ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 263, 2001-12-24 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, ט' בטבת התשס"ב, 24 בחודש דצמבר שנת 2001.

אברהם בורג: כך כתב חיים נחמן ביאליק: "ראיתיכם בקוצר ידכם ולבי סף דמעה".

אברהם בורג: חברי הכנסת, ביקרתי היום יחד עם חבר הכנסת ויצמן שירי אצל הנכים השובתים, עשרות מטרים בודדים מכאן, ושבנו הנה עם דמעות של בושה.

אברהם בורג: שוחחנו, שמענו את אשר על לבם.

אברהם בורג: איש מהם לא מבקש הנחה או מתנה.

אברהם בורג: רק בקשה אחת פשוטה, צודקת, לגיטימית, אנושית – מדינה שתהיה לצדם כדי להגיע אל סף השוויון החברתי.

אברהם בורג: הם מבקשים סיוע כדי שיהיו שווים לנו, הבריאים.

אברהם בורג: הם מבקשים עזרה כדי שיוכלו לחיות בכבוד אנושי.

אברהם בורג: דומה שהפגנת הנכים הכואבת שינתה, אבל לא שינתה מספיק את שגרת חיינו.

אברהם בורג: ביקשנו מהם לבוא הנה, אל מליאת הכנסת, כדי להקשיב לדברים ולהצטרף אלינו בשעה 16:30 למפגש עם חברי הכנסת שרוצים להקשיב ולהאזין.

אברהם בורג: בכל ימות השנה הם נמצאים בינינו, נאבקים עם מגבלותיהם.

אברהם בורג: חלקם נתמכים בקביים, אחרים מתגלגלים בכיסאות גלגלים, ויש ביניהם המרותקים, השוהים במוסדות טיפוליים או אפילו במוסדות שלא מתאימים להם, כי אין אחרים בלתם.

אברהם בורג: קבוצת אזרחים גדולה זו, שברוב ימות השנה קולה לא נשמע כמעט, היא היום ואתמול ושמונה ימים כאן.

אברהם בורג: כל מי שעולה לכנסת, לא יכול ואסור לו שלא יזדעזע מהמראות הקשים של הנכים המפגינים מול משרד האוצר ומול משרד העבודה.

אברהם בורג: למה הם כאן?

אברהם בורג: כי הם מאמינים שרק במאבק פומבי טמון סיכוי להשיג משהו.

אברהם בורג: הנכים רוצים להיות גוף תורם ויוצר בחברה.

אברהם בורג: תביעותיהם אינן רק כספיות.

אברהם בורג: אם נעזור להם להיקלט בעבודה ולהפיק מעצמם את המירב – טוב יהיה להם, טוב יהיה לנו, טוב יהיה לכולם.

אברהם בורג: מדובר בהון אנושי של אזרחים חרוצים הרוצים לתת ולא להיות לנטל.

אברהם בורג: אסור לנו להישאר אדישים ומנוכרים לציבור גדול זה, שהוא חלק יקר מכולנו.

אברהם בורג: כלום לא די בסבל שזימן הגורל?

אברהם בורג: על הממשלה ועל הכנסת למנוע מהנכים את מסע הייסורים בדרך למיצוי זכויותיהם.

אברהם בורג: חברי היקרים, דעו לכם כי יש בכנסת אוזניים קשובות ולא אוזניים ערלות.

אברהם בורג: לנו, חברי הכנסת, יש מחויבות מוסרית עמוקה כלפיכם.

אברהם בורג: ההתמודדות האמיצה והמתמדת שלכם במוגבלויות שאתם נושאים בגופכם היא אות כבוד לכם.

אברהם בורג: אני מאמין כי לא יכול להתקיים דיון על ענייני תקציב המדינה בלי שמשבר הנכים יסתיים.

אברהם בורג: אין דבר בעולם שיצדיק התנהגות אטומה כלפי דרישותיכם הצודקות, ולכן אתם ברוכים כאן

אברהם בורג: ביציע המיוחד של הכנסת בכל יום מימות השנה, ודאי בימים האלה – ימי מאבקכם.

אברהם בורג: מזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – החמרת התנאים לקבלת רשיון), התשס"ב–2001, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת ישראל כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (היטל חירום על נישום בעל הכנסה גבוהה – הוראת שעה), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת מרדכי משעני; הצעת חוק לתיקון פקודת מניעת טרור (רשות וגוף מדיני), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת אורי יהודה אריאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – קביעת זכאות לסיוע והיקפה), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת יוסף לפיד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – החלת חוק ההטרדות המיניות), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק פינוי ובינוי להסדרת זכויות פינוי תושבים, התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת אריה גמליאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השוואת זכויות הסטודנט לאברך (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2001, מאת חברת הכנסת יהודית נאות וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – יחידות נופש), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת מיכאל נודלמן ואליעזר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מניעת מטרדים בצמתים), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת יאיר פרץ, נחום לנגנטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) [נוסח משולב] (תיקון – זכות לקצבת פרישה), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת אברהם פורז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק טוהר המידות בעיתונות, התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת תמר גוז'נסקי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 41) (סיוע למשפחות ברוכות ילדים) (תיקון – ביטול החוק), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת מוסי רז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הקלות לחירש (תיקון – הגדלת מספר השידורים המלווים בכתוביות ובתרגום לשפת סימנים), התשס"ב–2001, מאת חבר הכנסת מרדכי משעני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – בוררות חובה בשירות הציבורי), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת מיכאל נודלמן,

א' האן: אליעזר כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המוהלים, התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת נעמי חזן, סופה לנדבר ואופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (מאורות בידוד לבעלי חיים), התשס"ב–2001, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, קולט אביטל וגנדי ריגר.

א' האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 16), התשס"ב–2001, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, העולם הנוצרי חוגג את חג המולד ותחילת השנה האזרחית החדשה, שנת 2002.

אברהם בורג: בשם כולנו אני מבקש לאחל חג שמח לעמיתינו חברי הכנסת הנוצרים, חג שמח לנוצרים תושבי מדינת ישראל ולנוצרים שכנינו וחג שמח לעולם הנוצרי כולו.

אברהם בורג: מי ייתן ותהא השנה הזאת שנת בשורה והתחדשות, שנת פיוס בין אדם לאדם ובין עם לעם.

אברהם בורג: מירושלים, עירם של נביאי ישראל וערש הנצרות, אני נושא תפילה כי שנת 2002 תקרב את ישראל אל השלום, את השלום אל ישראל במזרח התיכון ובעולם כולו, בבחינת "לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה".

אברהם בורג: שנה טובה וחג שמח.

אילן גילאון: אמן ואמן, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעות סיעות מרצ ושינוי להביע אי-אמון בראש הממשלה; סיעת מרצ – בשל המצב הכלכלי, ממדי האבטלה והיעדרו של תקציב המדינה לשנת 2002, וסיעת שינוי – כוונת הממשלה להעלות את המסים המוטלים על הציבור.

אברהם בורג: ראשון המנמקים, מטעם סיעת מרצ – חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר דני נוה, חברותי וחברי חברי הכנסת – – –

קריאות: לא שומעים.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר – – –

רן כהן: משהו לא מופעל.

אברהם בורג: תיכף הוא יעלה לדציבלים הראויים, אל תדאגו.

אברהם בורג: בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, כבוד השר, אחי ואחיותי מנהלי המאבק החברתי המשמעותי ביותר במדינה היום – הנכים, שנמצאים יחד אתנו.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אתמול שמעתי את נאום ראש הממשלה – הנאום הכלכלי של ראש הממשלה.

אילן גילאון: אתה יודע, אדוני, אני כזה בן-אדם מיושן, שלפעמים כשאומרים שראש הממשלה יופיע בטלוויזיה, אני ממתין בציפייה לראות אולי ייאמרו דברים חשובים; יכול להיות שאצטרך לשנות דברים בהצעה שלנו לאי-אמון בממשלה הבוקר.

אילן גילאון: ואני מוכרח לומר לך, אדוני, שלו היה ראש הממשלה שומע ורואה את עצמו נואם את הנאום שלו מגובה כיסא הגלגלים, הוא היה מתפלץ, אדוני.

אילן גילאון: שמענו שוב, בארשת הידועה של ראש הממשלה, שמנסה לשוות לעצמו ארשת של צ'רצ'יל מפלסטיק, איך הדברים יהיו קשים ואיך הדרך תהיה זרועה מוקשים ואיך כולנו בסירה אחת; רק שלפעמים אנחנו שוכחים שיש חלק שיושבים בקבינה, אדוני, וחלק בצד הדפנות, היכן שהכרישים נמצאים.

אילן גילאון: שמענו עד כמה זה ייקח הרבה זמן ושמענו עד כמה ראש הממשלה אוהב אותנו, אוהב את העם.

אילן גילאון: עד כדי כך שמעתי את הדברים, אדוני, שרציתי להגיד לו: אולי עדיף שתאהב אותנו פחות ותכבד אותנו קצת יותר.

אילן גילאון: הוויז'ואל של התמונה הזאת – המראה היה מראה מביך, כי לצד ראש הממשלה ישב שר האוצר כמו אדם נזוף; הוא ישב לצדו כמו אדם חבוט, שלטענתו בא רק כדי לוודא שהריבית תרד, כאילו שבלי נוכחותו הריבית לא היתה יורדת, והוא עושה וידוא לנגיד בנק ישראל בעניין הזה.

אילן גילאון: בכלל, שר האוצר, יש לי רושם שהוא One show man, הוא שר הריבית.

אילן גילאון: יש, אדוני, הצגה שנקראת: "אני כאן בגלל אשתי", וכאילו שר האוצר הוא כאן בגלל הריבית, ויכול להיות שגם שם ההצגה מתאים לסיטואציה בקשר לעניין כולו.

אילן גילאון: שמענו את הבשורה כולה, איך הממשלה הזאת, אדוני, למרות הרבה מאוד דיבורים ברקע – שמענו על ההצעה של נשיא התאחדות התעשיינים, לרבות דיבורים באוצר על מסים, איך גזירת המסים לא תבוא עלינו ואנחנו נישאר בעסקת חבילה שמשמעותה היא, אדוני, שחלק מן האנשים יקפאו בכיסא הגלגלים שלהם בקור הירושלמי וחלק אחר ביאכטה שלהם באיי באהמה.

אילן גילאון: זוהי עסקת החבילה שמוצעת כאן.

אילן גילאון: כיצד 6 מיליארדי שקלים שהולכים להיות מקוצצים מן התקציב, אדוני, שבמחי יד, בקלות רבה, אחרי שבע שנים שאנחנו מדברים על מיסוי הבורסה יכולנו לפחות מחצית הסכום הזה, גם במצב הקשה הזה של הבורסה, לכסותו, והמחצית האחרת, מתוך מסים שצריכים להיות מסים צבועים – לא לקחת ולהטיל נטל של מסים על העם ולזרוק אותו אל הבור השמן והענק הזה, כאשר ראש הממשלה מבקש מאתנו דוגמה אישית, מהכנסת, מחברי הכנסת, מהחקיקה הפרטית, הפופוליסטית.

אילן גילאון: לא צמצום של אחוז אחיד במשרדי הממשלה, אלא צמצום של כמה ממשרדי הממשלה הרבים שקיימים כאן, אדוני, והנסיעות לחוץ-לארץ בפמליות רבות משתתפים ושיפוצים בלשכות וכו' וכו'.

אילן גילאון: זאת הדוגמה האישית.

אילן גילאון: וכבר היטיב לעשות זאת יושב-ראש מרצ כמה פעמים קודם לכן כאשר הביא את נאום ראש הממשלה באשר לגודלה של הממשלה.

אילן גילאון: מדיניות, אדוני היושב-ראש – וכבר אמרתי לך והתוודיתי שאני אדם מיושן – היא מדיניות שיש לה בדרך כלל שני מנופים.

אילן גילאון: מנוף אחד הוא לקיחה מאלה שיש להם.

אילן גילאון: למשל אפשר היה להטיל מס חבר לחינוך, לבריאות ולרווחה, שזה כל כיוונו, ולקחת מהאנשים שיש להם נניח פי-שניים מהשכר הממוצע במשק ללא תקרה למעלה, לרבות מס בריאות וביטוח לאומי ללא תקרה למעלה, וגם אז לאנשים הללו יהיה בשביל מה לקום בבוקר.

אילן גילאון: מס שיוכל לכסות קיצוץ בקצבאות, לדוגמה.

אילן גילאון: אבל ראש הממשלה אוהב את עם ישראל.

אילן גילאון: יותר נכון, הוא אוהב חלק מאוד מצומצם מעם ישראל, שבכל מצב לא ייפגע.

אילן גילאון: זאת אותה קבוצה של אנשים שחיים, אותה פנטזיה איומה של הצעצוע של האנשים שחיים בשטחים, שם לא יקוצץ דבר.

אילן גילאון: לא תהיה שום הורדה, להיפך, יושקע עוד הון עתק במגדלים הפורחים באוויר ובחולות הנודדים הללו, כאשר בסופו של דבר גם ראש הממשלה יודע שהוא יצטרך לפרק.

אילן גילאון: אצל אותם בני ישיבה שתורתם אומנותם לא יקוצץ דבר.

אילן גילאון: לעומת זאת, תראו מי הציבור הפגיע, את מי הממשלה הזאת מרמה פעם אחר פעם אחר פעם.

אילן גילאון: השבוע התחיל באיזשהו סדר, אדוני, סדר מופלא כזה, לקוח מאיזשהו סרט.

אילן גילאון: בהתחלה היו החוצבים, אדוני.

אילן גילאון: בנצרת-עילית התפרנסו מן המחצבה 200 משפחות ערביות ועוד קיבוץ כינרת, קיבוץ ותיק מאוד.

אילן גילאון: הבעיה ידועה לממשלה הזאת ולממשלה הקודמת כבר ארבע שנים, ואיש לא פתר את העניין, כאשר אפשר היה בהחלטה מינהלית לפתור אותו ולהמשיך לתת לאנשים האלה פרנסה.

אילן גילאון: אתה אומר לעצמך, אדוני: בתקופה כזאת, כשכולם עוסקים בתיווך, בספסור וסוחרים בכוח-אדם, עדיין יש במדינה שלנו אנשים שחוצבים, כמאמר המשורר – וקול רועם אמר אליהם: איזה מין בני אדם משונים רוצים לחצוב?

אילן גילאון: אבל איש לא טיפל בבעיה הזאת.

אילן גילאון: לאחר מכן פגשנו כאן את הכבאים, אלה שצריכים לכבות את השרפות, וכמשל, יש כל כך הרבה שרפות.

אילן גילאון: ואז הגענו לאנשים הללו שנמצאים במאבק השני שלהם על הקיום המינימלי, שהם דמותה, הם חרפתה והם גיבורי תהילתה של מדינת ישראל כולה – האנשים בעגלות, האנשים הנכים, שהשבוע הצטרפו אליהם גם האנשים המבוגרים, הקשישים, ואליהם הצטרפו גם הסטודנטים כציבור מרומה.

אילן גילאון: ומה יהיה עליהם?

אילן גילאון: לאן הם חוזרים אחרי שלוש שנים של סיכון, אדוני?

אילן גילאון: לאן הם חוזרים אחרי שבגיל ילדות עדיין הלבשנו עליהם מדים, נתנו להם רובה ואמרנו: ישחקו הנערים לפנינו, ילכו להילחם.

אילן גילאון: אל איזו מציאות?

אילן גילאון: מה הם יעשו?

אילן גילאון: ילכו אל הגדה המערבית בניו-יורק לעבוד ב"משה'ס הובלות"?

אילן גילאון: או אולי ילכו ל"אור שמח", "חושך עצוב", אני יודע מה, כדי להבטיח את עצמם לעתיד?

אילן גילאון: ובעת ההיא, אדוני, בעת נאום ראש הממשלה חסר התקווה, חסר המעוף, חסר התוכנית, לא היה איש אחד במדינת ישראל שחשב שמישהו בממשלה הזאת משקיע ולו דקה אחת במחשבה אחת טובה ולטובתו.

אילן גילאון: ואז אנחנו נשארנו בקור הירושלמי עם העגלות, אדוני, עם הנכים האלה שמשתכרים, "מרוויחים", מקבלים 1,741 שקל, שמהם הם צריכים להתקיים כל החודש.

אילן גילאון: משום שהיום סיעתי ביקרה את חברינו הנכים, ולדאבוני שמעתי שחלק מהנכים התחילו בשביתת רעב – במעמד זה אני רוצה לקרוא להם מעל הבמה הזאת בשם אלוהים ובשם הכנסת כבקשה וכתחינה: אל תפגעו בעצמכם.

אילן גילאון: היחידים שצריכים לצום, אדוני, 40 ימים ו-40 לילות הם ממשלת ישראל ולא אתם, כי על כתפיכם מוטל המאבק החברתי הגדול מכול.

אילן גילאון: אנחנו צריכים אתכם חזקים במקום שלכם.

אילן גילאון: אדוני, אני רוצה להגיד לך, שאני לא יודע מאיפה לוקחים את כל הנאומים האלה, אולי מהספר של אורוול, שם הייאוש הוא תקווה והאושר הוא משטמה והחירות היא עבדות.

אילן גילאון: אני לא יודע מאיפה כל התקוות האלה, אבל אני רוצה להגיד לך דבר כזה: כשאני מסתכל היום על הממשלה, כאשר עברו 100 הימים הראשונים ו-100 הימים הבאים ואנחנו עוד מעט סוגרים את 100 הימים האחרונים, נשארנו עם ממשלה שהיא כל כולה עוזי הביזארי, לימור הסוטרת, אביגדור הצלף, ובראש כל אלה – אריק שובר האוניות.

אילן גילאון: בדרך כלל אני לא אוהב שבני משפחה מתערבים, אדוני, בעניין העשייה הפוליטית, אבל שמעתי השבוע אשת שר שאמרה, שאולי ראש הממשלה עייף ועדיף שהוא יטפל בכבשים.

אילן גילאון: אני חושב שאני נוטה להסכים על מנת שתישאר לנו רק דאגה לכבשים.

אילן גילאון: אני מודה לך, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: בשם סיעת שינוי חבר הכנסת יוסף לפיד.

אברהם בורג: בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמול, בזמן שראש הממשלה ושר האוצר הודיעו על הקיצוצים הדרסטיים בתקציב, בזמן שהודיעו על הקפאת קצבאות הרווחה, בזמן שהנכים המשיכו להפגין נגד קיפוחם המשווע, משרד האוצר העביר 89 מיליון ש"ח.

יוסף (טומי) לפיד: למי?

יוסף (טומי) לפיד: לבחורי הישיבה.

יוסף (טומי) לפיד: כי לעזאזל העניים, לעזאזל הסטודנטים, רק לבחורי הישיבה יש כסף.

יוסף (טומי) לפיד: הסטודנטים ניהלו במשך שנים מאבק עיקש וצודק להורדת שכר הלימוד.

יוסף (טומי) לפיד: ברוב המדינות המתוקנות בעולם הלימוד האוניברסיטאי הציבורי ניתן חינם אין כסף.

יוסף (טומי) לפיד: אצלנו ציבור הסטודנטים, אחרי שירותו הצבאי, נאלץ לשלם 10,000 שקלים שכר לימוד באוניברסיטאות ו-20,000 שקלים במכללות.

יוסף (טומי) לפיד: בהמלצת ועדת-וינוגרד הוחלט להקטין את שכר הלימוד של הסטודנטים ב-50% בתוך חמש שנים.

יוסף (טומי) לפיד: הורדת שכר הלימוד בשנת 2002 אמורה להסתכם ב-1,500 שקלים.

יוסף (טומי) לפיד: את זה ביטל עכשיו שר האוצר.

יוסף (טומי) לפיד: אין זה מקרה שהתקציב המוצע פוגע בסטודנטים.

יוסף (טומי) לפיד: יש כאן מגמה ברורה לפגוע במעמד הביניים, המשכיל, היוצר, התורם, הלומד והמשרת בצה"ל.

יוסף (טומי) לפיד: אם דרושה הוכחה לכך, בא הקיצוץ המשווע בתקציב משרד המדע, התרבות והספורט.

יוסף (טומי) לפיד: ממשרד זה, שתקציבו קטן בלאו הכי, מקצצים 90 מיליון שקלים, נוסף על 3% שמקצצים מכל משרד.

יוסף (טומי) לפיד: פירוש הדבר, שהמשרד ייאלץ לקצץ 25%–30% מהמענקים העלובים שהוא מקצה לצורכי מדע, לצורכי תרבות ולצורכי ספורט.

יוסף (טומי) לפיד: כי ממשלה זו משלמת רק מס שפתיים למדע, לספורט ולאמנות, אבל גובה מהם מס הרסני.

יוסף (טומי) לפיד: כי מי צריך להתחשב בקומץ של מדענים, ספורטאים ואמנים?

יוסף (טומי) לפיד: ועם הנפגעים נמנים גם המדענים מרוסיה, שהביאו לחברה הישראלית רק ברכה.

יוסף (טומי) לפיד: כמה דיוויזיות יש לאמנים, למדענים ולספורטאים.

יוסף (טומי) לפיד: לא כדאי להשקיע בהם, נכון, אדוני ראש הממשלה?

יוסף (טומי) לפיד: נכון, אדוני שר האוצר?

יוסף (טומי) לפיד: הרי הם לא ייתנו לכם אפילו כיסא אחד בכנסת, אז מה לנו מדע וספורט ואמנות?

יוסף (טומי) לפיד: במשרד החינוך מעניקים על כל שקל שמוציאים על תלמיד בחינוך הממלכתי שקל ו-40 אגורות לכל תלמיד חרדי.

יוסף (טומי) לפיד: התקציב מבטיח שהילדים בחינוך הממלכתי ילמדו פחות שעות בכיתות יותר גדולות מהתלמידים בחינוך החרדי.

יוסף (טומי) לפיד: נגד מגמה זו שרת החינוך אינה מתריעה ולא מרימה אצבע, אדרבה, היא אף הגדילה את הפערים לטובת החרדים, כי היא זקוקה לתמיכתם במאבקה על עתידה הפוליטי.

יוסף (טומי) לפיד: אבל תנוח דעתכם, כי כל מה שאנחנו יודעים על התקציב הוא לא סוף פסוק.

יוסף (טומי) לפיד: כי הרי ברור שהמיקח והממכר בין מפלגות הקואליציה יגרום לביטול חלק מהקיצוצים כדי לפייס את העבודה ואת החרדים.

יוסף (טומי) לפיד: ובמקום הקיצוצים האלה יטילו מסים חדשים על אותו מעמד ביניים שהוכרז כאויב המדינה.

יוסף (טומי) לפיד: משפחה בת ארבע נפשות שמרוויחה 6,000 שקל בחודש נשארת עם 5,200 שקל ביד, ומשפחה בת ארבע נפשות שלא מרוויחה גרוש אחד בחודש, נשארת אף היא עם 5,200 שקל ביד.

יוסף (טומי) לפיד: זוהי איוולת שאין כדוגמתה בעולם, המענישה את האדם העובד, המטילה קנס על היצירתיות ומעודדת בטלה.

יוסף (טומי) לפיד: משפחה חרדית בת שמונה נפשות מקבלת במענקים ישירים ובהנחות בתשלומי מסים 11,500 שקל בחודש, השווים להכנסה של 20.000 שקל ברוטו של משפחה שלא נתברכה בילדים רבים ואף אינה שייכת לסקטור החרדי.

יוסף (טומי) לפיד: והשאלה היא, עד מתי מוכן הציבור היצירתי והיצרני לסבול את האפליה הזאת, את העושק הזה, את ההתעלמות הזאת מהמוסר הציבורי ומטובת הכלל?

יוסף (טומי) לפיד: תראו את הגמלאים המפגינים עכשיו מחוץ לכנסת, שעבדו כל חייהם קשה כדי להבטיח לעצמם זיקנה מכובדת והם מוקפאים עכשיו בפריז'ידר של משרד שהאוצר.

יוסף (טומי) לפיד: אני קורא לחברי הכנסת להביע אי-אמון בממשלה המתעללת דווקא באותו חלק של הציבור שתורם לקיומה של חברה מתוקנת.

יוסף (טומי) לפיד: זוהי ממשלה של מפלגה ימנית שאינה משרתת את המדינה, של מפלגה שמאלית שאינה מכבדת את האדם ושל מפלגה חרדית שאין לה אלוהים.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ישיב השר דני נוה, בבקשה.

ויצמן שירי: אתה מסוגל גם להגיד משהו לנכים שיושבים שם?

ויצמן שירי: מלה אחת?

ויצמן שירי: על שורה אחת מהחרדים יכולת לוותר ולהתייחס לנכים.

ויצמן שירי: יושבים פה 50 נכים.

אברהם בורג: חברי הכנסת שרוצים לפגוש את נציגי הנכים ב-16:30, בעוד חמש דקות, באולם שאגאל, מוזמנים.

אברהם בורג: גם חברי, אתם יכולים לגשת לשם.

ויצמן שירי: היית אומר להם מלה.

יוסף (טומי) לפיד: חוק הנגב לבעלי וילות בעומר, קבלנים.

אברהם בורג: יש לי איזו הרגשה שלא נצליח למצות את הדיון, נכון?

ויצמן שירי: היועץ המשפטי לממשלה לא בודק שלקחתי – – – מישהו אחר כן.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת ויצמן, למה אתה לא עובר לש"ס?

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת פריצקי, נהיית גם משבץ פוליטי עכשיו?

אברהם בורג: בבקשה, השר נוה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ציבור הנכים, שנמצא אתנו כאן, אני רוצה, ראשית, ברשותך, אדוני היושב-ראש, להתייחס באופן ענייני בכמה מילות רקע למצב הכלכלי שהמשק הישראלי נמצא בו, מעבר להתלהמות הפוליטית.

דני נוה: כולם יודעים שאנחנו נמצאים במשבר כלכלי עמוק, שנובע מכמה גורמים: ראשית, מהאטה גדולה בכלכלה העולמית.

דני נוה: מדינות רבות ברחבי העולם סובלות ממשבר כלכלי.

דני נוה: אל זה מיתוסף משבר מאוד חמור שאליו נקלע ענף ההיי-טק, ענף התעשייה עתירת הידע, בראש ובראשונה בארצות-הברית.

דני נוה: כולם יודעים איך הדבר הזה הקרין באופן ישיר, עגום וקשה על התעשייה עתירת הידע במדינת ישראל, כמה אלפי אנשים, טובים ומוכשרים, שקיוו למצוא את מטה לחמם במסגרת התעשייה הזאת, מצאו את עצמם מפוטרים כתוצאה מהמשבר הזה.

דני נוה: ואם לא די בצרות העולמיות האלה ובהקרנתם על המצב במדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, היתוסף על כך כמובן, המצב הביטחוני.

דני נוה: לא רק המצב הביטחוני בארץ, גם המצב הביטחוני הקשה שאליו נקלע העולם כולו, ובראשו ארצות-הברית של אמריקה, במערכה מול הטרור.

דני נוה: השינוי הגדול שעברה ארצות-הברית בעקבות ההתקפה על אמריקה מצד בן-לאדן ב-11 בספטמבר, הקרין באופן ישיר על הכלכלה האמריקנית ובאופן עקיף גם על הכלכלה הישראלית.

דני נוה: ואחרון אחרון, לא חביב, המשבר הביטחוני הקשה, המלחמה מול הטרור הפלסטיני, שאותה אנחנו מנהלים שנה וחצי פחות או יותר.

זהבה גלאון: – – – לא היה מצב כזה.

דני נוה: ודאי שאם היינו הולכים בדרככם היינו מגיעים למצב הרבה יותר קשה, חברת הכנסת גלאון, והמשכיל במרצ בעת ההיא יידום.

אילן גילאון: – – –

דני נוה: אני מציע למרצ שלא לקפוץ בעניין הזה, כדי שלא להזכיר לנו פה בארץ לאן הביאה ולמה הגענו – למצב המדיני הקשה שנולד, לטעמי, כתוצאה מהמדיניות חסרת האחריות של אוסלו, שאתם הייתם מסניגוריה הגדולים ביותר.

רן כהן: אתם הבטחתם שלום וביטחון.

דני נוה: אז אם אתם רוצים להסיט את העניין ולהסיט את הטיעון לכיוון הזה, למה נקלענו למלחמה מול הטרור, ורוצים להמשיך גם את הדיון כסניגוריו של ערפאת, אני לא מציע, אני לא חושב שזה הדיון, ובואו נתרכז כאן במסגרת דיון רציני במצב הכלכלי-החברתי.

זהבה גלאון: אף שר לא ירד להיפגש עם הנכים.

דני נוה: לפחות בדיון הזה תתאפקו לא להיות סניגורים של ערפאת ולא לנסות להטיל את האחריות למצב הביטחוני על הממשלה, אלא לגלות קצת הגינות, קצת יושר ציבורי וקצת צניעות.

דני נוה: זיכרונו של הציבור עדיין טרי, הציבור יודע מדוע נקלענו למצב הביטחוני, מי האמין לערפאת, מי נתן רובים לשוטרים שלו, מי תמך בהסדרים האלה.

דני נוה: אז אנא מכם, אם אתם מגלים – – –

יוסי שריד: מה זה שייך?

דני נוה: אני אענה לך, חבר הכנסת שריד, כי חבריך קפצו ואמרו: המצב הביטחוני, הבטחתם שלום וביטחון.

זהבה גלאון: רק שרון יביא שלום.

מוסי רז: מי לקח את הכסף מהגמלאים?

מיקי לוי: מוסי רז, מה קרה לך?

דני נוה: אני מציע שנתרכז פה באמת במסגרת הדיון הכלכלי-החברתי.

רן כהן: אף שר לא ירד לפגוש את הנכים.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המשבר הכלכלי שנובע מהסיבות שציינתי, גרם – –

מוסי רז: רק היום העברנו 400 מיליון שקל למתנחלים.

דני נוה: – – בסופו של דבר לשתי תופעות בעלות – – –

מוסי רז: הם עומדים בחוץ בקור ו-400 מיליון שקל – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מוסי רז, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אחמד טיבי: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אחמד טיבי, מה אתה מגן עליו, עם כל הכבוד?

דני נוה: הזכרתי למרצ למה הם אחראים למצב הביטחוני הנוכחי, אז זה כואב להם, אדוני היושב-ראש.

דני נוה: מה לעשות?

דני נוה: זה מאוד מציק.

אילן גילאון: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גילאון, מה קרה לך?

דני נוה: זה מאוד מציק למרצ.

דני נוה: ואם זה לא מציק לכם, אז לי ודאי זה לא מציק, אדוני היושב-ראש.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המציאות הביטחונית הזאת גרמה לשני דברים.

דני נוה: היא גרמה – – –

יוסי שריד: אני מציע – – –

מיקי לוי: דקה אחת.

דני נוה: לא, לא דקה.

דני נוה: אני אסתדר, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: רגע אחד, אבל אני – – –

דני נוה: זה בסדר, אני אסתדר.

דני נוה: היא גרמה, אדוני היושב-ראש, לירידה משמעותית מאוד בהכנסות המדינה כתוצאה מהמצב הביטחוני וההאטה במשק, והיא גרמה גם לכך שההוצאות הביטחוניות של מדינת ישראל גדלו באופן משמעותי כתוצאה מהמציאות הזאת.

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה נדרשת, גם היום, ממש בדקות אלה – – –

מיקי לוי: רגע, יוסי.

יוסי שריד: אני רוצה, ברשותך – – –

מיקי לוי: אני רוצה לדעת מה הוא אומר.

מיקי לוי: דקה אחת.

דני נוה: למה?

דני נוה: אדוני, אני באמצע דברי.

דני נוה: סליחה.

דני נוה: נציג האופוזיציה נאם, אני באמצע נאומי.

דני נוה: אתה תרצה לתת לו לאחר מכן לדבר – – –

מיקי לוי: אני לא אקבל ממנו מה שהוא רוצה, אבל אני צריך – – –

דוד טל: אדוני היושב-ראש – – –

דני נוה: סליחה.

מיקי לוי: לא, אני מבקש.

מיקי לוי: לא דוד טל ולא יוסי שריד.

דני נוה: אדוני רוצה, אני ארד ולא תהיה תשובת ממשלה.

דני נוה: עם כל הכבוד, אני באמצע נאומי.

דני נוה: האופוזיציה אמרה את שלה.

דני נוה: אם רוצה אדוני לאפשר לאופוזיציה לאחר מכן, שיאפשר.

דני נוה: לא עכשיו באמצע הנאום שלי, עם כל הכבוד.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: עם כל הכבוד, בבקשה.

זהבה גלאון: למה אף שר לא ירד להיפגש עם הנכים?

מיקי לוי: הערת ביניים ניתן, אבל לא חשוב.

דני נוה: לא, לא קריאת ביניים באמצע הנאום שלי.

דני נוה: זה לא מקובל, אדוני היושב-ראש.

דני נוה: לא מקובל בשום מקום.

מיקי לוי: אל תלמד אותי איך לנהל ישיבה.

מיקי לוי: זה מקובל, מותר.

דני נוה: נציג האופוזיציה דיבר.

דני נוה: נציג האופוזיציה יוכל לדבר לאחר נאומי, לפי התקנון, ולא להפריע באמצע.

יוסי שריד: אתה מפחד מההערה שלי?

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כתוצאה מהנתונים הללו הממשלה נדרשת גם היום לקבל החלטות קשות הנוגעות לקיצוץ בתקציבה.

דני נוה: הדבר החשוב ביותר הוא לעשות שילוב נכון בין המדיניות הפיסקלית התקציבית שלנו לבין המדיניות המוניטרית, ואני שמח מאוד שסוף-סוף אחרי שנים ארוכות מדי ניתנה החלטה של נגיד בנק ישראל אתמול על הפחתת הריבית ב-2% ועל הורדתה ל-3.8% – – –

מוחמד ברכה: מה זה שייך לממשלה?

דני נוה: כפי שאולי גם חבר הכנסת ברכה יודע, הממשלה וראש הממשלה ושר האוצר ניהלו מאמץ גדול מאוד מול נגיד בנק ישראל כדי לשכנע אותו להוריד את שיעור הריבית במשק, מהסיבה הפשוטה – – –

מוחמד ברכה: – – –

דני נוה: כולנו יודעים, אדוני היושב-ראש – אולי חבר הכנסת ברכה לא יודע, אז ילך ללמוד כלכלה וידע – –

מוחמד ברכה: אני אלך ללמוד – – –

דני נוה: – – אבל הציבור יודע שהורדת הריבית במשק היא נחוצה וחיונית כדי שנוכל בסופו של דבר לעורר צמיחה במשק.

מוחמד ברכה: – – –

דני נוה: אם אתה לא מכיר, לך תלמד כלכלה.

מוחמד ברכה: אני אנסה.

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הציבור יודע מה שלא יודע חבר הכנסת ברכה, שלהפחתת הריבית יש חשיבות רבה כתרומה לכמה דברים.

דני נוה: קודם כול כדי להגדיל את ההשקעות במשק, כדי לעשות מה שאולי לא מעניין את חבר הכנסת ברכה, להוריד את הריבית על האוברדרפט של כל אזרח במדינה, להוריד את הריבית על המשכנתאות – –

מוחמד ברכה: על הבורסה.

דני נוה: – – והציפייה של כולנו, אדוני היושב-ראש, שהמדיניות הזאת של הורדת הריבית בסופו של דבר תסייע למשק הישראלי לצאת מהמיתון ומההאטה שהוא נמצא בהם עתה.

דני נוה: זו השאיפה של כולנו.

דני נוה: הרי כולנו יודעים, גם סטודנטים שנה א' לכלכלה, בניגוד לכמה מחברי הכנסת פה, שכדי להצליח ולהוציא את המשק מהמשבר הקשה שהוא נמצא בו יש צורך בשילוב גם של מדיניות של בנק ישראל בהורדת הריבית וגם של המדיניות התקציבית של ממשלת ישראל.

דני נוה: הרי על זה אנחנו כל הזמן מלינים, על זה כולם מדברים, שאי-אפשר לנתק את החלטות הממשלה מהחלטותיו של נגיד בנק ישראל.

דני נוה: לכן, הממשלה מברכת על כך שנגיד בנק ישראל נענה בסופו של דבר לבקשות של ראש הממשלה, שר האוצר והממשלה והחליט על הפחתת הריבית בשיעור של 2%, דבר שיסייע באופן משמעותי, אני מקווה, ליצירת צמיחה נוספת במשק.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שהיעד המרכזי שעומד מול עיני הממשלה וצריך לעמוד מול עיני כולנו בתקופה הקשה, במשבר הכלכלי הקשה שבו אנחנו נמצאים, הוא צמצום האבטלה במשק הישראלי.

דני נוה: הרי אין ספק שזו הרעה החולה הגרועה מכולן, של אנשים שאין להם מקומות עבודה, שמסתובבים בחוסר מעש, ללא פרנסה, ואין ספק שלמרות ההחלטות הקשות שהממשלה נדרשת לקבל היום, זה היה ונשאר יעד מרכזי של מדיניותה של הממשלה.

דני נוה: באופן מעשי, מה שאנחנו מתכוונים לעשות כחלק מהחלטות הממשלה שיובאו לכנסת, זה לעסוק בצמצום מספר העובדים הזרים, לדחוף אוכלוסיות להשתלב בשוק העבודה, ליצור מקומות עבודה חדשים לישראלים.

דני נוה: רק כדי לסבר את האוזן, בין יתר החלטותיה החליטה היום הממשלה על קרן של 200 מיליון שקל להלוואות למפעלים במצוקה, כחלק מהטיפול הנקודתי במפעלים במצוקה.

דני נוה: אין ספק, אדוני היושב-ראש, שיש צורך גם בפתרונות מיידיים נקודתיים נוספים, ובמסגרת הזאת החלטות הממשלה היום כוללות גם פתרון שיביא להעסקה מיידית, או מהירה ככל האפשר, של 2,000 מובטלים בעבודות מיידיות, ולצורך זה הממשלה מעבירה 80 מיליון שקל למשרד העבודה והרווחה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, כחלק מהמאבק שלנו באבטלה, הממשלה החליטה עוד, שכל מעסיק במדינת ישראל שיעסיק עובד ישראלי נוסף יקבל תמריץ של 1,100 שקל לחודש על אותו מועסק נוסף, על אותו עובד נוסף, והוא יוכל לקבל את המענק המיוחד הזה עבור העסקת עובדים נוספים לתקופה של שנה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שבתחום החברתי נדרש מאמץ מיוחד – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – תקצץ בקצבאות הילדים.

דני נוה: אף שאולי חבר הכנסת דהאמשה לא רוצה שאני אבלבל אותו עם העובדות, אני רוצה להציג פה כמה עובדות על החלטות שקיבל ראש הממשלה בכל הנוגע לתוספות למשרד העבודה והרווחה בנושאים חיוניים, בנושאים שהם באמת, לא כפראזה, בנפשנו מבחינה חברתית.

דני נוה: קודם כול, ראש הממשלה הנחה למתן תוספת של 500 עובדים סוציאליים – תקציב של 60 מיליון שקל בשנה.

דני נוה: אין ספק ששירותי הרווחה ברשויות המקומיות ברחבי הארץ קורסים מול התופעות החברתיות הקשות, ולצורך העניין הזה הם יקבלו תוספת תקציב משמעותית.

דני נוה: יש תוספת תקציב בסך הכול, אדוני היושב-ראש, של 150 מיליון שקל לשירותי הרווחה על גוניהם השונים – אם זה למרכזי האכלה, אם זה למועדוניות, אם זה למרכזי חירום לילדים בסיכון או למוסדות גמילה מאלכוהול ומסמים.

דני נוה: כאמור, תוספת של 150 מיליון שקל לשירותי רווחה, שהם חיוניים מול המציאות החברתית הקשה, כשאין ספק שיש במדינת ישראל גורמים, שכבות אוכלוסייה, אנשים ומשפחות שנאנקים תחת המציאות הזאת יותר מאשר רוב אזרחי מדינת ישראל, והחובה המוסרית של הממשלה, למרות המצב הכלכלי הקשה, למרות הגירעון הקשה בתקציב המדינה שאתו אנחנו צריכים להתמודד, וההחלטות הקשות שאותן אנחנו צריכים לקבל, לתת סיוע לאותם גורמים.

דני נוה: למשל, אתן דוגמה.

דני נוה: כשמדברים על המציאות הכלכלית הקשה ואיפה עומדת הממשלה, רק בימים האחרונים פנתה עמותת על"ם – עמותה לילדים בסיכון – לראש הממשלה, לממשלה, בזעקה נוראית מול תופעה קשה שיש במדינת ישראל, של קטינים, של ילדים שנאלצים לעסוק בזנות; תופעה נוראית וקשה שעצם המחשבה על כך שהיא קיימת בחברה הישראלית צריכה, כמובן, לזעזע ולקומם את כולנו.

דני נוה: בסופו של דבר, בהתערבות של ראש הממשלה הוחלט להעביר כספים מיוחדים לעמותה הזאת.

יוסי שריד: – – –

דני נוה: חבר הכנסת שריד, אני מניח שאותך מעניין רק לנגח את הממשלה ואתה לא רוצה שאני אבלבל אותך עם העובדות, אבל למרות הכול אני אעשה זאת, כי את הציבור, בניגוד לך, מעניינות גם העובדות.

דני נוה: העובדות הן, אדוני היושב-ראש, שהועבר לתקציב על"ם סכום של למעלה ממיליון ש"ח כדי להתמודד נקודתית עם הבעיה הזאת, עם הצורך הזה.

דני נוה: וזאת נוסף על 150 מיליון ש"ח לשירותי הרווחה שאותם ציינתי קודם לכן.

ויצמן שירי: – – –

זהבה גלאון: – – –

דני נוה: אני יודע שמרגיז את האופוזיציה שהממשלה עושה את הדברים האלה, אבל מה לעשות, האופוזיציה תמשיך לשרוק ואנחנו נמשיך לעשות את מה שאנחנו נדרשים לעשות.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שכדי להוציא את המשק הישראלי מההאטה ומהמיתון שאנחנו נמצאים בהם, יש צורך בהגדלת ההשקעות בתשתיות במדינת ישראל.

דני נוה: אין דבר מעורר צמיחה יותר מהשקעות בתשתיות.

דני נוה: לכן, במסגרת החלטות הממשלה והתקציב שמובא לכנסת, אנחנו מתכוונים להאיץ את ביצועם של פרויקטים בתחום התשתיות.

דני נוה: עיקר הפרויקטים האלו יהיו פרויקטים שיבוצעו במימון של הסקטור הפרטי, מה שקרוי בשיטת ה-PFI וה-BOT, אם זה בנושא התפלת מים, רכבות עירוניות ובין-עירוניות, כבישים ועוד.

דני נוה: במכלול הזה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – אני מניח שזה יעניין גם את חבר הכנסת ויצמן שירי – בהשקעות בתשתיות תינתן בהחלט עדיפות לפרויקטים חדשים במרחב הנגב.

ויצמן שירי: – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שנדרשים צעדים נוספים בתחום המיסוי.

דני נוה: הממשלה מחליטה, אני מניח, ברגעים אלה שאנחנו נמצאים כאן, להעניק לשר האוצר סמכות להטיל היטל של שנה אחת על בעלי הכנסות של יותר מ-30,000 שקל, ובניגוד לזאת ובמקביל להפחית את המס על מקבלי שכר נמוך באזור שכר המינימום.

דני נוה: זה חלק מהמאמץ הנכון לשיטת מיסוי צודקת יותר, לשיטה שוויונית יותר בכל מה שנוגע למיסוי.

דני נוה: אני רוצה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, להעיר עוד הערה שהיא הצעה אישית שלי שהצעתי לראש הממשלה, והיא איננה חלק מהחלטות הממשלה, היא גם לא נדונה היום בממשלה, וזאת אני רוצה להבהיר, כי יש על כך מחלוקת בממשלה.

דני נוה: אני הצעתי לראש הממשלה דבר כזה: יש בקופת המדינה סכום של למעלה ממיליארד ש"ח שבעצם עומד כאבן שאין לה הופכין.

דני נוה: הסכום הזה הוא סכום שמדינת ישראל אמורה היתה להעביר על-פי ההסכמים החתומים לרשות הפלסטינית.

דני נוה: אני הצעתי לראש הממשלה להודיע שאין בכוונתו להעביר את הסכום הזה לרשות הפלסטינית.

דני נוה: אגב, אם מדברים על בעיות הנכים, אני מניח שבמרצ יסכימו להצעה הזאת שלי.

דני נוה: פתרון בעיית הנכים יעלה בסביבות הסכום הזה של מיליארד ש"ח, ואני מציע שאת הסכום הזה של מיליארד ש"ח לרשות הפלסטינית נעביר לטיפול בבעיות חברתיות בישראל, למשל, כדי לפתור את בעיית הנכים בישראל.

יוסי שריד: זה לא כסף שלנו.

רן כהן: – – –

מוסי רז: – – –

דני נוה: אני יודע שיש כאלה שאומרים שיש אולי קושי משפטי כזה או אחר עם העניין.

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש, הצעתי לראש הממשלה לקבל החלטה בממשלה להביא לכנסת הצעת חוק לביטול חוק יישום ההסכם עם אש"ף, שמחייב את מדינת ישראל להעביר את סכומי הכסף הללו לרשות הפלסטינית.

דני נוה: הדבר הזה נכון גם מבחינת המשפט הבין-לאומי, מסיבה הפשוטה.

דני נוה: במסע הטרור שמתנהל נגדנו בשנה האחרונה, רק סכום הנזקים שהרשות הפלסטינית אחראית להם כלפי מדינת ישראל וכלפי אזרחי ישראל כתוצאה ממסע הטרור הזה שהם מנהלים נגדנו, עולה לאין שיעור על אותם מיליארד שקל שאנחנו אמורים להעביר להם.

דני נוה: שלא לדבר על חובות של גורמי רשות פלסטיניים לחברות ישראליות, לבעלי עסקים ישראלים.

דני נוה: כך שגם מבחינה משפטית, אם רק רוצים, ניתן למצוא את הכיסוי המשפטי כדי להצדיק החלטה כזאת שהיא ראויה ונכונה.

דני נוה: מדינה כמו מדינת ישראל, שנמצאת במאבק מול טרור פלסטיני ונאנקת תחת נטל של בעיות חברתיות-כלכליות קשות, צריכה לקבוע סדרי עדיפויות, ואני מניח, אדוני היושב-ראש, שכולם יסכימו.

דני נוה: על כך גם מדובר פה, ויש דעות שונות.

דני נוה: חלק מסדרי העדיפויות הנכונים בעיני הוא שמיליארד ש"ח לא יועברו לפלסטינים בעת הזאת, אלא יועברו לטיפול בבעיות חברתיות קשות בישראל.

דני נוה: נדרשת פה החלטה מדינית שיש לה השלכות מדיניות, אני מסכים, והשלכות כלכליות, אני מסכים.

דני נוה: הצעתי לראש הממשלה לאמץ את ההחלטה הזאת, אבל אני מדגיש שזה לא חלק מההחלטות שהממשלה אמורה לקבל בשעות האלה.

דני נוה: הנושא עדיין לא נדון בממשלה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אבקש מהכנסת להסיר מעל סדר-יומה את הצעות האי-אמון.

דני נוה: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: רשימת הדוברים נקבעה על-ידי ועדת הכנסת ונקבעו הודעות סיעות – שלוש דקות.

מיקי לוי: ראשון הדוברים הוא רן כהן.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת ויצמן שירי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני חייב לפתוח בדברים שרצה לומר חברי ראש האופוזיציה יוסי שריד ולומר לשר נוה, שכאשר דנים בנושא של אי-אמון, כשכל הארץ נתונה בשרפה, ויושבים כאן נציגי הנכים, והמצב הכלכלי והחברתי על הקרשים – איפה ראש הממשלה שיבוא לענות?

רן כהן: איפה סגן ראש הממשלה שיבוא לענות?

רן כהן: איפה שר האוצר או שר כלכלי או שר חברתי?

רן כהן: עם כל הכבוד לדני נוה כשר המקשר ושר בלי תיק.

רן כהן: זה היחס לכנסת?

רן כהן: זה היחס אל הציבור הזה?

רן כהן: דבר שני, אני אומר לכם, חברי הכנסת, שכשדנים בנושא חברתי-כלכלי, אין דבר מתועב בעיני יותר מכך שעולה השר ומתחיל לדבר על ביטחון.

רן כהן: הכול בכסות הביטחון – כדי לנסות להתחמק מהאסון החברתי והכלכלי שהביאו עלינו ב-19 החודשים האחרונים.

רן כהן: למען האמת, אני אומר לכם את זה גם כיושב-ראש ועדת החקירה הפרלמנטרית – ב-20 השנים האחרונות הפערים גדלו, חוץ מאשר בתקופת ממשלת רבין.

רן כהן: למה בורחים לביטחון?

רן כהן: מנין הקשקוש הזה של השר נוה על מיליארד השקל של הרשות הפלסטינית?

רן כהן: זה בכלל לא כסף שלנו.

רן כהן: השר נוה נהדר.

רן כהן: הוא נותן לנכים כסף שהוא לא שלנו.

רן כהן: כסף שלנו הוא לא נותן לנכים, הם לא אזרחי ישראל.

רן כהן: להם לא מגיע בדין כמו לכל אזרח.

רן כהן: הוא צריך ללכת ולנסות לגנוב מאחרים כדי לתת את זה.

רן כהן: זה רציני?

רן כהן: אפשר להתייחס לזה בכלל?

רן כהן: הרי זה בזוי.

רן כהן: לא רק שעד היום אף שר לא ירד לדבר עם הנכים האלה – 28 שרי ישראל, אחד לרפואה לא ירד לדבר אתם; הם שוכבים שם, תסלחו לי אני לא רוצה להגיד כמו מה.

רן כהן: עכשיו באים הנה ומעל במת הכנסת אומרים שייתנו להם את המיליארד שאין.

רן כהן: לאיזו חרפה אפשר להגיע.

רן כהן: חברי הכנסת, תזכרו מה קרה בשבועות האחרונים.

רן כהן: מה סיפרו לכל החברה הישראלית, לכל המובטלים, לכל המשפחות החד-הוריות, לנכים ששבתו, לכל תושבי הנגב?

רן כהן: אמרו: הולכת להיות תוכנית כלכלית שבה יוטל מיסוי על בעלי הכנסה של 30,000 שקל ומעלה חד-פעמי, רב-פעמי.

רן כהן: איפה זה?

רן כהן: אין.

רן כהן: אמרו: הולכים להטיל מיסוי על רווחים בבורסה ועל רווחי ריבית.

רן כהן: איפה זה? אין.

רן כהן: אני הלכתי ובדקתי.

רן כהן: מ-6 מיליארדים ו-150 מיליון שקל, רבותי חברי הכנסת, יש מיליארד אחד שיורד מהביטחון, כל השאר יורד מהשכבות הבינוניות, שייפלו להיות חלשות, מהשכבות החלשות ומהעניים ומהסטודנטים, אחרי מאבק אדיר כדי שההשכלה הזאת תיתן לאנשים האלה סיכוי לחיות בארץ הזאת ולהשתלב בה.

רן כהן: משפט אחד אחרון.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, מה שבאמת בולט, דווקא בעקבות הנאום של השר נוה, שאגב נראה כמו איזה תיאור של גן-עדן.

רן כהן: שמתם לב, השר נוה בכלל לא חי בארץ הזאת, גם הממשלה כנראה לא חיה בארץ הזאת.

רן כהן: ממש נופת צופים.

רן כהן: הכול נפלא, הכול נהדר.

רן כהן: ראש הממשלה החליט לתת מיליון שקל לאגודת על"ם.

רן כהן: אתם יודעים מה יש בתקציב?

רן כהן: 12 מיליון שקל תוספת ללשכות השרים – מיליון לאגודת על"ם, שמטפלת בילדים נפגעים.

רן כהן: הממשלה נכשלה, לא הביאה ביטחון, לא הביאה שלום.

רן כהן: היא מביאה לנו גם אסון וגם עוני ואבטלה.

רן כהן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ויצמן שירי, שלוש דקות, בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני מציע לחכות שהשר יבוא.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, מה הסיבה שאין שר?

קריאה: השר דני נוה נמצא שם.

מיקי לוי: שיגידו לו להיכנס לאולם.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, מה הסיבה שאין שר?

ויצמן שירי: אתה צריך לשמור על כבודה של הכנסת.

מיקי לוי: הוא בחוץ, ביקשתי שיגידו לו להיכנס.

מיקי לוי: אדוני השר נוה, תודה.

קריאה: נתבקשתי על-ידי הממשלה.

ויצמן שירי: לייצג את הממשלה?

קריאה: טוב.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי את השר נוה שמתאר את מה שהולך להיות.

ויצמן שירי: אנחנו, השר נוה, לא נמצאים בשנת 2000, כשבשנת 2001 מדינת ישראל הלכה עם צמיחה של 7%.

ויצמן שירי: המשק הישראלי היום לא רק שהוא לא נמצא בצמיחה, הוא בצניחה לתהום, ולא אתה ולא ראש הממשלה שלך מסוגלים למצוא פתרון.

ויצמן שירי: אבל מה?

ויצמן שירי: אני התרגלתי שבבית הזה יש ציניות.

ויצמן שירי: התרגלתי שמי שרוצה להיבחר לראשות ממשלה, מותר לו להבטיח הכול ולא לקיים כלום.

ויצמן שירי: התרגלתי לכך שחברי הכנסת, השרים וראשי הממשלה מתייחסים לעם כאל עם בעל זיכרון קצר.

ויצמן שירי: כמרכז סיעת העבודה בוועדת הכספים כבר כמה חודשים אני אומר, שמדינת ישראל, בנושא החברתי, הולכת לתהום שאף ראש ממשלה לא יוכל להוציא אותה ממנה בעשור הקרוב.

ויצמן שירי: ראש הממשלה, איש הנגב, הדבר הראשון שהוא הולך ומתעסק אתו, אדוני היושב-ראש, זה חוק הנגב.

ויצמן שירי: מצאו תרנגול לכפרות של תקציב מדינת ישראל.

ויצמן שירי: כאילו שאין מבקר מדינה, כאילו שאין כנסת.

ויצמן שירי: וזו פעם ראשונה, אדוני, שמבקר המדינה מתייחס נקודתית לאזור שממשלות ישראל הפקירו אותו.

ויצמן שירי: באים חברי כנסת מכל הסיעות, גם מש"ס, גם מהליכוד וגם עבדך ממפלגת העבודה, ומעבירים חוקים שייטיבו עם האזור, היות שהממשלות לא עשו זאת.

ויצמן שירי: וראש הממשלה מוצא את היכולת לטשטש את מה שלא עשו הוא וחבריו, בססמאות של רכבת לדימונה.

ויצמן שירי: אני זוכר את הרכבת לשדה התעופה בנבטים.

ויצמן שירי: אדוני השר, אתה יודע איפה שדה התעופה בנבטים?

ויצמן שירי: אתה לא יודע.

ויצמן שירי: לא אתה וגם לא ראש הממשלה שלך יודעים איפה זה.

ויצמן שירי: אבל היום מותר להגיד הכול.

ויצמן שירי: זרקת מספר שאתם הולכים לתת לילדים מוכי גורל, ולפי ההתרגשות שלך אמרתי: המינימום, עם כל המצב הקשה, בטח 30 מיליון שקלים, 20 מיליון שקלים – מיליון שקלים.

ויצמן שירי: מיליון שקלים?

ויצמן שירי: אדוני, אני מאמין שאם היינו עושים מגבית בין חברי הכנסת בלבד, עם הרגישות של חברי הכנסת, היינו מגיעים ליותר.

דני נוה: אמרתי 150 מיליון שקלים.

ויצמן שירי: שמעתי מיליון.

דני נוה: אמרתי 150 מיליון – – – למועדוניות, לפנימיות – – –

ויצמן שירי: לא, לא, לא.

ויצמן שירי: כרגע אמרת מיליון שקלים, יש פרוטוקול.

יוסי שריד: אמרת מיליון שקלים – – – הבאת את הדוגמה הנלעגת הזאת – – – מיליון שקל – – – בזבוז כספים כל יום.

דני נוה: – – –

מיקי לוי: אדוני השר נוה.

יוסי שריד: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת יוסי שריד.

קריאות: – – –

מיקי לוי: השר דני נוה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יוסי שריד, אני מבקש, זה לא בסדר, לשרים לא מעירים בצורה כזאת, ולא חבר כנסת.

מיקי לוי: מי שיש לו מה לומר, יש לסיעתו דקות לומר כאן מעל הבמה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ויצמן שירי, אני מבקש לסיים.

ויצמן שירי: אני אסיים, אני אסיים.

ויצמן שירי: אמרת מיליון, אבל לא חשוב, אני לא אתמקד בזה כאילו שזה הנושא.

ויצמן שירי: המדינה בוערת, תתעוררו.

ויצמן שירי: השר נוה, תגיד לראש הממשלה שלך, שאם הוא ישים את ידיו על אחד מחוקי הנגב, ולא ייגע בתושבי יהודה ושומרון, שסוציו-אקונומית המצב שלהם הוא פי-מאה יותר טוב – זו כבר לא כלכלה, זו פוליטיקה, ובמקום שיש פוליטיקה, אני, מהכיסא הזה היום, פעם ראשונה אצביע אי-אמון בראש הממשלה.

ויצמן שירי: תודה, אדוני.

אורי אריאל: אתה יושב-ראש האופוזיציה, שירי?

ויצמן שירי: אני שומר על הצדק ועל – – – תושבי הנגב – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ויצמן שירי, מה קרה?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אי-אפשר להתעלם מהנכים שנמצאים כאן כבר כשבוע ימים, בקור הירושלמי.

דוד טל: נכון שאי-אפשר לתת לנכים את כל מה שהם רוצים, אבל אפשר לבוא ולומר להם, רבותי הנכים, מדינת ישראל בושה ונכלמת במצב שבו אתם נמצאים.

דוד טל: אנחנו נוסיף לגמלאות שלכם כל שנה.

דוד טל: נפרוס את זה לשלוש שנים, לארבע שנים, חמש שנים, שבע שנים, אבל נפרוס, שידעו שהם הולכים לאיזה כיוון.

דוד טל: נכון שהם נזכרו מאוחר מדי והרבה זמן לא עשו דבר בנושא הזה, ונוצרו פערים גדולים, אבל יש הזדמנות לעשות ולתת להם כל שנה יותר ויותר כדי למחוק את החרפה הזאת.

דוד טל: אני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, אתה כחבר ועדת העבודה והרווחה, וכיושב-ראש הוועדה בזמנו, נכחת באחד הדיונים בנושא ילדים שנולדים ללא גפיים תחתונות ולא זוכים לגמלת נכות.

דוד טל: לא זוכים לגמלת נכות.

דוד טל: למה?

דוד טל: ככה, מרכיבים להם פרוטזות, ויאללה, הם יכולים לעשות הכול.

דוד טל: בושה למדינת ישראל שמתיימרת להיות מדינת רווחה, מדינה מתוקנת.

דוד טל: אנחנו חוזרים על זה פעם אחר פעם, גם בשיחות עם שר האוצר וגם בשיחות עם השרים השונים, ואני מוכרח לומר – זה לא משום שהם מסיעתי, גם שר העבודה לשעבר אלי ישי וגם השר בניזרי, וגם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי היו מוכנים, הבינו שיש פה עוול, עיוות, וביקשו לתת לילדים הנכים הללו משהו, איזו גמלה מינימלית, אבל לא.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, פטור בלא התייחסות לחוק הנגב אי-אפשר.

דוד טל: יש לי הרושם שאנחנו רוצים לראות – ותמיד כשרואים קצת, אז איזה עשיר יקבל קצת יותר, ותהיה, חס וחלילה אוכלוסייה קצת חזקה.

דוד טל: כלום לא לימדת אותנו, אדוני היושב-ראש, עד כמה חשובה אינטגרציה?

דוד טל: הממשלה הזאת והממשלות האחרות לא דיברו אתנו על השאלה כמה חשובה אינטגרציה?

דוד טל: הם לא זוכרים כמה אמרו שטוב שתהיה אוכלוסייה חזקה, גם כזאת וגם כזאת, אז ירוויחו יותר ושילכו לגור שם.

דוד טל: ואני מוכן לפטור ממס הכנסה את כל מי שהולך לגור בקו העימות, בגבול העימות – שילכו לגור שם, יראו מה זה.

דוד טל: ובנגב, כשכל עיר וכל מושב וכל נקודת יישוב רחוקה מהמרכז מאות קילומטרים.

דוד טל: אפשר לחשוב לרגע שבמצפה-רמון, למשל, עד לפני שנה-שנתיים, לא היה שם אפילו נט"ן אחד, ניידת אחת לא היתה.

דוד טל: למה הם צריכים להסתכן?

דוד טל: רק כיוון שהם ירדו למטה, לנגב?

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, אני סבור, שיש מקום – שיפוי מעסיקים, אני לא יודע איזו פרה קדושה זאת.

דוד טל: אדוני השר נוה, אמור לי, מדוע אנחנו צריכים לתת מעל מיליארד שקלים למעסיקים?

דוד טל: אני מבין – למעסיקים שמייצרים מקומות עבודה.

דוד טל: אבל למה אני צריך לתת לבנקים?

דוד טל: תגיד לי, מדוע אני צריך לתת לרואי-חשבון?

דוד טל: לעורכי-דין?

דוד טל: לדוקטורים, לרופאים כאלה ואחרים?

דוד טל: כשאתה בא לתת לנכה כזה או אחר אתה עושה לו מבחן הכנסה.

דוד טל: תעשה מבחן הכנסה למי שצריך לקבל ולמי שלא צריך לקבל שיפוי מעסיקים.

דוד טל: מה ההפקרות הזאת?

דוד טל: איזו פרה קדושה זאת?

דוד טל: כל הפטורים למיניהם לעשירים; מה הפחד הזה?

דוד טל: איזה חיל ורעדה אחזו בכם במקום לנסות, פעם אחת ולתמיד, לעשות סדר בנושא הזה.

דוד טל: ותמיד אומרים לנו, מפחידים אותנו: אסור לגעת בהם, אם ניגע בהם הכול יקרוס.

דוד טל: לא נגעו בהם, ואיפה אנחנו נמצאים היום?

דוד טל: ב-15 השנים האחרונות העבירו להם למעלה מ-100 מיליארד שקלים, והם לקחו את זה כבונוסים הביתה, הם לקחו את זה כדיווידנדים הביתה.

דוד טל: הם שילמו משכורת מאוד יקרה לאיזה מנכ"ל של בנק מסוים שמשתכר בחודש מה שפועל פשוט צריך לעבוד 20 שנה כדי להשתכר; אתה שומע, השר נוה – אדם שמשתכר שכר מינימום צריך לעבוד 20 שנה כדי להשתכר מה שמנכ"ל בנק משתכר בחודש אחד.

דוד טל: זה נורא.

דוד טל: שומו שמים, אתם לא רואים את זה?

דוד טל: להם אני צריך לעזור?

דוד טל: למה?

דוד טל: למה לא להשית עליהם מס כך שהם ישתתפו במשהו בבריאות העובדים שלהם?

דוד טל: למה לא אשית על המעסיקים משהו כדי שייתנו 1%, לא 4.8% מס מקביל כמו שהיה פעם אלא 1%, 1% בלבד.

דוד טל: אפשר יהיה לחסוך הרבה כספים.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול שלא להתייחס במשפט אחד לכל הנושא של נגיד בנק ישראל.

דוד טל: אני מוכרח לומר שמה שמציגים לנו גם היום הוא מצג שווא, התקציב כפי שהוא היום הוא מצג שווא, 6 מיליארדים זה שקר.

דוד טל: צריך יותר מ-6 מיליארדים, לפחות 10 מיליארדים, ויש הסבורים שאפילו יותר מ-10 מיליארדים.

דוד טל: כמה שהקיצוץ קשה כדאי שנתמודד אתו היום ולא נגיע למצב שבו בעוד חצי שנה, במקום שתהיה תוכנית ארוכת טווח שוב נצטרך לשלוף ונקצץ.

דוד טל: מה קורה, אדוני היושב-ראש, כשבנך לא יכול לרכוש דירה?

דוד טל: אין לו כסף לרכוש דירה.

דוד טל: מה הוא עושה?

דוד טל: הוא משלם ופורס את החוב לאורך שנים.

דוד טל: אז נפרוס גם את החובות האלה לאורך שנים.

דוד טל: רק לפני שנה וחצי, כשהצמיחה היתה 5.5%, 6%, היתה פה תביעה מיותרת של 15-12 מיליארד שקלים.

דוד טל: מה עשו עם הכסף הזה?

דוד טל: החזירו חובות בזה.

דוד טל: היום המצב קשה, ובצוק העתים תיקחו חובות בחזרה.

דוד טל: תודה רבה.

מיקי לוי: ש"ס לא יכולה להשפיע על תקציב המדינה?

ויצמן שירי: לא ידעתי שש"ס רק יכולה – – –

דוד טל: מה השאלה, אדוני?

מיקי לוי: שאלה רטורית.

מיקי לוי: האם ש"ס איננה מסוגלת לעשות מהפך בתוך תקציב המדינה, או רפורמה, או משהו?

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אתה תראה איך אנחנו מצביעים עכשיו ואז תבין הכול.

דוד טל: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מיכאל נודלמן – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד מגן.

מיכאל נודלמן: נוכח.

מיקי לוי: אם כן, היית צריך להיות בפנים ולא בחוץ.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, אני קורא לחברי הכנסת לדחות את הצעת האי-אמון, ועם זאת גם לתהות, לחשוב ולפשפש במעשינו.

דוד מגן: אנחנו מתחילים להשריש נורמות שלפי דעתי מקומן לא יכירן במשטר תקין.

דוד מגן: מאוד נוח לשבת בתוך הקואליציה, להיות שותפים בשלטון, אולי גם ליהנות ממנעמי השלטון, ולהשתלח בממשלה ללא שום סייג ובלי שאותה סיעה, אותה קבוצה, לעתים חבר כנסת בודד, מסייגים את דבריהם וביקורתם כלפי הממשלה.

דוד מגן: אני חושב שמרכיבי הממשלה צריכים לחזק היום את ראש הממשלה ואת הממשלה על הצעדים האמיצים – –

ויצמן שירי: לרבות חוקי הנגב.

דוד מגן: – – שהם נוקטים, ולנוכח המצב הכלכלי הקשה מקצצים למעלה מ-6 מיליארדי שקל.

דוד מגן: זה לא דבר קל, במיוחד כשהארץ רוגשת ורותחת גם בהיבטים הביטחוניים וגם בהיבטים הכלכליים.

דוד מגן: לא זה הזמן לצור על משרדי הממשלה, לחסום צמתים, להפגין ולשבש את החיים התקינים במדינה.

דוד מגן: ממילא המצב הביטחוני המיוחד גורם לשיבושים.

דוד מגן: בשעה הקשה הזאת צריך לשנס מותניים ולנסות למצוא את הפתרונות הנכונים לפחות בתחום הכלכלי והחברתי ולסייע לממשלה לצאת מן המשבר.

דוד מגן: שמעתי את חבר הקואליציה, חבר מפלגת העבודה ויצמן שירי, הפעיל והפעלתן – ועל כך יבורך – מכריז שהיום בפעם הראשונה הוא מצביע הצבעת אי-אמון.

דוד מגן: כעמיתך לקואליציה אני מציע לך, ידידי ויצמן שירי, לעשות מאמץ יותר גדול ולשכנע את הסיעה שלך כולה לנהוג לפי הנוהל התקין ולהצביע אי-אמון.

דוד מגן: בצורה כזאת אנחנו נבין בדיוק מי תומך בממשלה ומי לא תומך בממשלה.

דוד מגן: אולי הממשלה הזאת שגתה ואינה יודעת לנהל את העניינים הכלכליים וצריך ללכת לבחירות.

תמר גוז'נסקי: – – –

ויצמן שירי: – – – הממשלה יכולה ללכת ולדאוג לעם ישראל ולהפסיק את הפארסה של התקציב הזה.

ויצמן שירי: גם הם עצמם לא יודעים מה לעשות.

דוד מגן: חבר הכנסת ויצמן שירי, לפי מיטב ידיעתי והבנתי, אין למפלגת העבודה כוונה לתת יד וליטול חלק בפיזור הכנסת וללכת לבחירות.

ויצמן שירי: מאה אחוז.

דוד מגן: אולי מסיבות פוליטיות.

דוד מגן: אז מה אתם רוצים, שהממשלה לא תתפקד?

מוחמד ברכה: הם רוצים להיות עם ולהרגיש בלי.

דוד מגן: אני חושב שהיטבת לומר זאת ממני.

דוד מגן: לכן הצעתי לחברים בקואליציה היא לשקול היטב את צעדיהם, התבטאויותיהם ובוודאי הצבעותיהם.

דוד מגן: אם חבר שתומך בממשלה מגיע למסקנה שכלו כל הקיצין, יואיל בבקשה לשכנע את סיעתו לנקוט עמדה ואולי להביא לבחירות חדשות.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, אני לא חושב שהממשלה הזאת תצא מהר מהמשבר הזה.

דוד מגן: עם זאת, אני חושב שהיא ראויה לאמון שלנו, היא ראויה לתמיכה שלנו.

דוד מגן: במקומות שבהם צריך להתריע, להצביע ולבקש התייחסות יוצאת מן הכלל, צריך לעשות זאת.

דוד מגן: למשל, אי-אפשר לעבור לסדר-היום מול ההפגנה שהחלה לפני שבוע ושביתת הרעב שנפתחה היום של הנכים וארגוניהם.

דוד מגן: אליהם צריך להתייחס אחרת.

דוד מגן: אני מקבל את ההצעות שכבר אמרו כאן

דוד מגן: קודמי – לנהל משא-ומתן ולמצוא פתרון, גם אם הוא יהיה פתרון רב-שנתי.

דוד מגן: כאשר על-יד הנכים שובתות קבוצות שונות ורבות של מפגינים, כל אחת אולי בצדק, אנחנו ממעיטים מהחשיבות דווקא של הקבוצה החלשה הזאת.

דוד מגן: בקיצור, אדוני היושב-ראש, אני קורא לכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

דוד מגן: באותה נשימה אני קורא לשר האוצר ולשר העבודה והרווחה לתת התייחסות מיוחדת ודחופה לעניין הנכים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זבולון אורלב.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני יודע שזה אופנתי שעולה כאן חבר ממשלה, במקרה זה ידידי השר נוה, ותולה את עיקר הבעיות הכלכליות שלנו בסיבות חיצוניות כמו הנאסד"ק, תקיפת מגדלי התאומים, האינתיפאדה, שהם מקור הבעיות שלנו שהובילו למצב של מיתון, של אבטלה וכדומה.

זבולון אורלב: בוודאי יש משקל רציני לבעיות האלה, בהחלט, אבל מכובדי השר נוה, אין לכל הדברים האלה שום קשר לחלוקה של עוגת התקציב הלאומי.

זבולון אורלב: יש לדברים האלה קשר לגודל העוגה הלאומית.

זבולון אורלב: איך מחלקים את העוגה היותר מצומקת, היותר רזה – אין לזה קשר.

זבולון אורלב: לצערנו, כל הממשלות, לרבות הממשלה הנוכחית – אין לי טענות לממשלה הזאת, היא הולכת בדרך הגרועה של כל הממשלות הקודמות – הובילו את החברה הישראלית לממדים מדהימים של אבטלה, לשיא עולמי של אי-שוויון בחלוקת ההכנסות ולפער בין עניים לבין עשירים.

זבולון אורלב: הפכנו להיות המדינה השנייה בעולם המערבי מבחינת מספר הילדים שחיים מתחת לקו העוני; אנו סגני אלופי העולם במספר ילדים שחיים מתחת לקו העוני.

מוחמד ברכה: באחוזים.

זבולון אורלב: אתה צודק.

זבולון אורלב: נדמה לי – 26%, וזה עומד להתפרסם מחר בדוח של המועצה הלאומית לשלום הילד.

זבולון אורלב: רבותי, המצב הזה הוא לא מכה משמים, הוא בידי אדם, אלה החלטות פוליטיות.

זבולון אורלב: לצערנו, גם ממשלה שהיתה בראשות העבודה, שלכאורה היא מפלגה חברתית, סוציאליסטית, של פועלים, קיבלה החלטות שמעשירות את העשירים וגורמת לעניים להיות עניים יותר.

זבולון אורלב: גם מפלגה כמו הליכוד, שנשענת רובה ככולה על מצביעים מעיירות הפיתוח, משכונות השיקום ומהפרברים, גם לה אין האומץ הדרוש לקבל את ההחלטות, על מנת לשנות את המדיניות ב-180 מעלות.

זבולון אורלב: עכשיו אנחנו נתקלים בדוגמה חיה: בשעות אלה יושבת הממשלה ודנה בהצעות לקיצוץ.

זבולון אורלב: אחת ההצעות היא לקצץ בקצבאות הילד הראשון, השני והשלישי.

זבולון אורלב: לפעמים אני שואל, האם מדובר במציאות או שמדובר בחלום בלהות?

זבולון אורלב: מה היא המדינה הזאת, האם רוצים להעניש הורים כיוון שיש להם ילדים?

זבולון אורלב: באיזו מדינה עושים את הדבר הזה?

זבולון אורלב: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

זבולון אורלב: אגב, סיעת המפד"ל החליטה היום שהיא רואה בקיצוץ בקצבאות הילדים את הבעיה המרכזית.

זבולון אורלב: היא לא תוכל לעבור על כך לסדר-היום.

זבולון אורלב: אנחנו לא רואים את עצמנו שותפים למהלך כלכלי שקשור בקצבאות האלה, ונעשה כל דבר על מנת לסכלו.

זבולון אורלב: ומשפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים שבבית הזה יש הרבה מאוד ציניות, אבל יש שעות ויש רגעים שבהם מפלגות צריכות להסתכל בראי ולומר לבוחרים שלהן את האמת, האם הן מרימות אצבע בעד תקציב שיהיה לא הוגן חברתית וימשיך להגדיל את הפער החברתי ואת מספר המובטלים, ימשיך להגדיל את מספר הילדים החיים מתחת לקו העוני – או שמוכנים גם להקריב כמה משרות של שרים וכמה "וולבואים" לטובת מדיניות כלכלית וחברתית יותר צודקת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, ואחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מסכים עם כל המלים שאמר פה יושב-ראש ועדת החינוך זבולון אורלב, אבל את זה הוא אמר בלי קשר למצב הכלכלי.

מיכאל נודלמן: כל הססמאות בסדר, אבל צריך להבין מה הוא המצב הכלכלי.

מיכאל נודלמן: הקיצוצים בתקציב קשורים לא רק לקשיים הכלכליים של מדינת ישראל או לאי-יכולת של הממשלה לתפקד או למצוא פתרונות ראויים, הקיצוצים קשורים ישירות למשבר הכלכלי העולמי, לקריסת ההיי-טק, לאינתיפאדה שהרשות הפלסטינית הכריזה נגד מדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: הקיצוצים בתקציב המדינה פגעו בכל השכבות ובכל המגזרים, ולצערי הרב גם בשכבות החלשות.

מיכאל נודלמן: לא יהיה זה נכון וצודק להאשים במיתון ובקיצוצים את הממשלה הנוכחית.

מיכאל נודלמן: תזכרו שהממשלה הזאת קיימת רק עשרה חודשים.

מיכאל נודלמן: הממשלה בראשותו של אריאל שרון ירשה מצב כלכלי הולך ומידרדר, מצב ביטחוני גרוע שפגע בתיירות, שהבריח משקיעים זרים, שפגע במגזר העסקי והמסחרי.

מיכאל נודלמן: כל ממשלה, בלא הבדל אידיאולוגי, היתה חייבת לקבל עכשיו החלטה לא פופולרית, לקצץ את התקציב על מנת להציל את המדינה מן המצב הכלכלי הקשה כל כך.

מיכאל נודלמן: שמענו אפילו ששר החוץ פרס אמר שצריך לקצץ יותר, 10 מיליארד שקל, וזה נכון, אבל הממשלה איננה יכולה לעשות את הקיצוץ הזה.

מיכאל נודלמן: כדאי לנו לזכור, כי דווקא ראש הממשלה הזה, אריאל שרון, ושר האוצר, היו הראשונים שתמכו בחוק הנגב ובחוק משפחות ברוכות ילדים, אבל המציאות הכלכלית החמורה מנצחת, והיום אי-אפשר לממש את החוקים האלה.

מיכאל נודלמן: המצב הסוציו-אקונומי בישראל הגיע למצב קיצוני וגרם לגל של הפגנות ושביתות, בגלל המדיניות הכלכלית השגויה של עשרות שנים.

מיכאל נודלמן: המדיניות הכלכלית הזאת אפשרה ומאפשרת גם כעת לעשרות אלפי אנשים בעלי כושר עבודה להתקיים בזכות הקצבאות ולהנציח את התמיכה הממוסדת, מאחר שזה משתלם יותר מאשר לצאת לעבודה.

מיכאל נודלמן: תוצאות המדיניות הלא-נכונה הזאת גורמות לבעיות בכלכלה ובמדינה.

מיכאל נודלמן: התנאים הכלכליים הנוכחיים הם הבדיקה והמבחן לעמידות הכלכלית של מדינתנו.

מיכאל נודלמן: מי שהתרגל לחיות על חשבון המדינה ולא לתרום דבר לקופתה, יצטרך לשלם עכשיו את המחיר, כי גם המגזרים האחרים – סטודנטים, עולים חדשים, אמנים, ספורטאים, נכים, גמלאים, שכבות חלשות, יישובים חלשים – כולם משלמים אותו מחיר כואב.

מיכאל נודלמן: אני בטוח שאסור לפגוע בנכים, בגמלאים ובקצבאות הילדים, כי אלו השכבות הכי חלשות וזוהי האוכלוסייה הכי פגיעה, שאיננה יכולה לצאת לעבוד ולהבטיח את קיומה.

מיכאל נודלמן: הניסיון של האופוזיציה להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל היציבות הכלכלית, שכלכלת ישראל היא חלק ממנה, אינו עושה כבוד לאופוזיציה.

מיכאל נודלמן: אני סבור שהממשלה קיבלה את ההחלטה הנכונה.

מיכאל נודלמן: יש כמה שכבות, עולים חדשים, גמלאים ונכים, שאינן כלולות בנאומי, ואני לא תומך בקיצוצים בתקציביהן, אבל באופן כללי החלטת הממשלה מקובלת עלי, ואנחנו מצביעים נגד אי-האמון בממשלה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לייחד את דברי כאן לאחת מן הנגזרות של הנפגעים מתקציב המדינה, לציבור הסטודנטים שאני עומד בראש הלובי שלו בכנסת.

אליעזר זנדברג: אני חושב שמה שנעשה להם בימים האלה במסגרת תוכנית הקיצוצים גורם עוול ונזק לעתידה של מדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לומר לך כאן, אדוני היושב-ראש, שמאבק הסטודנטים להפחתת שכר הלימוד הוא מאבק רב שנים.

אליעזר זנדברג: הוא לא התחיל אתמול, הוא לא התחיל שלשום, הוא התחיל לפני שנים.

אליעזר זנדברג: ליוויתי אותו וראיתי אותו כאן פרק זמן ארוך.

אליעזר זנדברג: הסטודנטים ניהלו אותו בצורה הגונה, בצורה מכובדת, והסכימו לכל דחייה בדרישתם לבדוק את תביעתם להפחית את שכר הלימוד.

אליעזר זנדברג: לשם כך הוקמה ועדה ציבורית מיוחדת, ולאחר שהוועדה המליצה את אשר המליצה, הסכימו הסטודנטים לעכב את ביצוע ההמלצות עד שיחליטו כיצד מיישמים אותן, ולאחר מכן לעכב את הביצוע.

אליעזר זנדברג: לאחר כל העיכובים הללו הגענו לשנה הזאת, שבה בפעם הראשונה אירע דבר בישראל, והסטודנטים שמהווים את עתיד המדינה הזאת, את השלד החברתי והכלכלי של עתידה, אלה שתורמים בפועל בשירות מילואים, בהתנדבות לקהילה ובפעילויות רבות אחרות – הסכימו שגם ההפחתה תתבצע באופן משולב ומתמשך לאורך חמש שנים.

אליעזר זנדברג: השנה הזאת התחילו בביצוע ההפחתה בשכר הלימוד, והכול ברוח טובה, במשא-ומתן, בהבנה, מתוך אחריות.

אליעזר זנדברג: דווקא ציבור הסטודנטים, שאמור היה להיות מיליטנטי וללכת להפגנות ולהתנגשויות, הבין שגם מהלך כזה צריך לעשות בצורה משולבת ואחראית.

אליעזר זנדברג: רק לפני שבועיים אמר שר האוצר, שדווקא בימים קשים כמו אלה, במציאות כלכלית כל כך קשה, חייבים להשקיע בתשתיות ובחינוך, להשקיע בסטודנטים.

אליעזר זנדברג: והנה הסטודנטים קמים בבוקר ומגלים, שכהרף עין עומדים לבטל את ההפחתה בשכר לימוד שבמשך שנים הם נאבקו עליה וניהלו עליה משא-ומתן בצורה הגונה והוגנת, ההפחתה שממשלות הבטיחו לבצעה וכבר התחילו בביצועה.

אליעזר זנדברג: ככה סתם, כמו גנבים באמצע הלילה, באים ומשנים, ואיש לא חושב אפילו ליצור קשר, לדבר, לומר משהו לציבור הזה, ולהסביר את אשר עשו.

אליעזר זנדברג: ואת אשר עשו, אדוני היושב-ראש, אסור היה לעשות.

אליעזר זנדברג: קודם כול אני רוצה לדבר על הסכומים, כי הלוא כולם אומרים שחייבים למצוא דרך לקצץ, כי התוכנית היא לקצץ 6 מיליארדים, ומאין נקצץ.

אליעזר זנדברג: אומרים, עלות הפחתת שכר הלימוד היא 200 מיליון.

אליעזר זנדברג: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שבשנה הזאת, שנת התקציב הזאת, עלות הפחתת שכר הלימוד היא לא יותר מ-50 מיליון.

אליעזר זנדברג: ו-50 מיליון מתוך 6 מיליארדים – תעשה לבד את החשבון, זה פחות מ-1%.

אליעזר זנדברג: זה באמת מספר שולי לעומת הנזק שעתיד להיגרם.

אליעזר זנדברג: מדוע אני אומר 50 מיליון ולא 200?

אליעזר זנדברג: מכיוון שבשנת הלימודים הזאת, ההפחתה כבר מתבצעת.

אליעזר זנדברג: ביטול ההפחתה יתבצע בשנת הלימודים הבאה.

אליעזר זנדברג: שנת לימודים מתחילה על-פי השנה העברית, כלומר בחודש אוקטובר הבא.

אליעזר זנדברג: שנת כספים מתחילה בינואר.

אליעזר זנדברג: שלושה חודשי חיסכון חוסכת הממשלה – 50 מיליון.

אליעזר זנדברג: אבל הממשלה נותנת סטירת לחי לציבור של למעלה מ-100,000 סטודנטים.

מיקי לוי: תודה.

אליעזר זנדברג: אני מסיים בעוד דקה, אדוני היושב-ראש.

אליעזר זנדברג: הממשלה נותנת סטירת לחי לסטודנטים ואומרת להם: מלה שלנו זו לא מלה, תתחילו עכשיו את המאבק שלכם מחדש.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, הבעיה המרכזית שלנו היא לא רק של סטודנטים שלומדים היום.

אליעזר זנדברג: הבעיה היא של כל אלה שאם שכר הלימוד לא יופחת לא יבואו בכלל בשערי האוניברסיטה.

אליעזר זנדברג: אנחנו מרחיקים את החלשים כתוצאה מן המדיניות הזאת, והכול בשביל 50 מיליון שקלים, סכום פעוט ביחס לכספים שמועברים למקומות אחרים, ואני לא אכנס לכל הפירוט הזה.

אליעזר זנדברג: אני חושב שהתכחשות למחויבות שהיא פרי מאבק רב-שנים היא שיעור גרוע באזרחות.

אליעזר זנדברג: יש לה השלכות שליליות על דור שלם.

אליעזר זנדברג: הנזק כאן הוא לטווח ארוך.

אליעזר זנדברג: המאבק הבא יהיה הרבה יותר מיליטנטי, הרבה יותר חריף, ויותר לא יאמינו לא לממשלה, לא לשרים בממשלה ולא לראש הממשלה; לא יאמין ציבור הסטודנטים בפעם הבאה שינהל מאבק.

אליעזר זנדברג: אבל הם לא יירתעו.

אליעזר זנדברג: הם לא יפסיקו את המאבק הזה.

אליעזר זנדברג: אנחנו רק נהגנו עכשיו בחוסר אחריות, בחוסר טקטיות ובמידה רבה של טיפשות – לבטל החלטה שהיא החלטה היסטורית, שמשמעותה התקציבית קטנה ביותר, ולירוק בפרצופים של 100,000 איש, שהם העתיד של מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש להקפיד על הזמן.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברשותכם, קודם כול, למרות היותי איש קואליציה, אני רוצה להזדהות עם המאבק של הנכים ושל אנשי הנגב.

איוב קרא: אני מזדהה אבסולוטית.

איוב קרא: אני חושב שמדינת ישראל לא צריכה להתנהל בשתי גדות לירקון, אלא הפריפריה צריכה לקבל גם את כל ההטבות ואת כל הדברים הראויים, כדי לחיות בכבוד במדינה שהיא נאורה ודמוקרטית.

איוב קרא: אבל בכמה הדקות הללו אני רוצה להביע את השקפת עולמי לגבי התקציב החדש וההשלכה שלו על הרחוב בעקבות סיור שערכתי אתמול בתל-אביב לבדיקת נושא העובדים הזרים השוהים בישראל.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כשהסתובבתי באזור התחנה המרכזית בתל-אביב לחפש זרים, מצאתי את עצמי הזר היחיד, אולי עם החבורה שבאה אתי, שמאפיינת אותנו הזרות באותו מקום.

דני נוה: אתה מתכוון "זרים".

איוב קרא: כן, אנחנו "זרים", מכיוון שלא היתה שם כמעט ארץ שלא היה לה ייצוג בהמונים ברחוב, ורק למדינת ישראל, בלב לבה של מדינת ישראל, לא היה ייצוג ראוי באוכלוסייה שעוברת שם.

איוב קרא: זה קומם אותי והרגיז אותי, כי בעצם מה זה אומר?

איוב קרא: שיש אבטלה של 240,000 איש במדינת ישראל, והמונים נוהרים לפה כי רואים בנו מדינה קפיטליסטית, מדינה שאפשר לעשות בה כסף, ואומרים שיש אבטלה.

איוב קרא: מה למדנו מהסיור הזה?

איוב קרא: שבעצם קמה לה מדינה בתוך מדינה, שעיר בירתה התחנה המרכזית הישנה בתל-אביב, ושוהים בה קרוב ל-80,000 זרים מהמזרח הרחוק, מאירופה, מדרום-אמריקה, מאפריקה.

איוב קרא: 20% מתושבי תל-אביב היום הם זרים.

איוב קרא: אם נוסיף על זה עוד כמה מדינות ששולחות לפה נציגויות, נגיע לקרוב ל-25% זרים שמסתובבים במדינת ישראל.

איוב קרא: אני חושב שזו סוגיה שלא נותנים עליה את הדעת, ובפועל זו סיטואציה שהיא כמו פצצה חברתית מתקתקת, ובסופו של דבר אולי נצליח במהלכים המדיניים, אבל זה יכרסם בחיים היומיומיים, בתפיסה הכלכלית-החברתית שלנו, ויום אחד נכה על חטא שלא מטפלים בזה.

איוב קרא: אנשים זורמים לפה.

איוב קרא: אנשים מהמזרח הרחוק עוברים דרך ירדן ומגיעים לישראל.

איוב קרא: אנשים מטורקיה מגיעים לרשות הפלסטינית וחודרים לישראל.

איוב קרא: מגבול מצרים באים אנשים מרומניה, מהונגריה ומבולגריה, עוברים את הגבול ונכנסים לישראל.

איוב קרא: כמעט שאין זווית במדינה הזאת שלא פרוצה לכניסת עובדים זרים.

איוב קרא: לכן, אם לא נטפל בנושא המובטלים וההשלכות שלו על הזרים, והזרים וההשלכות שלהם על המובטלים, אין לי ספק שאנחנו יכולים להגיע להסכמה על התקציב החדש, אבל אנחנו לא מביאים את הישועה והבשורה הטובה שמחכים לה במדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כרגע אני בא מפגישה עם הנכים אצל יושב-ראש הכנסת, יחד עם ידידי חיים כץ, מוטי משעני ויגאל ביבי.

יעקב ליצמן: אני חושב שהנושא של הנכים אינו מוסיף כבוד לממשלה.

יעקב ליצמן: אמרתי להם, ולצערי אחזור פה על מה שאמרתי להם, שבין כך ובין כך יבואו לקראתם, יגיעו להסכם.

יעקב ליצמן: אם מדובר על סקטורים אחרים שמנהלים משא-ומתן, בסדר – זו דרכו של משא-ומתן.

יעקב ליצמן: אבל כשמדובר על נכים חייבים לקצר ולא להגיע למשא-ומתן מתיש.

יעקב ליצמן: צריך לסיים את זה בכבוד, ומה שרוצים לתת להם, צריך לתת להם, ובזה לגמור עניין.

יעקב ליצמן: אי-אפשר לסחוב את זה ולעשות פשוט אי-כבוד.

יעקב ליצמן: אני לא מדבר על הממשלה, אלא על מה שקורה אצל הנכים.

יעקב ליצמן: זה לא מוסיף שום כבוד למדינה.

יעקב ליצמן: לצערי, זה עוד סקטור שהממשלה לא משכילה להתעלות ולבוא לקראתו.

יעקב ליצמן: אני חוזר לנושא שוודאי לא תתפלאו שאעלה אותו עכשיו – חוק משפחות ברוכות ילדים.

יעקב ליצמן: דווקא בעיתון "גלובס" התפרסם לפני שבועיים סקר, ואף לא אחד יחשוד שעיתון "גלובס" הוא עיתון חרדי.

יעקב ליצמן: התפרסם שם סקר דעת קהל בנושא חוק הלפרט, חוק משפחות ברוכות ילדים.

יעקב ליצמן: וראה זה פלא, 51% אומרים לא לפגוע בחוק, 34% תומכים בביטול החוק, וכל השאר אומרים שאין להם דעה.

יעקב ליצמן: רוב מוחלט של הציבור – ואני מאמין שהסקרים של "גלובס" הם אמינים – נגד פגיעה בחוק משפחות ברוכות ילדים.

יעקב ליצמן: אני בטוח שאם ראש הממשלה היה משכיל לדעת זאת, הוא לא היה מסתכל על מפלגת העבודה.

יעקב ליצמן: הוא היה אומר להם חד-משמעית שהציבור מאחוריו והוא תומך בכך שאסור לפגוע בחוק משפחות ברוכות ילדים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואחריה – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעות האי-אמון של מפלגות מרצ ושינוי, כרגיל הן בזבוז של זמן.

מרינה סולודקין: דיונים של שעתיים זה בזבוז של זמן, משום שלאופוזיציה אין כוח.

מרינה סולודקין: רוב הכנסת בעד ממשלת האחדות ובעד ראש הממשלה שרון, ולכן אין לכם סיכוי, ואנחנו מבזבזים את הזמן, וחבל.

מרינה סולודקין: לגופו של עניין.

מרינה סולודקין: ראיתי את הניסוחים הכלכליים של הצעות האי-אמון, גם של מרצ על בסיס האבטלה וגם של שינוי על הבסיס של המסים החדשים.

מרינה סולודקין: ואני רוצה להדגיש, שלצערי הרב במדינת ישראל, בפוליטיקה הישראלית, מבחינת המדיניות הכלכלית, אין שמאל חברתי.

מרינה סולודקין: גם מרצ, גם העבודה וגם שינוי הם ימין מבחינה כלכלית.

מרינה סולודקין: כשאנחנו שומעים מה הם אומרים בהצעות האי-אמון שלהם, רואים שאין הצעות ממשיות.

מרינה סולודקין: אני זוכרת את התקציב של שנת 2000, כשמרצ והעבודה היו בשלטון, והייתי סגנית שרת הקליטה.

מרינה סולודקין: מה הציעו שר האוצר בייגה שוחט ושרת הקליטה יולי תמיר?

מרינה סולודקין: קיצוצים.

מרינה סולודקין: באיזה גודל?

מרינה סולודקין: 70 מיליון שקלים.

מרינה סולודקין: אז המצב הביטחוני לא היה כזה וגם המצב הכלכלי היה יותר טוב.

מרינה סולודקין: למה להצביע אי-אמון עכשיו, כשבמשרד הקליטה הציעו קיצוץ של 60 מיליון שקלים במצב הנוכחי?

מרינה סולודקין: אני לא מבינה את זה.

מרינה סולודקין: אנחנו לא מסכימים בהרבה תפיסות עם מדיניות הממשלה הנוכחית, משום שאנחנו חושבים שבמצב חירום כלכלי וביטחוני החלק של ההוצאות הביטחוניות צריך להתחלק בצורה צודקת, חלק בקיצוצים חברתיים וחלק במיסוי.

מרינה סולודקין: אנחנו לא רק מדברים על זה, פנינו לראש הממשלה ולשר האוצר והצענו סדרה של מסים, שאנחנו חושבים שהיא צודקת, וזה גם יכול להגדיל את הכנסות המדינה: מלווה ביטחון, מס על רווחי הון הבורסה.

מרינה סולודקין: אנחנו המדינה המפותחת היחידה בעולם שבה מיסוי ההון הוא אפסי.

מרינה סולודקין: זה לא נורמלי וזה לא בסדר.

מרינה סולודקין: אבל, לצערי הרב, במפלגות הגדולות רק יודעים להגן על האינטרסים של המעמד הבינוני ומעלה, ולא יכולים להגן על האינטרסים של המעמד הנמוך והבינוני הנמוך.

מרינה סולודקין: מס על מעסיקים של עובדים זרים – אנחנו מאוד שמחים על כך שעכשיו סילבן שלום הסכים להטיל את המס הזה.

מרינה סולודקין: הגיע הזמן.

מרינה סולודקין: יש עוד מס שאנחנו חושבים שהוא גם צודק וגם יכול להביא הכנסות יפות למדינה, וזה מע"מ מוגדל על מותרות.

מרינה סולודקין: אני מדברת על מע"מ בסך 25%, שיוטל על רכישת מוצרים כמו תכשיטים ואבני חן ביותר מ-25,000 שקלים, מכוניות בשווי של יותר מ-150,000 שקלים ודירות ובתים פרטיים ששטחם יותר מ-300 מ"ר.

מרינה סולודקין: צריכים לחיות באסכולה כלכלית אחרת לגמרי.

מרינה סולודקין: בכנסת שלנו ובממשלה מכירים רק את פרידמן, ואני מציעה לחזור לאסכולה של קיינס, שאומרת שהתערבות המדינה בזמנים הקשים חשובה מאוד.

מרינה סולודקין: תודה רבה לכם.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אפשר לשאול מה הקשר בין מניעת ביקורו של יאסר ערפאת בבית-לחם לבין שביתת הנכים.

מוחמד ברכה: אפשר לחשוב שהקשר הוא מופרך ולא קיים.

חיים כץ: שניהם לא יכולים ללכת.

מוחמד ברכה: נדמה לי שאתה חבר במפלגה חברתית.

מוחמד ברכה: עם אחד, קוראים לה.

חיים כץ: אני אצביע אתך נגד הממשלה.

מוחמד ברכה: הגיע הזמן.

חיים כץ: אבל מה זה נוגע לערפאת?

נואף מסאלחה: מה עם שמוליק אביטל, הוא התפטר?

חיים כץ: אני אצביע בעד האי-אמון.

מוחמד ברכה: אני לא יודע מה עשה שמוליק אביטל, אני יודע שלפני כמה דקות שרי מפלגת העבודה, כולם, תמכו בתקציב בישיבת הממשלה.

חיים כץ: פעם ככה ופעם ככה.

תמר גוז'נסקי: לא, פעם ככה ופעם ככה.

מוחמד ברכה: אין ככה וככה, יש ככה וככה באותו מקום.

מוחמד ברכה: רבותי, הגיע הזמן שהמערכת הפוליטית תפנים את הערך הזה, שהוא ערך בנאלי ומובן מאליו בכל מקום בעולם, של הקשר שבין פוליטיקה לבין כלכלה, של הקשר שבין מצוקה לבין מלחמה, של הקשר שבין רווחה לבין שלום.

מוחמד ברכה: אין לי צורך להרחיב מלים בנושא, אבל הגיע הזמן לקרוא מכאן, מעל בימת הכנסת, לכל הארגונים החברתיים ולכל ארגוני השלום במדינת ישראל למצוא את נקודת המפגש הגורלית, המתבקשת – אין מאבק חברתי ללא אופציה של שלום, ואין אופציה של שלום שאינה טומנת בחובה ואינה כוללת את הצדק החברתי.

מוחמד ברכה: אין דבר כזה שממשלה יכולה להיות רחמנית לנכים ואכזרית לסטודנטים, ואין דבר כזה שממשלה יכולה להיות אכזרית למרצים ורחמנית לסטודנטים.

מוחמד ברכה: וזו הזדמנות לפנות לראשי התאחדות הסטודנטים, שרק לפני כמה שבועות עמדו כנגד השביתה של מרציהם, מוריהם, כי הם חשבו שצריך להתחיל את שנת הלימודים, ובצדק, כי הם רוצים ללמוד, אבל הם לא עשו את החיבור שמתבקש – ברגע שהם הפקירו את המרצים שלהם, הם הפקירו את עצמם.

מוחמד ברכה: הגיע הזמן לעשות את האנלוגיות הנדרשות ואת החיבורים הנדרשים בין כל החלקים הניזוקים מהמדיניות הכלכלית של הממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת מובילה לאסון ברמה של הביטחון האישי, ברמה של העדר שלום, אבל גם ברמה של השלום החברתי והביטחון הסוציאלי.

מוחמד ברכה: אנחנו כנראה עוד לא הגענו לתחתית הבור בהידרדרות הכלכלית שאנחנו עומדים בפתחה.

מוחמד ברכה: לפני שבועיים-שלושה שבועות הבאתי לכאן הצעת חוק, רבותי חברי הכנסת, שדיברה על הכפלת או העלאת דמי הקצבה של הנכים.

מוחמד ברכה: הרוב המכריע של הבית הזה הצביע נגד.

מוחמד ברכה: עמד כאן שר העבודה והרווחה וכמעט בכה מתוך רחמים על הנכים, אבל אמר שאנחנו נסתדר וכן הלאה.

מוחמד ברכה: אני שואל את אבירי הנאומים של היום, שעוברים ליד משרד העבודה והרווחה ורואים את אוהל הנכים, האם הם לא קצת מתחשבנים עם עצמם איך הם הצביעו רק לפני שבוע או לפני שבועיים?

מוחמד ברכה: ואלה שנואמים היום ממפלגות הקואליציה, שעושים פוזה של רחמנים ואנשים עם רגישות חברתית, איך הם יצביעו ב-31 בדצמבר, אם בכלל נצביע על התקציב ב-31 בדצמבר, האם הם יצביעו כמו בישיבת הממשלה היום או כמו בישיבת הממשלה שתהיה לאחר מכן?

מוחמד ברכה: אני אומר לכם, רבותי – הגיע הזמן שמצעד הצביעות הזה יבוא לקצו.

מוחמד ברכה: ומפלגת העבודה, אני שואל, אדוני היושב-ראש – ואתה חבר הנהלת הקואליציה – מה צריך לקרות?

מוחמד ברכה: תגיד לי, מה צריך לקרות כדי שמפלגת העבודה תמצא את הדרך החוצה?

מוחמד ברכה: כמה פנסים היא צריכה, כמה פרוז'קטורים היא צריכה?

מוחמד ברכה: הרי כל הדרך מוארת, חשוכה – אני לא יודע מה – אבל כל הדרך מובילה החוצה.

מוחמד ברכה: מה אתם עושים שם?

מוחמד ברכה: לא בפוליטיקה ולא בכלכלה, לא בחברה, לא בצדק החברתי, לא בביטחון האישי, לא בביטחון הסוציאלי.

מוחמד ברכה: מה, לעזאזל, עושים שם?

מוחמד ברכה: אני חושב שמר שרון מתפרנס מהתמיכה של מפלגת העבודה.

מוחמד ברכה: ברגע שמפלגת העבודה תראה את הדרך החוצה, אני חושב שהדרך תהיה קצרה כדי להראות לשרון את הדרך החוצה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת מוטי משעני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת ברכה שאל – ולדעתי בצדק – מה הקשר בין שביתת הנכים לבין מניעת ערפאת מלבקר בבית-לחם, ולדעתי הקשר הוא באטימות מקבל שתי ההחלטות האלה.

טלב אלסאנע: הממשלה, המתעלמת לחלוטין ממצוקתם של הנכים, מקבלת החלטה אשר מונעת ממנהיג עם ופוגעת בזה לא במנהיג אלא בעם כולו.

טלב אלסאנע: זו ממשלה אטומה, ממשלה מנותקת מהמציאות.

טלב אלסאנע: רק לפני שבוע קיבלנו את הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה על ממדי העוני, האבטלה – בקרב ילדים, בקרב משפחות במדינה.

טלב אלסאנע: כולם הזדעזעו, כולם עלו לכאן לדוכן, השמיעו הצהרות ונאומים, והשאלה היא איך ההצהרות האלה מתיישבות עם הצעת התקציב ועם מדיניות הקיצוצים.

טלב אלסאנע: איזו בשורה יש במדיניות החדשה לגבי הנכים, לגבי המובטלים, לגבי העניים, לאוכלוסייה הערבית, אפילו לחרדים?

טלב אלסאנע: איזו בשורה יש להם?

טלב אלסאנע: ואני אומר, אדוני היושב-ראש, יש בשורה אחת, והיא רק למתנחלים, אשר מהווים 2% מהאוכלוסייה ומקבלים יותר מ-12% מתקציב המדינה.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה, במדיניות שלו, מכריז על עצמו כראש ממשלה של המתנחלים בלבד, ראש ממשלה של 2% מהאוכלוסייה, ומתעלם מ-98%.

טלב אלסאנע: הוא הופך להיות גיבור, על מה?

טלב אלסאנע: על הנגב.

טלב אלסאנע: הנגב, אשר האוכלוסייה שלו מהווה 8% מכלל אוכלוסיית המדינה, בסך הכול חלקו בתקציב המדינה 4%.

טלב אלסאנע: שלושת החוקים באים לאפשר יותר מקומות תעסוקה על-ידי זה שמושכים יזמים, תורמים השתתפות ממשלתית למפעלים, ועל-ידי זה מתמודדים עם האבטלה, נותנים תמריצים לאנשים על מנת שיצאו לעבוד ולא יתחמקו מעבודה; על-ידי פטורים, פטור ממס, נותנים פתרונות לזוגות הצעירים – והממשלה באה כדי לבטל את החוקים האלה ואומרת: אנחנו דואגים לתושבי הנגב.

טלב אלסאנע: לכן, אדוני היושב-ראש, היתה היום שביתה מול משרד ראש הממשלה על מנת שכל תושבי הנגב יגידו: אנחנו לא מוכנים להיות "פראיירים" של הממשלה, ואנחנו החלטנו לצאת למאבק אמיתי על מנת למנוע את רוע הגזירה הזאת.

טלב אלסאנע: מחליטים להיות גיבורים על משפחות ברוכות ילדים, אותם ילדים שהם מתחת לקו העוני, אותם ילדים שקיבלו כמה שקלים כדי שיעלו מעל קו הבושה במדינה, ואז אומרים: אנחנו רוצים לבטל את הקצבאות למשפחות ברוכות הילדים, ואת הכסף הזה הולכים להשקיע בהתנחלויות, מחוץ למדינה, הולכים להשקיע במלחמה, הולכים להשקיע בדיכוי עם אחר.

טלב אלסאנע: ולכן, אנחנו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – לקצץ ב-40% גם את – – –

טלב אלסאנע: נכון, חבר הכנסת דהאמשה.

מיקי לוי: תודה.

טלב אלסאנע: הם אומרים לנו: תסתכלו, אחרי ההחלטה להוריד את הריבית, הבורסה זינקה.

טלב אלסאנע: באמת, העניים האלה, המובטלים, הם משקיעים בבורסה?

טלב אלסאנע: הם המרוויחים מהבורסה?

טלב אלסאנע: הרי כל מי שמרוויח אלה העשירים, אלה שמניעים את הכלכלה.

טלב אלסאנע: בתחום המדיני המתנחלים מנהלים, בתחום הכלכלי העשירים מנהלים והתעשיינים מנהלים.

טלב אלסאנע: למי יש חסכונות דולריים?

טלב אלסאנע: למובטלים, לעניים?

טלב אלסאנע: רק לעשירים.

טלב אלסאנע: ולכן הפתרון הוא ביצירת מקומות תעסוקה על-ידי השקעה ביזמים, על-ידי תמריצים ליזמים, על-ידי הפסקת ייבואם של עובדים זרים אשר מתחרים בשוק העבודה ועל-ידי השקעה כאן במדינה באזרחי המדינה, ולא בהתנחלויות ולא במתנחלים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוטי משעני.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

טלב אלסאנע: מדינות חזקות מישראל התמוטטו – כמו ברית-המועצות – מסיבות כלכליות.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה הזה, אשר הבטיח להביא שלום, מוביל את האזור כולו למלחמה.

טלב אלסאנע: הבטיח צמיחה, מביא לאבטלה.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה הנוכחי מוביל את האזור כולו לאסון, ואנחנו, יש לנו דוגמה איך מדינה יכולה להתמוטט מבחינה כלכלית-חברתית, יש לנו דוגמה מארגנטינה כשנשיא המדינה שם ברח מהמפגינים, מהקהל, במסוק, כי הוא לא היה יכול להישיר מבט אל השובתים, אל המובטלים, אל אלה שאין להם פרנסה.

מיקי לוי: תודה.

טלב אלסאנע: לכן, לאור כל זאת, אין לנו אמון בממשלה, ואנחנו נצביע נגד הממשלה בהצעת האי-אמון.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוטי משעני, ואחריו – חבר הכנסת חיים כץ.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חוזר גם כן מהפגישה שקיים יושב-ראש הכנסת עם הנכים כאן למעלה, ואני באמת רוצה לומר: אוי לאותה בושה.

מרדכי משעני: נכה 100%, על כיסא גלגלים, מקבל קצבה, ועכשיו יפגעו לו בקצבה – 1,700 שקל.

מרדכי משעני: אבל מה שיותר מגוחך הוא, שכשנכה כזה מגיע לגיל 60 אומרים לו: עכשיו אתה לא נכה, עכשיו אתה קשיש.

מרדכי משעני: עכשיו אתה לא מקבל 1,700 שקל קצבת נכות, אתה מקבל עכשיו קצבה של ביטוח לאומי בגובה של 1,100 שקלים – 1,100 שקלים – הוא יורד מ- 1,700, הוא כבר לא נכה, הוא קשיש.

מרדכי משעני: אז אני רוצה להביע, בשמי ובשם סיעת גשר, את ההזדהות שלנו עם המאבק של הנכים, עם המאבק של תושבי הנגב.

מרדכי משעני: אנחנו, סיעת גשר, תעמוד בהבטחתה וכאן בכנסת תתנגד לתקציב ותתנגד לכל החלטה שתפגע אם בנכים אם בתושבי הנגב.

מרדכי משעני: אני מקווה שכל מי שעלה כאן לדוכן הנואמים והבטיח שהוא יתנגד לתקציב בגלל הדברים האלה, אומנם יעשה כן.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, דיברו כאן על ארגנטינה, ואני מסכים שכלכלית אנחנו עדיין רחוקים מאוד מארגנטינה, אבל בדבר אחד אנחנו קרובים מאוד לארגנטינה, וזה המנהיגות הכלכלית שיש לנו.

מרדכי משעני: ההוכחה הטובה ביותר לכך היא הפארסה המתנהלת על-ידי הממשלה והאוצר זה שבועות מספר בכל הקשור בתקציב המדינה, והיום נודע לנו שהממשלה אישרה את הקיצוצים בתקציב – קיצוץ של 6.1 מיליארדי שקלים – ותיכף אני אגע במה נוגע הקיצוץ הזה.

מרדכי משעני: בתוך שבועיים, שלושה שבועות – אני מזכיר – הוריד האוצר את תחזית הצמיחה לשנת 2002 מ-4% ל-2%, זו מנהיגות כלכלית?

מרדכי משעני: איפה הם היו כל הזמן?

מרדכי משעני: כולנו אמרנו כאן שהתחזית הזאת לא נכונה, לא אמיתית, אבל הם התעקשו לעמוד עליה.

מרדכי משעני: עוד אחד מהסימפטומים של המנהיגות הכלכלית הגדולה שלנו היה מסיבת העיתונאים שהתקיימה אתמול בנוכחות ראש הממשלה, שר האוצר ונגיד בנק ישראל.

מרדכי משעני: ומה אומר ראש הממשלה לעם ישראל ומה הוא מבשר לו? הוא מבשר: אני נחוש בדעתי לפגוע בחלשים, גיבור על חלשים.

מרדכי משעני: באלה נחושה דעתו לפגוע, והוא אומנם פגע היום בממשלה.

מרדכי משעני: הוא קיצץ 6.1 מיליארדי שקל, והכול פגיעה בחלשים, משום שהקיצוץ הוא קיצוץ אופקי.

מרדכי משעני: כשנפגע משרד העבודה והרווחה או משרד הבריאות ב-3% – זה מיליוני שקלים, זה לא כמו שנפגע משרד החוץ בעשרות מיליונים.

מרדכי משעני: באותה סצינה מופיע שר האוצר, ומה הוא אומר?

מרדכי משעני: עכשיו הריבית ירדה ב-2% – כל עם ישראל צאו לשווקים, תתחילו לקנות, הריבית ירדה, אין בעיה להשיג אוברדרפט.

מרדכי משעני: אבל מנין ישיג המובטל את הכסף לקנות?

מרדכי משעני: נניח שהריבית ירדה – יש לו עכשיו למובטל כסף בכיס כדי לקנות?

מרדכי משעני: הרי הוא לא יכול לקנות, ומה זה עוזר לו?

מרדכי משעני: מי הרוויח מהורדת הריבית?

מרדכי משעני: הספקולנטים.

מרדכי משעני: רק אתמול הבורסה קפצה ב-6%, הדולר עלה ב-2% – ומי הרוויח מזה?

מרדכי משעני: המובטל?

מרדכי משעני: היה לו כסף?

מרדכי משעני: כמו שאמרתי קודם, הצעת התקציב הזאת באה לפגוע בחלשים, אבל מה שעצוב באמת הוא שהממשלה מתעלמת לחלוטין מכל המכאובים של הקבוצות החלשות.

מרדכי משעני: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו נתמוך בהצעת האי-אמון המתייחסת לנושא האבטלה, לקיצוץ בתקציב, ואנחנו נעמוד בכל תוקף על כך שהתקציב, שכל כולו כתישת החלשים, לא יעבור בכנסת.

מרדכי משעני: תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, הצעת האי-אמון של היום היא על ממדי האבטלה וכוונת הממשלה להעלות מסים.

חיים כץ: ואכן, מצב התעסוקה במדינה קטסטרופלי.

חיים כץ: באוקטובר, אחרי אסון מגדלי התאומים, כשהחברות קרסו זו אחרי זו, הכותרות הסבירו שזה 53 שנה לא ידעה מדינת ישראל מצב כלכלי קשה כזה.

חיים כץ: עם זאת, בתקציב הנוכחי לא רואים חזון, לא רואים צמיחה, לא רואים עתיד.

חיים כץ: לא לסטודנטים – אני לא יודע מי עבד עליהם; לא לעובדים, בטח לא למובטלים ובטח לא לגמלאים, שאנחנו פה מכים אותם שוק על ירך בדיונים או בישיבות אחת אחרי השנייה.

חיים כץ: אוי לה למדינה שמנצחת את נכיה.

חיים כץ: אני מלווה את הנכים מאז שביתתם האחרונה באוקטובר 2000 מול משרד האוצר, ואז שר האוצר היה בייגה שוחט, שלא ידוע כרגיש חברתית, אבל הוא נתן לנכים להיכנס למשרד שלו, לאולם הקבלה, שם הם יכלו לנוח.

חיים כץ: שר האוצר של היום שם מחסומים, והם צריכים ללכת למשרד העבודה והרווחה, ושם גם אין להם שירותים, יש להם שירותים כימיים.

חיים כץ: הבעיה היא לא איך הם ייכנסו או לא ייכנסו לאולם הקבלה של משרד האוצר.

חיים כץ: אני זוכר את מאי 2001, נשף הנכים ב"גן אורנים".

חיים כץ: אתה, אדוני ראש הממשלה, הופעת כאורח כבוד.

חיים כץ: אתה הבטחת, איך אמרת?

חיים כץ: אני אדם שמקיים, לא מבטיח.

חיים כץ: אני אדם שמקיים, לא מבטיח – אלה היו המלים שלך.

חיים כץ: אמרת: אני אשווה את הזכויות בין נכים מולדים לבין נכים שנפגעו בתאונות שונות.

חיים כץ: אני אשווה את הזכויות במכשור, אני אשווה את הזכויות בטיפולים הרפואיים.

חיים כץ: אני, ראש הממשלה, אדם רגיש, יודע שאתם, הנכים, לא מסוגלים לחיות מקצבת הנכות.

חיים כץ: אלה היו הדברים שלך כשהופעת כאורח הכבוד.

חיים כץ: אני עזרתי להם לארגן את הנשף עם קצת תרומות וראיתי איזו תקווה הם תלו בך, והתקווה הזאת היתה כמו למשיח.

חיים כץ: והיום הם נמצאים במשרד האוצר, ואתה לא מקיים.

חיים כץ: הקצבה שלהם נשארה אותו הדבר, והם לא יכולים לחיות וקשה להם להתקיים.

חיים כץ: אנחנו מדינה שמנצחת את האוכלוסייה הכי חלשה, אנחנו מדינה שמנצחת את נכיה.

חיים כץ: נכון לעכשיו, עד שנפרוש, אני חבר בקואליציה, אבל עם זאת מצפוני לא מאפשר לי להצביע עם הקואליציה.

חיים כץ: לכן אני אצביע בעד האי-אמון, ואני מקווה שתקיים את מה שהבטחת לנכים.

חיים כץ: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, חברי הכנסת, מובן שנצביע בעד האי-אמון מסיבות ענייניות ולא סתם.

תאופיק חטיב: הקיצוץ המוצע של כ-6 מיליארדי שקלים פרוס על המשרדים השונים ומהווה כ-3% מכלל תקציבם, אבל כאשר מפרקים אותו לרכיבים, על האוכלוסייה הערבית נופל קיצוץ שהוא פי-ארבעה לעומת סך כל הקיצוץ.

תאופיק חטיב: משמע שאם מקצצים מכולם 3%, לאוכלוסייה הערבית הקיצוץ הוא 12%.

תאופיק חטיב: הקיצוץ המוצע הוא בערך 140 מיליון שקל, שנופלים דווקא על אותו חלק שהיה אמור לתת תקווה לצמיחה במגזר הערבי – בנושא תשתיות, השקעות ותקציבי פיתוח; שם מקצצים במיוחד.

תאופיק חטיב: אני אמנה חלק – מקצצים 10 מיליוני שקלים מתקציב התעשייה, שרק עכשיו ניתן למגזר הערבי, וזה חוזר לקופת האוצר.

תאופיק חטיב: מקצצים 40 מיליון שקל מתקציב משרד השיכון, שזה כמעט כל מה שניתן למגזר הערבי בשנתיים האחרונות.

תאופיק חטיב: מקצצים כ-30 מיליון שקלים מתקציב התשתיות, וזה מה שהבטיחו שיוסיפו.

תאופיק חטיב: צריך להזכיר שהממשלה הבטיחה מיליארד שקל תוספת שנתית להשוואת תקציבים בתשתיות ובפיתוח במגזר הערבי, ולא רק שהתקציב הזה לא ניתן, אלא חוזרים אחורנית.

תאופיק חטיב: אני לא רוצה להזכיר פה את נושא הנכים והגמלאים, כולם דיברו על הסוגיה הזאת, אבל לדעתי אין לממשלה דרך כלכלית.

תאופיק חטיב: דיברו על כך שאין דרך מדינית, בוודאי, אבל גם אין דרך כלכלית, ונראה שמי שאין לו דרך מדינית אין לו שום דרך, לא כלכלית, לא חברתית, כלום.

תאופיק חטיב: מי שאטום לאחד אטום לכולם.

תאופיק חטיב: מישהו אפילו שאל פה כאנקדוטה מה הקשר בין שביתת הנכים להחלטת הממשלה שלא לאפשר לערפאת להגיע לבית-לחם, וזה אותו דבר.

תאופיק חטיב: אומנם מישהו שאל מהצד מה הקשר, אבל הקשר קיים.

תאופיק חטיב: הקשר הוא שיש אטימות כלפי כולם.

תאופיק חטיב: גם כאשר ערפאת נלחם פנימה, לפי דרישת ממשלת ישראל, הולכים ומשפילים אותו כדי שלא יוכל להילחם ויגידו שהוא לא נלחם.

תאופיק חטיב: מחפשים סיבה לא לעשות ולא נותנים פרס כשכן עושים.

תאופיק חטיב: זה בדיוק אותו דבר.

תאופיק חטיב: זה מכלול אחד שלם שכל חלק ממנו משלים את החלק השני.

תאופיק חטיב: אטימות מדינית, אטימות חברתית, אטימות כלכלית.

תאופיק חטיב: שום דבר לא זז.

תאופיק חטיב: אם אין הצלחה בצד אחד, אין שום הצלחה בשום צד, ולכן הכישלון הזה מאפיל על כל פעולותיה של הממשלה.

תאופיק חטיב: זה בא לידי ביטוי גם בנאומו של השר דני נוה כאן, שעלה להשיב בנושא הגמלאים והנכים והתחיל לדבר על מיליארד שקל לרשות הפלסטינית, הסכם אוסלו וכו'.

תאופיק חטיב: אני מבין את המצוקה, אבל אם השר נוה היה נואם את הנאום הזה מול הראי, אני חושב שהוא לא היה מגיע לכאן להשמיע את הנאום הזה לנכים שישבו פה.

תאופיק חטיב: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת מיכאל קליינר.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא הופתעתי מהצבעתם של שרי מפלגת העבודה בממשלה על התקציב.

אחמד טיבי: הם עשו קולות של אלה ההולכים להתנגד, והצפי היה שהם ייכנעו ויגידו כן.

אחמד טיבי: בכל מה שקשור לשכבות החלשות, תקציבה של ממשלת ישראל הוא אנטי-חברתי.

אחמד טיבי: דובר רבות על דוח העוני, דובר רבות על שכבות חלשות, והאמת היא ששיעור העוני במגזר היהודי ירד ב-3% ובמגזר הערבי עלה ב-15%.

אחמד טיבי: אני רוצה להדגיש את העובדה שיש הבדל בין משפחה ענייה במגזר הערבי, אדוני ראש הממשלה, לבין משפחה ענייה במגזר היהודי.

אחמד טיבי: יכול להיות שמשפחה ענייה במגזר היהודי היא מי שהוגדרה לפי מספרים סטטיסטיים כמשפחה שמתחת לסף העוני – 4,700 ש"ח לזוג עם שני ילדים.

אחמד טיבי: עם משכורת כזאת משפחה ערבית ענייה יכולה לחיות ולהינצל מחרפת הרעב.

אחמד טיבי: משפחה ערבית ענייה היא משפחה שאין במקרר שלה שום דבר.

אחמד טיבי: אין ממשלה שלא מבטיחה הרים וגבעות למגזר הערבי בכל מה שקשור לתשתיות, לפיתוח, תשתיות של חשמל, מים, ביוב, כבישים.

אחמד טיבי: הרי איך יודעים במגזר הערבי, או אפילו יהודים הנוסעים בכבישי הארץ שהגיעו ליישוב ערבי?

אחמד טיבי: לפי הכביש העובר ליד היישוב הזה, כי הכביש אינו כביש.

אחמד טיבי: לכן מקובל לומר שביישובים הערביים הכול מזופת חוץ מהכבישים, כי אין יחס הוגן אפילו לסבל של המשפחה הערבית במדינת ישראל, אפילו לחרפת הרעב המאיימת על משפחות שלמות, על כבודן ועל גאוותן; כבודו וגאוותו של אבא כלפי בניו והורים שאמורים לפרנס משפחה.

אחמד טיבי: על כן זאת אמירה ברורה וחד-משמעית שצריכה להיאמר על-ידי כל חברי הבית הזה – להגיד לא למדיניות ממשלת ישראל גם בתחום החברתי-הכלכלי, מלבד בתחום המדיני-הביטחוני, שהוא כישלון גמור.

אחמד טיבי: השנה הכלכלית הזאת היא השנה הגרועה ביותר מאז 1953, ועל כן יש להצביע אי-אמון בממשלה.

אחמד טיבי: משפט קצר ואחרון.

אחמד טיבי: רבים, אדוני ראש הממשלה, תוקפים אותך על שלא אפשרת ליאסר ערפאת, נשיא העם הפלסטיני, נשיא הרשות הלאומית הפלסטינית, להגיע לחגיגות חג המולד בבית-לחם.

אחמד טיבי: אני מאחל לך שתמשיך, אדוני ראש הממשלה, לעשות טעויות רבות כאלה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מיכאל קליינר, אחרון הדוברים, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לכאורה הייתי צריך לפתוח את דברי בשתי ברכות לראש הממשלה ולממשלה.

מיכאל קליינר: אחת על אומץ הלב שהוא גילה ועמידה בלחצים שלא לאפשר לערפאת בתנאים האלה להשתתף בטקס הנוצרי בבית-לחם.

מיכאל קליינר: אני לא שמעתי שערפאת התנצר.

מיכאל קליינר: אני בעד לבוא לקראת זכויות דתיות, ויודע חבר הכנסת דהאמשה שהצבעתי בעד חוקים שמוסלמים רצו בהם; אני רק לא מבין למה יש שרים בממשלה שלא כואב להם שיהודים לא יכולים להתפלל בהר-הבית, אבל מאוד כואב להם שערפאת לא יוכל לאכול את לחם הקודש בבית-לחם.

מיכאל קליינר: ברכה שנייה שהייתי צריך לברך לכאורה היא על עשיית המעשה הנכון בממשלה, על זה שיש קיצוץ בתקציב, לא מספיק לטעמי, על זה שבוטלו כל אותם חוקים טובים, נהדרים ופופוליסטיים כמו חוק הנגב, ובמיוחד החוק לעידוד הילודה של ילדי האינתיפאדה באום-אל-פחם, הקרוי חוק הלפרט, ועל כך שהממשלה גילתה אחריות בשעה זו מול הפופוליזם לסוגיו.

האשם מחאמיד: על מה הוא מדבר עכשיו?

האשם מחאמיד: זאת בושה.

מיכאל קליינר: אבל, לצערי הרב, אני שומע שפרס תמך בתקציב, וחשבתי שזאת מפלגה אחראית וגדולה, אבל אז אני שומע שפרס בא ואמר לראש הממשלה: אני לא יכול להעביר את זה לבד במפלגה שלי.

מיכאל קליינר: אני צריך את עזרת יושב-ראש הפרלמנט.

מיכאל קליינר: אמרתי: יושב-ראש הפרלמנט?

מיכאל קליינר: למה שבורג לא יעזור לפרס להעביר את התקציב?

מיכאל קליינר: ואז אני קורא שזה לא יושב-ראש הפרלמנט הזה, זה אופק מדיני.

מרדכי משעני: אבו-עלא.

מיכאל קליינר: זה אבו-עלא.

מיכאל קליינר: כלומר, פרס היה צריך את אבו-עלא בשעה קשה זו לישראל כדי להעביר תקציב.

מיכאל קליינר: כמה חבל שזה לא היה בשם האחריות הלאומית.

מיכאל קליינר: הרי הבעיה הגדולה של מדינת ישראל היא, שפוליטיקאים, יותר משהם אוהבים להיות חכמים ויותר משהם אוהבים להיות צודקים, הם אוהבים להיות פופולריים.

מיכאל קליינר: וזו אולי הסיבה לכך שהדגל החברתי, כמו שקוראים לו, הדגל החברתי כביכול, מונף ברמה על-ידי אין-ספור שרים וחברי כנסת, שזועקים מרה את זעקת המקופחים והחולים והקשישים.

מיכאל קליינר: בשם המובטלים מקדם יושב-ראש ההסתדרות חקיקה ורעיונות להעלאת שכר המינימום ולהטלת קנס על מי שמעסיק עובדים וקנס על חברות כוח-אדם.

מיכאל קליינר: ממש הצעות נהדרות.

מיכאל קליינר: מגיע לו פרס נובל לכלכלה, ואם לא היה פרס נובל לכלכלה היה צריך להמציא אותו.

מיכאל קליינר: הרי ההצעות האלה שנשמעות יפה וזוכות לאהדה ימיטו עלינו, אם תיושמנה, גל חדש של מובטלים.

מיכאל קליינר: מי שנוהג מנהג "עסקים כרגיל" בזמן מצב חירום לאומי, אולי יצליחו להיטיב את תנאיהם לטווח קצר, לשנת התקציב הבאה, אבל הכספים האלה, שיבואו על חשבון ביטחון, על חשבון השקעות, על חשבון החינוך, יהיו על חשבון העתיד.

מיכאל קליינר: אולי היום כמה אנשים ייהנו לטווח הקצר, אבל אם זה יתקבל, בשנה הבאה יהיו כל כך הרבה מסכנים שיוכלו למלא לא רק את הרחובות ליד הכנסת אלא את כל ירושלים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: השר נוה ישיב בשם הממשלה.

מיכאל קליינר: השיבו.

מיקי לוי: מותר לשר, אחרי ששמע, להגיב ולסכם את הדיון.

מיקי לוי: אתה רוצה לעזור לי?

מיקי לוי: הוא יכול לסכם את הדיון.

מיקי לוי: בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רואה שיש פה חברי כנסת חדשים שאינם בקיאים בתקנון הכנסת.

דני נוה: לראשונה הם מגלים את התופעה הזאת אחרי 54 שנה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, כשהקשבתי לדיון שהתנהל כאן בשעות האחרונות, שמתי לב שיש פה כמה חברי כנסת מהאופוזיציה שיש להם או בעיה בהבנת הנשמע או רצון להיות מבולבלים בנוגע לעובדות.

דני נוה: לכן מצאתי לנכון, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

מוחמד ברכה: – – –

דני נוה: חבר הכנסת ברכה, התכוונתי גם אליך באופן אישי, אם לא שמת לב.

דני נוה: אתה יכול לבחור באיזו קטגוריה מהשתיים שציינתי אתה נמצא.

דני נוה: זו החלטה שלך.

מוחמד ברכה: לא צריך.

מיקי לוי: חבר הכנסת ברכה, מספיק.

מוחמד ברכה: מה?

מיקי לוי: אתה לא נותן לו לדבר.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: שאלת שאלה, זהו.

מוחמד ברכה: לא.

מיקי לוי: לא?

מיקי לוי: מה זה לא?

מיקי לוי: תסלח לי, אל תתווכח אתי.

מוחמד ברכה: אני קורא קריאת ביניים.

מיקי לוי: לא, אתה לא יכול לדבר.

מוחמד ברכה: כן, אני יכול.

מיקי לוי: אתה לא יכול להפריע.

מוחמד ברכה: אני יכול – – –

מיקי לוי: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

מוחמד ברכה: אתה תקרא לי שלוש פעמים.

מיקי לוי: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

מוחמד ברכה: אני אקרא קריאות ביניים.

מוחמד ברכה: זו זכותי.

מיקי לוי: אני אומר לך.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

מוחמד ברכה: – – –

מיקי לוי: אני קורא לך לסדר בפעם השלישית, ואני מבקש לצאת החוצה.

מוחמד ברכה: עכשיו הצבעה.

מיקי לוי: כשתהיה הצבעה אני אכניס אותך.

מיקי לוי: אני מבקש להוציא אותו.

מיקי לוי: (חבר הכנסת מ' ברכה יוצא מאולם המליאה.)

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ברכה לא תהיה לו הזדמנות שנייה אולי להבין את הנתונים.

דני נוה: אני רוצה לחזור ולהציג בפני הכנסת החלטה אישית של ראש הממשלה על תוספות למשרד העבודה והרווחה בתחומים חשובים, ואני מציין זאת, כפי שאמרתי, מפני ששמתי לב בדיון קודם לכן שאולי אחדים מחברי הכנסת, מסיבות כאלה ואחרות לא שמו לב.

דני נוה: בסך הכול, בעקבות התערבות של ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, צפויה תוספת של 150 מיליון שקל לנושאים בעלי חשיבות חברתית ממדרגה ראשונה.

דני נוה: תוספת של 60 מיליון שקל כדי לאפשר העסקתם של 500 עובדים סוציאליים.

דני נוה: כולנו פה יודעים עד כמה שירותי הרווחה במדינת ישראל קורסים מול תופעות חברתיות קשות בכל התחומים, וההחלטה הזאת היא החלטה חשובה כדי להקל ולו במעט את המציאות הקשה שבה נמצאים בשטח העובדים הסוציאליים במדינת ישראל מול הבעיות האלה, מול המצוקה.

דני נוה: 20 מיליון שקל תוספת שתאפשר קליטה של 200 בנות נוספות במוסד שמטפל במסירות בבנות האלה – מוסד "צופיה".

דני נוה: 10 מיליוני שקל למרכזי האכלה.

דני נוה: 20 מיליון שקל ל-100 מועדוניות.

מוסי רז: 400 מיליון שקל – – –

דני נוה: 30 מיליון שקל למרכזי חירום לילדים בסיכון.

דני נוה: 30 מיליון שקל למוסדות גמילה מאלכוהול ומסמים.

דני נוה: בסך הכול, כמו שאמרתי, אדוני היושב-ראש, 150 מיליון שקל.

דני נוה: אני יודע שאולי היו פה חברים מהאופוזיציה שהעשייה הזאת של הממשלה ושל ראש הממשלה היא לצנינים בעיניהם, כי יותר קל לנגח, אבל חשוב שהציבור ידע שגם במציאות הפיסקלית הקשה שאנחנו נמצאים בה – ולפני זמן קצר קיבלנו בממשלה החלטה כואבת, לא קלה, על קיצוץ בתקציב – יש פה רגישות חברתית ממדרגה ראשונה.

דני נוה: יש פה הבנה למציאות הקשה, וכתוצאה מכך ננקטים צעדים שיש להם משמעות ברמה של השטח; לא בדיבורים אלא ברמת השטח של הטיפול הנקודתי, אדוני היושב-ראש, בבעיות החברתיות, בעיקר אלה שאנחנו נתקלים בהן – בני-נוער במצוקה, ילדים בסיכון, כל אותם גורמים שבאמת מטפלים באוכלוסיות הללו, שהן הראשונות להיפגע במציאות כלכלית כל כך קשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אין ספק שבעיית האבטלה היא אולי הקשה מכולן, ואין ספק שהיא נוגעת ללב כל אחד מאתנו כשאנחנו נתקלים במציאות של אנשים שמוצאים את עצמם ללא אפשרות לפרנס את משפחתם בכבוד, ללא אפשרות לצאת בבוקר מביתם למקום העבודה.

דני נוה: ולמרות ההאטה במשק, למרות המיתון במשק, במיוחד בשנה האחרונה, יש גם החלטות נקודתיות שהממשלה אימצה לפני זמן קצר ומטרתן להקל את בעיות התעסוקה.

דני נוה: אני לא אומר שזה יפתור הכול, ואף אחד פה לא מצפה לנסים, אבל ודאי שאפשר וצריך היה, והממשלה אכן קיבלה החלטות נקודתיות כדי לסייע ולהקל בכל מה שנוגע לבעיית התעסוקה ולנסות לצמצם את תופעת האבטלה במשק.

דני נוה: יש החלטה שלפיה תוקם קרן מיוחדת להלוואות למפעלים בקשיים בסך של 200 מיליון שקל.

דני נוה: יש החלטה של הממשלה להכריז מלחמת חורמה על תופעת העובדים הזרים שתופסים את מקומם של עובדים ישראלים במשק, ושורה של החלטות עם "שיניים" שהממשלה קיבלה היום כדי להתמודד עם התופעה הזאת של העובדים הזרים.

דני נוה: נוסף על כך הממשלה קיבלה לפני זמן קצר החלטה, שכל מעסיק במדינת ישראל שיוסיף על סגל העובדים שלו, יקבל במשך שנה שלמה תוספת של 1,100 שקלים לכל עובד נוסף, כדי לעודד מעסיקים, חברות ומפעלים ובעלי עסקים שונים לקלוט עובדים למרות התנאים הקשים שיש היום במפעלים רבים במדינת ישראל.

דני נוה: מעבר לכך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שהדבר החשוב ביותר כדי לעורר צמיחה במשק הוא אכן להגביר ולהאיץ את ההשקעה בתשתיות במשק, וזה בדיוק הכיוון שהממשלה הולכת אליו.

דני נוה: כי אם מדברים על סדרי עדיפויות נכונים, אין ספק שאם רוצים, מעבר לכיבוי שרפה כזאת או אחרת, וגם את זה צריך לעשות, גם כאשר יש בעיה במפעל כמו "פניציה" צריך להירתם, והממשלה, ראש הממשלה ושר האוצר נרתמים כדי לטפל נקודתית באותה בעיה.

דני נוה: אבל מעבר לטיפול הנקודתי בכיבוי שרפה כזאת או אחרת, כדי למנוע קריסה של מפעל, כדי למנוע פיטורים של עובדים, אין ספק שהכיוון האסטרטגי הנכון שהממשלה הולכת בו הוא כיוון של השקעה בתשתיות כדי לעורר צמיחה וכדי ליצור מקורות תעסוקה נוספים במשק.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משמעות החלטת הממשלה היא להגביר את ההשקעות בתשתיות כדי להגביר גם את הצמיחה במשק, להוציא אותנו מהמיתון ולהוסיף מקורות תעסוקה.

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש, אבקש מהכנסת להסיר מסדר-יומה את הצעות האי-אמון שהוגשו כאן היום.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: מי שמצביע בעד הוא בעד אי-אמון, ומי שנגד – נגד אי-אמון.

מיקי לוי: ההצבעה החלה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה – 28 נגד – 30 נמנעים – 4 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

מיקי לוי: 28 בעד, נגד 30.

מיקי לוי: ההצעה נפלה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה על ההצעה השנייה, אי-אמון מטעם שינוי.

מיקי לוי: ההצבעה החלה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת שינוי להביע אי-אמון בראש הממשלה – 28 נגד – 30 נמנעים – 4 הצעת סיעת שינוי להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

מיקי לוי: 28 בעד, 30 נגד, ארבעה נמנעים.

מיקי לוי: הצעות האי-אמון נדחות.

מיקי לוי: (קריאה ראשונה)

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הארנונה הכללית (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשס"ב–2001, קריאה ראשונה – הצבעה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – 32 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הארנונה הכללית (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשס"ב–2001, לוועדה לא נתקבלה.

מיקי לוי: 29 בעד, 32 נגד, אין נמנעים.

מיקי לוי: הצעת החוק לא נתקבלה.

מיקי לוי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הלוואות לשכר לימוד, התשס"ב–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית – תשובה והצבעה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זבולון אורלב, אתה רוצה להשיב?

זבולון אורלב: לא.

מיקי לוי: בסדר, אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: לשם החוק אין הסתייגויות, ואנחנו מצביעים לפי נוסח הוועדה.

מיקי לוי: מי בעד ומי נגד – נא להצביע.

מיקי לוי: הצבעה מס' 4 בעד שם החוק – 52 נגד – 12 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

מיקי לוי: ובכן, 52 בעד, 12 נגד, אין נמנעים.

מיקי לוי: שם החוק אושר כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: לסעיף 1 הסתייגות שר האוצר.

מיקי לוי: מי בעד ומי נגד – ההצבעה החלה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 35 נמנעים – 1 ההסתייגות של שר האוצר לסעיף 1 לא נתקבלה.

מיקי לוי: 28 בעד, 35 נגד, נמנע אחד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי לוי: אני מעמיד להצבעה את סעיף 1 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: ההצבעה החלה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 44 נגד – 22 נמנעים – 2 סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מיקי לוי: 44 בעד, 22 נגד, שני נמנעים.

מיקי לוי: הסעיף אושר.

מיקי לוי: לסעיף 2 יש הסתייגות לשר האוצר.

מאיר שטרית: הערה לסדר.

מאיר שטרית: סיעת העבודה, יש ישיבת סיעה.

מיקי לוי: אדוני השר, התחלנו בהצבעה.

מיקי לוי: אנחנו מצביעים על הסתייגות שר האוצר לסעיף 2.

מיקי לוי: מי בעד ומי נגד – ההצבעה החלה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 43 נמנעים – 1 ההסתייגות של שר האוצר לסעיף 2 לא נתקבלה.

מיקי לוי: 23 בעד, 43 נגד, נמנע אחד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי לוי: אנחנו מצביעים על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 44 נגד – 22 נמנעים – 1 סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מיקי לוי: 44 בעד, 22 נגד, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסעיף אושר.

מיקי לוי: אדוני שר האוצר, אתה רוצה להמשיך?

סילבן שלום: זה לא חוק שלי.

מיקי לוי: אבל משרד האוצר הגיש הסתייגויות לכל החוק.

מיקי לוי: להמשיך?

סילבן שלום: כן.

מיקי לוי: לסעיף 3 – הסתייגות שר האוצר.

מיקי לוי: אנחנו מצביעים.

מיקי לוי: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 38 נמנעים – 1 ההסתייגות של שר האוצר לסעיף 3 לא נתקבלה.

מיקי לוי: 28 בעד, 38 נגד, נמנע אחד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי לוי: אנחנו מצביעים על סעיף 3 לפי נוסח הוועדה.

מיקי לוי: ההצבעה החלה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 10 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 44 נגד – 22 נמנעים – 1 סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מיקי לוי: 44 בעד, 22 נגד, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסעיף אושר.

מיקי לוי: לסעיף 4 – הסתייגות שר האוצר.

מיקי לוי: אדוני שר האוצר, מצביעים?

סילבן שלום: אני מסיר את כל ההסתייגויות.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד טל, אתה מסיר את ההסתייגויות?

דוד טל: מסיר.

מיקי לוי: ובכן, אנחנו מצביעים על סעיפים 8-4 לפי נוסח הוועדה.

מיקי לוי: ההצבעה החלה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 8-4 – 42 נגד – 22 נמנעים – אין סעיפים 8-4 נתקבלו.

מיקי לוי: 42 בעד, 22 נגד, אין נמנעים.

מיקי לוי: הסעיפים התקבלו לפי הצעת הוועדה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים בקריאה שלישית.

מיקי לוי: ההצבעה החלה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 44 נגד – 22 נמנעים – 1 חוק הלוואות לשכר לימוד, התשס"ב–2001, נתקבל.

מיקי לוי: 44 בעד, 22 נגד, נמנע אחד.

מיקי לוי: החוק עבר בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, צריך לברך על האחדות הלאומית שבין שינוי לש"ס.

יוסף (טומי) לפיד: איפה הממשלה?

צבי הנדל: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת נודלמן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, שרי הממשלה, הכנסת הצביעה ברוב על חוק הלוואות לסטודנטים.

מיכאל נודלמן: אני שייך לקואליציה, אבל החוק הזה לא עולה לממשלה גרוש כי כתוב בו שהממשלה קובעת את כל התנאים לקבלת הלוואות.

מיכאל נודלמן: אני לא רוצה להיכנס לזה עכשיו, חברי הכנסת מבינים על מה הם הצביעו.

מיכאל נודלמן: ברצוני להודות לכל חברי הכנסת שתמכו בהצעת החוק הזאת.

מיכאל נודלמן: תודה מיוחדת לוועדת החינוך; ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת זבולון אורלב, על כך שתמך ועזר להעביר את הצעת החוק; ליושב-ראש לשעבר עמנואל זיסמן שהתחיל לקדם את החוק בקדנציה שעברה.

מיכאל נודלמן: תודה רבה ליועצות המשפטיות, עורכת-הדין מרים פרנקל-שור ועורכת-הדין מירב ישראלי, אשר עבדו והכינו את הצעת החוק הזאת לדיונים ולהצבעות בוועדה ובמליאה.

מיכאל נודלמן: כמובן, תודה רבה למנהלת הוועדה גברת יהודית גידלי ולמזכירת הוועדה גברת דלית אזולאי ולגברת חנה יוסף.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד בסוף שאני לא מבין למה הממשלה היתה נגד הצעת החוק הזאת.

מיכאל נודלמן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (הסדרת השמירה) (תיקון מס' 4), התשס"ב–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הפנים.

מיקי לוי: הוא לא נוכח.

מיקי לוי: נוכח?

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב, בשם הוועדה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק הרשויות המקומיות (הסדרת השמירה), התשכ"א–1961, קובע, בין היתר, כי רשאי שר הפנים, לאחר התייעצות עם שר הביטחון, להטיל בצו חובת שמירה על תושבי יישוב או יישובים מסוימים.

נסים זאב: הטיל השר לביטחון הפנים צו שמירה, חייבת הרשות המקומית שבתחומה נמצא היישוב או היישובים שעליהם חל הצו, להסדיר בחוק-עזר את ביצועה של חובת השמירה על-ידי התושבים, לרבות קביעת גיל האנשים החייבים בשמירה, זמני השמירה ודרכי הפטור מחובת השמירה.

נסים זאב: אולם סמכויות השומרים לא הוסדרו בחוק הסדרת השמירה, ועתה מבקשת הצעת חוק זו להסדיר ולקבוע סמכויות אלה, כאשר הן נדרשות לשומרים לשם שמירה על ביטחון הציבור מפני פעילות איבה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לקרוא ברעש כזה.

נסים זאב: אני קורא לעצמי, אבל גם את עצמי אני לא שומע.

מיקי לוי: חברי הכנסת אמנון כהן, מיכאל קליינר, נחום לנגנטל.

מיקי לוי: אדוני שר התקשורת, אתה יכול לעזור לי?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמנון כהן, זה לא בסדר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קליינר.

נסים זאב: הצעת החוק מסדירה את הסמכויות שיינתנו לשומר שמבצע את חובת השמירה על-פי חוק זה או מכוח חוק עזר שהתקינה רשות מקומית, ואלה הן: הסמכות לבקש מאדם הנכנס לתחומה של רשות מקומית להזדהות או לבקש מאדם המצוי בתחום שטחה של רשות מקומית להזדהות, אם הרשות המקומית נכללה ברשימה שערך המפקח הכללי של המשטרה או הרמטכ"ל.

נסים זאב: כמו כן, ניתנה לשומר הסמכות לחפש בכליו של מי שנכנס לתחומה של הרשות המקומית, או מי שמצוי בתחומה של הרשות המקומית ועולה חשד שהוא מחזיק בנשק.

נסים זאב: בנוסף, ניתנו לשומר סמכויות נלוות לסמכויות אלה שהן סמכות עיכוב למי שמסרב לדרישה להזדהות ולדרישת החיפוש, ומי שמסרב לסמכות עיכוב רשאי השומר לעכב את האדם עד לבואו של שוטר ולמסור אותו לשוטר.

נסים זאב: בנוסף, מוצע לקבוע כי חפץ שיילקח מכוח סמכות החיפוש יימסר למשטרה ויחולו עליו הדינים הרגילים שחלים בנושא הזה.

נסים זאב: מוצע לקבוע כי תנאי למימוש סמכויותיו של שומר יהיה ענידת תעודה חתומה על-ידי קצין מוסמך באופן גלוי לעין.

נסים זאב: להצעת חוק זו הוגשו הסתייגויות.

נסים זאב: אני מציע להתנגד להסתייגויות אלה, שכן אם יתקבלו הסתייגויות איאלץ להחזיר את הצעת החוק לדיון בוועדה.

נסים זאב: בהזדמנות זו אני רוצה להודות לחבר הכנסת אמנון כהן, לחבר הכנסת מיכאל קליינר ולסגן השר לביטחון פנים גדעון עזרא, שליוו את החוק הזה ותמכו בו.

נסים זאב: בעידן שלנו, שבו אנחנו כל כך זקוקים לבקרה ולשמירה, צריך גם לתת סמכות לשומרים.

נסים זאב: אומנם הם לא יהיו במקום שוטרים, אבל תהיה להם לפחות סמכות מינימלית כדי לבדוק את החשודים.

נסים זאב: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: ובכן, לחוק יש הסתייגויות.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוחמד ברכה, תציג את כל ההסתייגויות שלך ביחד.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק – – –

מיקי לוי: אדוני השר לביטחון פנים.

מיקי לוי: מה המהומה הזאת?

מיקי לוי: אפשר לעשות את זה בחוץ.

מיקי לוי: חבר הכנסת איוב קרא, אני מבקש לשבת.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת לא היתה באה לאוויר העולם אם הממשלה היתה מנהלת מדיניות אחרת בכל מה שקשור לשלום ולביטחון האמיתי, שהוא השלום האמיתי.

מוחמד ברכה: יש פה תמיד נטייה להגזמה.

מוחמד ברכה: כאילו המצב הנוכחי הוא מצב של קבע ונצטרך לחיות אותו כל הזמן, כל הימים וכל השנים.

מוחמד ברכה: לא יזיק אם חלק מהמאמץ שמושקע בחקיקה הזאת יושקע גם בתוך הקואליציה.

מוחמד ברכה: לפחות אחד המציעים הוא חבר מפלגה מרכזית בקואליציה.

מוחמד ברכה: לא יזיק אם הם היו משקיעים את הזמן שלהם ואת המאמץ שלהם בתוך הממשלה לקידום שלום אמיתי במקום התלהמויות פילנתרופיות מנותקות מהעולם, מנותקות מן המציאות, נוסח מעללי אריק שרון נגד הרשות הפלסטינית ונגד יאסר ערפאת.

מוחמד ברכה: אני רוצה להתייחס לתקציב שעומד היום על שולחן הכנסת אחרי הקיצוץ השני.

מוחמד ברכה: בקיצוץ הראשון קמו, זעקו, ואיך אומרים – רעדו אמות הסיפים.

מוחמד ברכה: שרים וחברי כנסת אמרו: בשום פנים ואופן לא, על גופתנו.

מוחמד ברכה: רק לפני שבוע עמדתי כאן ליד הדוכן ואמרתי, שאותם אנשים שאומרים "על גופתנו" עוד ייאבקו כדי שהתקציב של 2002 יתקבל בגרסת הקיצוץ הראשונה.

מוחמד ברכה: ואכן, כמו כבשים כנועות הם הולכים, הם השלימו עם הקיצוץ הראשון כאילו זה דבר מובן מאליו, כאילו זה הדבר האידיאלי, כאילו זה הדבר המתבקש.

מוחמד ברכה: עכשיו מנהלים סמי-מערכה, סמי-מלחמה, או סמי-ברוגז על התקציב החדש, על הקיצוץ החדש.

מוחמד ברכה: אבל זה לא ארך יותר מ-24 שעות וכולם מתיישרים היום לא עם אריק שרון ולא עם התקציב אלא על-פי מידות הכיסא שהם יושבים עליו כשדבר זה הפך לערך עליון, יותר חשוב מזכויות הנכים, יותר חשוב מזכויות סטודנטים, יותר חשוב ממלחמה באבטלה, יותר חשוב ממלחמה בעוני, יותר חשוב מהמלחמה במלחמה והצורך בקידום השלום – יותר חשוב מכל דבר; העיקר הוא הכיסא המרופד.

מוחמד ברכה: 40 שרים וסגני שרים יושבים להם בנחת, וכל אחד נלחם על חלקת אלוהים שלו, שמצטמקת ומצטמצמת לכיסא בשני השולחנות הריקים האלה, הריקים תרתי משמע, הריקים מאנשים והריקים מכל תוכן.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת לא השאירה חלקה טובה, לא השאירה שום דבר שלא נגעה בו ולא השאירה שום תחום חברתי שלא פגעה בו.

מוחמד ברכה: אמרו שהממשלה הזאת ירשה ירושה כבדה.

מוחמד ברכה: איזו ירושה כבדה היא ירשה?

מוחמד ברכה: אני לא מגינה של ממשלת ברק, היתה לי ביקורת על ממשלת ברק וגם הצבעתי נגד התקציבים שלה.

מוחמד ברכה: אבל מי שמעמיק את מצב העימות ומי שמעמיק את הפגיעה בשכבות החלשות לא ילין אחר כך שהוא כאילו נשען על הירושה הקודמת.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת מכהנת כבר כתשעה חודשים, והיא פשוט מובילה את המדינה, את הכלכלה, את החברה ואת עניין השלום לאסון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת, להבדיל מקודמתה, ממשלת ברק, החליטה או אישרה תוכנית שקראו לה תוכנית 4 המיליארדים.

מוחמד ברכה: מה שנוגע לציבור הערבי ולאוכלוסייה הערבית, הממשלה הקודמת החליטה על התוכנית הזאת, נדמה לי, באוקטובר שנה שעברה.

מוחמד ברכה: אבל כמה ימים לאחר שהתקציב הוגש לכנסת, התקציב של 2001 של ממשלת ברק לא כלל אפילו סעיף אחד מהתוכנית ההיא.

מוחמד ברכה: באה הממשלה הזאת, ובקול תרועה אמרה: אנחנו נאמץ את התוכנית של 4 המיליארדים.

מוחמד ברכה: וראו זה פלא, קודם כול, 4 מיליארדים לארבע שנים הפכו לחמש שנים כי שנה אחת התבזבזה.

מוחמד ברכה: תוכנית של 4 מיליארדים לארבע שנים, זאת אומרת, מיליארד לכל שנה, הפכה תוכנית לחמש שנים, כשההקצבה לשנה הראשונה היא אפס.

מוחמד ברכה: אחר כך, אפשר היה לצפות שבתוך המיליארד הזה יהיה חצי מיליארד של כסף חדש לפיתוח היישובים הערביים.

מוחמד ברכה: וראו זה פלא, הצעת התקציב שהוגשה אחרי הקיצוצים הראשונים היתה 290 מיליון.

מוחמד ברכה: אגב, יש כמה בלופים של כל מיני סעיפים שכאילו הוסיפו אותם אבל הם לא קיימים בדיוק, אלא הן גרורות משנים עברו, הם לא כסף חדש ולא כלום, אבל חיברו אותם לתוכנית באופן מלאכותי, באופן הפגנתי, כאילו זה כסף חדש, אבל, על אף זאת, 290 מיליון.

מוחמד ברכה: בקיצוץ השני, התחילו לדבר על קיצוץ של 150 מיליון מ-290 המיליון, ואחרי מלחמות שאני לא יודע מי עשה אותן, ואם נעשו בכלל, הואילו בטובם לצמצם את הקיצוץ הזה רק ל-120 מיליון מ-290 מיליון.

מוחמד ברכה: רבותי, זו ממשלה שעושה מעצמה צחוק בזה שהיא חושבת שהיא עושה צחוק מהאזרחים, היא עושה והיא מקיימת ומאמצת מדיניות שפשוט תוביל לאסונות חברתיים.

מוחמד ברכה: היום מדברים על אחד מכל ארבעה ילדים במדינת ישראל שחיים מתחת לקו העוני, וברחוב הערבי אחד מכל שני ילדים חיים מתחת לקו העוני.

מוחמד ברכה: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ולכם, רבותי חברי הכנסת, זה לא ייעצר כאן.

מוחמד ברכה: כנראה המדיניות של הממשלה הזאת נמנעת מדבר פעוט שמדקלמים אותו כבר שנים במערכת הכלכלית, במערכת הפוליטית, והוא מיסוי הבורסה.

מוחמד ברכה: כל אדם שעובד, אפילו תמורת שכר מינימום, משלם מס הכנסה.

מוחמד ברכה: אבל מי שמרוויח הון עתק מעסקים ספקולטיביים בבורסה, פטור ממס.

מוחמד ברכה: ריבונו של עולם, על העבודה יש מיסוי מלא, ועל רווחים ספקולטיביים כלום.

מוחמד ברכה: מה הקושי לקבל החלטה וללכת לכיוון הזה של מיסוי הבורסה?

מוחמד ברכה: אולי אז שרת החינוך תצעק פחות, אולי העניים יצעקו פחות, אולי המובטלים יצעקו פחות, אולי הנכים לא ישבתו רעב היום.

אברהם הירשזון: למה אתה לא מצטרף לממשלה, היית יכול להשפיע מבפנים.

מוחמד ברכה: וואלה, אני רואה איך שאתה משפיע מבפנים, בחייך.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהממשלה הזאת מובילה אותנו לאסון.

מוחמד ברכה: אני מקווה שההצבעות היום, כפי שבאו לידי ביטוי, יגלו שטעית ברמה הארצית, בכתובת החדשה שבחרת, אני לא יודע ברמה המוניציפלית, אבל אני חושב שהממשלה הזאת ראויה שימיה יהיו קצרים ככל האפשר, כי אז ימינו יהיו אולי יותר ארוכים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפנינו מבטאת בעצם את המצוקה הגוברת נוכח החרפת העימות עם הפלסטינים ונוכח ההתרחשות המסוכנת ביותר של הסיכוי לחידוש המשא-ומתן המדיני.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר שקראתי את ההצעה ששר החוץ פרס – כך אומרים – מקדם, ולמדתי ששר החוץ פרס לא חדל ממאמציו לחפות, לכסות ולקדם את ענייניו של ראש הממשלה שרון.

תמר גוז'נסקי: כי בעצם, מה שהוא מציע זה מה שראש הממשלה, כבר לפני כמה חודשים, דיבר – על מדינה פלסטינית ב-42% משטח הגדה המערבית, ואין בזה שום חידוש.

תמר גוז'נסקי: מה שבטוח, שההצעה של פרס כמו ההצעה של ראש הממשלה לא הובילה לשום דבר, כי אני לא מכירה ולו פלסטיני אחד שיסכים להגיע למשא-ומתן כזה.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אנחנו נדרשים בעצם להוסיף עוד שוטרים ושומרים, ושומרים ושוטרים שלא יוכלו להגן על חיינו אם לא יהיה שלום, ואם לא יהיה שלום לא יהיה ביטחון – אם לא יהיה הסדר של שתי מדינות לשני עמים, של מדינה פלסטינית לצד ישראל.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, היום היו פה אורחינו הנכים שנמצאים כבר ביום התשיעי של השביתה שלהם, וכבר דובר הרבה על המצוקה שלהם, ואני רוצה להוסיף ולהזכיר את המצוקה של ילדי הנכים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, שברבות מהמשפחות של הנכים יש ילדים, והילדים האלה, ההורים מפרנסים אותם עם אותה קצבת נכות אומללה ועלובה.

תמר גוז'נסקי: לאחרונה קיבלתי כמה מכתבים מילדים וילדות שההורים שלהם נכים.

תמר גוז'נסקי: במכתב אחד הילדה מבקשת ממני וכותבת שאולי אני יכולה לעזור למצוא דרך לעזור, כי האמא הנכה בשום אופן לא מצליחה להגיע לטיפול שיניים, ואולי אני יכולה למצוא דרך לעזור לה כי היא אמא כל כך טובה ולמה היא צריכה כל כך לסבול.

תמר גוז'נסקי: וילדה אחרת שגם כן גדלה במשפחה של נכים, שאלה אותי, איך זה יכול להיות שההורים חיים מקצבת נכות והם נדרשים להוסיף 5,000 שקל כדי להחליף לה את מכשיר השמיעה.

תמר גוז'נסקי: מנין הם ייקחו עוד 5,000 שקל.

תמר גוז'נסקי: לכן אני רוצה לומר, שכאשר שר האוצר וראש הממשלה לא מדברים עם הנכים, לא מגיעים אתם להסדר על התביעות הצודקות שלהם, סובלים גם הנכים אבל גם הילדים שלהם.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להוסיף ולומר, שהממשלה הזאת הכינה עכשיו תוכנית גזירות וקיצוצים אכזרית במיוחד שכל התירוצים להשגתה כושלים ומכשילים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר לחברי הכנסת, שכאשר אנחנו מדברים על כ-250,000 מובטלים, אנחנו מדברים גם על כ-200,000 ילדים שגדלים במשפחות האלה של המובטלים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על מצוקה שהולכת וגדלה בקרב משפחות שלא יכולות לספק את המינימום.

תמר גוז'נסקי: אבל לא רק המצוקה במובן של קר בבית, או אין כסף לחוג, או אין כסף לשלם לטיול בית-הספר או למסיבה.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת גם על אלימות שהולכת וגוברת.

תמר גוז'נסקי: היום התקיים בוועדה לקידום מעמד הילד דיון בנושא הזה, והנתונים היו מזעזעים לגבי גידול במספר הפניות של ילדים נפגעי תקיפה מינית ובמספר הפניות לפקידי סעד, ואני רוצה לומר, שאי-אפשר לנתק את זה לא מהמצב הביטחוני וגם לא מהמצב של האבטלה.

תמר גוז'נסקי: אבל, בצד כל הנושאים שדיברתי עליהם, בצד כל הגזירות של הממשלה שעיקרן מכוון נגד ילדים, אם זה בקיצוץ של קצבאות ילדים, אם זה בקיצוץ במערכת החינוך, במערכת הרווחה ובמערכת הבריאות, במקביל לכך הממשלה הזאת החליטה בלי בושה שלא רק שלא תגבה מסים מן העשירים אלא תעשיר אותם עוד יותר.

תמר גוז'נסקי: למשל, כל הזמן מדברים על הורדת הריבית ב-2%.

תמר גוז'נסקי: שישו ושמחו, הריבית ירדה ב-2%.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לעדכן את כל מי שיש לו אשליות, שהריבית על האוברדרפט, שהיא הריבית העיקרית שמשלמים השכירים ומשלמות המשפחות העניות, הריבית הזאת נשארה בגובה המדהים של 10% נומינלית, שריאלית היא ריבית של 8% ויותר.

תמר גוז'נסקי: למי שירדה הריבית ל-3%, אלה בעלי ההון שלוקחים הלוואות, אבל לא לשכירים שיש להם אוברדרפט.

תמר גוז'נסקי: במקביל לכך, הממשלה החליטה לסבסד את התעשיינים ואת יתר המעבידים.

תמר גוז'נסקי: היום שמענו שכל מעביד שיואיל בטובו לקחת מישהו לעבודה, ישלמו לו 1,100 שקלים.

תמר גוז'נסקי: היינו בסיפור הזה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, אתה זוכר את חוק גל ואת השערוריות שנלוו לחוק גל.

תמר גוז'נסקי: אתה זוכר את המעבידים שתמרנו והתחכמו ועשו צחוק מהחוק הזה.

תמר גוז'נסקי: הכסף נכנס לכיסם, ובסופו של דבר לא היו עובדים חדשים, כי פיטרו עובדים וקיבלו עובדים, פיטרו עובדים וקיבלו עובדים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזו שערורייה, מאותן שערוריות של תשלום לביטוח הלאומי במקום המעבידים, ביטול המס המקביל ויתר ההקלות שניתנו למעבידים ולבעלי חברות.

תמר גוז'נסקי: לכן לממשלה הזאת יש בתקציב הזה מסר אחד: מי שעשיר, מי שבעל הון, מי שיש לו חסכונות מסוגים כאלה ואחרים והשקעות בבורסה – הוא שירוויח.

תמר גוז'נסקי: מי שהוא תעשיין – ירוויח.

תמר גוז'נסקי: אבל מי שהוא ילד עני, קשיש או נכה, אלה יפסידו.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

מיקי לוי: את מסירה את ההסתייגויות?

תמר גוז'נסקי: נשארה הסתייגות אחת.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: אין הסתייגות לשם החוק.

מיקי לוי: הצבעה מס' 13 בעד שם החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

מיקי לוי: 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, שם החוק אושר.

מיקי לוי: לסעיף 1 יש הסתייגות של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 2 נגד – 24 נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת ת' גוז'נסקי לסעיף 1 לא נתקבלה.

מיקי לוי: שניים בעד, 24 נגד, אין נמנעים, ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: האם יתר ההסתייגויות מורדות?

תמר גוז'נסקי: כן.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה על סעיף 1, כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 15 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 21 נגד – 1 נמנעים – 2 סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מיקי לוי: 21 בעד, אחד נגד, שני נמנעים.

מיקי לוי: סעיף 1, כנוסח הוועדה, נתקבל.

מיקי לוי: לסעיף 2 אין הסתייגויות, ואנחנו מצביעים כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 16 בעד סעיף 2 – 22 נגד – 1 נמנעים – 2 סעיף 2 נתקבל.

מיקי לוי: 22 בעד, אחד נגד, שני נמנעים, סעיף 2 אושר לפי נוסח הוועדה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שלישית על כל החוק.

מיקי לוי: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 23 נגד – 1 נמנעים – 2 חוק הרשויות המקומיות (הסדרת השמירה) (תיקון מס' 4), התשס"ב–2001, נתקבל.

מיקי לוי: 23 בעד, אחד מתנגד ושני נמנעים.

מיקי לוי: החוק עבר בקריאה שלישית.

מיקי לוי: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה), התשס"ב–2001, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

ד' לב: תודה.

ד' לב: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

מיקי לוי: אין הסתייגויות לחוק הבא:

מיקי לוי: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 7) – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת דוד טל.

דוד טל: אנחנו מדברים על החוק של חבר הכנסת בריילובסקי.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להעלות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 7).

דוד טל: במצב הקיים מאפשר חוק חופשה שנתית לעובד להיעדר מעבודתו והמעביד הוא הקובע את מועדי החופשות.

דוד טל: אולם לכל אדם יש מועדים מסוימים בשנה שהוא מעוניין לחגוג או לציין אותם והם אינם בגדר חגים לאומיים.

דוד טל: ניתן למנות בהם ימי הולדת או ימי נישואין, או להבדיל ימי אזכרה.

דוד טל: הצעת החוק שבפניכם מאפשרת לעובד לקבל פעם אחת בשנה חופשה בת יום אחד, בנפרד משאר חופשתו, ובלבד שהודיע על כך למעבידו לפחות 30 יום מראש.

דוד טל: אני מודה לחבר הכנסת בריילובסקי, לחבר הכנסת זנדברג, לחברת הכנסת נאות ולחבר הכנסת פורז, יוזמי ההצעה.

דוד טל: אין הסתייגויות להצעה, ואני מציע לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מיקי לוי: אדוני יישאר על הדוכן, משום שעוד מעט יציג את החוק הבא.

מיקי לוי: ובכן, חברי הכנסת, אין הסתייגויות לחוק, ואנחנו מצביעים בקריאה שנייה.

מיקי לוי: את קולו של מגיש ההצעה אוסיף למצביעים.

מיקי לוי: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 1 – 27 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מיקי לוי: 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מיקי לוי: הוספתי את קולו של חבר הכנסת דוד טל.

מיקי לוי: החוק עבר בקריאה שנייה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מיקי לוי: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 28 נגד – אין נמנעים – אין חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 7), התשס"ב–2001, נתקבל.

מיקי לוי: אני מוסיף את קולו של יושב-ראש הוועדה.

מיקי לוי: 28 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מיקי לוי: החוק עבר בקריאה שלישית.

מיקי לוי: חבר הכנסת בריילובסקי, בבקשה.

ויקטור בריילובסקי: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת דוד טל, לחבר הכנסת יאיר פרץ, שניהל את הישיבות, גם למנהלת הוועדה שירלי אברמי ולמזכירת הוועדה אתי שבתאי.

ויקטור בריילובסקי: אני רוצה להודות גם ליועץ המשפטי משה בוטון.

ויקטור בריילובסקי: כל עבודת ועדת העבודה והרווחה נעשתה באווירה טובה, ידידותית ועניינית.

ויקטור בריילובסקי: תודה רבה.

ויקטור בריילובסקי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להעלות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה), התשס"ב–2001.

דוד טל: החוק עוסק בהחזרי תשלומים תמורת שירותי בריאות שניתנו לאדם המבקש להירשם רישום ראשון בקופת-חולים.

דוד טל: על-פי המצב החוקי שהיה קיים, עד לשינויו בחוק ההסדרים לשנת 1999, זכאי מגיש בקשה להחזר בשל תשלום עבור שירותי בריאות שניתנו לו בישראל, גם בגין התקופה שמיום הגשת הבקשה לקביעת תושבות, או מיום תחילת התושבות, לפי המאוחר בהם.

דוד טל: כאמור, תוקן המצב בחוק ההסדרים לשנת 1999, על מנת להקל על אנשים שבמקרים חריגים שכחו או לא היו מודעים לחובתם להירשם או להגיש בקשה לקביעת תושבות למוסד לביטוח לאומי, זאת על מנת לאפשר להם להירשם כמבוטחים בקופת-החולים, על מנת לאפשר להם להיות זכאים להחזרי התשלום מקופות-החולים.

דוד טל: על-פי התיקון הוחלה הזכאות האמורה גם על תקופת ששת החודשים שלפני הגשת הבקשה לקביעת תושבות.

דוד טל: מנתונים שהובאו בפני ועדת העבודה, הרווחה והבריאות עולה, כי בתקופה שבה קיים התיקון כהוראת שעה מתוקף חוק ההסדרים, פנו לבקש החזר מכוחו 91 אנשים בלבד, כך שניתן לראות שאין לחשוש מניצול גורף של התיקון.

דוד טל: הצעת החוק שבפניכם מבקשת להאריך את הוראת השעה עד סוף שנת 2002, לשם בחינת יישומה בתקופה נוספת.

דוד טל: להצעה אין הסתייגויות, ואני מציע לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד טל: תודה רבה, גברתי.

דוד טל: בהזדמנות זאת הרשי לי להודות לצוות ועדת העבודה והרווחה, ליועצת המשפטית ג'ודי ולמנהלת הוועדה הגברת שירלי אברמי ולמזכירות הוועדה.

דוד טל: חן חן, תודה.

נעמי חזן: אני מודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על חוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה).

נעמי חזן: חברי הכנסת, אין הסתייגויות, ולכן אנחנו נצביע על שם החוק ועל שני סעיפי החוק בקריאה שנייה.

נעמי חזן: מי בעד?

נעמי חזן: הצבעה מס' 20 בעד סעיפים 2-1 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

נעמי חזן: ברוב של 19 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

נעמי חזן: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה).

נעמי חזן: ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 21 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה), התשס"ב–2001, נתקבל.

נעמי חזן: ברוב של 18 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

נעמי חזן: מישהו רוצה לומר משהו?

נעמי חזן: של מי החוק?

נעמי חזן: אין בעלים על החוק הזה, זה חוק ממשלתי.

נעמי חזן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נעמי חזן: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-יומנו:

נעמי חזן: הצעת חוק רשות הנמלים והרכבות (תיקון מס' 11), התשס"ב 2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

נעמי חזן: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

נעמי חזן: בבקשה.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק המונחת לפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית היא פרי יוזמתה של הממשלה.

יעקב ליצמן: בשל המצב הביטחוני וקיומן של הוצאות לא מתוכננות בתקציב המדינה, נוצר צורך בהסטת מקורות באמצעות שינויים פנימיים בהרכב התקציב לשנת 2001.

יעקב ליצמן: כתוצאה משינויים אלה הופחת בתקציב משרד התחבורה תקציב הפיתוח של רכבת ישראל בסכום של 300 מיליון שקלים חדשים.

יעקב ליצמן: על מנת שלא ייפגע פיתוח רכבת ישראל, מוצע בהצעת חוק זו לתקן את חוק רשות הנמלים והרכבות, התשכ"א–1961, כך שרשות הנמלים והרכבות תעביר לממשלה עד יום 30 בדצמבר 2001 תמלוגים בסך של 350 מיליון, וזאת מעבר לתמלוגים שבהם היא מחויבת, ובהתאם לכך יתוקצב בתקציב משרד התחבורה תקציב הפיתוח של רכבת ישראל לשנת 2001 בסכום של 350 מיליון שקלים חדשים בהוצאה מותנית בהכנסה.

יעקב ליצמן: כנגד הסכום של 350 מיליון שקלים חדשים שרשות הנמלים והרכבות תעביר לממשלה, מוצע בהצעת החוק להפחית, החל בשנת 2003, את התמלוגים שהרשות תהיה חייבת לשלם למדינה לשיעור של 8% במקום 11%.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, אני מבקש מכם לתמוך בהצעת החוק ולהצביע בעדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, כהצעת הוועדה.

יעקב ליצמן: תודה.

נעמי חזן: אני מודה ליושב-ראש ועדת הכספים.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אין הסתייגויות, ועל כן נצביע בקריאה שנייה על חוק רשות הנמלים והרכבות (תיקון מס' 11), גם על שם החוק וגם על שני סעיפי החוק.

נעמי חזן: ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 22 בעד סעיפים 2-1 – 11 נגד – 3 נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

נעמי חזן: רוב של 11 תומכים, לעומת שלושה מתנגדים, אין נמנעים – אני קובעת שהצעת החוק אכן עברה בקריאה שנייה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על חוק רשות הנמלים והרכבות (תיקון מס' 11).

נעמי חזן: הצבעה מס' 23 בעד הצעת החוק – 8 נגד – 8 נמנעים – אין הצעת חוק רשות הנמלים והרכבות (תיקון מס' 11), התשס"ב–2001, לא נתקבלה.

נעמי חזן: הצעת החוק, רבותי, נפלה בקריאה שלישית.

נעמי חזן: שמונה תומכים, שמונה מתנגדים.

נעמי חזן: אני מצטערת, אני במצב של תיקו, לא יכולה לשנות הצבעה.

נעמי חזן: הצעת החוק נפלה בקריאה השלישית.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-יומנו: הצעות דחופות לסדר-היום.

נעמי חזן: הנושא הראשון הוא: הפיגוע בעמנואל ועזיבת השליח האמריקני אנתוני זיני את האזור.

נעמי חזן: ראשון הנואמים – חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

נעמי חזן: בזמן שבו עושה חבר הכנסת מחאמיד דרכו לדוכן אני רוצה לחזור ולהדגיש, שאי-אפשר לשנות הצבעה, וודאי שלא בהצעות דחופות מהסוג הזה.

נעמי חזן: חבר הכנסת מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה, גברתי היושבת-ראש, להתייחס לשני דברים לפני שאני עוסק בפיגוע ונוגע בנושא.

האשם מחאמיד: הדבר הראשון, גברתי היושבת-ראש, הוא דבר ששמעתי היום מעל הדוכן הזה ואף אחד לא התייחס אליו, אפילו השר, בלי אפילו, השר דני נוה לא ראה לנכון להגיב על מה שאמר מעל הדוכן הזה חבר הכנסת קליינר כאשר דיבר על כך שצריכים לבטל את חוק משפחות מרובות ילדים.

דוד טל: ברוכות ילדים.

האשם מחאמיד: מרובות – זה אגף מסוים אומר.

נעמי חזן: אולי גם וגם, זה מדויק.

נעמי חזן: חבר הכנסת נסים זאב.

האשם מחאמיד: הוא אמר שצריכים להפיל את החוק הזה ולהקפיא אותו, כי למי הוא מיועד?

האשם מחאמיד: הוא מיועד לילדי האינתיפאדה של אום-אל-פחם, גברתי היושבת-ראש.

האשם מחאמיד: ילדי האינתיפאדה של אום-אל-פחם.

האשם מחאמיד: ואני רוצה לומר, שזאת לא ההצהרה הראשונה שאני שומע בשני הימים האחרונים.

האשם מחאמיד: שמענו גם את השר ליברמן מדבר על כך שיש לטפל או לסלק את תושבי המשולש, את הערבים בכלל בישראל, ובראשם את ערביי אום-אל-פחם.

האשם מחאמיד: אני חושב שיש פה הסתה פרועה, חסרת תקדים.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, לא אסכים ואף אחד מבני עמי לא יסכים, שאדם, אפילו הוא שר או ראש ממשלה, שרק אתמול או שלשום הגיע לארץ, יגיד לי איפה לחיות ואיך לחיות.

האשם מחאמיד: זה לא מתקבל על הדעת.

האשם מחאמיד: זה דבר גזעני ביותר, שאי-אפשר לקבלו.

האשם מחאמיד: הכנסת הזאת יושבת בשקט, סותמת את הפה, ממלאת פיה מים, כאשר חבר הכנסת עולה ומסית נגד ילדים שהוא קורא להם ילדי האינתיפאדה של אום-אל-פחם.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אינתיפאדה כנגד עושק, אינתיפאדה כנגד אי-צדק, היא תמיד מוצדקת, מקובלת, לגיטימית, ואנחנו "ננתפד", אם זה מקובל בעברית, כנגד כל אי-שוויון, כל אפליה, כל מדיניות גזענית.

האשם מחאמיד: ועכשיו, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לגעת בנושא.

האשם מחאמיד: אני רוצה לומר רק שני משפטים.

נעמי חזן: רק שני משפטים, כי אמרת הרבה.

האשם מחאמיד: כל פעם אני מגנה מחדש רצח של אנשים, אני לא רוצה לראות דם, לא של ישראלים ולא של הפלסטינים.

האשם מחאמיד: אבל שאלה אחת אני אשאל: מי הם האחראים למה שקורה?

האשם מחאמיד: האם המתנחלים?

האשם מחאמיד: ואני רוצה לדבר פה, אם יש פה מתנחלים.

האשם מחאמיד: אני חושב שצריך לתת להם פיצויים כדי שיעזבו את הגדה המערבית, את ירושלים המזרחית ואת עזה.

האשם מחאמיד: הם חייבים לחזור לכאן.

האשם מחאמיד: מי ששלח אותם גם נושא באחריות.

האשם מחאמיד: הוא נושא באחריות, וחייבים להשיבם לכאן.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, יש נושא שאולי יידון מחרתיים.

האשם מחאמיד: יאסר ערפאת מושיט יד, יורקים בפרצוף של השלום, לא נותנים לו אפשרות להגיע לבית-לחם.

האשם מחאמיד: זו בושה וחרפה על מצחה של הממשלה הזאת ועל מצחו של ראש הממשלה הזה.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לך מאוד.

נעמי חזן: חבר הכנסת אופיר פינס, ואחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בניגוד לכללים אני רוצה לדבר רק על ההצעה לסדר-היום שנרשמתי אליה.

אופיר פינס-פז: אני יודע שזה לא מקובל, אבל אני רוצה לעשות את זה בכל זאת.

אופיר פינס-פז: דבר ראשון, לגבי הפיגוע בעמנואל – תראו לאן הגענו.

אופיר פינס-פז: נהרגים עשרה איש בפיגוע, בין היתר, אולי אפילו בעיקר, כתוצאה מהעובדה שהאוטובוס של "דן" לא היה ממוגן.

אופיר פינס-פז: שמעתי הערכות וחוות-דעת מקצועיות, שלו היה האוטובוס ממוגן, כפי שסוכם וכפי שהתחייבו, הפיגוע היה מסתיים בהרבה פחות נפגעים.

אופיר פינס-פז: ומדינת ישראל ממשיכה הלאה.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, שמעת שמונתה ועדת חקירה?

אופיר פינס-פז: שנפתחה חקירת משטרה?

אופיר פינס-פז: אולי מישהו יישא בתוצאות?

אופיר פינס-פז: שום דבר.

אופיר פינס-פז: עד לאן נגיע בטיוח?

אופיר פינס-פז: אנחנו מטייחים הכול.

אופיר פינס-פז: חשבתי פעם שמטייחים רק כשנהרגים חמישה ילדים בח'ן-יונס – לא.

אופיר פינס-פז: מסתבר שמטייחים גם כשנהרגים עשרה יהודים בעמנואל.

אופיר פינס-פז: כולם מטייחים, אף אחד לא אחראי לשום פאשלה במדינה הזאת.

אופיר פינס-פז: זה פשוט שיגעון.

אופיר פינס-פז: זו מנטליות, זו תרבות שתוביל אותנו אל התהום.

אופיר פינס-פז: אנשים צריכים לשאת באחריות למעשים שלהם ולמחדלים שלהם, כי אנשים משלמים בחיים שלהם על מחדלים של אחרים.

אופיר פינס-פז: הרי זה לא יכול להיות.

אופיר פינס-פז: הדבר השני שקשור להצעה לסדר-היום, הוא היעלמותו של המתווך זיני.

אופיר פינס-פז: שמתם לב שהוא נעלם?

אופיר פינס-פז: הוא לא חסר לאיש.

אופיר פינס-פז: הוא נסע להתייעצויות באמריקה, וזה מזכיר לי את השגריר של מצרים, בסיוני, שנסע להתייעצויות במצרים ומאז הוא לא חזר.

אופיר פינס-פז: ברור שהשליחות של המתווך, או השליח האמריקני זיני, נכשלה כישלון חרוץ.

אופיר פינס-פז: אני אפילו מוכן לומר שהיא נכשלה כישלון חרוץ בעיקר בגלל הפלסטינים, שלצערי בתקופה שזיני היה כאן בארץ נקטו פעולות טרור יותר מאשר קודם.

אופיר פינס-פז: אבל היא נכשלה גם בגללנו.

אופיר פינס-פז: אין פרטנר פלסטיני לשלום, אין גם פרטנר ישראלי לשלום.

אופיר פינס-פז: זאת המציאות, והמציאות כואבת והמציאות מתסכלת והמציאות הזאת עולה בחיי אדם.

אופיר פינס-פז: אם הממשלה הזאת תמשיך לדבוק בדרך של בני אלון וליברמן ועוזי לנדאו וצחי הנגבי, לא נצא מהמצב שאנחנו נמצאים בו, וההחלטה של שרון שלא לאפשר לערפאת להגיע למיסה בבית-לחם – פה אני חורג ממנהגי, גברתי היושבת-ראש – – –

נעמי חזן: אחרי שהצהרת, אל תקלקל.

נעמי חזן: זמנך תם.

אופיר פינס-פז: אני מקלקל, כי זה קשור.

אופיר פינס-פז: הכול דקלרציות.

אופיר פינס-פז: זה יפתור את בעיות הטרור?

אופיר פינס-פז: זו בושה, זו כלימה, זה יגרום נזק עצום למדינת ישראל בכל העולם הנוצרי.

אופיר פינס-פז: אף אחד לא מבין את ההחלטות שלנו.

אופיר פינס-פז: תבינו.

אופיר פינס-פז: הרי יש מאבק על דעת הקהל העולמית, טוענים שאנחנו לא יודעים להסביר.

אופיר פינס-פז: איך אפשר להסביר שטויות כאלה?

אופיר פינס-פז: איך אפשר להסביר טמטום כזה?

אופיר פינס-פז: איך אפשר להסביר את זה?

אופיר פינס-פז: הרי זה נגדנו.

אופיר פינס-פז: פה פשוט יושבת ממשלה ומחליטה החלטות נגד מדינת ישראל, הרי זה דבר שאי-אפשר להבין.

אופיר פינס-פז: אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת מוסי רז, ואחריו – חבר הכנסת חיים דרוקמן.

נעמי חזן: דווקא חבר הכנסת פינס נתן דוגמה מאוד טובה, עד שהוא חרג בסוף.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום, בשעות שהנכים יושבים ומפגינים על כיסאות הגלגלים שלהם בחוץ בקור, וגם הגמלאים, הסטודנטים ותושבי הנגב מפגינים, העבירה ועדת הכספים עוד 400 מיליון שקלים להתנחלויות.

מוסי רז: יום חלש, אבל גם היום הועבר כסף להתנחלויות.

מוסי רז: אולי הדבר הזה מלמד יותר מכול על מה שמעניין את הממשלה הזאת, ולכן גם משפיע על דרכה המדינית ועל המשך האש בשטחים.

מוסי רז: ממש עכשיו, לפני דקה, קיבלתי הודעה, ששרי מפלגת העבודה, שהבטיחו שאם לא יבוטלו ההטבות שניתנות למתנחלים ללא שום חוק הם יתנגדו לביטול ההטבות לנגב, כרגיל, הבטחות לחוד ומעשים לחוד, והם יתמכו בתקציב.

מוסי רז: גם מפלגת העבודה נכנעת לאדוני הארץ, המתנחלים, ולעוזריהם השפוטים בכנסת, שכל דבר, כל תקציב, כל חלקה טובה נועדו אך ורק לשרת אותם על חשבון המובטלים והנכים והגמלאים והסטודנטים והישראלים, העובדים הפשוטים מן המניין, יהודים וערבים.

מוסי רז: במצב הזה שנוצר היום, שהוא דומה קצת למצב שנוצר לפני הגיעו של הגנרל זיני לארץ, הממשלה צריכה להחליט מה הדרך שהיא רוצה ללכת בה, והיא לא מסוגלת לקבל את ההחלטה.

מוסי רז: למה היא לא מסוגלת לקבל את ההחלטה?

מוסי רז: כי יש דרך לבוא ולהגיד, כפי שעשה את זה שמעון פרס: בואו נכיר במדינה פלסטינית, כרגע בגבולות מסוימים, ונתחיל לנהל אתה משא-ומתן על הסדר הקבע.

מוסי רז: אבל הממשלה לא מסוגלת לזה.

מוסי רז: הממשלה בכלל מתקשה לקבל את הפסקת האש שנוצרה בשטח, מפני שהפסקת האש משמעה, על-פי תוכנית מיצ'ל, שאריק שרון התחייב להסכים לה, הפסקת ההתנחלויות עכשיו ומייד, ואת זה אנחנו יודעים שאריק שרון לא יעשה בשום מחיר שבעולם, כי הוא הרי נבחר אך ורק כדי לשרת את המתנחלים.

מוסי רז: לכן מה הוא עשה רק לפני שלושה שבועות, כשהיה מצב דומה וקצת רגעה האש?

מוסי רז: הוא הלך וחיסל את אבו-הונוד.

מוסי רז: מה היתה התגובה?

מוסי רז: פיגועים בעפולה ובירושלים ובחיפה ובעמנואל.

מוסי רז: הקיצונים בשני הצדדים מבסוטים – אפשר כך להמשיך.

מוסי רז: ואנחנו לא לומדים את הלקחים.

מוסי רז: עכשיו, כשאנחנו מתקרבים להפסקת אש דה-פקטו, מוטלת האחריות על הממשלה הזאת.

מוסי רז: האם היא מעדיפה עוד 400 מיליון שקלים כל יום למתנחלים על חשבון הישראלים העובדים ועוד ניסיונות להתסיס את השטחים, או לבוא ולהודיע: אנחנו מקפיאים את ההתנחלויות, אנחנו מסכימים להקמת מדינה פלסטינית ומתחילים לנהל אתה משא-ומתן?

נעמי חזן: אני מאוד מודה לחבר הכנסת רז.

נעמי חזן: חבר הכנסת חיים דרוקמן, אחריו – חבר הכנסת יאיר פרץ, אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג, ואחריו – חבר הכנסת הלפרט.

חיים דרוקמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, גם אני אתייחס לנושא, ולא כפי שעשה קודמי.

חיים דרוקמן: הפיגוע בעמנואל הוא כמעט חסר תקדים באכזריותו.

חיים דרוקמן: מחבל מרצח הטמין מטען חבלה שתוכנן לאוטובוס ובו אזרחים שלווים, ולאחר שאלה נפגעו מהמטען, הסתער הרוצח על הפצועים ווידא הריגה.

חיים דרוקמן: והתוצאה הנוראה – עשרה הרוגים ומעל 30 פצועים.

חיים דרוקמן: אני מברך על פעולת צה"ל בתגובה על הפיגוע הקשה, אלא שאינני יכול שלא לציין שפעולת צה"ל זאת התבצעה מאוחר מדי ומעט מדי.

חיים דרוקמן: מאוחר מדי, כי צה"ל היה צריך, לכל המאוחר, מייד עם תחילת המלחמה לפני כשנה ורבע, להשיב מלחמה שערה כדי למנוע את שפך הדם הנורא של השנה ורבע האחרונה, שהגיע לרצח של כ-250 יהודים – –

נעמי חזן: חבר הכנסת פרץ, אני שומעת אותך.

חיים דרוקמן: – – ולפציעה של מאות רבות, ומעט מדי כי פעולת צה"ל התמקדה בעצים ובאבנים, במבנים ריקים של הרשות הפלסטינית ושלוחותיה.

חיים דרוקמן: האם אלה בלבד ימנעו את המשך הרצח?

חיים דרוקמן: עובדה שהפיגועים נמשכו.

חיים דרוקמן: טוב שצה"ל הרס את אנטנת "קול פלסטין" ברמאללה, אבל האם זאת תשובה הולמת על שפך דם שלנו, והאם היא תמנע את המשך שפך הדם אצלנו?

חיים דרוקמן: אם מה שמשדרת הטלוויזיה הפלסטינית הוא הסתה לרצח – וזאת הגדרה ממעיטה – אז מי שאחראי לכך איננו האנטנה אלא מי שהחליט על השידורים האלה.

חיים דרוקמן: אם הרדיו הפלסטיני משדר קריאות לשומעיו להפוך את עצמם לפצצות מהלכות – וזה קרה – אז לא המשדר והחוטים אשמים.

חיים דרוקמן: כמה יהודים צריכים עוד להירצח כדי שממשלת ישראל תורה לצה"ל למוטט לחלוטין את הרשעות הפלסטינית ולא להסתפק בפעולות "צמחוניות"?

חיים דרוקמן: גברתי היושבת-ראש, קודם כול צריך לסלק את המרצח ערפאת ואת חבר מרעיו.

חיים דרוקמן: מדינת ישראל הביאה אותו מתוניס, ועליה להחזיר אותו לשם או לכל מקום אחר; אצלנו אסור בשום פנים שיישאר.

חיים דרוקמן: היינו צריכים לעשות זאת מזמן, ועל-ידי כך היינו בוודאי מצילים הרבה חיי אדם, אבל מוטב שנעשה זאת לפחות היום.

חיים דרוקמן: הרי היום כל העולם המערבי כבר יודע מי זה ערפאת, שהוא עומד בראש ארגון מרצחים והוא נוכל מאין כמוהו.

חיים דרוקמן: היחידים שעדיין סבורים שאין לנגוע בו ועדיין צריך לתת לו צ'אנס הם חבורת אוסלו, שקשה להם להודות באסון שהמיטו על מדינת ישראל ומשום כך הם מסרבים לרדת מהעץ הזה ששמו ערפאת.

חיים דרוקמן: שום מדינה נורמלית לא היתה מרשה לעצמה לנהוג כפי שמדינת ישראל נוהגת ביחס לביטחון אזרחיה.

חיים דרוקמן: גברתי היושבת-ראש, מספיקים אפילו רק דבריו של ערפאת בשבוע שעבר ברמאללה בשפה הערבית, כי הוא מוכן להקריב 70 שהידים על כל ישראלי הרוג, כדי שיגמור בזה את הקריירה שלו אצלנו לחלוטין.

חיים דרוקמן: הדבר הזה עצמו של סילוק ערפאת יהיה מכה קשה לטרור, אבל נוסף על זה על צה"ל להילחם בתשתית הטרור ולמגר אותו לחלוטין.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת יאיר פרץ, ואחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

נעמי חזן: מודי, מותר להגיד?

נעמי חזן: זה רשמי או לא?

יצחק כהן: גברתי יודעת שהוא מניח תפילין כל בוקר?

נעמי חזן: אני – – – הוא שומר מסורת, אבל לא יותר ממני, אדוני.

יצחק כהן: אני יודע שאת שומרת כשרות, גברתי.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, שליח בא ושליח הולך, ונהרות של דם ממשיכים לזרום.

יאיר פרץ: עברנו את 11 בספטמבר, את 11 באוקטובר, נובמבר ודצמבר.

יאיר פרץ: הטרור ממשיך להשתולל ואנו צועדים בדרכים עצובות, יום-יום נסחבים בצל, משלמים כופר דמים לאלוקים.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, מדי יום ביומו אנו שואלים את עצמנו, אנה נלך.

יאיר פרץ: לאן שנפנה את מבטינו, נראה את גורלנו.

יאיר פרץ: לאן שנלך ולאן שנפנה, זה בכלל לא משנה כי דבר לא השתנה.

יאיר פרץ: ושליח בא ושליח הולך.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, על השולחן נערמים הצעות, רעיונות, מסמכים, ובעיקר הבטחות, ועל-גביהם מלים, מלים, מלים, הכול קש וגבבה, כי בטרם יבש הדיו ונדם הקול – מתפוצצת הפצצה.

יאיר פרץ: ושליח הולך ושליח בא.

יאיר פרץ: פעם זה בירושלים, פעם בעפולה, פעם בחיפה ופעם בזיכרון-יעקב, ומה שנשאר זה רק נרות הזיכרון.

יאיר פרץ: עוד אנדרטה ועוד מצבה, עוד תמונה בעיתון ועוד משפחה הרוסה.

יאיר פרץ: וגברתי היושבת-ראש, שליח הולך ושליח בא.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, המפלצת הטרוריסטית אינה מבחינה בין נער לבין זקן, בין איש לאשה, בין חילוני לחרדי.

יאיר פרץ: הפעם בחרו הטרוריסטים לפגוע בעמנואל, ולא הסתפקו בפצצה או במכונות ירייה, אלא הקפידו לוודא הריגה.

יאיר פרץ: ושליח הולך ושליח בא.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, ביקשנו שקט ולא בא, הסתפקנו בשבעה ימים בלבד – ולא בא, ב-48 שעות – ועדיין מתמהמה.

יאיר פרץ: ילדים הולכים לחגוג יום-הולדת ומוצאים את עצמם במלחמה.

יאיר פרץ: אפל הוא הלילה מעל הרקיע, עצבות פרוסה, אין זיק של כוכב.

יאיר פרץ: לא הבדילו בין זרם וחוג, רעיון מפלגה.

יאיר פרץ: רק כתם דם גדול עלי מדרכה.

יאיר פרץ: ושליח הולך ושליח בא.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, בימים קשים אלה שאנו טרודים עד מעל לצוואר בבעיות החברתיות הקשות, בימים אלה שאנו שוקדים על תוכניות כלכליות ותקציב מדינה, בימים אלה, גברתי היושבת-ראש, לצערי רק הקברים נמצאים בצמיחה.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, דווקא בימים אלה מחובתנו לגייס את כל משאבי הנפש והחוסן הלאומי והפרטי הקיים בעם הזה, ולעמוד בקומה זקופה אל מול המלחמה.

יאיר פרץ: מלחמת העצמאות שלנו על אדמתנו טרם נסתיימה.

יאיר פרץ: ועל כן, בצד הושטת יד לשלום, עלינו להיות נכונים לכל התקפה.

יאיר פרץ: אנו מודים מעל במה זו, גברתי היושבת-ראש – –

נעמי חזן: חבר הכנסת יאיר פרץ.

יאיר פרץ: – – לידידינו שמעבר לים, השולחים את שליחיהם על מנת לנסות לסייע לשים קץ לשפיכות הדמים, אך לא נשכח לעולם כי אנחנו ורק אנחנו חייבים להיות אדונים לגורלנו.

יאיר פרץ: המשוררת פולה בראון כותבת: "יהודי, ילדי האהוב, זה סבל.

יאיר פרץ: / יהודי, ילדי האהוב, זאת דאגה.

יאיר פרץ: / יהודי חייב לסבול כל מהלומה.

יאיר פרץ: / יהודי, ילדי האהוב, זה עידוד.

יאיר פרץ: / יהודי לא מאבד אומץ רוח לעולם.

יאיר פרץ: / הוא שמח גם כשהלב רועד.

יאיר פרץ: " תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה, ואחריו – אחרון הנואמים בנושא זה, חבר הכנסת שמואל הלפרט.

מוסי רז: מי עונה על ההצעה?

נעמי חזן: רציתי לשאול שאלה, אם מותר לי.

נעמי חזן: אתם דחיתם כדי לאפשר תשובת ממשלה?

יאיר פרץ: – – – גברתי, דחינו לשבוע – – –

נעמי חזן: זה מה שאני חשבתי.

נעמי חזן: אני כבר התרעתי על זה כמה וכמה פעמים בעבר – תסלח לי רגע, חבר הכנסת זנדברג – לא ייתכן שחברי הכנסת מסכימים לדחות דיון כדי לאפשר תשובת ממשלה וכשהדיון נערך אין משיב מטעם הממשלה.

אליעזר זנדברג: סגן השר, אולי הוא ישיב.

נעמי חזן: הדבר הזה איננו תקין, והשר המקשר יודע את זה.

נעמי חזן: אני חושבת שהוא היה אמור להשיב.

יצחק כהן: אני משיב.

נעמי חזן: אז אם הוא היה אמור להשיב והוא לא משיב, מובן שלחברי הכנסת יש אפשרויות שאני אפרט בהמשך.

נעמי חזן: אדוני.

אליעזר זנדברג: סגן השר משיב, גברתי.

נעמי חזן: אתה משיב בנושא המדיני, אדוני.

נעמי חזן: אתה סגן שר האוצר.

יצחק כהן: אין שום בעיה – – –

רחמים מלול: אבל היום מתברר, גברתי, שיש קשר בין הכלכלה לבין – – –

יצחק כהן: – – –

נעמי חזן: אני מבינה את זה, אבל עם כל הכבוד לחבר הכנסת וסגן השר יצחק כהן, הממשלה – לי רשום שאין תשובה מפני שהשר עזב.

קריאות: – – –

נעמי חזן: אדוני.

רחמים מלול: בזכות אבו-עלא – – – אבו עלי – – –

יאיר פרץ: – – –

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, בפתח דברי אני מבקש להביע את תנחומי למשפחות – – – חבר הכנסת פרץ.

נעמי חזן: חבר הכנסת מלול, חבר הכנסת זנדברג מנסה לדבר.

אליעזר זנדברג: בפתח דברי אני מבקש להביע את תנחומי למשפחות הקורבנות בפיגוע הרצחני שאירע בסמוך לעמנואל ולאחל איחולים של החלמה לכל הפצועים.

אליעזר זנדברג: הפיגוע הזה, גברתי היושבת-ראש, נראה היום כל כך רחוק על ציר הזמן, כאילו הוא התרחש בעידן אחר.

אליעזר זנדברג: כל כך הרבה דברים קרו מאז במדינת ישראל, ובסך הכול, כמדומני, טרם חלפו שבועיים מאז קרה הפיגוע הרצחני.

אליעזר זנדברג: פתאום הדברים התערבבו והשתנו והקלחת הרותחת של פיגועי הטרור והמבצעים הצבאיים התערבבה במרכז סדר-יומנו עם קלחת אחרת, של קיצוצים, תקציב, כספים ומשברים כלכליים, שלאט לאט לקראת ערבו של היום הזה הפכו פתאום למשברים קואליציוניים, ואולי החזית המדינית נרגעה מכיוון שכבר בעצם לא היה מה לומר בימים האלה.

אליעזר זנדברג: אולי אם היה מה לומר לא היה למי לומר וכולם הבינו, אולי אפילו לרגע אחד קטן, לרגע קט, לפרק זמן קצר, שבעצם אין לנו עם מי לדבר בצד האחר, וגם ההצעה הוותרנית ביותר והפשרנית ביותר, אין אוזן שאפילו תאזין לה.

אליעזר זנדברג: והנה כולם עברו אל תוך הדיון הזה, הדיון הכספי, המשבר הכלכלי שמדינת ישראל נמצאת בו, וכעבור שבועיים, כפי שאמרתי, מתערבבים כלכלה ודם, תקציב ופוליטיקה.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לעשות כאן דבר שלא עשיתי הרבה זמן, גברתי היושבת-ראש, לבקש סליחה משר החוץ שמעון פרס.

אליעזר זנדברג: חשבתי שיוזמת פרס לשלום – המדינה הפלסטינית, התוכנית לתת 42% משטחי יהודה, שומרון וחבל-עזה לצורך הקמתה של המדינה – חשבתי שזאת יוזמתו של האדם האחרון כאן שמחזיק בכך שתהליך אוסלו צריך להתקדם או להתקיים.

אליעזר זנדברג: חשבתי שזאת יוזמתו של האדם האחרון שלא מודה פומבית בכישלון מהלך, בין היתר כי הוא היה מאדריכליו, מאבותיו.

אליעזר זנדברג: חשבתי שזאת יוזמתו של שר חוץ, שפועל בניגוד גמור למדיניות של ראש הממשלה, שאמור לנהל את הממשלה כולה ועושה פעולות שאפשר להגדיר אותן כחתרנות פוליטית.

אליעזר זנדברג: חשבתי את כל הדברים האלה כי ראש הממשלה עצמו אמר שהיוזמה הזאת של שמעון פרס היא לא על דעתו.

אליעזר זנדברג: הוא לא ידע עליה.

אליעזר זנדברג: אמרתי שאם ראש הממשלה לא יודע ואם שר החוץ עושה בניגוד למה שראש הממשלה חושב ואומר שהוא חושב, זה לא בסדר וצריך לגנות את שר החוץ על פעולות שכאלה.

אליעזר זנדברג: היום התברר, לפחות כך פורסם בשעות האחרונות, שכל הפעולות נעשו בידיעתו ובאישורו של אריאל שרון.

אליעזר זנדברג: הידיים ידי שמעון פרס והקול קול אריאל שרון, ואולי להיפך.

אליעזר זנדברג: אנחנו כבר לא יודעים, הדברים לא ברורים.

אליעזר זנדברג: אותי מטרידה יותר מכול הסיטואציה שבה הודה ראש הממשלה שהוא אישר או ידע על יוזמתו של פרס.

אליעזר זנדברג: 6 מיליארדי שקלים חדשים, זאת התמורה שקיבל ראש הממשלה, ממשלתו קיבלה תמורת ההודעה הזאת.

אליעזר זנדברג: בזכותה שרי מפלגת העבודה הצביעו בעד התקציב.

אליעזר זנדברג: החיבור הזה לא בריא – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת זנדברג, אתה גם מדבר מהר וגם תמיד במסגרת הזמן, ואתה חורג.

אליעזר זנדברג: אני אסיים במשפט אחד, גברתי.

אליעזר זנדברג: החיבור הזה לא בריא.

אליעזר זנדברג: לא לכלכלה, לא למדיניות של מדינת ישראל, ויותר מכול, בימים שבהם האזרחים נדרשים להאמין לממשלה, לתת בה ובתוכניות הכלכליות שלה אמון, אין דבר שפוגע באמון הזה יותר מהזיגזג של ראש הממשלה שרון.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה להביע תנחומים למשפחות השכולות ואיחולי רפואה שלמה והחלמה מהירה לפצועים.

שמואל הלפרט: הפיגוע הרצחני בשערי עמנואל, שבו נהרגו 11 יהודים, השם ייקום דמם, הוא אחד הפיגועים החמורים שהיו מאז החלה האינתיפאדה.

שמואל הלפרט: מדובר באירוע נוראי שגרם לכמה וכמה טרגדיות, כאשר בין ההרוגים יש אב ושני בניו, משפחה שנשארה עם תשעה יתומים, הורים שכולים, אלמנות ויתומים.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, חשוב לשים לב לדבריו של ראש מועצת עמנואל, הרב יששכר פרנקנטהל, שאמר כי התריע על הסכנה הנשקפת מהמבנה נטוש שבו התמקמו המחבלים בעת הפיגוע.

שמואל הלפרט: הוא הזהיר מראש שהמבנה עלול לשמש למטרה כזאת, אולם אף אחד מהגורמים שאליהם פנה לא נענה ולא הביא להריסת המבנה.

שמואל הלפרט: מסתבר שגם אחרי הפיגוע עדיין עמד המבנה במקומו יותר משבוע וראש המועצה נאלץ להמשיך ולשבות במקום עד שנהרס, רק היום, על-ידי הצבא.

שמואל הלפרט: בעיתון "המודיע" פורסם תחקיר שחשף 18 מחדלים שהיו בפיגוע בעמנואל.

שמואל הלפרט: מדובר במחדלים קשים וכואבים, המגלים אוזלת-יד כאשר יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל.

שמואל הלפרט: יש טיוח של עובדות, ובסופו של דבר גם התעלמות.

שמואל הלפרט: אני מציע לגורמי הביטחון לשים לב לתחקיר ולממצאים הכלולים בו, שיש בהם כאלה היכולים להציל חיי אדם.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אין ספק שמדיניות הממשלה השתנתה מאז הפיגוע, כפי שרואים בפעילות כוחות הביטחון בשטחים, וגם יחס העולם לערפאת ולחבר מרעיו השתנה מאז בהתאם.

שמואל הלפרט: לא רק בישראל אלא בעולם כולו נוכחים לדעת שאי-אפשר לסמוך על ההצהרות והנאומים של ראש אש"ף.

שמואל הלפרט: לא עברו דקות ספורות מאז הכריז על הוראות שנתן להפסיק את האש וכבר היו פיגועי ירי וחילופי אש במקומות רבים, בהתאם למדיניותו הידועה של בחירה אסטרטגית בטרור.

שמואל הלפרט: ברור שערפאת החליט לבחור במדיניות של הקזת דם יהודים, כי הוא חושב שהטרור השתלם ולבסוף יצליח לסלק את צה"ל והמתנחלים מהשטחים, אבל עלינו לפעול בהתאם.

שמואל הלפרט: תודה.

נעמי חזן: אני מאוד מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, יש לך הצעה אחרת להצעותיהם של כל המציעים.

נעמי חזן: אני מציעה שבכל זאת תבקש להעביר לוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש אכן להעביר את הנושא לוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהנושא חשוב במיוחד לאור המצב החדש שנקלענו אליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר בריש גלי, שהוכח מעל לכל ספק, שממשלת ישראל היא שמפנה עורף לשלום, היא שאיננה רוצה לשבת לדיונים, היא שאיננה רוצה הפסקת אש, היא שרוצה הסלמה במצב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וכאשר היושב-ראש ערפאת אמר:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לי פרטנר לשלום, כולם כאילו לא רצו להאמין לו וכולם אמרו שהוא מגזים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המציאות מוכיחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה הזאת, גם בתחום המדיני, גם בתחום החברתי ובכל תחום שהיא פועלת בו, היא ממש כמו פיל בחנות זכוכית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מבקשים להפיל אותה, ויפה שעה אחת קודם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לגופו של עניין אני שוב מבקש להעביר את הנושא לוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: אני גם אודה לך אם בעוד דקות ספורות תואיל להחליף אותי לכמה דקות כדי שאוכל לנאום.

נעמי חזן: חברי המציעים, אין תשובת ממשלה, ועל כן יש לנו ברירה של מליאה מול ועדה.

נעמי חזן: מה אתם מציעים?

נעמי חזן: חבר הכנסת מחאמיד?

האשם מחאמיד: לוועדה.

נעמי חזן: חבר הכנסת רז?

מוסי רז: לוועדה.

נעמי חזן: חבר הכנסת דרוקמן מסכים?

חיים דרוקמן: כן.

נעמי חזן: חבר הכנסת זנדברג?

נעמי חזן: חבר הכנסת הלפרט – איננו.

נעמי חזן: אנחנו נצביע.

נעמי חזן: מי שבעד הוא בעד ועדה ומי שנגד הוא בעד מליאה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

נעמי חזן: רוב של שבעה תומכים ושלושה מתנגדים – אני קובעת שההצעות לסדר-היום יידונו בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

נעמי חזן: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

נעמי חזן: מי משיב, גברתי?

קולט אביטל: סגנית השרה.

נעמי חזן: איפה היא?

נעמי חזן: היא בישיבת סיעה?

נעמי חזן: אני מכריזה על הפסקה.

נעמי חזן: רבותי, זה לא ייתכן.

נעמי חזן: הפסקה לחמש דקות עד שתגיע או יגיע משיב מצד הממשלה.

נעמי חזן: היתה בקשה מפורשת לדחות את הדיון.

נעמי חזן: כשתהיה תשובה, אני אחדש את הישיבה.

נעמי חזן: (הישיבה נפסקה בשעה 19:39 ונתחדשה בשעה 19:42.

נעמי חזן: )

נעמי חזן: חברי הכנסת, אני מחדשת את הישיבה.

נעמי חזן: אני מזכירה לכל חברי הכנסת, ובמיוחד לנציגי הממשלה, שיש החלטת נשיאות להפסיק ישיבות אם אין שר או סגן שר משיב על-פי התכנון, וזה בדיוק מה שעשיתי.

נעמי חזן: תביעת הפיצויים של סין בגלל ביטול עסקת ה"פלקון"

נעמי חזן: הצעות לסדר-היום מס' 5447, 5448, 5456 ו-5475: תביעת הפיצויים של סין בגלל ביטול עסקת ה"פלקון".

נעמי חזן: חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

נעמי חזן: אחריה – אני.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, גברתי סגנית שר הביטחון, אף שזה לא הנושא שעומד לדיון, הרשו נא לי לברך מכאן את העולם הנוצרי לרגל חג המולד, ובכלל זה את ערביי ישראל הנוצרים ואת הפלסטינים הנוצרים החוגגים הלילה.

קולט אביטל: אני גם רוצה לנצל את הבמה כדי לחזק את ידי הנכים במאבקם הצודק.

קולט אביטל: לנושא עצמו.

קולט אביטל: אילו המציאו פרס בין-לאומי על שלומיאליות ועל ניהול כושל, היתה ממשלת ישראל זוכה במקום הראשון.

קולט אביטל: והרי לכם דוגמה: ממשלת ישראל מנהלת מגעים, בו-זמנית, עם שתי מעצמות-על, ארצות-הברית וסין, בנושא מכירת מטוסי ה"פלקון" לסין.

קולט אביטל: עם אלה היא מסכמת עסקה, ואת אלה היא מנסה לרצות, בתקווה שלא יתנגדו בסופו של דבר לעסקה.

קולט אביטל: בתום משחק של חמש שנים, הפלא ופלא – נגרם נזק ליחסינו עם שתי המעצמות.

קולט אביטל: בארצות-הברית יש כעס אדיר על צורת ניהול המשא-ומתן ואיומים בקונגרס לקצץ את הסיוע, ובסין תחושת עלבון צורב על כך שהם הוטעו, ותביעת פיצויים ענקית שבסופו של דבר כנראה גם תשולם.

קולט אביטל: ואם זה איננו מספיק, אנחנו שומעים עכשיו שמטוס ה"פלקון" האחד שכבר הוכן בעבור סין ונושא על גופו את דגל סין יימכר אולי להודו, ובהזדמנות זו נצליח למתוח עוד יותר את היחסים עם סין.

קולט אביטל: למה דומה המצב?

קולט אביטל: אם יסלח לי, אדוני היושב-ראש, אני אספר פה סיפור של דן בן-אמוץ.

קולט אביטל: הסיפור הוא על בחור הקשור זה זמן בקשרים רומנטיים עם בחורה.

קולט אביטל: והנה הוא מכיר בחורה חדשה ומתאהב בה.

קולט אביטל: הוא מחליט לסיים את היחסים עם הראשונה, כותב שני מכתבים – לראשונה הוא כותב מכתב סיום ולשנייה הוא כותב מכתב חיזורים.

קולט אביטל: אלא מה?

קולט אביטל: בטעות הוא מחליף ברגע האחרון בין המעטפות, והתגובות, כצפוי, נזעמות.

קולט אביטל: ואז שואלים את דן בן-אמוץ: מה תעשה עכשיו?

קולט אביטל: והוא משיב: אכתוב שוב שני מכתבים, אבל הפעם אחליף את המעטפות בכוונה.

קולט אביטל: שואלים אותו: למה?

קולט אביטל: והוא משיב: אם בלבול, אז בלבול עד הסוף.

קולט אביטל: אם אכן נשקלת עסקה חלופית עם הודו, אז באמת אפשר להגיד על זה שזה בלבול, ובלבול עד הסוף.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מכירה ומוקירה את חשיבותן של התעשיות הצבאיות.

קולט אביטל: אינני מתנגדת כלל ועיקר לעסקאות, אדרבה, התעשיות שלנו – התעשייה הצבאית והתעשייה האווירית – לא היו יכולות לפתח מערכות נשק וטכנולוגיות חדישות אילו הסתפקו בשוק הישראלי.

קולט אביטל: אלא שצריך לזכור שהעסקאות האלה הן לא רק עניין מסחרי, יש להן גם ממד מדיני מובהק, יש להן השלכות מרחיקות לכת על מרקם היחסים הבין-לאומיים של ישראל.

קולט אביטל: השלכות אלה, כפי שראינו הפעם, חמורות מאוד.

קולט אביטל: קשה להבין כיצד נתגלגלו העניינים בצורה כה כושלת במשך חמש שנים וכיצד הובאו לנקודת משבר כה מזיקה.

קולט אביטל: ברם, תרומתנו כחברי כנסת יכולה להיות לפחות בתחום אחד – לדאוג שלהבא יתקיים תהליך מבוקר של קבלת החלטות.

קולט אביטל: אני מציעה כי ועדת החוץ והביטחון תבדוק את הסוגיה הספציפית הזאת ותמליץ על קיום נהלים קבועים שלפיהם הדרג המדיני המופקד על יחסי ישראל בעולם, שהוא משרד החוץ, יהיה שותף מלא בכל שלב ושלב בתהליך קבלת ההחלטות ועד לביצוען.

קולט אביטל: אני שמחה שסגנית שר הביטחון נמצאת כאן כדי להשיב, אבל כאמור הנושא הוא לא רק ביטחוני, אלא גם מדיני ושייך גם למשרד החוץ.

קולט אביטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת אביטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים מהשבוע שעבר בנושא של ביטול עסקת ה"פלקון" עם סין ובתביעה של סין לפיצויים.

נעמי חזן: הבוקר אנחנו מתעוררים ושומעים על סיכום קרוב לוודאי של עסקת "פלקון" עם הודו.

נעמי חזן: גברתי סגנית שר הביטחון, הנאום הראשון שלי בכנסת, לפני קרוב לעשר שנים, היה בנושא של עסקאות נשק ישראליות עם אפריקה.

נעמי חזן: התברר שבטעות, או שלא בטעות, ניתנו אישורים לעסקת נשק עם המורדים במדינה מסוימת מחד גיסא, ועם הממשלה שהתנגדה למורדים מאידך גיסא.

נעמי חזן: במלים אחרות, לא תמיד יד ימין יודעת מה יד שמאל עושה.

נעמי חזן: מתברר שבמקרה הזה, בצורה עוד יותר חמורה, אין תיאום, לצערי הרב, עם כל הכוונות הטובות, בין משרד הביטחון מצד אחד לבין משרד החוץ מצד שני.

נעמי חזן: ללא תיאום מהסוג הזה, אנחנו מוצאים את עצמנו פעם אחר פעם במצב מביך, שאי-אפשר להסביר אותו.

נעמי חזן: גברתי סגנית השר, אני לא חושבת שהפעם אפשר לעבור בשתיקה על מה שקרה, גם בעסקת ה"פלקון" עם סין שבוטלה וגם בעסקת ה"פלקון" עם הודו הנרקמת בימים אלה.

נעמי חזן: על כן, שלא כמנהגי, כי מציעים של הצעות דחופות לסדר-היום אמורים לדרוש דיון במליאה, הגיע הזמן שוועדת החוץ והביטחון תטפל בסוגיה הזאת לעומק, ואני מאוד מבקשת ממך להמליץ לא רק לקיים דיון בוועדת החוץ והביטחון, אלא חקירה בוועדת החוץ והביטחון בנושא הזה.

נעמי חזן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת חזן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל – בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידבר חבר הכנסת דוד טל.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, גברתי סגנית שר הביטחון, עמיתי חברי הכנסת, פרשת ה"פלקון" בעצם מוכיחה, שטמטום ממשלתי זה לא דבר קבוע רק בממשלה בקדנציה מסוימת, אלא זה כנראה משהו כרוני.

נחום לנגנטל: כי אתה שואל את עצמך איך יכול להיות שכך תתנהג מדינה, שתשלח חברה ממשלתית שלה שתבצע פרויקט כזה, שתעמוד בקשר עם הסינים, שתנהל מדיניות חוץ עם מדינה זרה, ובצד יגידו לאמריקנים: תשמעו, זה לא רציני.

נחום לנגנטל: מי ששמע ברדיו, בתוכניתה של דליה יאירי, את עדותה של השגרירה לשעבר בסין, אורה נמיר, בכלל השתומם.

נחום לנגנטל: תבינו כבר מה קורה פה בכלל.

נחום לנגנטל: תבינו את הנזקים לתעשייה האווירית, לסין, ואפילו ליחסי ארצות-הברית–ישראל.

נחום לנגנטל: מה ישראל חושבת?

נחום לנגנטל: או שאתה משחק אימפריה, או שאתה לא משחק אימפריה; או שאתה חושב, או שאתה לא חושב.

נחום לנגנטל: מי יתקשר היום עם התעשייה האווירית בישראל?

נחום לנגנטל: הרי כל התקשרות שתיעשה היום בין התעשייה האווירית בישראל לבין מדינה זרה – והרי אנחנו עוסקים פה בנושאים שקשורים תמיד למלחמה, או לנושאים ביטחוניים; מהו הדבר הראשון שנגיד להם?

נחום לנגנטל: תביאו את ה-voucher האמריקנים.

נחום לנגנטל: נכון, חבר הכנסת כץ?

נחום לנגנטל: מה יגידו?

נחום לנגנטל: תביאו לנו את ה-voucher מהאמריקנים, שהם מסכימים שתעבדו אתנו.

נחום לנגנטל: אנחנו נלך כל פעם לאמריקנים ונגיד להם: אמריקנים יקירים, תודה רבה לכם, אולי אתם מוכנים לעשות טובה ולתת לנו איזה אישור?

נחום לנגנטל: אולי אתם רוצים לקחת דמי מעבר אצלכם?

נחום לנגנטל: אולי נגלה לכם את הסודות שלנו?

נחום לנגנטל: כך מדינת ישראל נוהגת.

נחום לנגנטל: אני שואל אותך, גברתי היושבת בראש, זו מדינה עם קצת תבונה ביטחונית, עם מדיניות חוץ?

חיים כץ: עם דגל, עם עצמאות.

נחום לנגנטל: עם דגל?

נחום לנגנטל: אני אפילו לא מדבר במונחים ימניים, חבר הכנסת כץ.

נחום לנגנטל: עזוב את הלאומניות, הלאומניות היא לא לעניין.

נחום לנגנטל: אני מדבר על מונחים עסקיים, שאפילו אנשי השמאל פה יבינו את העניין.

נעמי חזן: אדוני – – –

נחום לנגנטל: סליחה, אני צוחק.

נחום לנגנטל: אמרתי את זה בחיוך גדול, גברתי.

נעמי חזן: כן?

נחום לנגנטל: מאחר שהפרוטוקול לא קורא חיוכים, אני אומר שאמרתי זאת בחיוך.

נחום לנגנטל: את המימיקה הוא לא קורא.

נחום לנגנטל: לסיום, אני חושב שאנחנו צריכים להבין אחת ולתמיד, אם אנחנו חפצים שבמדינת ישראל יהיו תעשיות ביטחוניות, ואנחנו חושבים שהן מעסיק חשוב, ואנחנו חושבים שאת הנכס הזה אנחנו יכולים למכור לעולם, צריך לגבש בעניין הזה מדיניות.

נחום לנגנטל: המדיניות צריכה להיות על השולחן, היא צריכה להיות מכובדת, היא לא צריכה להביך את מדינת ישראל והיא לא צריכה להגיע למצב כזה שכולם יעבדו בשיטת ה"סמוך" ובסופו של דבר מדינת ישראל עלולה לשלם מיליארדי דולרים, והיא מסתכנת בכלל בכל המהלך התקין של החיים העסקיים שלה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מאוד מודה לך.

נעמי חזן: חבר הכנסת דוד טל, אחרון המציעים, בבקשה.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת, אני קורא מכתבה שהתפרסמה, שמקורות בממשל אמרו שארצות-הברית רואה בחיוב את התפתחות היחסים בין הודו לבין ישראל במגוון תחומים.

דוד טל: הביעו שביעות רצון מהתיאום המוקדם של ישראל עם וושינגטון, תהיה הידברות מוקדמת על הפרטים ותבטיח שלא יהיו הפתעות בעתיד, וכן הלאה וכן הלאה.

דוד טל: אני שואל: מה קרה?

דוד טל: מדוע הודו טובה ליהודים וסין לא טובה ליהודים?

דוד טל: מה קרה פה שחתמו על איזה הסכמים והמשרדים הרלוונטיים לא ידעו על קיומם?

דוד טל: האם לא היתה הסכמה מוקדמת עם ארצות-הברית בנושאים הללו?

דוד טל: אם לא היתה הסכמה, לא היה צריך לחתום על הסכם.

דוד טל: זה מעשה חלם, שאין הסכמה, חותמים על הסכם, ועכשיו צריך לשלם אולי מיליארד או 2 מיליארדי דולר, שהוא הקיצוץ שאנחנו צריכים בתקציב שלנו – הלא כן, גברתי היושבת בראש?

נעמי חזן: אנחנו מדברים על קיצוץ של 6 מיליארדי שקלים.

דוד טל: אבל אנחנו מדברים על 2 מיליארדי דולרים, או מיליארד וחצי.

נעמי חזן: זה יותר מהקיצוץ.

דוד טל: זה יותר מהקיצוץ.

דוד טל: היינו חוסכים את זה.

דוד טל: אבל הדבר החמור ביותר – ושמעתי את השגרירה לשעבר אורה נמיר, שאמרה שקלינטון התנה את קיום קמפ-דייוויד – כל המסגרת הזאת, חוזה השלום וכל השאר – בביטול עסקת ה"פלקון".

דוד טל: פשוט שמעתי ולא האמנתי למשמע אוזני.

אליעזר זנדברג: אין מחיר לדם.

דוד טל: אין מחיר לדם.

דוד טל: יפה אמרת, ידידי זנדברג, אין מחיר לדם.

דוד טל: האם אנחנו צריכים לשלם דמים, תרתי משמע, גם כאן וגם כאן?

דוד טל: אני מכיר בעוצמתה של ארצות-הברית, ידידה גדולה משכבר הימים, עזרה ועוזרת לנו, אבל האם היא לא חונקת אותנו?

דוד טל: האם אנחנו יכולים לפתח את הטכנולוגיות שלנו?

דוד טל: האם לא חונקים כאן

דוד טל: כל רצון טוב ופוטנציאל, ובתעשייה האווירית יש פוטנציאל מצוין לפתח טכנולוגיות כאלה נהדרות; מדוע זה נמנע מאתנו פעם אחר פעם?

דוד טל: אומרים לי ששם יש להם congressmen שאולי עושים את עבודתם יותר טוב מאתנו.

דוד טל: הם פשוט דואגים שם לאנשים בשטח.

דוד טל: הם דואגים שלאנשים במפעלים תהיה עבודה, ואנחנו אולי לא עושים מספיק רעש בנושא הזה, משום שאנחנו חוששים מה יגיד הדוד סם, שמא יתרגז הדוד סם.

דוד טל: אבל עם כל הכבוד, אני צריך לדעת את כללי המשחק.

דוד טל: האם כתוצאה מכך שיש לי ידידה כארצות-הברית אני לא יכול לפתח את הפוטנציאל שטמון בתעשיות הביטחוניות של מדינת ישראל?

דוד טל: וגברתי יודעת שהפוטנציאל טמון פה ורק צריך להוציא אותו מהכוח אל הפועל, ולצערי לא נותנים לנו לעשות את זה.

דוד טל: אני מבקש לדעת מסגנית השר מה קרה פה.

דוד טל: לא היתה פה בקרה?

דוד טל: לא היה פיקוח?

דוד טל: איזה חלם זה שבעצם נחתם הסכם ולא היה שום תיאום בין משרד הביטחון ו/או משרד החוץ ו/או התעשייה האווירית או הצבאית, או מישהו אחר בדברים מהסוג הזה ברמות הללו, בסכומי עתק כאלה?

דוד טל: בקלות כזאת מזלזלים בזה?

דוד טל: וכאן באים עכשיו ומקצצים אצל נכים, ילדים, זקנים, אלימות במשפחה, לא מקיימים חוקים כתוצאה מכך.

דוד טל: גברתי סגנית השר, אני סבור שנכון וראוי שמישהו יעשה סדר במשרד הביטחון בנושא הזה כדי לדעת מה קורה.

דוד טל: אני יכול רק לבקש מגברתי להסכים להעביר את הנושא הזה לוועדת החוץ והביטחון.

דוד טל: אני חושב שהדבר הזה צריך להיבחן לעומק, ואם היה פה מחדל, אני חושב שאנשים צריכים לשלם על המחדל הזה.

דוד טל: תודה.

נעמי חזן: אני מאוד מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: גברתי סגנית שר הביטחון, חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, לאחרונה החלה ישראל להידבר עם ממשלת סין על מנת ליישר הדורים ולהוריד מסדר-היום הבילטרלי את הסוגיה הזאת, מתוך הבנה והסכמה בין שתי המדינות.

דליה רבין-פילוסוף: הסינים מבחינתם אכן מעלים תביעות לפיצוי כספי.

דליה רבין-פילוסוף: ההיקף והסכומים אינם מסוכמים.

דליה רבין-פילוסוף: ישראל מבחינתה מייחסת חשיבות רבה ליחסיה עם סין, ותעשה הכול על מנת לשמר את היחסים ואף להעמיקם.

דליה רבין-פילוסוף: אנו מציעים להעביר את הנושא לדיון בוועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון.

דליה רבין-פילוסוף: מטבע הדברים אני לא יכולה להיכנס לפרטים, לא מה היה טיב ההבנות עובר לחתימת החוזה, מה קרה, איפה ולאן.

דוד טל: האם זה נכון שקלינטון התנה את קיום קמפ-דייוויד – – –

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת טל, אתה באמת מצפה שאני אענה לך על זה?

דליה רבין-פילוסוף: אני הייתי שם?

דוד טל: השגרירה אמרה את זה קבל עם ועדה.

דליה רבין-פילוסוף: השגרירה אמרה את זה, וזה הוכחש על-ידי מנכ"ל משרד הביטחון באותה תוכנית.

דליה רבין-פילוסוף: אני לא אכנס לפרטים האלה, וחבל על הזמן.

דליה רבין-פילוסוף: אני מציעה, גברתי היושבת-ראש, שהנושא הזה, אם באמת רוצים לדון בו ברצינות, יועבר לוועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון.

נעמי חזן: אני מודה לך, גברתי.

נעמי חזן: רק למען הדיוק, אנחנו לא יכולים מהמליאה להעביר לוועדות משנה.

נסים זאב: אני מבקש הצעה אחרת.

נעמי חזן: סליחה, יש הרבה הצעות אחרות, אדוני.

נעמי חזן: אפשר להעביר לוועדת החוץ והביטחון, והיא תחליט על אופן הטיפול.

דליה רבין-פילוסוף: אם כך, זאת ההצעה שלי.

דליה רבין-פילוסוף: אני מבינה שזאת היתה משאלת לבם של כל המציעים.

נעמי חזן: אמת.

נעמי חזן: אני מודה לך.

נעמי חזן: חבר הכנסת חיים כץ, אני מבינה שיש לך הצעה אחרת להצעתי.

זאב בוים: את לא רוצה שיסתפקו בדברייך?

נעמי חזן: עמדת הממשלה היא להעביר לוועדת החוץ והביטחון.

נעמי חזן: חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לפני כמה חודשים אמרתי מעל הדוכן שאני מרגיש כמו הילד ההולנדי בסכר הסיני.

חיים כץ: נשאלת השאלה מתי חברי הכנסת יבינו שהם כלי משחק בידי האמריקנים.

חיים כץ: לא מדובר פה על שום דבר ביטחוני, מדובר על עצם הקיום שלנו כמדינה.

חיים כץ: השקעה בפרויקטים צבאיים היא נגזרת של פרויקטים אזרחיים.

חיים כץ: אף אחד לא ישקיע בפרויקטים אזרחיים אם הכול נגזר מהפרויקטים הצבאיים.

חיים כץ: ההפסד על כל מטוס זה בערך 300 מיליון דולר.

חיים כץ: במדינת ישראל, שהתעסוקה בה היא על הפנים, היא מקצצת בתקציב, איך בכנסת הזאת יש חברי כנסת שמונעים מהמדינה הזאת לייצא במיליארדים של דולרים, גם כסף ישראלי לפיתוח, גם טכנולוגיה ישראלית?

חיים כץ: מה שמצחיק, גברתי היושבת-ראש, שהאמריקנים היום מבקשים מ"אלתא" לקנות מכ"ם שיכול לעזור להם במלחמה באפגניסטן.

חיים כץ: שיהיה לנו ברור, הם לא ימכרו לנו שום דבר שאנחנו לא יודעים לייצר אותו.

חיים כץ: שיהיה לנו ברור, הם סוגרים לנו את השיווק.

חיים כץ: אם צה"ל לא ישתמש במוצרים, אף מדינה לא תמכור לנו את המוצרים.

חיים כץ: הם מגדילים לנו את הסיוע, הם מורידים לנו את התעסוקה, הם מגדילים לנו את האבטלה, וה"פלקון" הוא צורך קיום.

נעמי חזן: אני מודה לאדוני.

נעמי חזן: ועל כן אתה רוצה לעשות משהו עם ההצעות.

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה מבקש להציע הצעה אחרת להצעתו של חבר הכנסת דוד טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהכיוון של צבא, של מטוסים ושל ייצוא נשק למדינות אחרות מעולם לא היה כיוון טוב ומעולם לא שירת את האינטרסים האמיתיים של המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי הזכירה בראשית דבריה שהנאום הראשון שלה היה בעניין ייצוא נשק לאפריקה, לדרום-אפריקה אני משער.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהלקח מכל העניין הזה הוא שחייבים להשקיע את כל מאוויינו לא בנשק, לא בייצור נשק ולא בייצוא נשק למדינות אחרות אלא בתהליך השלום ותהליך הביטחון בתוך המדינה לכל תושביה, לרבות השכנים שלנו שעדיין סובלים מכיבוש ומחוסר יכולת להגדרה עצמית ולעצמאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה הכיוון החיובי וזה מה שיכול לשרת את כולנו יחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לך.

נעמי חזן: הצעה אחרת לחבר הכנסת זנדברג, להצעתו של חבר הכנסת לנגנטל.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, היום ברור לכולם שעסקת ה"פלקון" היתה עושה שדרוג לתעשיות של מדינות ישראל ושמה אותן בליגה של התעשיות האמריקניות, כושר התחרות שלנו היה גדל, וכתוצאה מכך סבב גדול של עסקאות דומות היה מגיע וההשפעות הכלכליות החיוביות ברורות כאן, וההשפעות השליליות בארצות-הברית ברורות שם.

אליעזר זנדברג: מכאן הכוח האמריקני לשבור את העסקה הזאת.

אליעזר זנדברג: אותי מטרידה יותר מכול, מבחינת המינהל הציבורי, כל הפרשה של האישורים.

אליעזר זנדברג: האם ראש הממשלה אהוד ברק עבד על ראש ממשלת סין, שבא לפה ורחץ בים-המלח ומרח את עצמו בבוץ בסימפתיה רבה כי אמרו לו בחדרי-חדרים, אל תדאג, העסקה שלך, זאת כשראש הממשלה שלנו, אהוד ברק, יודע כבר שהעסקה לא רק שהיא לא תתקיים אלא שהוא עומד לבטל אותה כתנאי למה שהתברר לאחר מכן ככישלון הגדול ביותר שלו, כישלון קמפ-דיוויד?

אליעזר זנדברג: אני חושב שמבקר המדינה צריך להיכנס לפרשה הזאת, לבדוק אותה ולתת כאן דוח על הונאה שהיא לא הונאה לאומית אלא, כנראה, בין-לאומית.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת לנגנטל, אתה מסכים להעברת ההצעה לוועדה?

נחום לנגנטל: כן.

נעמי חזן: חבר הכנסת טל.

דוד טל: כן.

נעמי חזן: אני מסכימה.

נעמי חזן: חברי הכנסת נעבור להצבעה על העברת ההצעות הללו לוועדת החוץ והביטחון.

נחום לנגנטל: לא ביקורת המדינה?

נעמי חזן: לא, ממש לא.

קריאה: דיון במליאה.

נעמי חזן: לא נעשה כלום אם הדיון יהיה במליאה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

נעמי חזן: רוב של 11 תומכים, שני מתנגדים, נמנע אחד.

נעמי חזן: אני קובעת שהנושא של מכירת ה"פלקון" לסין והודו יעבור לטיפולה של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

נעמי חזן: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-יומנו: שאילתות לשר הביטחון.

נעמי חזן: גברתי סגנית שר הביטחון, בבקשה.

נעמי חזן: חבר הכנסת מ' קליינר שאל את שר הביטחון ביום כ"ג באייר התשס"א (16 במאי 2001): בפגישה עם נציגי היישוב היהודי בחברון נודע לי, שבשעות הבוקר של 4 במאי 2001, הרסו ערבים קברים בבית-הקברות היהודי בחברון.

נעמי חזן: ממדי ההרס מצביעים על עבודת הריסה שיטתית על-ידי כמה אנשים במשך שעה לפחות.

נעמי חזן: רצוני לשאול: 1.

נעמי חזן: כיצד קרה שבעמדת צה"ל הסמוכה למקום לא הבחינו בפעולת ההרס הזאת ולא הגיבו עליה? 2.

נעמי חזן: מדוע לא יאפשר צה"ל לכולל "מנוחת רחל" לשוב ולהתמקם בבית-הקברות האשכנזי?

נעמי חזן: 3.

נעמי חזן: כיצד יובטח שפעילות חבלנית כזאת לא תישנה?

דליה רבין-פילוסוף: 1.

דליה רבין-פילוסוף: חיילי צה"ל פועלים כל העת על מנת לשמור על ביטחונם של התושבים באזור.

דליה רבין-פילוסוף: ברור כי לו ראו החיילים את המעשה בזמן אמת היו פועלים על מנת למנוע אותו ולעצור את המפגעים.

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: לעניין חילול בית-העלמין – כוחות הביטחון והמשטרה פועלים לאתר את מחללי בית-העלמין ולהענישם כנדרש על-פי החוק.

דליה רבין-פילוסוף: ככלל, ננקטות פעולות צבאיות ומשטרתיות להשלטת חוק וסדר לצד האיומים הביטחוניים הקיימים המחייבים את כוחות הביטחון, על מנת לדאוג בראש ובראשונה לביטחונם של המתיישבים.

נעמי חזן: שאלה נוספת לחבר הכנסת קליינר.

מיכאל קליינר: גברתי סגנית השר, מדוע אין נוכחות צה"לית קבועה במקום?

מיכאל קליינר: מדוע עד היום לא הותקנו מערכות אלקטרוניות שיוכלו למנוע את הישנות המקרה או לאתר את העבריין לאחר מעשה?

מיכאל קליינר: אילו פעולות חקירה עשתה המשטרה, כי אמרת שהם חוקרים?

מיכאל קליינר: מה מצב החקירה בתיק?

מיכאל קליינר: האם הוקם צוות חקירה מיוחד, כמו במקרה של פיצוץ חנות על-ידי יהודים?

מיכאל קליינר: ואחרון אחרון חביב, מדוע באופן עקרוני אין משטרת חברון משקיעה משאבים ומודיעין בחקירת עבריינות ערבית?

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: שאלה נוספת, אדוני.

דליה רבין-פילוסוף: אני אענה, ברשותך, על השאלות המתייחסות למערכת הביטחון, ולא למשרד לביטחון פנים והמשטרה.

דליה רבין-פילוסוף: אשר לנוכחות צבאית קבועה, צה"ל נותן הגנה.

דליה רבין-פילוסוף: הוא לא יכול בכל עת לתת הגנה בכל נקודה.

דליה רבין-פילוסוף: במידת היכולת ניתנת הגנה לכלל היישוב היהודי בחברון.

דליה רבין-פילוסוף: אין נוכחות קבועה של כוחות צה"ל ספציפית על בית-הקברות.

דליה רבין-פילוסוף: אשר לאמצעי אלקטרוניקה, אני מוכרחה לומר שמאחר שהשאלה לא עלתה בכתב לא בדקתי את הפרטים ואינני יודעת אם עלתה האופציה של אמצעים אלקטרוניים.

דליה רבין-פילוסוף: בכל מקום שבו נתבעים אמצעי מיגון או התרעה ספציפיים, הדברים נשקלים בהתאם לסדר עדיפויות ובהתאם לתקציבים שמוקצבים לנושא.

דליה רבין-פילוסוף: אשר לפרטי החקירה, גם לגבי כך אין בידי כרגע פרטים.

דליה רבין-פילוסוף: אני אעדכן אותך לאחר שאבדוק את המצב.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת נ' מסאלחה שאל את שר הביטחון ביום א' בסיוון התשס"א (23 במאי 2001): המינהל האזרחי הוציא צו הריסה נגד מרפאה שהקימו תושבים לעצמם בכפר עאקבה שבאזור טובאס.

נעמי חזן: רצוני לשאול: מה היא עמדת משרדך בנושא?

דליה רבין-פילוסוף: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) המבנה, מושא הפנייה, נבנה באופן בלתי חוקי, תוך הפרת דיני התכנון והבנייה המקומיים.

דליה רבין-פילוסוף: נוכח זאת הוצא צו הריסה למבנה וניתנה לבונה האפשרות להגיש ערר כנגד צו ההריסה או להגיש בקשה לקבלת היתר בנייה לוועדת התכנון המוסמכת, תוך מיצוי זכויותיו מכוח הדין.

דליה רבין-פילוסוף: הבקשה לקבלת היתר בנייה נדחתה מטעמים תכנוניים ענייניים, ובהתאם נדחה גם הערר שהוגש בעניין.

דליה רבין-פילוסוף: לאור האמור לעיל, ברי כי צו ההריסה שהוצא ביחס למבנה תקף לכל דבר ועניין.

דליה רבין-פילוסוף: עם זאת, מאחר שהמבנה משמש כיום בפועל כמרפאה ונוכח הרגישות הכללית בשטח, נכון לעתה אין בכוונתן של רשויות האזור לפעול למימוש הריסתו של המבנה.

דליה רבין-פילוסוף: מובן, כי אין באמור כדי לכבול את שיקול דעתן של רשויות האזור להחלטתן הנוכחית בדבר אי-הריסת המבנה, ככל שישתנו התנאים והנסיבות בשטח בעתיד.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ח' דרוקמן שאל את שר הביטחון ביום ח' בסיוון התשס"א (30 במאי 2001): היישוב ניצני-עוז, הסמוך לטול-כרם, נתון כבר תקופה ארוכה לסכנת צליפות פלסטינים.

דליה רבין-פילוסוף: כפי שפורסם בכתבה ב"מעריב", תושבים נתונים בחרדה ומביעים חשש לגורלם.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: האם קיימת תוכנית לעיבוי המיגון סביב היישוב?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: אם כן – מה הן התוכניות, ומתי יוצאו לפועל?

דליה רבין-פילוסוף: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

דליה רבין-פילוסוף: פיקוד העורף הקצה מתוספת התקציב האחרונה נתח גדול להקמה ולשיפור של מרכיבי ביטחון היקפיים ליישובים בגזרת רצועת התפר, ובהם גם היישוב ניצני-עוז.

דליה רבין-פילוסוף: בעקבות הירי, פיקוד העורף הקים סוללה נגד ירי בגובה של כ-2 מטרים.

דליה רבין-פילוסוף: בנוסף תוקצבו השנה הפרויקטים הבאים: 1.

דליה רבין-פילוסוף: 2 ק"מ תאורה (מתוכם 1 ק"מ בוצע); 2.

דליה רבין-פילוסוף: 0.8 ק"מ גדר (בוצע).

דליה רבין-פילוסוף: אף שהאחריות לביטחון הפנים היא של משטרת ישראל, סוכם עם מג"ב כי עם סיום הכשרה ואימון כיתת הכוננות ביישוב על-ידי מג"ב, יקצה פיקוד העורף ציוד מתאים.

דליה רבין-פילוסוף: במסגרת תוכנית 40 מיליון ש"ח אשר אושרה זה עתה, נכלל מיגון חלונות בתים ושיפור הסוללה הקיימת.

דליה רבין-פילוסוף: יש להניח שבקרוב יקבל היישוב מענה נוסף.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ז' בוים שאל את שר הביטחון ביום ו' בתמוז התשס"א (27 ביוני 2001): לאחרונה נודע לי, כי הנהלת בית-החולים "איכילוב" עומדת לסגור את מחלקת השיקום, שבה נמצאים כ-30 חיילים בתהליך שיקום.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: מדוע לא יזרים משרד הביטחון תקציב נוסף לבית-החולים, ומה ייעשה כדי שחיילים אלה ימשיכו בטיפול במחלקה?

דליה רבין-פילוסוף: חיל הרפואה מופקד על מתן שירותי רפואה מיטביים לחיילי צה"ל, ובכלל גם שירותי פיזיותרפיה ושיקום אורתופדי.

דליה רבין-פילוסוף: במהלך השנתיים החולפות קנה צה"ל חלק מזערי מהשירותים האלו גם בבית-החולים "איכילוב".

דליה רבין-פילוסוף: מניתוח הפעולות של תקופה זו הגיע חיל הרפואה לכלל החלטה שקיים יתרון איכותי ותפעולי למתן שירותים אלה ישירות על-ידי חיל הרפואה, ולכן היתה החלטה.

נעמי חזן: שאלה נוספת לחבר הכנסת בוים.

זאב בוים: גברתי סגנית השר, קודם כול אני צריך להצר על כך, ששאילתא שנשאלה לפני חצי שנה, אני מקבל עליה תשובה רק עכשיו.

זאב בוים: זה נראה לי לא תקין.

זאב בוים: נדמה לי, גברתי היושבת-ראש, שלפי תקנון הכנסת יש איזה לוח זמנים ברור שבו הממשלה צריכה לתת תשובות, ושאלה כזאת, לפי בדיקה שערכתי עכשיו, כבר לא רלוונטית.

זאב בוים: בכל זאת, הייתי רוצה לשאול שאלה אחת, והיא: האם לנוכח הניסיון, או לאור הניסיון הזה שנעשה בבית-החולים "איכילוב" יש מסקנות ברורות, או הייתי אומר – מה עומד מאחורי ההחלטה לחזור ולתת את הטיפול הנדרש במערכת משרד הביטחון או במערכת הצה"לית, והאם זו סוגיה כספית או סוגיה של עלות הטיפול או טיבו.

זאב בוים: מה היו בעצם המסקנות שבעטיין נסגרה המחלקה ב"איכילוב".

דליה רבין-פילוסוף: בעיקרון, אני חושבת שהתשובה ניתנה בגוף התשובה שקראתי.

דליה רבין-פילוסוף: העיקרון הראשוני הוא: מתן השירותים במסגרות של חיל הרפואה.

דליה רבין-פילוסוף: כלומר, יש מחלקות שיקום של חיל הרפואה.

דליה רבין-פילוסוף: במקרים שבהם יש בעיה של מקומות, או בעיה של פיזור או בעיה של מענים אזוריים נקנים שירותי רפואה מבתי-חולים.

דליה רבין-פילוסוף: על פני הדברים, אף שלא בדקתי בדיוק את הנתונים, נראה לי שהעלות של קניית שירותים כאלה גבוהה יותר מהעלות של נתינתם במסגרות שהן חלק אינהרנטי מחיל הרפואה.

דליה רבין-פילוסוף: למותר להוסיף, שבראש סדר העדיפויות של המערכת עומד הצורך לתת את הטיפול הטוב ביותר.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת י' גאגולה שאל את שר הביטחון ביום י"ב באב התשס"א (1 באוגוסט 2001): בכ"א בסיוון התשס"א, 12 ביוני 2001, פורסם ב"הארץ" בנושא הסחר בנשים, כי "איש אינו מתאמץ לסכל את הברחת הזונות לישראל ממצרים" – רצ"ב הידיעה.

נעמי חזן: עוד נטען, כי כ-4,000 זרות עובדות בישראל בזנות.

נעמי חזן: רצוני לשאול: מה עושה משרדך כדי למנוע סחר זה בנשים?

דליה רבין-פילוסוף: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) כוחות צה"ל לאורך גבול מצרים פועלים בנחישות בתנאים קשים במשך כל ימות השנה כדי לסכל הברחות, לרבות הברחות נשים ממצרים לישראל.

דליה רבין-פילוסוף: בשנה האחרונה תוגברה הגזרה בסדר כוחות סדיר – פלוגה מעורבת – והתוצאות טובות יותר.

דליה רבין-פילוסוף: מגמה זו אמורה להימשך גם ב-2002, וכל זאת על מנת להקנות מקצועיות שתאפשר פעילות אפקטיבית יותר.

דליה רבין-פילוסוף: כמו כן, במהלך 2002 ייבחנו כמה אמצעים טכנולוגיים שתכליתם שיפור היכולת לגילוי מוקדם ויירוט של הברחות.

דליה רבין-פילוסוף: עם זאת עלינו לזכור, כי סגירה הרמטית של הגבול אינה אפשרית, על אחת כמה וכמה לאור העובדה שזהו גבול של שלום.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת א' גמליאל שאל את שר הביטחון ביום י"ג בתמוז התשס"א (4 ביולי 2001): נודע לי כי 11 חיילים נכלאו לאחרונה בשל סירובם לשרת בשטחים, בהם בנו של עו"ד ר' – שמו המלא מופיע במקור – ז"ל.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: האם הידיעה נכונה?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: כיצד יתמודד צה"ל עם תופעה זו? 3.

דליה רבין-פילוסוף: האם לא ניתן להתחשב במצפונם של סרבנים אלה?

דליה רבין-פילוסוף: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

דליה רבין-פילוסוף: ככלל, צה"ל מקיים הנחיות ממשלת ישראל וחוקי הכנסת, ואינו יכול להבדיל בין מצפון למצפון.

דליה רבין-פילוסוף: על בסיס הנתונים הקיימים בידי המשטרה הצבאית, לא ניתן לקבוע מי נשפט בגין סירוב לשרת בשטחים – על-פי רוב הסירוב מטעמי מצפון מתבטא בהיעדרות מהשירות או בסירוב פקודה, ואלו העבירות הנרשמות בטופסי הדיון המשמעתי.

דליה רבין-פילוסוף: נציין כי עניינם של חיילים המצהירים על פציפיזם נבחן על-ידי ועדה בראשות ראש מינהל גיוס.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת י' פרץ שאל את שר הביטחון ביום ה' באב התשס"א (25 ביולי 2001): ב"ידיעות אחרונות" פורסם, כי ג"ה – שמו המלא מופיע במקור – חייל צה"ל, גילה בתיקו האישי התבטאויות פוגעות ומשפטים גזעניים; רצ"ב הכתבה.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: האם תופעה זו שכיחה?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: מה ייעשה לעקירתה?

דליה רבין-פילוסוף: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

דליה רבין-פילוסוף: התופעה תוארה בעיתונות באופן לא מדויק; לא מופיעות בתיקים האישיים או במאגר המידע של צה"ל התבטאויות פוגעות ומשפטים גזעניים.

דליה רבין-פילוסוף: הפרסום בעיתונות נבע מביצוע מעשה קונדס של חיילים אשר "עיצבו" פלט מחשב הכולל התבטאויות לא נאותות יחד עם מידע אמין ומדויק ממאגרי המידע המרכזיים.

דליה רבין-פילוסוף: התופעה הנ"ל הינה עבירה ומנוגדת להוראות המחייבות בצבא, והמבצעים נתנו עליה את הדין.

דליה רבין-פילוסוף: על מנת לעקור את התופעה הוחלט על ביצוע הפעולות כדלקמן: א.

דליה רבין-פילוסוף: במסגרת ההכשרות בתחומי המחשוב והשלישות יושם דגש במותר ובאסור בנושא אחזור המידע בתחום כוח-אדם מהמאגרים המרכזיים; ב.

דליה רבין-פילוסוף: תתבצע בקרה שוטפת אחר השאילתות הנבנות על-ידי המשתמשים; ג.

דליה רבין-פילוסוף: תיכתב הוראת קשל"ר – קצין שלישות ראשי – המסדירה את הנושא.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת א' פינס-פז שאל את שר הביטחון ביום י"ד בחשוון התשס"ב (31 באוקטובר 2001): לאור פרסומים לגבי המספר הגדל והולך של מיועדים לשירות ביטחון המקבלים פטור משירות בצה"ל, ברצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: מה היה היקף מתן הפטורים בשנים 1999 ו-2000, וזאת בחתך של מספרים, אחוזים וסיבת הפטור?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: האם חל גידול משמעותי במתן הפטורים בחמש השנים האחרונות?

דליה רבין-פילוסוף: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) להלן שיעורי אי-גיוס בשנתוני 1982-1981 – בשנה זו אנו עוסקים בגיוס שנתון 1983:

דליה רבין-פילוסוף: גברים – סיבות אי-גיוס: בלתי כשיר רפואית: שנת גיוס 1999 (שנתון לידה 1981) – 3.9%; שנת גיוס 2000 (שנתון לידה 1982) – 4.5%.

דליה רבין-פילוסוף: "תורתו אומנותו": שנת גיוס 1999 – 9.2%; שנת גיוס 2000 – 9.5%.

דליה רבין-פילוסוף: בחו"ל: שנת גיוס 1999 – 3.5%; שנת גיוס 2000 – 3.6%.

דליה רבין-פילוסוף: נפטרים: שנת גיוס 1999 – 0.1%; שנת גיוס 2000 – 0.1%.

דליה רבין-פילוסוף: אי-התאמה, כולל עבר פלילי: שנת גיוס 1999 – 3.1%; שנת גיוס 2000 – 3.6%.

דליה רבין-פילוסוף: סך הכול: שנת גיוס 1999 – 19.8%; שנת גיוס 2000 – 21.3%.

דליה רבין-פילוסוף: נשים – סיבות אי-גיוס: בלתי כשיר רפואית: שנת גיוס 1999 (שנתון לידה 1981) – 1.5%; שנת גיוס 2000 – 1.7%.

דליה רבין-פילוסוף: הכרה מצפון: שנת גיוס 1999 – 26%; שנת גיוס 2000 – 27.5%.

דליה רבין-פילוסוף: בחו"ל: שנת גיוס 1999 – 0.8%; שנת גיוס 2000 – 0.7%.

דליה רבין-פילוסוף: נפטרים: שנת גיוס 1999 – 3.1%; שנת גיוס 2000 – 0.0%.

דליה רבין-פילוסוף: אי-התאמה, כולל עבר פלילי: שנת גיוס 1999 – 4.1%; שנת גיוס 2000 – 3.9%.

דליה רבין-פילוסוף: סך הכול: שנת גיוס 1999 – 35.5%; שנת גיוס 2000 – 36.8%.

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: בחמש השנים האחרונות חלה עלייה של כ-3% בשיעור הבלתי-מגויסים בשנתון, הן לגבי גברים והן לגבי נשים.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת א' פינס-פז שאל את שר הביטחון ביום י"ד בחשוון התשס"ב (31 באוקטובר 2001): רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: מדוע שכר הנגדים בגמלאות איננו מוצמד לשכר הנגדים בקבע, כפי שהדבר נעשה לגבי קצינים בגמלאות?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: מדוע לא עודכן גמול השתלמות של הנגדים בגמלאות (שלב א') בהתאם להעלאת גמול ההשתלמות לנגדים בשירות קבע לשלב ב'? 3.

דליה רבין-פילוסוף: האם נחתם הסכם להעלאת דרגת השכר של נגדים מדרגת שכר תמריץ 8 לדרגת שכר תמריץ 15?

דליה רבין-פילוסוף: אם כן – האם יושם ההסכם?

דליה רבין-פילוסוף: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דליה רבין-פילוסוף: שכר הנגדים בגמלאות מוצמד לשכר הנגדים בקבע – באותם נתונים, כך גם לגבי הקצינים.

דליה רבין-פילוסוף: לדוגמה: אם מתעדכן תמריץ לנגד הקבע במקצוע מסוים, יתעדכן גם התמריץ של הנגד הגמלאי באותו מקצוע.

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: גמול ההשתלמות שלב ב' ניתן לכל משרת קבע או גמלאי שערב פרישתו היה בעל תואר הנדסאי או אקדמאי – תואר ראשון ומעלה – ואשר צבר 400 שעות השתלמות בקורסים מוכרים לגמול, שלא במסגרת התואר האקדמאי.

דליה רבין-פילוסוף: על כן גמלאי, אם נגד ואם קצין, העונה לקריטריון הנ"ל, זכאי לגמול השתלמות ב'.

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: לאחרונה לא נחתם כל הסכם עם האוצר אשר משפיע על תמריצים לנגדים.

דליה רבין-פילוסוף: יצוין כי בהמשך לפיצוי בגובה 3.2% בגין שחיקת הקצבאות שניתן לגמלאי המדינה בחודש יולי 2001, פנינו לאוצר להחיל את הפיצוי גם על גמלאי צה"ל.

דליה רבין-פילוסוף: לכשיאושר הנושא יעודכנו כלל קצבאות גמלאי צה"ל בגובה הפיצוי שיקבע.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת א' זנדברג שאל את שר הביטחון ביום י"ד בחשוון התשס"ב (31 באוקטובר 2001): מצ"ב העתק מכתבו של העומד בראש עמותת "הורות שווה" וממנו עולה כי הורים לילדים גרושים המחלקים זמנם באופן קבוע בין בתי שני ההורים זקוקים ליותר ממערכת אב"כ אחת.

דליה רבין-פילוסוף: בשים לב לנטל המוטל על הורים לילדים אלה ונוכח הנסיבות הביטחוניות, ברצוני לשאול: האם יבחנו הגורמים המוסמכים את מצוקתם זו של הילדים כדי למצוא פתרון הולם?

דליה רבין-פילוסוף: צה"ל נדרש להבטיח כי לכל אזרח במדינת ישראל תהיה ערכה כשירה, וכך גם מתוקצב משק ערכות המגן על-ידי האוצר.

דליה רבין-פילוסוף: ההנחיה לאזרחים שלא לשאת עמם את הערכה בשגרה נקבעה מאחר שצה"ל ערוך לתת התרעה מוקדמת על מנת לאפשר לאזרח להגיע לביתו מספיק מוקדם כדי להיערך.

דליה רבין-פילוסוף: ההערכה היא כי תינתן לאזרחים הנחיה לשאת את הערכה כמה ימים קודם להעלאת הכוננות.

דליה רבין-פילוסוף: לאור האמור לעיל, ובהתאם להנחיות, כל מי שהערכה לא ברשותו יוכל להצטייד בה, כך שהסוגיה המועלית על-ידי עמותת "הורות שווה" – ללא הצטיידות כפולה, הינה בת פתרון.

נעמי חזן: שאלה נוספת לחבר הכנסת זנדברג.

אליעזר זנדברג: אני מבקש להודות על התשובה, יחסית בפרק זמן מהיר לאחר הגשת השאילתא.

דליה רבין-פילוסוף: אני מצטערת, כאשר יש עיכובים הם ממש לא תלויים בי.

אליעזר זנדברג: אני אומר את זה ברצינות.

דליה רבין-פילוסוף: זה היה מכוון לחבר הכנסת בוים.

אליעזר זנדברג: אני רוצה להביע סיפוק מתחושת האופטימיות של מערכת הביטחון שתוכל להתריע התרעה של ימים ספורים לפני שהאזרחים יצטרכו ללכת עם הערכות.

אליעזר זנדברג: זה אומר, אני מניח, שהאמריקנים ישתפו אותנו כמה ימים מראש לגבי כל תוכנית פעולה על עירק, כי משם בעצם אמורה לבוא הרעה.

אליעזר זנדברג: זאת אומרת שכל אזרחי ישראל ידעו על הפעולה האמריקנית המתוכננת לפני שתתבצע.

אליעזר זנדברג: מדוע אני אומר את כל הדברים האלה?

אליעזר זנדברג: כי עדיין קיימת האופציה שדברים יתרחשו בהפתעה יחסית.

אליעזר זנדברג: ואז הבעיה שתיארתי בשאילתא, כפי שעמותת "הורות שווה" הביאה בפני, נותרת בעיה פתוחה, ושאלתי, מה התשובה במקרים שכאלה.

אליעזר זנדברג: מה התשובה לגבי הסיטואציה שפירטתי בשאילתא במקרה שבו באמת יש שעת-חירום?

דליה רבין-פילוסוף: כפי שהדברים עומדים כרגע, אנחנו יכולים להניח שתינתן לנו התרעה מספקת, ואל מול מצוקה תקציבית בנושא ערכות המגן, זאת היתה החלטת המערכת.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת פינס-פז, אני אתן לך מחילה בסוף הרשימה.

אופיר פינס-פז: – – –

נעמי חזן: ודאי, לא כל כך, כי חברי כנסת יושבים פה בשקט ומחכים לתשובות על שאילתות.

אופיר פינס-פז: – – – הורידו אותי מהסיעה – – –

נעמי חזן: ועל כן, בסוף הרשימה.

נעמי חזן: אני יכולה גם לא לתת.

נעמי חזן: חבר הכנסת ע' דהאמשה שאל את שר הביטחון ביום כ"א בחשוון התשס"ב (7 בנובמבר 2001):

נעמי חזן: ד"ר ח"ח – שמו המלא מופיע במקור – תושב טול-כרם, הוא חבר המועצה הפלסטינית ואיש תקשורת ידוע.

נעמי חזן: לדבריו, ב-23 באפריל 2001 הוא נעצר במעבר הגבול "אלנבי" ל-35 יום, וב-3 באוקטובר 2001 נמנע ממנו לנסוע לירדן.

נעמי חזן: רצוני לשאול: 1.

נעמי חזן: האם הידיעה נכונה?

נעמי חזן: 2.

נעמי חזן: אם כן – למה נעצר הנ"ל ל-35 יום?

נעמי חזן: 3.

נעמי חזן: האם תאושר יציאתו לחוץ-לארץ?

נעמי חזן: 4.

נעמי חזן: מה ייעשה בנדון?

דליה רבין-פילוסוף: 2-1.

דליה רבין-פילוסוף: מבדיקת עניינו של הנדון עולה, כי הוא נעצר לחקירה ביום 24 בספטמבר 2001 בחשד לפעילות ב"חמאס".

דליה רבין-פילוסוף: 4-3.

דליה רבין-פילוסוף: בעת הזאת אין גורמי הביטחון מתנגדים ליציאתו מהאזור.

נעמי חזן: שאלה נוספת לחבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי, אם אכן כך הם פני הדברים, אני שואל מדוע לא הודיעו לאיש על הסרת המניעה ומתי יודיעו לו, כדי שיקבל תשובה מוסמכת בכתב בעניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השאלה, האם הודיעו לאיש על הסרת המניעה, ואם לא, מתי תודיעו לו?

דליה רבין-פילוסוף: אני מוכרחה לציין, ששאלות כאלה מן הראוי להעלות במסגרת השאילתא, מפני שזה מסוג הפרטים שאם אני לא מציגה אותם – – –

יצחק כהן: אפשר לקבל תשובה במועד מאוחר יותר.

דליה רבין-פילוסוף: אני מוכנה לבדוק את זה.

דליה רבין-פילוסוף: אבל זה יזמין שאלות שברור לך שכרגע אין לי המידע לגביהן, מפני שנשאלו שאלות ספציפיות, אני לא בודקת כל – – – עם מי דיברו מתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – פשוט לזכות את האיש זה הכול.

דליה רבין-פילוסוף: מאחר שהתשובה שלי לפרוטוקול היא שהוא יכול לצאת, אתה יכול לפקסס לו את פרוטוקול הכנסת, ואם אתה עומד על כך, אני אבקש משירות הביטחון שיודיע לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

נעמי חזן: אדוני, התשובה היא חד-משמעית שאין מניעה ליציאתו; אם כך, הבינותי.

נעמי חזן: חברת הכנסת ע' מאור שאלה את שר הביטחון ביום כ"א בחשוון התשס"ב ( בנובמבר 2001): פורסם ב"הארץ" ב-30 באוקטובר 2001, כי צה"ל ערך תחקיר ביטחוני לשני פעילי "שלום עכשיו" במסגרת שירות המילואים שלהם.

נעמי חזן: הם נשאלו בדבר פעילותם בארגוני השמאל ושמות פעילים נוספים, דעתם על סרבנות לשרת בשטחים, קשריהם עם פלסטינים ועוד.

נעמי חזן: רצוני לשאול: 1.

נעמי חזן: האם המידע נכון?

נעמי חזן: 2.

נעמי חזן: אם כן – מה היא עמדת משרדך בנושא חקירות פוליטיות במסגרת צבאית?

נעמי חזן: 3.

נעמי חזן: מה ייעשה בנדון?

דליה רבין-פילוסוף: 3-1.

דליה רבין-פילוסוף: כפי שנמסר לי, השניים שעמם התקיימו לאחרונה שיחות, במסגרת מחלקת ביטחון שדה של צה"ל, הם חיילים בשירות מילואים, שלהם סיווג ביטחוני ברמה גבוהה.

דליה רבין-פילוסוף: יודגש כי עובדת היותם של השניים פעילים בתנועת "שלום עכשיו" אין לה ולא היה לה כל קשר לזימונם, ואין כל שחר לטענה כי פעילות מעין זו היא אשר הביאה לזימונם לשיחות.

נעמי חזן: שאלה נוספת לחברת הכנסת ענת מאור.

ענת מאור: גברתי היושבת-ראש, גברתי סגנית שר הביטחון, התשובה מאוד חמורה בעיני.

ענת מאור: העובדה שמשרתים בצבא חיילי מילואים היא הנותנת שהם לא משתמטים מהצבא.

ענת מאור: לפי התשובה שקיבלנו, ההמלצה שצריך לתת לכל חייל היא לא לצאת למילואים, ואז הוא יהיה משתמט ולא נאשם.

ענת מאור: מי שמשרת בכלל צריך לעמוד בפני חקירות ולכאורה להיות נאשם.

ענת מאור: אני מבקשת מסגנית השר לבדוק מדוע הם נחקרים.

ענת מאור: העובדה שהם משרתים בתפקיד סודי ברורה.

ענת מאור: מדוע דעתם הפוליטית חשובה לחוקרים?

ענת מאור: מדוע במדינה דמוקרטית משרד הביטחון מרשה לעצמו לשאול אותם על עמדתם לגבי סרבנות, דברים שאין להם שום קשר למידת השירות והתפקיד.

ענת מאור: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: עד כמה שהתשובה מעלה פרטים, לפי מה שנמסר לי אין קשר בין הפעילות הפוליטית שלהם לבין הזימון שלהם.

דליה רבין-פילוסוף: אם את רוצה שאבדוק פרטים נוספים, אני מוכנה לעשות זאת.

ענת מאור: על עצם השאלות והחקירה.

ענת מאור: חבר הכנסת י' פריצקי שאל את שר הביטחון ביום כ"ח בחשוון התשס"ב (14 בנובמבר 2001): על-פי סעיף 3 בחוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י–1950, שר הביטחון ימנה קצין בצה"ל אשר יהיה מוסמך להעיד על חייל נעדר כמי שמת עקב שירותו הצבאי.

ענת מאור: רצוני לשאול: 1.

ענת מאור: מי הוא ומה תפקידו של הקצין שמונה על-ידך על-פי סעיף 3 בחוק זה להיות "רשות צבאית מוסמכת"?

ענת מאור: 2.

ענת מאור: מתי מונה קצין זה לתפקיד? 3.

ענת מאור: האם מדובר בתפקיד לטווח ארוך, או שמא המינוי נקבע בהתאם לנסיבות כל מקרה ומקרה?

דליה רבין-פילוסוף: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

דליה רבין-פילוסוף: חוק רישום פטירות חיילים, התשכ"ז–1967 (להלן החוק), הוא המסדיר את דרך אישור פטירת חיילים, ולא חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י–1950.

דליה רבין-פילוסוף: סעיף 3(א)(1) לחוק קובע: אישור פטירת החייל – היו בידי קצין מוסמך ראיות מספיקות לכך שחייל נפטר עקב מילוי תפקידו, במדינה או מחוצה לה, במהלך או עקב פעילות איבה או פעילות צבאית, ייתן בחתימת ידו לגבי אותו חייל אישור פטירת חייל.

דליה רבין-פילוסוף: כקצין מוסמך נקבע הרב הצבאי הראשי, וזהו מינוי כללי, אולם, כתנאי להפעלת סמכותו, יש להכריז בכל פעם כי החייל שבו מדובר נפטר במהלך או עקב פעילות איבה או עקב פעילות צבאית (הכרזה זו ניתן לעשות בדיעבד).

דליה רבין-פילוסוף: מינוי של הרב הצבאי הראשי פורסם ברשומות (ילקוט הפרסומים 1386, עמ' 2089), בשנת 1967.

דליה רבין-פילוסוף: נציין כי פעילות איבה ופעילות צבאית מוגדרות בחוק כדלקמן: פעילות איבה – פעילות שהרמטכ"ל הכריז עליה כעל פעילות איבה לעניין חוק זה, לאחר שנועץ בפרקליט הצבאי הראשי או בנציגו.

דליה רבין-פילוסוף: פעילות צבאית – פעילות שהרמטכ"ל הכריז עליה כעל פעילות צבאית לעניין חוק זה, לאחר שנועץ בפרקליט הצבאי הראשי או בנציגו.

נעמי חזן: סגנית השר תשיב על שאילתא מס' 2686, שלי.

יצחק כהן: – – –

נעמי חזן: כן, אדוני, מבחינה תקנונית אם מדובר בשאילתא של מי שיושב בראש הישיבה ודאי וודאי שאפשר.

נעמי חזן: אני אחליט אם אשאל שאלה נוספת.

נעמי חזן: חברת הכנסת נ' חזן שאלה את שר הביטחון ביום ו' בכסליו התשס"ב (21 בנובמבר 2001): הובא לידיעתי כי רק חיילים בעלי תעודת לוחם זוכים בהנחות בבתי-קולנוע בעת חופשותיהם.

נעמי חזן: רצוני לשאול: 1.

נעמי חזן: האם הידיעה נכונה?

נעמי חזן: 2.

נעמי חזן: אם כן – מדוע הטבה זו אינה מוענקת גם לחיילים קרביים שטרם סיימו מסלול לוחם?

נעמי חזן: 3.

נעמי חזן: האם להטבה זו זוכות גם חיילות המשרתות בתפקידי לחימה? 4.

נעמי חזן: מה ייעשה כדי שהטבה זו תוענק לכל החיילים והחיילות המשרתים במסלול לחימה?

דליה רבין-פילוסוף: 4-1. א.

דליה רבין-פילוסוף: חיילים לוחמים זכו בעבר ל-50% הנחה ברשתות בתי-הקולנוע "גלובוס גרופ" ו"חן".

דליה רבין-פילוסוף: ההסכם מול "גלובוס גרופ" אינו בתוקף בתקופה הנוכחית, אולם הנהלת האגודה למען החייל שוקדת בימים אלו על חידוש ההסכמים ללוחמים במסגרת הפעילות הכוללת של מועדון לקוחות חיילי החובה "יותר".

דליה רבין-פילוסוף: בינתיים, מאז ניתנה התשובה הזאת, הושק מועדון ההטבות "יותר".

דליה רבין-פילוסוף: אני יודעת שהיום כבר יש הסכמים עם חברות קולנוע רבות.

דליה רבין-פילוסוף: אני לא יכולה לתת את כל הרשימה, אבל אשמח להעביר לך את כל הפרטים.

דליה רבין-פילוסוף: ב.

דליה רבין-פילוסוף: ההטבה אינה מוענקת לחיילים קרביים שטרם סיימו מסלול לוחם, כיוון שהם עדיין לא לוחמים ולפיכך אין הדבר משרת תגמול מוטיבציה על משהו שנעשה.

דליה רבין-פילוסוף: לדעתי גם זה כרגע לא מדויק.

דליה רבין-פילוסוף: ג.

דליה רבין-פילוסוף: להטבה זכאי כל נושא/ת תעודת לוחם, גם חיילות.

דליה רבין-פילוסוף: ד.

דליה רבין-פילוסוף: הנושא מטופל על-ידי האגודה למען החייל כמפורט בסעיף א', כך שתהיה הנחה לכלל חיילי צה"ל, אך תישמר הדיפרנציאליות בין לוחמים נושאי תעודת לוחם לשאר החיילים.

דליה רבין-פילוסוף: לדעתי, יש במצב ההטבות היום אולי דיפרנציאליות קלה ללוחמים, אבל ההטבות הן לכלל החיילים לפי המועדון החדש.

נעמי חזן: אני מודה לך, גברתי.

נעמי חזן: אני רק אבקש לקבל את הפרטים ואבקש ממך אישית למנוע איפה ואיפה בין חיילים לבין חיילות, במיוחד בין לוחמים ללוחמות.

דליה רבין-פילוסוף: אין אפליה בין לוחמים ללוחמות, זה חד-משמעי.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת א' שוחט שאל את שר הביטחון ביום ו' בכסליו התשס"ב (21 בנובמבר 2001): בגיליון עיתון "במחנה" מיום 9 בנובמבר 2001 – מצ"ב – פורסם כי מפקדי פלוגות מיחידות השדה המשרתים בשטחים התלוננו כי הפעילות הרצופה פוגעת באימונים ובכשירות וברמת המקצועיות של החיילים.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: האם נבדקו ההשלכות של הפעילות הרצופה זה יותר משנה על כשירותם ורמתם המקצועית של החיילים בשטח?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: אם כן – מה הן ההשלכות?

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: כיצד יפעל משרד הביטחון בסוגיה?

דליה רבין-פילוסוף: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

דליה רבין-פילוסוף: למצב הלחימה הממושך שצה"ל מצוי בו יש השלכות על הכשירות.

דליה רבין-פילוסוף: הלחימה מעצימה את הצורך לטפל בכשירויות מסוימות – כדוגמת חיילות פרט, רובאות, קליעה וצליפה, שטח בנוי וכו' – ואינה נותנת מענה בכשירויות אחרות.

דליה רבין-פילוסוף: לכשירויות הדומיננטיות בלחימה ניתן מענה באמצעות הארכת האימון לפני הלחימה והכנסה ועדכון של אמצעים רבים לאימון ולהדרכה.

דליה רבין-פילוסוף: הכשירויות האלו מצטרפות לכשירויות נוספות שנובעות מהלחימה, כגון בהיבט החסינות והיכולת להתמודד עם ניסיון קרבי.

דליה רבין-פילוסוף: יש כשירויות שנפגעות עקב קיצור האימונים והשחיקה הגוברת כתוצאה מהיקפי הפעילות.

דליה רבין-פילוסוף: לכשירויות אלו ניתן פיצוי, בין היתר באמצעים הבאים: 1.

דליה רבין-פילוסוף: הארכת משך האימון ליחידות ב-2002; 2.

דליה רבין-פילוסוף: אימון תוך כדי לחימה; 3.

דליה רבין-פילוסוף: תוכנית השתלמויות זרועית, בין היתר השתלמות מ"פ, שבה עלו סוגיות אלו; 4.

דליה רבין-פילוסוף: שימור ההכשרות, הקטנת הפגיעה בהכשרות ושיפורן; 5.

דליה רבין-פילוסוף: המשך פיתוח אמצעי הדרכה ללמידה יחידנית; 6.

דליה רבין-פילוסוף: אימון לפני לחימה.

דליה רבין-פילוסוף: הזרוע לבניין הכוח ביבשה ממשיכה לעסוק בתחום חשוב זה באופן קבוע, למציאת דרכים לשיפור מתמיד.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת א' שוחט שאל את שר הביטחון ביום ו' בכסליו התשס"ב (21 בנובמבר 2001): התפרסם, כי בעקבות סירובם של בני ישיבות המשרתים בחיל התותחנים לשרת יחד עם חיילות המשרתות כלוחמות בגדוד התותחנים "נמר", הועברו ארבע חיילות מתפקידן.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: כיצד פועל משרד הביטחון על מנת למנוע בעיות חוזרות ונשנות מסוג זה בעתיד? 2.

דליה רבין-פילוסוף: מה היא מדיניות משרד הביטחון במקרים מעין אלו?

דליה רבין-פילוסוף: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

דליה רבין-פילוסוף: כפי שנמסר לי, בגדוד-405 שלוש לוחמות, חובשת, 12 חיילות בתפקידי מינהלה ושתי קצינות: קת"חית – קצינת תחזוקה – וקח"שית – קצינת חילות שדה.

דליה רבין-פילוסוף: מבירור העובדות עולה: א.

דליה רבין-פילוסוף: סמלת הקשר הראשונה שובצה לפי בקשתה האישית כמפקדת בהכשרת הלוחם בביסל"ת – בית-הספר לתותחנים, תפקיד המבוצע על-ידי בנים לוחמים ובנות כאחד; ב.

דליה רבין-פילוסוף: לוחמת נוספת ביקשה לצאת לקורס מפקדים ואף נמצאה מתאימה לכך, לפיכך יציאתה הינה לצורך קידום; ג.

דליה רבין-פילוסוף: סמלת הקשר השנייה נדרשה לעבור לתפקיד סמלת קשר במפג"ד – תפקיד בכיר יותר מהתפקיד שביצעה עד כה, הגם שהיה בניגוד לרצונה, עקב צורך מבצעי.

דליה רבין-פילוסוף: יצוין כי התפקיד הינו תפקיד לחימה שאותו מאיישים גברים ונשים כאחד; ד.

דליה רבין-פילוסוף: החובשת הועברה לתאג"ד, לחפ"ק מג"ד, תפקיד שלאור העובדה שגדוד "נמר" מבצע תעסוקה מבצעית באיו"ש, נחשב לאחד התפקידים הקרביים ביותר בגדוד.

דליה רבין-פילוסוף: יצוין כי סוגיית שירותם של בני הישיבות לצד נשים הינה רגישה, והננו פועלים במסגרת "פורום השילוב הראוי", בראשות מפקד זרוע יבשה, הן לקביעת עקרונות שיאפשרו שירות של שתי האוכלוסיות והן למציאת פתרונות לבעיות נקודתיות אד-הוק.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מ' ברכה שאל את שר הביטחון ביום ו' בכסליו התשס"ב (21 בנובמבר 2001): נודע לי, כי זה 12 שנה מונעת מדינת ישראל את כניסתו של כתב "אל-אתיחאד", תושב ג'נין, לישראל.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: האם המידע נכון?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: אם כן – מדוע נמנעת כניסתו של הכתב לישראל?

דליה רבין-פילוסוף: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

דליה רבין-פילוסוף: העיתונאי מנוע כניסה לישראל בעת הזאת מטעמים ביטחוניים.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת ז' גלאון שאלה את שר הביטחון ביום י"ג בכסליו התשס"ב (28 בנובמבר 2001): התאחדות העיתונאים הזרים בישראל תבעה מצה"ל לחקור מקרים שבהם נפצעו עיתונאי חוץ במהלך סיקור האינתיפאדה.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: כמה תביעות של התאחדות העיתונאים התקבלו במשרד הביטחון?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: כמה תיקי חקירה נפתחו ומה הם?

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: האם יש תיקים שנסגרו, ואם כן – כמה ומה הם הנסיבות והממצאים?

דליה רבין-פילוסוף: 3-1.

דליה רבין-פילוסוף: מבירור שערכנו מול הפרקליטות הצבאית עולה, כי לא ידוע על פניות של התאחדות העיתונאים הזרים שהועברו למצ"ח או לפרקליטות הצבאית.

דליה רבין-פילוסוף: למותר לציין, כל כל פנייה שתועבר לגורמי הפרקליטות הצבאית תזכה לבדיקה ולטיפול הראויים.

דליה רבין-פילוסוף: כדי לייתר שאלה נוספת – אם יש לך פנייה כתובה, אשמח לקבל אותה ואבדוק פרטנית.

דליה רבין-פילוסוף: אני יודעת שנציגי הצלב-האדום פנו אלינו בשאלות בנושא הזה.

דליה רבין-פילוסוף: לא ידוע לי על פניות שהועברו ישירות לפרקליטות הצבאית.

דליה רבין-פילוסוף: אם יש לך נתונים, בבקשה.

זהבה גלאון: אם לא ידוע על פניות שהועברו לפרקליטות הצבאית, האם ידוע לצה"ל על פגיעה בעיתונאים זרים במהלך סיקור האינתיפאדה, והאם צה"ל עוסק בעניין גם ללא הפנייה של אותם עיתונאים לפרקליטות הצבאית?

דליה רבין-פילוסוף: ידוע לצה"ל – הרי כולנו ראינו לעתים בשידור חי, לצערנו, פגיעות בנציגים של העיתונות הזרה.

דליה רבין-פילוסוף: למיטב ידיעתי, הדברים זכו להתייחסות רצינית ומלאה של מערכת הביטחון.

דליה רבין-פילוסוף: נערכו תחקירים וניתנו התשובות במידת האפשר.

דליה רבין-פילוסוף: אם יש התייחסות למקרים ספציפיים, אשמח לעמוד לרשותך ולתת לך את המענים.

זהבה גלאון: האם אפשר לבקש התייחסות ספציפית במקרים שנחקרו?

דליה רבין-פילוסוף: אני רוצה לשמוע על תלונות ספציפיות.

זהבה גלאון: לגבי מה שהגבת עכשיו.

זהבה גלאון: גם אם לא היתה פנייה רשמית, האם יש התייחסות לדברים שצה"ל בדק בעצמו?

דליה רבין-פילוסוף: אני מוכנה לבדוק.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת ע' מאור שאלה את שר הביטחון ביום כ' בכסליו התשס"ב (5 בדצמבר 2001): מפרסום ב"ידיעות אחרונות" מ-26 בנובמבר 2001 – רצ"ב – עולה, כי משרדך ארגן לבכירים כינוס שהצריך שהייה שלהם בחוץ-לארץ במשך ארבעה לילות במקום לילה אחד, וכל זאת בעלות של עשרות אלפי שקלים.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: האם הפרטים נכונים?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: האם יינקטו צעדים כלפי מארגני הכינוס הנדון?

דליה רבין-פילוסוף: אם כן – אילו?

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: האם תחודש ההוראה שאין לערוך כינוסים בחוץ-לארץ בימי חמישי?

דליה רבין-פילוסוף: 2-1.

דליה רבין-פילוסוף: משרד הביטחון פועל נמרצות בתקופה האחרונה להגביר ולהעמיק את היצוא הביטחוני הישראלי למדינות אירופה.

דליה רבין-פילוסוף: אנו רואים באירופה, באיחוד האירופי, במסגרות נאט"ו ובמדינות מרכז אירופה יעד מרכזי לפעילותנו באזור.

דליה רבין-פילוסוף: תוכנית העבודה השנתית של מערכת הביטחון קבעה כנס מקצועי מקיף של כל נציגי משרד הביטחון באירופה, שבו השתתפו כל נספחי צה"ל המשרתים באירופה, ראשי המשלחות ונציגי האגפים במשרד העוסקים באירופה: סיב"ט, מלמ"ב, מקש"ח, מפא"ת.

דליה רבין-פילוסוף: הכנס התקיים בברלין ונקבע ל-8 בנובמבר 2001, יום חמישי בשבוע, במגמה לאפשר לכל המשתתפים להגיע ולהפסיד מינימום ימי עבודה בפועל.

דליה רבין-פילוסוף: הכנס שהתקיים בברלין שילב גם פעילות נוספת, שעיקרה הרצאות וסיור לימודי הממוקדים במורשת יהודי גרמניה.

דליה רבין-פילוסוף: פעילות זו כללה, בין השאר, סיור באתרים יהודיים בברלין וכן סיור בווילה ואנזה סמוך לברלין.

דליה רבין-פילוסוף: הכנס התקיים בהשתתפות שגריר ישראל בגרמניה ושגריר ישראל לקהילה האירופית.

דליה רבין-פילוסוף: חלק מהנוכחים, במיוחד אלה המשרתים באירופה, חזרו עוד ביום שישי מהכנס למקום שירותם.

דליה רבין-פילוסוף: חלק אחר חזר ביום ראשון לישראל, בעיקר בשל הצורך וההנחיה לטוס בטיסות החברה הלאומית "אל על" בלבד.

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: משרד הביטחון ימשיך להקפיד על מילוי כל ההוראות הנוגעות לשהייה בתפקיד בחו"ל.

ענת מאור: גברתי היושבת-ראש, גברתי סגנית השר, אני מודה לך מאוד על התשובה ואני מקבלת אותה במלואה.

ענת מאור: אני רוצה לומר, שזו עוד הטעיה של התקשורת ולא של המשרד.

ענת מאור: אני מנצלת את ההזדמנות הזאת לומר, שנראה לי שכך עשתה התקשורת גם לגבי נסיעות חברי הכנסת לחוץ-לארץ, שבדרך כלל הן נסיעות חיוניות, בתפקיד.

ענת מאור: מהמידע שלך אני משתכנעת שהפעילות היתה מאוד מועילה וחשובה וההגזמה היתה בתקשורת.

ענת מאור: תודה רבה על התשובה.

נעמי חזן: במסגרת "זמן פציעות", אם סגנית השר תואיל להשיב על שאילתא מס' 2591, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בנושא: מתן פטורים משירות בצה"ל.

זאב בוים: מה פתאום, שלא יאחר.

דליה רבין-פילוסוף: להלן שיעורי אי-גיוס בשנתוני 1982-1981 – בשנה זו אנו עוסקים בגיוס שנתון 1983 – אתן לך אחר כך את הטבלה.

דליה רבין-פילוסוף: גברים – סיבות אי-גיוס: בלתי כשיר רפואית: שנת גיוס 1999 (שנתון לידה 1981) – 3.9%; שנת גיוס 2000 (שנתון לידה 1982) – 4.5%.

דליה רבין-פילוסוף: "תורתו אומנותו": שנת גיוס 1999 – 9.2%; שנת גיוס 2000 – 9.5%.

דליה רבין-פילוסוף: בחו"ל: שנת גיוס 1999 – 3.5%; שנת גיוס 2000 – 3.6%.

אופיר פינס-פז: בחוץ-לארץ?

נעמי חזן: פשוט לא נמצאים בארץ.

דליה רבין-פילוסוף: נפטרים: שנת גיוס 1999 – 0.1%; שנת גיוס 2000 – 0.1%.

דליה רבין-פילוסוף: אי-התאמה, כולל עבר פלילי: שנת גיוס 1999 – 3.1%; שנת גיוס 2000 – 3.6%.

דליה רבין-פילוסוף: סך הכול: שנת גיוס 1999 – 19.8%; שנת גיוס 2000 – 21.3%.

דליה רבין-פילוסוף: נשים – סיבות אי-גיוס: בלתי כשיר רפואית: שנת גיוס 1999 – 1.5%; שנת גיוס 2000 – 1.7%.

דליה רבין-פילוסוף: מצפון: שנת גיוס 1999 – 26%; שנת גיוס 2000 – 27.5%.

דליה רבין-פילוסוף: בחו"ל: שנת גיוס 1999 – 0.8%; שנת גיוס 2000 – 0.7%.

דליה רבין-פילוסוף: נפטרים: שנת גיוס 1999 – 3.1%; שנת גיוס 2000 – 0%.

נעמי חזן: מה קרה ב-2000?

דליה רבין-פילוסוף: ירדה התמותה של נשים צעירות.

דליה רבין-פילוסוף: אי-התאמה, כולל עבר פלילי: שנת גיוס 1999 – 4.1%; שנת גיוס 2000 – 3.9%.

דליה רבין-פילוסוף: סך הכול: שנת גיוס 1999 – 35.5%; שנת גיוס 2000 – 36.8%.

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: בחמש השנים האחרונות חלה עלייה של כ-3% בשיעור הבלתי-מגויסים בשנתון, הן לגבי גברים והן לגבי נשים.

נעמי חזן: שאלה נוספת.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות לך, גברתי סגנית שר הביטחון.

אופיר פינס-פז: לדעתי הנתונים מדהימים.

אופיר פינס-פז: צריך ללמוד אותם היטב, ואני לא רוצה להגיב עליהם כרגע, חוץ מאשר לומר שמדובר במספרים גדולים הרבה יותר מכפי שחשבתי, גם של נשים, גם של גברים, גם של דתיים וגם של לא-דתיים.

אופיר פינס-פז: אלה שיעורים מדהימים.

אופיר פינס-פז: קחו למשל את שיעור הנשים והגברים בחו"ל – נשים 0.8% וגברים 3.6%.

אופיר פינס-פז: במקרה יש יותר זכרים.

אופיר פינס-פז: זה דבר מדהים: כנראה אנשים יורדים מהארץ כדי לא לשרת.

אופיר פינס-פז: תשמעו מה שאני אומר לכם, יורדים מהארץ כדי לא לשרת, אחרת אי-אפשר להסביר את ההבדל הזה.

אופיר פינס-פז: אין לי כרגע שאלה נוספת.

אופיר פינס-פז: הדברים מדברים בעד עצמם.

דליה רבין-פילוסוף: בורחים יותר גברים מנשים.

נעמי חזן: גברתי, שאילתא אחרונה של חבר הכנסת פינס-פז, בנושא שכר הנגדים בגמלאות.

דליה רבין-פילוסוף: (קוראת את התשובה על שאילתא מס' 2593, ראה לעיל.

דליה רבין-פילוסוף: ) זה חל על קצינים ונגדים כאחד.

נעמי חזן: שאלה נוספת לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אופיר פינס-פז: בהמשך לשאלתי, האם יש לוח זמנים לתיקון העיוות הזה?

אופיר פינס-פז: יש כאן עיוות, יש כאן אפליה ברורה שקשה מאוד להסביר אותה.

אופיר פינס-פז: הרבה מאוד אזרחים התלוננו עליה בפני.

אופיר פינס-פז: האם יש לוח זמנים, והאם יש אומדן לגבי העלויות הכוללות, ואולי פריסה לפי שנים?

אופיר פינס-פז: האם יש לך נתונים בעניין זה?

אופיר פינס-פז: לא אכפת לי גם לקבל אותם במועד אחר.

דליה רבין-פילוסוף: כרגע אין בידי הנתונים.

דליה רבין-פילוסוף: אבדוק אותם.

דליה רבין-פילוסוף: אתה רוצה לוח זמנים ועלויות.

דליה רבין-פילוסוף: אעביר אליך את הנתונים בכתב.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני; אני מודה לגברתי.

זאב בוים: יש לי הערה לסגנית השר, לפני שהיא יורדת מהדוכן.

נעמי חזן: אם היא מסכימה.

זאב בוים: אולי סגנית השר יודעת: אמרת שאותו כנס קצינים התקיים בוואנזה.

זאב בוים: אני מקווה מאוד שהקצינים הבכירים ידעו איפה הם נמצאים, ואם לא ידעו – שהסבירו להם ששם הוחלט על "הפתרון הסופי" ב-1942.

דליה רבין-פילוסוף: לצורך זה מתקיימים הסיורים – על מנת שבכירי המערכות יהיו מודעים לכל הפרטים ההיסטוריים.

דליה רבין-פילוסוף: זה היה במוזיאון היהודי בברלין ובוואנזה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: (קריאה ראשונה)

נעמי חזן: אנחנו עוברים לסעיף האחרון על סדר-יומנו:

נעמי חזן: הצעת חוק הפיקוח על עסקי ביטוח (רשיון סוכן מיוחד – הוראת שעה), קריאה ראשונה.

נעמי חזן: יציג את ההצעה סגן שר האוצר.

יוחנן כהן: תודה.

יוחנן כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, זה שנים, מי שמבקש לקבל הלוואה מבנק למשכנתאות נדרש, בין היתר, לבטח את הנכס המשועבד ואת עצמו כלווה מפני סיכון מוות.

יוחנן כהן: עסקאות הביטוח אגב הלוואות משכנתה ניתנות לביצוע באחת משתי דרכים: באמצעות הבנק המלווה או באמצעות שעבוד פוליסת ביטוח חיצונית של הלווה שנקשרה שלא באמצעות הבנק.

יוחנן כהן: לפני שנים מספר התעוררה שאלת התאמתה של הפעילות האמורה להוראות חוק הפיקוח על עסקי ביטוח, התשמ"א–1981, וכנגזרת ממנה גם להוראות חוק הבנקאות (רישוי), התשמ"א–1981.

יוחנן כהן: בחינת השאלה בידי הרשויות הרלוונטיות עוררה גם שאלות הקשורות להיבטים הכלכליים של הסדרת הביטוחים הללו באמצעות הבנקים, הן מנקודת ראות המשק והן מנקודת ראות הלווים-המבוטחים.

יוחנן כהן: כאמור, מעבר להיבט המשפטי של הנושא נבחנו גם ההיבטים הכלכליים שלו, וזאת בעיקר לאור המאפיינים המיוחדים של סוג זה של ביטוח אגב הלוואת משכנתה בארץ.

יוחנן כהן: מצד אחד נשקל מצבו הנחות יחסית של הלווה כלפי המלווה והמבטח, ובפרט על רקע היות עסקת הביטוח שולית באופן יחסי לעסקת ההלוואה, ומצד שני היתרונות מנקודת מבטו של הצרכן בעריכת הביטוח באמצעות הבנק מבחינת יעילות השירות, במובן זה שהצרכן לא צריך להתרוצץ בין גופים שונים על מנת להשלים את עסקת ההלוואה.

יוחנן כהן: יצוין כי לשכת סוכני הביטוח בישראל הגישה עתירה לבג"ץ בדרישה עיקרית כי יורה לרשויות המוסמכות לפעול להפסקת תיווך הבנקים בביטוח אגב הלוואה למשכנתה; שבנקים יתעסקו בבנקאות וסוכני ביטוח יתעסקו בביטוח.

יוחנן כהן: בחודש פברואר שנת 2000 הוציא בית-המשפט העליון צו על-תנאי המורה למשיבים ליתן טעם מדוע לא יפעלו להפסקת עיסוק הבנקים בתיווך לעסקי הביטוח, כל עוד לא הוסדרה הפעילות בדין, ומדוע לא ייקבעו ההסדרים המתאימים, אשר יאפשרו פיקוח על פעילות הבנקים בתחום האמור.

יוחנן כהן: חשוב לומר את הדברים האלה לפרוטוקול, כי אני בטוח שהנושא עוד יידון.

יוחנן כהן: לאחר דיונים רבים שנערכו בין הגורמים הממשלתיים הרלוונטיים, ובהמשך להחלטות שר האוצר הקודם, הוחלט לאמץ את העמדה, כי יש לאפשר פעילות הבנקים בתחום זה של ביטוחים אגב הלוואה לדיור, תוך קביעת הסדרים מיוחדים שיאפשרו שכלול השוק ושמירה על אינטרס המבוטחים ועיגונם בדין.

יוחנן כהן: בהמשך לאמור, מונחת לפניכם הצעת חוק לתיקון חוק הפיקוח על עסקי ביטוח, התשמ"א–1981, שעיקריה הם: 1.

יוחנן כהן: ייקבע הסדר מיוחד לרישוי סוכן שהוא בנק העוסק במתן הלוואות לדיור כנגד משכנתה, כך שיוגבל לפעילות תיווך בביטוח מבנה וביטוח חיים – ריסק – אגב מתן אותן הלוואות.

יוחנן כהן: על הסוכן המיוחד יחולו, בשינויים המחויבים, כל ההוראות החלות על סוכנים לפי חוק הפיקוח.

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: שר האוצר יוסמך לקבוע בתקנות הסדרים וכללים מפורטים, בין היתר, לעניין תנאי חוזי הביטוח הרלוונטיים, אופן בחירת המבטח, אופן התיווך בעסקות הביטוח, לרבות מצגים שיפורטו למבוטחים בטרם ביצוע ההתקשרות, חובות דיווח למבוטחים ולמפקח על הביטוח, וכן הוראות לעניין דמי הביטוח, סכומי השתתפות עצמית ודמי העמילות.

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: לאור ייחודיות ההסדר המוצע והאי-ודאות לגבי השלכותיו על השווקים הרלוונטיים, ייקבע ההסדר המוצע כהוראת שעה לשלוש שנים, אשר במהלכן ייבחנו השלכות ההסדר לאור הניסיון והמידע שיצטברו מהפעלתו.

יוחנן כהן: לאור האמור לעיל, אבקש את תמיכתכם בהצעת החוק בקריאה ראשונה והעברת הדיון לוועדת הכספים של הכנסת.

יוחנן כהן: תודה רבה.

נעמי חזן: יש לי שאלה, אדוני, אם אתה כבר נמצא ומוכן להשיב: האם זה פוגע בסוכני ביטוח או בצרכן, במובן הזה שהוא כבר לא יוכל לפנות לסוכני ביטוח עצמאים?

יוחנן כהן: לא, הצרכן רשאי לפנות למי שהוא רוצה, או לסוכן ביטוח עצמאי או לבנק, אבל אם כבר הבנק מתעסק עם זה, ראוי שהעניין יוסדר לפי הצעת החוק.

נעמי חזן: אני מאוד מודה לך.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו פותחים בדיון.

נעמי חזן: יש לי שתי אופציות.

נעמי חזן: אני אשאל את שני חברי הכנסת הנוכחים, אם אחד מכם רוצה לנאום, או שניכם, אני אשמח לתת לכם הזדמנות – חבר הכנסת דהאמשה וחבר הכנסת בוים, ואז אנחנו מייד נעבור להצבעה.

זאב בוים: אני אוותר.

נעמי חזן: אני יכולה לקרוא את כל הרשימה, אבל אני חושבת שזה לא מכובד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש לברך את אחינו הנוצרים במדינה, במדינות השכנות ובעולם כולו החוגגים הערב הזה את יום הולדתו של הנביא ישו, עליו השלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לגופו של עניין, לעניין החוק הזה, אני רוצה לברך על הצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שההצעה היא במקומה והיא נכונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אומר גם כמה דברים בשפה הערבית לשומעינו דוברי השפה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום, החברים הנוצרים בארץ ובעולם, הנוצרים הפלסטינים והערבים וכל החוגגים בערב זה את חג המולד של ישו עליו השלום, אנו רוצים לאחל לכם שתהיה שנה שמחה ושנה טובה וחג שמח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו מבקשים מהבורא ישתבח ויתעלה שתהיה השנה הבאה שנה טובה, שנת שלום, שלווה וביטחון ללא שפיכות דמים, ללא עוני ודיכוי, שסבלנו בשנה האחרונה, ושיהיה העם הפלסטיני איתן יותר מכל העמים האחרים בביטחון, בהגדרה עצמית ובעצמאות ובהקמת מדינתו העצמאית ובירתה אל-קודס אל-שריף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ושלום עליכם ורחמי האל וברכותיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הפיקוח על עסקי ביטוח (רשיון סוכן מיוחד – הוראת שעה), התשס"ב–2001.

נעמי חזן: ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על עסקי ביטוח (רשיון סוכן מיוחד – הוראת שעה), התשס"ב–2001, לוועדת הכספים נתקבלה.

נעמי חזן: רוב של ארבעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים – אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ומועברת בזאת לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נעמי חזן: חברי הכנסת, תם סדר-יומנו.

נעמי חזן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י' בטבת התשס"ב, 25 בדצמבר 2001.

נעמי חזן: חברי הכנסת, הרשו לי לצרף את קולכם לאיחולי חג שמח לעולם הנוצרי.

נעמי חזן: ישיבת הכנסת נעולה.