להעביר מייד לתקציב הבריאות; נשחקו כספי הרווחה, להעביר לתקציב הרווחה.

דוד טל: חשוב לצמצם את הפערים בחברה ולהעביר כך וכך.

דוד טל: הייתי מבין את מה שאתה אומר, שצריך להוסיף לביטחון מפני שהתנאים השתנו.

דוד טל: אני לא סומך על האוצר שבימים קשים הם ייגעו במשהו.

סילבן שלום: אתה לא היית בתחילת דברי.

סילבן שלום: בכלכלה אי-אפשר לאחוז את המקל בשני הקצוות.

סילבן שלום: אני הסברתי קודם, שבשנת 2001 יש ירידה גדולה של הכנסות ממסים.

סילבן שלום: לפי הנוסחה שלך, הייתי צריך השנה לקצץ מול הירידה בהכנסות ממסים.

דוד טל: היינו מבינים אותך.

סילבן שלום: לא, כי הייתי מוביל את המשק לאבטלה ענקית.

סילבן שלום: לכן, לא מקצצים כאשר יש ירידה בהכנסות ממסים, ולא מגדילים כאשר יש גידול בהכנסות ממסים.

סילבן שלום: כאשר הדבר הזה הוא עונתי, הוא צריך לפעול בשני הכיוונים.

סילבן שלום: לפי הנוסחה שלך הייתי צריך להגיע למצב שהקיצוץ מול הירידה בהכנסות ממסים היה צריך להיות בלתי נתפס.

סילבן שלום: לכן, עמדתי על כך מול כל אותם מביני עניין, שאמרו: אתה צריך לקצץ השנה עוד 5 מיליארדי שקל מול הירידה בהכנסות ממסים ב-2001.

סילבן שלום: זאת הנוסחה הכלכלית, כאשר יש גידול בהכנסות ממסים לתקופה שהיא לא קבועה, לא מגדילים את התקציב ואז זה הולך להקטנת חוב.

סילבן שלום: כאשר יש ירידה בהכנסות ממסים, לא מקצצים בתקציב.

סילבן שלום: זאת הכלכלה.

אילן גילאון: אני רוצה לשאול את השר שאלה אישית.

יגאל ביבי: אתה האחרון ששואל שאלות, כי אחרת יהיה כאן פינג-פונג.

עמיר פרץ: למה – – –

יגאל ביבי: יש לכל אחד חמש–עשר דקות לדבר.

יגאל ביבי: לא הוחלט בנשיאות שיש כאן שאלות ותשובות.

עמיר פרץ: אנחנו סומכים עליך.

יגאל ביבי: אני מנהל את הישיבה, עם כל הכבוד.

יגאל ביבי: שאלה אחרונה.

עמיר פרץ: – – –

יגאל ביבי: נראה, אני אחשוב.

אילן גילאון: אני רוצה לשאול שאלה אישית, אדוני השר.

אילן גילאון: אדוני השר הביא יוזמת חקיקה של תשלומי העברה וקצבאות לכדי אחוז מסוים מהשכר הממוצע במשק.

אילן גילאון: האם אדוני זוכר את זה?

סילבן שלום: לא עשיתי את זה.

סילבן שלום: בעניין הזה טעית, חבר הכנסת גילאון.

יגאל ביבי: אני לא רוצה שיהיה לך משבר עם ההסתדרות, ויש לי ברית היסטורית עם ההסתדרות.

יגאל ביבי: עמיר, בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני השר, מדינת ישראל קובעת בתקציב שלה היערכות לכמה יעדים – יעד הריבית, יעד הגירעון ויעד האינפלציה.

עמיר פרץ: מדוע לא תיקבע פעם אחת החלטה שהממשלה מתחייבת על יעד לתעסוקה?

עמיר פרץ: ואז יהיה איזון בין ההחלטות הכלכליות לבין ההחלטות החברתיות ונוכל לקבל את התזה שאתה אמרת עכשיו, להגיע לאיזון בין המהלכים הכלכליים והמהלכים החברתיים.

סילבן שלום: החלטות על יעד גירעון ועל יעד האינפלציה הן המייצרות או מונעות תעסוקה.

עמיר פרץ: אם זה נכון, תתחייב.

סילבן שלום: ברגע שיש גירעון יותר גדול, המטרה היא להשתמש בו למטרות מקדמות צמיחה שמייצרות עוד עשרות אלפי מקומות עבודה.

סילבן שלום: זה דבר אחד.

סילבן שלום: דבר שני, כאשר יעד האינפלציה נקבע ליעד מסוים, המטרה היא להביא להפחתת ריבית, שגם היא מניעה את גלגלי המשק ויוצרת מקומות עבודה.

סילבן שלום: לכן, יעד התעסוקה מובנה בתוך שני היעדים האלה.

עמיר פרץ: תגיד מספר.

סילבן שלום: לו היו שני הכלים האלה ברשותי, יכולתי אולי לבוא ולומר.

סילבן שלום: אבל מאחר שיעד אחד מרכזי לא נמצא בידי, אין לי אפשרות להגיע למצב שבו אני אדע בדיוק את התמונה.

סילבן שלום: לו היה לנו מצב שבו העולם היה טוב יותר והריבית היתה יותר נמוכה, היינו מקטינים את האבטלה בשיעור משמעותי.

סילבן שלום: פה אנחנו רוצים לעשות הכול למרות הבעיות, למרות הקשיים.

סילבן שלום: לא עמד כאן שר אוצר ואמר את הדברים שאני אומר: הגדלת גירעון, התערבות ממשלה במצב של כשל שוק, לא היה דבר כזה, ואני מאמין בזה.

עמיר פרץ: אני מומחה לשרי אוצר, אבל אני לא למדתי – – – אז אני לא יודע.

סילבן שלום: אני מסתובב כאן 20 שנה, אני לא שמעתי דבר כזה.

סילבן שלום: אבל אני אומר לך, המטרה שלי היא, בסופו של דבר, להביא למצב שנוכל לעשות משהו.

סילבן שלום: הרי מה באים ואומרים?

סילבן שלום: אין מה לעשות.

סילבן שלום: מדינת ישראל היא מדינה כל כך קטנה, משק כזה קטן.

סילבן שלום: כל העולם במיתון כבד, הכול קורס בעולם.

סילבן שלום: ארגון המדינות העשירות בעולם, 20 מדינות, קובע שאצלם השנה הזאת היא השנה הגרועה ביותר ב-20 השנים האחרונות.

סילבן שלום: אז מה אנחנו?

סילבן שלום: מה אנחנו יכולים לעשות?

סילבן שלום: אני אומר: לא, למרות זאת – – –

רן כהן: למה אתה יכול להגיד מה יעד הגירעון שלך ואתה לא יכול להגיד מה יעד הורדת האבטלה שלך?

סילבן שלום: הוא בדיוק שאל את זה כשלא היית.

סילבן שלום: אני עניתי.

יגאל ביבי: זו היתה שאלה של חבר הכנסת פרץ.

סילבן שלום: חבר הכנסת רן כהן, אמרתי שיעד הגירעון ויעד האינפלציה קובעים את היקף התעסוקה.

סילבן שלום: כשמגדילים את הגירעון זה כדי לייצר מקומות עבודה.

סילבן שלום: כשקובעים את יעד האינפלציה זה כדי להוריד ריבית שבסופו של דבר תגדיל את מספר מקומות העבודה.

סילבן שלום: אבל אמרתי שאין שני הכלים האלה בידינו כממשלה.

סילבן שלום: עניין שיעורי האבטלה מובנה בתוך שני היעדים האלה.

סילבן שלום: באים ואומרים: אין מה לעשות.

סילבן שלום: המדינה הזאת היא כל כך קטנה.

סילבן שלום: אין לה שום אפשרות להשפיע.

סילבן שלום: מה, אנחנו יכולים להשפיע על מה שקורה בעולם?

סילבן שלום: אמרתי, למרות המצב הזה, חבר הכנסת פרץ, אני חייב לעשות, כי האמירה הזאת, בואו ניקח אוויר ונצלול עד יעבור זעם, לי היא לא מתאימה.

סילבן שלום: לכן, החלטתי לעשות את כל מה שפירטתי עכשיו במשך למעלה משעה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהכנסת לאשר בקריאה ראשונה את הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2001, ולהעבירה לוועדת הכספים לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

סילבן שלום: אני מבקש לאשר את הצעת החוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון מס' 2), התשס"ב–2001, ולהעבירה לוועדת הכספים לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

סילבן שלום: כמו כן, אבקש לאשר בקריאה ראשונה את הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 6) ולהעבירה לוועדת החוקה לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית, ולאשר, כמובן, את הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2002, התשס"ב–2001, ולהעבירה לוועדת הכספים לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

סילבן שלום: אני מאמין, שאם התקציב הזה יעבור כפי שהוגש, הוא יכול להוות תקציב של מפנה, תקציב של בשורה.

סילבן שלום: הדבר הזה תלוי בחברי הכנסת, הדבר הזה תלוי בסיעות, הדבר הזה תלוי בידינו להבין את המצב שהמשק נמצא בו ולהבין שההצעות שאנחנו מציעים הן ההצעות הטובות ביותר, כדי להביא, מצד אחד, להשקעה גדולה בתשתיות פיזיות שייצרו אלפי מקומות עבודה חדשים, ומצד שני, להשקעה בחינוך ולהשקעה בנושאים חברתיים.

סילבן שלום: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יגאל ביבי: תודה רבה לשר האוצר.

יגאל ביבי: הוא אמר שזה תלוי בהרבה דברים, אבל הוא לא אמר שזה תלוי גם בהשגחה העליונה, בקדוש-ברוך-הוא.

יגאל ביבי: צריך סייעתא דשמיא גדולה.

יגאל ביבי: אני מקווה שבעזרת השם גם העניין יסודר.

אברהם-בייגה שוחט: זה תמיד לא מזיק.

יגאל ביבי: אתה לא מסכים אתי, בייגה?

אברהם-בייגה שוחט: זה לא מזיק.

יגאל ביבי: זה לא מפריע.

יגאל ביבי: להיפך, זה רק עוזר.

יגאל ביבי: רבותי, חברי הכנסת, היושב-ראש ביקש ממני להודיע בצורה החלטית – ומי ששומע אותי בחדרים ישמע טוב – שמי שלא יהיה נוכח בעת שאני קורא את שמו, איחר את הרכבת, איבד את התור.

ויצמן שירי: והסיעה לא תקבל את הזמן?

יגאל ביבי: הסיעה לא תקבל את הזמן.

יגאל ביבי: מי שרשום אצלי כאן

יגאל ביבי: – ואני אומר זאת ליושבי-ראש הסיעות – ולא יהיה כאן, גם אם זו סיעתי, אעבור הלאה והוא לא יקבל את הדקות הסיעתיות.

יגאל ביבי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת ממרצ מוסי רז.

יגאל ביבי: עד שחבר הכנסת מוסי רז יגיע, סגנית המזכיר תודיע את הודעתה.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק שירות ביטחון (שירות מילואים במשמר הגבול – הוראת שעה), התשס"ב–2001, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

ר' קפלן: תודה רבה.

ר' קפלן: והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2001;

ר' קפלן: (קריאה ראשונה)

יגאל ביבי: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

אבשלום וילן: אגב, מצאתי שהמלים "ברוך השם" מופיעות בעמוד – – –

יגאל ביבי: מופיע "ברוך השם"?

מוסי רז: בעזרת השם, בעזרת השם.

יגאל ביבי: רבותי, אתם לא יודעים כמה צריך "ברוך השם".

יגאל ביבי: בבקשה, משה.

מוסי רז: תודה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני שר האוצר, קודם כול, שר האוצר, אני רוצה להגיד ששמעתי את דבריך, ודווקא עם רובם אני מסכים, למרות העובדה שאני מתנגד מאוד גם לתקציב שהוגש פה וגם לחוק ההסדרים שהוגש פה, כי אני חושב שהדברים שראויים לביקורת לא כל כך עלו.

מוסי רז: במעט הזמן שיש לי אני יכול להעלות רק חלק קטן מהם.

מוסי רז: אין ספק, שמדינת ישראל, המשק הישראלי – – –

יגאל ביבי: רבותי, סגן השר, שני סגני השרים, אנא.

יגאל ביבי: אני מבקש לא להפריע לשר האוצר להקשיב לדבריו החכמים של משה רז.

מוסי רז: אין ספק שהמשק הישראלי נמצא במיתון כמו רוב מדינות העולם ורוב מדינות אירופה.

מוסי רז: גם אם זו עדיין לא הגדרה מדויקת של שני רבעונים שבהם התוצר הגולמי יורד, זה לא כל כך חשוב.

מוסי רז: כולם הולכים למיתון בגלל הרבה סיבות, גם כלכליות, רובן לא כלכליות.

מוסי רז: אני חושב שהדרך להתמודד עם מיתון היא בערך הדרך שפירט שר האוצר.

מוסי רז: צריך הרחבה מסוימת.

מוסי רז: מאוד חשובה מדיניות מוניטרית, שאני מצטער שבנק ישראל לא נוקט.

מוסי רז: חשובה מאוד השקעה בתשתיות.

מוסי רז: הלוואי שהיתה יותר השקעה בתשתיות.

מוסי רז: אבל אני חושב שבתוך התקציב יש מקום לעשות שינויים גדולים, שיכולים דווקא להדגיש אותן מגמות בדיוק שאתה, אדוני השר, דיברת עליהן.

מוסי רז: אבל עוד לפני זה אני רוצה להגיד, שהמיתון כאן והמיתון ילך מכאן.

מוסי רז: אם הממשלה תתנהג בחוכמה הוא ילך אולי יותר מהר.

מוסי רז: אגב, זה נכון לגבי הממשלה וגם לגבי בנק ישראל.

מוסי רז: אם יתנהגו פחות בחוכמה – אולי הוא ילך פחות מהר.

מוסי רז: אבל מדינת ישראל תמשיך להתקיים פה לאחר המיתון, והעקרונות שלנו כמדינה דמוקרטית ימשיכו להתקיים פה גם לאחר המיתון.

מוסי רז: הצורך בשמירה על איכות הסביבה באחת המדינות הצפופות בעולם ימשיך להתקיים גם לאחר המיתון.

מוסי רז: הצורך לשתף אזרחים בקבלת החלטות ימשיך להתקיים גם לאחר המיתון.

מוסי רז: לכן, אי-אפשר לקבל את הרעיון הזה של הקמת ועדות מיוחדות לתשתיות לאומיות, שזו רק מתכונת פסולה יותר של המתכונת הפסולה הקודמת של הוול"לים, שבעצם תאפשר לרמוס את כל העקרונות האלה שאני דיברתי עליהם, גם עכשיו בתקופת המיתון וגם לאחר מכן.

מוסי רז: מה בעצם כתוב שם?

מוסי רז: ואני קורא מה זה תשתיות לאומיות.

מוסי רז: לדוגמה, בנייה של 1,000 יחידות דיור.

מוסי רז: אנחנו עכשיו נרמוס את כל העקרונות של השמירה על הסביבה, את כל העקרונות של שיתוף האזרחים, את כל העקרונות הדמוקרטיים, כדי לבנות 1,000 דירות, שאחר כך, ובעצם כבר לפני כן – ואמר זאת פה שר האוצר – עושים מבצעים מיוחדים שעולים לנו עשרות מיליונים כדי להצליח למכור את עשרות אלפי הדירות הריקות.

מוסי רז: תגידו לי: יש פה היגיון?

מוסי רז: איפה השכל?

מוסי רז: איפה ההיגיון?

מוסי רז: לפחות בפעם הקודמת כשעשו את הטעות הזאת היה גל עלייה ובאמת היו חסרות דירות.

מוסי רז: הפעם יש עשרות אלפי דירות ריקות בכל הארץ.

מוסי רז: איפה ההיגיון?

מוסי רז: אני רוצה להציע לשר האוצר הצעה הנוגעת קודם כול לסעיף ההכנסות.

מוסי רז: יש מנין להגדיל את ההכנסות.

מוסי רז: אני לא בטוח שצריך להתגאות בזה שאין מסים חדשים.

מוסי רז: יש להטיל מס על רווחי הון ועל הבורסה.

מוסי רז: נכון, גם היום יש חלק שמשלמים את המס הזה.

מוסי רז: נכון, היום הבורסה לא פורחת ואולי לא מדובר בסכומים גדולים.

מוסי רז: אבל מדובר פה קודם כול בעיקרון, וזה עיקרון שצריך להמשיך ללוות אותנו גם הלאה.

מוסי רז: ראשית, מדובר בביטול הפטורים.

מוסי רז: מדובר ב-30 מיליארד שקל פטורים, שכולם מיותרים.

מוסי רז: אני אומר לך, כולם מיותרים, כולם לא נכונים.

מוסי רז: לכל אחד יש ה"בייבי" שלו, ואולי גם לי יש איזה "בייבי".

מוסי רז: כולם מיותרים וכולם לא נכונים.

מוסי רז: הנה, יש לך 30 מיליארד.

מוסי רז: זה כמעט תקציב הביטחון.

מוסי רז: אני גם רוצה להגיד לך, אדוני השר, שהיינו ביום ראשון בסיור של ועדת הכנסת לנושא חוק טל במעון על שם שבתאי לוי בחיפה.

מוסי רז: זה מעון שנמצאים בו ילדים באמת במצוקה הגדולה ביותר שאפשר להעלות על הדעת; ילדים קטנים, מוכים לפעמים, מוכי גורל, ההורים שלהם נטשו אותם, ילדים מכל הסוגים.

מוסי רז: איך שנכנסנו לשם, ממש בשנייה שנכנסנו לשם – ואתה יכול לשאול את יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת כץ – בדקה אחת הבנו מהם מהי מדיניות הממשלה.

מוסי רז: הבנו מהם בדיוק מהי המדיניות החברתית שמתרחשת שם.

מוסי רז: בשנייה שנכנסנו פנו אלינו בנות שירות לאומי שמשרתות שם.

מוסי רז: יש גם שי"ן-שי"ניות – שנת שירות – מהתק"ם, אבל פנו אלינו דווקא הבנות של השירות הלאומי, שאינן חשודות בהצבעה למרצ וגם לא בהצבעה למפלגת העבודה, ואמרו לנו: לקחו לנו שליש מהתקנים להתנחלויות; שרת החינוך לקחה שליש מהתקנים שלנו להתנחלויות.

מוסי רז: וכך נראה כל התקציב הזה, כך נראית כל המדיניות של הממשלה.

מוסי רז: רצית לפנות כסף.

מוסי רז: בוא אראה לך מאיפה לפנות כסף.

מוסי רז: אתה רוצה השקעות.

מוסי רז: במינהל מקרקעי ישראל יש 206 מיליארד שקל לצורך מימון ההפקעות בעיקר בהר-חומה.

ויצמן שירי: מיליון, מיליון.

מוסי רז: מיליון, סליחה.

ויצמן שירי: אצלך המיליארדים זורמים.

ויצמן שירי: אתה יודע כמה זמן לוקח להרוויח מיליארד שקל?

מוסי רז: הרווחת?

מוסי רז: אעבור לתחבורה.

מוסי רז: בואו נראה.

מוסי רז: ההשקעה בתחבורה היא דווקא השקעה חשובה.

מוסי רז: למה 15% מהתקציב של מע"צ מושקעים בשטחים הכבושים?

מוסי רז: נכון, זו ירידה קלה.

מוסי רז: אבל למה 15% מהתקציב שלהם מושקעים שם?

מוסי רז: בואו נראה באילו כבישים מדובר.

מוסי רז: לשדרוג כביש חוצה-שומרון לארבעה נתיבים הוקצה סכום של 20 מיליון ש"ח.

מוסי רז: רבותי, אוטוסטרדה לאריאל.

מוסי רז: למה לא?

מוסי רז: גרים שם 14,000 איש.

מוסי רז: מגיעה להם אוטוסטרדה.

מוסי רז: בוודאי.

מוסי רז: סלילת כביש מעטרות לבית-חורון – גשר מעל ביר-נבאללה – וצריך להיות בעל דמיון חולני כדי לחשוב בכלל שמישהו ייסע שם, אנשים לא נוסעים בכביש 443 היום, שהוא כביש הרבה יותר בטוח מכביש 45, ופוקקים את כביש מס' 1 – עולה עוד 45 מיליון שקל.

רחמים מלול: עד אז יהיה שלום.

מוסי רז: כשיהיה שלום זה יהיה כביש שערפאת ישלוט עליו.

מוסי רז: כביש הטבעת המזרחי, אני לא רוצה להזכיר שמות, שמעתי חברי כנסת מש"ס שלא נמצאים פה כרגע, שאמרו: הכביש הזה לא ייסלל.

מוסי רז: מדינה שמסתכלת על המצב הביטחוני וחושבת שיסללו את כביש הטבעת המזרחי.

מוסי רז: זה עוד 10 מיליוני שקל.

מוסי רז: חפירת מנהרה למעלה-אדומים – 45 מיליון שקל.

מוסי רז: חיבור כביש 45 לירושלים, שאף אחד לא ייסע בו, עוד 25 מיליון שקל.

מוסי רז: סלילת כביש 45(1) מצומת מישור-אדומים לכביש 90 – 198 מיליון שקל.

מוסי רז: גשר לגוש-קטיף – 14 מיליון שקל.

מוסי רז: יש עוד סכומים גדולים רבים אחרים שאני לא יכול לפרט ושהם גם מוסתרים מאתנו, כי את הכבישים העוקפים סוללים, כפי שאתם יודעים, מתקציב הביטחון, וזה לא הובא הנה.

מוסי רז: בתעשייה, אני חושב שחבר הכנסת רן כהן יכול לספר לכם מה הוא גילה כשהוא נכנס לתפקידו כשר במשרד התעשייה והמסחר.

מוסי רז: הדברים חוזרים שוב על עצמם: 12% עלייה בתקציב המענקים להשקעות ביו"ש ובעזה, מ-21 מיליון שקל, ועוד 51 מיליון שקל הרשאה להתחייב.

רן כהן: צריך להוסיף שהתוספת הזאת היא כאשר לאזורי תעשייה בהתנחלויות הולכים כ-25% מכלל התמיכות שממילא ניתנות היום.

מוסי רז: עכשיו זה יהיה יותר מ-25%, כי בכל זאת יש עלייה של 12%.

מוסי רז: בינוי ושיכון.

מוסי רז: שמענו קודם על עידוד מכירת הדירות במבצע מיוחד, שממשיכים אותו עד סוף השנה.

מוסי רז: אדוני השר, קודם כול, זה טוב מאוד שאתם ממשיכים במבצע שהצליח, אבל יש שני יישובים שדווקא בהם פחת מספר הדירות שמכרו, מעלה-אדומים וגבעת-זאב; למה שם ממשיכים את המבצע?

מוסי רז: והמבצע הזה קיים רק מעבר ל"קו הירוק"?

יגאל ביבי: משפט אחרון.

מוסי רז: 50,000 שקל ביד לכל שוכר דירה כדי שיקנה דירה.

מוסי רז: למה?

מוסי רז: למה זה לא קיים ביישוב אחד בתוך "הקו הירוק"?

יגאל ביבי: זה לא נכון.

מוסי רז: זה כן נכון.

יגאל ביבי: אני לא רוצה – – –

מוסי רז: זה לא נכון?

מוסי רז: תחזור בך מהדברים שלך.

מוסי רז: זה חתום על-ידי משרד הבינוי והשיכון.

מוסי רז: מה אתה מבלבל את המוח?

יגאל ביבי: אתה אמרת:

יגאל ביבי: 50,000 דולר מענק לכל – – –

מוסי רז: לכל מי ששוכר דירה.

מוסי רז: את זה הוציא משרד הבינוי והשיכון שחור על גבי לבן, חתום בעיתונים.

יגאל ביבי: טוב, טוב.

מוסי רז: מה אתה אומר שזה לא נכון?

מוסי רז: קודם תתנצל.

מוסי רז: מה זה לא נכון?

מוסי רז: אני דורש שאתה תתנצל.

יגאל ביבי: אתה אמרת בוועדה שנותנים לכל מתנחל 50,000 דולר, וזה לא נכון.

מוסי רז: אני הבהרתי בדיוק מה אמרתי, ואתה תתנצל עכשיו ואל תגיד "לא נכון".

מוסי רז: זה חתום על-ידי משרד הבינוי והשיכון.

יגאל ביבי: 50,000 דולר לכל מתנחל זה לא נכון.

מוסי רז: אתה תתנצל עכשיו ואל תגיד "לא נכון".

יגאל ביבי: אתה תתנצל שאמרת 50,000 דולר לכל מתנחל.

יגאל ביבי: זה לא נכון.

מוסי רז: 50,000 שקל ביד לכל מתנחל ששוכר דירה על מנת שיקנה דירה.

מוסי רז: זה מה שאמרתי, ואל תגיד שאמרתי דברים אחרים.

יגאל ביבי: בוועדה אמרת 50,000 דולר, ואתה הטעית.

מוסי רז: תחזור בך עכשיו מהדברים שלך.

מוסי רז: 50,000 שקל ביד לכל מתנחל ששוכר דירה על מנת שיקנה דירה.

מוסי רז: ומי שוכר דירה?

מוסי רז: 4,000 משפחות של מתנחלים גרות בדירות של החטיבה להתיישבות – –

יגאל ביבי: אנחנו נבדוק את זה.

מוסי רז: – – והם לא משלמים את זה.

מוסי רז: ראינו את הדוח של מבקר החטיבה, שהתפטר כי צפצפו עליו.

יגאל ביבי: תודה רבה.

מוסי רז: לא, קודם אתה תתנצל.

יגאל ביבי: אני אבדוק את זה ואחרי כן אתנצל.

מוסי רז: לא ארד; קודם אתה תתנצל.

יגאל ביבי: אני אומר שאני צודק, לא אתה.

מוסי רז: קודם כול אתה תתנצל.

יגאל ביבי: אתה תתנצל.

מוסי רז: תחבורה ציבורית ב-50% חינם.

יגאל ביבי: זה לא חינם, להיפך, "אגד" ירוויח מזה.

מוסי רז: 7% ניכוי ממס הכנסה.

מוסי רז: חינוך בגני-חובה חינם.

יגאל ביבי: תסלח לי, אתה סתם שונא אנשים.

מוסי רז: 30% מהתקציב לבתי-כנסת ולמקוואות.

יגאל ביבי: תסלח לי, אתה סתם מעליל עלילות ושונא אנשים.

מוסי רז: 90 מיליון לחטיבה להתיישבות.

יגאל ביבי: מספיק.

מוסי רז: 300 מיליון שקל – משרד הבינוי.

יגאל ביבי: אני מבקש שתרד.

מוסי רז: קודם כול אתה תתנצל, ואני לא ארד.

יגאל ביבי: אני לא אתנצל.

מוסי רז: אתה תתנצל, ואני לא ארד.

יגאל ביבי: אתה רק תגמור את הדיון – – –

מוסי רז: לא, אתה תתנצל, וכל זמן שלא תתנצל אני לא ארד.

יגאל ביבי: אתה גמרת לדבר, תרד.

מוסי רז: אתה תתנצל, ואז אני ארד.

יגאל ביבי: באמת.

מוסי רז: קודם אתה תתנצל שאמרת "לא נכון".

יגאל ביבי: אני מבקש.

מוסי רז: קודם כול אתה תתנצל.

יגאל ביבי: אני מבקש, אתה סיימת.

מוסי רז: 50,000 שקל ביד לכל מתנחל ששוכר דירה ולא משלם עליה כבר 30 שנה, בחינם הוא שוכר את הדירה.

מוסי רז: יש דוח של מבקר ההתיישבות הציונית, שהתפטר כתוצאה מזה שלא גבו את הכסף.

נסים זאב: אנשים שמסכנים את חייהם למען מדינת ישראל.

יגאל ביבי: אתה רוצה לגמור את הדיון?

יגאל ביבי: פעם ראשונה אני מבקש שתרד.

מוסי רז: 4,000 מתנחלים, 50,000 שקל ביד.

יגאל ביבי: אני מבקש להפסיק, כבר שלוש דקות אחרי הזמן.

מוסי רז: קודם כול אתה תתנצל.

יגאל ביבי: אני לא אתנצל.

מוסי רז: אתה תתנצל.

יגאל ביבי: או, באמת.

יגאל ביבי: תפסיק.

מוסי רז: אתה תתנצל, וכשאני עומד כאן וכשאתה יושב כיושב-ראש אתה לא תגיד לי שזה לא נכון.

מוסי רז: זה כן נכון.

מוסי רז: ואתה תתנצל.

יגאל ביבי: אני מבקש ממך לסיים.

מוסי רז: אז קודם כול אתה תתנצל.

יגאל ביבי: אין מה להתנצל, אני מבקש שתצא.

מוסי רז: קודם תתנצל.

מוסי רז: אני לא ארד, אתה תתנצל קודם.

מוסי רז: אני לא ארד, אתה תתנצל.

יגאל ביבי: אני מבקש ממך להפסיק את הדברים.

מוסי רז: אני מבקש ממך להתנצל.

יגאל ביבי: אנחנו נבדוק את הנושא.

מוסי רז: אתה לא תגיד לי שאני משקר כשאני עומד פה, במקום להגן עלי כשאתה יושב-ראש.

יגאל ביבי: לא אמרתי לך שאתה משקר, אמרתי לך שאתה לא צודק.

מוסי רז: אמרת שזה לא נכון, זה כן נכון.

יגאל ביבי: זה לא נכון.

יגאל ביבי: אנחנו נבדוק את זה.

מוסי רז: אתה שונא את כל מי שלא גר בשטחים.

מוסי רז: 97% מהציבור אתה שונא, ואתה עכשיו תתנצל.

יגאל ביבי: אני מבקש ממך שתפסיק להתרגש, תפסיק להתלהם.

מוסי רז: אני לא מתרגש בכלל, אני רגוע לחלוטין.

יגאל ביבי: אתה מתלהם, אתה סתם מאשים.

מוסי רז: אני מבקש ממך להתנצל.

יגאל ביבי: אתה רוצה לשתוק רגע?

מוסי רז: אני ארד, כי אני לא ארד לרמה שלך.

יגאל ביבי: אתה ירדת רמה.

מוסי רז: אתה יושב-ראש פוליטי, ותתנצל על השקרים שלך.

יגאל ביבי: רבותי, זו חוצפה.

יגאל ביבי: אני אומר לך הערה שאתה לא מדייק, ואז אתה אומר: שקרן.

מוסי רז: אתה אמרת שזה לא נכון, ומה שאני אמרתי זה כן נכון.

יגאל ביבי: אתה אומר ליושב-ראש שקרן?

רחמים מלול: מוסי, זה לא מכובד.

מוסי רז: מה שאמרתי זה כן נכון.

מוסי רז: אתה חוצפן.

יגאל ביבי: אני לא מבין אותך.

יגאל ביבי: תגידו לי, כך מחנכים במרצ?

מוסי רז: חצוף שכמותך.

מוסי רז: אתה נותן לי לקרוא כאן את ההודעה של משרד הבינוי והשיכון?

יגאל ביבי: רבותי, אני לא מבין מה קרה כאן.

יגאל ביבי: האדם אמר נתון – – –

מוסי רז: אני אמרתי נתון נכון, אני מוכן להביא את הנייר.

יגאל ביבי: לא יכול להיות שכאשר אדם אומר לאדם שמביא נתון:

יגאל ביבי: אני חושב שאתה לא מדייק, הוא כבר מתנפל עליו ואומר: שקרן, תתנצל וכל זה.

מוסי רז: אתה אמרת שזה לא נכון.

מוסי רז: זה כן נכון.

מוסי רז: אתה תתנצל על מה שאמרת.

יגאל ביבי: אני אומר לך כך: אנחנו נבדוק את הנושא.

יגאל ביבי: אם אתה לא צודק, אתה תתנצל; אם אני לא צודק, אני אתנצל.

יגאל ביבי: זה הכול.

יגאל ביבי: מה אתה מתנהג כמו איש מרצ מתלהם?

יגאל ביבי: תסלח לי שאני אומר את זה.

יגאל ביבי: אני לא יודע, אני מכיר את האנשים במרצ, אני מכיר את רן כהן, אני מכיר אחרים, הם מתנהגים בצורה מכובדת, עם כל הכבוד.

רן כהן: אדוני היושב-ראש – – –

דוד טל: – – – העיר לו בחוצפה כזאת.

ויצמן שירי: שמה?

ויצמן שירי: שמה?

ויצמן שירי: – – – איזה מין דבר זה?

רן כהן: – – –

קריאות: – – –

ויצמן שירי: תוציא את הפרוטוקול.

יגאל ביבי: חבר הכנסת ויצמן שירי, אתה רוצה לשבת?

ויצמן שירי: אל תגיד לי לשבת, אני במקום שלי.

יגאל ביבי: אני מבקש שתשב.

יגאל ביבי: מספיק עם הדברים האלה.

ויצמן שירי: – – – תוציא את הפרוטוקול.

יגאל ביבי: אתה רוצה להירגע?

יגאל ביבי: תירגע.

יגאל ביבי: מותר ליושב-ראש להעיר הערה.

יגאל ביבי: אני לא מבין על מה המהומה הזאת.

יגאל ביבי: זו סתם התלהמות.

ויצמן שירי: אתה אמרת – – –

יגאל ביבי: דיברתי אתך?

יגאל ביבי: מה אתה קופץ?

ויצמן שירי: אני שומר על כל חברי הכנסת.

ויצמן שירי: אתה עושה פוליטיקה.

יגאל ביבי: או, באמת, ויצמן, אני מבקש ממך.

אבשלום וילן: לקחת חלק בדיון.

יגאל ביבי: רבותי, אני מזמין את חבר הכנסת אברהם שוחט; 15 דקות.

רן כהן: היושב-ראש לא – – –

יגאל ביבי: היושב-ראש יכול להגיד מלה ויכול להתערב.

יגאל ביבי: נקודה.

אבשלום וילן: נקטת קו בדיון.

יגאל ביבי: באמת, באמת.

קריאות: – – –

יגאל ביבי: חברי הכנסת, אני מבקש.

יגאל ביבי: חבר הכנסת רן כהן.

יגאל ביבי: רגע אחד.

יגאל ביבי: אם חבר כנסת נותן נתון ואדם מעיר לו שהוא חושב שהוא לא מדייק, אפשר לבדוק את זה.

יגאל ביבי: אם אני טועה אני מתנצל, אבל אם הוא טועה שהוא יתנצל, ואני אבדוק את זה.

יגאל ביבי: הנתון לא נכון, לדעתי.

מוסי רז: אמרת שזה לא נכון, אתה לא חושב כלום, אתה רצית להפריע.

יגאל ביבי: או, באמת, להפריע.

יגאל ביבי: תפסיק, חבר הכנסת רז, ההתנהגות הזאת לא מכובדת.

מוסי רז: וזה מכובד?

יגאל ביבי: אתה נואם נאום כלכלי של שבע דקות רק על המתנחלים, רק זו הבעיה של המדינה, זה מכובד.

יגאל ביבי: תודה.

יגאל ביבי: תשמע עכשיו נאום כלכלי.

דוד לוי: עם כל הכבוד, היום עברתם כל גבול.

דוד לוי: לא שאני מתייצב לצדו, אבל יש דבר מקובל מקדמת דנא.

דוד לוי: אם חבר כנסת ואם יושב-ראש הכנסת מעיר לך או אפילו מעז – – – אתה יכול להתלונן.

דוד לוי: אבל מה שראינו פה זו התפרקות מהמסגרת לחלוטין.

דוד לוי: אני מזהיר מדרך כזאת.

דוד לוי: יש דבר שכולנו מכבדים אותו, אל נשבור זאת.

רן כהן: אני אומר לך מה הוא.

דוד לוי: זו שבירת כל המוסכמות וכללי המשחק.

רן כהן: אמרתי: כמו שאתה מעיר בצדק, גם אני מעיר.

רן כהן: גם אני ותיק בבית הזה, ומי שמנהל ישיבה שומר על כבוד הישיבה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת רן כהן, האם קרה פעם שחבר כנסת אומר ליושב-ראש: שקרן?

מוסי רז: האם קרה פעם שיושב-ראש אומר לחבר כנסת שזה לא נכון מה – – –

יגאל ביבי: לא, אמרתי לך: אני חושב שאתה לא מדייק.

יגאל ביבי: אסור להגיד משפט?

מוסי רז: – – –

יגאל ביבי: כיבדתי אותך ולא הוצאתי אותך.

יגאל ביבי: אתה חבר כנסת צעיר ולא מנוסה.

מוסי רז: – – –

יגאל ביבי: אני מבקש שתשב בשקט.

יגאל ביבי: שב בשקט או שאני אוציא אותך.

מוסי רז: אתה מדבר אמת – – –

יגאל ביבי: חבר הכנסת רז, אני מבקש ממך לעזוב.

יגאל ביבי: פעם ראשונה, פעם שנייה – אני מבקש לעזוב.

מוסי רז: את כל הקופה הציבורית שדדתם.

מוסי רז: אחרי שתטפלו בש"ס לא נשאר מה לקחת – – –

יגאל ביבי: ש"ס, מתנחלים, התלהמות.

יגאל ביבי: העניין יותר רציני מזה.

יגאל ביבי: (חבר הכנסת מ' רז יוצא מאולם המליאה.)

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתבונן מהצד באירוע שהיה בחמש הדקות האחרונות, ואני לא חושב שזה לכבודה של הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא נכנס כאן לשאלה מי אמר למי מה, אבל אין ספק שחיזיון כזה רחוק מאוד מלחזק את מוסד הכנסת ואת הדמוקרטיה במדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא רוצה להיכנס בדברי היום לנושאים פרטניים שדיבר עליהם שר האוצר והם מונחים גם בספר התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: בסוף אולי אעיר שתיים-שלוש הערות לתגובות של שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אין ספק שכשבאים לדבר על תקציב, מדברים על אבטלה, שהיא בעיה.

אברהם-בייגה שוחט: גם מהמסמך שהממשלה הכינה אנחנו רואים שהאבטלה עולה, כמו גם נושא הפער החברתי והרבה דברים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: מכיוון שהזמן שלי מוגבל החלטתי לדבר על דבר שנראה בעיני חמור במידה לגמרי לא קטנה, והוא היסודות שעליהם מונחת המדיניות הכלכלית וממנה גם נגזר היקף התקציב, היקף הגירעון, מה יקרה בשוק ההון ומה הם אותם דברים שקוראים להם לפעמים בצחוק "מקרו כלכלה", והם לא עוסקים בכיתת לימוד או לא עוסקים בנושא כזה או אחר.

אברהם-בייגה שוחט: נדמה לי שמבחינה זו התקציב לוקה בחסר, וגרוע מזה – הוא תקציב שמבוסס על נתונים בלתי נכונים לחלוטין.

אברהם-בייגה שוחט: שנת 2000 היתה, כפי שאמר שר האוצר, בין השנים הטובות במשק ושנת 2001 היתה בין השנים הגרועות במשק, אולי הגרועה ביותר.

אברהם-בייגה שוחט: מובן שאיני מאשים את הממשלה בעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: היו הרבה מאוד גורמים חיצוניים שגרמו למה שקרה במשק, גם החיכוך והמאבק עם הפלסטינים, גם קריסת תעשיות עתירות הידע והנאסד"ק, גם הטרור הבין-לאומי.

אברהם-בייגה שוחט: אין ספק שאנחנו קשורים למשק העולמי, וזה מה שהשפיע בעיקר על שינוי המגמות, ובתוך שנה עברנו מהשנה הטובה ביותר במשק הישראלי לשנה הגרועה ביותר.

אברהם-בייגה שוחט: הקדמתי ואמרתי שאני לא מפנה חס וחלילה אצבע מאשימה לא כלפי שר האוצר ולא כלפי ראש הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: דרך אגב, אדוני שר האוצר, אני יודע שהשרים לא תמיד באים לכל הדיונים, אבל תרשה לי להעיר – ואני אומר את זה לכנסת – שבדיון על תקציב, בעיקר התקציב הראשון שלך, מן הראוי שגם ראש הממשלה וגם כמה שרים היו מואילים לשבת פה ולפחות לשמוע את נאומך, לא את מה שאני אומר.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו במלחמה כלכלית, כמעט כמו המלחמה שאנחנו מנהלים בתחומים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: רק מה, זו לא מלחמה שתופסת את הכותרות.

אברהם-בייגה שוחט: המלחמה שאנחנו מנהלים בטרור, המאבק עם הפלסטינים, הוא הנושא המרכזי.

אברהם-בייגה שוחט: כל העמודים הראשיים, ובצדק, מגיעים לשם.

אברהם-בייגה שוחט: במלחמה הכלכלית אנחנו לא מבינים ואזרחי ישראל לא יודעים, וחלק גדול מחברי הכנסת לא יודעים שאנחנו נמצאים ברגע מאוד קשה, ואם לא ננהג בתבונה אנחנו עלולים חס וחלילה לאבד הרבה מאוד הישגים שהיו לאורך השנים האחרונות.

אברהם-בייגה שוחט: כשאני אומר "השנים האחרונות", אני לא מתכוון לשנתיים-שלוש או לחמש השנים שבהן הייתי שר האוצר, אני מתכוון ליותר מזה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מתכוון משנת 1986, שנעשה אז שינוי בתפיסה והמשק הישראלי התחיל לקבל צורה ואופי אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר, שדווקא בגלל העובדה שיש "טייפונים" גדולים מבחוץ, שאנחנו לא שולטים בהם, הממשלה חייבת להפגין מנהיגות ולנהוג בחוכמה רבה, בעוז ובנחישות באותו מרווח שניתן לנו בו לקבל החלטות, והוא עדיין קיים למרות מה שקורה מבחוץ.

אברהם-בייגה שוחט: אם תשימו לב, רבותי חברי הכנסת, זו הפעם הראשונה מאז קום המדינה שהתקציב המשותף של בנק ישראל ושל האוצר הם בעצם שני מסמכים נפרדים.

אברהם-בייגה שוחט: הם עטופים באותה עטיפה והם מופיעים תחת אותו שם, אבל מי שקורא את ההערכות הכלכליות לגבי הצמיחה, לגבי התעסוקה, לגבי גידול בייצור, לגבי השקעות, רואה שזו הפעם הראשונה בתולדות המדינה שמונח מסמך שונה לחלוטין.

אברהם-בייגה שוחט: הסיבה לכך היא שיש אי-הסכמה.

אברהם-בייגה שוחט: לצערי הרב, מבחינת הנתונים, בפעם הזאת אני חושב שבעיקרון, הכיוון של הערכת התפתחות המשק של בנק ישראל הוא הכיוון הנכון, ולא זה של האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב, שמה שהניחו אנשי האוצר, שר האוצר והממשלה, זוהי הנחה שמבוססת על "חולות נודדים", והיא לא תוכל להתקיים מבחינת מה שיקרה במקרו של המשק.

אברהם-בייגה שוחט: לא נגיע לצמיחה של 4%.

אברהם-בייגה שוחט: הרי צמיחה היא הנחה.

אברהם-בייגה שוחט: זה לא יכול להיות, אלא אם כן נגיע לשלום מיידי עם הפלסטינים, תעשיות ההיי-טק בעולם יחזרו לפרוח, הטרור ייעלם, ואז אולי נגיע ל-4%–4.5%.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן, כאשר במשך חודשים יודעים כבר שלא יהיו 4%, לבוא לכנסת ולהגיד שזאת הנחת העבודה שלנו, שממנה נגזרים דברים חשובים – זה לא איזה תרגיל תיאורטי בפקולטה לכלכלה באוניברסיטה – מזה נגזר הגירעון, מזה תיגזר כמות הכסף שהממשלה תיקח, מזה תיגזר הפעילות, מזה תיגזר האמינות כלפינו בעולם.

אברהם-בייגה שוחט: ההנחה השנייה שמחוברת לזאת, היא הנחת גביית המסים.

אברהם-בייגה שוחט: הנחת המס שמונחת בבסיס התקציב הזה, וקראתי את זה בעיון רב, אומרת, שמה שהיה ב-2001 יחזור ויהיה ב-2002, בתוספת הצמיחה.

אברהם-בייגה שוחט: תראו, אני מסתכן כשאני אומר – ולצערי הרב, וזה חס וחלילה והלוואי שלא, אבל אני לא טועה – תהיה קריסה בהכנסות ממסים בשנת 2002.

אברהם-בייגה שוחט: תהיה קריסה, מכיוון שכאשר הצמיחה כל כך נמוכה ב-2001, ועל זה אין מחלוקת, וכאשר קוראים את מאזני הפירמות והחברות ורואים את ההפסדים שלהן, ההנחה שאותה כמות של מס שנגבתה השנה, שהיתה בעצם המס על ביצוע חלק גדול מהפעילויות שהיו בשנת 2000, שהיתה שנה נהדרת – ההנחה הזאת היא הנחה, כמו שאמרתי, הנשענת על "חולות נודדים".

אברהם-בייגה שוחט: זו הנחה חסרת אחריות במידה מרובה, שכן אנחנו ניבחן בעולם איך באנו ואמרנו את מה שאמרנו, כאשר ממול, באותה חוברת, שמונחת פה, יש הערכה שלפעמים היא ב-300% יותר קטנה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לך, אדוני שר האוצר, אנחנו בסך הכול נצטרך לתת הסברים, שכן אני מסתכן פעם נוספת, סילבן, ואני אומר, שלפי הערכתי הגירעון בשנה הבאה לא יהיה 2.4%, אבל אני מסכים אתך שאפשר היה לעלות מ-1.75% ל-2.4, גם לא שמעת אותי מותח ביקורת בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: הגירעון יהיה בסביבות 4%, ו-4% זה אומר שנצטרך לגייס 20 מיליארד שקל בשוק המקומי, כדי לאזן את הגירעון.

אברהם-בייגה שוחט: לזה יש השפעה על שוק ההון ולזה יש השפעה על הריבית במשק, ולזה יש השפעה קטלנית על המשק כולו, שלא לדבר על עומס החוב שיהיה לנו ועל הריביות שנצטרך לשלם בעוד שנה.

אברהם-בייגה שוחט: עוד 10 מיליוני שקל, זה עוד מיליארד שקל בשנה ריבית והצמדה שנצטרך לשלם מתוך התקציב הרגיל כעבור שנה.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן, אני יודע שנורא קשה לעשות את השינוי, ואני יודע שהרבה יותר קל להשאיר מספרים, שאולי יקרה משהו.

אברהם-בייגה שוחט: קראתי שמנכ"ל האוצר אומר שאנחנו נתגבר אם תהיה ירידה של 3 מיליארדים בהשקעות כתוצאה מצמיחה של 2%.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לך, אדוני שר האוצר, הקריסה במסים תהיה הרבה יותר חמורה.

אברהם-בייגה שוחט: זה לא רק אי-צמיחה אלא זה אי-הכנסות במסים, ואז נשאלת השאלה, מה צריך לעשות?

אברהם-בייגה שוחט: ואז נשאלת השאלה, האם אנחנו יכולים לחיות במרווח הזה?

אברהם-בייגה שוחט: ואני אומר לך, ואני יכול לתת לך את ידי שאני יודע – לא רוב חברי הכנסת בעד הדברים שאני אומר ומייצג כאן, אבל אני אומר לך, צריך לעשות כמה דברים, שאם לא נעשה אותם אנחנו נשלם מחיר אדיר במשק הישראלי גם בצד הריאלי של המשק כאן, בכל בתי-ההשקעה בעולם, בכל הבנקים בעולם, בכל המוסדות בעולם, שכן אם אתה תהיה בסוף שנה הבאה עם 4% גירעון, ואולי חס וחלילה עם שיעור גבוה יותר, לא תוכל לתת הסבר למה שקרה כאשר ידענו את הכול עכשיו.

אברהם-בייגה שוחט: ומה שצריך לעשות, אני ראיתי את ראש הממשלה טרם כניסתו לתפקיד יושב בחווה בפחות או יותר שלושה כנסים מתוקשרים, עם אנשי עסקים, ושומע מהם מה צריך לעשות, ואפילו התקשורת מציינת שהוא רשם כל דבר בפנקס, כל מה שהם אמרו לו.

אברהם-בייגה שוחט: לפי הערכתי הפנקס נזרק לכבשים במהירות רבה, והוא, כנראה, לא מצא את הפנקס הזה, שכן אני רואה אותו בחולשתו ובכניעתו גם לעמיר פרץ, גם לחרדים.

אברהם-בייגה שוחט: שום עמידה זקופה, שום חוט שדרה, בנושאים שכבר הוחלט עליהם, בהנחה שזה נכון.

אברהם-בייגה שוחט: אני שמעתי מליצמן מה הוא אמר, אני שמעתי מה עמיר פרץ אמר, ואם אכן, אדוני שר האוצר, מתחילים לכרסם בדבר שאני חושב שהוא לא בסדר ברמה של המקרו, אז אנחנו נגיע, לצערי הרב, רחוק מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: לך ולראש הממשלה יש חטא קדמון, לשניכם, אתם לא לבד, וזה חטא החקיקה הפרטית.

אברהם-בייגה שוחט: יש לכם, זה אות קין על המצח שלכם בעיני, מסיבות פוליטיות, מסיבות פופוליסטיות, לא חשוב כרגע מה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני שר האוצר, במצב שישנו אתם צריכים לשנס מותניים ולבוא ולהגיד: בעת מלחמה כמו במלחמה.

אברהם-בייגה שוחט: בעת משבר כמו במשבר.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לך, שאם תגלו מנהיגות ואם תבואו ותגידו: רבותי, חסרים לנו לא 2 מיליארדים, חסרים לך 15 מיליארד כדי להיות איכשהו עם תקציב סביר, חייבים להקפיא את החקיקה הפרטית.

אברהם-בייגה שוחט: וכשאני שומע שעמיר פרץ הולך לראש הממשלה וחוזר משם עם הבטחה שחוק שאתה רוצה להקפיא אותו, הוא אומר לו: אל תדאג, הוא לא יוקפא, ולליצמן הוא אומר: משפחות ברוכות ילדים, ליצמן, אל תדאג, אני אתך, הוא לא יבוטל, אז אני אומר לך: הוא זרק את הפנקסים לכבשים.

אברהם-בייגה שוחט: כל מה שאמרו לו הוא לא שמע.

אברהם-בייגה שוחט: כל מה שהוא כתב הוא לא משתמש בזה, אין לזה רגליים וידיים, ואתה הוא השר שצריך לעמוד עם האצבע בסכר, שכן אם לא אתה תעשה את זה – אף אחד לא יעשה את זה בממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מסתכל על הפנים שם, ואני רואה אחד אחד עם הגישות שלו, ואני אומר לך: רק על כתפיך מוטל העניין.

אברהם-בייגה שוחט: תמצא פה בכנסת כמה שותפים למאבק הזה, אבל אתה לא יכול לתת יד להליכה כזאת.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי שאתה אומר שאתה בעד פתיחת הגירעון, בסדר, פתחת את הגירעון קצת, לא נורא.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אם מה שאני חושב שיהיה, אני מקווה שאני מתבדה, יתרחש, המצב יהיה גרוע מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: עמיר פרץ, מה הוא צריך להיכנע לעמיר פרץ?

אברהם-בייגה שוחט: חבל שהוא יצא; הייתי רוצה שהוא ישמע את זה.

אברהם-בייגה שוחט: עמיר פרץ אמר, כשהצטרף לממשלה, שאם עד 31 באוגוסט, חבר הכנסת לוי, לא יהיה שכר המינימום 1,000 דולר ולא יהיה חוק פנסיה ממלכתית – הוא עוזב את הממשלה ושמוליק אביטל יחזור לנהל את ענייני ההסתדרות.

ישראל כץ: דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

אברהם-בייגה שוחט: אולי אני טועה ואולי – –

ישראל כץ: דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

אברהם-בייגה שוחט: – – אוגוסט זה אחרי אוקטובר, וצריך להגיע עוד איזה אוגוסט.

ויצמן שירי: הוא אמר – – –

אברהם-בייגה שוחט: מה אתה מפחד ממנו?

אברהם-בייגה שוחט: תגיד לו שיעזוב את הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא יעזוב את הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: במקום זה מה הוא עשה?

אברהם-בייגה שוחט: הוא יוצר אבטלה בחברות כוח-אדם, ואני בעד תיקון בחברות כוח-אדם.

אברהם-בייגה שוחט: המצב שהיה קיים היה נורא, אבל לא פותרים את הבעיה ומוציאים החוצה לשוק עוד 30,000 מובטלים.

דוד טל: בכמה חודשים?

אברהם-בייגה שוחט: 30,000 מובטלים, לא חשוב – – –

דוד טל: בכמה חודשים – – –

אברהם-בייגה שוחט: עמיר פרץ, במקום זה, איים עם דוד טל, ב-1,000 דולר שכר מינימום.

אברהם-בייגה שוחט: כל מי שיש לו שכל בראש לא משקיע ב-1,000 דולר שכר מינימום.

אברהם-בייגה שוחט: תשאלו את ראשי המועצות הדרוזים מה הם מעדיפים.

אברהם-בייגה שוחט: ועכשיו עמיר פרץ שולח את שמוליק אביטל שיקימו ועדה, חבר הכנסת לוי, שתטפל בכל המפעלים והבעיות.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם, עוד מעט כביש מס' 1 – תל-אביב–ירושלים – יהיה כולו מלא כלי רכב של בעלי עסקים ומפעלים בדרכם לאוצר, ולא תהיה לחברי הכנסת אפשרות להיכנס אלא בעזרת שירות הליקופטרים.

אברהם-בייגה שוחט: הם כולם יבואו, עד האחרון שבהם, כולם יבואו, ושמוליק אביטל ייסע ויגיד לאחד: אני אתן לך את זה, והשני ייסע לשם, וכך אנחנו ננהל את העסק שלנו.

אברהם-בייגה שוחט: לעומת זאת, אני חושב שיש דברים שעשיתם טוב.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שההחלטה בנושא התיירות היא החלטה נכונה.

אברהם-בייגה שוחט: ממשלה בעת משבר זורקת חלק מכללי המשחק שדבקה בהם, שאני יודע שאתה שותף להם ואני שותף להם, ועזרה לענף שיש לו בסיס קיומי ונקלע למשבר כתוצאה ממערכת חיצונית קשה כל כך – אסור לתת לו ללכת לאיבוד.

אברהם-בייגה שוחט: אני, דרך אגב, אולי רן כהן יתפלא שאני אומר את זה, לא הייתי מתבייש לתת לשיווק יותר.

אברהם-בייגה שוחט: יש בעיה ביצוא, יש בעיה בשווקים העולמיים, יכול להיות שצריך לחזק את מערכת השיווק, יכול להיות שצריך לעשות קרן הון סיכון לתעשיות ההיי-טק, אם לא ייכנסו כספים מבחוץ לעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אוהב את זה, אבל "יוזמה" היתה קרן הון סיכון הראשונה במדינת ישראל, והיא היתה ממשלתית והיא עשתה את העבודה.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, מתן עזרה לענף שנקלע למשבר בגלל סיטואציה כוללת – לגיטימי שהממשלה תתערב.

אברהם-בייגה שוחט: לפתוח היום את "לבידי אשקלון", אחרי שנה וחצי שהוא סגור, שכל אחד יודע שאין לו זכות קיום ויעמדו בתור עכשיו אצל שמוליק אביטל כדי שיפתחו את זה – אל תעזו.

אברהם-בייגה שוחט: פשוט אל תעזו, כי כעבור חצי שנה זה יקרוס עוד הפעם, ועוד הפעם יהיו בעיות עם העובדים.

אברהם-בייגה שוחט: אין לו זכות קיום, כי יש בארץ עודף כושר יצוא.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לך, סילבן, גם משהו שהוא בינינו במחלוקת; אתה תמיד אומר שמדאיג אותך הפער החברתי, ובצדק, ואתה חושב שהמדינה צריכה לצמצם את הפערים, גם בצדק, ואתה אומר שהחינוך הוא כלי מרכזי בעניין, וזה גם נכון, והכשרה מקצועית זה גם נכון, אבל, סילבן, בלי מיסוי ההון אי-אפשר לעשות את זה.

אברהם-בייגה שוחט: מיסוי ההון זה לא מיסוי הבורסה.

אברהם-בייגה שוחט: יש 150 מיליארד שקל בפק"מ, שעל זה אתה יכול לקחת מס, ובלי מיסוי ההון לא נגיע לזה שאתה תיקח כסף מאלה שיש להם יותר.

אברהם-בייגה שוחט: אז צריך להזהיר בעניין הפנסיונרים.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר להזהיר, סידרנו בהצעה שאדם שיש לו מיליון וחצי שקל, מעל גיל 60, לא ישלם.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר למצוא פתרונות.

אברהם-בייגה שוחט: אבל ברמה העקרונית להתנגד למיסוי ההון?

אברהם-בייגה שוחט: לא לעשות מיסוי הון כמדינה מפותחת היחידה, כמעט היחידה בעולם שאין בה מיסוי הון, ולתת הרצאות על שוויון חברתי ועל זה שאנחנו רוצים להקטין פערים – הרי זה המכשיר, אחד המכשירים העיקריים שממקטינים פערים.

אברהם-בייגה שוחט: מי שיש לו הון, אחרי ששילם את הכול, ישלם מס על רווחי ההון שלו, לא קרה שום אסון.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לך, כשאני קורא את התקציב אני אומר: איפה יש כאן איזו רפורמה מבנית אמיתית?

אברהם-בייגה שוחט: אני ראיתי שהתקפלתם קצת בעניין הנמלים, אני מבין.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא יודע מה קורה עם התחנה הפחמית, ואני לא נוקט עמדה, אבל השקט הזה – בלי לראות את העניין, ואני לא יודע מה היא עמדתך – הוא שקט כזה שמחייב בדיקה, בלי שאני נוקט כרגע עמדה כלשהי.

יגאל ביבי: בייגה – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני גומר בתוך שתי דקות.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לחברי ממפלגת העבודה משהו לפני שאני מסיים: אני אתנגד, ואני יודע שיש אצלכם רשימת קניות לא גדולה, כי תמיד אנחנו מנועים, יש ממול סיעה שהיא עשירה מאוד, היא חושבת – – –

אמנון כהן: לנו אין רשימות.

אברהם-בייגה שוחט: תן לה את התקציב האמריקני וגם כן היא לא תסתדר אתו.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם – אל תגישו – – –

אמנון כהן: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם, אל תגישו בקשות.

אברהם-בייגה שוחט: בקשות לשינוי בתקציב – רק אם מראים מנין לוקחים את הכסף, ולא מהרזרבה הכללית כמובן, ולא מסעיפים שממילא חייבים לשלם אותם.

אמנון כהן: גם לקיבוצים אותו דבר.

אברהם-בייגה שוחט: ואני אומר לכם את זה, אני אומר את זה לכל חברי הבית, ואני אומר לך, אדוני שר האוצר, תשתגע קצת, תשתגע, תבוא ותגיד: מבחינתי יש תקציב, אני לא פותח אותו.

אברהם-בייגה שוחט: שראש הממשלה יבטיח לעמיר פרץ, שראש הממשלה יבטיח לליצמן.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא פותח, כי אם זה ייפתח – זה יהיה סופה של הדרך, וגם ככה המצב קשה.

אברהם-בייגה שוחט: כפי שאמרתי, הנחת היסוד מבחינת המקרו נשענת על "חולות נודדים", לפי דעתי, אבל בכל אופן, אין לתת לזה להידרדר הלאה.

אברהם-בייגה שוחט: שוחחתי עם אנשים על העניין, שאלו אותי מה אני אעשה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אתמוך בתקציב, אני מקווה.

אברהם-בייגה שוחט: אני, כמובן, כפוף להחלטת סיעה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אתמוך בתקציב למרות הביקורת הרבה שהשמעתי.

אברהם-בייגה שוחט: אני אתמוך בתקציב, כי מטבע הדברים אני חבר בקואליציה, אני מצביע בעד.

אברהם-בייגה שוחט: אני אמתח ביקורת על הדברים שמחייבים ביקורת.

אברהם-בייגה שוחט: אני משבח את הדברים הטובים שנעשו.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אקבל דברים כהווייתם, אבל אני אומר לך, צריך לחשוב טוב מאוד מה עושים ומה לא.

אברהם-בייגה שוחט: ועדה למפעלים כושלים – לא.

אברהם-בייגה שוחט: טיפול ענפי – כן.

אברהם-בייגה שוחט: לפעמים צריך גם נקודתית לטפל במפעל כזה או אחר, וזה גם לגיטימי.

אברהם-בייגה שוחט: לא יקרה שום אסון.

אברהם-בייגה שוחט: אבל בלי ועדות ובלי תרועות ובלי כל מה שקשור בזה.

אברהם-בייגה שוחט: אתן לך כתף, למרות הביקורת הקשה שהשמעתי כאן, כי אני מכיר בזה שאנחנו במלחמה.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להתלונן, אני יכול להגיד כך, אני יכול להגיד כך, אבל זהו זה, יש תקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אבל זה מותנה בזה שלא תתקפלו.

אברהם-בייגה שוחט: זה מותנה בזה שלא תפתחו אותו.

אברהם-בייגה שוחט: זה מותנה בזה, שכשהם יבואו ואנחנו נבוא ואלה יבואו, תגיד, רבותי, השנה אין כלום, זה מה שיש ותודה רבה, בשנה הבאה נדבר, נראה מה יהיה המצב.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להעיר שתיים-שלוש הערות לגבי דברים שאמרת.

אברהם-בייגה שוחט: פשוט הערה קטנה, לא מעבר לזה.

אמנון כהן: סילבן, כמו שהוא אמר אין כלום והכול היה בסדר.

אמנון כהן: ..

אברהם-בייגה שוחט: סילבן, אני בדקתי בתקציב של משרד החינוך ובינתיים לא מצאתי עקבות לא ל-50,000 מעונות יום, שזה תקציב של בערך 140 מיליון; לא מצאתי שינוי בתקציב של שכר לימוד לתלמידי י', י"א, י"ב, שזה הופך להיות חובה.

אברהם-בייגה שוחט: בתוכנית לערבים אתה משתמש בקצת.

אברהם-בייגה שוחט: עושה לך מיילג' פוליטי, אבל זה לא בסדר.

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע טוב מאוד למה זה לא היה בתקציב 2001, כי התוכנית אושרה אחרי שאושר התקציב ולכן זה לא היה בתקציב, זה היה ברזרבה הכללית.

ישראל כץ: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר את הדברים כמו שהם, אני לא משחק משחקים.

אברהם-בייגה שוחט: לכן כשאני מסכם את הדברים אני אומר מלה אחת ואחרונה: אני מתנגד באופן טוטלי לתפיסות שלך לגבי ההשכלה הגבוהה.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול לספר לך, שבשבוע שעבר התקיימה פה פגישה של כאר

אברהם-בייגה שוחט: בע

אברהם-בייגה שוחט: ה-חמישה חברי כנסת מכל הסיעות עם אנשים מהאקדמיה ואנשים מות"ת בנושאים שונים שכרוכים בהשכלה הגבוהה, לא רק בנושא של הצעתך.

אברהם-בייגה שוחט: אחד לא היה שתמך בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: ולא מפני שזה מוסיף משהו למישהו.

אברהם-בייגה שוחט: מכל הסיבות האפשריות.

אברהם-בייגה שוחט: זאב בוים, אתה היית, שמעת את הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אחד לא היה.

אברהם-בייגה שוחט: הם אמרו שזה אסון.

אברהם-בייגה שוחט: אסון לתלמידים, אסון לחלשים, אסון למשק, אסון לאוניברסיטאות.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לך, בוא נקיים איזו שיחה בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: אתה עומד כאן, ואני יודע שאתה מוביל את החוק הרבה זמן, אני מציע לך, צריך להתייחס לנושא ההשכלה הגבוהה כנושא מרכזי, שכן יש שורה של החלטות, ומוסדות ההשכלה הגבוהה מרגישים שהממשלה שמה אותם באיזה מצור, באיזו מעורבות.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אומר שההשכלה הגבוהה זה דבר שאסור לגעת בו, אבל אני רוצה להזהיר.

אברהם-בייגה שוחט: יש לנו נכס אדיר של אוניברסיטאות, מחקר ויכולת מדעית, רמה גבוהה ו-200,000 סטודנטים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להזהיר, לא לטפל בזה כמו פיל בחנות חרסינה, לא לבוא עם דברים, שחס וחלילה, יכולים לגרום אסון.

אברהם-בייגה שוחט: כשאמרת שהחלטת לאשר להם את ועדת-וינוגרד – לא יכולת לא לאשר, כי היה הסכם חתום.

אברהם-בייגה שוחט: אני התנגדתי לעניין, כי אמרתי, במקום לתת 800 מיליון שקל לכולם, קח 250 מיליון ותן לחלשים בסטודנטים, לאלה שבאים מערי פיתוח, לאלה שצריכים חיזוק.

אברהם-בייגה שוחט: אל תחלק לכולם.

אברהם-בייגה שוחט: לא הבן שלך ולא הבן שלי צריכים את העזרה הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: אל תיקח ותעשה שפתאום כולם צריכים לקבל שווה, אלה שבאים עם המכוניות ואלה שעובדים קשה כדי לקיים את הלימודים.

אברהם-בייגה שוחט: אם המדינה צריכה לתת כסף, תן אותו ליותר חלשים, תן אותו לאלה שצריכים את העזרה.

אברהם-בייגה שוחט: בגלל זה התנגדתי לוועדת-וינוגרד ולמשמעות של העניין.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם שוחט.

מוסי רז: אפשר לקרוא את זה?

יגאל ביבי: אולי תבוא עם כפפות של אגרוף פה?

יגאל ביבי: שב כמו בן-אדם, בצורה מתורבתת.

יגאל ביבי: איזו התנהגות זו?

אברהם-בייגה שוחט: מוסי, תרשה לי להעיר לך, תאמין לי, אתה לא מוסיף לעצמך כלום.

אברהם-בייגה שוחט: תירגע, יש הודעה אישית, יש פרוצדורה בתום דיון של הודעה אישית.

אברהם-בייגה שוחט: תעשה הודעה אישית ותגמור את העניין.

יגאל ביבי: חבר הכנסת רן כהן, אתה יכול להגיד לחבר שלך שישב?

מוסי רז: אתה יכול לתת לי את הנייר שלי?

יגאל ביבי: בסדר, אני אתן לך את הנייר.

יגאל ביבי: אני רוצה לקרוא אותו.

יגאל ביבי: אתה יכול לשבת בשקט?

יגאל ביבי: אני לא רוצה להוציא אותך, אתה בחור צעיר ואני רוצה שתשב כמה שיותר בכנסת.

יגאל ביבי: אבל לא באים ככה כמו איזה ג'באר על היושב-ראש.

יגאל ביבי: זה לא יפה.

קריאה: מה קורה לו?

יגאל ביבי: אני לא יודע מה קורה לו.

יגאל ביבי: היות שחבר הכנסת רז הביא לי את הנייר, אני מוכרח לומר מלה, אבל ברוח טובה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת רז עמד כאן והציג מצב כאילו שרק ביש"ע יש פטנט חדש – נותנים מענק של 50,000 שקל.

יגאל ביבי: בכלל, ההרגשה היתה, שמי ששוכר דירה ביש"ע – – –

מוסי רז: תקרא מה שכתוב שם.

מוסי רז: אתה לא יודע לקרוא?

יגאל ביבי: אתה יכול לתת לי לדבר או שכאן לא מקובל?

מוסי רז: תקרא עד הסוף.

יגאל ביבי: כדי שעם ישראל ידע – – –

איוב קרא: לא, אדוני, יש דיון על התקציב.

איוב קרא: הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה.

יגאל ביבי: אני רק רוצה לומר לכם משפט אחד.

יגאל ביבי: אסביר לו, אני אקרא אתו יחד את הנייר הזה ואסביר לו, שלירושלים במקרה נותנים 100,000 שקל הלוואה נוספת, וגם לטבריה וגם לאריאל וגם לאור-עקיבא.

יגאל ביבי: רבותי, הוא לא דייק, אבל אני אסביר לו את זה אחרי כן ואני מקווה שהוא יבין.

יגאל ביבי: נעבור לסדר-היום.

יגאל ביבי: אני קורא לחבר הכנסת ישראל כץ.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, זו חוצפה, כי אני הבאתי לך נייר.

זאב בוים: מה יש לך?

זאב בוים: מה זה?

זאב בוים: יש פה כללים בבית.

זאב בוים: אתה רוצה לשבור את כל הכללים?

זאב בוים: מה קרה?

יגאל ביבי: קח את הנייר שלך.

זאב בוים: מה קרה?

יגאל ביבי: לקחתי לו את הנייר שלו.

יגאל ביבי: אני לא מבין מה קרה פה.

יגאל ביבי: רבותי, אני אבקש.

יגאל ביבי: חבר הכנסת רן כהן, אולי תעשה סדר עם החברים שלך?

יגאל ביבי: לא קרה דבר כזה בכנסת.

יגאל ביבי: אני 14 שנה כאן.

יגאל ביבי: מה קורה?

יגאל ביבי: לקחתי את הנייר שלו, אז הוא כאן מרעיש את כל המדינה.

יגאל ביבי: יש לו נייר שלו, יש לו חתיכת נייר.

יגאל ביבי: מה קורה פה?

יגאל ביבי: חבר הכנסת רז, אני מכבד אותך, ותתנהג כמו שחבר כנסת צריך להתנהג.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, יש לך סמכות להוציא אנשים מדיון על תקציב.

יגאל ביבי: אני מקווה שהוא יירגע ויהיה בסדר.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, תמשיך.

איוב קרא: תאר לך שאיש מהליכוד היה עושה דבר כזה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול, אני באמת מתפלא על ההתנהגות של חבר הכנסת רז, שבדרך כלל, בלי קשר לדעותיו, מתנהג בצורה נאותה.

ישראל כץ: אני רק רוצה להעיר, שלפעמים יושבים כאן יושבי-ראש על הדוכן הזה, שיום קודם או יום אחרי אומרים דברים שרחוקים ממני כמרחק מזרח ממערב, אבל אני משתדל לתת להם את הכבוד, כמו כל חבר בבית הזה, בשעה שהם יושבים על הדוכן.

ישראל כץ: כדאי לשמור על הכללים, כמו שחבר הכנסת לוי, שהוא מנוסה וותיק, גם כן ציין, וזה לטובת כולנו.

ישראל כץ: בהחלט צריך למחות על ההתנהגות הזאת.

איוב קרא: אם חבר הכנסת לוי התעצבן, זה אומר הכול.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, קיבלנו את ספרי התקציב, שמענו את שר האוצר מציג את הדברים.

ישראל כץ: הוא גם כרך אותם בחוברת.

ישראל כץ: שמעתי את דברי יתר הדוברים.

ישראל כץ: האמת שלא הספקתי לעיין עיון מעמיק, משום שאני, כיתר חברי הכנסת, וגם חברי ועדת הכספים, קיבלנו רק בימים האחרונים ממש את ספרי התקציב.

ישראל כץ: ממה שהספקתי לעיין ומהדברים ששמעתי והבנתי, קודם כול, אני בהחלט יכול לברך על כך שיש מגמה לשבור את השגרה ולטפל בדרך לא שגרתית בכמה תחומים, בכמה רעות חולות שקיימות בחברה הישראלית, במשק הישראלי, בייחוד בפריפריה, בשכונות, במקומות המרוחקים או החלשים יותר, שלא נהנים מעוגת התקציב באופן שווה לאחרים.

ישראל כץ: אבל אני מקווה, שאחרי שהתקציב יעבור בקריאה הראשונה, בכל זאת יתבצעו בו, אדוני השר, שינויים מסוימים של סדרי עדיפויות, על מנת שהנטייה לעשות דברים לא שגרתיים תקבל תאוצה.

ישראל כץ: הנושא הראשון – אותה הנחה שמעוגנת בתקציב ובתורה שבעל-פה שלו, של כרבע מיליון מובטלים שצפויים שיהיו לנו כאן בשנה הבאה, היא הנחה שאנחנו לא יכולים לחיות אתה מבחינה פוליטית, כלכלית וחברתית.

ישראל כץ: היא הנחה שחייבים עוד בשלבי החקיקה והדיונים של החוק הזה לטפל בה ולראות איך חוצים את המספר הזה, איך מקטינים את המספר הזה, בכל דרך אפשרית של שילוב בין תורת הכלכלה לתורת החברה, ויש דרכים לעשות את זה.

ישראל כץ: במצב שאנחנו נמצאים בו, מבחינה ביטחונית ומבחינה מדינית, אנחנו לא יכולים שהעול הזה של האבטלה יהיה דבר שימשוך אותנו ואת כל החברה כלפי מטה.

ישראל כץ: בין המובטלים יש חיילים שמשרתים במילואים ומבצעים את חובתם למדינה בצורה הטובה ביותר ותורמים בכל דרך שהיא, ואנחנו חייבים למצוא את הדרכים להתמודד עם זה.

ישראל כץ: הדבר הראשון, שגם הוא קשור לזה, מאחר שהמובטלים מרוכזים בעיקר בפריפריה ובמקומות היותר-חלשים והפחות-מושקעים, הוא שחייבים לעשות כמה דברים.

ישראל כץ: חברי חברי הכנסת ויצמן שירי ויצחק סבן ואנוכי, בסיוע של רוב גדול של חברי הכנסת, העברנו חוקים לטובת הנגב – שלושה חוקים שנותנים בסיס טוב לכל ממשלה לנצל אותם על מנת לתת תנופה אמיתית, בהתבסס על החוקים של ההנחה במס הכנסה, של הגדלת המענקים להשקעות ושל הגדלת המענקים והסבסוד לזכאים רוכשי דירות עד היקף מסוים.

ישראל כץ: חייבים לנצל זאת על-ידי השקעה מסיבית בתשתיות ובמפעלים בפריפריה עצמה.

ישראל כץ: חשוב ליצור ולמתוח כבישים, רכבות ואמצעי תעבורה בין הפריפריה למרכז למען איכות החיים של תושבי הפריפריה, אבל אסור לבנות על זה שמי שגר בדרום או בגליל יבוא מדי יום ביומו לעבוד באזור המרכז ויחזור לגור באותם מקומות שמשקיעים בהם הרבה פחות גם מבחינת ההשקעה בתרבות ובתנאים סביבתים.

ישראל כץ: אם הוא יעבוד במרכז, בייחוד אם הוא צעיר, חייל משוחרר או סטודנט שסיים את לימודיו, לצערנו, אם לא יהיו מספיק תמריצים, הוא גם יגור במרכז.

ישראל כץ: ואז נקבל את אותה מגמה, שידידנו גבי ללוש, ראש עיריית דימונה, נוהג להגיד: דימונה היא אלופת העולם בייצוא סטודנטים.

ישראל כץ: מכשירים אותם במערכת החינוך המקומית, לומדים באוניברסיטת בן-גוריון או במקום אחר – – –

ויצמן שירי: אלופת העולם במובטלים.

ישראל כץ: לצערי, גם זו מציאות שקיימת.

ישראל כץ: לאחר מכן, הם עוזבים – אותם כוחות חזקים, שיכולים להעלות את רמת ההכנסה ואת רמת הפעילות, עוזבים.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חייבים לחוקק את חוק הגליל.

ישראל כץ: הגשתי, בתמיכת רבים מחברי הבית, חוק שבא להשוות בין הנגב לגליל, ולא מבחינת המיסוי – כי דווקא מבחינת המיסוי יש טיפול בנושא הגליל – אלא מבחינת ההמרצה לתעשייה, לתיירות ולתחומים שונים; מבחינת הארכת חוק הגליל לחברי המושבים, לחקלאים, שאמצעי הייצור היחיד כמעט שנשאר להם וההכנסה היחידה כמעט שיש להם באים מסבסוד לענף הלול.

ישראל כץ: אף שהחוק הזה קיים לפחות לעוד שנה, הצעתי להאריך את תוקפו בכמה שנים, כדי שיוכלו לתכנן את האופק הכלכלי וההתיישבותי שלהם.

ישראל כץ: לצערי, עקב נסיבות שונות, ואינני בא כרגע להתווכח עליהן, הופל החוק בכנסת.

ישראל כץ: הייתי מוכן בהחלט שבמקום זה הממשלה תכניס לתקציב השנה הזאת, או תיזום חוקים או החלטות שהחוק יהיה כלא היה אבל הגליל יקבל אותם תמריצים שמן הראוי שיקבל.

ישראל כץ: אינני משוכנע מעיון ראשוני בספר שהדבר הזה מתקיים.

ישראל כץ: יש בהחלט כמה דברים בתוספת הכללית שגם הגליל נכלל בהם, אבל אני לא רואה אותה המרצה ממוקדת, אותם מענקים לחיילים משוחררים בגליל שאני הצעתי לתת כדי להמריצם לגור שם, אותם מענקים מוגדלים שהצעתי לתת לתעשייה בגליל, על מנת שהיזמים בעצמם יבואו, ישקיעו ויעשו, וכן דברים אחרים מתחום התעסוקה והדיור.

ישראל כץ: אני הצעתי לבטל את המע"מ על תיירות פנים.

ישראל כץ: אדוני שר האוצר, ההוצאה לממשלה היא אפס, משום שאם יבואו תיירים ישראלים וימלאו לפתע את המלונות, ובמקום 20% או 10% יהיו בטבריה ובגליל 80% או 60% תפוסה – הממשלה תגבה יותר מסים והיא תקבל פחות מע"מ.

ישראל כץ: אבל, אם לא יהיה התמריץ הזה, הרי עכשיו הגענו למצב שהזהרתי:

ישראל כץ: תצטרכו לפצות את המלונות ואת העובדים, ואף פעם זה לא יספיק, וזה כבר לא יהיה על בסיס כלכלי אלא על בסיס אחר.

ישראל כץ: אז מה היה אכפת לעשות את הניסיון הזה?

ישראל כץ: אולי זה היה מעלה ב-10% או ב-20% את התפוסה בטבריה, בגליל ובצימרים, במקום שייסעו לחו"ל.

ישראל כץ: ניתן לעשות את הדבר הזה.

ישראל כץ: אני חושב שחייבים להקנות – וכל חלקי הבית צריכים לתמוך בזה – באופן זמני, עד שהתמונה תתבהר, מעמד של תושבי קו עימות לתושבי יש"ע.

ישראל כץ: אנחנו לא יכולים להשאיר את האוכלוסייה היקרה הזאת, שעומדת בחזית ורכבה האישי לא ממוגן; וגם זו סוגיה שנהיה חייבים לדון בה.

ישראל כץ: חייבים לכפות עליהם את המיגון ולממן את המיגון הזה, גם אם חלק מהם אומרים שהם לא היו רוצים בזה, בדיוק כמו שצריך לעשות זאת ברמה האישית של מנהיג פוליטי כזה או אחר שלא יהיה מעוניין בנושא הזה.

ישראל כץ: יש כאן עניין מוסרי.

רן כהן: תאמין לי, בנוגע למיגון אני אתך.

ישראל כץ: דרך אגב, אני בטוח.

ישראל כץ: חבר הכנסת רן כהן, אני בטוח שגם אתה – – –

רן כהן: אבל, אין שום קבוצת אוכלוסייה שיש לה כל ההטבות שבעולם כמו האוכלוסייה בהתנחלויות, בניגוד לתושבי הנגב והגליל.

ישראל כץ: חבר הכנסת רן כהן, ידי נקיות – –

רן כהן: לכן אני מדבר אליך.

ישראל כץ: – – משום שאם אני עם דעותי יזמתי את חוק הנגב ואת חוק הגליל – –

רן כהן: אני אתך.

ישראל כץ: – – על רקע סיוע ספציפי שצריך לתת לאותם אזורים, האמן לי שאני מאמין שהשיקולים שלי ענייניים.

רן כהן: כמה עניים יש ביש"ע?

ישראל כץ: אבל יישובי יש"ע הם יישובים שאנשים חיים בהם היום כמו בקו עימות לכל דבר.

ישראל כץ: אני לא בטוח אפילו בתוספת העלות התקציבית – –

רן כהן: תן מיגון ביטחוני.

ישראל כץ: – – אבל זה יאפשר לאותם משרדים לתת להם את העדיפות המתאימה שמגיעה.

ישראל כץ: כולם וגם אתה אחראי למי שגר שם כחוק היום.

רן כהן: אני ודאי אחראי.

רן כהן: לכן אני רוצה לתת להם מיגון.

רן כהן: אני בעד מיגון.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, נדמה לי שאתה תושב יש"ע.

ישראל כץ: בנושא המיגון האישי, מבחינה מוסרית, ולא חשוב כמה זה עולה, יש 40,000 רכבים פרטיים ביש"ע, ומספיק שייקחו 10,000 רכבים וימגנו אותם, והם יהיו מחולקים בקרב היישובים, וכבר תוכל משפחה לנסוע כשהילדים וההורים ממוגנים מפני ירי.

ישראל כץ: זה דבר בלתי מוסרי ממדרגה ראשונה, שאנחנו לא דואגים לפתור את זה, ויש דרכים והצעתי חלק מהן.

ישראל כץ: לזכות שר האוצר ייאמר, שבחלק מהדברים הוא אכן הוזיל את המיסוי לגבי רכבים – לגבי מרכיב המיגון בהם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת ישראל כץ.

ישראל כץ: אני כבר אסיים.

ישראל כץ: אני זוכר את הוויכוח שהיה לגבי חוק הנגב:

ישראל כץ: האם ניתן לסבסד עבור הרוכשים הזכאים בעצמם ולתת להם מענקים והלוואות מסובסדות על מנת שיקנו את הדירות?

ישראל כץ: באו הפקידים המקצועיים במשרד האוצר, והיה ויכוח קשה עד הרגע האחרון.

ישראל כץ: אמרו שהקבלנים ייקחו את הכסף לכיסם, שזה לא יוזיל את הדירות ושזה לא ימכור דירות.

ישראל כץ: מזלנו שניצחנו בוויכוח הזה באופן פוליטי.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, התברר שצדקנו באופן כלכלי, משום שבבאר-שבע ובכל היישובים שלגביהם החוק הזה עבר נחטפו הדירות.

ישראל כץ: ואני שמח שהממשלה ושר השיכון אימצו את השיטה הזאת לגבי חלק מהיישובים הנוספים.

ישראל כץ: ואני קורא כאן היום לעשות את זה באופן כולל, לכל אזורי הפריפריות ושכונות המצוקה.

ישראל כץ: בלאו הכי זה הולך לזכאים בלבד, לא לאנשים עשירים.

ישראל כץ: יש לתת לכל זכאי את האפשרות לקבל מענק והלוואה על מנת שירכוש לו דירה.

ישראל כץ: אם יקנו דירות, ייבנו יותר דירות, ישלמו יותר מסים.

ישראל כץ: דיברו כאן על הכנסות ממסים.

ישראל כץ: ייבנו יותר דירות, ישלמו יותר מסים, תהיה תנופה לענף הבנייה.

יגאל ביבי: תודה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת ישראל כץ, זה כבר חמש דקות אחרי הזמן.

ישראל כץ: אני חושב שגם ההכרה בריבית על המשכנתאות היא בדיוק מסוג החוקים שנותנים תמריץ לרוכש.

ישראל כץ: והיה וירכשו הרבה יותר דירות, המדינה עוד תרוויח מכ-32% מיסוי שמשלמים על כל דירה, ואותו הפסד יצא בשכרה.

ויצמן שירי: חבר הכנסת ישראל כץ – – –

יגאל ביבי: לא קיבלת רשות ממני.

ויצמן שירי: – – –

יגאל ביבי: אבל אני לא נתתי לך רשות.

ויצמן שירי: אפשר?

יגאל ביבי: אני אחשוב.

יגאל ביבי: תסיים, חבר הכנסת ישראל כץ.

יגאל ביבי: אחרי שהוא יסיים.

ישראל כץ: בנושא הסיוע לענף התיירות, אכן משרד האוצר פועל בכיוון הזה, ביצע כאן תוכנית, אבל אני אמרתי והדגשתי, שצריך גם לקבל החלטות בלתי שגרתיות, כמו ביטול המע"מ על כל ענפי התיירות, מלונות, חברות לנסיעות פנים, חברות הסעות שקורסות היום תחת הנטל, ולאפשר להם לנסות להגביר את הפעילות שלהם.

ישראל כץ: הדבר האחרון, אדוני היושב-ראש, הסדרת נושא זכויות החקלאים בקרקע וביטול אותה חטוטרת של מינהלת הסדרים, שהיום – – –

יגאל ביבי: נא לסיים.

ישראל כץ: אני כבר מסיים.

ישראל כץ: לפחות אין כאן צעקות, זה כבר משהו.

יגאל ביבי: זה תרבותי, אבל הזמן – – –

ישראל כץ: אני כבר מסיים, אדוני.

ישראל כץ: רק הממשלה – לא הכנסת – יכולה סוף-סוף להגיד מה אנחנו גובים שם מאותה אוכלוסייה שכורעת תחת הנטל.

ישראל כץ: הרי כל מה שגובים הולך לאותם עורכי-דין שהפכו משקמים ומפרקים ולוקחים את הכסף לעצמם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת כץ, נא לסיים.

ישראל כץ: צריך ליישר את הדבר הזה.

ישראל כץ: מי שכבר הגיע למצב שהוא לא היה יכול להחזיר עד היום – אותם יישובים חלשים יותר בפריפריות – צריך למחוק את החטוטרת הקיימת לגביו.

יגאל ביבי: חבר הכנסת ישראל כץ, אני אאפשר שאלה אחת במשפט אחד.

ישראל כץ: בבקשה.

ויצמן שירי: – – – היה אז ויכוח גדול מאוד לגבי המענק והמשכנתה, כשבאו ואמרו שזה יעלה 50-40 מיליון שקלים – – –

ישראל כץ: זה מה שאמרתי.

ויצמן שירי: מה התברר?

ויצמן שירי: ראו כמה טוב הדבר, ולהיפך, המדינה לא רק שגבתה מסים – – –

ישראל כץ: חבר הכנסת ויצמן שירי, שותפי לחוקים האלה, גם עם חבר הכנסת יצחק סבן, זה מה שאמרתי, שלא רק שזה לא עלה, אלא זה מביא יותר הכנסות.

יגאל ביבי: הוא אמר את הדברים, אבל אתה לא שמעת מה שהוא דיבר, ובמקום לעזור לנו ולך, אתה מדבר נגדו.

ישראל כץ: הוא שמע, הוא שמע.

ישראל כץ: ואני קראתי גם לעשות את זה.

יגאל ביבי: הלוא מה שאמרת בעניין המענקים – זה מה שהמדינה עושה – – –

ישראל כץ: קראתי להרחיב את זה לזכאים בכל מקום.

יגאל ביבי: אתה תוקף אותי במקום אותו.

ויצמן שירי: לא, אני לא תקפתי אותך.

ישראל כץ: חבר הכנסת ויצמן שירי, בעקבות זה שהממשלה כבר אימצה את זה, קראתי להרחיב את זה לזכאים בכל מקום, כי זכאי הוא זכאי.

ישראל כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יגאל ביבי: הוא לא אמר אמת, כי הוא אמר שזה רק ביש"ע.

יגאל ביבי: זה בירושלים – 100,000 – זה באור-עקיבא, בטבריה, בכל המקומות.

יגאל ביבי: הוא אומר שזה כאילו רק יש"ע, ואני אומר: לא מדויק.

יגאל ביבי: אז אתה תוקף אותי במקום אותו.

יגאל ביבי: זה גם בבאר-שבע.

ויצמן שירי: – – – על זה היה הוויכוח.

יגאל ביבי: לא, זה בוועדה.

יגאל ביבי: זה היה משהו אחר.

יגאל ביבי: הוא גם אמר בוועדת הכלכלה שהם מקבלים 50,000 דולר.

ויצמן שירי: – – –

יגאל ביבי: הוא אמר בוועדת הכלכלה – 50,000 דולר.

ויצמן שירי: רק על זה אני מדבר – – –

רן כהן: אבל אולי משהו יותר חשוב, אדוני היושב-ראש.

רן כהן: איך זה יכול להיות, פעם ראשונה בהיסטוריה של הכנסת שמתקיים דיון על התקציב של המדינה, שקובע את כל חייה, וגם הממשלה עצמה מזלזלת בדיון הזה?

רן כהן: איפה היא?

רן כהן: חוץ משר האוצר אין פה אף אחד.

יגאל ביבי: אתה לא יודע שבממשלת אחדות יש מעט שרים?

יגאל ביבי: אני מתפלא עליך, חבר הכנסת רן כהן – – –

רן כהן: אה, אין מספיק שרים.

יגאל ביבי: אני מזמין את סגנית מזכיר הכנסת להודעה.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 35) (ערר בעבירות אלימות בתוך המשפחה), התשס"ב–2001; הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 12), התשס"ב–2001; והצעת חוק העונשין (תיקון מס' 64), התשס"ב–2001 – שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ר' קפלן: הצעת חוק מס הכנסה (תיאומים בשל אינפלציה) (תיקון מס' 14), התשס"ב–2001, שהחזירה ועדת הכספים.

ר' קפלן: הצעת חוק לתיקון פקודת הדיג (מס' 3), התשס"ב–2001, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ר' קפלן: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2001;

יגאל ביבי: (קריאה ראשונה)

יגאל ביבי: בבקשה, חבר הכנסת אמנון כהן.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן שר האוצר, חברי ורעי, כנסת נכבדה, לפנינו מונחת הצעת תקציב לשנת הכספים 2002 בסך של כ-255 מיליארד שקלים.

אמנון כהן: בעיקרו תקציב זה הינו על בסיס תקציב השנה החולפת ומתבסס על נתונים חלקיים ועל אומדנים ארעיים של שנה אשר אופיינה במיתון הפעילות הכלכלית, שכמותו לא ידע המשק הישראלי תקופה ארוכה.

אמנון כהן: תקציב השנה גדול ב-9 מיליארדי שקל מהתקציב של שנת 2001, אבל התמורות שחלו במדינה בשנה האחרונה היו גדולות ומשמעותיות, הן במישור הביטחוני, הן במישור החברתי, הן במישור הכלכלי, וכן במישורים רבים שבהם אנו שואפים לראות את האור בקצה המנהרה, אור התקווה האומר: הנה עלינו על הדרך הנכונה.

אמנון כהן: סביר להניח, שבשלב זה יש מגזרים רבים אשר חושבים שהם נפגעים בתקציב זה – כגון, קיצוץ בתקציב החינוך בסך של 470 מיליון שקל, אשר לדברי שרת החינוך יפגע בעיקר בשכבות החלשות.

אמנון כהן: אני מקווה שהפעם ניתן בתקציב הזה את הדעת ונשקול בכובד ראש, נביאו לדיון מעמיק בוועדת הכספים, כדי שהתקציב המוצע יחולק נכונה וייתן פתרון אופטימלי למצב הקשה של המשק שאנו נתונים בו.

אמנון כהן: אין ספק שעדיין יש על הפרק נושאים שלא הגיעו – וכנראה, לא יגיעו בתקופה הקרובה – לפתרון סופי, ובהם העוני והאבטלה, אשר טרם מצאנו ארוכה ומרפא להם ואשר צריך להתייחס אליהם בכובד ראש.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנו נמצאים על פרשת דרכים.

אמנון כהן: המצב הכלכלי, החברתי, המדיני והביטחוני קשה ומסובך.

אמנון כהן: הנושא הרגיש והחמור, אשר חייב לעמוד על סדר-היום ולהדיר שינה מעינינו, הוא העוני והפערים החברתיים והכלכליים המתרחבים ומאיימים על המרקם החברתי לא פחות מהמצב הביטחוני.

אמנון כהן: רשימת המפעלים הנמצאים במצוקה ועל סף סגירה הולכת וגדלה – חלק מהמפעלים כבר אינם פועלים, והעובדים הוצאו לחופשה מאולצת, ואלפים אחרים נמצאים בסכנת פיטורים מיידית.

אמנון כהן: האבטלה הולכת וגוברת והשפעתה ניכרת על המשק, ופתרון ממשי אינו מסתמן באופק.

דוד טל: סליחה, אדוני, מי משרי הממשלה אמור להיות תורן ליד לשולחן הממשלה?

יוחנן כהן: סגן שר האוצר.

דוד טל: סגן שר האוצר יכול להיות תורן?

יוחנן כהן: אנחנו עושים תורנות.

דוד טל: אני סבור שנכון ששר האוצר בכבודו ובעצמו יהיה נוכח.

דוד טל: הוא הגיש תקציב, וראוי שהוא ישמע את הדברים, כדי שאולי הוא יוכל לתקן משהו.

אמנון כהן: אני מסתפק בחברי ורעי סגן שר האוצר, אם זה לפי התקנון.

דוד טל: זה מקובל עלי.

אמנון כהן: ההיפך מכך, על-פי תחזית המומחים, המצב ילך ויחמיר גם בשנת 2002, ואף מעבר לכך.

אמנון כהן: הסיבות לכך יכולות להיות רבות – האינתיפאדה, מיתון עולמי, טרור בארצות-הברית, מלחמה באפגניסטן, תחרות קשה, ניהול כושל.

אמנון כהן: כל חברה והסיבה שלה.

אמנון כהן: אבל עם התוצאה הקשה, שהינה אבטלה קשה, מורל נמוך, ירידה מהארץ ופירוק משפחות, עלינו להתמודד.

אמנון כהן: על-פי הפרסומים, שנת 2001 הינה השנה הגרועה למשק הישראלי מאז שנת 1953.

אמנון כהן: צמיחה של 0.5% בלבד לעומת 6.2% צמיחה בשנת 2000 – דבר המעיד על רמת אבטלה שעלולה להימשך.

אמנון כהן: אין זה סוד, שככל שהאבטלה גדלה, כך יש יותר אנשים מתחת לקו העוני.

אמנון כהן: נכון, הביטחון, בעיות השלום והמלחמה בוערות יותר, אך אילו היה צומח פתרון בקצב סביר, היה עומד לרשות הביטחון סכום נוסף לסיוע צבאי, ובסכום הזה אפשר היה גם לפתח תשתיות, להרחיב את החינוך ולהשקיע בצמיחה נוספת.

אמנון כהן: אל נא נשכח ששלומה ועתידה של מדינת ישראל תלויים גם בחוסנה הכלכלי.

אמנון כהן: משק ללא צמיחה לא יהיה מסוגל לעמוד לאורך זמן בצורכי הביטחון, או להפחית את המתחים הפוגעים במרקם החברתי.

אמנון כהן: עם ישראל, ובו השכבות החלשות, יושבי עיירות הפיתוח וקהילות העולים החדשים הגיעו ארצה לבנות ולהיבנות בה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, ברצוני למסור מסר לראש הממשלה ולשר האוצר, ואני פונה אליכם – אוזניכם צריכות להיות קשובות בהצעת התקציב הזאת לרחשי לבו של העם.

אמנון כהן: בתקציב הזה אינני רואה שום בשורה משמעותית לעם ישראל, לא בנושא החינוך, לא בתחום האבטלה, לא בנושא שילוב העולים בקהילה הישראלית, לא בכלכלה ולא בתחומים חברתיים.

אמנון כהן: אין מענה לתמיכה במפעלים שלא ייסגרו, שלא לדבר על פיתוח מפעלים בפריפריה ועל הכשרה לטכנולוגיה מתקדמת.

אמנון כהן: אין כאן הרחבה משמעותית בסל התרופות.

אמנון כהן: לצערי, אין לממשלה תוכנית מדינית למיגור האבטלה.

אמנון כהן: נכון, קל יותר להתבסס על התקציב של השנה החולפת עם הפחתות והוספות קלות בשולי התקציב, וזה מה שעשיתם.

אמנון כהן: עליכם לצאת עם תוכניות ברורות ומוגדרות בתחומים החברתיים ואחרים, שאם לא כן הבועה הזאת תתפוצץ לנו בפנינו.

אמנון כהן: אשר על כן, יש לחתור בהצעת תקציב זו להחזרת המשק למסלול הצמיחה תוך שימת דגש בשילובן של השכבות החלשות.

אמנון כהן: לעת עתה, במתכונת התקציב הקיימת, יש בדעתי להמליץ בפני סיעתי שלא לתמוך בתקציב המוגש, אלא אם כן נראה שינויים משמעותיים לטובת השכבות החלשות.

אמנון כהן: תודה.

דוד טל: אנחנו מקבלים את המלצתך, חבר הכנסת אמנון כהן.

דוד טל: אנחנו עוברים לחבר הכנסת בנימין אלון.

דוד טל: חבר הכנסת אלון, בבקשה, עשר דקות.

דוד טל: את פרק הזמן הזה אני מקווה שאדוני אולי יואיל בטובו לצמצם.

דוד טל: כושר הביטוי שלו והרטוריקה שלו כל כך טובים, שהוא יוכל לומר גם בשש דקות את מה שרוצה לומר בעשר דקות, ואנחנו נעמוד בסד הזמן שנקבע לנו, כדי שלא נגלוש.

דוד טל: כן, אדוני, סגן שר האוצר.

יוחנן כהן: אם אפשר משהו על מדיניות משרד התיירות.

דוד טל: אני חושב שאם הוא ימצא לנכון הוא יאמר את הדברים הללו.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת יוסף פריצקי, חבר הכנסת לסרי יחיאל וחבר הכנסת נחום לנגנטל.

דוד טל: כמצוותו של היושב-ראש, חבר כנסת שלא יהיה נוכח באולם המליאה, פשוט נדלג עליו ולא תישמע טענה שהוא היה כאן או שם או כל מיני טענות מהסוג הזה.

דוד טל: אדוני, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שר האוצר הציג בפני הכנסת את יעדי תקציב 2002, ואני מוכרח לציין שהדגש הפעם הושם ביעדים חברתיים.

בנימין אלון: אני עוד לא יודע איך הדבר יתבטא ברמה המעשית, ולשם זה נפתח פה בדיונים, אבל לפחות אין לנו הצגה של שיעור אקדמי בכלכלה, שמתלבט רק בהורדת הגירעון או בהגדלת הגירעון מול הצמיחה וכל החישובים הכלכליים המנותקים מיעד ברור של הקטנת אבטלה, יעד ברור של מציאת תעסוקה.

בנימין אלון: בזה אני קודם כול רוצה לפתוח בשבחו של השר, שלפחות מבחינה תיאורטית הוא הציג נכון את האיזון בין יעדים כלכליים ליעדים כלכליים-חברתיים, שאי-אפשר להפריד ביניהם.

בנימין אלון: אתה אינך יכול.

בנימין אלון: אולי באקדמיה אתה יכול לתת קורס בכלכלה שמנותק ממצב הרוח הלאומי של משפחה שראשה מובטל, מבויש בפני בני ביתו ובפני משפחתו הרחוקה ושכניו.

בנימין אלון: יכול להיות שאקדמאים לא יודעים איך לכמת את התחושות האלה בחישוב כלכלי, אבל אין שום ספק ששום צמיחה כלכלית לא ניתנת להשגה במצב רוח לאומי של אי-אמון, של מרי, של התססה ושל נפילה חברתית נוסף על מצב הרוח הלאומי של חוסר הביטחון האישי, שאנחנו כולנו, כולנו נתונים בו.

בנימין אלון: ללא ספק קשה לכמת את זה כלכלית מעבר לנזקים הישירים, אבל זה דבר שאני, לפחות, שמח לומר שההתייחסות אליו היתה פרופורציונלית.

דוד טל: סליחה, חבר הכנסת אלון, לא שמעתי את שר האוצר מדבר על יעדי תעסוקה, ואדוני הזכיר יעדי תעסוקה.

דוד טל: הוא בפירוש לא קבע.

דוד טל: היתה כאן איזו שאלה, אדרבה, שיקבע – נמוך או גבוה, אבל שיקבע איזה יעד תעסוקה.

בנימין אלון: אני מוכרח לומר, שההרצאה של שר האוצר מונחת על השולחן מעבר למה שהוא אמר, כך הנוהג, ואם תשים לב, בארבעת היעדים – שלושה חברתיים והאחד כלכלי, והוא הצמיחה.

בנימין אלון: יתירה מזו, הוא הדגיש שבניגוד לתפיסות הכלכליות הטהורות הוא לא פחד מן האזהרות של הגדלת הגירעון מ-1.5% ל-2.4%, והלך על הסיכון הזה של הגדלת הגירעון.

בנימין אלון: אני חושב שזה ראוי להערכה.

דוד טל: מעבר להנחה של 4% צמיחה, דבר שהוא מאוד מאוד נבוב.

בנימין אלון: בסדר, בסדר.

בנימין אלון: לכן אני אומר שבהדגשה ובהצגת היעדים אני כן רואה בזה כיוון חיובי, אף שאני כן מבין כלכלית את הסכנה שבגלישה לדרך מסוכנת של זלזול בנוקשות השמירה על מסגרת הגירעון.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש יודע שאפילו חוק יש בנושא הזה, חוק שנקרא חוק הפחתת הגירעון, שמחייב כל ממשלה להראות איך היא מתקדמת ומפחיתה את הגירעון לעומת הממשלה שקדמה לה.

בנימין אלון: לצערי ממשלות מזלזלות במסגרת הזאת של החוק.

בנימין אלון: אני רק אומר שאני מבין את המצוקה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, לא מספיק לכתוב את הדברים האלה, וודאי שלא מספיק לציין כל מיני דוגמאות פיקנטיות – ניתן 3 מיליונים לכאן או 50 מיליון לכאן, ואני בכלל לא חושב שמן הראוי להכניס את זה בפתיחה של ראייה תקציבית כוללת.

בנימין אלון: התפלאתי שהשר בהרצאתו מביא את הדברים.

בנימין אלון: המבחן הוא באמת בביצוע, ואני רוצה להעיר שתי הערות.

בנימין אלון: ראשית, כדי לצאת מן המלכוד הזה, של איך לא מקצצים בהכנסות של המדינה ואיך לא מעמיקים את המסים כדי להגדיל את ההכנסות, ומצד שני – איך לא ניכנס כאן לדיונים, דבר שקורה כל שנה, שהאוצר שולח אותנו – – –

יחיאל לסרי: מגדילים את המסים על העשירים.

בנימין אלון: יפה, תיכף אגע בזה.

בנימין אלון: אומרים: זה מה שיש לנו בסעיף ההכנסות.

בנימין אלון: נתון 254.8 מיליארד ש"ח, מה אתם רוצים שנעשה?

בנימין אלון: שניקח מהחירשים וניתן לעיוורים?

בנימין אלון: שניקח מהנכים וניתן לאחרים?

בנימין אלון: ואז הם שולחים אותנו לשחק בסעיפי ההוצאה כאילו על מצפוננו.

בנימין אלון: לכן אני אומר, שמעבר לאמירה העקרונית, שאני הולך ליעדים חברתיים, חייבת להיות דרך של הגדלת סעיף ההכנסות בצורה הוגנת וחברתית.

בנימין אלון: זה יכול להיות כמו שאומר חבר הכנסת לסרי, וצריך בשביל זה אומץ לב ציבורי, בחשיבה מחודשת בנושא המיסוי, למשל במס מעסיקים שהוא עצמו מקור גדול והוא בוטל.

בנימין אלון: למרבה האירוניה הוא בוטל אצל כל הגורמים, אצל משרדי עורכי-דין אין ואצל משרדי רואי-חשבון אין; והוא קיים אצל מלכ"רים של עמותות שמחלקות לחם לאנשים.

בנימין אלון: המוסדות שהם ללא כוונת רווח צריכים לשלם מס מעסיקים, שזה ממש מגוחך.

בנימין אלון: אני מודה, שכאשר אתה עושה דבר כזה, אתה מסתכן שוב ביכולת שלהם להעסיק, ואז אולי שוב תהיה להם עילה לאבטלה.

בנימין אלון: אני לא פוחד מזה וצריך להתמודד עם זה.

יחיאל לסרי: עובדה שהאבטלה עולה בכל מקרה.

דוד טל: סליחה, אם יורשה לי, גם עבודת מחקר של בנק ישראל הוכיחה – וזאת לא עבודת מחקר של ועדת העבודה והרווחה – שזה לא הועיל ולא עזר.

דוד טל: בעשר השנים האחרונות, אדוני השר לעתיד, למחר בעזרת השם, העבירה ממשלת ישראל מעל 110 מיליארד ש"ח למעסיקים.

דוד טל: אתה שומע?

דוד טל: מעל 110 מיליארד ש"ח למעסיקים.

דוד טל: אני מסכים אתך שיש מקומות שצריך לעודד אותם, אבל למה שייתנו לבנקים ולרואי-חשבון?

בנימין אלון: לכן אומץ לב ציבורי של היצמדות ליעדים החברתיים, כפי שהשר עצמו אמר, מחייב גם שינוי בסעיף הכנסה.

בנימין אלון: אי-אפשר לדון כל הזמן רק בסעיף ההוצאה ולשלוח אותנו להחליט ממי ניקח וממי לא.

בנימין אלון: יש דבר שהוא גדול יותר ויצא לי לדבר עליו כמה פעמים.

בנימין אלון: אני עדיין טוען שבתוכו יש גרעין של מהפכה חברתית אמיתית והוא לא יעלה כלום למשלם המסים, וזה המשאב הגדול שלנו, של הקרקע במדינת ישראל.

בנימין אלון: נכון שבתקציב יש 8 מיליארדי ש"ח לתשתיות וזה חשוב, כי תשתיות נותנות תעסוקה מיידית בבניית הכבישים, ברכבות וכו', וגם אופציה לקירוב הדרום והצפון לאזורי תעסוקה, אבל זה לא מספיק.

בנימין אלון: אפשר היה, אדוני היושב-ראש, להחליט, שנותנים לעיירות פיתוח, משנים את הגבולות המוניציפליים של מושבים וקיבוצים, שלפעמים חונקים ממש עיירות שאין להן יכולת גדילה.

בנימין אלון: מספיק שאתה אומר לראש עיר או לראש מועצה: תמצא יזמים, הקרקע שלך חינם והם שיפתחו פה תשתיות גם לדיור.

בנימין אלון: יש אזורי תעשייה, חבר הכנסת לסרי, ש-95% מן העובדים בהם שייכים לעיירת הפיתוח, ואזור התעשייה עצמו משלם ארנונה למועצה האזורית של הקיבוצים והמושבים שסובבים אותה.

בנימין אלון: יש דיספרופורציה מוחלטת בין כמות הקרקע, שבחלקה, אדוני היושב-ראש, כבר לא חקלאית והיא ניתנת לקיבוצים לשם בניית שכונות "בנה ביתך".

בנימין אלון: אינני בא להפקיע זכויות מציונים חקלאים שמעבדים אדמה.

בנימין אלון: אפשר להגיע אתם להבנה ואפשר לדאוג לזכויותיהם, אבל בל נשכח שהסדר הקיבוצים עלה הרבה מאוד למשלם המסים הישראלי.

יוחנן כהן: 17 מיליארד נטו.

בנימין אלון: אני אף פעם לא יצאתי נגדו ברמה העקרונית, כי אני רואה בזה ערך ציוני וגם חוב לדאוג לדברים האלה, אבל יש גבול לכל תעלול.

בנימין אלון: אי-אפשר לחנוק אפשרות פיתוח קרקעית.

בנימין אלון: יש עיירות שיושבות על 2,000 או 3,000 דונם ולא יכולות לבנות אזור תעשייה, ומועצות אזוריות לידן יושבות על מאות אלפים.

יוחנן כהן: כבוד השר, 5% מתושבי המדינה מחזיקים 90% מקרקעות המדינה.

בנימין אלון: לכן, אדוני סגן שר האוצר, כשמדברים על סעיף ההכנסה, אני כבר רוצה לראות תקציב שאומר לי שההכנסה הצפויה ממינהל מקרקעי ישראל היא לא מיליארד, לא מיליארד וחצי, אלא 30 מיליארד ש"ח.

בנימין אלון: בוא נתחיל ב-30.

בנימין אלון: את הכסף הזה אני לא רוצה לראות אפילו כאן, תן אותו ישירות כיוזמה פרטית לראשי מועצות בפיקוח, שיביאו יזמים, שיתחייבו לבנות קניונים ואזורי פיתוח.

בנימין אלון: למה שהקניונים יהיו בקרקע חקלאית של קיבוצים?

בנימין אלון: אני לא בא פה להסית.

בנימין אלון: הדבר הכי שנוא עלי זה להסית אוכלוסייה באוכלוסייה, אף שאני כל פעם מחדש שומע שאוכלוסיית יש"ע מונה כך וכך אנשים והיא יושבת על כך וכך שטח.

בנימין אלון: אוכלוסיית יש"ע זה עניין של השקפת עולם.

בנימין אלון: אם מדיניות הממשלות, לרבות ממשלות העבודה, היתה, שפיזור אוכלוסין ומניעת הקמת מדינה פלסטינית, מדינת טרור, בלב הארץ, במרחק קילומטרים מנתניה, טול-כרם, כפר-סבא וקלקיליה, מחייבת תשתית שתצדיק אוכלוסייה של מיליון בעתיד, לא רק רבע מיליון כמו היום, אם זו היתה המדיניות – ולדעתי, מדיניות צודקת של ממשלות העבודה שהקימו את מעלה-אדומים, שהקימו את אריאל – לא צריך לבחון את זה במספר התושבים, אלא כמו כל תשתית, בכוונה, לכמה זה יוביל וכמה אנשים יוכלו לחיות שם.

בנימין אלון: לכן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסכם את הנקודה הזאת, וברשותך, עוד הערה אחת, ובה אסיים.

בנימין אלון: לגבי סעיף ההכנסות צריך אומץ לב ציבורי לפתוח אותו לדיון, ואני מקווה שבימים הקרובים לא ישקיעו חברי הכנסת את כל האנרגיה רק בדיון פרטני של סעיף ההוצאות, בהשוואה של סעיף זה מול סעיף זה, בסכסוך בינינו לבין עצמנו, כי זאת המלכודת הרגילה שהאוצר בחוכמתו, לא בכוונה רעה, מכניס את כולנו אליה.

בנימין אלון: לא צריך לקבל כנתון את הסעיף הזה, שאומר שההכנסות הן רק 254.8 מיליארד, כי אני לא יכול לקחת יותר מסים.

בנימין אלון: בסדר, יש דרכי הכנסה אחרות.

בנימין אלון: בזה אסיים.

בנימין אלון: בסעיף ההכנסות יש לי ביקורת עקרונית על כך שאנחנו לוקחים כמובן מאליו אותו סעיף שהוא בסך הכול 5.6% מן התקציב ואפילו פחות, כי חלק בא מיהודים, מבונדס וכו', אותו סיוע חוץ שהתרגלנו אליו כאילו הוא חוק בל יעבור, שאנחנו לא יכולים בלי 1.2 מיליארד הדולר סיוע כלכלי ואנחנו לא יכולים בלי הסיוע הצבאי.

בנימין אלון: יכול להיות שהסיוע הצבאי יותר חשוב, אבל בל נשכח, אדוני היושב-ראש, שלמעלה מ-64 מיליארד דולר שאנחנו עומדים לאשר כתקציב המדינה, קיצוץ של 2.6 מיליארדים זה לא סוף העולם בחלוקה של הרבה שנים.

בנימין אלון: זה אפשרי אם רוצים.

בנימין אלון: אני כבר מחכה לממשלה שתופיע פה ותאמר: יעד חברתי של קיצוץ במספר המובטלים, יעד חברתי של צמיחה, יעד לאומי של עצמאות כלכלית.

בנימין אלון: יבוא שר האוצר ויגיד: אני מתכוון לבשר לכם, שתוך כך וכך שנים אנחנו מפסיקים עם סיוע החוץ.

בנימין אלון: אינני תמים, גם כשלא נקבל אגורה שחוקה מאמריקה נזדקק לקשר הטוב וההדוק עם בעלת הברית האסטרטגית הזאת בווטו במועצת הביטחון ובשאר הדברים, ואינני מתכוון לעולם לבוז לה ולזרוק אבן לבאר ששתינו ואנחנו שותים ממנה, אבל קצת כבוד עצמי, קצת כבוד לאומי.

בנימין אלון: תודה רבה.

דוד טל: אדוני השר, אני מאוד מודה לך.

דוד טל: חבר הכנסת יוסף פריצקי, ואחריו – חבר הכנסת יחיאל לסרי.

דוד טל: חבר הכנסת פריצקי, עשר דקות, וחבר הכנסת לסרי חמש – דקות.

דוד טל: אם תרצה, אוכל להשאיל לך חמש דקות מסיעת ש"ס, היות שלא כולם מדברים.

דוד טל: חבר הכנסת פריצקי, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: תודה ליושב-ראש.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר האוצר, כנסת נכבדה, אני מבקש להתייחס למשרד אחד ואולי לשניים בתקציב הזה, והמשרד הראשון הוא משרד החינוך.

יוסף יצחק פריצקי: משרד החינוך, אדוני היושב-ראש, אמור להבטיח את העתיד של מדינת ישראל, עתיד ילדינו.

יוסף יצחק פריצקי: משרד החינוך אחראי במדינת ישראל לחינוכו של דור המחר.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני, כשאני מסתכל על תקציב משרד החינוך אני רואה בו פרק מעניין שנקרא: חינוך מוכר שאינו רשמי.

יוסף יצחק פריצקי: פרק 29, פרק מעניין מאוד.

יוסף יצחק פריצקי: קודם כול, כדאי להבהיר לחברי הכנסת, לצופים, למי שמעוניין לדעת, מה זה חינוך מוכר שאינו רשמי.

יוסף יצחק פריצקי: חינוך מוכר, אדוני היושב-ראש, הוא לא חינוך שמכירים אותו ואומרים לו: בוקר טוב חינוך.

יוסף יצחק פריצקי: חינוך מוכר משמעו, שמשרד החינוך מכיר בו משום שהוא מקיים תנאים מינימליים, מה שנקרא בלשון התקנות תוכנית יסוד.

יוסף יצחק פריצקי: לכן הוא חינוך מוכר.

יוסף יצחק פריצקי: הוא צריך למלא אחר תנאים בסיסיים בלימוד חשבון, לימוד אנגלית, לימוד עברית, לימוד היסטוריה, לימוד דברים שכל מדינה מתוקנת בעולם מחייבת בהם את כל תלמידיה, אם הם לומדים בחינוך הממלכתי שלה ואם הם לומדים בחינוך דתי.

יוסף יצחק פריצקי: אבל, אדוני היושב-ראש, במדינת ישראל, מה לעשות, לא – – –

יוחנן כהן: מה עם תורת ישראל?

יוסף יצחק פריצקי: אני מאוד בעד ללמד את תורת ישראל, אדוני סגן השר, השאלה רק מי מלמד ואיך.

יוחנן כהן: אנחנו.

יוסף יצחק פריצקי: לא.

יוסף יצחק פריצקי: זה לא, ודאי שלא.

יוסף יצחק פריצקי: אני מאוד בעד ללמד את תורת ישראל, אדוני סגן השר, אין בכלל ויכוח על הדבר הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מצר על שהשר מתן וילנאי איננו כאן.

יוסף יצחק פריצקי: הייתי מזכיר לו שאביו היה עורך טיולים בירושלים בשבת כשספר התנ"ך אתו.

יוסף יצחק פריצקי: כך מלמדים אולי תרבות ומורשת, לא מלמדים אמונה, ודאי וודאי.

יוסף יצחק פריצקי: אבל ניגש רגע למספרים, כי הרי בתקציב עסקינן, ונסתכל מה שקורה כאן.

יוסף יצחק פריצקי: הנה הצעת התקציב של משרד החינוך, ואני מפנה את חברי הכנסת ואת הצופים לעמוד 190 בספר זה, הדן בתקציב החינוך העצמאי, חבר הכנסת פרוש.

יוסף יצחק פריצקי: בחינוך העצמאי של אגודת ישראל ילמדו השנה 58,296 תלמידים.

יוסף יצחק פריצקי: ב"מעיין החינוך התורני" של ש"ס ילמדו כ-15,000 תלמידים.

יוסף יצחק פריצקי: לחינוך העצמאי יש 2,345 כיתות, לא כולל כיתות לחינוך מיוחד, ו-5,500 מורים.

יוסף יצחק פריצקי: לשון אחר, אדוני היושב-ראש, בחינוך העצמאי של אגודת ישראל הממוצע הוא כ-24 תלמידים לכיתה ו-10.5 תלמידים למורה.

יוסף יצחק פריצקי: יפה מאוד.

תמר גוז'נסקי: החצי הוא שמטריד אותך?

יוסף יצחק פריצקי: לא.

יוסף יצחק פריצקי: אני מייד אסביר לך, חברת הכנסת גוז'נסקי, מה מטריד אותי.

יוסף יצחק פריצקי: אני חשבתי שאת תתמכי בי מייד, משום שבחינוך הערבי יש 30 תלמידים למורה.

יוסף יצחק פריצקי: זה שוויון.

יוסף יצחק פריצקי: זה חינוך, למשל, לשוויון?

יוסף יצחק פריצקי: בחינוך הממלכתי, חברת הכנסת גוז'נסקי – אנחנו פשוט מקדימים את המאוחר – יש 29 תלמידים בכיתה ויש 20 תלמידים למורה.

יוסף יצחק פריצקי: זה מה שנקרא לחנך לשוויון, לערכים שראויים לחינוך.

יוסף יצחק פריצקי: בחינוך של רשת "מעיין החינוך התורני" יש גם כן דבר מאוד מעניין.

יוסף יצחק פריצקי: לרשת "מעיין החינוך התורני" יש 753 כתות ו-1,600 מורים.

יוסף יצחק פריצקי: פחות מ-20 תלמידים לכיתה ופחות מעשרה תלמידים למורה.

יוסף יצחק פריצקי: פחות מעשרה תלמידים למורה.

יחיאל לסרי: זה מה שחשוב בתקציב החינוך?

יוסף יצחק פריצקי: בוודאי, חבר הכנסת לסרי, ואומר לך למה זה חשוב בתקציב החינוך.

יוסף יצחק פריצקי: כי כאשר יש יחס כזה של תלמידים למורה, מורה או מורה מלמדים תלמידים, מורה יכול לתת טיפול פרטני לכל תלמיד.

יחיאל לסרי: – – – יש גבול.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת לסרי, האם אדוני הוא חבר הכנסת ה-18 של ש"ס בסיעת – איך קוראים לסיעתו של אדוני?

יוחנן כהן: הוא אדם הגון, להבדיל משינוי.

יצחק גאגולה: תפסיק להתייחס לדברים – – –

דוד טל: חבר הכנסת גאגולה, שמא נאפשר לדובר להמשיך בדבריו?

יוסף יצחק פריצקי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יוחנן כהן: את החינוך ההתיישבותי בדקת?

יוסף יצחק פריצקי: החינוך ההתיישבותי איננו ממין העניין, ואתה יודע את זה.

יוסף יצחק פריצקי: אתה, אדוני, מתכוון לחינוך בקיבוצים.

יוסף יצחק פריצקי: זו שאלה אחרת, זה איננו החינוך ההתיישבותי.

יוסף יצחק פריצקי: מותר, אדוני סגן שר האוצר, שתדייק בדבריך.

יוחנן כהן: התייחסת לזה?

יוסף יצחק פריצקי: אבל לגופם של דברים.

יוסף יצחק פריצקי: 650,000 תלמידים בחינוך הממלכתי, 22,400 כיתות ו-38,000 מורים.

יוסף יצחק פריצקי: 30 תלמידים בממוצע בכיתה בחינוך הממלכתי, לרבות הממלכתי-דתי.

יוסף יצחק פריצקי: 30 תלמידים בכיתה, כאשר בחינוך המוכר שאינו רשמי, בחלק מסוים פחות מ-20.

יוסף יצחק פריצקי: זו, כמובן, לא אפליה, זה כמובן שוויון, זה כמובן חינוך ראוי, כך כמובן עושים חינוך במדינת ישראל, כך מחנכים את דור העתיד.

דוד טל: יש לזה שם אחר – אפליה מתקנת.

יוסף יצחק פריצקי: אפליה מתקנת.

יוסף יצחק פריצקי: יפה מאוד, אדוני.

יוסף יצחק פריצקי: עכשיו בואו נראה מה אנחנו הולכים לתקן, אדוני יושב-ראש הישיבה, את מה?

יוסף יצחק פריצקי: לו היו מלמדים את הילדים האלה מתמטיקה, אנגלית, מדעים – –

יצחק גאגולה: מלמדים.

יוסף יצחק פריצקי: – – להיות אזרחים מועילים לתושבי מדינת ישראל, סיעתי ואני היינו תומכים בתקציב הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל מלמדים אותם להמשיך ולהיות בורים ועמי-ארצות.

יוסף יצחק פריצקי: מלמדים אותם להמשיך ולהיות טפילים על חשבון המדינה, כדי שיוכלו להמשיך ולשלוט בהם.

יצחק גאגולה: לא ייאמן.

יוסף יצחק פריצקי: זה מה שמלמד אותם משרד החינוך.

יוסף יצחק פריצקי: אני מוכרח לומר רק דבר אחד, ששרת החינוך נוהגת בשוויון כלפיכם.

יוסף יצחק פריצקי: היא מחלקת את המשרד חצי לש"ס וחצי לאגודת ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: במובן הזה היא נוהגת בשוויון.

מאיר פרוש: יהדות התורה.

יוסף יצחק פריצקי: ליהדות התורה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש סליחה, חבר הכנסת פרוש, לא רציתי ליצור ריב בתוך סיעתך.

יוסף יצחק פריצקי: ליהדות התורה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני צודק.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, איזו מדינה לא משקיעה בחינוך הממלכתי שלה ומעדיפה חינוך קלריקלי, דתי?

יוסף יצחק פריצקי: איזו מדינה עושה כדבר הזה?

יוסף יצחק פריצקי: מדינות מתוקנות בעולם עושות כך, הן באות ואומרות כדלהלן: אנחנו מתירות חינוך דתי – בסדר, ובלבד שתקיימו תוכנית יסוד.

יוסף יצחק פריצקי: אתם רוצים חינוך שאיננו חינוך ממלכתי?

יוסף יצחק פריצקי: – שלמו עליו.

יוסף יצחק פריצקי: החינוך החשוב ביותר הוא החינוך הממלכתי לציונות, למדעים, להשכלה, להיסטוריה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל המדינה הזאת והתקציב הזה ממשיכים בדרך ההתאבדות.

יוסף יצחק פריצקי: המדינה החליטה שהיא הולכת להתאבד, היא עושה את דור העתיד שלה עוד יותר בור.

יוסף יצחק פריצקי: היא לוקחת את דור העתיד שלה, ובמקום ללמדו את מה שצריך ללמד בכל מדינה מערבית מתוקנת, היא מלמדת אותו דברים אחרים, שאני לא רוצה לחוות עליהם דעה, אבל משום-מה אין ביקוש כל כך גדול ללימודי דת, למשל, במדעים; אין כל כך הרבה עבודה בעולם לאנשים שסיימו לימודי דת.

יוסף יצחק פריצקי: יש יותר עבודה לאנשים שסיימו לימודי מתמטיקה או מחשבים.

יוסף יצחק פריצקי: רוצים לימודי דת?

יוסף יצחק פריצקי: – בסדר גמור, מאה אחוז, אבל תקיימו תוכנית יסוד, תקיימו את הבסיס, תלמדו את ילדיכם חשבון, עברית, אנגלית ברמה של בתי-הספר התיכוניים.

יצחק גאגולה: מלמדים, ועוד איך.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת גאגולה, דבר שאינו אמת, גם אם אומרים אותו 20 פעם איננו אמת, אני מבטיח לך.

יצחק גאגולה: בדקת?

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו נתנגד לחוק התקציב.

יוסף יצחק פריצקי: בחוק ההסדרים אנחנו נימנע, אדוני היושב-ראש, וזאת מן הסיבה הפשוטה.

יוסף יצחק פריצקי: לכאורה היינו צריכים להצביע נגדו, אלא שבחוק ההסדרים הביא כאן שר האוצר הצעה לביטול אחד החוקים, שאני חושב שהוא מהחוקים המחפירים במדינת ישראל – חוק שנקרא חוק משפחות ברוכות ילדים.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו, אף שאנחנו באופוזיציה ואיננו מקבלים על כך שום אתנן ושום מחיר, לא נתנגד לחוק ההסדרים אם יהיה בו הסעיף הזה.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: נציג הממשלה רוצה להגיב?

דוד טל: על-פי התקנון אני לא יכול שלא לאפשר לך.

דוד טל: בבקשה.

דוד טל: אבל אני חושב שחבר הכנסת לסרי היה עושה את זה כהנה וכהנה כיד הדמיון הטובה עליו.

דוד טל: אני מניח שלסגן השר יצחק כהן יש התייחסות לדבריו של חבר הכנסת פריצקי.

יוחנן כהן: נקודתית.

יוחנן כהן: הרי עם הדמגוגיה של חבר הכנסת פריצקי קשה להתמודד, אבל לפחות עם העובדות אי-אפשר להתווכח.

יוחנן כהן: חבר הכנסת פריצקי, אני לא יודע אם זה ירגיע אותך, אולי זה יפחיד אותך, בחינוך החרדי לומדים מתמטיקה, לומדים אנגלית.

יוחנן כהן: אתה יודע מה לא לומדים שם?

יוחנן כהן: לא לומדים שם לעשן סמים.

יוחנן כהן: הבנת, יקירי?

יוסף יצחק פריצקי: – – –

יוחנן כהן: לא, לא, זה אתה.

יוחנן כהן: אתה יודע מה עוד?

יוחנן כהן: גם יושבי-הראש שלהם לא מחלקים להם מגרשים ברמת-אביב.

יוחנן כהן: הבנת, יקירי?

דוד טל: על אילו מגרשים אדוני מדבר?

יוחנן כהן: הוא יודע.

יוחנן כהן: לא אכניס אתכם למספרים, אבל בגדול – –

יוסף יצחק פריצקי: אדוני גר ברמת-אביב?

יוחנן כהן: – – החינוך העצמאי והחינוך המוכר מקבלים 948 מיליון שקל, כשלמעשה היו צריכים לקבל, משום שהם מהווים 10% מסך כל התלמידים, 2.3 או 2.4 מיליארדי שקל.

יוחנן כהן: כולם יחד מקבלים בקושי 948 מיליון שקל, כאשר החינוך ההתיישבותי – סתם לצורך הסטטיסטיקה הקטנה, בשביל להסביר למר פריצקי, שדילג על החינוך ההתיישבותי – מקבל 1.8 מיליארד שקל, כאשר הוא בגודלו מחצית מהחינוך העצמאי, החינוך הרשמי שאינו מוכר.

יוחנן כהן: זה כבר מראה לך על פני הדברים את השקרים שלך, מר פריצקי.

יוחנן כהן: תודה רבה.

יוסף יצחק פריצקי: לא, לא, אדוני.

דוד טל: אני מודה לאדוני, סגן שר האוצר, על ההתייחסות הקצרה.

דוד טל: חבר הכנסת יחיאל לסרי, בבקשה.

יוחנן כהן: בזמנך הפנוי, אני אקח אותך לסיור במוסדות, כדי שהם יבחנו אותך במתמטיקה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש את הגנת היושב-ראש.

יוסף יצחק פריצקי: לא יעמוד סגן שר מעל דוכן ויקרא לחבר הכנסת שקרן.

יוחנן כהן: מה לעשות.

יצחק גאגולה: אתה לא דובר אמת.

יוסף יצחק פריצקי: יש תרבות דיבור גם בפרלמנט הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש את הגנתו של אדוני.

דוד טל: אדוני צודק.

דוד טל: חבר הכנסת לסרי, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: בושה וחרפה שסגן שר בממשלה מדבר – – –

יוחנן כהן: כל הפוסל, במומו פוסל.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש שלא להפריע לחבר הכנסת לסרי.

יחיאל לסרי: אדוני היושב-ראש, סגן שר האוצר, חברי הכנסת, קודם שאומר את דברי בנוגע לתקציב 2002, תרשה לי, חברי, חבר הכנסת פריצקי, להעיר לך הערה אחת מאוד פשוטה וקטנה.

יחיאל לסרי: גם אם אני לא מערער על דברים שאמרת וגם אם אני לא חולק עליהם, אני חושב שמן הראוי שדברים על תקציב המדינה לא יתמקדו בדבר כזה קטן, לא הייתי אומר שולי, אבל ממש חסר השפעה על תקציב המדינה, על המדיניות הכלכלית.

יחיאל לסרי: הייתי מאוד שמח לשמוע אותך מדבר על החינוך באופקים, על העוני בירוחם.

יחיאל לסרי: אלה הדברים שבאמת מדאיגים אותנו.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני לא מבין שהאחד בא על חשבון השני?

יחיאל לסרי: הנושא של תקציב החינוך החרדי, לא על זה יקום וייפול דבר בתקציב המדינה.

יחיאל לסרי: לעצם העניין, אדוני היושב-ראש, מול המצב החברתי-הכלכלי במדינת ישראל, תקציב 2002 הוא אכזבה.

יחיאל לסרי: הוא אכזבה שאינה מפתיעה.

יחיאל לסרי: כל תקציבי המדינה בשני העשורים האחרונים היו די דומים.

יחיאל לסרי: כולם מבטאים סדר-יום חברתי די מעוות, של כל ממשלות ישראל.

יחיאל לסרי: מבחינת המדדים החברתיים הכלכליים, מעולם לא היה גרוע יותר.

יחיאל לסרי: מעולם לא היה קיטוב חברתי חמור ובלתי אפשרי כל כך כמו שיש לנו היום.

יחיאל לסרי: לכן, מבחינה זו לפחות, תקציב 2002 היה אמור להיות סוף-סוף תקציב מהפכני, משהו שמשנה סדרי בראשית, וזה לא קורה.

יחיאל לסרי: הפיגועים הביטחוניים מדירים שינה מעינינו, כי הם מהווים איום קיומי, ובצדק.

יחיאל לסרי: לעומת זאת, הפיגועים החברתיים לא נתפסים כאיום קיומי, לא אלפי המובטלים, לא אלפי בני-הנוער בסיכון, לא אלפי הילדים מתחת לקו העוני.

יחיאל לסרי: לכן, תקציב 2002 היה צריך להיות תקציב חירום לאומי.

יחיאל לסרי: היה צפוי מראש הממשלה, משר האוצר ומכלל חברי הממשלה הנוכחית על-פי הרכבה, שתביאו בשורה חדשה.

יחיאל לסרי: אבל התקציב שאתם מגישים לנו רחוק מכך מאוד מאוד.

יחיאל לסרי: הוא מבטא אולי רצון טוב, אולי השתדלות קלה, אבל לא יותר מזה.

יחיאל לסרי: אנחנו מתחילים היום את דיוני התקציב.

יחיאל לסרי: זה התקציב הראשון שלי כחבר כנסת, ואין לי כוונה וגם איני יכול בדקות המעטות שעומדות לרשותי להתייחס למרכיבים הספציפיים שלו.

יחיאל לסרי: אני אעשה זאת בהמשך הדיונים.

יחיאל לסרי: גם אם הייתי נשאר ער מאז אתמול אחרי הצהריים, כשקיבלנו את ספרי התקציב, ועד הרגע הזה, לא הייתי מצליח לאתר אחוז אחד מהחלטות התקציב שיש לי ביקורת עליהן.

דוד טל: אתה צודק.

יחיאל לסרי: לכן אני רוצה להתרכז ולדבר בעיקר על המדיניות הכלכלית, על הגישה ותפיסת העולם הכלכלית-החברתית של מדינת ישראל, או יותר נכון של משרד האוצר.

יחיאל לסרי: אני רוצה לומר בלב כבד, אדוני סגן שר האוצר, אני מתבייש.

יחיאל לסרי: אני מלא בושה כאזרח, ויותר מכך כחבר כנסת, קודם כול על אופיו של תהליך בניית תקציב המדינה, לא רק על לוחות הזמנים הבלתי-אפשריים, שהופכים את חברי הכנסת לחותמת גומי, אדישים, חסרי משמעות בעיני עצמם, אלא עצם התפיסה והגישה לגיבוש תקציב המדינה.

יחיאל לסרי: הכלי מספר אחת בחשיבותו בכל מדינה בעיצוב פניה של החברה מעוצב באופן לא דמוקרטי בידי קומץ אנשים קטן, בבחינת "כזה ראה וקדש", גם השנה, כמו בשני העשורים האחרונים, על-פי תפיסה אנטי-חברתית במופגן, שהוכחה גם ככושלת.

יחיאל לסרי: הראיה, הפערים החברתיים שלנו היום הם מהגדולים ביותר בעולם המערבי.

יחיאל לסרי: יושבים להם ארבעה אנשים בחדרי חדרים – ראש הממשלה, שר האוצר ומנכ"לו ונגיד בנק ישראל – ומקבלים את ההחלטות החשובות ביותר על אחוז הגירעון, על גודל העוגה התקציבית, על חלוקת התקציב בין משרדי הממשלה השונים, ועם חוק ההסדרים גם משפיעים על מה שקורה בתוך המשרדים, בלי דיון ציבורי, בלי שיתוף נבחרי הציבור בבית-המחוקקים, בלי שקיפות.

יחיאל לסרי: תם ונשלם.

יחיאל לסרי: החל מהרגע הזה, "ישחקו נא הנערים לפנינו".

יחיאל לסרי: במשך חודשיים, שלושה חודשים אנחנו כאן במליאה מתקוטטים בינינו לבין עצמנו, בוועדת הכספים, תיקון פה תיקון שם, שמור לי ואשמור לך.

יחיאל לסרי: שאלתי עכשיו את אחד החברים, דווקא מהאופוזיציה, איך אתם מצביעים מחר על התקציב?

יחיאל לסרי: הוא עונה לי: תלוי אם עד מחר נגיע להסכם עם שר האוצר.

יחיאל לסרי: כך הדברים מתנהלים וככה זה נמשך עד האישור הסופי, ואז כולם נושמים לרווחה, עוד אלפי אנשים מצטרפים למעגל הנזקקים לשירותי הרווחה, ובא לציון גואל.

יחיאל לסרי: בבית-המחוקקים בשבדיה, למשל, אדוני היושב-ראש, מתחילים את הדיונים על הגירעון במסגרת התקציב עוד באביב ומאשרים אותו.

יחיאל לסרי: קובעים את מדיניות התקציב השנתית, ואחר כך משרד האוצר בונה את התקציב בחלוקה לפי משרדים.

יחיאל לסרי: אצלנו הפוך, המדיניות והתקציב – הכול נקבע מראש.

יחיאל לסרי: למרבה הצער, אצלנו גם אף אחד לא ממש מתעניין במדיניות כלכלית-חברתית אחרת, אנושית יותר, שתעצור את ההידרדרות במדרון שבו דוהרת מדינת ישראל היום.

יחיאל לסרי: חבר הכנסת בני אלון אמר נכון.

יחיאל לסרי: צריך לפתוח את התקציב לדיון, בעיקר את סעיף ההכנסות, כלומר העוגה התקציבית, ולאפשר לנו לומר מה דעתנו על מדיניות תקציב המדינה.

יחיאל לסרי: אף שר אוצר ואף ראש ממשלה לא העז לשנות את דרך ההתנהלות הקפיטליסטית והאנטי-חברתית של משרד האוצר.

יחיאל לסרי: זה שנים משרד האוצר מכתיב מדיניות של קיצוץ בהוצאה ציבורית, שתהיה קטנה ככל האפשר, עם גירעון נמוך, שהחבר'ה בקרן המטבע הלאומית יזרקו איזו מלה טובה והעם ישלם.

יחיאל לסרי: במקום ללמוד ממדינות כמו שבדיה, דנמרק וצרפת, ממשיכים לדבוק במודל האמריקני, שלא מתאים לנו.

יחיאל לסרי: במקום להתערב באופן אקטיבי במשברים חברתיים, בבעיות אבטלה ותשתית, מחכים לכוחות השוק שיעשו את העבודה בשבילנו, אבל זה לא קורה.

יחיאל לסרי: אני מצפה משר האוצר שיבוא ויאמר היום: לאור המצב הכלכלי הקשה והפערים החברתיים הנוראיים, החלטתי לשנות את המדיניות הכלכלית של מדינת ישראל.

יחיאל לסרי: עד היום היתה מדיניות כזאת וכזאת, מהיום המדיניות היא אחרת, שינוי סדרי בראשית.

יחיאל לסרי: ולראיה, גם נקטתי את הפעולות האלה והאלה – הטלתי מס על ההון, מס עיזבון.

יחיאל לסרי: אבל זה לא קורה, וחבל.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת לסרי.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת הרב מאיר פרוש.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני סגן השר, בתקציב שמונח לפנינו אפשר, מחד גיסא, למנות כרוכל דברים רבים מאוד שהם בעייתים, שבמובנים מסוימים אפילו מצביעים על ליקוי מאורות.

נחום לנגנטל: מאידך גיסא, התקציב הזה – וצריכים להודות בכך גם אלה שתוקפים אותו – הוא תקציב שעושה דברים מכובדים ונכונים.

נחום לנגנטל: דבר ראשון שאני רוצה לומר פה לחברי הכנסת – ואני רוצה שתדעו זאת – הוא, שאנחנו הפעם הולכים להרים את היד עבור תקציב מדינה שלמשל מקצץ 40 מיליון שקל במאבק בבטיחות בדרכים.

מאיר פרוש: אתם בעד התקציב או נגד?

נחום לנגנטל: אם מקצצים, אני חושב שזה דבר חמור מאוד.

נחום לנגנטל: הלוואי שהיו מקצצים – – –

מאיר פרוש: אתם מצביעים בעד או נגד?

נחום לנגנטל: מי שהולך להצביע בעד, שידע את המשמעות של מה שהוא עושה.

מאיר פרוש: מה המפד"ל עושים?

נחום לנגנטל: תיכף גם אגיד מה המפד"ל תעשה.

נחום לנגנטל: כלומר, צריך להבין, שבכל הנוגע לבטיחות בדרכים, אם עד היום גבו את כל ביטוח החובה מהאנשים ונגזרת מזה היתה עוברת לקרן לבטיחות בדרכים, מהיום לא יהיה הדבר כך.

נחום לנגנטל: למשל, בשנת 1999, שבה היתה הצלחה גדולה מאוד למשרד התחבורה ומספר ההרוגים בכבישי הארץ הופחת ב-100, 100 הרוגים פחות היו בשנת 1999, התקציב היה 200 מיליון שקל.

נסים זאב: בגלל התקציב היו 100 הרוגים פחות?

נחום לנגנטל: בין השאר.

נחום לנגנטל: כן, בוודאי, כי עשו פה עבודה.

נחום לנגנטל: התקציב בא ואמר – – –

שמואל הלפרט: זה מפני שחבר הכנסת לנגנטל היה מנכ"ל משרד התחבורה.

נחום לנגנטל: לא.

נחום לנגנטל: בסוף אני אפילו לא הייתי.

נחום לנגנטל: אני לא לוקח כתרים שהם לא לי.

שמואל הלפרט: אבל אתה היית היוזם של כל התוכנית.

נחום לנגנטל: נכון, זו התוכנית.

נחום לנגנטל: התוכנית באה ואמרה כך: בשנה הראשונה – 200 מיליון, שנה לאחר מכן – 220 מיליון, 240 מיליון שקל, ואחר כך התוכנית למאבק למען הבטיחות בדרכים על-ידי שיפור התשתיות, הסדרת כל הצמתים שיש בהם הרוגים מתאונות דרכים, הרכב, הכשרת הנהגים הצעירים.

נחום לנגנטל: זו תוכנית מאוד מאוד רחבה.

נחום לנגנטל: אבל בגלל רפורמה, שבה רצו לבטל את ביטוח החובה ברכב, נוצר מצב שבו רוצים לא לקחת יותר את ביטוח החובה, ומזה לשלם לקרן לבטיחות בדרכים, והממשלה ביטלה את הקרן לבטיחות בדרכים.

נחום לנגנטל: מאחר שהיא ביטלה את הקרן לבטיחות בדרכים, היא לוקחת את הכסף לעצמה ומקציבה.

נחום לנגנטל: זה דבר שלא היה בעבר.

נחום לנגנטל: זו הפעם הראשונה שהדבר הזה מופיע בתקציב המדינה.

נחום לנגנטל: קודם כול, עליכם לדעת שעד לשנה שעברה תקציב המדינה היה אפס בבטיחות בדרכים.

נחום לנגנטל: המדינה לא השקיעה.

נחום לנגנטל: היא השקיעה את זה דרך כספי ביטוח החובה; מעין מס עקיף כזה.

נחום לנגנטל: היום זה בא מתקציב המדינה ממש, וזה מופיע בספרים שלכם.

נחום לנגנטל: וזה 160 מיליון שקל במקום 200 מיליון שקל.

נחום לנגנטל: כלומר, קיצוץ של 40 מיליון שקל.

נחום לנגנטל: אני אומר שאני פשוט לא מבין את שר התחבורה; את שר האוצר אני מבין.

נחום לנגנטל: מוסיפים למשרדו של שר התחבורה מיליארדי שקלים לפיתוח ומקצצים לו בבטיחות בדרכים?

נחום לנגנטל: מילא אם שר התחבורה היה אומר משהו בישיבת ממשלה על הדבר הזה.

נחום לנגנטל: מילא אם הייתי רואה אותו קם בכנסת ואומר: זה לא יכול להיות.

נחום לנגנטל: אין.

נחום לנגנטל: התקציב הזה עובר בשקט, והנהגת משרד התחבורה לא אומרת מלה.

נחום לנגנטל: יש פה שרים שעשו להם קיצוצים כואבים מאוד, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: אני לא חושב שזה דבר הגון ואני לא מעודד את זה ששרים יבואו לחברי כנסת על מנת להסית אותם נגד איזה דבר.

נחום לנגנטל: יש אחריות קולקטיבית של ממשלה.

נחום לנגנטל: אבל השאלה היא: איפה הזעקה?

נחום לנגנטל: אפילו הזעקה לא נשמעת.

נסים זאב: השאלה היא אם הביטוח לא מוריד – – –

נחום לנגנטל: לא, הנה, זה מה שאני הולך להגיד.

נחום לנגנטל: הביטוח נשאר אותו ביטוח.

נחום לנגנטל: הביטוח הוא אותו ביטוח.

נחום לנגנטל: יש פחות תקציב לפעילות בקהילה, יש פחות תקציב להסברה.

נחום לנגנטל: תבדקו את זה.

נחום לנגנטל: ואין מי שכרגע כועס.

נחום לנגנטל: עמד פה סגן שר התחבורה בשבוע שעבר, בדיון על הצעה דחופה לסדר-היום שהגשנו, של כמה חברים, של רחמים מלול ושלי, והוא אמר את זה.

נחום לנגנטל: אבל לא ראיתי איזה קול זעקה, איזו אמירה על משבר, בפרט כשלאותו משרד מוסיפים כל כך הרבה כספים.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת לנגנטל, נא לסיים.

נחום לנגנטל: אדוני, יש לי עשר דקות.

שמואל הלפרט: חמש דקות.

נחום לנגנטל: עשר, עשר, אדוני.

נחום לנגנטל: לאדוני יש טעות.

שמואל הלפרט: סליחה, עשר דקות.

יוחנן כהן: האם אני יכול לשאול שאלה?

נחום לנגנטל: אם אדוני ירשה לי.

נחום לנגנטל: זה יילקח מהזמן שלי?

שמואל הלפרט: לא, לא, על חשבון זמנך.

נחום לנגנטל: מה זה על חשבוני?

נחום לנגנטל: אז אני מבקש סליחה.

יוחנן כהן: השאלה היא – – –

נחום לנגנטל: לא, לא, אני לא יכול.

נחום לנגנטל: סגן השר, אם הוא יגיד לי שזה לא על חשבון זמני – אני מוכן.

שמואל הלפרט: אדוני סגן השר, אנחנו מאוד לחוצים עם הזמן.

שמואל הלפרט: רשימת הנואמים מאוד ארוכה.

נחום לנגנטל: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, בעיה נוספת היא בעיית הקיצוץ בחינוך.

נחום לנגנטל: זו בעיה חמורה מאוד.

נחום לנגנטל: זו בעיה לא פשוטה.

נחום לנגנטל: אעבור לדבר השלישי, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: אני עומד ומזהיר פה.

נחום לנגנטל: אני אומר לך, חבר הכנסת פרוש, ואתה ותיק ממני בבניין הזה ובכלל בפוליטיקה הישראלית, ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שזה דבר שערורייתי, ואני חוזר ואומר זאת.

נחום לנגנטל: זה נאום שנשאתי בשנה שעברה, וחבל שאני כבר מתחיל לצטט את עצמי, כי אני מתחיל כבר להרגיש קצת מעל לגיל שלי.

נחום לנגנטל: לא יכול להיות שיבוא תקציב מדינה לקריאה ראשונה, ויוציאו תקציבים לביצוע של שנת 2001 ויגידו: נכניס את זה ב-2002 בקריאה שנייה ושלישית.

נחום לנגנטל: מה קורה פה?

נחום לנגנטל: הרי מה הם עושים?

נחום לנגנטל: הם לוקחים את כל התקציבים שהם קוראים להם התקציבים של הדתיים, מוציאים אותם מתקציב 2001, בקריאה ראשונה, אומרים לנו: תצביעו בעד התקציב, וכך תיסחטו עד הרגע האחרון של הקריאה השנייה והשלישית, ואז נאשר לכם את זה או בבסיס, או מעל לדוכן.

נחום לנגנטל: למה?

נחום לנגנטל: מה זה?

נחום לנגנטל: האם יש כאן איזו אהבה של שרי האוצר לדורותיהם להיסחט על-ידי הדתיים?

נחום לנגנטל: הרי בסופו של דבר זה היה הביצוע ב-2001.

נחום לנגנטל: הרי לא מבקשים יותר.

נחום לנגנטל: מדובר על מה שביצעו.

נחום לנגנטל: למה שזה לא יהיה בתקציב השנה הבאה?

נחום לנגנטל: למה מכניסים עז ומוציאים עז?

נחום לנגנטל: בשביל מה?

נחום לנגנטל: האם זה דבר שמוסיף כבוד לפוליטיקה הישראלית?

שמואל הלפרט: זה הפך לשיטה, לצערנו הרב.

נחום לנגנטל: אני אומר גם את היתרונות.

נחום לנגנטל: דבר אחד – אני שמח על כך שבראש משרד הבריאות עומד השר נסים דהן, שהוא שר רציני ביותר, ואני שמח על התוכנית שלו ביחד עם האוצר, שסוף סוף הגיעה למערכת הבריאות.

נחום לנגנטל: מדובר על תוכנית תלת-שנתית, על הכפלה של כספים אמיתיים שהגיעו, על כספים אמיתיים שצריכים להגיע לטכנולוגיה ולתרופות חדשות.

נחום לנגנטל: שר הבריאות לא נמצא כאן, אבל אני חושב שצריך גם להודות לו על כך שהם הלכו קצת באומץ, קצת בקיצוצים, קצת באופן בלתי שגרתי, ושיפרו, כך אני מקווה, את תקציב הבריאות ומתחילים להעלות אותו על פסים שיובילו למקום מבטחים.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, יש עוד דבר.

נחום לנגנטל: יש תיקון גדול מאוד בחוק ההסדרים, וזה התיקון של המאבק בביורוקרטיה.

נחום לנגנטל: אני לא בטוח שהפרטים שמופיעים בקריאה הראשונה הם גם אלה שיהיו בקריאה השנייה והשלישית.

נחום לנגנטל: יש לי מה לומר על הפרטים.

נחום לנגנטל: אבל כשמדובר על המגמה – הם צודקים במאה אחוז.

נחום לנגנטל: במאה אחוז הם צודקים.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, לא יכול להיות שבמדינת ישראל פרויקטים לאומיים ברמה כל כך גבוהה לא זזים, כי בתוך ועדות התכנון והבנייה נאבקים משרד נגד משרד.

נחום לנגנטל: כשמדובר בפרויקטים אמיתיים, שיש להם כסף, שיכולים ליצור צמיחה, שיכולים להביא מקומות עבודה, שיכולים לשפר שירות לאזרחי המדינה – כל אותן מטרות נעלות שלשמן הממשלה קיימת והכנסת קיימת, כדי להיטיב עם העם – הכול תקוע בגלל בעיות ביורוקרטיות.

נחום לנגנטל: אני חושב שהמגמה נכונה.

נחום לנגנטל: אני חושב שהפרטים לא כל כך נכונים.

נחום לנגנטל: יש כאן סעיפים שאי-אפשר להסכים להם.

נחום לנגנטל: אבל בעיקרון המגמה נכונה מאוד.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, מתוך הבנה אמיתית למצוקת תקציב האוצר, נוכח בעיית הנאסד"ק, הבעיות בכלכלה העולמית, גם בעיות הביטחון האמיתיות, האובייקטיביות, שלנו, שעומדות לנגד עיני משרד האוצר כשהוא בא להכין תקציב למדינת ישראל, המהומות, שאני חושב שחייבים להיאבק בהן בכל הכוח הביטחוני של צה"ל ושל המשטרה – אנחנו צריכים לתת את האפשרויות למשרדים לעסוק בעניין הזה.

נחום לנגנטל: להביא תקציב שיספק את כולנו, זה בלתי אפשרי, ואנחנו צריכים להיות אנשים ריאליים.

נחום לנגנטל: אשר על כן, אדוני היושב-ראש, מתוך הבנה למצוקה התקציבית ומתוך זה שבשיחות שלנו עם שר האוצר היום ומחר נבין שאותם דברים שסתם יצאו מהתקציב בשנת 2002, סתם, כי הם היו בביצוע בשנת 2001, יחזרו להיות במקום הראוי להם בספר התקציב של מדינת ישראל, וכל אותם מוסדות מפוארים שאני מתגאה בהם, כמו ישיבות ההסדר, המכינות הקדם-צבאיות, המדרשות, כל אותם דברים שהם נכסי צאן ברזל של מדינת ישראל, של החברה הישראלית – – –

יוחנן כהן: הישיבות?

נחום לנגנטל: הישיבות, כן.

נחום לנגנטל: כרגע אינני מדבר נגד הסעיפים של מפלגות אחיות לנו.

נחום לנגנטל: אם עד מחר יתברר שהדבר הזה אכן יוסדר, בהתחשב במצוקות התקציביות שעומדות בפני שר האוצר ומשרד האוצר בעניין הזה, אנחנו נצביע מחר בעד התקציב.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שמואל הלפרט: תודה רבה לחבר הכנסת נחום לנגנטל.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת הרב מאיר פרוש, ואחריו – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן שר האוצר, חברי הכנסת, עליתי לומר דברים מעל גבי הדוכן עם ספרי התקציב.

מאיר פרוש: אם שר האוצר לא נמצא פה במליאה, אולי סגן שר האוצר יוכל לענות לי, אבל אני בטוח שהוא יתחמק מלענות.

מאיר פרוש: אני מבקש לדעת, איזה שוני יש בין ספרי התקציב משנת 2002 לספרי התקציב של שנת 2001?

מאיר פרוש: הייתי היום אצל שר האוצר, ישב שם גם מנכ"ל משרד האוצר.

מאיר פרוש: כאשר התווכחנו על נושאים שונים, ומדוע אנחנו נמצאים בספר התקציב, ומדוע בכל שנה מעלים את זה מחדש, אמר מנכ"ל משרד האוצר באמירה לא מכוונת: הרי רוב הסעיפים רצים כמו שהיו בשנה שעברה ולפני שנתיים.

מאיר פרוש: העלינו שאלה מסוימת שאפילו מנכ"ל האוצר לא היה מודע לה, ודאי שלא שר האוצר, וכל הסעיפים רצים.

מאיר פרוש: כך נאמר על-ידי מנכ"ל משרד האוצר.

מאיר פרוש: אני עולה לכאן כדי להמחיש ולשאול: חברי הכנסת, במה שונה ספר התקציב הזה מזה של השנה שעברה?

מאיר פרוש: יש לנו שר אוצר חדש, צעיר, מבטיח, מתקדם וצופה לגדולות.

מאיר פרוש: לפחות באותם נושאים שסיים בהם לפני חבר הכנסת לנגנטל, נושאים ידועים ומוכרים למשרד האוצר, לפקידים ולשרים לדורותיהם מדי שנה בשנה, הייתי בטוח שבא שר אוצר חדש, לפחות מתוך ממשלה שמחפשת את האחדות, את הקשר ואת הרצון לשתף את החברים שהם אולי בקואליציה שלהם, אבל אתה מקבל אותה אכזבה.

מאיר פרוש: אני חייב לומר, אדוני סגן השר, סלח לי שאני אומר את זה, ואני לא רוצה לפגוע בך, ראיתי רדידות בכל מה שקשור לספרי התקציב, כי כל מה שיש בכל שנה רץ באופן טבעי, דברים שבכל שנה גורמים לכותרות ובכל שנה מתדיינים עליהם מחדש.

מאיר פרוש: מי כמוך יודע כמה שנים אתה מתדיין על אותם סעיפים, כמו למשל לגבי הישיבות שהזכרת קודם.

מאיר פרוש: מה חברי סיעת ש"ס לא עשו לפני שמונה חודשים ולפני שנה עם בייגה על תקציב הישיבות?

מאיר פרוש: שר האוצר אומר לנו היום, לסיעת יהדות התורה: אני לא יודע מנין לשלם לישיבות החודש הזה, אני כבר לא מדבר על החודש הבא.

מאיר פרוש: מה זאת אומרת ששר האוצר אומר: אני לא יודע מנין לשלם כאשר אתם, חברי סיעת ש"ס, ואנחנו ביהדות התורה התרענו ואמרנו שיש בתקציב חסר של 200 מיליון שקל בשוטף לישיבות?

מאיר פרוש: ושר האוצר אומר: אני לא יודע מנין יש לי לשלם.

מאיר פרוש: בעיני זה נחשב לרדידות בטיפול מול חברי הכנסת.

מאיר פרוש: מה רוצה האוצר להציע פה היום?

מאיר פרוש: שלא תתקבל כל חקיקה של חברי הכנסת אם יש בזה הוצאה תקציבית.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: מה כתוב בדברי ההסבר?

מאיר פרוש: כי הממשלה מתנגדת לכך.

מאיר פרוש: אם הממשלה מתנגדת לכך – תבוא ותמלא את הכיסאות של חברי הכנסת ותתמודד מול חברי הכנסת.

מאיר פרוש: איזה מין צחוק עושים מחברי הכנסת?

מאיר פרוש: במסגרת חוק התקציב, חוק ההסדרים וחוק-יסוד מביאים עוד חוק, שחבר כנסת לא יוכל להגיש חוקים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אתה זכית והבאת לכנסת את חוק משפחות ברוכות ילדים – אגב, זה נמצא בחוק ההסדרים והממשלה מבקשת לבטל אותו, ואנחנו הודענו שאם כך הוא ייראה מחר בערב או כשיצביעו על כך, אנחנו נצביע נגד התקציב.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אתה יודע מה המשמעות?

מאיר פרוש: לא אתה ולא שום חבר כנסת תוכלו להתקדם פה בחקיקה.

מאיר פרוש: בשביל מה אנחנו חברי כנסת פה?

מאיר פרוש: יש ממשלה שמפעילה אותנו כרובוטים, בעוד חודשיים, שלושה חודשים יהיה חוק שלפיו לא נוכל להגיש שום חקיקה, אז בשביל מה אנחנו צריכים להיות פה?

מאיר פרוש: כדי לשמש פה רובוטים לטקסים ממלכתיים?

מאיר פרוש: שלא יהיו לנו ימי צער ויגון, בשביל זה אנחנו נמצאים פה?

מאיר פרוש: אני רוצה לתת עוד דוגמה.

מאיר פרוש: משרד הבינוי והשיכון מוביל מבצע של מענקים ב-17 יישובים, מבצע מאוד מוצלח.

מאיר פרוש: כמה ויכוחים היו למשרד השיכון עם משרד האוצר?

מאיר פרוש: היום שר האוצר, בנאום שלו, גם כן התגאה והשתבח במבצע הזה.

מאיר פרוש: כמה משרד השיכון היה צריך לשכנע את משרד האוצר להיכנס למבצע הזה כדי שזה אולי יעורר במקצת את השוק ואולי יוציא אותו מהקיפאון, אולי נציל את הקבלנים ואת המשק, ששוקעים כתוצאה מהשקעה גדולה באין קונים?

מאיר פרוש: כמה היו צריכים להתחנן בפניהם.

מאיר פרוש: כאשר סיימנו את ארבעת החודשים כמה היו צריכים להתחנן בפניהם כדי להמשיך עוד חודשיים וחצי.

מאיר פרוש: אדוני סגן שר האוצר, מה האוצר תורם לכלכלת המדינה?

מאיר פרוש: אולי אפשר להסביר לי?

מאיר פרוש: איזה דבר טוב הוא עשה שתרם להאצת המשק במדינה בלי שמכריחים אותו?

מאיר פרוש: אם יש לנו חוק משפחות ברוכות ילדים, זה מפני שהכנסת מאלצת את האוצר.

נסים זאב: האוצר שומר על הכסף.

מאיר פרוש: הוא שומר על הכסף.

מאיר פרוש: אתה יכול להגיד לי איזו פעולה טובה נעשתה על-ידו?

יוחנן כהן: או, מאיר.

מאיר פרוש: אדוני סגן השר, אני מבקש לומר לך, שכאשר אני מבקש להעביר את חוק ירושלים, שמעודד בנייה בירושלים גם לזוגות צעירים וגם למשפחות שמשפרות דיור, בא האוצר ומקפיא את זה, בשנה שעברה הוא הקפיא את זה עד ל-2002, ועכשיו הוא בא להוסיף לזה עוד שלוש שנים.

מאיר פרוש: כל חבר כנסת עם החוקים שלו.

מאיר פרוש: כאשר באתי ותיקנתי שהקדשים פטורים מהיטל וכדומה לגבי הרחבת דירות, האוצר בא ומקפיא את זה.

מאיר פרוש: אולי אפשר לדעת לאיזו יוזמה האוצר מוביל אותנו?

מאיר פרוש: סליחה, אדוני היושב-ראש, על כך שאולי לקחתי דקה או שתיים יותר מהזמן שיש לי, אבל כואב לנו שמדי שנה אנחנו צריכים לדבר על אותם סעיפים.

מאיר פרוש: חבר הכנסת הירשזון, אני רואה שאתה מהנהן כי אתה נמצא פה הרבה מאוד שנים.

אברהם הירשזון: אני שומע אותך ואתה ראוי להישמע.

מאיר פרוש: מדי שנה סיעה כמו יהדות התורה מדברת על ההסעות ועל הפעולות של החינוך העצמאי, על הסעות נוספות לחינוך העצמאי, על פעולות לפנימיות, על סמינרים, על רווחה ועל התקציב השוטף של הישיבות, וכל שנה כשתצביעו על התקציב שר האוצר יעלה לכאן ויקרא את הרשימה.

מאיר פרוש: אני חייב לומר שהתאכזבתי משר האוצר.

מאיר פרוש: ציפיתי משר אוצר צעיר, מתקדם ומבטיח שיהיה שינוי.

מאיר פרוש: חבל שהספר הזה נראה כמו הספר בשנה שעברה.

מאיר פרוש: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת הרב מאיר פרוש.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואחריה – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן שר האוצר, כנסת נכבדה, לצערי הרב, זו הממשלה השלישית בחמש השנים האחרונות שמגישה שוב לאישור הכנסת תקציב שיש בו רק צמצומים וקיצוצים, המגיעים לסדר-גודל של 3 מיליארדי שקל.

מרינה סולודקין: ושוב אין בו בשורה חברתית, וכך חושבים גם רבים מחברי הכנסת בקואליציה.

מרינה סולודקין: הממשלה הנוכחית מסבירה את הצורך בקיצוצים מפליגים באמצעות המצב הביטחוני המתוח שהמדינה נמצאת בו.

מרינה סולודקין: רצוני לציין כאן, שלשתי הממשלות הקודמות לא היה אפילו התירוץ הזה, הימים אז היו רגועים ושקטים יותר, והכלכלה היתה דווקא בסימן עלייה וצמיחה.

מרינה סולודקין: אני משוכנעת ששלוש הממשלות האחרונות פועלות באותה שיטה, משום שהן לא מוכנות לשנות את השיטה הכלכלית הבסיסית המוניטרית לשיטה כלכלית וחברתית.

מרינה סולודקין: כלומר, במקום לצמצם את הוצאות הממשלה וההשקעות שכל-כך נדרשות בתחומי החינוך, התשתיות והמשימות החברתיות – להגדיל את ההכנסות של המדינה, למשל באמצעות מס מיוחד שיהיה תלוי בגובה ההכנסה ויסייע לממן את הצרכים הביטחוניים הגדלים.

מרינה סולודקין: הרושם הוא שפקידי האוצר שכחו את המושג הבסיסי של "מלווה ביטחון" בתקופות מלחמה או בזמן חירום.

מרינה סולודקין: בהצעת התקציב שהוצגה בפנינו לשנת 2002, לא רק שאין שום בשורות לקשישים, לנכים, למובטלים ולחלשים בכל המגזרים, יש אפילו הקפאה, באמצעות חוק ההסדרים, של חקיקה שכבר עברה את כל הקריאות בכנסת.

מרינה סולודקין: כך, למשל, הקפאת התיקון לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, שמאפשר מתן הנחות על תרופות לאזרחים ותיקים.

מרינה סולודקין: באותו חוק ההסדרים יש גם פגיעה בנפגעי תאונות עבודה, שיזכו בפיצוי רטרואקטיבי על 13 שבועות במקום על 26 שבועות.

מרינה סולודקין: בהקשר זה אני רוצה לציין, שאני מאוד מתנגדת ומוחה על הנוהג הפסול של הצגת הצעת התקציב לקריאה ראשונה בכנסת רק יום או יומיים לפני ההצבעה.

מרינה סולודקין: במצב כזה קשה להספיק ולבחון את כל ההצעה, ואנו נאלצים להתייחס רק לדברים הבולטים ביותר בחומרתם.

מרינה סולודקין: אני מתנגדת בצורה נחרצת לקיצוץ הגורף והבלתי-מוצדק בתקציב הפעילות השוטפת של משרד הקליטה.

מרינה סולודקין: בתקופת ממשלת ברק קיצץ האוצר כ-4% מתקציב המשרד, ואילו כיום המשרד "זוכה" בקיצוץ של כמעט 10%, וזאת מתקציב הפעילות השוטפת, שמשמעותו קיצוץ בבשר החי.

מרינה סולודקין: כך יקוצצו 15 מיליון שקל מתקציב המדענים העולים, עשרות מיליונים מתקציב קליטת עולי אתיופיה, ועוד סעיפים רבים ונוספים.

מרינה סולודקין: לא הזכרתי כאן עוד את הקיצוץ במשרדי ממשלה אחרים, למשל הצמצום החריף במספר התקנים של רופאים מתמחים עולים חדשים במשרד הבריאות.

מרינה סולודקין: לאור כל הנתונים האלה, ואם לא יהיו שינויים דרמטיים בהצעת התקציב שתובא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, סיעת ישראל בעלייה לא תוכל לתמוך בתקציב כפי שהוא.

מרינה סולודקין: תודה.

שמואל הלפרט: תודה לחברת הכנסת מרינה סולודקין.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בפתח דברי אני רוצה למחות בשמי, ואני מניחה גם בשם חברי הכנסת כולם – – –

נעמי חזן: על היעדרו של שר האוצר.

תמר גוז'נסקי: לא.

תמר גוז'נסקי: יש הסגן ואני מסתפקת.

זאב בוים: את זה היא משאירה לך.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת למחות בשמי, ואני מקווה גם בשמכם, על ההתנהגות הברוטלית של המשטרה בעת פיזור הפגנה שהיתה בטירה בנוגע לכביש חוצה-ישראל – – –

מוחמד ברכה: במסגרת שביתת שבת.

תמר גוז'נסקי: סליחה, במסגרת שביתת שבת שהיתה היום.

תמר גוז'נסקי: במסגרת ההתקפה הפרועה הזאת פגעה המשטרה, או פגעו שוטרים ואלות בשלושה חברי כנסת.

תמר גוז'נסקי: אחד מהם יושב פה, ויש עוד שני חברי כנסת שנפגעו.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת עסאם מח'ול נזקק לטיפול רפואי והועבר לחדר מיון.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אם אנחנו לא נעמוד פה על זכותם של חברי הכנסת להיות עם הציבור, אם לא נעמוד על איסור מוחלט של שימוש באלימות כלפי חברי כנסת, גם מצד הציבור ובוודאי מצד אנשי חוק, אנשי משטרה, אני חושבת שכנסת ישראל תפסיק להיות כנסת ישראל ותהפוך להיות איזה מקום שחברי הכנסת יצטרכו לפחד, אולי השוטר ירביץ להם.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שזה דבר נבזי, דבר פסול, שחותר תחת יסודות הדמוקרטיה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בקשר לתקציב – שר האוצר הבטיח כאן הרים וגבעות, שיפורים והמצאות חברתיות, אבל בסופו של דבר הוא מניח על שולחן הכנסת תקציב מביש.

תמר גוז'נסקי: בתקציב שהוא מניח על שולחן הכנסת אין שום פתרון לבעיית האבטלה, שהולכת להחמיר לפי כל הסימנים, ותגיע כנראה בשנה הבאה ל-250,000 מובטלים.

תמר גוז'נסקי: גם אם התיאור שהוא תיאר נכון ובעבודות תשתית יועסקו עוד כמה אלפי עובדים, כפי שהוא טען, מה יקרה עם 250,000 שלא יועסקו בעבודות תשתית, לרבות נשים, לרבות אנשים שלא יכולים לעבוד בעבודות תשתית?

תמר גוז'נסקי: לכן, זה תקציב שאין לו שום פתרון לאבטלה.

תמר גוז'נסקי: לעומת זאת, יש בו "פתרון" למקבלי הבטחת הכנסה.

תמר גוז'נסקי: אותם צריך לרדוף.

תמר גוז'נסקי: בתקציבים קודמים רדפו את המובטלים, קיצצו בזכויות שלהם; עכשיו הגיעו למקבלי הבטחת הכנסה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, ההצעה הדרקונית, שאומרת שמי שמקבל שנתיים הבטחת הכנסה לא יקבל באופן אוטומטי הבטחת הכנסה מוגדלת אחרי שנתיים, אחרי שנתיים שהוא לא מצא עבודה, אני חושבת שזה בא לדון לחיי עוני מחפירים רבבות משפחות במדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, ראש הממשלה אמר שהוא הולך לעשות מהפכה בחינוך.

תמר גוז'נסקי: בין היתר, הוא הודיע שהוא יבנה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נבנה – כך הוא הודיע – 5,000 כיתות.

תמר גוז'נסקי: בדקתי בתקציב משרד החינוך, שם רואים כמה כיתות נבנות.

תמר גוז'נסקי: ובכן, בתקציב משרד החינוך, חברי הכנסת, בסעיף של בניית כיתות לימוד ותשתיות וחידוש מבנים, כל הסעיפים החשובים האלה ביחד, בשנת 2000 הסתכמו ב-718 מיליון שקל, ב-2001 – 682 מיליון וב-2002 – 712 מיליון.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, לא הגענו אפילו לרמה של שנת 2000.

תמר גוז'נסקי: אז אם בכסף הזה בנו 1,400 כיתות, איך עכשיו תבנו 5,000 כיתות באותו כסף?

תמר גוז'נסקי: איפה הכסף?

זאב בוים: כי זה לא מופיע בתקציב של משרד החינוך.

יהודית נאות: – – –

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו מדברים על הוצאה של הממשלה ולא של מפעל הפיס.

תמר גוז'נסקי: מפעל הפיס יכול לתת, כל הכבוד לו.

תמר גוז'נסקי: אבל משרד האוצר לא הוסיף אגורה אחת ולא הוסיף כיתה אחת מכספו.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, היקף הבנייה – – –

אברהם הירשזון: – – –

זאב בוים: מה מעניין אותך מנין הכיתות ואם זה מהאוצר.

זאב בוים: השאלה היא, יהיו 5,000 כיתות או לא.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני רוצה לומר, שגם בשנים קודמות היתה בנייה של מפעל הפיס, אבל אף פעם אחת לא בא שר אוצר להגיד בחוצפה שמפעל הפיס זה אנחנו.

תמר גוז'נסקי: מפעל הפיס זה לא אנחנו, זה לא הממשלה, זה לא הכסף של הממשלה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, הוא גם הודיע, שהתוכנית של 4 מיליארדי שקל למגזר הערבי תתבצע בשנת 2002.

תמר גוז'נסקי: הפתעה.

תמר גוז'נסקי: יוצא מהכלל.

תמר גוז'נסקי: פתחתי את ספרי התקציב של חמישה משרדים.

תמר גוז'נסקי: גיליתי בתשתיות 140 מיליון שקל שלא היו בשנים קודמות.

תמר גוז'נסקי: בחינוך גיליתי 15 מיליון.

תמר גוז'נסקי: בבינוי ושיכון – אפס, בחקלאות – אפס, בתעשייה ומסחר – אפס.

תמר גוז'נסקי: איפה מיליארד השקל?

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אי-אפשר לעמוד פה ופשוט לרמות ולהוליך שולל ולזרות חול בעיניים.

תמר גוז'נסקי: הכסף איננו.

תמר גוז'נסקי: הוא לא קיים בספרי התקציב, ומה שלא קיים בספרי התקציב לא קיים.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אנחנו מדברים על מדיניות שהיא מכה, והיא גם מדיניות שמרמה.

תמר גוז'נסקי: למשל, חינוך חינם חובה עד סוף כיתה י"ב.

תמר גוז'נסקי: יפה מאוד.

תמר גוז'נסקי: אני מחפשת בספר התקציב של משרד החינוך כמה כיתות חדשות יהיו בשנה הבאה.

תמר גוז'נסקי: כמה כיתות בחטיבת הביניים ייתוספו בשנה הבאה?

תמר גוז'נסקי: כלום.

זאב בוים: זה לא שייך לחטיבת הביניים.

תמר גוז'נסקי: כמה תלמידים?

תמר גוז'נסקי: כלום.

זאב בוים: תבדקי את החטיבה העליונה.

תמר גוז'נסקי: סליחה, אני מדברת על החטיבה העליונה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני שאלתי את שר האוצר בקריאת ביניים, כמה כסף הוקצב למימון החוק הזה, ולא קיבלתי תשובה.

תמר גוז'נסקי: לכן, זה עוד חוק "עבודה בעיניים".

תמר גוז'נסקי: לעומת זאת, חינוך חינם מגיל שלוש, שהתחילו לבצע לפני שנתיים, 2002 היא השנה השלישית.

תמר גוז'נסקי: אתם יודעים שבחינוך חינם תקועים שלוש שנים בדיוק עם אותם ילדים?

תמר גוז'נסקי: אתם יודעים שמדובר על אשכול 1 ו-2 לפני שנתיים, לפני שנה וגם בשנה הבאה יהיה אשכול 1 ו-2.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, יכול היה שר האוצר לתת כסף, להוסיף את אשכול 3 לחינוך חינם מגיל שלוש.

תמר גוז'נסקי: כמה זמן עוד ילדים בגיל שלוש וארבע לא ילכו לגן?

תמר גוז'נסקי: כמה זמן המדינה תתחמק מהחובה שלה לתת גנים?

תמר גוז'נסקי: לא, גנים לא.

תמר גוז'נסקי: פתאום מדברים על סוף כיתה י"ב, ואין לזה זכר בתקציב.

תמר גוז'נסקי: לכן – – –

שמואל הלפרט: תודה רבה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני רוצה לומר שהצעת התקציב – המשפט האחרון – בהצעת התקציב הזאת יש גידול אחד ברור, זה הגידול של 5 מיליארדי שקלים בהוצאות הצבאיות.

תמר גוז'נסקי: לעומת זאת, בנושאים האחרים יש הרבה הבטחות, הרבה מלים, אבל שום דבר אמיתי לא מתקיים.

תמר גוז'נסקי: מתקיימת, בעצם, פגיעה בזכויות של עובדים, בזכויות של מובטלים, בזכויות של מקבלי הבטחת הכנסה, בזכויות של ילדים, ולכן המצב החברתי בשנה הבאה יהיה חמור עוד יותר.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת מקסים לוי.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני רוצה להתחיל, אדוני היושב-ראש, בגינוי חריף ביותר של מה שקרה היום עם חברי הכנסת בטירה, כאשר חלק מהם פשוט היו צריכים לקבל טיפול רפואי.

האשם מחאמיד: אני בטוח שכולם נדחפו, כולם הוכו באלות, באגרופים, וכאשר אמרו שאין תקציבים למשטרה לקנות או לרכוש אלות, אני מתאר לעצמי שעכשיו יש לה.

האשם מחאמיד: עובדה שהיום היא הכתה חברי כנסת שנהנים מחסינות פרלמנטרית, חסינות בכנסת.

האשם מחאמיד: מתברר שהחסינות לא עוזרת להם, אדוני היושב-ראש, ולכן אני חושב שהכנסת כולה – גם אלה מימין, משמאל, ממרכז, מולי, משמאלי, מימיני – כולם חייבים לגנות את התופעה החמורה הזאת.

האשם מחאמיד: אי-אפשר לשתוק על הכאת חברי כנסת.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש – – –

נסים זאב: גם אני ופרוש קיבלנו מכות בליל שבת, כשהיינו הולכים להפגין נגד חילול שבת בירושלים.

נסים זאב: היו רצים אחרינו עם סוסים – – –

האשם מחאמיד: אני זוכר – אדוני, אתה מרשה לי לענות לו?

האשם מחאמיד: אבל לא על חשבוני.

האשם מחאמיד: אני זוכר כאשר קהלני היה שר המשטרה, ואני יודע מה עשו לו בכביש בר-אילן, ובסוף הוא בא להתנצל בבית-כנסת על זה שזרקו עליו מוטות ברזל ועל זה שזרקו עליו גם צואה.

האשם מחאמיד: אתה זוכר את זה?

האשם מחאמיד: אתה זוכר את זה.

שמואל הלפרט: נא להמשיך.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת האשם מחאמיד, אני מבקש – – –

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שהמדינה מחולקת על-פי אותה תיאוריה שאני קראתי עליה לפני אולי פחות מארבעה, חמישה חודשים.

האשם מחאמיד: במכון הבין-תחומי בהרצלייה דובר על שני עמים בארץ, על שתי מדינות בארץ.

האשם מחאמיד: מדינה שבה יש אנשים שבאים מהתרבות המערבית, דהיינו האשכנזים והלבנים למיניהם, והמדינה האחרת היא של הערבים בישראל, האוכלוסייה הערבית בישראל פלוס אותם חרדים שהם שחורים כמוני, אלה גם כן אנשים שתוארו כתת-תרבות.

האשם מחאמיד: אלה האשכנזים, מהתרבות המערבית, מקבלים, יש להם כסף, הם עשירים, והאחרים הם עניים, ולכן הם מוצצים את כספי המדינה.

האשם מחאמיד: ולכן, אדוני, אתה מתפלא כאשר באים בחוק ההסדרים ומונעים את החוק הזה שאתה הבאת; החוק של משפחות ברוכות ילדים, באים ומקפיאים אותו.

האשם מחאמיד: זה לא בא באקראי.

שמואל הלפרט: רוצים לבטל אותו; לא להקפיא אותו.

האשם מחאמיד: לבטל אותו.

האשם מחאמיד: זה לא באקראי, אדוני היושב-ראש, זה בא בעקבות אותה תיאוריה של חלוקה, אדוני סגן השר, חלוקה בין עניים לעשירים במדינה.

האשם מחאמיד: במדינה יש מדינת עשירים ומדינת עניים, אדוני, אחרת איך אני יכול להסביר את עניין 4 מיליארדי השקלים שהבטיח לנו מר שרון בפגישה אתו בלשכתו.

האשם מחאמיד: 4 מיליארדי שקלים – – –

יוחנן כהן: – – –

האשם מחאמיד: לא, לא, לא, גם שרון הבטיח, גם שרון הבטיח.

האשם מחאמיד: אדוני, איך אפשר להסביר את האנשים בני העדה הערבית הדרוזית שמבקשים בסך הכול 150 מיליון שקל?

האשם מחאמיד: מה הם כתבו שם על האוהל, תאופיק?

האשם מחאמיד: מה כתבו?

האשם מחאמיד: שותפי גורל, משהו כזה, או גורל משותף.

תאופיק חטיב: שותפות גורל.

האשם מחאמיד: מה זה?

תאופיק חטיב: שותפות גורל.

האשם מחאמיד: שותפות גורל.

האשם מחאמיד: איזו שותפות גורל זאת?

האשם מחאמיד: 150 מיליון שקל זה טנק אחד אולי, שווה טנק אחד.

האשם מחאמיד: ומה עוד?

האשם מחאמיד: המועצות והרשויות הערביות, עכשיו שומעים גם על המרצים באוניברסיטאות שהולכים לשבות, כי הם רוצים תוספת, אבל אין, אין תקציב.

האשם מחאמיד: והשאלה לאן הולכים 254 מיליארד שקל?

האשם מחאמיד: לביטחון, אדוני היושב-ראש, 41 מיליון שקל, מיליארד שקל, לביטחון.

האשם מחאמיד: חינוך – 23 מיליון, כמעט מחצית – – –

קריאה: מיליארד.

האשם מחאמיד: מיליארד.

האשם מחאמיד: אני לא כל כך רגיל למיליארדים; אצלנו מקבלים מיליונים וחושבים שזה הרבה – – –

יוחנן כהן: – – –

האשם מחאמיד: כן, בלירות אפילו.

האשם מחאמיד: בלירות, כמו שפעם עשו במשרד הדתות, הוסיפו כמה שקלים ואז אמרו:

האשם מחאמיד: הגדלנו ב-100% את התקציב שלכם במשרד הדתות, מאפס נקודה כך לאפס נקודה כך.

שמואל הלפרט: נא לסיים, חבר הכנסת האשם מחאמיד.

האשם מחאמיד: אדוני, חינוך – 23 מיליארד, עבודה ורווחה בארץ האבטלה והעוני – –

שמואל הלפרט: משפט לסיום.

האשם מחאמיד: – – 4 מיליארדים, והתחבורה, אדוני, והאבטלה חוגגת, העוני, כפרים בלתי מוכרים, החינוך, הנשירה, ובכל זאת, אדוני, באים ואומרים: אין כסף.

האשם מחאמיד: אבל הכסף, אני יודע לאן הוא הולך.

האשם מחאמיד: הכסף – ואני לא מקנא בכם, אני לא מקנא בכם, הכסף לא הולך אליכם כפי שמישהו אמר לפני כמה דקות.

האשם מחאמיד: הכסף הולך להתנחלויות, אדוני היושב-ראש – –

שמואל הלפרט: תודה.

האשם מחאמיד: – – להתנחלויות, להמשך הכיבוש, לדיכוי, לדיכוי האינתיפאדה של העם הפלסטיני.

האשם מחאמיד: יותר מ-2 מיליוני שקלים ליום, מינימום ליום – 2 מיליוני שקלים.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

שמואל הלפרט: תודה, חבר הכנסת האשם מחאמיד.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מקסים לוי, אחריו – חבר הכנסת אלכסנדר צינקר.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מחאמיד, אתה רוצה להפריע לי?

שמואל הלפרט: חבר הכנסת האשם מחאמיד, נא לשבת.

שמואל הלפרט: סיימת רק הרגע לדבר.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני סגן השר, ודאי מי שפותח את ספר התקציב וקורא אותו יכול רק להזדעזע ממנו, שהוא קטן מתקציב שנת 1999/2000, וכאשר דיברה תמר גוז'נסקי על בניית כיתות – מי שלא יודע לא מבין, אבל צריך להבהיר שהמדינה או האוצר העלימו מהרשויות המקומיות את הכסף של מפעל הפיס.

מקסים לוי: מפעל הפיס היה בונה אולמות, היה מממן שיפוצים, וכך היו משפצים את מוסדות החינוך.

מקסים לוי: זה בכלל לא הכסף של הממשלה.

מקסים לוי: מה עשתה הממשלה?

מקסים לוי: הלכה למפעל הפיס ולקחה את כל הכסף הזה לבניית כיתות.

מקסים לוי: לכן בספר התקציב לא מופיע בניית כיתות, ותמוה איך השלטון המקומי יושב בשקט.

מקסים לוי: אני קורא את מענק האיזון – אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מי שקורא את מענק האיזון לרשויות המקומיות יכול רק להזדעזע.

מקסים לוי: גידול הפערים החברתיים, הבעיות, גידול האוכלוסייה, אבל מענק האיזון לרשויות המקומיות קטן.

מקסים לוי: הוא אפילו לא ברמה של שנת 1998.

מקסים לוי: הוא עומד על 2 מיליארדים ו-760 ומשהו.

מקסים לוי: אבל נביא בחשבון שהרשויות המקומיות משועבדות לגירעונות ולבנקים במחיר מענק האיזון הזה.

מקסים לוי: ואחר כך יאמרו שבתוכנית הבראה יש לקצץ בפעולות רווחה, בפעולות חינוך, וברשויות המקומיות מתמוטטים לחלוטין כל שירותי הרווחה והחינוך.

מקסים לוי: ואחר כך מדברים על עבריינות ומדברים – על מה מדברים אתי היום?

מקסים לוי: מדברים על גידול בתשתיות.

מקסים לוי: כל זה יפה, אבל ילד שהולך לעבריינות – כביש אתה יכול לסלול, אבל ילד שלא תיתן לו חינוך היום ולא תיתן רווחה, תמצא אותו בבתי-הסוהר, וכך אנחנו רואים את הרשויות המקומיות עם קיצוץ אדיר ומענק האיזון קטן והבנקים עושקים את הרשויות המקומיות בהחזר ההלוואות שלקחו לכיסוי הגירעון.

מקסים לוי: ואנחנו תוהים, איזה תקציב זה?

מקסים לוי: היום למעלה ממיליון איש מרוויחים שכר מינימום, ואנשים לא רוכשים דירות, והבנקים לא נותנים הלוואות לזוגות הצעירים, ועלייה בבניית דירות אין.

מקסים לוי: מה עושה הממשלה?

מקסים לוי: האם אדם עם 2,700 שקל יכול לקחת בכלל משכנתה?

מקסים לוי: מה עושים?

מקסים לוי: זורקים אותו?

מקסים לוי: קיצוץ בנושא השתתפות בשכר דירה הוא הקיצוץ המשמעותי ביותר, וההשתתפות לא תינתן גם לאותם זכאים.

מקסים לוי: או קיצוץ בדירות נ"ר – נכסי רכישה.

מקסים לוי: יש נכים, אנשים שנאלצים לרדת מקומה רביעית.

מקסים לוי: מה יעשו?

מקסים לוי: והם זכאים לדירות נ"ר, שהמדינה צריכה לרכוש עבורם.

מקסים לוי: אותם נכים ימתינו בקומה רביעית ומי יודע מתי יראו את אוויר העולם.

מקסים לוי: זו מדיניות הרסנית.

מקסים לוי: חשבתי לתומי שאולי זו המדיניות של ממשלת ברק, ממשלת מפא"י, שלא נתנה בעצם לאותן שכבות.

מקסים לוי: אבל השכבות האלה בחרו בליכוד.

מקסים לוי: השכבות האלה נתנו לראש הממשלה אריאל שרון למעלה מ-90% מקולותיהם.

מקסים לוי: גם הליכוד לא יעזור לאותם אנשים, לאותם זוגות צעירים שצריך לא לשעבד אותם לרכישת דיור אלא לתת להם דיור בהשכרה?

מקסים לוי: איפה יש היום בכל אירופה מדינה שבעצם משעבדת זוגות צעירים?

מקסים לוי: אנחנו מנסים לשעבד את הזוג הצעיר שמתחתן ומשתכר 2,700 שקל, שיחזיר משכנתה של 3,000 שקל.

מקסים לוי: מה הוא ייתן לילדיו?

מקסים לוי: ואתה מזדעזע ורואה, מה קורה בדימונה, ובקריית-שמונה ובמצפה-רמון, ואנשים מובטלים.

מקסים לוי: מה קורה עם האנשים האלה?

מקסים לוי: הממשלה, דרך משרד הפנים, לוקחת עורכי-דין כדי שהאנשים האלה יעמדו בתשלום ארנונה ומים; פחות הנחות כדי שיהיו הכנסות יותר גדולות על חשבון אותם מובטלים שחיים מדמי אבטלה או מהבטחת הכנסה.

שמואל הלפרט: נא לסיים.

מקסים לוי: נכון, אדוני היושב-ראש, אין לי הרבה זמן לדבר, אבל לו היה אפשר לדבר היה אפשר לומר שהתקציב הזה לוקה באטימות חברתית, והוא לא מדבר לא על מובטלים ולא על גידול בחינוך ולא על מענק האיזון, והרשויות המקומיות תתמוטטנה.

מקסים לוי: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת בוודאי עוד יקראו את הספרים, אבל מי יודע מי קורא את הספרים האלה, רק חשוב מאוד לראות את הכותרות.

מקסים לוי: הכותרת שלי לתקציב 2002 היא: שמירת הפעילות של שנת 1998.

מקסים לוי: לכן לא פלא שתהיינה בעיות חברתיות קשות, אבל חשוב שכל חבר כנסת שהולך להרים את ידו בעד תקציב זה שיפקח את עיניו ויראה את המספרים בספרי התקציב.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת מקסים לוי.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אלכסנדר צינקר, ואחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

אלכסנדר צינקר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כולנו רגילים לדיבורים על המשבר הכלכלי הפוקד את ישראל ועל כך שהממשלה אינה יכולה לעסוק בענייני הכלכלה כאשר מצב הביטחון חמור כל כך.

אלכסנדר צינקר: אבל אני בטוח שלא כולם הפנימו שהמשבר הכלכלי הנוכחי והמשבר החברתי שנוצר כתוצאה ממנו מסכנים לא פחות את היציבות החברתית במדינה ומאיימים על קיומנו לא פחות מאשר המצב הביטחוני.

אלכסנדר צינקר: אני גם בטוח שלא כולם מבינים מהו בדיוק המשבר הכלכלי ולאיזו תהום הוא מוביל אותנו.

אלכסנדר צינקר: אישים בצמרת לא מבינים את המצב, אבל מאות המובטלים בירוחם, שם הגיעה האבטלה ל-15%, מבינים אותו היטב.

אלכסנדר צינקר: אל תשכחו ש-15% אבטלה בירוחם או 12% בבאר-שבע הם רק הנתונים הרשמיים, שיש להם מעט מאוד קשר עם המציאות היומיומית העגומה.

אלכסנדר צינקר: אינני מבין כיצד שרי הממשלה יסתכלו בעיניים של אדם אשר פוטר מהמפעל בדימונה ואין לו שום אפשרות למצוא עבודה כלשהי ושום תקווה למצוא תעסוקה בעתיד.

אלכסנדר צינקר: אחרי חודשים ספורים נגמרים דמי האבטלה, ואותו אדם זכאי, במקרה הטוב, להבטחת הכנסה, שזה הרבה פחות מ-2,000 שקל בחודש.

אלכסנדר צינקר: כבר לפני המשבר האחרון המצב החברתי במדינה עורר דאגה.

אלכסנדר צינקר: בשנת 1999 כל משפחה שלישית בישראל לא היתה מסוגלת לפרנס את עצמה והיתה מתחת לקו העוני, שזה כ-4,000 שקלים למשפחה בת ארבע נפשות.

אלכסנדר צינקר: כ-40% מילדי ישראל חיו במשפחות עניות.

אלכסנדר צינקר: אני מדגיש, עוד לפני המשבר.

אלכסנדר צינקר: אני חוזר ומדגיש, אנשים רבים מאוד מרגישים כי הם נמצאים במלכוד שאין ממנו מוצא במסגרת המערכת הקיימת.

אלכסנדר צינקר: המשבר הולך ומחמיר, ותופעה אחת בולטת במיוחד: בממוצע רמת החיים בישראל אינה יורדת, והיא אף עולה במקצת.

אלכסנדר צינקר: פירוש הדבר, שבשכבות האוכלוסייה העליונות יש אנשים עשירים שהופכים עשירים יותר, והפער בין העשירים לעניים הולך וגדל ומגיע לסף מסוכן.

אלכסנדר צינקר: במצב קריטי זה ישראל זקוקה יותר מאי-פעם למדיניות כלכלית וחברתית ריאליסטית ושוויונית, אשר תמצא את ביטויה בתקציב המדינה לשנת 2002 ובתוכנית הכלכלית הרב-שנתית.

אלכסנדר צינקר: והנה, הממשלה, שמתיימרת להיות ממשלת אחדות לאומית, מגישה לכנסת הצעת תקציב שמנותקת לחלוטין מן המציאות.

אלכסנדר צינקר: נראה כי מבחינתם של מחברי ההצעה, המדינה היא לחוד והתקציב הוא לחוד ואין כל קשר ענייני בין השניים.

אלכסנדר צינקר: כבוד ראש הממשלה רמז לא אחת, כי יש לו תוכניות מעולות בתחום מדיניות הביטחון, אך הוא אינו יכול לגלות אותן תוכניות לציבור הרחב, כדי שהאויבים שלנו לא ידעו על כוונותינו.

אלכסנדר צינקר: מה עם המדיניות החברתית?

אלכסנדר צינקר: האם גם כאן יש לראש הממשלה ולממשלתו תוכניות שונות והוא חושש לפרסם אותן כדי שהאויבים לא ידעו?

שמואל הלפרט: נא לסיים, חבר הכנסת צינקר.

שמואל הלפרט: משפט לסיום.

אלכסנדר צינקר: עוד כמה משפטים.

אלכסנדר צינקר: מי האויבים?

אלכסנדר צינקר: השכבות החלשות?

אלכסנדר צינקר: הציבור הישראלי כולו?

אלכסנדר צינקר: אני אצביע נגד התקציב, וזה טבעי לחלוטין שנציגי האופוזיציה מתנגדים להצעת התקציב של הממשלה.

אלכסנדר צינקר: אבל את התקציב הזה מבקרים אפילו השרים של אותה ממשלה, עד כדי כך הוא גרוע.

אלכסנדר צינקר: סיעת הבחירה הדמוקרטית תצביע, אם כן, נגד הצעת התקציב לשנת 2002.

אלכסנדר צינקר: בסיום אני רוצה להגיד, שלדעתי מצב שבו מניחים בערב את הצעת התקציב על שולחן הכנסת ולמחרת חברי הכנסת חייבים לדון ולהצביע, אינו הולם את המוסד המחוקק שמכבד את עצמו.

אלכסנדר צינקר: תודה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת צינקר.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת תאופיק חטיב.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

שמואל הלפרט: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

שמואל הלפרט: אם גם הוא לא יהיה – חבר הכנסת זבולון אורלב.

שמואל הלפרט: אם גם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אילן גילאון.

תאופיק חטיב: כבוד היושב בראש, סגן השר, חברי הכנסת הנוכחים, ממשלת ברק בסוף דרכה הודתה שלא טיפלה כיאות במגזר הערבי ובפערים הקיימים, ונאמר שיש הקצאה של 4 מיליארדי שקל שיצטרכו לחלק אותם לארבע שנים, וכך יוכלו לסגור חלק מהפערים.

תאופיק חטיב: ממשלת ברק נפלה, וממשלת שרון אמרה, על-ידי שר האוצר שלה, שזה היה מאוחר ושזה תקציב שבתוך שבועיים כבר צריך להעבירו, ולכן אי-אפשר להכניס ב-2001 לספר התקציב את ההבטחה ההיא, ואז משנת 2002 אכן יתחילו ביישום התוכנית.

תאופיק חטיב: ימים עוברים, ואומנם אפשר לגלגל דברים, אבל גם יום היעד מגיע, שנת 2002 מגיעה והנה היא בפתח, והתקציב מונח לפנינו, וגם אותו מיליארד שהובטח ב-2002 איננו.

תאופיק חטיב: לא ראיתי שום התייחסות מתוך אותו מיליארד לנושאי התיעוש, התחבורה, השיכון, הרשויות המקומיות וכו'.

תאופיק חטיב: למי צריך להאמין ועד מתי?

תאופיק חטיב: והאם עצם זה שיש ממשלה שיש לה 80 חברי כנסת שתומכים בה אוטומטית, זה אומר שהיא יכולה באמת להתעלל באזרחים?

תאופיק חטיב: ושנית – הפנייה לכנסת: האם אותה כנסת שאני מדבר עליה, מכבדת את עצמה כאשר היא מעבירה חוקים במשך שנה שלמה, שבחלקם הם חברתיים ובחלקם נחוצים, וביום הדין, ביום התקציב, אותה כנסת מצביעה בחוק ההסדרים לביטול אותם חוקים חברתיים שכבר העבירה במשך השנה ולהקפאתם?

תאופיק חטיב: אז בשביל מה צריך כנסת וחקיקה?

תאופיק חטיב: אולי נעביר את השרביט לממשלה, וזהו, ונגמר הסיפור.

תמר גוז'נסקי: נלך הביתה.

תאופיק חטיב: אין צורך בכנסת כזאת שאיננה יכולה לכבד את עצמה ואת הצבעותיה.

תאופיק חטיב: להעביר חוקים, להופיע בטלוויזיה וברדיו, לדבר על אותם חוקים לאותם מסכנים ששומעים את השידורים, וביום הדין, ביום ההצבעה על התקציב, כל העמל הזה יורד לטמיון.

תאופיק חטיב: אז בשביל מה אתם מקבלים משכורות?

תאופיק חטיב: למה אתם יושבים כאן ועושים חקיקה?

תאופיק חטיב: אולי אפשר לשבת בבית ובדצמבר לבוא לכאן ולקבל משכורת אחת בלבד ולהצביע ברגליים על מה שהממשלה מביאה ונגמר הסיפור.

תאופיק חטיב: למה צריך כנסת?

אילן גילאון: קוראים לזה "ישראבלוף".

תמר גוז'נסקי: אתה צריך להיזהר.

תמר גוז'נסקי: עוד יקבלו את ההצעה שלך.

שמואל הלפרט: אני מבקש לא להפריע.

אילן גילאון: אני עוזר לו.

שמואל הלפרט: אל תעזור לו.

שמואל הלפרט: הוא יסתדר לבד.

תאופיק חטיב: אתן דוגמה קטנטונת למה שמתרחש, שתיתן אולי רק אינדיקציה, אבל היא לא אומרת את הכול, שהרי 9 מיליוני שקלים הם לא 254 מיליארד שקל.

תאופיק חטיב: הסתכלתי בנושא התכנון הפיזי במשרד הפנים, ושם קיוויתי לראות את 300 מיליון השקל לתכנון פיזי למגזר הערבי – למה שאמרו: למיעוטים, כלומר תוכניות מיתאר, פיתוח וכו'.

תאופיק חטיב: אני רואה שיש 9 מיליוני שקלים לתכנון לשנה הזאת, שנת 2002, כאשר בשנה שעברה הסכום עמד על 6 מיליוני שקלים שלא בוצעו.

תאופיק חטיב: למה?

תמר גוז'נסקי: אז העבירו זאת לשנה הזאת.

תאופיק חטיב: זה בדיוק מה שקרה.

תאופיק חטיב: העבירו את זה לשנה הזאת.

תאופיק חטיב: מה שקרה הוא, שהם אפילו התביישו להגיד כמה בוצע.

תאופיק חטיב: הם אמרו שבשנת 2000 בוצעו רק 2,000 שקל למגזר הערבי.

תמר גוז'נסקי: 2,000 שקל?

תאופיק חטיב: כן, 2,000 שקל.

תאופיק חטיב: תפתחי בסעיף תכנון פיזי בתקציב משרד הפנים.

תמר גוז'נסקי: זו אחזקת הפלאפון.

תאופיק חטיב: אני לא יודע בדיוק.

תאופיק חטיב: תאמיני לי שאני גם לא יודע אם הסכום של 2,000 שקל מספיק לזה.

תאופיק חטיב: החינוך – זו בבת עינה של כל חברה ושל כל מדינה, שהרי מה זה חינוך?

תאופיק חטיב: זהו הדור הבא.

תאופיק חטיב: אנחנו צריכים לתת לילדים את שרביט ההנהגה העתידי.

תאופיק חטיב: איזה חינוך אנחנו נותנים?

תאופיק חטיב: אילו ילדים אנחנו רוצים?

תאופיק חטיב: את הילדים שאנחנו רוצים אנחנו כבר מסמנים בספר התקציב במשרד החינוך.

תאופיק חטיב: שם אנחנו מסמנים איזה דור אנחנו רוצים.

תאופיק חטיב: שם אפשר לקחת את תקציב 2001 – ואולי כך עשו, ואני לא יודע – ובנומרטור של משרד החינוך לשנות את שם השר לשם השרה ואת השנה "2001" ל"2002" ולהביא אותו ספר.

תאופיק חטיב: לא ראיתי שום שינוי.

תאופיק חטיב: זה אולי בספרות – – –

תמר גוז'נסקי: בשוליים של השוליים.

תאופיק חטיב: בדיוק.

תאופיק חטיב: בספרות של האלפים ולא במיליונים ולא במיליארדים.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת חטיב, משפט לסיום.

תאופיק חטיב: כן, אני מסיים.

תאופיק חטיב: בספרות של האלפים אולי אפשר למצוא שינויים כאלה ואחרים, שאינם מעידים לא על מספר התלמידים, לא על הגידול, לא על הכיתות ולא על הצורך בבינוי וכלום.

תאופיק חטיב: זהו שינוי שולי ביותר, שאומר שאפשר להביא תקציב של אותה שנה, 1998, ולשנות ל-1999 ולהביא אותו, ואותו ספר להביא ב-2000 וב-2002, ורק לשנות את הכותרת ולא יותר מזה.

תאופיק חטיב: בושה וחרפה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת חטיב.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו נוכח.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מיכאל קליינר – איננו נוכח.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי סגן שר האוצר, לצערי, תמיד יש פער בין ההצהרות על מטרות ומדיניות לבין המציאות כפי שהיא באה לידי ביטוי בתקציב.

זבולון אורלב: לצערי הגדול, גם תקציב מדינה נתפס כפעולה כלכלית ונשקל בשיקולים כלכליים, בשעה שאני חושב שתקציב צריך להיות בראש ובראשונה ביטוי של סדר עדיפויות ערכי – סדר עדיפויות של הערכים החברתיים.

זבולון אורלב: אני יודע שהממשלה יכולה לקיים דיון ארוך בשאלה, מהו הגירעון בתקציב, ודרך אגב אני מברך את שר האוצר על כך שהחליט להגדיל את אחוז הגירעון.

זבולון אורלב: זו החלטה אמיצה, והוא ראוי לקבל על כך גיבוי.

שמואל הלפרט: אני מבקש לא להפריע.

זבולון אורלב: מקיימים על כך דיונים רבים: מהו אחוז הגירעון?

זבולון אורלב: אבל אני לא שמעתי שמקיימים דיון בשאלה: מה הוא אחוז האבטלה?

זבולון אורלב: מדוע התקציב מתיישר על-פי אחוז הגירעון, והוא לא מתיישר על-פי אחוז האבטלה?

זבולון אורלב: יש תחזית כזאת ואחרת, ודרך אגב, אף תחזית של אבטלה לא התממשה.

שמואל הלפרט: אני מבקש לא להפריע.

זבולון אורלב: לצערי, תמיד התוצאות הרבה יותר גרועות.

זבולון אורלב: הממשלה לא קובעת תקציב על-פי יעדים חברתיים כמו אחוז אבטלה.

זבולון אורלב: קובעים, למשל, גם מה הוא אחוז הצמיחה.

זבולון אורלב: אתה יכול לראות את כל מדורי הכלכלה, ואני מניח שבצדק, ויש דיונים ארוכים אם אחוז הצמיחה יהיה כהנחת האוצר, נדמה לי 4%, ואחרי זה היו תיקונים, והכלכלנים אומרים: מה פתאום?

זבולון אורלב: זה יהיה 1.5%.

זבולון אורלב: תראו מה קרה בעולם לאחוז הצמיחה.

זבולון אורלב: זה ראוי מאוד וטוב מאוד.

זבולון אורלב: אבל אני שואל, מדוע לא קובעים גם מה הוא שיעור האי-שוויון שיהיה בין בעלי ההכנסה לבין אלה שאין להם?

זבולון אורלב: מדוע זה לא חלק מהיעדים המוצהרים שעל-פיהם מתיישר תקציב המדינה?

זבולון אורלב: קובעים אחוזים של תפוקות ועוד כל מיני פרמטרים כלכליים.

זבולון אורלב: אבל לא קובעים, למשל, מה הוא אחוז הילדים שיחיו מתחת לקו העוני בשנת התקציב הקרובה.

זבולון אורלב: הרי ידוע שכל ילד רביעי שלומד במערכת החינוך חי מתחת לקו העוני, על כל מה שמשתמע מכך.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אורלב, כל ילד שלישי.

זבולון אורלב: כל ילד שלישי – יכול להיות שזה הנתון הנכון.

זבולון אורלב: אדוני יושב-ראש הישיבה, אני מקבל את התיקון.

זבולון אורלב: מדינת ישראל הפכה – – –

שמואל הלפרט: החשבון פשוט מאוד.

שמואל הלפרט: יש מיליון וחצי ילדים במדינת ישראל, ו-510,000 ילדים חיים – – –

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: יש יותר ממיליון וחצי ילדים.

שמואל הלפרט: 510,000 ילדים חיים מתחת לקו העוני.

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: יש יותר.

זבולון אורלב: בסדר, אני מקבל.

אילן גילאון: – – –

זבולון אורלב: על כל פנים, הנתון קשה מאוד בקיטוב הכלכלי-החברתי.

זבולון אורלב: אף שאני בטוח בכוונותיו הטובות של שר האוצר – וזכיתי לעבוד במחיצתו כשהוא היה חבר ועדת החינוך, ועבדנו יחד קרוב לשנתיים.

זבולון אורלב: אני מכיר את עמדותיו.

זבולון אורלב: אני גם מכיר את סגן שר האוצר שנמצא אתנו – ואני בטוח שהכוונות טובות; אני שואל את עצמי: מדוע כלכלנים משתלטים עלינו והם מצליחים להביא אותנו לדיונים כדי לקבוע את התקציב רק על-פי פרמטרים כלכליים, תוך דחיקת הערכים החברתיים?

זבולון אורלב: לכן, אני כמעט משוכנע, ואינני נביא זעם, שלמרות כל ההצהרות – וקראתי ושמעתי חלק מנאום שר האוצר, ואני מאמין בכנותו – אין לי שום ספק שהדברים האלה פשוט לא יתממשו.

זבולון אורלב: אני חושב, שבעצם, תקציב כזה גוזר את גזר-דינם של אזרחי ישראל שהופכים להיות קורבנות חברתיים של תקציב כלכלי.

זבולון אורלב: זו התוצאה המתקבלת.

זבולון אורלב: ואני אומר את הדברים האלה בוודאות די קרובה, מפני שאני רואה מה קורה בתקציב החינוך, שמטבע הדברים כל אחד מבין שאני קרוב לו יותר, אבל הוא גם התקציב השני בגודלו, ואם מותר לומר, התקציב האזרחי הגדול ביותר שהמדינה שלנו מוציאה.

זבולון אורלב: כידוע, מתנהל ויכוח מר וקשה בין שר האוצר לבין שרת החינוך באשר לתקציב, לצערי.

זבולון אורלב: זאת אומרת "קוצץ", זה אומר "הוספתי".

זבולון אורלב: אגב, אני חושב ששניהם צודקים.

זבולון אורלב: אם תשאלו אותי איך זה, אני אגיד שגם אתם צודקים.

זבולון אורלב: העניין הוא מאוד מאוד פשוט.

זבולון אורלב: בדברים מסוימים יש קיצוץ קשה מאוד.

זבולון אורלב: בתקציב השוטף ובתקציב הפעולה יש קיצוץ קשה מאוד, שכל בית בישראל ירגיש בו, קיצוץ שיפגע באיכות ההוראה, יפגע בקידום המקצועי של תלמידים.

זבולון אורלב: יחד עם זה יש גם תוספות – 50,000 תלמידים בפנימיות יום, 5,000 כיתות חדשות.

זבולון אורלב: אלה תוספות חשובות מאוד.

שמואל הלפרט: נא לסיים.

זבולון אורלב: אני חושב שחלק מהמשימה שלנו בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית לשבת ביחד, גם משרד האוצר, גם משרד החינוך, גם הכנסת, ולקבוע ביחד את סדרי העדיפויות הלאומיים.

זבולון אורלב: אם כל המשאבים שניתנו על-ידי הממשלה, הן אלה שנמצאים במקורות התקציב והן אלה שנמצאים מחוץ לתקציב, יהיו באמת התקציב הלאומי של החינוך ונשב על סדרי עדיפויות, נוכל להגיע לתקציב חינוך רגיל.

זבולון אורלב: ואתן דוגמה קטנה, ובזאת אסיים.

זבולון אורלב: מה זה מועיל שייבנו 5,000 מבנים חדשים לכיתות – – –

שמואל הלפרט: 5,000 כיתות.

זבולון אורלב: – – – 5,000 מבנים של כיתות חדשות, ובעת ובעונה אחת מקצצים את מה שיהיה בתוך הכיתה?

זבולון אורלב: מה זה שווה?

זבולון אורלב: ילמדו פחות, יהיו פחות מורים.

זבולון אורלב: אין בזה תועלת.

זבולון אורלב: צריך איזה איזון נכון בין הצדדים הפיזיים לבין הצדדים הפדגוגיים.

זבולון אורלב: אני חושב שזו המשימה העיקרית שלנו בין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה, ואני מאוד מקווה שכל מיני שיקולים אחרים לא יפריעו, וכבר באתי בדברים עם יושב-ראש ועדת הכספים על מנת לגבש אותה הבנה.

זבולון אורלב: כידוע, כבר הנחתי הצעת חוק בעניין הזה על שולחן הכנסת, ובדומה לתקציב הביטחון, שנקבע בוועדה משותפת, ולא רק על-ידי ועדת הכספים, כי צריך שוועדת הכספים תהיה גם מושפעת מוועדת החוץ והביטחון – –

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אורלב, נא לסיים.

זבולון אורלב: – – אני חושב שגם בעניין החינוך, שהוא תקציב הביטחון הפנימי שלנו, צריך שתהיה ועדה משותפת לוועדת הכספים ולוועדת החינוך, על מנת שהתקציב ייקבע במשותף, כדי להעמיד לרשות ועדת הכספים את כל הידע ואת כל המומחיות שנצברו בוועדת החינוך.

זבולון אורלב: אני מאוד מאוד מקווה שכך אומנם ייעשה ושנוכל בקריאה השנייה ובקריאה השלישית לברך על תקציב מדינה ראוי לשמו.

זבולון אורלב: תודה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברותי, שוב קופסת הפלאים של התקציב על שולחננו, הקופסה האטומה הזאת, שאי-אפשר לראות דרכה, גם מפאת הקרטון הקשיח וגם משום שזאת הפעם השלישית שלי – אני יודע שיש פה אנשים שכבר בפעם ה-20 ויותר מקבלים את הקופסה הזאת, ומובן שלא הספקנו לקרוא בה שום דבר משום שהיא הוגשה לנו רק אתמול בערב.

אילן גילאון: אבל הקופסה של התקציב היא אולי כמשל לתקציב עצמו, כי אחרי הפעם השלישית, אדוני, אני כבר מתחיל להגיע למסקנה, שזה בכלל אותו תקציב שיוצא ממרתפי הכנסת, ממרתפי האוצר, אפילו לא מהתקופה של בייגה שוחט ולא מהתקופה של מאיר שטרית; בכלל יכול להיות, אדוני, שזה תקציב מהתקופה של שמחה ארליך, ואולי גם לפני זה.

אילן גילאון: ואז, אדוני היושב-ראש, אנחנו מתחילים להגיע למסקנה, שהבעיה המרכזית של מדינת ישראל היא לא בעניין של כלכלת השוק, אלא בעניין של חברת השוק שאנחנו מבקשים לקבוע כאן.

אילן גילאון: אמר את זה כאן ראש הממשלה לפני כמה שבועות.

אילן גילאון: הוא התכוון להגדיר איזה מצב אחר, אבל אני גם יכול במשפט הזה להגדיר את הבעיה המרכזית של החברה הישראלית.

אילן גילאון: ראש הממשלה אמר: דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

אילן גילאון: ואני שאלתי היום את שר האוצר; לפני שנה שר האוצר היה חבר הכנסת, ובין יתר חקיקותיו יש לנו החוקים הללו, ואנחנו יכולים להוכיח זאת.

אילן גילאון: היה גם חוק אחד ששר האוצר סילבן שלום יזם באשר לדמי ההעברה בביטוח הלאומי, לקצבאות ההעברה בביטוח הלאומי – זה התייחס לנושא הנכים – ואם זיכרוני אינו מטעני, הוא ביקש להעמיד את קצבת הנכות על 60% מהשכר הממוצע במשק, או משהו שהוא שווה לשכר המינימום במשק.

אילן גילאון: ולכן שאלתי אותו אם היום סילבן שלום, שר האוצר, מסכים לחוק של סילבן שלום, חבר הכנסת.

אילן גילאון: התשובה שלו היתה, שהוא לא חוקק חוק כזה.

אילן גילאון: אני יכול להוכיח שכן, אבל אני גם יכול להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שסילבן שלום, שר האוצר, מתנגד לסילבן שלום, חבר הכנסת, וכאשר אנחנו מגיעים דווקא לאותה עמדת ביצוע, שבה אנחנו כבר יכולים לפתור את הבעיות – דווקא אז אנחנו לוקים ב"שתיקת הכבשים" ומבקשים לא לעשות דבר, מלבד לזרות מלח בעיניים, כפי שנזרה היום בעבודה תקשורתית טובה מאוד מצד האוצר.

אילן גילאון: הם אומרים לנו, למשל, שבנושא של נכי נפש בקהילה הם ישקיעו 5 מיליוני שקל, ולנושא מרכזי הגמילה מאלכוהול 8 מיליוני שקל – דברים מאוד פופולריים, אדוני היושב-ראש, אבל תלושים לחלוטין מכל המציאות שבה אנחנו חיים.

אילן גילאון: סל הבריאות שהולך להתעשר בעוד 220 מיליון שקל לא מביא בחשבון את הזדקנות האוכלוסייה, את גודל האוכלוסייה, את ריבוי המחלות, את הצרכים שיש.

אילן גילאון: ואני שואל את עצמי, אדוני:

אילן גילאון: כאשר אנחנו מעמידים את הדברים כך וזורקים כאן איזו עצם לחברה הישראלית, אולי בכלל מדינת ישראל היא מה שנקרא "נטל כבד מנשוא" על האוצר.

אילן גילאון: אולי את הדבר הזה אנחנו צריכים ליישר.

אילן גילאון: לכן, אדוני, אנחנו כבר הרבה מאוד שנים לא מדברים על קריסה כלכלית.

אילן גילאון: אנחנו מדברים על קריסה חברתית.

אילן גילאון: אנחנו מנתחים תקציב במונחים של צמיחה, וכאשר יש צמיחה, המצב בתוך החברה הישראלית נהיה מאוזן יותר, יש יותר צדק בחלוקה המרכזית.

אילן גילאון: לדברים הללו יש שם.

אילן גילאון: כולם אומרים: חקיקה חברתית.

אילן גילאון: אדוני, אין בעולם הזה מתחת לשמים דבר שאיננו חברתי.

אילן גילאון: הכול עניין חברתי, והדברים כרוכים אלה באלה, זה בזה, והא בהא תליא, כפי שאומרים כאן.

אילן גילאון: ולכן, אדוני, הבעיה המרכזית במדינת ישראל היא התחושה של האזרחים שבעצם אין בין קברניטי המדינה אדם אחד שיחשוב מחשבה חיובית לטובת אזרח אחד במדינה הזאת.

אילן גילאון: אם ב-20 השנים הראשונות לקיומה של המדינה נעשו הרבה מאוד טעויות – הקימו לנו יישובים סביב מפעלים של טקסטיל, מפעלים לסוודרים, הרחיקו את הפריפריה מן המרכז ויצרו עיוותים נוראים ואיומים כתוצאה מכסילות ומטמטום חושים ומחוסר הבנה וחוסר ניסיון – אם זה מה שהיה בשנים הראשונות של מדינת ישראל, הרי שהיום, אדוני, אני מתחיל להתמלא בחשש שמדובר בקונספירציה מסודרת.

שמואל הלפרט: נא לסיים, אדוני.

אילן גילאון: כן, אדוני.

אילן גילאון: אולי למישהו נוח המצב הזה שבו אפשר לומר לאזרחים: שקט, יורים עכשיו, ואתם הזקנים תמותו מחולי, ואתם החולים תמותו מחוסר תרופות, ואתם הילדים – והיום דיבר שר האוצר על 50,000 ילדים בפנימיות יום – כרגע, כעת חיה, זורקים אותם ממעונות יום וממשפחתונים, והם נזרקים החוצה משום שאין שום גילדה שתגן עליהם.

אילן גילאון: כלומר, השלטון מגן על עצמו.

אילן גילאון: כפי שהוא מגן על עצמו בביטחון האישי, כך הוא מגן על עצמו בביטחון הכלכלי.

אילן גילאון: ולכן, החשש הוא, שהון ושלטון הם הכרוכים זה בזה, ומי ששולט בסופו של דבר, אדוני, אלה הבנקים, חברות הביטוח, החברות לייבוא כוח-אדם, וכל השאר הם כל השאר, הם שפוטים ותלויים ונמקים תחת משכנתה, בלא לגמור את החודש, בלא להתקיים, בתוך איזה תכנון ארוגנטי מבחינת הפשע התכנוני שלו, בשל חוסר הבנה שמה שמשקיעים היום נוכל לחסוך מחר.

שמואל הלפרט: תודה.

אילן גילאון: לכן, אין בשורה בתקציב הזה ואין בשורה בקופסה הזאת, ולצערי הרב עוד לא קם שר האוצר שיעשה באמת איזה שינוי מרכזי ב-Hard disk של התקציב.

אילן גילאון: אני כבר סיימתי את כל שבע הדקות, אדוני?

שמואל הלפרט: הרבה יותר.

אילן גילאון: אני מודה לאדוני.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מיכאל קליינר, אחריו – חברת הכנסת ענת מאור, ואם היא לא תהיה – חבר הכנסת איתן כבל.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אומנם איש אופוזיציה, אבל משק יש לנו רק אחד, וכלכלה יש לנו רק אחת.

מיכאל קליינר: מכיוון שנושא התקציב הוא נושא מורכב ומסובך, אפשר לעשות עליו חגיגות דמגוגיה מכאן ועד הודעה חדשה, אבל בסופו של דבר, מי שרוצה להבין, יבין שמישהו צריך לשלם בשביל כל הדברים הטובים האלה.

מיכאל קליינר: אין לשר האוצר איזו קופה, שממנה הוא משלם את ההעברות ואת התמיכות ואת הסובסידיות ואת תשלומי ההעברה.

מיכאל קליינר: מי שצריך לשאת בנטל של מימון תקציב של 257 מיליארד שקלים זה משלם המסים.

מיכאל קליינר: זה הבחור שהוא ואשתו עובדים, ויש להם משכנתה, והמשכורת שלהם לא כל כך גבוהה, אבל לוקחים ממנה 50% למסים.

מיכאל קליינר: יש מדינות שהיו מתות לחטוף אותו צעיר.

מיכאל קליינר: במדינות אלה הוא היה משלם הרבה פחות מסים וגם לא הולך למילואים.

מיכאל קליינר: לכן, לבוא הנה ולהגיד: צריך לתת לדברים הטובים האלה והאלה והאלה, זה נורא נחמד, אבל זה מופקר, זה לא אחראי וזה לא רציני.

מיכאל קליינר: על כתף משלם המסים הישראלי מונחת ממשלה הרבה יותר מדי גדולה, וזה עוצר את הצמיחה וזה משתק את המשק, וזה מונע מהמשק הישראלי להתחזק ולהיות מסוגל לעזור יותר לחלשים במקום שצריך לעזור להם; לא בתשלומי ההעברה הקרים, אלא ביצירת תשתיות חברתיות, ותשתיות חברתיות זה בראש ובראשונה חינוך, מכיוון שאם אתה תשקיע בחינוך של הילד, הוא יגדל להיות מבוגר יצרני ומשלם מסים, ואם תזניח את ההשקעה בו, הוא יהפוך להיות עוד נטל על שורת העומדים בתור לביטוח הסוציאלי.

מיכאל קליינר: ולכן, מה שמטריד אותי, כמי שקצת מבין – התקציב הזה של 257 מיליארד שקל הוא תקציב שבנוי על פנטזיות – זה שאין מי שיכול לשלם מסים ולממן את 257 המיליארד האלה.

מיכאל קליינר: בונים על 4% צמיחה?

מיכאל קליינר: על זה בנוי התקציב?

מיכאל קליינר: על ההנחה שההכנסות ממסים יעלו לפי 4.2%?

מיכאל קליינר: אלה פנטזיות.

מיכאל קליינר: רק מי שנמצא על הירח יכול להביא תקציב כזה.

מיכאל קליינר: בפועל זה תקציב גירעוני הרבה יותר מכפי שמספרים.

מיכאל קליינר: לכן, כל מי שמציע הצעה – ובוודאי הצעה משמעותית – להגדיל את הגירעון הזה, הוא פשוט לא אחראי.

מיכאל קליינר: צריך לחסוך.

מיכאל קליינר: צריך לקצץ בתוך המשרדים.

מיכאל קליינר: אני חושב שצריך להוסיף למשרד החינוך.

מיכאל קליינר: המקום היחיד שבו אפשר למצוא כסף לטובת הדברים הטובים ששרת החינוך רוצה לעשות, זה בתוך תקציב החינוך.

מיכאל קליינר: יש שם הרבה שומן.

מיכאל קליינר: יש שם הרבה משרות שאפשר לוותר עליהן.

מיכאל קליינר: יש הרבה מאוד אפשרויות ייעול וצמצום.

מיכאל קליינר: למה אנחנו, חסידי המשק החופשי, תמיד בעד הפרטה?

מיכאל קליינר: כי עסק שצריך להרוויח את מה שהוא משלם לעובדים ואת הרווחים – עסק כזה הוא יעיל, וממשלה לא בנויה על קריטריונים של יעילות.

מיכאל קליינר: אני לא בעד הפרטה של החינוך, אבל תאמינו לי שאם משכורת המורה היתה למשל פונקציה של הציונים שהתלמידים שלו מקבלים, הציונים שהתלמידים היו מקבלים היו הרבה יותר גבוהים, והמורה היה עושה עבודה הרבה יותר טובה.

מיכאל קליינר: אני חושב שהתקציב הזה גם מתעלם מכך שאנחנו במצב מלחמה.

מיכאל קליינר: הגדילו את תקציב הביטחון, הגדילו את תקציב ביטחון הפנים – לדעתי, לא מספיק.

מיכאל קליינר: ההגדלה של תקציב הביטחון היא לא ריאלית, כמו שתחזית צמיחה של 4.2% היא לא ריאלית.

מיכאל קליינר: אני חושב שבתקציב הזה – ואני אומר את זה כאיש אופוזיציה, אין ברירה, צריך לקבל אותו – יש נושא אחד שהבית צריך להתאחד סביבו, ולהוסיף לו 250-200 מיליון שקלים, וזאת התוספת היחידה – למגזר הדרוזי, שמשרת בצה"ל, שלוחם עבור המדינה, ואחוזים יותר גבוהים מבניו הולכים לצה"ל בהשוואה לציבור היהודי.

מיכאל קליינר: והוא מקופח, ואסור שהוא יהיה מקופח.

מיכאל קליינר: אני לא רוצה שיהיה יישוב דרוזי אחד שייראה פחות טוב מיישובים יהודיים, ולכן אני אומר שבעניין הזה אני חושב שיכול להיות קונסנסוס של הבית, של 120 חברי כנסת, שההגדלה היחידה היא באמת עבור תוספת למגזר הדרוזי.

מיכאל קליינר: אני חושב שיצטרכו להגדיל בלאו הכי – גם אם לא נעשה את זה בתקציב – בתקציב נוסף את תקציב ביטחון הפנים ואת תקציב הביטחון, ומעבר לזה, אם אפשר, צריך לקצץ ולא להגדיל תקציבים, מכיוון שמשלמי המסים הם הקטרים שמושכים את המשק הזה, ואי-אפשר להכביד עליהם עוד את הנטל.

מיכאל קליינר: הם לא יעמדו בנטל הזה.

מיכאל קליינר: צריך להמשיך להפריט, כי מה שהוא ממשלתי הוא לא יעיל.

מיכאל קליינר: צריך ממשלה קטנה יותר.

מיכאל קליינר: אמר חבר הכנסת גילאון – את המדינה אפשר לשאת, אבל הממשלה הזאת, המשרדים הממשלתיים והתקציב הממשלתי מכבידים על כתפי משלמי המסים הישראלים מכדי שיוכלו לשאת אותם.

מיכאל קליינר: אפשר להגדיל תקציב, אבל אנחנו חיים היום בעולם תחרותי; אז הטובים ביותר, היצרניים ביותר, המסוגלים ביותר ואלה שתורמים הכי הרבה למשק הישראלי פשוט יברחו מכאן, ואם נדפיס כסף ונעשה אינפלציה, תהיה התמוטטות.

מיכאל קליינר: היום יש בנק עולמי, ומייד תהיה השלכה על המשק הישראלי.

מיכאל קליינר: הרייטינג של ישראל ירד, ולא נוכל לגבות כסף בחוץ.

מיכאל קליינר: אנחנו לא חיים בחלל ריק.

מיכאל קליינר: אני חושב שבבית הזה עושים עבודה קלה, תוקפים את קליין.

מיכאל קליינר: נס גדול היה למדינת ישראל שיש לה פרנקל וקליין, שהיו מוכנים לעמוד מול הדמגוגיה ומול הפופוליזם, שלפעמים אפילו נכנס למשרד האוצר.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת קליינר, נא לסיים.

מיכאל קליינר: אני מבין שזמני תם.

מיכאל קליינר: לכן, אדוני, אני בסופו של דבר אומר, שזו עת מלחמה, עת לאחריות.

מיכאל קליינר: אף שאני באופוזיציה, אני אתמוך בתקציב הזה, אלא אם כן הוא יתחיל להידרדר ולהיפתח.

מיכאל קליינר: אני חושב שאפשר עוד להוריד ממנו כל מיני דברים וכל מיני חוקים, כמו חוק הנגב וכמו החוק שלך, אדוני היושב-ראש.

מיכאל קליינר: צריך להוריד אותם מהתקציב, אין לנו ברירה.

מיכאל קליינר: עת חירום היא לישראל.

שמואל הלפרט: ולהרעיב חצי מיליון ילדים?

מיכאל קליינר: לא, ממש לא.

שמואל הלפרט: יש 500,000 ילדים כאלה, ואתה לא יכול להכחיש את זה.

שמואל הלפרט: ישנה עובדה.

מיכאל קליינר: אדוני כאן מנהל את הישיבה.

מיכאל קליינר: אני הייתי יכול להיות בעד חוק הנגב גם כן, אבל אין מי שישלם עבורו.

מיכאל קליינר: הוא עומד מול ביטחון, או מול אינפלציה שתמוטט את הכלכלה שלנו.

מיכאל קליינר: אין ברירה, צריך להיות אחראי, צריך להיות רציני, וצריך להביא בחשבון שאנחנו בעת חירום.

מיכאל קליינר: יש לקצץ את התקציב, לתת לביטחון, לתת לביטחון פנים, לתת לדרוזים וזהו.

מיכאל קליינר: אם כך יהיה, אני כאופוזיציה אתמוך בתקציב הזה גם בקריאה ראשונה וגם בקריאה שנייה ושלישית.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת ענת מאור – איננה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת זאב בוים.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין סוף לעוולות המופיעות בתקציב, ואני לא מתכוון לעסוק בכולן.

איתן כבל: אני מניח, שבמשך היום וגם מחר, כל חבר כנסת ימצא לנכון להאיר אותן פינות שלדעתו התקציב אינו נותן עליהן מענה.

איתן כבל: עם זאת, אני רוצה לומר לכם, שיש כמה נושאים שאני כן רוצה להתייחס אליהם.

איתן כבל: נקודת המוצא הראשונה שמנחה אותי היא העובדה ששר האוצר הכריז על השנה הקרובה כעל שנת חירום כלכלית.

איתן כבל: אני מוכן לקבל את זה, אבל עם זאת, אם שר האוצר אינו מתייחס לתקציב שהניח על השולחן על-פי הפרמטרים שהוא קבע – ואני אומר, חברי חברי הכנסת, שאני לא רוצה להיכנס לכל העוולות – הוא לא יכול לבוא ולתבוע מאתנו החברים לתמוך בתקציב, ועם זאת לא לעשות דבר וחצי דבר כדי להתמודד בתקציב עם כל אותם עניינים ונושאים פופוליסטיים.

איתן כבל: אם שר האוצר, חבר הכנסת קליינר, לא בא וקובע שחוק הנגב וחוק משפחות ברוכות ילדים אין מקומם בתקציב בשנה הקרובה, אני לא מוכן לתמוך בחוק התקציב הנוכחי.

מיכאל קליינר: אתה צודק.

מיכאל קליינר: אתה יודע מה?

מיכאל קליינר: אתה צודק, אתה צודק.

איתן כבל: בשביל זה יש ממשלה רחבה, בשביל זה יש ממשלת אחדות.

איתן כבל: לא רק לענייני ביטחון.

איתן כבל: בשביל זה יש ממשלה, לענייני החברה והכלכלה, וזה לא פחות חשוב.

איתן כבל: איך אני יכול לבוא ולתמוך?

איתן כבל: אני חבר בממשלה קואליציונית ואני אפילו לא רוצה להיכנס לכל אותם נושאים.

מיכאל קליינר: אני כאיש אופוזיציה אומר: אתה צודק.

מיכאל קליינר: נגיד לאוצר: נתמוך בך, אבל נבטל את החוקים – – –

איתן כבל: אני אומר לך, ואני מתחייב כאן מעל הבמה.

איתן כבל: מכיוון שהקריאה הראשונה מאפשרת לאוצר לקראת הקריאה השנייה והשלישית לנסות ולהתמודד עם נושאים ובעיות שעולים במהלך הקריאה הראשונה, מחר אני אצביע בעד, אבל אני מתחייב, שאם אותם חוקים פופוליסטיים לא יוצאו מהתקציב – ואני אומר את זה כאן – בקריאה השנייה והשלישית לא אתמוך בחוק, גם אם אני אשלם מחיר; או שאנחנו, החברים בכנסת הזאת, פועלים על-פי צו המצפון שלנו, או שאנחנו מוכרים מלים.

איתן כבל: אינני רוצה להתייחס גם לנושא חוק ההסדרים.

איתן כבל: אני אומר לך, יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת בוים, שאני לא מבין למה לא הכניסו לחוק בהזדמנות הזאת את החוק שהעלה חבר הכנסת ליצמן השבוע.

איתן כבל: בהזדמנות הזאת בואו נבטל את הכנסת, נבטל את העבודה הפרלמנטרית, נתכנס פעם או פעמיים בשנה ונכניס הכול במסגרת חוק ההסדרים.

איתן כבל: למה להטריד אותנו, חברי הכנסת, בזוטות?

איתן כבל: האוצר מעלה נקודות שהן בנפשנו, שהשולחים שלנו מצפים להתמודד אתן.

איתן כבל: יושבים כאן אנשים רציניים, אבל לכמה מהם יש היכולת לבדוק ולבחון את התקציב לעומקו?

איתן כבל: איך לא נעמיד את עצמנו, חברי הכנסת, באור כל כך מגוחך, שהציבור יתייחס אלינו בדיוק כמו הדיונים שאנחנו מנהלים סביב התקציב?

איתן כבל: כל אחד מאתנו קם, אומר את האמירה האישית שלו והשיירה עוברת, וזה נוגע לכל מפלגה שנמצאת בשלטון.

איתן כבל: חוק ההסדרים צריך לרדת מסדר-היום, ואני חושב שהגיעה העת לכולנו כחברי כנסת, אופוזיציה וקואליציה, להניף את הדגל ולבטל את החוק הזה.

איתן כבל: הרי מה לחוקי התכנון והבנייה ולחוק ההסדרים?

איתן כבל: יש עוד רשימה ארוכה של דברים שהאוצר איננו רוצה שנתמודד אתם.

איתן כבל: מעבר לכך, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך שאני כבר לא מדבר על העובדה שהפרמטרים שעל-פיהם נקבע חוק התקציב אינם תואמים.

איתן כבל: זה כאילו שתי מדינות.

איתן כבל: 100 מטר ממשרד האוצר נמצא בניין בנק ישראל, ובנק ישראל מגיש דוח והתייחסות כלכלית שונים לחלוטין, כאילו מדובר במדינה אחרת.

איתן כבל: מי צודק?

איתן כבל: למי יש הכלים לקבוע מי צודק?

איתן כבל: האם דוד קליין צודק בתחזיות שלו, או אולי שר האוצר צודק?

איתן כבל: האם נקבע את זה לפי הגובה של כל אחד מהם?

איתן כבל: על-פי הנחמדות?

איתן כבל: על-פי היכולת להופיע בתקשורת?

איתן כבל: מה היא האמת?

איתן כבל: אנחנו צריכים לבוא מחר ולהצביע בקריאה ראשונה על דברים שאנחנו לא בטוחים בהם.

איתן כבל: אני אומר לכם, חברי חברי הכנסת, זה פשוט מעמיד אותנו מול הציבור באור מאוד מגוחך.

איתן כבל: אני אומר לך, חבר הכנסת זאב בוים, יושב-ראש הקואליציה, שגם אני חבר בה, שאם שר האוצר לא יפעל להוצאת אותם חוקים שאני וציבור גדול מגדירים אותם כפופוליסטיים ולא נחוצים להתמודדות האמיתית עם המשבר, אסור לחוק הזה שיעבור, וגם אם הוא יעבור, הוא לא יעבור בקול שלי.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת זאב בוים, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח לעלות אחרי דבריו הנלהבים, מלאי הרגש והפאתוס של חבר הכנסת ידידי איתן כבל.

זאב בוים: אני לא מציע שאנחנו נבטל כלאחר יד את חוק ההסדרים, אף שהוא פרובלמטי, מכיוון שהוא בעצם חוק עוקף חקיקה, והביקורת המושמעת כל שנה על הדרך הזאת היא נכונה ברמה העקרונית.

זאב בוים: מה גם שנראה שמשנה לשנה הספר הזה תופח, ואם אנחנו נמשיך כך, בסוף הוא יהיה כגודל ספרי התקציב.

זאב בוים: אלא מה?

זאב בוים: מה שחסר לנו פה זו המידה הנכונה.

זאב בוים: אני מדבר דווקא אליך, חבר הכנסת כבל, כי אתה היית בשעתך בתפקיד ציבורי ממלכתי חשוב של עוזר שר הבינוי והשיכון, ומי כמוך יודע דווקא בנושא שנגעת בו ותקפת אותו – את הרעיון שמועלה דרך חוק ההסדרים כדי לקדם את הרעיון של בנייה רחבה, לעשות ועדות תכנון לפרויקטים לאומיים.

איתן כבל: סליחה שאני קוטע אותך.

איתן כבל: אני לא נגד ההצעה, אבל אני חושב שהמקום שלה הוא בוועדות, כי זה נושא יותר מדי פרובלמטי ויש כאן השלכות מאוד גדולות.

איתן כבל: הכוונה רצויה, המעשה לא רצוי.

זאב בוים: על כך אני אומר שזה בדיוק עניין המידה.

זאב בוים: קודם כול נסכים וגם נברך את הממשלה ואת שר האוצר, שבעת הזאת, במיוחד על רקע משבר מתמשך בתחום הנדל"ן, כאשר ענף הבנייה קורס ויש עוד תהליכים כלכליים שחלק גדול מהם לא בשליטתנו, אלא מדובר בהשפעות של תהליכים עולמיים, החל מהטרור העולמי והשפעתו על ענף התיירות דרך צניחת מניות הנאסד"ק והמשבר העולמי בהיי-טק, והרי המשק שלנו, שהוא אומנם משק קטן, הוא חלק מהתהליך של הגלובליזציה והקשר בין המשקים – הייתי אומר, שדווקא היוזמה של הממשלה בעניין פיתוח פרויקטים לאומיים במהירות, מצריכה דרך יוצאת דופן.

זאב בוים: היא נוסתה בעבר במצבים כאלה של צורך מיידי, כמו בגלי העלייה הגדולים של ראשית שנות ה-90, שכולנו ראינו.

זאב בוים: גם אם היה קיצור דרך כזה בתהליכים, הוא הביא ברכה גדולה מצד אחד, ונדמה לי שהוא גרם פחות נזקים ממה שמנסים לתאר.

זאב בוים: אני לא חושב שנעשו טעויות גדולות במובנים לאומיים בתהליכים המקוצרים האלה.

זאב בוים: אומנם בהתחלה דיברו על אתרי הקרוונים, אבל אני יכול להגיד מהניסיון שלי אז כראש עיר, שעומד מול משרד הבינוי והשיכון המבצע, גם אצל אריאל שרון ואחר כך אצל השר בן-אליעזר, שהיכולת להעניק קורת גג למאסות גדולות של עולים חדשים בוצעה בקיצור דרך באמצעות הוול"ל, ובכל זאת ברמה גבוהה, הייתי אומר, של פיתוח, של דאגה לתשתיות ושל תשומת לב לצדדים שונים של איכות הסביבה ואיכות החיים.

זאב בוים: מצד שני, כמובן, התהליכים הרגילים גורמים לכך – וכבר עלו לכאן חברי כנסת שהציגו באמת את הפרובלמטיקה ההפוכה – שאנחנו הגענו למצב שבתהליכים הרגילים בוועדות התכנון קשה מאוד להרים פרויקטים לאומיים.

זאב בוים: בואו נבחן את עצמנו ונראה איזה פרויקטים לאומיים גדולים בהשוואה לשנים הראשונות של המדינה וכו', מול השנים האחרונות, אנחנו השכלנו להרים.

זאב בוים: יש בעיה בתהליכים מסורבלים מאוד בתוך הביורוקרטיה הממשלתית, בין משרד למשרד, זו בעיה אחת.

זאב בוים: יש בעיה של התפתחות של הגופים הירוקים, שאין לי ספק שהכוונות שלהם טובות, אבל במובנים לא מבוטלים הפעולות שלהם יוצרות מצב שעם כוונות טובות בסופו של דבר המעשים לא כל כך רצויים, או לפחות לא התוצאות, כי בתוצאות אנחנו רואים שפרויקטים נתקעים ונתקעים במשך שנים, וחלקם מאוד חיוניים.

זאב בוים: כיוון שאנחנו במשבר והרצון הוא להוציא ממצב של משבר למצב של תחילת צמיחה ענף כמו ענף הבנייה, ענף הנדל"ן, אני חושב שצריך לקחת ברצינות את הרעיון הזה, ולא בעיניים עצומות או בדרך אוטומטית להתנגד לקיצור דרך.

זאב בוים: לא תמיד ולא בהכרח קיצור הדרך הוא משהו שבאופן אוטומטי פוגע באיכות חיים או באיכות הסביבה.

זאב בוים: אני רוצה לומר לחברי הכנסת – ולחבר הכנסת כבל על הערה נוספת שלו, להתייחס אליה.

זאב בוים: הוא הזכיר את יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת ליצמן, ויושב פה חבר הכנסת הרב הלפרט.

זאב בוים: אני אגיד לך את האמת.

זאב בוים: אנחנו מכירים את הכללים, או את הנוהג או את המסורת הזאת שבה בדיוק בעת הזאת, בחודשיים הבאים עלינו לטובה הריטואל הזה חוזר קצת פחות בתקופת הקריאה הראשונה ויותר ויותר ככל שמתקדמים ההכנה והבישול לקראת אישור התקציב בקריאה שנייה ושלישית, שיבואו עלינו לטובה בסוף חודש דצמבר.

זאב בוים: יש כאלה שקוראים לתהליך הזה סחיטה, והדברים האלה ידועים.

זאב בוים: לי היתה תקווה שנוכל לשנות את המהלך הריטואלי הזה, הקבוע, בכך שתהיה ממשלת אחדות לאומית, ששני עמודי התווך שלה הם מפלגת העבודה והליכוד.

זאב בוים: לא שהמפלגות החרדיות, לדוגמה, לא תהיינה פרטנריות.

זאב בוים: הן תהיינה פרטנריות, אבל לא בעמדת מיקוח, לא כלשון מאזניים.

זאב בוים: למרבה דאבון הלב אני מציע לכם, חברי ממפלגת העבודה, אנא תבדקו את עצמכם.

זאב בוים: יש פה בעיה עד כמה במסגרת הזאת של שיתוף הפעולה אנחנו באמת מסוגלים – אבל זה צריך להיות בכל התחומים – לקבל החלטה כזאת ולהגיד: אנחנו נוכל גם לעמוד מול לחצים של דרישות, חלקן אולי צודקות, חלקן פחות צודקות, אבל יש לנו מצב מיוחד, כמו שאתה אומר, שלא צריך להיכנע לדרישות האלה.

זאב בוים: הנה, הרב הלפרט הוא זה שהציע את חוק משפחות ברוכות ילדים.

אופיר פינס-פז: הוא ויתר עכשיו.

זאב בוים: רגע.

זאב בוים: הוא לא מוותר על זה.

זאב בוים: אופיר פינס מבקש לוותר על זה.

זאב בוים: מה שאני רוצה לומר הוא, שאין מידה גבוהה של אמון ושיתוף פעולה בכל התחומים, כזה שיאפשר עמידה בלחץ כזה.

זאב בוים: זאת אומרת, שלמרות המתמטיקה הפוליטית, בפרקטיקה הפוליטית אי-אפשר להגיע למצב שהם לא יהיו לשון מאזניים, וזו בעיה שרובצת לפתחך ולפתחי באותה מידה.

זאב בוים: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת גנדי ריגר.

מיקי לוי: אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תקציב המדינה לשנת 2002 כולל גזירות שאין הציבור יכול לעמוד בהן.

שמואל הלפרט: זהו תקציב אנטי-חברתי, הפוגע קשות בחינוך ובתחום החברתי.

שמואל הלפרט: הקיצוץ בתקציב החינוך יצמצם את שעות הלימוד, יפגע בפעולות, בחינוך הטכנולוגי ובהרבה תחומים, וזאת אף שכולנו יודעים שהחינוך הוא ההשקעה הטובה ביותר, וכל זאת אחרי ההבטחות הרבות של ראש הממשלה ושר האוצר שתהיה תוספת בחינוך.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, אני חייב להזהיר, כי משמעות התקציב הנוכחי היא הורדת עשרות אלפי משפחות ומאות אלפי ילדים אל מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: הדוח האחרון שהתפרסם על העוני בישראל הצביע על 510,000 ילדים החיים מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: כלומר, כל ילד שלישי במדינת ישראל חי בעוני וכל ילד שני במשפחה ברוכת ילדים חי מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: אני מתפלא איך חברי כנסת, נבחרי ציבור, יכולים להשלים עם מצב שבו יותר מחצי מיליון ילדים חיים בעוני וגדלים בתסכול קשה, ומתחרים ביניהם על ביטול החוק החשוב הזה.

שמואל הלפרט: אחרי מאמצים רבים הצלחנו לחוקק את חוק משפחות ברוכות ילדים, שאושר כדת וכדין בכנסת.

שמואל הלפרט: על החוק חתמו 72 חברי כנסת, בהם ראש הממשלה ושר האוצר, ומר שרון התחייב שלא יהיה שום שינוי בחוק – –

אברהם פורז: הוא היה אז באופוזיציה.

שמואל הלפרט: – – ואם יהיה, הרי שהוא יהיה בכיוון חיובי.

שמואל הלפרט: כולם הבינו שמדובר בחוק שהביא אור ורווחה לרבבות בתים ומשפחות בישראל, חוק שחילץ מאות אלפי ילדים מעוני.

שמואל הלפרט: לצערנו הרב, החליטו שר האוצר ואגף התקציבים לבטל את החוק ולפגוע פגיעה קשה בכבשת הרש, באוכלוסייה הענייה ביותר, החלטה שמשמעותה החזרת מאות אלפי ילדים לעוני ולתסכול.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אומנם המצב הכלכלי והביטחוני חמור וקשה, אולם למרות זאת אי-אפשר להתעלם מהעובדה הבולטת, שהממשלה לא נגעה ולא פגעה כהוא זה בחוק הקולנוע, למשל, שהתקבל רק השנה, ויש בו תוספת של 60 מיליון ש"ח, וכן לא פגעו בתקציבים לתיאטרונים, לבתי-אופרה ועוד בשורה ארוכה של חוקים לא חיוניים.

שמואל הלפרט: בכל אלה אסור לפגוע.

שמואל הלפרט: רק בחצי מיליון ילדים עניים, בהם החליטו שר האוצר ואנשי משרדו לפגוע.

איתן כבל: הרב הלפרט, זה גרושים.

שמואל הלפרט: אני מבקש לא להפריע לי.

שמואל הלפרט: ואני שואל, האם זה היעד שכלפיו יש להפנות את כל המחסור בתקציב?

שמואל הלפרט: האם רק מהם תבוא הישועה לאוצר?

שמואל הלפרט: אדוני שר האוצר שאיננו כאן, חברי הכנסת, ילדי ישראל אינם אויבי המדינה, אפילו אם יש בהם ילדים חרדים.

אברהם פורז: ואלה שיש להם רק ארבעה ילדים הם אויבי המדינה?

שמואל הלפרט: שר האוצר לשעבר, אברהם שוחט, אמר בפירוש שהוא מתנגד בתוקף לחוק.

מיקי לוי: חברי הכנסת, מה קורה?

מיקי לוי: בקושי יש כאן שלושה חברי כנסת.

מיקי לוי: אפשר להעיר הערה אבל אי-אפשר – – –

איתן כבל: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כבל, עם כל הכבוד, תודה רבה לך.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת פורז, תאמין לי שאני מסכים שלכל ילד, החל מהילד הראשון ייתנו 500 שקל.

אברהם פורז: אז למה הצבעתם נגד החוק שלי?

שמואל הלפרט: אני אסביר לך מדוע.

שמואל הלפרט: כי משפחה של שבעה או שמונה ילדים, יש לה גם ילד ראשון, שני ושלישי.

שמואל הלפרט: אתה תסכים אתי שאני לא אתנגד לזה.

שמואל הלפרט: שר האוצר לשעבר אברהם שוחט אמר בפירוש שהוא מתנגד בתוקף לחוק, כי החוק ייטיב בעיקר, הוא אמר, עם האוכלוסייה החרדית והערבית.

שמואל הלפרט: כלומר, ילד שנולד במשפחה חרדית, מותר להרעיב אותו או שצריך לעשות לו טרנספר.

שמואל הלפרט: אני פונה אליכם, חברי הכנסת, למצפונכם: אל תיתנו יד להחלטה שרירותית, שפירושה המעשי הוא שלילת כוס חלב ומצרכי מזון בסיסיים מחצי מיליון ילדים במדינה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, בדברי ההסבר להחלטת הממשלה בעניין ביטול חוק משפחות ברוכות ילדים נאמר, כי "מתן קצבה גבוהה יותר בעבור כל ילד נוסף, אינה מתיישבת עם העובדה שתוספת ההוצאה בפועל בגין כל ילד הולכת וקטנה עם העלייה במספר הילדים".

שמואל הלפרט: אני שואל: מי קבע את הקביעה השקרית הזאת?

שמואל הלפרט: כל בר-דעת יודע, ש"ההכנסה המוגדלת" כביכול בעקבות הגדלת תקציב קצבת הילדים אינה יכולה ואינה מכסה את העלות הכוללת של המשפחה המתרחבת וכלכלתה.

שמואל הלפרט: זאת ועוד, כאשר המשפחה גדלה, ההכנסה המשפחתית קטנה והולכת, לעתים גם בגלל הפסקת עבודה של האם, בגלל מחויבותה לביתה ולילדיה.

שמואל הלפרט: בדברי ההסבר של החלטת הממשלה יש טיעון נוסף, המצדיק כביכול את הקטנת הגמלה, שהוא אווילי, ובו נאמר כי להגדלת קצבאות הילדים יש השפעה שלילית על השתתפות ההורים בכוח העבודה.

שמואל הלפרט: ואני שואל: האם כתוצאה מהסיוע הנוסף של כמה מאות שקלים לסיוע למשפחה, ובמלים אחרות: האם בגלל אותה "השלמת הכנסה" יחדלו ההורים לעבוד?

שמואל הלפרט: לדעתי הדברים הללו ממש גובלים בהסתה נגד ציבור שלם.

שמואל הלפרט: אני חייב להזכיר לחברי הכנסת, כי מדינות רבות בעולם המערבי, נאורות ומתקדמות לא פחות מישראל, כמו בלגיה, צרפת, אירלנד, לוקסמבורג, פינלנד, גרמניה, שבדיה, יוון ועוד, הבינו שהקצבה לילד עולה עם גודל המשפחה.

שמואל הלפרט: מדוע אנשי האוצר לא מבינים זאת?

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, לסיום ברצוני להתייחס לחוק ההסדרים במשק.

שמואל הלפרט: מדובר בחוק שעוקף את כל החקיקה של הכנסת.

שמואל הלפרט: זהו חוק אנטי-דמוקרטי, המבטל במחי יד חקיקה מסודרת, שמתקבלת אחרי דיונים והצבעות שנמשכו לפעמים שנים ארוכות, ואחר כך בא חוק ההסדרים ומבטל הכול, או מאשר חוקים ללא דיונים מעמיקים, בצורה גורפת.

שמואל הלפרט: זהו נוהל פסול, שמדי שנה שרי האוצר מבטיחים לבטלו ומדי שנה שוב מביאים אותו ובמסגרתו עשרות חוקים, והפעם יש בו 59 חוקים.

שמואל הלפרט: את הנוהל הזה יש להפסיק עוד בתקציב הנוכחי.

שמואל הלפרט: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גנדי ריגר – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס בקצרה לשני החוקים המרכזיים שעולים מחר להצבעה בקריאה ראשונה.

אופיר פינס-פז: אני כבר הייתי כאן בכנסת הזאת כשחוקקו חוקי הסדרים.

אופיר פינס-פז: אני לא ראיתי חוק הסדרים כל כך מנופח, כל כך עמוס, שהקשר שלו לתקציב המדינה הוא כל כך מקרי.

אופיר פינס-פז: חוק ההסדרים שמוצע לנו, חברי הכנסת, הוא חוק פוגע, הוא חוק שמשפיל את הכנסת, הוא חוק שלפי דעתי הכנסת צריכה להתאחד ולהצביע נגדו בפעם הראשונה בהיסטוריה של חוקי ההסדרים, ואני קורא לחברי הכנסת להצביע נגד חוק ההסדרים בקריאה ראשונה.

אופיר פינס-פז: אתן לכם דוגמה מחוק שלי, שהחליטו לקבור אותו, להקפיא אותו בחוק ההסדרים.

אופיר פינס-פז: הצעת חוק שלי, שעברה פה בכנסת ברוב של 74 תומכים ואפס מתנגדים, קבעה סוף-סוף מחירים לחברות הקדישא, שגזלו ועשקו את עם ישראל בימים הכי קשים שלו, כשהוא קובר את מתיו.

אופיר פינס-פז: סוף-סוף הכנסת התאחדה וקבעה מחירים, שהחברה קדישא בפתח-תקווה תגבה כך וכך, בתל-אביב כך וכך ובירושלים כך וכך.

אופיר פינס-פז: באה ממשלת ישראל ומציעה לכנסת לבטל את החוק הזה, להקפיא את החוק הזה.

אופיר פינס-פז: יש שערורייה יותר גדולה מזאת?

אופיר פינס-פז: אני אומר לציבור בישראל שיש לו אמון בממשלה, בפקידי הממשלה: אם ממשלה מביאה חוק הסדרים שמציע להקפיא הצעת חוק כל כך חשובה לעם ישראל, שלא עולה גרוש למדינה, שרק עושה סדר ומפסיקה את האנרכיה של החברות קדישא – אם ממשלת ישראל מביאה הצעת חוק כזאת, צריך להצביע נגד הצעת החוק, והאמון שלי בממשלה הזאת ובמציעי חוק ההסדרים הזה, אני אומר כחבר הקואליציה, מעורער באופן מוחלט.

אופיר פינס-פז: ניסיתי לברר ביומיים האלה, מי הכניס את ההצעה הזאת לחוק ההסדרים.

אופיר פינס-פז: שר האוצר אומר, לא אני.

אופיר פינס-פז: ראש הממשלה אומר, לא אני.

אופיר פינס-פז: שר הדתות אומר, לא אני.

אופיר פינס-פז: מי?

אופיר פינס-פז: מי לקח אחריות להכניס את הסעיף הזה לחוק ההסדרים?

אופיר פינס-פז: בושה וחרפה, בושה וחרפה.

אופיר פינס-פז: לגבי חוק התקציב, כבר דובר ובוודאי עוד ידובר.

אופיר פינס-פז: קחו רק את משרד החינוך.

אופיר פינס-פז: שרת החינוך בוכה מרה: גזלו לי, לקחו לי, ולמי היא דואגת?

אופיר פינס-פז: לא לקחו לה, לקחו לי.

אופיר פינס-פז: לקחו מהילדים שלי, לקחו מהחינוך הממלכתי, לקחו מהחינוך הממלכתי-דתי, ולמי נתנו?

אופיר פינס-פז: לחינוך העצמאי – 37 מיליון שקל תוספת תקציב.

אופיר פינס-פז: ל"אל המעיין" – 3 מיליוני שקל תוספת תקציב.

אופיר פינס-פז: המצב של המדינה על הפנים מבחינה כלכלית, זה ידוע.

אופיר פינס-פז: צריך להעביר גם הרבה כספים לטובת הביטחון, זה ידוע.

אופיר פינס-פז: במצב כזה ראש הממשלה ושר האוצר היו צריכים לבוא לכנסת ולהגיד: אנחנו מקצצים לכולם, בלי אפליות, לכולם מקצצים כי יש צרכים ביטחוניים במדינה.

אופיר פינס-פז: אבל מה הם עושים?

אופיר פינס-פז: מקצצים לכולם חוץ מלסקטור החרדי, לצערי.

אופיר פינס-פז: זו פשוט בושה וחרפה.

אופיר פינס-פז: להעלות תקציבים במצב כזה קשה, עם אבטלה כזאת נוראה, לסקטורים החרדיים?

אופיר פינס-פז: אתם מבינים מה אתם עושים?

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, יש ממשלת אחדות לאומית.

אופיר פינס-פז: זה לא שהממשלה תלויה באחרון חברי הכנסת, זה לא שאין לה רוב.

אופיר פינס-פז: ותראו את החוצפה, ש"ס עוד מאיימת שהיא תצביע נגד תקציב המדינה.

אופיר פינס-פז: איזו בושה, איזו הטעיה של הציבור.

אופיר פינס-פז: אני אומר לציבור בבית: ש"ס לא דואגת לשום אדם במדינה חוץ מלבנים של הרב עובדיה יוסף, לאחים של אריה דרעי, לדודים של אלי ישי ולאחרון הנכדים של פנחסי.

אופיר פינס-פז: שמעתם אותי, רק להם דואגת ש"ס.

אופיר פינס-פז: מי שמצביע ש"ס הוא הפראייר הכי גדול, אלא אם כן הוא קרוב משפחה של אחד מ-17 חברי הכנסת או של כבוד הרב הגדול, הרב עובדיה יוסף.

אופיר פינס-פז: תהיו בריאים.

אופיר פינס-פז: חג שמח, עם ישראל.

אופיר פינס-פז: אני מצביע נגד.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת יהודית נאות.

מיקי לוי: אחריה – חברת הכנסת קולט אביטל.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מבינה שהנוכחות שלנו בכנסת גורמת לאיזו השפעה ומלאכתנו נעשית אפילו בידי חבר כנסת מכובד כמו חבר הכנסת אופיר פינס, כי על כך אנחנו בעצם מלינים, לפחות מאז אני נוכחת בבית הזה.

יהודית נאות: שר האוצר איננו כאן, ומאוד חבל, כי הבאתי לו ממחטה לדמעות תנין שהוא הזיל פה בנאומו.

יהודית נאות: הקשבתי קשב רב ואכן נכמרו רחמי, איזה מסכן.

יהודית נאות: אני גם מניחה שכרגע הוא איננו מאזין לדברים, כפי שהוא גם לא טרח להקשיב כשניסיתי לומר לו כמה מלים לפני כמה ימים.

יהודית נאות: לכן, רבותי חברי הכנסת, בהעדר שר, בניגוד לתקנון, ובהעדר גם סגן שר, אדבר אליכם ואל אותו ציבור שמאזין עכשיו לדברינו.

יהודית נאות: אין דבר יותר מסוכן לדמוקרטיה הפרלמנטרית מאשר שר שחושב שהוא מחוקק-העל שלנו.

יהודית נאות: כולנו, חוץ ממנו, מיותרים כאן.

יהודית נאות: אז על מה אנחנו מקבלים למעשה שכר?

יהודית נאות: מדובר בשר שחושב שהוא גם שר הפנים, גם שר הבריאות, גם שרת החינוך, גם הכול, ולא, חלילה, רק בנושאים הכלכליים והתקציביים, אלא גם בנושאים שאין להם כל קשר להשגת יעדי התקציב לשנת 2002, חוקים שבכל הכבוד הראוי אין בינם לבין יעדי חוק ההסדרים ולא כלום.

יהודית נאות: מסוכן לא פחות הוא שר שמגיש לממשלת ישראל הנוכחית שורה של הצעות, וכדי להשיג את תמיכת השרים, רבותי, בדברי ההסבר להצעותיו הוא כולל דברים שאין להם שחר ואין להם בסיס עובדתי.

יהודית נאות: אני רוצה לתת לכם דוגמה, דוגמה פשוטה מאוד מחוק שאולי גם עמיתי בתקשורת לא מתייחסים אליו, אבל הגיע הזמן שנתייחס.

יהודית נאות: איך משכנעים שרי ממשלת ישראל לתמוך בהצעות תקציב?

יהודית נאות: חלילה לא חברי הכנסת.

יהודית נאות: מדובר בחוק שחוקק ביוזמה משותפת של שלושה חברי כנסת, חבר הכנסת קליינר, חבר הכנסת נודלמן ואנוכי, והוא קרוי חוק שאילת ספרי לימוד.

יהודית נאות: בקריאתו השלישית, רבותי, הצביעו 38 חברי כנסת, לא באישון לילה.

יהודית נאות: היו פה 38 אנשים, קצת יותר מאשר יש כאן כרגע, וכולם הצביעו בעד, מכל סיעות הבית, לא היו נמנעים ולא היו מתנגדים.

יהודית נאות: אבל מחוקק-העל יודע הכול.

יהודית נאות: אני רוצה לומר לכם שבדברי ההסבר שהונחו על שולחן הממשלה יש דברי שקר וכזב, ואני אומרת את זה במלוא האחריות.

יהודית נאות: יש לי על זה תיעוד ומסמכים.

יהודית נאות: החמור ביותר הוא שהונו את הממשלה לחשוב שמדובר בחוק עם עלות תקציבית נרחבת.

יהודית נאות: זה חלק מדברי ההסבר.

יהודית נאות: רבותי, בשנה הזאת, הנוכחית, שנת 2001, האוצר העביר 3 מיליוני שקלים.

מיקי לוי: חבר הכנסת רחמים מלול, שומעים אותך עד פה.

מיקי לוי: אדוני המזכיר, אתם יכולים להיות בשקט שם?

רחמים מלול: סליחה, אדוני היושב-ראש.

רחמים מלול: אני מתנצל.

מיקי לוי: תודה רבה.

יהודית נאות: בחוק ההסדרים בשנה שעברה, ברגע האחרון, הצלחנו להוציא 3 מיליוני שקלים.

יהודית נאות: 3 מיליוני השקלים האלה, שהועברו ממש בימים האחרונים, מימנו את המפעל של שאילת ספרי לימוד ב-106 בתי-ספר.

יהודית נאות: 1,000 בתי-ספר – 30 מיליון שקל.

יהודית נאות: בחוק כתוב מפורשות: 10 מיליוני שקל לשנה.

יהודית נאות: החוק מדבר בכלל על תחילה בהתשס"ג.

יהודית נאות: זה החוק שמופיע בספר החוקים.

יהודית נאות: מה לשר האוצר הזה, שאני מקווה שבשנה הבאה לא יהיה שר אוצר, ולהשגת יעדי התקציב ב-2002 לגבי שנת הלימודים אחר כך?

יהודית נאות: זה שקר, כזב, הונאה ועזות מצח.

יהודית נאות: זה לא שייך לספר התקציב של 2002.

יהודית נאות: יותר מכך, בדברי כזב לא משיגים חוקים.

יהודית נאות: אני כועסת על כך, כי כל דברי ההסבר מעידים על כך שמי שהכין אותם פשוט לא קרא את החוק והוא מוליך שולל.

יהודית נאות: אני שואלת את שר האוצר: איך יגיעו תלמידים שאין להם היום ספרים בכיתה א', איך הם יגיעו לפתחה של האוניברסיטה שאת שעריה יתחשק לך לפתוח?

יהודית נאות: בורים ועמי-ארצות.

יהודית נאות: גם אם תבטל את הפסיכומטרי – ואני שמחה שזה לא יצליח – וגם אם תבטל את כל הבגרויות, הם לא יצליחו לרכוש השכלה, כי בבסיס, ילד ללא ספר – שמצבו היום לא מאפשר לו לקנות ספרים – לא ירכוש השכלה כבר בכיתה א'.

יהודית נאות: לכן, אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שמתרחשת כאן שערורייה.

יהודית נאות: לא יכול להיות שחוקים שאין להם קשר לתקציב, חוקים שאין להם שום דבר להשגת יעדי התקציב, יהיו בספר הזה.

יהודית נאות: כבוד השר, חברי, חבר הכנסת פריצקי אמר שיש לנו תנאי להימנעות, ואני מוסיפה על כך עוד תנאי:

יהודית נאות: אם לא תהיה כאן חקיקה ראויה וחוקים שאין להם רלוונטיות תקציבית לא יוצאו מחוק ההסדרים, זה עוד מבחן.

יהודית נאות: לכן, ההימנעות שלנו היא עדיין בסימן שאלה בנושא הזה.

יהודית נאות: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת נחמה רונן – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חברת הכנסת קולט אביטל.

מיקי לוי: אחריה – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתחיל בהערה אישית.

קולט אביטל: אני לא באה מתחום התקציבים.

קולט אביטל: כל חיי הייתי בשירות החוץ.

קולט אביטל: אבל אם החלטתי להחליף מקצוע, אם החלטתי להיכנס לחיים הפוליטיים, זה לא בגלל ענייני חוץ, אלא בגלל מחויבות חברתית.

קולט אביטל: אני נכנסתי לכנסת כחברה במפלגה שגם לה יש מחויבות חברתית, חברתית וכלכלית.

קולט אביטל: לצערי, התקציב שהונח לפנינו היום הוא תקציב אנטי-חברתי.

קולט אביטל: לכן, אעשה ככל שביכולתי כדי שתקציב כזה לא יאושר.

קולט אביטל: אני רוצה לומר דבר נוסף.

קולט אביטל: נכון הוא שבפעם הראשונה מאז אני בכנסת הונח התקציב על שולחן הכנסת בסוף חודש אוקטובר.

קולט אביטל: אני מניחה שזה עוד יותיר זמן לדיונים יותר עמוקים.

קולט אביטל: אבל ראה – הפלא ופלא, אנחנו ביום הראשון של הדיונים, ואנחנו מדברים מול אולם ריק.

קולט אביטל: מה צריך לחשוב הקהל בבית?

קולט אביטל: שהתקציב פשוט לא חשוב לנו?

קולט אביטל: היכן נמצאים השרים?

קולט אביטל: האם אין זו בושה לכנסת ישראל?

יהודית נאות: הם בוועדות.

קולט אביטל: בוועדות?

קולט אביטל: כן, יופי, נהדר.

קולט אביטל: ואיפה יש פה שר היום?

סופה לנדבר: יש עכשיו ועדות?

יהודית נאות: אין ועדות.

קולט אביטל: אין ועדות.

קולט אביטל: יפה.

קולט אביטל: בזמן שהוקצב לי אני רוצה לדבר, ובקצרה, על שני תקציבים, על תקציב החינוך, אבל גם על תקציב התרבות.

קולט אביטל: כל ממשלה בישראל בעשור האחרון אמרה שהחינוך הוא הראשון בסדרי העדיפויות הלאומיים שלה, כמובן אחרי הביטחון.

קולט אביטל: למעשה, ממשלה אחת עשתה על באמת, ממשלת רבין.

קולט אביטל: היא הספיקה לעשות.

קולט אביטל: ממשלה שנייה, ממשלתו של ברק, החלה ולא סיימה את המלאכה.

קולט אביטל: ראש הממשלה הנוכחי הקצה במערכת הבחירות שלו הרבה זמן לדיבור על החינוך.

קולט אביטל: אבל הפלא ופלא, אנחנו מסתכלים על החינוך וקשה להבין מי מדבר אמת.

קולט אביטל: אנחנו שומעים ששר האוצר מוכיח באותות ומופתים שאין קיצוץ בתקציב.

קולט אביטל: אנחנו בודקים את התקציב ומסתבר שיש קיצוץ אמיתי של 440 מיליון, ואתייחס גם לקיצוץ הזה.

קולט אביטל: אומר לנו שר האוצר, שיש תוספת אמיתית של 510 מיליון שקל.

קולט אביטל: אבל כשאתה מסתכל על 510 מיליון השקל, אתה מגלה פתאום שמדובר במה שנקרא "טייס אוטומטי", שאין לו שום קשר לא עם מדיניות, לא עם סעיפים ולא עם סדרי עדיפויות של המשרד עצמו.

קולט אביטל: מה זה טייס אוטומטי?

קולט אביטל: זו תוספת תקציבית למשכורות של המורים כפי שהובטחו להם על-ידי האוצר בהסכמי השכר.

קולט אביטל: אם אנחנו מסתכלים על סעיפים אחרים שכלולים בסעיף הזה, ב-510 מיליון, אנחנו מגלים שיש 17 מיליון עבור ילדי צד"ל ויש העברה של אותם סעיפים שהיו קיימים למעשה בתקציב 2001, ומן הבחינה הזאת הם לא תוספת.

קולט אביטל: חברי כנסת אחרים, כמו חבר הכנסת פריצקי וחברת הכנסת גוז'נסקי, דיברו על מה שאין בתקציב.

קולט אביטל: אני הסתכלתי סעיף-סעיף וגיליתי שכמעט אין סעיף בתקציב שאין בו ירידה משמעותית.

קולט אביטל: אנחנו מדברים למשל על ירידה של 10% בארגוני הורים, מדברים על קיצוץ של 10% מרשות העתיקות.

קולט אביטל: יותר חשוב מזה, אנחנו רואים שיש ירידה אמיתית בחינוך הממלכתי.

קולט אביטל: אנחנו רואים שסעיף אחד לא קוצץ – זה כבר נאמר – הסעיף החרדי.

קולט אביטל: שר האוצר אומר שהוא צבע כסף בתקציב, כפי שהוחלט על-ידי הממשלה, למגזר הערבי, הדרוזי והבדואי.

קולט אביטל: אני מסתכלת בתקציב סעיף-סעיף ואני לא מוצאת אותו לא בבתי-ספר ולא בגנים.

קולט אביטל: מה אנחנו צריכים לענות לבדואים בנגב, שאין להם כיתות ואין להם תוספת כיתות?

קולט אביטל: האם לא נמלא אחרי מסקנות ועדת-כץ?

קולט אביטל: לעומת זאת, אנחנו מתבשרים שהולכים לבנות עוד 5,000 כיתות חדשות, אבל גם אותן לא מצאתי בתקציב.

קולט אביטל: אם מגישים תקציב, אני מציעה שגם מה שניתן מהצד יהיה כלול בו.

קולט אביטל: אולי כאן יש מקום להערה נוספת.

קולט אביטל: יפה מאוד ששר האוצר החליט להעניק כספים נוספים.

קולט אביטל: בלי לנקוט עמדה בוויכוח בינו לבין שרת החינוך, העובדה שהוא הולך להעניק כספים עבור פנימיות יום במישרין לראשי ערים, זה תקדים מסוכן ואקט אנטי-דמוקרטי.

קולט אביטל: ממתי משרד האוצר מעניק במישרין?

קולט אביטל: מחר הוא יחליט להוריד כסף ממשרד הביטחון ויחליט לאילו תעשיות ביטחוניות הוא ייתן.

קולט אביטל: אני חושבת שזה מינהל בלתי תקין, וצריך להתנגד לזה.

קולט אביטל: מכיוון שאני נוגעת בסעיפי תקציב שאף אחד לא ייגע בהם – לקחתי על עצמי גם להוביל את הלובי התרבותי בכנסת – תרשה לי, אדוני, להוסיף כמה מלים על התקציב הזה.

אברהם פורז: הלובי לענייני תרבות, כי אין פה לובי תרבותי.

קולט אביטל: הלובי לענייני תרבות, אתה צודק, אני מבינה את ההבדל.

קולט אביטל: אנחנו חיים במדינה שיורים בה, אבל גם במדינה שמוסדות שהקמנו אותם ביזע ובדמעות קורסים אחד אחד.

קולט אביטל: מדובר במוסדות מפוארים כמו "מוסד ביאליק", מדובר בתיאטראות, מדובר במוזיקה, מדובר בלהקות שבאות אלינו אחת אחת עם הצרות שלה.

קולט אביטל: בימים אלה, כשאנחנו שומעים למשל ששר האוצר נפגש עם המנכ"לים של כל התיאטראות ומבטיח למשל תקציבים לשיפוץ "הבימה", ואין זכר לסעיף הזה בתקציב, אנחנו שואלים, איפה ההבטחות ומה מהן מקוים?

קולט אביטל: אם אנחנו מדברים על תקציבים, אנחנו שומעים שבתקציב הזה יש מיליונים לסעיף החלל.

קולט אביטל: אנחנו הופכים ממש מעצמה בתחום החלל, אבל אין 10 מיליוני שקל שהובטחו לספריות ציבוריות.

קולט אביטל: 1,200 ספריות ציבוריות בארץ אינן זוכות לסעיף תקציבי.

קולט אביטל: לאופרה הישראלית מקציבים 18 מיליון שקל, אבל לכל הספרות העברית, לסופרים ולמשוררים מקציבים 14 מיליון שקל.

קולט אביטל: אנחנו המדינה השנייה בעולם במספר הכותרים שיוצאים לאור, אנחנו מתורגמים ל-30 שפות זרות.

קולט אביטל: אנחנו נותנים למוסד אחד, לאופרה הישראלית, 18 מיליון שקל, אבל לכל הספרות העברית 14 מיליון שקל.

קולט אביטל: האם אין זו בושה?

קולט אביטל: האם אנחנו עם החלל האסטרונאוטי, או עם הספר?

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, על תקציב כזה אני לא אצביע.

קולט אביטל: תודה רבה.

אברהם פורז: את תצביעי בעד או שלא תצביעי?

מיקי לוי: נראה, בינתיים כל מי שעולה מצביע נגד.

אברהם פורז: עם קואליציה כזאת לא צריך אופוזיציה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

מיקי לוי: אחריו – סגן השר לביטחון הפנים, חבר הכנסת גדעון עזרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את דברי חברי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רואה שאין פה שר, אין פה סגן שר ואין פה אפילו תורן.

אברהם פורז: יש פה סגן שר, הוא נציג הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, סגן שר האוצר, סגן שר לעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה יושב פה על התקן הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רואה שלא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לנו ברוך השם 40 שרים וסגני שרים, אז תמיד תמצא מישהו שיושב בפאתי הבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל שר האוצר, או סגן שר האוצר שהם האחראים – – –

גדעון עזרא: שם יושב בחור שרושם את כל ההערות שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל הכבוד לבחור הזה ולכל בחור שנמצא, אבל אנחנו מדברים על שר ועל נציג ממשלתי.

אברהם פורז: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פורז, אתה יודע, לא מתאים לך.

אברהם פורז: יש פה אווירה יותר מדי קודרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לנשיאות היתה דעה ברורה בעניין הזה, ומובן שאני לא בא להגיד לחברי היושב-ראש לעשות משהו או לא, זה עניינו ותפקידו וזו סמכותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בנסיבות האלה ארשה לעצמי לא לדבר בדיוק על סעיפי התקציב, אדבר על דברים הרבה יותר כואבים וחמורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מגיע עכשיו מטירה שבמשולש, שבה אמור לעבור כביש חוצה-ישראל בצורה שיחצה את האדמות של כפר טירה, של טייבה ושל המשולש בצורה אכזרית ובזבזנית, בצורה שלא תשאיר לאנשים האלה לא רק שום אפשרות ליהנות מקצת המטעים שהיו להם ומקצת האדמה החקלאית שהיתה להם, אלא תחנוק ממש את היישובים וכל אפשרות להתפתח בימים הקרובים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מדבר על תוכנית של עשר שנים ו-20 שנה ולא על תמ"א 2020, אלא על השנים הקרובות, על השנים האלה.

אברהם פורז: אתה מציע שהכביש יגיע עד לטירה ושם ייעצר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא.

אברהם פורז: מה אתה מציע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מציע שקודם כול – – –

אברהם פורז: שהוא ימשיך לטייבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלת אותי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קח תשובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במצב הזה ובשלב הזה אני לא מציע לעצור את הכביש, לא ניתן לעשות את זה מבחינה נכונה והגיונית, אבל ניתן להזיז את התוואי של הכביש, ניתן לפצות את בעלי הקרקעות.

אברהם פורז: ביהודה ושומרון?

אברהם פורז: אתה מציע בשטחים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, לא.

אברהם פורז: כל הוויכוח הוא על כסף.

מיקי לוי: חבר הכנסת פורז, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

מיקי לוי: בקושי יש פה חברי כנסת, ואתה לא נותן לדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ניתן להזיז את התוואי של הכביש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עדיין הוא יעבור באדמות טירה וטייבה, ולא מזיזים את כל הגדה המערבית.

נסים זאב: מדברים פה על התקציב, לא על טירה ולא על מקום אחר.

מיקי לוי: לא ביקשתי ממך שתנהל את הישיבה.

מיקי לוי: אל תלמד אותי איך לנהל את הישיבה, חבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל הוא יעבור בצורה פחות פוגענית, פחות הורסת ופחות מבזבזת קרקעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק זאת, הרי יש החלטה של שר האוצר – וגם יש תקדים, ובעניין הזה נדמה לי שאנחנו לא צריכים להביא הוכחות – שבמקום הקרקעות שיילקחו מהתושבים ומהאזרחים הם יקבלו קרקע חלופית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פורז, ראה מה שיצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר כמעט שנה של משא-ומתן, של תחליפים ושל תחליפי תחליפים, כאשר באו נציגי החקלאים שם לחתום על החוזה קם איש המינהל ואמר: באמת התכוונתם לחתום?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם מוכנים לקבל אדמה כל כך רחוקה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא האמנתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא נחתום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואין חתימה, הוא פשוט לא האמין שהם יקבלו את ההצעה הזאת ויחתמו על קרקע חלופית בצורה שהוא עצמו הציע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נמצאים עכשיו במצב שהיום בבוקר כל הכוחות של משטרת ישראל, מג"ב ויס"מ, בתדרוך מראש נאמר להם: כסחו אותם, תכו אותם, תהרסו אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל הכוחות באמת נכנסו לאדמות האלה והכו וכיסחו עד זוב דם, לא רק אזרחים תמימים ולא רק את אנשי טייבה וטירה, אלא גם חברי כנסת, חבר הכנסת פורז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ומראש, בכוונה, תקפו אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפי שאמרו לי במסגד אל-אקצא, רק לפני חודשיים, אנחנו נלמד אותך לקח איך להתעמת ואיך לדבר על שוטרים, ואיך לבוא כשיש שוטרים, כך עשו היום עם רעי, חברי הכנסת מח'ול ואחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואני שואל: עם כזאת מדיניות, עם כזאת ממשלה, עם כזאת התנהלות – אני חושב שאני צודק שאני לא מוצא מקום לדבר על הסעיפים ושנמאס לנו להצביע על האפליה ועל חוסר ההתחשבות וחוסר המציאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו פשוט לא נמצאים בתקציב הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דיברתי על הדבר היותר-כואב, על הבשר החי, שלא רק שלא מקציבים לנו, אלא גם את חלקת הרש שיש לנו ויש לתושבים אומללים וחלשים, לוקחים ללא שום זכות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסכם את הדברים בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום, חברי המאזינים, הנושא שאנו דנים בו הוא תקציב המדינה לשנת 2001, ואנצל הזדמנות זו לדבר על משהו שיש לפרסמו ברבים והנוגע למגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני זמן קצר באתי מטירה, שם הכתה היום משטרת ישראל, על כל יחידותיה המיוחדות ומשמר הגבול וכיוצא בכך, את התושבים, ואפילו את חברי הכנסת הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בלי שום סיבה חוץ מזו שאמרו למשטרה המכובדת ולעובדים בסלילת כביש חוצה-ישראל, כי לא ייתנו לסלול כביש שישים קץ לכל אפשרות של ניצול אדמות טירה וטייבה החקלאיות והתעשייתיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התושבים הביעו מחאתם בדרכי שלום, ללא שימוש באלימות כלל, והם היו קורבנות לאלימות של אלות השוטרים, של יחידות הפרשים ושל היחידות המיוחדות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תמה אני, אם זו המציאות, ואם זו דרך ההתייחסות של הממשלה, כיצד נמצא מקום לדבר על הנושא שעליו דיברנו פעמים רבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למגזר הערבי אין נתח כלשהו בתקציבי המדינה, והתושבים החלשים הם הראשונים להיפגע מהקיצוצים והשינויים בתקציבי המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התושבים הערבים נפגעים לפני השכבות החלשות האחרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממשלה שכזו אינה ראויה לאמון, ותקציב זה, שבעזרת האל נמצא הזדמנות אחרת לדון בו בפרוטרוט, אין לתת בו אמון כלל, וכפי שהוא, יש להחזירו אל שר האוצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לכולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

מיקי לוי: שוכראן.

מיקי לוי: סגן השר, חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – חבר הכנסת אברהם פורז.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אתה מכריח אותי לדבר לא על התקציב.

גדעון עזרא: בשתי מלים – לא יהיה בעל אדמות אחד בכפרים טירה וטייבה, וכך גם בהמשך, כפי שהיה בעבר בכפר-ברא, בכפר-קאסם ובג'לג'וליה, שלא יקבל פיצוי של אדמה, בניגוד למה שהיה בעבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדרבה, שיהיה מה שהיה שם.

גדעון עזרא: אני אומר לך, שהעובדה שהיום נפצעו 14 שוטרים ושישה מפגינים, ושהשיטה כאן היא התנגדות אלימה לזרועות החוק, היא תופעה מאוד מאוד לא ברורה, ועוד ידובר על – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

גדעון עזרא: ועוד ידובר על חלקם של חברי הכנסת, שמהרגע שהם הגיעו לשטח, חלה החמרה באלימות בין שני הצדדים.

גדעון עזרא: אני מבקש לגעת בתקציב ולומר גם לאזרחים הערבים של מדינת ישראל, אבל לא רק להם, גם לחרדים בירושלים.

גדעון עזרא: היום יש משימות כבדות מאוד בתחום הביטחון, וגם ערביי ישראל וגם החרדים בירושלים יכולים לסייע בביטחון העיר.

גדעון עזרא: במקום שנביא מאות שוטרים למרחב התפר, במקום שנביא מאות שוטרים לירושלים בכל פעם, האוכלוסיות הללו יכולות לסייע בביטחון הפנים של מדינת ישראל.

גדעון עזרא: לא צריך לירות, צריך פשוט לזהות גורם חשוד – אחר כך חלקכם מגנים את הפיגוע, אז לפני שמגנים את הפיגוע כדאי לתפוס את האנשים שרוצים לעשות את הפיגוע בשטחנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

גדעון עזרא: אני לא בטוח שאתה מסכים עם זה, אבל אני אומר לך, שאפשר לחסוך הרבה מאוד כסף אם החרדים בירושלים יתאמנו להיות גורם – יצאו בבוקר מהבית ויחזרו בערב הביתה – – –

אברהם פורז: הם לא יכולים – תורתם אומנותם.

גדעון עזרא: הם ימשיכו ללמוד בישיבות וכל אחד מהם ייתן יום או יומיים בשבוע – – –

אברהם פורז: בגלל זה הם לא יכולים לשרת בצבא.

גדעון עזרא: אני אומר לך, שרק יום או יומיים בשבוע והם ימשיכו ללמוד בישיבה.

גדעון עזרא: הם יחסכו הרבה כסף למדינה.

גדעון עזרא: אני אומר לך, שבמקום לשים היום את השוטרים בכביש חוצה-ישראל, הייתם מקבלים תקציב לחמישה בתי-ספר – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שייתנו להם קרקעות וסיימנו.

גדעון עזרא: אבל אתם רוצים גם את הכסף וגם לטרטר את המשטרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת דהאמשה, אתה רוצה באופן קבוע?

גדעון עזרא: בנושא המובטלים – הגיע הזמן שנקצה עבודה לכל מובטל לפי יכולתו.

גדעון עזרא: המובטל הזה יעבוד במקום שמתאים לו.

גדעון עזרא: אני לא מדבר על אדם שלא מתאים לתפקיד.

גדעון עזרא: ואם למשל חסרה לנו אבטחה בבתי-הספר, לרבות בבתי-הספר הערביים, ניקח את המובטלים שמקבלים דמי אבטלה, והם יעבדו בבתי-הספר הללו ולא נצטרך לשלם משכורת כפולה.

גדעון עזרא: מי שלא ירצה לעבוד, והוא מסוגל לעבוד, הוא לא יקבל דמי אבטלה מהמדינה.

גדעון עזרא: ועוד משימות כאלה.

גדעון עזרא: שר האוצר דיבר, ואני בהחלט מצדיק אותו, על הצורך בחיסול הביורוקרטיה.

גדעון עזרא: עוד לא הרגשתי נקודה או מקום מסוים שבהם הביורוקרטיה עומדת להתחסל.

גדעון עזרא: יתר על כן, לדעתי, כאשר אין תקציב, צריך להתייעל בכל המשרדים.

גדעון עזרא: נדמה לי שהרבה מאוד משרדים עושים הרבה מאוד דברים שלא מביאים תועלת.

גדעון עזרא: אני יכול להביא דוגמה מהמשרד לביטחון פנים.

גדעון עזרא: אם אתה הולך לחקירה ואתה יודע שאינך יכול להצליח בחקירה הזאת, אל תתחיל אותה.

גדעון עזרא: תלך לחקירה שאתה כן יכול להגיע לתוצאות.

גדעון עזרא: תלך על אותם ענפים שמביאים תועלת.

גדעון עזרא: למשל המחלקה לזיהוי פלילי במשטרה – אם זוהי מחלקה שמביאה תועלת, תשקיע שם.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת, מצד אחד יש החלטה שלא להביא חוקים שאין להם מקורות תקציב, אבל מצד שני מחוקקים חוקים שלא זקוקים למקורות תקציב, אבל באופן אוטומטי, ברגע שהם נחקקים, עול נוסף מוטל על המשטרה.

גדעון עזרא: חוק הלבנת הון, חוק הקניין הרוחני, החמרת הענישה באלימות במשפחה וכיוצא בזה, כל אחד מהחוקים הללו מטיל עול נוסף על המשטרה.

גדעון עזרא: אומרים שזה לא עולה כסף, אבל למשטרה זה עולה כסף.

גדעון עזרא: לגבי משטרת ישראל אני יכול לומר לכם, שהגדילו את תקציבה, אבל אין שום פרופורציה בין זה לבין הצרכים של המשטרה.

גדעון עזרא: אני יכול להתחיל לדבר על המשכורות של השוטרים המבצעיים שאינם קצינים ולא הגיעו לדרגת רב-פקד.

גדעון עזרא: כל אחד ואחד מהם מקבל משכורת שהיא קרובה לשכר המינימום.

גדעון עזרא: השוטרים הללו, רבותי, חלקם לא יכולים להתקיים על המשכורת ועושים עבודות נוספות בלילה.

גדעון עזרא: כדאי שהשוטרים שלנו, שחלקם הגדול עושים עבודה נפלאה היום, יקבלו פיצוי.

גדעון עזרא: זאת בלי לדבר על ציוד מיושן במשטרה.

גדעון עזרא: ממש לא האמנתי, והייתי עובד מדינה, לראות באיזה רכב נוסעים במשטרה, איזה ציוד יש למשטרה.

גדעון עזרא: משטרה מודרנית צריכה חומר הרבה יותר טוב.

גדעון עזרא: נושא אחרון הוא נושא הדרוזים.

גדעון עזרא: הדרוזים הם אחינו, הדרוזים משרתים אתנו, הדרוזים עושים כל מה שאנחנו עושים.

גדעון עזרא: בסוף, כאשר הם חוזרים הביתה, התנאים שיש לילדים שלהם בבתי-הספר אינם דומים לתנאים שיש לילדינו.

גדעון עזרא: בנושא הזה יושבים ראשי הרשויות הדרוזיות, ואנחנו מחויבים לתת להם תשובה.

גדעון עזרא: אני קורא לשר האוצר לדבר אתם, ולדבר אתם בהקדם.

גדעון עזרא: אני קורא לראש הממשלה לדבר אתם ולתקן את הדברים המעוותים.

גדעון עזרא: הם זכאים לכך.

גדעון עזרא: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אברהם פורז, אחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נוסף על חוק התקציב, מוגשת לכנסת חוברת די עבה המכונה הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002).

אברהם פורז: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שכבר הכותרת היא כותרת מטעה, שכן החוברת הזאת מכילה חוקים מספר שאין להם שום קשר עם השגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002, אלא יש בחוברת הזאת ובסדרת החוקים הכלולים בה רק דבר אחד – ניסיון לגרום לכך שלכנסת לא יהיה זמן, שוועדת הכספים תאשר את הצעת הממשלה כפי שהיא, ובסופו של דבר מה שהממשלה רוצה יעבור לצד השני.

אברהם פורז: אני לא מדבר על זה שחלק גדול משרי הממשלה אינם שלמים עם חלק מהחוקים, אני לא מדבר על זה שנכנסו פה לתחומים שהם גובלים זה בזה.

אברהם פורז: אני מדבר פה פשוט על דברים שהם בבחינת אבסורד.

אברהם פורז: אנחנו חזרנו מפגרה, אדוני היושב-ראש, לפני למעלה מחודש, והנה רק היום, אנחנו היום בסוף אוקטובר – האם מצפים באמת שוועדת הכספים של הכנסת, ויהיו אנשיה מוכשרים ככל שיהיו, תהיה מסוגלת באמת, במשך תקופה של 60 יום, לטפל באופן רציני בעשרות חוקים, לתקן את הדברים באופן רציני בעשרות חוקים?

אברהם פורז: הרי זו פארסה, ומי שנותנים בסופו של דבר את ידם לפארסה הזאת אלה הם אנחנו עצמנו בזה שאנחנו מוכנים שדברים כאלה יקרו.

אברהם פורז: אני אינני יכול להתרעם אם מדובר בנושאים תקציביים בולטים או בנושאים שיש להם השלכה על תקציב המדינה, אבל אני יכול לתת דוגמאות מספר של נושאים ששייכים לוועדת הכלכלה, וועדת הכלכלה, לדעתי, בתקופה שאני היושב-ראש שלה, הוכיחה שאנחנו לא פחות יעילים, אולי יותר יעילים מוועדות אחרות של הכנסת.

אברהם פורז: האם על מנת להסדיר את העניין של סוכני נסיעות, שעד עכשיו היה רישוי של משרדי נסיעות, ומוצע הסדר אלטרנטיבי של מתן בטוחות, האם ההסדר הזה צריך להיות בחוק ההסדרים?

אברהם פורז: האם כדי להכפיל את הקנס שנותנים למי ש"מתפלח" לרכבת – זה צריך להיות בחוק ההסדרים?

אברהם פורז: ואני פה נותן דוגמה.

אברהם פורז: האם כל הסיפור של הוול"לים הידועים לשמצה וכל התיקונים מרחיקי הלכת לחוק התכנון והבנייה, ובעצם מדובר בחוק תכנון ובנייה חדש שמטרתו לעקוף את הליכי התכנון, לקבוע באופן פיקטיבי שכביכול אין יחידות דיור, זה יעד לאומי, האם זה עניין לחוק הסדרים?

אברהם פורז: זה אפשר לעשות בתוך 60 ימים?

אברהם פורז: גם אם ועדת הכספים היתה מפנה את כל זמנה ולא עוסקת בשום דבר אחר – תיקונים כאלה אי-אפשר לעשות בתקופה כזאת.

אברהם פורז: אני טיפלתי, אדוני היושב-ראש, לפני כשש שנים בתיקון הידוע כתיקון 43 לחוק התכנון והבנייה.

אברהם פורז: היה מדובר בתיקון רחב היקף לחוק, ביוזמה ממשלתית, שבא להחליף את שיטת הוול"לים, ואני שימשתי יושב-ראש ועדת משנה של ועדת הפנים שטיפלה בעניין הזה.

אברהם פורז: קיימנו עשרות ישיבות, שמענו עשרות אנשים, התעמקנו בכל סעיף וסעיף, ובסופו של דבר הוצאנו מתחת ידינו, לדעתי, מלאכה טובה.

אברהם פורז: אלא מה?

אברהם פורז: עדיין יש השהיה בהליכי התכנון.

אברהם פורז: למה זה קורה?

אברהם פורז: לדוגמה, אדוני היושב-ראש, אנחנו אפשרנו, בתיקון 43 של הממשלה, לגבות אגרות עבור הכנת תוכניות בניין ערים.

אברהם פורז: חשבנו שכאשר יזם מכין תוכנית בניין ערים רחבת היקף והוא מביא אותה למשרד הפנים, לוועדה המחוזית, אין סיבה שהשירות שהמדינה הזאת נותנת לו יהיה בחינם.

אברהם פורז: עד היום אין אגרות, לא הפעילו את זה, לא קבעו את הסכום.

אברהם פורז: אחר כך, כשבאים אנשי משרד הפנים ואומרים: אין לנו כוח-אדם, אין לנו מהנדסים, אין לנו טכנאים, אין מי שיבדוק את התוכניות לכן יש עיכובים, באים אנשי האוצר ואומרים: בואו נתחכמה, נעשה לכם איזה חוק חדש.

אברהם פורז: החוק הזה גם גרוע בהרבה מהוול"לים, משום שבוול"לים היה שיתוף של השלטון המקומי.

אברהם פורז: האם מישהו מעלה על הדעת – אתה היית ראש עירייה, האם אתה מעלה על דעתך שאפשר לבנות בעיר כשהרשות המקומית לא מעורבת בכלל והיא מתנגדת למה שקורה?

אברהם פורז: זה באמת יעבוד?

מיקי לוי: אני חושב שהנזקים שהמדינה שילמה עבור הבנייה באמצעות ול"לים הם נזקים שעד היום השלטון המקומי משלם אותם.

אברהם פורז: נכון, אבל עכשיו זה יהיה עוד יותר גרוע.

אברהם פורז: בוול"לים לפחות היתה נציגות של השלטון המקומי, אומנם בדעת מיעוט.

אברהם פורז: עכשיו הם בכלל OUT.

אברהם פורז: היועץ המשפטי לממשלה, שאני פניתי אליו, כתב לי: אתה צודק.

אברהם פורז: אני כתבתי לשר האוצר שדבר כזה לא עושים במסגרת חוק הסדרים, אבל הוא לא רצה לשמוע את העמדה נגד עמדתי.

אברהם פורז: אז האם זה דבר רציני?

אברהם פורז: אני יכול לתת עוד דוגמאות.

אברהם פורז: אנחנו סיימנו לא מזמן תיקון מרחיק לכת בנושא התקשורת, חוק הבזק, תיקון של למעלה מ-100 סעיפים.

אברהם פורז: אחרי שישה חודשי עבודה מאומצת, ישיבות שנמשכו לפעמים עד 01:00, לא יבש הדיו וכבר רוצים לתקן.

אברהם פורז: אז נכון, אמר לי שר התקשורת ואמרו לי גם שרים אחרים, שנושאים ששייכים לוועדת הכלכלה הם ינסו להעביר אליה, אבל האם אנחנו יכולים לעמוד בסד הזמן, שזה חייב להיגמר – –

מיקי לוי: תודה.

אברהם פורז: – – עד 31 בדצמבר?

אברהם פורז: לא נוכל לעמוד בזה.

אברהם פורז: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שאם בוועדת הכנסת חברי הכנסת לא יתעשתו ולא יעבירו את הנושאים כמעט כל אחד לוועדה הנוגעת בדבר, ולא יאפשרו דיון רציני, אז אנחנו לא רציניים; אנחנו לא רציניים.

אברהם פורז: ודבר אחרון שאני רוצה לומר לסיום.

אברהם פורז: הייתי פה באולם ושמעתי כבר כמה חברי כנסת ממפלגות קואליציה – – –

נסים זאב: – – –

אברהם פורז: סליחה?

נסים זאב: אני רוצה להבין.

נסים זאב: אפשר להשאיר את המסגרת – – – ארבעה חודשים, כפי ששר האוצר מציע, ורק את – – – של הרשות המקומית שתהיה יותר בתחום התכנון – – –

אברהם פורז: אני מצוי קצת בתחום הזה, ואני אומר וחוזר ואומר, שהעיכובים בנושאי תכנון ובנייה אינם עקב חוק לקוי אלא עקב הפעלה בלתי אפשרית, ושר הפנים אלי ישי, אני רוצה לומר לך, התנגד לכל הרעיון הזה שהוכנס, אבל אמרו לי שבסופו של דבר הוא נכנע כנגד משהו אחר שעשו לו באיזה מקום אחר.

אברהם פורז: צריך לתת כלים למערכת כדי לבצע את החוק.

אברהם פורז: מי שחושב שבסופו של דבר על-ידי חקיקה הוא ייצור את המעקפים האלה, לדעתי הוא טועה.

אברהם פורז: או שבסופו של דבר זה יהיה אסון תכנוני או שזה לא יעבוד, ושני הדברים גרועים באותה מידה.

אברהם פורז: עכשיו אני רוצה לומר לגבי הצהרות שונות שהושמעו כאן; שמעתי למשל את אופיר פז-פינס, שדיבר פה כמה דקות לפני, שהמטיר אש וגופרית על החרדים – –

מיקי לוי: תודה.

אברהם פורז: – – ואני שפשפתי – עוד חצי דקה – את עיני לראות האם זה אותו אופיר פינס-פז שעד לפני שנה היה מרכז הקואליציה בממשלת ברק, ששיתפה כל כך יפה פעולה עם ש"ס ועם יהדות התורה.

אברהם פורז: הסתכלתי והסתכלתי, חשבתי, אני אלך לרופא עיניים, אולי בכל זאת משהו השתנה אצלי במספר, אני לא רואה טוב, אולי זה בכל זאת אדם אחר?

אברהם פורז: לא, הסתבר שזה אותו איש, אבל כשאתה משנה מקום אתה כנראה גם משנה את העמדות.

אברהם פורז: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חבר הכנסת איוב קרא.

מוחמד ברכה: מי אחריה?

מיקי לוי: חבר הכנסת איוב קרא.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני חושבת שאני לא אחדש שום דבר אם אגיד שהתקציב הנוכחי הוא תקציב אנטי-חברתי, ואני חושבת שבעצם היום, כאשר שר האוצר דיבר כאן על הגדלת תקציב הביטחון, עם כל הכבוד – אנחנו מזניחים את הבעיות הכי חשובות שעומדות מולנו.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים לזכור, שהאבטלה שקיימת במדינת ישראל היא מגפה המתפשטת בכל המדינה, בדרום, בצפון ובמרכז.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים לזכור שהגדלת תקציב הביטחון היא חשובה מאוד, אבל יחד עם זאת אני שואלת אותך, אדוני היושב-ראש, אני שואלת את חברי הכנסת, איפה אנחנו רואים את הגדלת התקציב?

סופה לנדבר: למה הוא מוגדר?

סופה לנדבר: מה קורה היום?

סופה לנדבר: אנחנו בנינו גדר שיכולה להפריד בינינו?

סופה לנדבר: אנחנו בנינו גדר שבעצם הפרידה בין ערבים למדינת ישראל.

סופה לנדבר: הם כאן ואנחנו שם, והתקציב של הגדלת הביטחון ילך לעניין הזה.

סופה לנדבר: או אנחנו בעצם יכולים להקים ולהצביע על זה שהחיילים שלנו יקבלו מדים של ורסצ'ה או ארמני, או יקבלו לאכול את המזון שנקרא, נניח, סושי, משהו כזה שהוא אקסקלוסיבי ביותר.

סופה לנדבר: לא, אדוני.

סופה לנדבר: אני יכולה להגיד לך שבעצם מה שקורה היום הוא, שאנחנו, בתקציב שלנו, לא רואים את הפיתוח כמו שבעצם זה היה מוגדר כאשר חלמנו על התקציב הזה, ואנחנו לא מדברים היום על פסי רכבת שבעצם יקשרו את הנגב עם מרכז המדינה, שהמובטלים של הנגב יהיו מסוגלים להגיע במהירות למרכז המדינה, ואם בינתיים אין שם מקומות תעסוקה – לפחות ימצאו אותם במרכז המדינה.

סופה לנדבר: או אנחנו לא יכולים היום להצביע על זה שבתקציב הזה יש מפעלים להתפלת מים, ואנחנו לא יכולים להגיד שאנחנו לא מתפללים לגשמים, ויכול להיות שבתקווה ובתפילות – הדבר הזה חשוב ביותר.

סופה לנדבר: אבל אני לא חיה מתפילות, ואני חושבת שלא תהיה לנו תוספת של מים אם אנחנו רק נתפלל, אם לא נקים מפעלים שיהפכו את המים המלוחים למים מתוקים.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים להפסיק עם ה"סמוך" הזה שקיים במדינה שלנו.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לתכנן את הדברים.

נסים זאב: – – –

סופה לנדבר: חכה, חכה, גם אליך אני אגיע.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים לזכור, שרשת ביטחון למים זה דבר חשוב ביותר, ואת הדבר הזה אנחנו צריכים לתכנן גם בתקציב הנוכחי.

סופה לנדבר: מה קורה לנו עם בית-חולים באשדוד?

סופה לנדבר: יכול להיות שחלק מהאנשים שצופים היום בבית יגידו, סופה לנדבר היא עקשנית, שוב ושוב היא חוזרת לאשדוד.

סופה לנדבר: כן, ולא מפני שאני תושבת אשדוד, ולא מפני שאין לי רכב ואני לא מסוגלת להגיע לבית-חולים בעיר קרובה אלינו.

סופה לנדבר: אני יכולה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, בית-חולים באשדוד גם יתרום לרמת החיים של האנשים שחיים בעיר, יעזור למובטלים שיכולים למצוא עבודה בבית-החולים לפי מקצועם, ולחולים שיכולים למצוא מקום שיטפלו בהם טוב, קרוב לבית.

סופה לנדבר: אני חושבת שצריך להגיד, שהתקציב הזה מאוד מאוד פוליטי, עם עדיפות לארץ-ישראל השלמה.

סופה לנדבר: לשם יש כספים.

סופה לנדבר: ולדתיים.

סופה לנדבר: אני רוצה לומר, עד כמה שקשה לי להגיד את זה, ואני לא רוצה לפגוע בחרדים, אבל אני לא יכולה להתאפק ואני חייבת להגיד.

סופה לנדבר: הם כן יקבלו תקציבים.

סופה לנדבר: על חשבון הביטחון?

סופה לנדבר: אז על חשבון הביטחון.

סופה לנדבר: על חשבון מובטלים בדרום ובצפון?

סופה לנדבר: כן, על חשבונם.

סופה לנדבר: כדי לסתום את הפיות הם יקבלו את הכספים, ואתם תראו את זה בתקציב, ואז הוא יהיה לא רק פוליטי, הוא גם יהיה פוליטי-דתי.

סופה לנדבר: אנחנו חיים במדינה שיש לנו פרטנזיה להגיד שהיא מדינה מתוקנת.

סופה לנדבר: אבל במקום לנסות לתקן, אנחנו רק מחריפים את הבעיה.

סופה לנדבר: רבותי, אתם צריכים להתעורר, אתם צריכים להסתכל ולקום ולהגיד, בוקר טוב, מדינת ישראל, בוקר טוב, חברי הכנסת.

סופה לנדבר: מה קרה לנו?

סופה לנדבר: אנחנו מקבלים בתקציב הזה אקמול, במקום לעשות טיפול שורש.

סופה לנדבר: בתקציב הנוכחי אנחנו צריכים לאשר את פיתוח המדינה, לאשר את פיתוח מקומות התעסוקה.

סופה לנדבר: אנחנו חייבים לאשר אותם דברים שקשורים לחינוך ולעתיד של המדינה.

סופה לנדבר: לאותו בית-החולים באשדוד אנחנו חייבים לבנות את התשתיות.

סופה לנדבר: אם לא היום, אז מתי?

סופה לנדבר: אנחנו צריכים שכל אזרח במדינת ישראל יוכל לקום בבוקר ולהגיד בוקר טוב למשפחה, בוקר טוב ישראל, וילך למקום עבודה.

סופה לנדבר: עם זה שנביא משכורת הביתה נוכל לשפר לא רק את התנאים של המשפחה של אדם זה או אחר, אנחנו גם נוכל לשפר את המצב של המדינה כולה, ועל זה אנחנו, רבותי, צריכים לחשוב, ולזה אנחנו צריכים לצפות ועם זה אנחנו צריכים להיות, ולזה אנחנו צריכים להגיד: בוקר טוב ישראל, כדי לשפר את המצב במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו חייבים לעשות את זה, רבותי.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת נואף מסאלחה.

מיקי לוי: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני מודיע קבל עם ועדה, בצער רב, שאני כנראה לא אתמוך בתקציב הזה, מכיוון שברגעים אלה נמצאים ליד משרד ראש הממשלה זה שלושה שבועות ראשי רשויות שהן מהטובות בארץ הזאת, ראשי הרשויות הדרוזיות, ואף לא אחד טורח לסיים אתם משא-ומתן קצר, שיביא בשורה טובה לכפריהם, ליישוביהם.

איוב קרא: הסירה נוסעת, הקברניט מחזיק חזק, ואף לא אחד שואל למה.

איוב קרא: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

איוב קרא: אני מברך, כמובן, את ראש הממשלה על החלטתו להעניק ליישובי דליית-אל-כרמל ועוספיא מעמד של אזורי עדיפות, אבל מאידך גיסא אני מאוד מתקומם על כך שדבר כזה קורה ליד משרד ראש הממשלה ואף לא אחד נותן את דעתו על כך.

איוב קרא: אני חושב שזה לא מספיק להיות באינטגרציה ביטחונית, צריך גם להיות חד-משמעית באינטגרציה אזרחית, להכיר באזרחים הללו, היחידים שנוטלים חלק בחובות, ואת הזכויות, לצערי, הם אינם מקבלים זה 50 שנה.

איוב קרא: המגזר הזה מקופח בצורה הכי מחרידה ומזעזעת, ואין דין ואין דיין.

איוב קרא: אני שמח שאנחנו מקיימים את הבטחתנו למגזר הערבי ואנחנו מיישמים את ההסכם שחתם ברק עם ראשי הרשויות הערביות.

איוב קרא: אבל אני מתקומם גם על כך שהמגזר הבדואי, לצערי הרב, שהובטחו לו דברים בממשלה הקודמת ובממשלה הנוכחית, ואנחנו עדיין לא רואים את הבשורה הטובה הזאת בתוך התקציב.

איוב קרא: אם, כמובן, הדברים האלה לא ישתנו, תהיה לי בעיה קשה כיצד להתמודד עם הסוגיה הזאת, וכנראה שהמצב יהיה שאני לא אלך עם מפלגתי בסוגיה הזאת.

איוב קרא: הייתי רוצה לראות בשורה, שייקחו מהחזקים לחלשים.

איוב קרא: שייקחו, בלי לציין שמות, מאזור מרכז הארץ ושנפסיק להתמקד בשתי גדות לירקון ונתמקד דווקא באזורי הפיתוח.

איוב קרא: מה ששמענו בימים האחרונים על דימונה, אלה דברים מזעזעים.

איוב קרא: מי שחושב על תקציב נכון, אמיתי ואובייקטיבי, צריך לראות את זה בתמונה כוללת של מתן לחלשים מהחזקים.

איוב קרא: אין שום סיבה שיישוב שהוא במצב סוציו-אקונומי טוב יקבל את ההטבות שמגיעות באופן סטנדרטי.

איוב קרא: צריך להעביר חד-משמעית מהחזקים לחלשים.

איוב קרא: אנחנו שומעים היום שמצב החקלאות בכי רע.

איוב קרא: יש מחסור בידיים עובדות.

איוב קרא: יש מצב אבסורדי שלא מוצאים להם עובדים.

איוב קרא: הייתי רוצה לראות מלחמה בקטע הזה שנקרא עובדים זרים, חוקיים או לא חוקיים, והכנסת מובטלים למעגל העבודה על חשבון הזרים.

איוב קרא: אני לא רואה בשורה טובה בקטע הזה, ואני לא שומע שמחדדים את המאבק הזה, שלכל הדעות הוא דבר מרכזי בחיינו.

איוב קרא: הייתי רוצה לראות הטבות למשוחררי צה"ל.

איוב קרא: אלה דברים שצריכים לדבר עליהם בריש גלי.

איוב קרא: הייתי רוצה לראות הפסקת הסרבול בוועדות התכנון והבנייה המקומיות.

איוב קרא: בכלל לבטל אותן, את כל ה"עסקונה" הזאת שהוקמה ברשויות המקומיות.

איוב קרא: במקום לשחרר את הביורוקרטיה הזאת, מקימים עוד ועדות כדי שיהיו עוד משרות לכל מיני אנשים.

איוב קרא: במקומות קטנים אפשר להעביר את הבקשות ישר לוועדות המחוזיות.

איוב קרא: בשביל מה צריך את כל הוועדות המקומיות הללו?

איוב קרא: אני חושב שצריכים לשנות בתקציב הזה הרבה דברים שקשורים לחלשים, למובטלים.

מיקי לוי: אני מבין שאתה רוצה לבטל את הוועדות המקומיות ולהעביר את זה לוועדות מחוזיות, שינהלו את התכנון ברשות המקומית?

איוב קרא: אני בעד שכל רשות מוניציפלית מקומית תהיה מרחב תכנוני.

איוב קרא: יש לה כל המנגנון, יש לה המהנדס שלה ויש לה כל המערכת שלה.

איוב קרא: אין שום סיבה שיהיה כפל תפקידים באותו יישוב שמונה 5,000, 10,000 או 15,000 נפש.

איוב קרא: אינני מדבר על הערים הגדולות.

איוב קרא: אני מדבר על יישובים קטנים.

איוב קרא: לדעתי, יש היום מצב שיש ועדת תכנון מקומית שהיא מנגנון בפני עצמו, ויש המערכת המוניציפלית של הרשות המקומית.

איוב קרא: כל רשות מקומית, בהחלט, יכולה להיות בעצם מרחב תכנוני אופרטיבי, ואין שום סיבה שלא ייחסכו הרבה כספים בצורה הזאת וכך ניתן לחסוך גם ביורוקרטיה.

איוב קרא: לכן, אדוני היושב-ראש, בשם כל מי שקשור אלי בבית הזה, אנחנו נעשה את כל מה שאנחנו רק יכולים כדי לבשר טוב לאלה השובתים באוהל מול משרד ראש הממשלה – אנשים לויאליים ואמיתיים.

איוב קרא: הגיעו לכך שיהיה מתוכם אלוף בצה"ל, וביוב זורם להם בכבישים ודברים אלמנטריים למחיה לא נמצאים בכפרים הללו.

איוב קרא: לכן, בצער רב, אם לא יהיה השינוי הרצוי והתקציב לא ישונה לפחות בסעיפים הללו, בלית ברירה אצטרך להצביע נגד התקציב.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נואף מסאלחה – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת עופר חוגי.

מיקי לוי: אם הוא לא יהיה נוכח, יבוא חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מוחמד ברכה: אם הוא לא יהיה?

מיקי לוי: אם חבר הכנסת טלב אלסאנע לא יהיה נוכח, ואני משער שהוא יהיה נוכח, יבוא חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לפני שאתייחס או אומר את דברי, אומר משפט אחד כללי.

אליעזר זנדברג: אני שומע כאן את כל חברי הקואליציה עולים בזה אחר זה ומסבירים למה הם לא יצביעו בעד התקציב.

אליעזר זנדברג: אני חייב להודות שאני מופתע.

אליעזר זנדברג: אם התקציב כל כך רע, איך הם נתנו יד להתפתחויות שהגיעו עד היום.

מיקי לוי: לא בטוח שילחצו על הכפתור נגד.

אליעזר זנדברג: לא ילחצו.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת הנוכחים, לצאת מהמיתון – זו הססמה של כולם.

אליעזר זנדברג: גם הממשלה הזאת מדברת על הצורך לצאת מן המיתון.

אליעזר זנדברג: דרך אגב, הפעם שמענו בפעם הראשונה, נדמה לי, בהיסטוריה של מדינת ישראל, הערכות סותרות לגבי הצמיחה מטעם בנק ישראל ומטעם משרד האוצר.

אליעזר זנדברג: אבל, לצאת מהמיתון, זו המטרה וזו התקווה של כולם.

אליעזר זנדברג: בשנים האחרונות היה ההיי-טק קטר הצמיחה של המשק הישראלי.

אליעזר זנדברג: שיעורי הצמיחה הגבוהים יחסית הושגו בזכות הענף הזה.

אליעזר זנדברג: ברור לכול, שהדרך לצאת מן המיתון ולחדש את הצמיחה עוברת גם היא דרך ענף ההיי-טק, ורק הוא יכול להוביל מחדש את הצמיחה.

אליעזר זנדברג: ההיי-טק איננו רק הענף עצמו, אלא ענפים רבים, תחומים רבים, שקשורים בו, נלווים אליו, נהנים מן הפריחה.

אליעזר זנדברג: אם ניקח את הדוגמאות של השנים האחרונות, אפשר לדבר על שירותים נלווים ואפשר לדבר על הנדל"ן, אותם משרדים שנבנו להשכרה, הפיתוח או התנופה שההיי-טק מביא עמו היא תנופה סביבתית רבה, שחוצה ועוברת בין מגזרים ותחומים שונים של הכלכלה של מדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: למען האמת, אין לנו בארץ נפט ומחצבים ואפילו מים בקושי יש.

אליעזר זנדברג: המדינה הזאת לא עשירה במשאבי טבע.

אליעזר זנדברג: יש לנו כאן המשאב האנושי, וביטויו המוצלח ביותר הוא ענף ההיי-טק, בין היתר בשל הנסיבות המיוחדות הייחודיות למדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: ההתחלה של המו"פ היתה במו"פ ביטחוני בגלל הנסיבות הכלליות, ההמשך שלו – בכיוונים של מו"פ אזרחי, פיתוח אזרחי ויוזמה פרטית אזרחית, וההון האנושי שהגיע לכאן מכל קצוות תבל עם גלי העלייה.

אליעזר זנדברג: כל הדברים האלה ביחד חברו ויצרו סיטואציה מיוחדת וייחודית מאוד, ובישראל ענף ההיי-טק מתאפיין גם בחשיבה שהיא חשיבה יוצרת, והיא משולבת גם ביזמות טכנולוגית.

אליעזר זנדברג: אבל, היי-טק הוא גם ביטוי מובהק של הכפר הגלובלי.

אליעזר זנדברג: כאשר יש פריחה ושגשוג בעולם – אנחנו נהנים ממנו.

אליעזר זנדברג: כאשר העולם כולו נמצא בנסיגה או בהאטה – הפגיעה מתקיימת גם במדינת ישראל, גם בכלכלה של מדינת ישראל, אלא שכאן, בשל נסיבות האזור, הדברים מתחדדים עוד יותר.

אליעזר זנדברג: חוק ההסדרים מציע לתקן חוקים, חקיקות, שנוגעים להיי-טק, כמו למשל: חוק עידוד השקעות הון.

אליעזר זנדברג: שם מציעים להגביל את גובה המענק ל-30% מן המענק המקסימלי, והיתר נפרס על פני שבע שנים.

אליעזר זנדברג: פעם, כאשר היית מבקש לקבל את המענק כנגד הקמת מפעל היי-טק שיעשה יצוא, שיביא מקומות עבודה, היית מקבל את כל המענק בבת-אחת כאן והיום.

אליעזר זנדברג: עכשיו, הממשלה באה ואומרת: אנחנו ניתן 30% מן הסכום, ואת היתר נפרוס כמעט על פני עשור שלם.

אליעזר זנדברג: אבל, המשבר מתרחש כאן.

אליעזר זנדברג: המשבר מתרחש עכשיו.

אליעזר זנדברג: לדעתי, גם הסיוע חייב להינתן כאן ועכשיו.

אליעזר זנדברג: מי שפורס את המענק על פני שנים מצמצם, למעשה, את הסיוע המיידי, וזהו בפועל קיצוץ.

אליעזר זנדברג: קיצוץ כזה היום במצב הנוכחי של ענף ההיי-טק משול לזריקת מוות במקום זריקת עידוד.

אליעזר זנדברג: אומרים שתקציב המדען הראשי של משרד התמ"ס לא קוצץ ולא נפגע, אבל בימים שכאלה הסתפקות באי-קיצוץ משולה גם היא לנסיגה לאחור, שכן משמעותה הקטנה של יכולת המדען הראשי לסייע ברגע קריטי.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, לדעתי, בתקופה הזאת צריך להגדיל את התקציב למדען הראשי, כדי שחברות ימשיכו להעסיק אנשי פיתוח ויכינו מוצרים שיוכלו להתחרות בהצלחה כאשר המשבר יעבור.

אליעזר זנדברג: לכולם ברור שהמשבר בענף ההיי-טק עתיד לעבור.

אליעזר זנדברג: שמעתי כאן דברים מפי שר האוצר.

אליעזר זנדברג: ראיתי את המסמכים שנוגעים למה שנקרא: התוכנית הכלכלית לשנה החדשה, לשנה הבאה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, לדעתי, חסרים שם אותם כלים שאמורים להקל על משקיעים – משקיעים שאנו זקוקים להם בצורה נואשת בתקופה כזאת, על מנת שיסייעו לענף ההיי-טק, שמהווה את הקטר של המשק הישראלי.

אליעזר זנדברג: למשל, אני רוצה להציע כאן רעיון שמתגלגל אבל אין לו ביטוי: פטור ממס עתידי על מימוש רווחי למי שבעידן הקשה הזה יבוא וישקיע.

אליעזר זנדברג: העלות לתקציב בשנה הקרובה היא אפס, והתועלת עצומה: כסף פרטי, לא כסף ממשלתי, יוכל להיות מושקע בענף כבר היום.

אליעזר זנדברג: או למשל המרצה של משקיעים מוסדיים ישראלים להשקיע בהיי-טק.

אליעזר זנדברג: אולי צריך לחזור לתוכנית יוזמה.

אליעזר זנדברג: עצם העובדה שכל כך הרבה רעיונות, ויש עוד רעיונות רבים, מתגלגלים ועולים לדיון פה ושם, אבל שום דבר מן הדברים האלה לא מוצא את ביטויו במסמכים ששר האוצר הביא בפנינו בהצעת התקציב, בדברים שהוא אומר כאן, מעידה יותר מכול שלממשלה הזאת אין חזון של היי-טק.

אליעזר זנדברג: היא טרם הפנימה את החשיבות של הסיוע והתמיכה בענף הזה.

אליעזר זנדברג: בלי הבנה בסיסית זו, לצערי, אפשר לומר שלא תהיה פריצת דרך ובוודאי לא צמיחה בשנה הבאה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עופר חוגי – איננו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חשיבותו של חוק התקציב בכך שהוא משקף את המדיניות הכלכלית-החברתית של הממשלה בשנה הבאה, שהוא משקף את התפיסה של הממשלה כלפי אזרחיה, והוא גם משקף את היחס והרגישות שיש לממשלה כלפי אזרחים, יישובים, כפרים, עיירות פיתוח ושכונות במצוקה.

טלב אלסאנע: השאלה הנשאלת היא: באיזו מידה חוק התקציב המונח בפנינו מבטא שינוי מדיניות אמיתי, מוביל לסדר עדיפויות אחר ממה שהיה?

טלב אלסאנע: לדעתי, אם אנחנו מעיינים היטב בספר התקציב אנחנו רואים שיש שינוי מדיניות שלילי.

טלב אלסאנע: יש העדפות להתנחלויות, יש הזרמת תקציבים לקבוצות קטנות, יש מתן הטבות לעשירים ויש התעלמות מהשכבות החלשות העניות.

טלב אלסאנע: העני יהיה יותר עני, מספר המובטלים ילך ויגדל ומספר הנפשות שיחיו מתחת לקו העוני ילך ויגדל.

טלב אלסאנע: אנחנו מתבקשים לאשר את התקציב.

טלב אלסאנע: אם אנחנו לא נאשרו, הרי לממשלה הזאת יש רוב בזכותה של ש"ס, המתיימרת לייצג את החלשים והעניים במדינה.

טלב אלסאנע: אבל, היא תדאג לקבוצות או למוסדות מסוימים והיא תתעלם מכלל האוכלוסייה.

טלב אלסאנע: רבותי, לגבי האוכלוסייה הערבית, רק היום היינו שותפים להפגנה של האוכלוסייה בערים טירה וטייבה.

טלב אלסאנע: מדוע היתה הפגנה?

טלב אלסאנע: זה לא שלתושבים הערבים ממש מתחשק לצאת ולהפגין, אלא שהם יצאו להפגין על שארית האדמה שנותרה להם, שתבטיח את התפתחותם, מגורים לילדיהם, אזורי תעשייה ומוסדות ציבור.

טלב אלסאנע: מה שנותר – מבקשים לגזול.

טלב אלסאנע: והממשלה הזאת, במקום לנהל משא-ומתן אמיתי, כן והגון, יודעת טוב לשלוח דחפורים ולשלוח שוטרים כדי לטפל באוכלוסייה הערבית באמצעות אלות ושוטרים.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה אומר שהוא לא ינהל משא-ומתן עם הפלסטינים תחת אש, אבל משא-ומתן עם אזרחי המדינה הערבים הוא מוכן לנהל כשהדחפורים עובדים בשטח וכשהשוטרים מכים את המפגינים, וזאת לא הפעם הראשונה ששוטרים רואים לנכון להכות ולתקוף חברי כנסת.

טלב אלסאנע: הכנסת צריכה להזדעזע מפני מדיניות כזאת, גישה כזאת.

טלב אלסאנע: שוטר שאמור להגן על אזרחים, על כבודם ועל רכושם, הפך לאמצעי להכות ולתקוף ולנשל ולשלול את זכותם להביע עמדה ודעה, ואין חסינות לאיש, לא לאזרח ולא לחבר הכנסת, ואת זה צריכים לגנות פה אחד, ללא קשר לשייכות הפוליטית.

טלב אלסאנע: היום חברי הכנסת הערבים, מחר אחרים.

טלב אלסאנע: ולכן, כשאנחנו מדברים על תקציב וסגירת פערים, מנשלים את הכפרים הערביים ממה שנותר להם מהאדמות.

טלב אלסאנע: מדברים על סגירת פערים, ומבטלים את ההחלטה להחזיר את תושבי אקרית ובירעם.

טלב אלסאנע: מדברים על סדר עדיפויות אחר ועל סגירת פערים והגשמת השוויון, והיישובים הבדואיים בנגב ממשיכים להתקיים בתנאים תת-אנושיים, שהם בושה וחרפה ומתאימים יותר למדינות כמו רואנדה באפריקה.

טלב אלסאנע: מדינה אחת, ויש בה חברה שהיא מודרנית ויש בה חברה אחרת שחיה בימי הביניים, וזאת כתוצאה ממדיניות.

טלב אלסאנע: אנשים שחיים ללא מי שתייה, אני כבר לא מדבר על מים לחקלאות.

טלב אלסאנע: מדינת ישראל, שיודעת היטב לקלוט בתוך שנה מיליון עולים חדשים מברית-המועצות לשעבר, איננה מסוגלת לקלוט 150,000 תושביה שחיים בתוכה וחיו כאן גם לפני קום המדינה.

טלב אלסאנע: ילדים שנאלצים ללכת ברגל מדי יום מרחק של עשרות קילומטרים כדי להגיע לבתי-הספר, וכשהם מגיעים לשם, על אילו בתי-ספר מדובר?

טלב אלסאנע: מדובר על פחונים.

טלב אלסאנע: שמעתי שבתחילת שנת הלימודים משביתים את בתי-הספר בחולון ובמקומות אחרים כי אין מזגנים.

טלב אלסאנע: אצלנו אין כיתות לימוד, אין שולחנות, אין כיסאות.

טלב אלסאנע: העולם חושב איך להגיע ליקום, איך להגיע לטכנולוגיה מתקדמת, ואנחנו מדברים על שולחן וכיסא לתלמיד, וזה לא מקרי וזאת לא גזירה משמים; זו תוצאה ישירה של מדיניות, וזה המבחן האמיתי לתקציב הזה, עד כמה הוא מגשים את השוויון.

טלב אלסאנע: ואני רוצה לומר לכם, אין בשורה חדשה ואין בשורה טובה בתקציב הזה.

טלב אלסאנע: הוא מנציח את האפליה, מנציח את הקיטוב החברתי ומנציח את העוול המתמשך זה 50 שנה.

מיקי לוי: תודה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אומנם יש בזה איזה תיקון או יישום הבטחה שניתנה לציבור הערבי ב-22 באוקטובר בשנה הקודמת, במסגרת התוכנית הארבע-שנתית להקצאת 4 מיליארדי שקלים, ואני רוצה לומר שאני, יחד עם חברי ע'סאן מוקלשי, באמצעות המפלגה הדמוקרטית הערבית, הגשנו עתירה לבג"ץ בעניין הזה, אבל טוב שהממשלה הזאת רואה לנכון לכבד את עצמה, לכבד את החלטותיה, ואני מקווה שהתקציב שהובטח אכן ימצא את ביטויו בספר התקציב הזה ויגיע לייעודו, ולא שמדי פעם יאלצו את ראשי הרשויות להפגין ולהקים אוהל מחאה מול משרד ראש הממשלה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אף שהדיון הוא תקציבי, אני לא מרשה לעצמי לפטור את עצמי מלהגיב על דבריו של חבר הכנסת טלב אלסאנע לגבי מה שהיה היום בטירה ועל דבריהם של חברי הכנסת האחרים, שמאשימים את משטרת ישראל בברוטליות ובהתנהגות בלתי ראויה, כשאין מי שיכול להגן על אותם שוטרים שהיו בשטח.

נסים זאב: אני בהחלט חושב שכבודם של חברי הכנסת חייב להינתן להם, אבל ייתכן מאוד שבתוך השטח, כשהגיעו חברי הכנסת, דאגו לכך שההתלהמות והתסיסה בקרב הציבור הערבי יהיו כאלה שלא תהיה שליטה.

מוחמד כנעאן: איך אתה קובע – – –

נסים זאב: אנחנו יודעים מה קורה כשהם מתלהמים.

מוחמד כנעאן: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כנעאן, אני מבקש.

מיקי לוי: חבר הכנסת כנעאן, מה הצעקות האלה?

נסים זאב: אני רואה את מח'ול ואת מוחמד ברכה, אני רואה איך הם מתבטאים בכנסת נגד מדינת ישראל וכמה הם עוינים את המדינה הזאת וכמה שנאה יוצאת מגרונם.

נסים זאב: אז מה לעשות, כשנמצאים ליד החבר'ה, ליד הג'מאעה שלהם, ורוצים להלהיב אותם ולהסית אותם – – –

מוחמד כנעאן: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כנעאן, חבר הכנסת כנעאן.

נסים זאב: אז משטרת ישראל חייבת לפעול כמו שהחוק מחייב אותה.

מוחמד כנעאן: – – –

מיקי לוי: רק רגע, חבר הכנסת נסים זאב.

מוחמד ברכה: ביסוואש, ביסוואש.

נסים זאב: מה ביסוואש?

נסים זאב: אתה באמת לא שווה לשבת בבית הזה, אתה לא ראוי לשבת פה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נסים זאב.

מוחמד ברכה: ביסוואש.

נסים זאב: מה ביסוואש?

נסים זאב: אתה לא שווה באמת, לא ראוי לתגובה, לא ראוי לשבת בבית הזה.

נסים זאב: שם עם "אל-פתח", שם תשב.

מוחמד ברכה: – – –

נסים זאב: עם "החזית העממית", היכן שאתה מזדהה, שם תשב.

נסים זאב: עם אותם טרוריסטים שאתה כל כך אוהב אותם ומגבה אותם, אתם תשב.

מוחמד ברכה: בטח שאני אשב.

מוחמד ברכה: אלא מה?

מוחמד ברכה: גם פה.

נסים זאב: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, לתקציב עצמו.

נסים זאב: לא ברור לי, אדוני היושב-ראש, כיצד הוא עולה בקנה אחד עם הפגיעה בתיירות, שהיא אחד מענפי היצוא החשובים של מדינת ישראל והיא ספגה פגיעה קשה.

נסים זאב: שר האוצר אומר שיש ירידה של 50%.

נסים זאב: אני חושב שהירידה היא כמעט של 80% בענף התיירות, אבל לא מדובר רק בתיירות.

נסים זאב: יש כאן פגיעה באלפי עובדים בבתי-המלון, במסעדות, בחברות הסעה.

נסים זאב: אני מכיר חברות שלמות שנסגרו, חברות הסעה, ונהגים מובטלים.

נסים זאב: אני כבר לא רוצה לדבר על הנדל"ן, על המצב של הבינוי במדינת ישראל, מצב הבנייה, והקריסה היא למעשה מוחלטת.

נסים זאב: כפי ששר האוצר אמר, הפגיעה במסחר היא קשה ביותר.

נסים זאב: ההתמוטטות של שוקי ההון בארצות-הברית מאוקטובר והמיתון העולמי שפקד את אירופה ואמריקה – יש להם בעצם השפעה ישירה על מדינת ישראל.

נסים זאב: אני יכול לומר שהצמיחה לא קיימת.

נסים זאב: אין מצב של צמיחה, הייתי אומר שיש אפס צמיחה, וזה לא נכון לבסס את התקציב על הערכה של צמיחה של 4%.

נסים זאב: בעצם אנחנו נמצא את עצמנו בסוף השנה במצב שהגירעון יהיה מאוד גדול, של עוד 6 מיליארדי שקלים לכל הפחות.

נסים זאב: כשאנחנו מדברים על כך שכל 1% של צמיחה הוא מיליארד וחצי שקלים בממוצע, הרי ב-4% של צמיחה פלוס הגירעון שקיים, לדעתי, הגירעון יהיה גדול הרבה יותר, ואני מסכים עם חבר הכנסת שוחט, שאמר שאנחנו יכולים להגיע לגירעון של 4%, ולא של 2.4%, וכך אנחנו נגיע אולי לגירעון של 20 מיליארד שקלים.

נסים זאב: לכן סוף מעשה במחשבה תחילה.

נסים זאב: אי-אפשר לדבר על צמיחה, כשבפועל שר האוצר אומר שבהכנסות ממסים ומאגרות יש ירידה של 3 מיליארדי שקלים.

נסים זאב: ההכנסות מהפרטה ומכירה הן הכנסות של 250 מיליון שקלים לעומת 4 מיליארדי שקלים, כפי שהיה מתוכנן.

נסים זאב: אם הנתונים כפי שהציג אותם שר האוצר הם נכונים – ואני מאמין לו – איך הם עולים בקנה אחד עם כך שאנחנו יכולים להרשות לעצמנו לבזבז לפחות עוד 6 מיליארדי שקלים?

נסים זאב: אני לא רואה את הפתרונות ששר האוצר מציע.

נסים זאב: אנחנו לא מטילים מס על ההון, למשל.

נסים זאב: יש בזה שיקולים לכאן ולכאן.

נסים זאב: אני חושב שאנחנו לא נותנים תשובות ומענים.

נסים זאב: אני הבנתי שיכולים להגיע ל-30 מיליארד שקלים, אם יהיה היטל על ההון, ולכן אני חושב שזה יכול לתת מענה גם לבעיות הביטחון שלנו וגם לכל המצב של הגירעון שקיים בפועל, כש-2.4% זאת התחזית שלנו פלוס 6 מיליארדי שקלים, שאני לא רואה שהם באים מהצמיחה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, מגיעות לי כמה דקות נוספות, כי חברי לא מדברים פה, וזה דיון סיעתי.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אני ארשה לך לדבר עוד דקה.

נסים זאב: אני רוצה לדבר על נושא העוני ועל נושא החינוך.

נסים זאב: שר האוצר אמר שאין פגיעה בחינוך.

נסים זאב: אני חושב ששרת החינוך הביעה את עמדתה ואת דעתה, כשאמרה שיש קיצוץ של כמעט כחצי מיליארד שקלים.

נסים זאב: ייתכן שיש אולי תוספת למעונות יום ולדברים אחרים, אבל ישבתי לפני יומיים במשרד החינוך וגיליתי שיש בעיה רצינית בנושא הבינוי.

נסים זאב: אני לא חושב ששרת החינוך יכולה להתמודד עם הצרכים ועם התקציבים ששר האוצר הקצה לעניין הזה, ועדיין חסרים 440 מיליון שקלים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים.

נסים זאב: ש"ס תעמוד בכל תוקף על הצעת החוק שעברה בכנסת בעניין משפחות ברוכות ילדים, ולא תצביע על התקציב גם בקריאה הראשונה אם שר האוצר אכן ירצה לבטל את חוק משפחות ברוכות ילדים.

נסים זאב: אני חושב שזה גם לא לכבודה של הכנסת הזאת שיבוטל חוק אחרי שלוש קריאות ואחרי מאבק של שנים; והרי הצעת החוק הזאת לא עלתה בקדנציה הזאת.

נסים זאב: אנחנו כל הזמן מדברים על העוני במדינה, ואנחנו רוצים להתמודד עם העוני, וגם הקמנו ועדה מיוחדת למלחמה בעוני, כאשר תשובות בפועל לא נותנים.

נסים זאב: אנחנו רוצים לטפל בדבר המרכזי ביותר, שיכול לתת לאותן משפחות ברוכות ילדים את התשובה האמיתית והנכונה כדי להתמודד בחיי היום-יום עם בעיות הכלכלה בחברתנו.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, כחברה בקואליציה סיעת ש"ס בהחלט רוצה לתמוך בתקציב, אבל אני אומר חד-משמעית, שאנחנו לא נוותר על הסעיף הזה, וגם לא נוכל להצביע על התקציב אם הסעיף הזה לא ירד מסדר-היום.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, ואחריה – חברת הכנסת יעל דיין.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, למרות השעה המאוחרת אני מצטערת על כך שכשאני מדברת אני רואה את מצב מליאת הכנסת בזמן דיונים על תקציב המדינה.

חוסניה ג'בארה: אני רואה רק כמה חברי כנסת.

חוסניה ג'בארה: מדובר בגורל המדינה, כי דנים בתקציב העתידי לשנת 2002, ולכן אני מתפלאת על כך שזאת הפעם השלישית שאני מדברת על התקציב, ומלבד כמה חברי כנסת שנמצאים במליאה, אף שר לא נמצא כאן כדי להתייחס לדברים.

חוסניה ג'בארה: לפני שאכנס לנושא התקציב, כתושבת טייבה, כילידת טייבה וכבעלת אדמה וקרקע שחברת חוצה-ישראל רוצה להפקיע, אני רוצה למחות בתוקף על התנהגות המשטרה והתנהגות חברת חוצה-ישראל היום בטירה – ומחר הם גם יגיעו לטייבה.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה להגיד לכם, שאין שקרן גדול יותר ממשה לוי, מנכ"ל חברת חוצה-ישראל, שהיום שמעתי אותו מדבר ברדיו.

חוסניה ג'בארה: הוא אמר: אנחנו הצענו להם אדמה חלופית, והם לא הסכימו.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה להגיד לכם, שדנים בנושא הזה כבר שנתיים ויותר.

חוסניה ג'בארה: יכולים היה משה לוי וחברת חוצה-ישראל להזמין אליהם את כל המשפחות שמפקיעים מהן את הקרקעות, להקדיש לכל משפחה עשר דקות או רבע שעה, כדי להבין את המשפחה, שהיא וילדיה מתפרנסים מהאדמות המעטות שנשארו בבעלותם.

חוסניה ג'בארה: לצערי, משה לוי לא מצא לו זמן שהוא יכול להקדיש לבעלי הקרקעות ולבעלי האדמות, אדוני היושב-ראש, והיום ראינו את התוצאות.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה להגיד לך, כמי שמפקיעים ממנה את אדמות המשפחה שלה – כמו כל אחד בטייבה, בטירה או בכל המגזר הערבי, גם במגזר היהודי הפקיעו אדמות, אבל שם הפתרון היה אחר – שלא יעלה על הדעת, שיכניסו דחפורים ויתחילו בסלילת הכביש לפני שיהיה הסכם עם בעלי האדמות ובעלי הקרקעות.

חוסניה ג'בארה: זה לא קרה במדינת ישראל וזה לא יקרה במגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: כמו שהכביש הזה עוקף שער-אפרים, הוא גם יכול לעקוף את טייבה וטירה.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה, ברשותכם, להתייחס לנושא התקציב.

חוסניה ג'בארה: מדברים על התקציב, ואני חושבת שהתקציב הזה, כמו בכל שנה, הוא ממש חארטה ברתה.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשאול אותך, אדוני היושב-ראש, במה השתנה התקציב של השנה הנוכחית מזה של השנה הקודמת?

מיקי לוי: חארטה ברתה, ובכל שנה הוא מופיע.

חוסניה ג'בארה: אפילו יותר גרוע מחארטה ברתה.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה להגיד לך שאני הצצתי קצת בחלק מספרי התקציב וראיתי שאין שום שינוי לעומת התקציב של שנה שעברה.

חוסניה ג'בארה: יכול להיות שינוי של חצי אחוז פה וחצי אחוז שם, אבל אין שום שינוי ממשי.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה להתייחס לנושא העוני בישראל.

חוסניה ג'בארה: כמו שכולנו יודעים, מחצית הילדים בישראל סובלים ממצוקה ומעוני.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, דובר על פתיחת גני טרום-חובה.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשאול אותך ולשאול גם את חברי הכנסת שנוכחים עכשיו במליאה, איפה מעונות-היום ואיפה גני טרום-חובה שנפתחו.

חוסניה ג'בארה: נכון, נפתחו השנה, אבל אני רוצה להגיד לכם איפה נפתחו – בהתנחלויות, לא בתחום מדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: נפתחו והוקצו משאבים ותקציבים לילדים שנמצאים בהתנחלויות.

חוסניה ג'בארה: ילד שנמצא בהתנחלויות שווה פי-שלושה מילד שנמצא בתוך גבולות מדינת ישראל, זאת אומרת שהתקציב שלו הוא פי-שלושה מהתקציב של כל ילד שנמצא כאן.

חוסניה ג'בארה: עמדתי לצדה של שרת החינוך שדיברה על קיצוצים במשרד שלה וכולנו כחברי ועדת החינוך אמרנו: אנחנו לצדך, אנחנו מתנגדים לכל קיצוץ במשרד החינוך, כי זה גם משתקף בהישגיו של כל ילד וילד ושל כל תלמיד ותלמיד במדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: אבל לעשות איפה ואיפה בין ילד לילד?

חוסניה ג'בארה: בין ילד יהודי שנמצא בתל-אביב לילד יהודי שנמצא בהתנחלויות?

חוסניה ג'בארה: או בין ילד ערבי שנמצא בטירה או בטייבה לילד שנמצא בהתנחלויות?

חוסניה ג'בארה: אני לא חושבת שצריכים לקבל את זה ולא צריכים לעבור על זה לסדר-היום.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה לדבר על האבטלה.

חוסניה ג'בארה: מצוין שיש 220,000 דורשי עבודה, אבל אני רוצה להגיד לך שזה לא נכון.

מיקי לוי: תמשיכי לדבר אבל זמנך תם.

חוסניה ג'בארה: אני מסיימת, אדוני היושב-ראש.

חוסניה ג'בארה: כחצי מיליון אנשים במדינת ישראל הם דורשי עבודה, אבל לא כולם מסומנים בלשכות התעסוקה, לא כולם מגיעים ללשכות התעסוקה.

חוסניה ג'בארה: לכן מה שאנחנו קוראים בספרים ומה שאנחנו רואים ושומעים זה לא מדויק, זה לא הדיווח האמיתי.

חוסניה ג'בארה: הדיווח האמיתי הוא יותר גרוע ממה שאנחנו קוראים ושומעים.

חוסניה ג'בארה: זה גם בנוסף לכל נושא הקיצוצים במרכזי הגמילה מסמים, הקיצוצים במרכזי הקשישים, הקיצוצים במרכזי הסיוע ובמקלטים.

חוסניה ג'בארה: אומרים שיש תוספת בשנה הבאה של 10 מיליוני שקל למרכזי הסיוע, למקלטים לנשים מוכות, אבל הרי הם קיצצו 20 מיליון שקל.

חוסניה ג'בארה: הם לא עושים טובה כשהם אומרים שהם מוסיפים, והם לא הוסיפו, אדוני היושב-ראש.

חוסניה ג'בארה: יש עוד כל מיני דברים: נושא הביוב והמים, כל התשתיות וכל הביוב הזורם בכבישים, הבינוי והשיכון, המלגות וההלוואות ששר הבינוי והשיכון נותן לאנשים מיוחדים בירושלים, אבל במקביל הורסים בתים בירושלים.

חוסניה ג'בארה: איפה הצדק כאן ואיפה השוויון?

חוסניה ג'בארה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מתנגדת לתקציב המדינה, ואני מצביעה נגד התקציב.

חוסניה ג'בארה: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת יעל דיין, ואחריה – חבר הכנסת מוחמד כנעאן, אם הוא לא יצעק.

יעל דיין: ערב טוב כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברת הכנסת ג'בארה אומרת שזאת השנה השלישית שהיא משתתפת בדיוני התקציב.

יעל דיין: לי זו השנה התשיעית, ואני כבר לא מתרגשת – לא מעוצמת הנוכחות במליאה.

יעל דיין: אני כן מתרגשת כי בדרך כלל היה נהוג ששר האוצר או יושב-ראש ועדת הכספים כן נמצאים במשך כל הדיונים, משום שהם יצטרכו לענות על הדברים שאנחנו מעלים כאן.

יעל דיין: אני מאמינה שמישהו שם בחוץ בכל זאת שומע, משום שאיננו תופסים את המקום הזה בשעה הזאת רק כדי למלא איזו מכסה של דיבורים.

יעל דיין: אני רוצה לומר כמה מלים בנושא הבטחת הכנסה וסעיף חדש שניסינו והצלחנו להוריד בשנה שעברה, שמתייחס למשפחות חד-הוריות.

יעל דיין: הסעיף שנכנס שוב, אחרי שיצא בכבוד רב ובלחץ של כולנו, אומר: החלטת ממשלה, אוגוסט 2000 – גמלת הבטחת הכנסה תיחשב כהכנסה לשם קבלת סיוע ממשלתי בתשלומי שכר דירה.

יעל דיין: אני רוצה לומר לכם שאנחנו עוסקים הרבה בעניין של כפל גמלאות וכפל קצבאות.

יעל דיין: כאן הנפגעות הן משפחות חד-הוריות, שצמאות לצאת לעבודה ואנחנו שמים את כל המכשולים האפשריים למוטיבציה לצאת לעבודה.

יעל דיין: ממה נפשכם וממה נפשנו?

יעל דיין: אם אני מקבלת הבטחת הכנסה כי אני מובטלת או כי יש לי רק עבודה מאוד חלקית ואני אם לילדים, אתם, המדינה, באים ואומרים לי: את זה תקבלי ובלבד שלא יהיה לך אוטו, לא אוטו כמו שיש לחברי כנסת אלא רכב כלשהו על ארבעה גלגלים.

יעל דיין: אם תקבלי את הרכב הזה, תישלל ממך הזכות להבטחת הכנסה, כי אז את נכנסת לקטגוריה של עשירים.

יעל דיין: אבל אני אם, יש לי שני ילדים או שלושה ילדים ואני מובטלת, ואני רוצה בדיוק כמו חברת הכנסת או מישהו אחר לקחת את הילד שלי למתנ"ס, לקחת ילד אחר לרופא, חס וחלילה, לקחת את הילדים שלי לבית-הספר, אני לא יכולה גם לנהוג במכונית שרשומה על שם אמא שלי, משום שאז אני מאבדת את הבטחת ההכנסה שלי.

יעל דיין: אני רוצה ללמוד, אני לא רוצה להישאר מובטלת.

יעל דיין: אני "תקועה" עם שני ילדים, אני אם חד-הורית, ואני רוצה לקדם את עצמי על-ידי לימודים.

יעל דיין: מלבד הכשרה מקצועית רשמית אני לא יכולה ללכת לאוניברסיטה גם אם יש לי התחלה של לימודים, כי ברגע שאני הולכת לאוניברסיטה אני מקבלת את שלילת הבטחת ההכנסה, כי זה כפל.

יעל דיין: אם יש לי כסף ללמוד, אפילו יש לי מלגה, אני מאבדת את הזכות להבטחת הכנסה.

יעל דיין: מזונות, כמובן – אני אם לילדים ואני מקבלת מזונות – מצאו איזה פטנט לקזז.

יעל דיין: המזונות הם בשביל הילדים, הם לא בשביל האם, והם בוודאי לא יכולים להיות מקוזזים מהבטחת ההכנסה.

יעל דיין: הפטנט החדש היום, שהוא בלתי אפשרי ואנחנו לא נצביע בעדו ואנחנו נדאג שהוא לא יופיע, גם לא בצורה עקיפה – אני, האם החד-הורית, מקבלת סיוע, לא מקסימלי, בשכר דירה לי ולילדי על-פי חוק.

יעל דיין: הגענו בעמל רב לחקיקה שמבטיחה כמה זכויות יתר למשפחות חד-הוריות.

יעל דיין: אני מקבלת את הסיוע בשכר דירה ובא התקציב המפואר החדש ואומר לנשים האלה ולאמהות האלה: את צריכה לבחור, או סיוע בשכר דירה או הבטחת הכנסה.

יעל דיין: אם את מקבלת היום סיוע, ואיכשהו בציפורניים את מצליחה להתקיים בעזרת הסיוע ולגור בתנאים שהם לא תנאים של רחוב, ההחלטה החדשה הזאת, וזאת החלטת ממשלה, פוטרת עולים ובצדק, ואנחנו דורשים שגם משפחות חד-הוריות תהיינה פטורות מהצורך או מהכורח לוותר על אחד משני הדברים – או הבטחת הכנסה או סיוע בשכר דירה.

יעל דיין: מגיע להן, הן לא יכולות אחרת, ובדרך כלל אלה נשים צעירות ונשים שרוצות לוותר על הבטחת הכנסה כדי לייצר הכנסה בעזרת לימודים ולא על חשבון הדאגה לילדים.

יעל דיין: ודאי שהעניין של הדיור לא יכול להיחשב כהעדפת יתר, שהיא צריכה לבחור בינה ובין הבטחת ההכנסה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חברי הכנסת יצחק סבן ודוד מגן.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מונח על שולחן הכנסת תקציב המדינה לשנת 2002, ולצערי הרב התקציב הזה לא מבשר טובות ואין בו שום חדש.

מוחמד כנעאן: ההיפך הוא הנכון.

מוחמד כנעאן: מי שמעיין היום ומי שנכח בישיבות של ועדות שונות נוכח לדעת שהתקציב הזה יגביר ויכביד את האבטלה.

מוחמד כנעאן: אין שום מענה למאות אלפי המובטלים במדינת ישראל, אין שום מענה לתמיכה במפעלים קיימים, תמיכה במפעלים חדשים, בהקמת מפעלים חדשים, בהקמת אזורי תעשייה, הכנה לקורסי הסבה למקצועות שונים הדרושים והחסרים במדינה לאלפי מובטלים.

מוחמד כנעאן: את כל זה לא רואים, לצערי הרב, בתקציב החדש.

מוחמד כנעאן: עם זאת, בתקציב החינוך הקיצוץ הוא כ-631 מיליון שקל, סכום גדול מדי, אשר יגדיל את הקיצוץ בשעות ההוראה, לצערי הרב, כפי ששמענו משרת החינוך עצמה.

מוחמד כנעאן: בחינוך המיוחד, ובעיקר במגזר הערבי חסרות עד היום כ-18,000 שעות.

מוחמד כנעאן: חסרות מזכירות בחינוך המיוחד, חסרים מאות אם לא אלפי תקנים, הן בשעות הוראה יומיומית בבתי-הספר הערביים, הן בתקנים לפיקוח ולהדרכה.

מוחמד כנעאן: גם בבינוי, לצערי הרב, כל שנה הולך וגדל הפער בין המצוי לרצוי.

מוחמד כנעאן: במקום שיהיה תקציב שייצור אפליה מתקנת, במקצת אפילו, בתחום החינוך, זה לא קיים.

מוחמד כנעאן: ההיפך הוא הנכון.

מוחמד כנעאן: לא מזמן דנו בתוכנית החומש, ולמשרד החינוך ידוע שחסרים לפחות כ-50 מיליון שקל כדי שתוכנית החומש אכן תעמוד באתגרים שהציבה לעצמה.

מוחמד כנעאן: בנושא הרשויות המקומיות, אדוני היושב-ראש, בשלטון המקומי בכלל ובשלטון המקומי ברשויות המקומיות הערביות המצב קשה מאוד, ולצערי הרב יהיה יותר קשה, כי אינני רואה שהתקציב החדש עונה על הדרישות ועל ההבטחות שניתנו על-ידי הממשלה.

מוחמד כנעאן: אין יישום של החלטות ממשלה קודמות בתחומים שונים.

מוחמד כנעאן: החינוך בנגב הוא על הפנים.

מוחמד כנעאן: עד היום הזה אנחנו עדים לכך שכבר חודשיים אין טיפול בשני בתי-ספר ששובתים.

מוחמד כנעאן: בתשתיות המצב גרוע מאוד.

מוחמד כנעאן: שמענו מראש הממשלה שהוא רוצה להכפיל ולתת עדיפות לתשתיות, לדרכים, לצמתים, לתאורה, על מנת להילחם בתאונות הדרכים, שבהן מקפחים חייהם מדי יום ומדי חודש אנשים רבים על לא עוול בכפם.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, רק לפני שבוע, בצומת כברי–כפר-יאסיף, הכביש האדום, נהרגו שלושה אנשים, שניים מהכפר שיח'-דנון ואחד מירכא, בגלל הכביש הלקוי.

מוחמד כנעאן: אין טיפול בכביש, למרות כל הדרישות והבקשות שהופנו למשרד לתשתיות לאומיות ולמשרד התחבורה, ועד היום אין מענה.

מוחמד כנעאן: הקצאת קרקעות לזוגות צעירים, לא רואים את זה במגזר הערבי במיוחד.

מוחמד כנעאן: המכרזים אטיים מאוד.

מוחמד כנעאן: ביישובים מסוימים המצב אפילו קשה מאוד, חמור מאוד, ואם לא יינתן מענה בהקדם האפשרי יהיה פיצוץ באותם יישובים.

מוחמד כנעאן: דוגמה לכך, הכפר ראמי בגליל.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חוק משפחות ברוכות ילדים חוזר שוב ושוב.

מוחמד כנעאן: בתקופתו של שר האוצר הקודם היה ניסיון לבטל את החוק, והוא חזר בו.

מוחמד כנעאן: עכשיו אנחנו שומעים ששר האוצר הנוכחי רוצה לבטל את החוק הזה.

מוחמד כנעאן: אני בטוח שהכנסת לא תיתן לשר האוצר להעביר את ביטול החוק הזה, שהוא חשוב מאוד לאותן משפחות ברוכות ילדים עניות, בעיקר בפריפריה, ביישובים הרחוקים מהמרכז, שראשיהן חסרי תעסוקה, מובטלים.

מוחמד כנעאן: מרכזי גמילה.

מוחמד כנעאן: לאחרונה ביקרתי בשני מרכזים, בכפר מע'אר , שמשרת כ-17-16 יישובים, ובכפר מכר, שמשרת את כל האזור ונמצא היום בשביתה ועומד בפני איום סגירה כתוצאה ממחסור בתקציב.

מוחמד כנעאן: מדברים על מרכז אשפוז למכורים לאלכוהול.

מוחמד כנעאן: יש רק מרכז אחד ברמת-גן.

מוחמד כנעאן: דיברנו עם שר הבריאות וביקשנו שיפתחו עוד מרכז כזה בצפון, שישרת את כל אוכלוסיית הצפון.

מוחמד כנעאן: היתה הבטחה, אני לא יודע מתי היא תבוצע, אבל אנחנו לא רואים את זה בתקציב.

מוחמד כנעאן: בתי-החולים הממשלתיים.

מוחמד כנעאן: היתה הבטחה לשפר את מעמדם ואת מצבם של בתי-החולים בנצרת, וכל זה נותר עדיין בגדר הבטחה.

מוחמד כנעאן: נושא המקומות הקדושים – ואני שמח ששר הדתות נמצא כאן.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, במיוחד באותם מקומות קדושים ביישובים שב-1948 נעקרו תושביהם, הממשלה אמורה לשמור על המקומות הקדושים ולא להרוס אותם ולא להתיר לפגוע בהם, כמו שקורה עד היום.

מוחמד כנעאן: אדוני השר, היתה הבטחה של קודמך בתפקיד, מעל הבמה הזאת, לשפץ את המסגד בצפון על-יד נהרייה.

מוחמד כנעאן: היתה גם הבטחה של ראש הממשלה דאז, שמעון פרס, ועד היום לא נעשה דבר.

מוחמד כנעאן: לא ראינו שהממשלה אכן רצינית בגישתה למקומות הקדושים במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: שמעתי גם את דברי סגן השר לביטחון פנים.

מוחמד כנעאן: מדברים על חוצה-ישראל.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד, שהעמדה, לא רק שלי ושל רבים מחברי, אלא גם של ארגונים במדינת ישראל, היא נגד הכביש הזה, שלדעתי מעוות את האדמה, מעוות את הקרקע ולא תורם מאומה.

מוחמד כנעאן: הוכח על-ידי חוקרים רבים, שהכביש שמדברים עליו כל כך הרבה לא יפתור את בעיות התחבורה במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: להיפך.

מוחמד כנעאן: היום היינו עדים להתלקחות מיותרת, שאשמים בה רק ממשלת ישראל, רק מינהל מקרקעי ישראל.

מוחמד כנעאן: במשך שנתיים ניתנו הבטחות, היה משא-ומתן עם ראשי ערים ועם ועדי היישובים.

מוחמד כנעאן: כל הזמן ניתנו הבטחות, אף שהם הסכימו לקבל אדמה תמורת אדמה על מנת לפתור את הבעיה הזאת, ומדובר כאן על כ-1,000 דונם.

מוחמד כנעאן: מה רוצים יותר מזה?

מוחמד כנעאן: בסוף אומרים שהאוכלוסייה הערבית מפגינה סתם נגד המשטרה ונגד המדינה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהגיע הזמן לפתור את הבעיות הכאובות, שעלולות להביא להתלקחות מיותרת בין האוכלוסייה הערבית לבין כוחות הביטחון.

מוחמד כנעאן: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, שני חברי חברי הכנסת, אני יודעת שאתה רוצה מאוד שאני אדבר מהר כדי שאוכל להחליף אותך, אדוני, אבל בימים כתיקונם בדיוני התקציב, אדוני היושב-ראש, היו מפסיקים ישיבה אם שר לא היה נוכח בה.

נעמי חזן: בדרך כלל זה היה או שר האוצר או סגנו, ובממשלה הזאת יש יותר שרים מאשר בכל ממשלה אחרת בהיסטוריה.

מיקי לוי: שר הדתות יצא למקום שאני רוצה ללכת אליו.

נעמי חזן: אתה מעמיד אותי במצב מאוד לא נעים, כי רציתי לבקש ממך להפסיק את הישיבה, כי לא ייתכן שאנחנו נדון בחוק התקציב ובחוק ההסדרים – – –

מיקי לוי: רציתי להיענות לך.

נעמי חזן: עדיין תרשה לי, אדוני, אף על-פי שאנחנו בנימה מבודחת, להעיר את ההערה הזאת, שהיא רצינית.

נעמי חזן: אני אתמקד בדברי בשני דברים מרכזיים.

נעמי חזן: הדבר הראשון זה הבשורה או העדר הבשורה בהצעת חוק התקציב.

נעמי חזן: הדבר השני, מטבע הדברים, המסמך של 32 עמודים, שקוראים לו חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה).

נעמי חזן: אני חושבת שחלק ניכר מקודמי הדוברים העירו, שתקציב המדינה לשנת 2002 הוא תקציב חסר השראה, חסר בשורה, חסר חזון וביסודו אנטי-חברתי, ולדעתי, כתוצאה מכך, גם אנטי-כלכלי.

נעמי חזן: במלים אחרות, בשנה שכולנו יודעים שהיא תהיה שנה קשה במיוחד לכלכלה וכתוצאה מכך לחברה הישראלית, צר לי לומר שיש פה תקציב עייף, כל כך לא מתחשב באנשים, שאפשר לזעוק בנושא הזה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש – אדוני שר הדתות, אני מודה לך על שחזרת.

נעמי חזן: אתה מייצג מפלגה חברתית, ובאמת לפעמים, למרות חילוקי הדעות בין מפלגתך למפלגתי בנושאים אחרים, אנחנו עושים בריתות בנושאים החברתיים.

נעמי חזן: איך יכולתם בכלל לתמוך בתקציב הזה?

נעמי חזן: הוא יגרום ליותר אנשים להיות מובטלים, ליותר אנשים לרדת מתחת לקו העוני, לגידול הפערים הכלכליים והחברתיים ולאפליה מתמשכת בין המגזרים, במיוחד בין המגזר הערבי ליהודי במדינת ישראל.

נעמי חזן: אני לא אתמוך בתקציב הזה.

נעמי חזן: אני מקווה שהאנשים יקראו את עיקרי התקציב וגם הם לא יתמכו בו.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, בשתי הדקות שנותרו לי עד שאחליף אותך ואוכל להרגיע אותך גם כן, תרשה לי להתייחס לחוק ההסדרים.

נעמי חזן: חוק ההסדרים במשק המדינה הפך מפלצת.

נעמי חזן: המטרה ביסודו היתה לעשות תיקוני חקיקה מתחייבים מתקציב המדינה, ובשנים האחרונות זה הפך להיות הכלי החקיקתי העיקרי של הממשלה, גם הממשלה הקודמת גם הממשלה הנוכחית, כבר עשור או למעלה מזה, למען האמת קרוב ל-15 שנה.

נעמי חזן: מה קורה כאן?

נעמי חזן: חברי כנסת טרחו לפעמים שנתיים, שלוש שנים, ארבע שנים, במקרים מסוימים שתי קדנציות, לחוקק חוק שמועיל לאזרחי המדינה, ובמחי יד, בחוק ההסדרים מוחקים את החוקים האלה.

נעמי חזן: זה מסמך עוקף חקיקה במלוא מובן המלה.

נעמי חזן: ואם זה היה רק זה, משום שזה נאמר על-ידי כל כך הרבה אנשים, אולי חבל לחזור על העניין.

נעמי חזן: אבל בתוך חוק ההסדרים יש גם חקיקה ממשלתית במחטף.

נעמי חזן: אני לא יודעת אם אדוני היושב-ראש קרא.

מיקי לוי: עיינתי בו רבות.

נעמי חזן: למשל, יש פה חוק בריאות שלם, פשוט מאוד חוק ביטוח בריאות ממלכתי כמעט שלם.

נעמי חזן: יש פה חוק שלם בענייני תקשורת.

נעמי חזן: יש פה שינויים בכל ההסדרים שקשורים לוול"לים.

נעמי חזן: יש גם בתחום שלך, אדוני שר הדתות, מחיקות ותוספות במסמך של 82 עמודים.

נעמי חזן: זו בושה וחרפה למערכת החקיקה.

נעמי חזן: לכנסת אסור, בשום פנים ואופן, לתת לזה יד.

נעמי חזן: אנחנו לא ניתן שימחקו את החוקים שלנו וינסו לחייב אותנו שלא לחוקק בצורה רצינית, כי הפלא ופלא, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חלק מאתנו, אני הייתי אומרת רובנו, לוקחים במלוא הרצינות את עבודת החקיקה, וזה ביזיון.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יצחק סבן – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד מגן – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת רחמים מלול – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת משולם נהרי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת יצחק גאגולה – אינו נוכח.

מיקי לוי: אם כך – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

נעמי חזן: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבר הכנסת מקסים לוי, אני לא יכול, גם אם ארצה, לגשת לדיון על התקציב בלי להתייחס במלה או שתיים לאירוע שהייתי עד לו, תרתי משמע, עד לו בעיניים ועד לו בגוף, היום בטירה, בתחילת סלילת הקטע של כביש חוצה-ישראל ליד העיר טירה.

מוחמד ברכה: מחלוקות יש, לא חסרות במדינה, וגם פתרונות לא חסרים, ודווקא ה"רף" שקבעו המועצות המקומיות באזור המשולש הוא כל כך נמוך, שאני מתקשה להבין למה הממשלה, חברת חוצה-ישראל לא השכילה להסדיר את העניין אתן.

מוחמד ברכה: ה"רף" הוא, על-פי חוק חוצה-ישראל, קרקע תמורת קרקע, דונם תמורת דונם.

מוחמד ברכה: במקום שהחברה והממשלה ומינהל מקרקעי ישראל ימלאו אחרי הוראות החוק, הם מנסים להתחכם ולתת קרקע חלופית אבל בהתניה של הסכמת הבעלים, זאת אומרת, המועצה האזורית, שיכולה להיות מינהל מקרקעי ישראל.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, אין לך שום דבר ביד, אתה מחכה לחסדי הבעלים אם הם יסכימו לוותר על רכושם – במרכאות או בלי מרכאות.

מוחמד ברכה: לכן התחליף הוא לא תחליף והאלטרנטיבה היא לא אלטרנטיבה.

מוחמד ברכה: האנשים, באופן טבעי, באו כדי למחות וכדי להרים קול זעקה, ומה שהם קיבלו זה מקלות, מכות, אלות ופרשים.

מוחמד ברכה: זה לא מתקבל על הדעת, גברתי היושבת-ראש, בשום מקום.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה להתבכיין על מר גורלם של חברי הכנסת שנכחו במקום, שטעמו גם כן מנחת זרועם של השוטרים, כי אני לא יכול להבין שמכים אזרח, כל אזרח.

מוחמד ברכה: היום ראינו בטלוויזיה, על אף הגרסה המשטרתית, איך בועטים באדם ששוכב על הקרקע וראשו פתוח ודם נשפך מהראש.

מוחמד ברכה: בכל אופן, אני מקווה שמחר, בפגישה עם נציגי ראש הממשלה ב-08:00, העניינים יוסדרו והמחזות של היום לא יחזרו.

מוחמד ברכה: אם העניינים לא יוסדרו, אני אומר היום מעל הבמה, שההפגנות יימשכו והמאבק יימשך, כי זה מאבק על מה שנשאר.

מוחמד ברכה: זה לא מאבק על מותרות, זה מאבק על חלקת האלוהים, שוב, תרתי משמע, שנשארה לאנשים כדי לחיות ולהתפרנס.

מוחמד ברכה: לכן אני מציע לממשלה שתשכיל לתת את הפתרון על-פי חוק, לא טובה ולא אפליה מתקנת ולא שום דבר כזה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, ממשלת ישראל מגישה לכנסת תקציב צפוי, שמרני, חסר כל בשורה ומדכא.

מוחמד ברכה: אין בו מפנה, אין בו צדק, אין בו יומרה לקצת יותר צדק ושוויון.

מוחמד ברכה: מערכות הרווחה, החינוך והבריאות יוסיפו לקרוס ותהליך ההתנערות של הממשלה מאזרחיה ומצורכיהם הבסיסיים יימשך.

מוחמד ברכה: זוהי ממשלה שזכתה לתמיכה מסיבית של שכבות חלשות ותלותיות מאוד, אבל היא למעשה רומסת אותן ומוחקת אותן עוד יותר.

מוחמד ברכה: אם תרצו, זו ממשלה שעלתה לשלטון על-ידי החלשים כדי לתמוך בחזקים.

מוחמד ברכה: ההון ובעליו לא ייפגעו, אולם חייהם של מיליון שכירים שאינם מגיעים כלל לסף המס ימשיכו לשאת אופי שערורייתי.

מוחמד ברכה: אומר עוד מלה עקרונית, גברתי היושבת-ראש, בהמשך לדברייך בנושא חוק ההסדרים ומהותו הפגומה והאנטי-דמוקרטית.

מוחמד ברכה: הרי אנחנו עדים מדי שנה, בחסות הדיונים על התקציב, לכך שהפקידות המקצועית במשרד האוצר מגישה מאות חוקים שעיקרם שינויים מבניים במשק, או לחלופין הצעות שתכליתן לנטרל חקיקה של הכנסת.

מוחמד ברכה: את קראת לזה חוק עוקף חקיקה.

מוחמד ברכה: אני הייתי אפילו מרחיק לכת ואומר שזה חוק שעוקף את הכנסת כולה.

מוחמד ברכה: ואני שואל: באיזו סמכות ובאיזו רשות?

מוחמד ברכה: באיזו מדינה מתוקנת – – –

נעמי חזן: אני לא יכולה שלא להסכים אתך, אבל משום שהחלפתי מקום – – –

מוחמד ברכה: הכנסת עצמה.

מוחמד ברכה: אני מבין שהכנסת עצמה מקעקעת את היסודות שעליהם היא מושתתת ועומדת.

מוחמד ברכה: באיזו מדינה מתוקנת יכול פקיד לרמוס ברגל גסה ובכזאת קלות את מלאכתו של המחוקק?

מוחמד ברכה: מה בכלל הסוברניות של פקידי האוצר להתערב בעבודת בית-המחוקקים ולהתיימר לעשות את מלאכתו, ולאחר מכן לבקש שהוא יחתום בעשר אצבעות על עקיפתו עצמו?

מוחמד ברכה: באופן לא מפתיע, גברתי היושבת-ראש, האוכלוסייה הערבית, שאיננה חלק מסדר-היום של מדינת ישראל, איננה גם חלק מסדר-יומה הכלכלי ומתקציבה.

מוחמד ברכה: כאשר מבקשים לדעת מה מקורותיה של תחושת הניכור והשוליות החריפה שחשים האזרחים הערבים, כדאי להביא בחשבון גם את הפקטור הזה.

מוחמד ברכה: תקציב המדינה מבטא קיפוח מובנה, עמוק, שיטתי וקונספטואלי כלפי האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: התקציב איננו רק מסמך אנטי-חברתי בכללותו, הוא גם לוקה בגזענות קשה ומבטא בשפה יובשנית של מספרים והגדרות סטריליות את החולי והניוון העמוק שהחברה הישראלית שרויה בהם.

מוחמד ברכה: אם אתייחס לסעיפי התקציב, כפי שהונחו על שולחננו, אזי מסתבר שהאוכלוסייה הערבית שייכת למדינה רק בשלושה משרדים כמעט: משרד החינוך, מפני שיש בתי-ספר, משרד הפנים, מפני שיש רשויות מקומיות, ומשרד התשתיות.

מוחמד ברכה: במשרד התעשייה והמסחר אנחנו לא על המפה.

מוחמד ברכה: במשרד התיירות אנחנו לא על המפה.

נעמי חזן: אבל בוודאי משרד הבריאות גם.

מוחמד ברכה: משרד התיירות?

נעמי חזן: משרד הבריאות.

מוחמד ברכה: משרד הבריאות?

נעמי חזן: בכל זאת יש שירותי רווחה.

מוחמד ברכה: בסדר, אלה השירותים של קופות-החולים.

מוחמד ברכה: דיברת על משרד הבריאות.

מוחמד ברכה: תסתכלי על מצבם של בתי-החולים בנצרת.

מוחמד ברכה: הם היחידים בסקטור הערבי.

מוחמד ברכה: הם קורסים וזועקים לשמים.

מוחמד ברכה: שר הבריאות הבטיח ללכת ולבקר, והוא אפילו הבטיח לי שאנחנו נארגן זאת ביחד.

מוחמד ברכה: אבל עד היום שום דבר לא קורה, למרבה הצער.

מוחמד ברכה: לכן, גברתי היושבת-ראש, גם אם נתייחס לתוכנית 4 המיליארדים, שהתבשרנו שנכנסה לסעיפים תקציביים, שהיא צבועה ויש הגדרה מאוד ברורה בתקציב, אני הייתי אומר שגם התוכנית הזאת איננה מבוססת קודם כול על סקר צרכים, ולכן מצב האי-שוויון יימשך.

מוחמד ברכה: אבל מעבר לזה, התוכנית הזאת, שהיתה תוכנית לארבע שנים, 4 מיליארדים לארבע שנים, הפכה כפלא לתוכנית של 4 מיליארדים לחמש שנים, כי בשנת 2001 זה לא יושם בכלל.

מוחמד כנעאן: לא ראיתי 4 מיליארדים בתקציב.

מוחמד ברכה: יש כאלה שטוענים כך.

מוחמד ברכה: אני לא בדקתי.

מוחמד ברכה: אתמול היתה פגישה אצל השר טריף במשרד ראש הממשלה, והיו שני חברי כנסת לפחות, כשפקידי האוצר הצביעו על סעיפים מסוימים.

מוחמד ברכה: האמת היא שאני לא כל כך קונה את הדברים.

מוחמד ברכה: אני צריך לבדוק אותם עוד יותר.

מוחמד ברכה: אבל אפילו בהנחה המרחיקה-לכת שזה קיים, זו בסופו של דבר גזלה של שנה.

מוחמד ברכה: תוכנית של ארבע שנים הופכת לתוכנית של חמש שנים.

מוחמד ברכה: לכן היה ראוי, בגלל המצב הקשה ששורר ברשויות המקומיות הערביות, בחינוך הערבי, בשירותי הבריאות הערביים ובתשתית ברחוב הערבי, שדווקא התקציב שהיה מיועד ל-2001 יועתק ל-2002, ואז היה נעשה צדק.

מוחמד ברכה: תודה רבה לך, גברתי.

נעמי חזן: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת ברכה.

נעמי חזן: חברי הכנסת יצחק סבן, רחמים מלול, משולם נהרי ויצחק גאגולה, שהיו אמורים להיות הדוברים האחרונים הערב, לא נמצאים.

נעמי חזן: בכך, לצערי, הם גם איבדו את רשות הדיבור.

נעמי חזן: נותרו 17 דוברים בנושא הזה מחר.

נעמי חזן: אם כן, חברי הכנסת, תם סדר-היום.

נעמי חזן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ד בחשוון התשס"ב, 31 באוקטובר 2001, בשעה 11:00.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אני רוצה להזכיר לכם, שבשעה 11:00 תתקיים ישיבה מיוחדת לכבוד נשיא קרואטיה ורעייתו ולאחר מכן נמשיך בסדר-היום, כפי שנקבע.

נעמי חזן: ישיבת הכנסת נעולה.